Rannikkojääkäri
Nykytilanne

Rannikkojääkärien koulutus on vuodesta 1990 lähtien tapahtunut Uudenmaan prikaatiin kuuluvassa Vaasan rannikkojääkäripataljoonassa (VaaRannJP/UudPr) Raaseporin Dragsvikissa. Vaasan rannikkojääkäripataljoona kouluttaa rannikkojääkärikomppanioita, rannikko-ohjus-, panssarintorjunta- ja tiedustelujoukkueita sekä veneenkuljettajia.  Maihinnousuhyökkäysten lisäksi rannikkojääkärien tehtäviä ovat tiedustelu ja partiointi saaristossa sekä väylien valvonta ja turvaaminen. Osa johtajakoulutukseen valituista käy Reserviupseerikoulun Haminassa tai Merisotakoulun Suomenlinnassa. Uudenmaan prikaati liitettiin merivoimiin vuonna 1998.
Sodan ajan rannikkojääkärijoukkojen tuotannon lisäksi Uudenmaan prikaatin tehtävänä on asettaa Merivoimien käyttöön kansainvälinen rannikkojääkäriyksikkö ATU (Amphibious Task Unit), joka koulutetaan vaativiin taistelutehtäviin ja sotilaallisiin kriisinhallintatehtäviin. Jokaisesta saapumiserästä valitaan fyysisten testien ja  soveltuvuuskokeiden perusteella vapaaehtoisia ATU-koulutukseen, jota ennen suoritetaan johtajakoulutus  tai muun erikoiskoulutus. ATU:n varustus perustuu rannikkojääkärikomppanioiden varustukseen, mutta sitä on vahvennettu vaativissa tehtävissä tarvittavalla erikoismateriaalilla ja aseistuksella. ATU-osasto on osa Uudenmaan prikaatin valmiusyksikköä (VYKS). ATU osallistuu säännöllisesti kansainvälisiin harjoituksiin muun muassa Ruotsin rannikkojääkärien, Yhdysvaltain merijalkaväen, Ison-Britannian kuninkaallisen merijalkaväen ja Alankomaiden kuninkaallisen merijalkaväen kanssa. Uudenmaan prikaatin ja ruotsalaisen amfibiorykmentin (Stockholms amfibieregemente, Amf 1) rannikkojääkärit muodostavat yhteisen yksikön Swedish Finnish Amphibious Task Unit (SFATU).
Sodan ajan rannikkojääkärijoukot jakautuvat erillisiin rannikkojääkärikomppanioihin ja rannikkojääkäripataljooniin, joista voidaan joustavasti organisoida eri kokoisia iskuosastoja kulloisenkin tehtävän edellyttämällä tavalla. Erilliset rannikkojääkärikomppaniat ovat rannikkoalueiden alaisia perusyksiköitä, joiden tyypillisiä tehtäviä ovat vastahyökkäykset, kohteen suojaus tai puolustaminen sekä sissitoiminta saaristossa. Rannikkojääkäripataljoonat ovat Merivoimien operatiivisiin joukkoihin kuuluvia isku- ja tulivoimaisia jalkaväkiyksiköitä, joiden päätaistelulaji on hyökkäys maihinnousujen ja maahanlaskujen torjuntaan liittyen, mutta niitä voidaan käyttää myös laajalle alueelle hajautettuna erikoisjoukkojen etsintään ja torjuntaan saaristoalueilla.
Vuonna 2015 otettiin käyttöön entistä tehokkaampi joukkotyyppi, rannikkojääkäritaisteluosasto, jonka vahvuus on noin 2 500 sotilasta. Taisteluosasto etenee ja taistelee hajautettuna mutta kykenee kohdistamaan koko taisteluvoimansa yhteen kohteeseen. Rannikkojääkäritaisteluosasto muodostaa merivoimien komentajan käyttöön operatiivisen taisteluvoiman, jota tuetaan tilanteen mukaisesta esimerkiksi ohjustulella sekä epäsuoralla tulella.  Rannikkojääkäripataljoonista ja erillisistä rannikkojääkärikomppanioista ei kuitenkaan luovuta, vaan niitä voidaan käyttää erillisissä suunnissa itsenäisesti ja niillä voidaan tukea rannikkojääkäritaisteluosaston tai muiden joukkojen toimintaa. Rannikkojääkärien taistelussa voidaan käyttää joustavasti ilmatulenjohtoa (JTAC, Joint Terminal Attack Controller) ja operatiivista tulenjohtoa (JFO, Joint Fires Observer), mistä on saaristotaistelussa merkittävää etua.
Osa rannikkojääkärijoukoista koulutetaan myös ilmakuljetteiseksi helikoptereilla ja lentokoneilla. Kuljetusten lisäksi helikoptereita hyödynnetään tiedustelu-, valvonta- ja tulitukitehtäviin yhteistyössä merellä toimivan joukon kanssa. Lisäksi harjoitellaan etsintä-, evakuointi- ja pelastustehtäviä, minkä vuoksi rannikkojääkäreitä koulutetaan pelastautumaan veteen uponneesta helikopterista Meriturvan HUET-simulaattorissa (HUET, Helicopter Underwater Escape Training). Taistelijoiden selviytymistaitoja on alettu entistä systemaattisemmin kehittämään, koska rannikkojääkärien tehtävissä on riski joutua saaristossa erilleen omista joukoista. Koulutuksessa testataan  rannikkojääkärien kykyä selvitä vihamielisellä alueella, väistää vihollista, suojautua säältä ja saada yhteys omiin joukkoihin. Myös rannikkojääkärien taisteluetsintä- ja pelastussuorituskykyä on ryhdytty kehittämään. Tällaisia tehtäviä ovat esimerkiksi irtautuneen ja eristyksiin jääneen oman tiedusteluryhmän nouto tai taistelussa pudotetun lentäjän pelastaminen.