stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Rodimtsev
Elämä

Rodimtsev syntyi vuonna 1905 köyhään maanviljelijäperheeseen Šarlykin kylässä. Hän liittyi puna-armeijaan  1927 ja  1932  hän valmistui sotilasakatemiasta majurin arvoisena. Sotaan hän osallistui ensimmäisen kerran Espanjan sisällissodassa tasavaltalaisten puolella Neuvostoliiton interventiojoukoissa vuosina  1936-1937, jolloin hänet julistettiin ensimmäisen kerran Neuvostoliiton sankariksi. Vuonna 1940 hän valmistui Frunzen sotilasakatemiasta.
II maailmansodassa Rodimtsev taisteli Stalingradin taistelussa, jossa hän komensi 13. kaartin kivääridivisioonaa. Vuodesta 1943 Rodimtsev komensi 32. kaartin jalkaväkiryhmää, joka otti osaa Tšekkoslovakian pääkaupungin Prahan valtaukseen. Toisen kerran hän sai Neuvostoliiton sankarin arvonimen  2. kesäkuuta 1945, kun hänen joukkonsa saavuttivat Oderjoen Puolassa, "sankarillisuudesta ja rohkeudesta". Rodimtsev oli hyvin suosittu joukkojensa keskuudessa ja tunnettiin  rohkeudestaan.
Sodan jälkeen Rodimtsev suoritti erilaisia korkeita sotilastutkintoja nousten lopulta Puna-armeijan yleisesikuntaan. Pian sodan jälkeen hänet siirrettiin komentamaan Itä-Siperian sotilaspiiriä, jonka jälkeen hänet siirrettiin sotilasattaseaksi Albaniaan, ennen kuin hänet lopulta komennettiin komentamaan Pohjoista sotilaspiiriä.
Vuonna 1966 hän nousi kansanedustajaksi Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon. Rodimtsev kuoli Moskovassa huhtikuussa 1977. Rodimtsevin mukaan on nimetty katu Volgogradissa, Orenburgissa ja Tšernigovissa. Rodimtsev kirjoitti useita kirjoja, jotka olivat yleensä joko omaelämäkerrallisia tai sodankäynnin teoriaa käsitteleviä.
Andrew Sarris

Andrew Sarris (31. lokakuuta 1928 – 20. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen elokuvakriitikko, joka oli etniseltä taustaltaan kreikkalainen. Hän popularisoi maassaan auteurteorian.
Sarris julkaisi esimerkiksi teoksen The American Cinema: Directors and Directions 1929-1968 (1968). Hän kirjoitti The New York Observeriin sekä The Village Voiceen ja työskenneli professorina Columbian yliopistossa.
Sarris oli naimisissa kriitikkokollegansa Molly Haskellin kanssa. Sarris kuoli kesäkuussa 2012 Pyhän Luukkaan sairaalassa.
Frikyrklig samverkan

| Frikyrklig Samverkan |
| --- | --- |

Perustettu:  1936
Tyyppi:  Kristillinen järjestö
Toimiala:  Kehitysapu
Kotipaikka:  Helsinki
Päämaja:  Andreaskirkko Korkeavuorenkatu 22 C 00130 Helsinki
Puheenjohtaja:  Carsten Berglund
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frikyrklig samverkan r.f. (lyh. FS, aik. Finlands Svenska Frikyrkoråd) on vuonna 1936 perustettu suomenruotsalaisten vapaakirkkojen yhteistyöelin. Järjestö koordinoi jäsenjärjestöjen kehitysaputyötä. Järjestön kansainvälinen työ tunnetaan nimellä FS Global. Suomenruotsalaisen vapaakirkollisen avustustyön historia ulottuu 1890-luvulle. Vuodesta 1995 lähtien FS:lla on ollut ulkoministeriön kanssa yhteinen puitesopimus kehitysavusta. Vuodesta 2003 lähtien järjestö on toiminut kehitysyhteistyön kumppanina. FS:n jäsenkirkkoja ovat Finlands svenska adventkyrka, Finlands svenska baptistsamfund, Finlands svenska metodistkyrka, Finlands svenska pingstmission, Frälsningsarmén i Finland ja Missionskyrkan i Finland. Frikyrklig samverkanin edustamiin yhteisöihin kuuluu noin 5 400 jäsentä ja 75 paikallisseurakuntaa.
Aiheesta muualla

Frikyrklig samverkan r.f.:n verkkosivusto
Fiskarsin museo

| Fiskarsin museo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kulttuurihistoriallinen museo, paikallismuseo, kotiseutumuseo, museo 
Osoite:  Peltorivi 13,10470 Fiskars ja Åkerraden 13, 10470 Fiskars  
Sijainti:  Fiskarsin ruukki ja Fiskari 
Kotisivut:  fiskarsmuseum.fi/fi 
Koordinaatit:  60°07′55″N, 23°33′18″E
 fiFiskarsin museo 
Fiskarsin museo on kulttuurihistoriallinen paikallismuseo, joka sijaitsee Fiskarsin ruukissa Raaseporissa. Fiskarsin museo on yksi kuudesta ammatillisesti hoidetusta museosta läntisellä Uudellamaalla. Museon yhteydessä toimii Pohjan paikallishistoriallinen arkisto, jossa on monipuolisesti arkistomateriaalia entisen Pohjan kunnan alueelta.
Näyttelyt ja toiminta

Fiskarsin museon näyttelyt ja toiminta kertovat fiskarsilaisten elämästä 1600-luvulta tähän päivään pääpainona 1800–1900-lukujen vaihde. Museonäyttelyitä on kolmessa eri rakennuksessa museoalueella. Päärakennus on avoinna ympäri vuoden ja kaksi muuta rakennusta Slaggbyggnaden ja liiteri, ovat avoinna kesäkaudella sekä opetuskäytössä keväästä syksyyn. Museon yhteydessä toimii museokahvila Café Hammarbacken, joka palvelee sesonkiaikoina ja on vuokrattavana ryhmille tilauksesta.
Fiskarsin museosta on 2010-luvulla kehittynyt ruukkihistorian elävä paikallismuseo. Opastusten, työpajojen, aikamatkojen ja tapahtumien kautta kävijät saavat elämyksiä ja tietoa Fiskarsin ruukin elämästä ennen ja nyt. Museon päärakennuksen yhteydessä sijaitsee museokauppa.
Historia

Konttoristi Laura Holmström ja kätilö Gerda Gers alkoivat 1930-luvulla kerätä esineitä ja valokuvia Fiskarista. Fiskarsin kotiseutuyhdistys ry perustettiin 9. maaliskuuta 1940 ja toive kotiseutumuseosta alkoi toteutua. Laura Holmström valittiin kotiseutuyhdistyksen puheenjohtajaksi ja hän toimi tehtävässä kuolemaansa saakka vuoteen 1965.
Vuonna 1949 nykyinen Fiskars Oyj Abp antoi kotiseutuyhdistyksen käyttöön osan talosta, joka oli rakennettu 1800-luvun puolivälissä Suomen ensimmäisen konepajan konttoriksi. Rakennukseen perustettiin Fiskarsin museo. Avajaisia vietettiin 30. lokakuuta 1949, päivää ennen Fiskarsin ruukin 300-vuotisjuhlia. Nykyään koko rakennus on museokäytössä.
Vuonna 1983 museo sai käyttöönsä Slaggbyggnadeniksi kutsutun rakennuksen. Slagi eli kuona oli raudanvalmistusprosessin sivutuote, jota 1700-luvulta lähtien käytettiin rautaruukeissa rakennusaineena. Slaggbyggnadenin seinät on valmistettu erikoismenetelmällä slagihakkeesta eli kuonasta. Slaggbyggnaden rakennettiin yläruukin työläisten ruokalaksi vuonna 1842. Myöhemmin rakennus on ollut useiden perheiden ja mm. leskien asuinkäytössä. Rakennus seisoi tyhjillään vuosina 1971–1983 ja oli päässyt melko pahoin rapistumaan kun Fiskarsin kotiseutuyhdistys teki sopimuksen Fiskars Oyj Abp:n kanssa talon vuokraamisesta ja kunnostamisesta. Rakennus restauroitiin ja otettiin museokäyttöön. Nykyisin rakennuksessa on näyttely- ja opetustiloja, museokahvila ja museon toimisto.
Vuonna 2006 vanha leivin- ja mankelitupa sekä osa museon liiterirakennuksessa sijaitsevista tiloista kunnostettiin näyttely- ja opetustiloiksi. Näissä tiloissa järjestetään kesäisin avoimia perinnetyöpajoja lapsi- ja aikuisryhmille sekä keväisin ja syksyisin aikamatkoja ja työpajoja koululaisryhmille.
Kokoelmat

Fiskarsin museon esine- ja valokuvakokoelma koostuu lähinnä 1800- ja 1900-lukujen esineistä ja kuvista. Museon esinekokoelma koostuu yli 5500:sta esineestä, jotka liittyvät Fiskarsin ruukkiin. Osa esineistä on esillä perusnäyttelyssä. Kokoelmassa on jokapäiväiseen elämään liittyviä esineitä, kuten taloustavaroita, huonekaluja ja tekstiilejä sekä ruukissa valmistettuja teollisuustuotteita. Museon kuvakokoelmassa on yli 4000 valokuvaa. Kuvakokoelman vanhimmat valokuvat ovat 1860-luvulta. Suurin osa valokuvista esittää Fiskarsiin tai Pohjaan sidoksissa olevia ihmisiä, maisemia ja rakennuksia.
Anastasia Huppmann

| Anastasia Huppmann |
| --- | --- |
 Anastasia Huppmann.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1988 (ikä 35) Tver, Neuvostoliitto
Ammatti:  pianisti
Muusikko
Soittimet:  piano
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anastasia Huppmann (16. marraskuuta 1988 Tver, Neuvostoliitto) on venäläis-itävaltalainen pianisti.
Huppmann syntyi Venäjällä ja aloitti pianonsoiton opiskelun 5-vuotiaana. Hän soitti omia sävellyksiään televisiossa jo 7-vuotiaana ja 8-vuotiaana hän voitti ensimmäisen pianokilpailunsa. Hän täydensi opintojaan professori Vladimir Daichin johdolla Rostovin Rahmaninov-konservatoriossa ja professori Thomas Kreuzbergerin johdolla Wienin konservatoriossa. Hän jatkoi opiskelua Hannoverin Musiikki-akatemiassa. Huppmann on osallistunut mm. professoreiden Karl-Heinz Kämmerling, Paul Badura-Skoda, Aquiles Delle Vigne, Lev Naumov, Boris Petrushansky, Dmitri Bashkirov ja Lev Shugomin mestarikursseille.
Huppmann on palkittu useissa pianokilpailuissa, muun muassa:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2005  | … |  “XXI Century competition” (Kiev, Ukraina)   |
|  2009  | … |  “Professor Dichler competition” (Wien, Itävalta)   |
|  2009  | … |  “Bluethner special” in the framework of the “Erik a Chary competition” (Itävalta)   |
|  2009  | … |  “Osaka international Piano Competition” (Japani)   |
|  2011  | … |  XI International Concorso Pianistico “Vietri sul Mare – Costa Amalfitana” (Italia)    |
|  2011  | … |  Premio di esecuzione Pianistica IXth International “Antonio Napolitano” Citta di Salerno (Italia)   |
|  2012  | … |  1. palkinto kansainvälisessä pianokilpailussa “14th Grand Prix International, Jeunes Talents” (Ranska).   |
Huppmann on konsertoinut Ukrainassa, Venäjällä, Itävallassa, Ranskassa, Puolassa, Espanjassa, Italiassa ja Aasiassa.
Freak Out

| Freak Out Tehosekoitin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 14. toukokuuta 1999
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Matti Mikkola
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 51.13
 Levy-yhtiö: Levy-yhtiö
Listasijoitukset
  9.
Tehosekoittimen muut julkaisut
| Varoittava esimerkki 1998 | Freak Out 1999 | Rock ’n’ Roll Monster Movie Show 2000 |
Freak Out on Tehosekoittimen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 1999.
Albumi nousi Suomen virallisen listan yhdeksännelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Matti Mikkola.
Freak Out! – 1.51 (san. Matti Mikkola)
Vi**u tajuutsä? – 2.38 (san. Mikkola)
Asfaltti polttaa – 3.30 (san. Otto Grundström & Mikkola)
Lady Number One – 3.27 (san. Grundström)
Ote irtoaa – 4.24 (san. Grundström)
Vaikeudet – 6.06 (san. Mikkola)
Valonkantaja – 4.36 (san. Grundström)
Meksiko–Kuusamo – 4.05 (san. Mikkola)
Keskiyön tanssi – 4.05 (san. Grundström)
Eskimon silmät – 4.31 (san. Mikkola)
Vielä nuoria – 3.23 (san. Grundström)
Laura – 6.37 (san. Grundström)
Kokoonpano

Otto Grundström – laulu
Ari Tiainen – soolo,- rytmikitara, taustalaulu
Hannu Kilkki – basso, taustalaulu
Matti Mikkola – kitara, taustalaulu
Tero Sundell – rummut
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Freak Out discogs.com -sivustolla
Fujisawa

| Fujisawa (藤沢市) |
| --- | --- |
 Fujisawan rannikkoa
 lippu:  symboli
 Fujisawan sijainti Kanagawan prefektuurissa
 Fujisawa
 Koordinaatit: 35°20′20″N, 139°29′28″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Kanagawan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  69,56 km²
Väkiluku (07/2020):  436 322
 – Väestötiheys:  6 272,6 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Japaninsinisade
 – Lintu:  Kuningaskalastaja
 
 https://www.city.fujisawa.kanagawa.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fujisawa (jap. 藤沢市, Fujisawa-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Sagaminlahden rannikolla Shōnanin seudulla prefektuurin eteläosassa. Kaupungin pohjoisosat kuuluvat Sagamiharan ylänköön, rannikolla on Enoshiman saari, suosittu vierailukohde. Fujisawassa on 436 322 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 69,56 neliökilometriä.
Fujisawa kehittyi Muromachi-kaudelta lähtien Shōjōkō-jin eli Yugyō-jin temppelin eduskaupunkina. Se sijaitsi tärkeän Tōkaidō-tiereitin ja Miuran niemimaalle johtaneen tien risteyskohdassa, ja Edo-kaudella sinne sijoitettiinkin yksi Tōkaidōn postiasemista (shukuba). Nykyisen kaupungin kaakkoisosassa sijaitseva Katasen kaupunginosa, joka liitettiin Fujisawaan vuonna 1947, kasvoi vuorostaan jo Edo-kaudella Enoshiman saaren eduskaupungiksi. 1800-luvun lopulla Fujisawa hetkellisesti taantui, kun kaupungin kautta kulkeva rautatielinja rakennettiin ohittamaan vanhaa postiasemaa ympäröinyt asutus. 1930-luvulta lähtien Fujisawaan alkoi kuitenkin sijoittua huvila- ja lähiöasutusta, ja toisen maailmansodan jälkeen se on kaupungistunut voimakkaasti osana Suur-Tokiota. Kaupunkioikeudet Fujisawa sai vuonna 1940. Kaupungin pohjoisosiin on rakennettu suurimittakaavaista kemian-, elektroniikka- ja koneteollisuutta.
Enoshiman saaren lisäksi Fujisawan nähtävyyksiä ovat Tyynenmeren hiekkarannat, jotka kuuluvat Japanin suosituimpiin. Rannikolle on rakennettu Enoshiman venesatama, Shōnanin rantapuisto ja Tsujidōn rantapuisto lomakohteineen. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat esimerkiksi Enoshima-jinjan šintolainen pyhäkkö ja Yōmei-jin buddhalainen temppeli. Kaupungissa toimii Keiō-yliopiston, Nihon-yliopiston ja Shōnanin teknillisen yliopiston laitoksia. Fujisawaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Tōkaidō-päälinja, Odakyū-rautateiden Enoshima-linja, Sagami-rautateiden Izumino-linja, Enoshima-rautateiden Enoshima-rautatielinja, Jokohaman metro ja Shōnan monorailin Enoshima-linja.
Kuvia

Fujisawan rautatieaseman edustaa
Ryūkō-ji
Fujisawan aluetta vuoden 1988 ilmakuvassa
Silta Enoshiman saarelle
Enoshima-jinja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fujisawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Ambrose Mathalaimuthu

Ambrose Mathalaimuthu (20. heinäkuuta 1925 – 15. marraskuuta 2009) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Tuticorinin hiippakunnan piispaksi 30. elokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Justin Diraviam, jota avustivat Thomas Fernando ja Packiam Arokiaswamy.
Mathalaimuthu sai 6. joulukuuta 1979 nimityksen Coimbatoren hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. heinäkuuta 2002.
Frinnaryd

| Frinnaryd |
| --- | --- |
 Frinnarydin kirkko
 Frinnaryd
 Koordinaatit: 57°56′5″N, 14°49′14″E 
Valtio:  Ruotsi
Lääni:  Jönköping
Kunta:  Aneby
Väkiluku (2021):  228
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frinnaryd  on taajama Anebyn kunnassa Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Siellä oli 228 asukasta vuonna 2021. Frinnaryd sijaitsee Tukholman ja Malmön välisen rautatien varrella, ja siellä on pienteollisuutta.
Tunnettuja henkilöitä

Ludwig Peterson (1853–1931), arkkitehti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frinnaryd Wikimedia Commonsissa
Ambrose James Moriarty

Ambrose James Moriarty (9. elokuuta 1870 Stockport – 3. kesäkuuta 1949) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Shrewsburyn hiippakuntaan 10. maaliskuuta 1894 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi sekä Miletopoliin titulaaripiispaksi 18. joulukuuta 1931. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. tammikuuta 1932. Pääkonsekraattorina toimi Thomas Leighton Williams, jota avustivat John Patrick Barrett ja Hugh Singleton.
Moriartysta tuli 17. joulukuuta 1934 Shrewsburyn piispa, jona hän toimi, kunnes kuoli 78-vuotiaana virassa.
Anna Bonfrisco

| Anna Bonfrisco |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ID-ryhmä
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Cinzia Bonfrisco
Syntynyt: 12. lokakuuta 1962 (ikä 62) Riva del Garda, Italia
Kansalaisuus:  italialainen
Tiedot
Puolue:  Pohjoisen liitto
Anna Cinzia Bonfrisco (s. 12. lokakuuta 1962 Riva del Garda, Italia) on italialainen poliitikko. Bonfrisco edustaa Pohjoisen liitto-puoluetta. Bonfrisco on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Identiteetti ja demokratia -ryhmää.
Fazerin liiketalo

| Fazerin liiketalo Kluuvikadun Fazer |
| --- | --- |

Sijainti:  Kluuvi, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°10′07″N 24°56′52″E﻿ / ﻿60.16855°N 24.94787°E﻿ / 60.16855; 24.94787
Rakennustyyppi:  Kahvila ja liikerakennus (en)
Suunnittelija:  Gösta Juslén
Valmistumisvuosi:  1928
 fiFazerin liiketalo 
Fazerin liiketalo on Konditorialiike Karl Fazerin rakennuttama seitsemänkerroksinen liiketalo Kluuvikadun ja Aleksanterinkadun kulmassa Helsingissä. Gösta Juslénin vuonna 1928 suunnittelema rakennus korvasi paikalla aikaisemmin sijainneen Selim A. Lindqvistin suunnitteleman kolmikerroksisen liiketalon, joka myös toimi Fazerin kahvilaravintolana.
Oikealla Eduard Fazerin kahvilarakennus Aleksanterinkadulla vuonna 1896.
Historia

Karl Fazerin isä Eduard Fazer sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1849 ja samalla oikeuden perustaa yrityksen Suomeen. Vuonna 1856 hän osti Kluuvikatu 3:ssa sijaitsevan kiinteistön ja ensimmäinen kivitalo rakennettiin tontille vuonna 1861. Kapea 2–3-kerroksisen kivitalo sijoittui tontin itäreunalle ja sen kapean päädyn julkisivu antoi Aleksanterinkadulle päin. Rakennusta jatkettiin vuonna 1886 arkkitehti J. Brynolf Blomqvistin suunnitelmien perusteella, ja talo sai siinä yhteydessä julkisivun myös Kluuvikadulle päin.
Historia > Kahvilatoiminta alkaa

Helsingin keskustassa ja Aleksanterinkadulla oli vilkasta kahvilatoimintaa 1800- ja 1900-lukujen taitteessa. Aleksanterinkadulla sijaitsi muun muassa Löfströmin ja Ekbergin kahvila ja Pohjoisespalanadilla Catanin kahvilaravintola. Karl Fazerin Ranskalais-Venäläinen Konditoria avattiin Kluuvikadulla 17. syyskuuta 1891. Sen myymälähuone ja 30-paikkainen kahvila oli eristetty samettiverholla. Konditoria kävi pieneksi ajan kuluessa ja menestys antoi mahdollisuuden rakentaa uudistalon tontille.
Historia > Selim A. Lindqvistin piirtämä ensimmäinen Fazerin liikepalatsi

Ensimmäisen Karl Fazerin rakennuttaman liikerakennuksen suunnitteli Selim A. Lindqvist vuonna 1907 ja se otettiin käyttöön 1908. Uuteen taloon tuli konditoriamyymälä ja kaksi kahvilaa. Arkkitehti Jarl Eklund suunnitteli kahvila-myymälän tyylikkään sisustuksen.
Pohjakerroksen kahvilan seinät oli peitetty suurin mahonkipilasterien reunustamin peilein. Pöydät olivat harmaata napoleonmarmoria. Leveät marmoriportaat, joissa oli pronssi- ja mahonkikaiteet, johtivat yläkahvilaan, jossa oli kulmikkaat marmoripylväät. Seinillä oli lintuaiheisia gobeliineja ja ovia koristivat Viktor Janssonin reliefit.
Jo parikymmentä vuotta myöhemmin kolmikerroksinen rakennus päätettiin korvata tontin rakennusoikeuden tehokkaasti hyödyntävällä uudisrakennuksella.
Historia > Uusi Gösta Juslénin suunnittelema liiketalo

Vuonna 1928 Gösta Juslén kutsuttiin suunnittelemaan uutta liikerakennusta, joka antaisi mahdollisuuden sijoittaa siihen yhtiön kaikki toiminnot, mukaan lukien leipomon, myymälän, kahvilan ja konttorin. Uusi rakennus käsitti koko tontin rakennusalan. Rakennuksen tieltä raivattiin muut aikaisemmat rakennukset, mutta Lindqvistin suunnitteleman rakennuksen rakenteita käytettiin hyväksi uudessa rakennuksessa. Sisustussuunnittelusta vastasi Jarl Eklund, joka oli suunnitellut myös edeltävän rakennuksen sisustuksen.
Kahvila- ja myymälätilat sijoittuivat seitsemänkerroksisen rakennuksen kahteen alimpaan kerrokseen. Kolmanteen kerrokseen sijoitettiin leipomo ja kellarikerrokseen varastotilaa. Pakkaamo sijoitettiin pihasiipeen ja ylempiin kerroksiin yhtiön konttori. Katutasossa oli lisäksi vuokralle annettavia liikehuoneistoja, joista osaan käytiin sisään Aleksanterinkadun puolelta. Vuokratiloihin sijoittui mm. Kukkakauppa Flora.
Rakennus edustaa 1920-luvun pelkistettyä klassismia, ja siinä on vaikutteita amerikkalaisista liiketaloista. Ensimmäisen kerroksen julkisivu on vuorattu Hyvinkään graniitilla. Kahvilan sisäänkäynnin portaali on Labradorin graniittia, jossa on muuta julkisivua selvästi tummempi graniittipinta. Sisäänkäynnin ovet ja baldakiini ovat ruostumatonta terästä ja ulko-ovien yläpuolelle sijoittuva Fazer-valomainos on alkuperäisen kaltainen.
Fazerin kahvila

Alkujaan pohjakerroksessa sijaitsi myymälä, alakahvila ja Quick Lunch Bar. Kahvila- ja konditoriatiloihin sijoitettu otsonoiva ilmastointijärjestelmä oli ensimmäinen laatuaan Helsingissä. Tuloilma otettiin sisään katolta, puhdistettiin tehokkaasti vesisuodatuksen kautta ja otsonoitiin ennen kuin se johdettiin pattereiden lämmittämänä kahvilatiloihin. Sillä sanotaan olleen virkistävä vaikutus asiakkaisiin. Tuotteet on sijoitettu suojaaviin lasivitriineihin. Art deco-tyyli näkyy muun muassa näyteikkunoiden ja sisätilojen valaistuksessa ja marmorilattian kuvioinnissa. Fazerin kahvilan mieleenpainuvin osa on kuitenkin kahvilan takaosaan sijoittuva opaalilasista toteutettu kupolikatto, jonka kautta on mahdollista kuulla kaukana muissa pöydissä käytäviä keskusteluja. Kupolisali ja myymälä ovat edelleen lähes alkuperäisessä asussaan. Karl Fazerin vävy, taiteilija Hjalmar Hagelstam maalasi kahvilatilaan seinämaalauksen. Art deco -henkinen seinämaalaus restauroitiin esiinottojen perusteella 1990-luvun alussa.
Vuonna 1932 avattiin yläkerrassa Gösta Juslénin 1931 suunnittelema kahvila ja ravintola. Yläkahvila lopetti toimintansa vuonna 1949 ja ravintola 1959. Kahvilan tilat muutettiin konttoriksi vuosina 1953 ja 1959 Olof Steniuksen suunnitelman mukaan.
Selim A. Lindqvistin suunnittelema Fazerin liiketalo vuonna 1915.
Alakahvilan kupoli.
Hjalmar Hagelstamin maalaus Fazerin kahvilassa.
Andrew Schlafly

Andrew Schlafly
Andrew Schlafly (s. 27. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltalainen lakimies ja konservatiivinen aktivisti, joka tunnetaan parhaiten Conservapedia-wikin perustajana ja omistajana. Hän on konservatiivi Phyllis Schlaflyn poika.
Conservapedia

Schlafly aloitti marraskuussa 2006 wikipohjaisen Conservapedia-projektin. Schaflyn kotikoulussa opiskelevat kirjoittivat suuren osan wikin perusmateriaalista. Se on saanut runsaasti julkisuutta myös Suomessa, koska sitä pidetään sisällöltään ja tyyliltään outona ja sivuston on jopa luultu olevan pelkkää parodiaa. Osasyynä tälle saattaa olla se, että sivustoa on sotkettu kirjoittamalla parodisia artikkeleita.
Anna ystävämme (täsmennyssivu)

Anna ystävämme (engl. Anne of Avonlea) on vuonna 1909 julkaistu romaani. Sen lisäksi se voi tarkoittaa seuraavia romaaniin pohjautuvia teoksia:
Anna ystävämme (engl. Anne of Avonlea), vuonna 1934 ensi-iltansa saanut elokuva
Anna ystävämme (engl. Anne of Avonlea), vuonna 1985 ensi-iltansa saanut televisioelokuva
Anna ystävämme II (engl. Anne of Green Gables: The Sequel), vuonna 1987 ensi-iltansa saanut televisioelokuva
Anna ystävämme – tarina jatkuu (engl. Anne of Green Gables: The Continuing Story), vuonna 2000 ensi-iltansa saanut televisioelokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Anna ystävämme”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Frinton-on-Sea

| Frinton-on-Sea |
| --- | --- |
 Frintonin ranta-aluetta.
 fiFrinton-on-Sea 
 51°49′59″N, 1°14′42″E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Itä-Englanti
Kreivikunta:  Essex
Hallintopiiri:  Tendring
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  2 km²
Väestö
Väkiluku (2018):  4 135
Väestötiheys:  2 068 as./km²
Frinton-on-Sea on noin 4 100 asukkaan merikaupunki Essexin kreivikunnassa, Itä-Englannissa. Se kuuluu Frinton and Waltonin kuntaan ja Tendringin hallintopiiriin.
Kaupungissa on 1 600 metriä pitkä hiekkaranta ja siellä on mahdollisuus uimiseen, purjehdukseen ja purjelautailuun. Ranta rajoittuu kävelykatuun, jonka varrella on lukuisia rantavajoja.
Uskonto

Frinton-on-Seassä on kaksi anglikaanista maalaiskuntakirkkoa: St Mary the Virgin -kirkko sekä Magdalan Marian kirkko, joka rakennettiin vuonna 1928. Kaupungissa on myös metodismikirkko, vapaakirkko, kristillisen tieteen sali ja roomalaiskatolinen kirkko. Lisäksi Frinton-on-Seassä on nunnaluostari, jonka nunnat perustivat St Philomenan yksityiskoulun 4-11-vuotiaille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Frinton-on-Sea:n epävirallinen sivusto
Frinton Golf Club
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Anders Häggström

Anders Häggström (29. tammikuuta 1834 Pedersöre – 1899) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Häggströmin vanhemmat olivat Anders Häggström (Storstara) ja Greta Lisa Storstara-Häggström ja puoliso Sofia Häggström. Häggström oli maanviljelijä ja talonpoikaissäädyssä Uudenkaarlepyyn tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Valtiopäivillä hän käytti vain muutaman lyhyen puheenvuoron.