stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edistyksellinen tiedeliitto

Edistyksellinen tiedeliitto on suomalainen valtakunnallinen asiantuntijajärjestö, joka edistää tieteestä sekä tiede- ja korkeakoulupolitiikasta käytävää yhteiskunnallista keskustelua. Liitto julkaisee Tiedepolitiikka-lehteä, toimii Edistyksen Päivien pääjärjestäjänä, järjestää keskustelutilaisuuksia ja seminaareja sekä antaa kannanottoja ja lausuntoja.
Tiedeliiton toiminnan tavoitteet:
Tieteellisen tutkimuksen ja opetuksen toimintaedellytysten edistäminen
Tiedon hyväksikäytön ja eri tieteenalojen välisen vuorovaikutuksen lisääminen
Tieteestä sekä tiede- ja korkeakoulupolitiikasta käytävän keskustelun terävöittäminen ja syventäminen
Suomen korkeakoululaitoksen tasapainoisen alueellisen ja eri tieteenalat huomioivan kehityksen turvaaminen
Laadukkaan tutkimuksen ja opetuksen turvaaminen korkeakoululaitoksen rahoitusperustaa vahvistamalla
Edistyksellisen tiedeliiton toiminta on avointa kaikille kiinnostuneille. Jäsenistöön kuuluu eri tieteenaloilla toimivia tutkijoita, opettajia, opiskelijoita, poliittisia päätöksentekijöitä ja tiedehallinnossa työskenteleviä henkilöitä.
Liiton jäseneksi voivat liittyä kaikki liiton toiminnasta kiinnostuneet ja toimintaperiaatteet hyväksyvät yksityishenkilöt.
Tiedeliitto on Tiedekustantajien liiton ja Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liiton (Kultti) jäsen.
Liitolla on 12 jäsenestä koostuva hallitus ja tämän valvoma pääsihteeri.
Tiedepolitiikka-lehti

Tiedepolitiikka-lehti on foorumi tiede- ja korkeakoulupoliittiselle keskustelulle. Lehden tavoitteena on tutkimuspohjaisesti tuoda esiin tieteeseen, korkeakoulutukseen, tutkimukseen ja teknologiaan sekä yhteiskunnallisiin ulottuvuuksiin liittyviä ajankohtaisia kansallisia ja kansainvälisiä kysymyksiä. Lehti pyrkii edistämään tieteidenvälistä ymmärrystä ja luomaan edellytyksiä aiempaa syvemmälle yhteistyölle sekä eri tieteenalojen että tieteellisen tiedon tuottajien ja käyttäjien välillä. Lehdessä julkaistaan tutkimuspohjaisia artikkeleita, ajankohtaisia keskustelupuheenvuoroja, katsauksia ja kirja-arvioita.
Edistyksen Päivät

Edistyksen Päivät on liiton vuosittain järjestämä seminaaritoiminnan päätapahtuma, johon kokoonnutaan kuuntelemaan ja keskustelemaan tieteen ja sitä ympäröivän yhteiskunnan näkemyksistä kulloinkin valitusta teemasta. Päivät ovat monimuotoinen tieteen, kulttuurin sekä sivistys-, yhteiskunta- ja elinkeinoelämän kohtauspaikka. Päivien teemat käsittelevät yhteiskunnallisen kehityksen kannalta keskeisiä kysymyksiä.
Aiheesta muualla

Edistyksellinen tiedeliitto
Energiajuomat Suomessa

Suomessa on monia erilaisia sekä erimakuisia ja -hintaisia energiajuomia. Juomien markkinat ovat kasvaneet selvästi 2000-luvun alussa. Erilaisten merkkien ja niiden muunnelmien määrä on lisääntynyt ja brändien estetiikkaan panostetaan paljon. Tunnettuja suomalaisia energiajuomamerkkejä ovat muun muassa Sinebrychoffin valmistama Battery, Hartwallin valmistama ED ja Olvin valmistama Teho.
Historia

Ensimmäinen suomalainen energiajuomatuotemerkki oli Laihian Maltaan Vita Nova, jota on valmistettu 1970-luvulta alkaen.
Energiajuomien yleiset lisäaineet tauriini ja guarana sallittiin Suomessa vuonna 1998. Vuonna 2004 energiajuomia myytiin Suomen päivittäiskaupoissa yli 2,7 miljoonaa litraa, vuonna 2009 määrä oli 10 miljoonaa litraa.
Energiajuomien ostamiselle ei ole ikärajaa, mutta Suomessa erinäiset vanhempainyhdistykset ovat antaneet omia suosituksiaan kauppiaille. Antti Rinteen vuoden 2019 kesäkuussa nimetyn hallituksen ohjelmassa oli energiajuomien myynnin kieltäminen lailla alle 16-vuotiaille Suomessa.
Nykytilanne ja myyntirajoitukset

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos suosittelee, että energiajuomia ei myytäisi alle 15-vuotiaille. Energiajuomien myyntiä ei ole kuitenkaan kielletty laissa. Useat kaupat noudattavat suositusta ja rajoittavat energiajuomien myyntiä lapsille ja nuorille, isona poikkeuksena Lidl, joka myy niitä kaikissa myymälöissään kaikenikäisille ja korostaa vanhemman vastuuta.
Fredriksbergin (Sollan)

Solakosken pato ja silta.
Fredriksbergin (Sollan) ruukki toimi Ulvilan Kaasmarkussa Kullaanjoessa olevan Solakosken (Sollankoski) rannalla vuodesta 1781 aina 1910-luvulle saakka. Ruukin laitokset omisti läheinen Leineperin ruukki.
Fredriksbergin ruukin perusti 1781 majuri Berndt Johan Hastfer joka oli aiemmin vuonna 1771 perustanut 2,5 kilometrin päähän Leineperin ruukin (silloinen nimi Fredriksforsin ruukki). Fredriksbergin ruukin alueella toimi levy- ja nippuvasarapaja, kankivasarapaja, valssaamo ja halkosaha. Ruukkialueella oli patorakennelmia, hiili- ja rautamakasiineja sekä työväenasuntoja ruukin työväelle.
Entisellä ruukkialueella on näkyvissä rakennusten kivijalkoja ja vasarapajaan johtanut kivetty uoma. Ruukin kankivasarapaja muutettiin navetaksi 1905 ja muut ruukin rakennukset purettiin viime sotien jälkeen. Navetta purettiin 1960-luvulla ja sen purkujätteillä täytettiin navetan ja padon välissä ollut uoma. Solakoski on nykyisin perattu ja siinä on patosilta sekä kaksiaukkoinen ylisyöksypato.
Fredrikshovin linna

Fredrikshovin linnan säilyneet rakennukset vuonna 2012.
Fredrikshov 1890-luvulla.
Fredrikshovin linna on entinen linna ja nykyinen kahden rakennuksen kokonaisuus Tukholman Östermalmin kaupunginosassa, Oscarskyrkan-kirkon vieressä. Linnan päärakennus on purettu.
Fredrikshovin ensimmäinen osa rakennettiin 1660-luvulla arkkitehti Jean de la Valléen suunnittelemana. Carl Hårleman suunnitteli vuonna 1731 rakennetun uuden päärakennuksen ja tarpeelliset muutostyöt, kun Fredrikshovista tehtiin kuningas Fredrik I:n rakastajattaren Hedvig Tauben kesälinna. Rakennusta laajennettiin uudelleen vuosina 1772–1774 Carl Fredrik Adelcrantzin johdolla, minkä jälkeen se toimi Kustaa III:n äidin, kuningatar Loviisa Ulriikan talviasuntona. 1800-luvulla Fredrikshov siirtyi hovilta armeijan käyttöön. Suurin osa linnan alueesta sai väistyä 1900-luvun alussa Östermalmin asuintalojen tieltä. Rakennuksista on säilynyt yksi Hårlemanin suunnittelema talo sekä yksi Adelcrantzin suunnittelema paviljonkisiipi. Adelcrantzin piirtämä päärakennus purettiin vuonna 1895. Rakennuksissa toimii nykyisin yksityiskoulu.
Fredrikshovissa pidettiin vankeina pidätettyjä Anjalan liiton jäseniä.
Digitaalinen kuvakorrelaatio

Digitaalinen kuvakorrelaatio (DIC, engl. Digital Image Correlation) on videoseurantaan ja signaalinkäsittelyyn perustuva menetelmä, jolla voidaan seurata esimerkiksi jonkin kappaleen muodonmuutoksia, liikettä tai lämpötilaa. Menetelmän perusperiaate on se, että tarkastelun kohteesta kuvataan videota, ja yksittäisiä kuvia verrataan toisiinsa muutosten tunnistamiseksi.  Tämä vertailu hyödyntää tyypillisesti ristikorrelaatiolaskentaa.
Historia

Menetelmän pohjatyötä tehtiin jo 1970-luvulla, mutta tällöin siihen kohdistui vielä paljon teknologisia rajoitteita. Digitaalikamerat olivat harvinaisia, kalliita ja epätarkkoja, joten DIC:n pioneerit käyttivät filmikameroita. Filmi oli sitten kehitettävä ja digitoitava ennen kuin laskentaa voitiin edes aloittaa, minkä lisäksi tietokoneiden laskentateho oli varsin rajallinen. Menetelmän suosio alkoikin nousta vasta 1990-luvulla, jolloin kohtuullisen tarkat digitaaliset videokamerat alkoivat olla saavutettavia.
Toimintaperiaate

Ottakaamme esimerkiksi kappaleen muodonmuutoksen seuranta vaikkapa vetokokeessa. Kappaleesta otetaan kuva ennen kuormituksen aloittamista, jolloin määritetään jokaiselle sen pinnan pisteelle jokin lähtösijainti. Kuva jaetaan pienempiin, muutaman pikselin alijoukkoihin, joilla on kuvassa tietyt koordinaatit. Kun koe aloitetaan, alijoukot lähtevät liikkumaan eri suuntiin. Kunkin ajanhetken kuvaa verrataan alkuperäiseen kuvaan, ja paikallistetaan jokaisen alijoukon uusi sijainti. Näin voidaan laskea kaikkien pinnan alueiden siirtymät, ja saadaan muodonmuutoskartta, joka kuvaa pinnan muodonmuutoksia kattavasti.
Menetelmän edut ja haitat

DIC-menetelmän tärkein etu on se, ettei se edellytä minkään mittalaitteen kiinnittämistä tarkasteltavaan pintaan. Sillä voidaan näinollen tarkastella esimerkiksi hyvin hauraita pintoja, jotka vaurioituisivat herkästi tai hyvin kuumia asioita, jotka edellyttävät myös mittalaitteelta lämmönkestoa.
Suurin haittapuoli on se, että monet tekijät vaikuttavat mittauksen tarkkuuteen  . Pinnassa on oltava riittävän selkeää kuviointia, jotta kohdat tunnistetaan oikein. Valaistuksen täytyy myös olla sopiva.  Käytettävän kameran täytyy olla hyvin tarkennettu eikä se saa liikkua tai heilua lainkaan .
Aiheesta muualla

International Digital Image Correlation Societyn verkkosivut, joilla on paljon hyödyllistä tietoa aiheesta
Ei enää kylmää eikä pimeää

| Ei enää kylmää eikä pimeää Jukka Nousiainen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. toukokuuta 2018
 Formaatti: digitaalinen, C-kasetti, LP, CD
 Tuottaja(t): Jukka Nousiainen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 43.53
 Levy-yhtiö: Jukan Musiikki
Jukka Nousiaisen muut julkaisut
| Jukka Nousiainen 2016 | Ei enää kylmää eikä pimeää 2018 |   |
Ei enää kylmää eikä pimeää on Jukka Nousiaisen kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin digitaalisessa- ja kasettiformaatissa 25. toukokuuta 2018. Albumi on mielialaltaan kitkerä ja sarkastinen, ja sisältää Nousiaiselle epätyypillisiä poliittisia sävyjä. Albumin CD-painos julkaistiin 8. kesäkuuta 2018. Albumista julkaistiin myös 2000 kopiota käsittävä vinyylipainos, joka ilmestyi 6. heinäkuuta 2018.
Nousiainen ilmoitti albumin valmistumisesta yllättäen 18. huhtikuuta 2018 tyhjentävässä Facebook-tilapäivityksessä  Hän on kommentoinut albumin sanomaa seuraavalla tavalla:
»Ehdin jo miettiä, että ovatko nämä laulut vanhentuneet tämän parin vuoden aikana. Mutta ei: suvaitsemattomuus, rahan ahnneus, kiihtyvän oravanpyörän uhriksi joutuminen, vallanhimo, yleinen tappelu ja typeryys, lyhytkatseinen ympäristön tuhoaminen, vedätys ja kusettaminen – tämä kaikki paskahan ei taida koskaan loppua. Mutta kuten tiedetään: lauluissa voi tehdä mitä vaan ja siksi haluan että tämä levy muistetaan jonkinlaisena toivon eikä epätoivon vajavaisena ”monumenttina”. Siis viestiksi jää: Ei enää kylmää eikä pimeää.»
Musiikkilehti Rumban kriitikot äänestivät albumin vuoden 2018 kymmenen parhaan kotimaisen levyn listan toiseksi.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat : 
| Nuorgam  | 90% |  |
Soundi: 
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Helsingin Sanomien Mervi Vuorela antoi albumille täydet viisi tähteä, ja kuvaili sitä väkeväksi kannanotoksi nykypäivän menosta kritisoimalla muun muassa talouskasvun ihannointia rajallisten resurssien puitteissa. Vuorela piti Nousiaisen lauluntekotaitoa kadehdittavana, ja vertasi Nousiaista toiseen suomiretroilun kiintotähteen Litku Klemettiin, vaikka pitikin häntä enemmän maanläheisenä roots-musiikin tekijänä, jonka kappaleet nousevat silkan retroilun ylitse itsenäisiksi taideteoksiksi. Verkkomedia Nuorgamin Niko Peltonen piti osittain ongelmallisena albumin yksioikoista sanomaa, mutta antoi albumille siitä huolimatta arvosanan 90%. Hän totesi kokonaisuuden olevan tiukasti taiteilijan hyppysissä, ja kehui albumia Nousiaisen toiseksi perättäiseksi klassikkoalbumiksi. Soundin Hannu Linkola kehui Nousiaisen soiton, kerronnan ja tunteen yhteyttä sekä helppojen näkökulmien karttamista. Levyä kuvataan toivorikkaaksi ja uutta tähyäväksi.
Kappaleet

Alkusoittoa – 4.17
Aurinko paistaa romukasaan – 4.32
Kaikkesi sä annoit – 3.33
Jukan tehdas – 4.04
Pimeä ja kylmä planeetta – 5.22
Suuret unelmat – 4.32
Vielä voisko vähän uskoa ihmiseen – 4.30
Köyhät kyykkyyn – 6.44
Ei enää kylmää eikä pimeää – 6.19
Genrih Jagoda

1936
Genrih Grigorjevitš Jagoda (ven. Ге́нрих Григо́рьевич Яго́да; 1891 Rybinsk – 15. maaliskuuta 1938 Moskova, alun perin Enon Geršonovitš Jehuda) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n päällikkö vuosina 1934–1936. Jagoda oli syntyperältään juutalainen.
Jagoda oli salaisen poliisin riveissä järjestämässä pakkotyöläiset tekemään Vienanmeren–Itämeren kanavaa. Häntä on syytetty kirjailija Maksim Gorkin murhaamisesta myrkyttämällä vuonna 1936. Hän valvoi Moskovan ensimmäistä suurta näytösoikeudenkäyntiä, jossa Lev Kamenev ja Grigori Zinovjev tuomittiin kuolemaan. Tämä oli käännekohta Stalinin vainoissa, koska sen jälkeen pakkotyöleirit laajenivat GULAG-järjestelmäksi. Jagoda joutui itsekin pian Stalinin epäsuosioon, ja menetti paikkansa 16. syyskuuta 1936 Nikolai Ježoville, joka johti pääosan Stalinin suuresta puhdistuksesta. Jagoda tuomittiin ja teloitettiin 1938.
Ectopsocus briggsi

| Ectopsocus briggsi |
| --- | --- |
 nymfi
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Ylälahko::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Jäytiäiset Psocoptera
Alalahko::  Psocomorpha
Heimo::  Ectopsocidae
Suku::  Ectopsocus
Laji::  briggsi
Kaksiosainen nimi
 Ectopsocus briggsi  McLachlan, 1899 
Katso myös
   Ectopsocus briggsi Wikispeciesissä   Ectopsocus briggsi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ectopsocus briggsi on jäytiäisiin kuuluva pieni hyönteinen. Suomen eliölajiston uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).
Koko ja ulkonäkö

Laji on vaalean punaruskea pieni hyönteinen, jonka takaruumis on vaaleankeltainen ja leveähköjen punaruskeiden poikkiraitojen kirjoma. Molemmilla sukupuolilla on täysin kehittyneet siivet ja etusiiven pituus vaihtelee 1,8–2,4 mm. Siivet ovat lepoasennossa lähes vaakatasossa takaruumiin päällä. Etusiivet ovat lasinkirkkaat ja kohdissa, joissa siipisuonet päättyvät siiven reunaan sekä siiven keskiosan siipisuonten risteyksessä, on pieni tumma varjostuma. Muutamissa etusiiven siipisuonissa on tummia karvoja eikä siiven takareunan areola postica rajoitu erilliseksi alueekseen. Takasiivet ovat kirkkaan läpinäkyvät. Verkkosilmät ovat muun pään tapaan vaalean punertavanruskeat, mutta niiden keskiosassa on tumma laikku. Koiraan tuntosarvet ovat suunnilleen etusiiven pituiset, naaraalla hieman lyhyemmät. Naaraalla takaruumiin kärjen alapinnan subgenitaalilevyn kärjessä olevat ulokkeet ovat lyhytkarvaiset ja taipuvat sisäänpäin. Koiraalla takaruumiin kärjen yläpinnalla cluniumiksi kutsutun levyn takareunassa on leveä, pitkistä tummista karvoista muodostuva kampa ja sitä edeltävän levyn etureunassa lyhyempi, lähes pystyasennossa olevista karvoista muodostuva kampa.
Levinneisyys

Laji on ilmeisesti levinneisyydeltään kosmopoliittinen ja saattaa olla tuontikasvien mukana leviämässä vähitellen myös Pohjoismaihin. Suomesta se on tavattu toistaiseksi vain Uudeltamaalta.
Elinympäristö ja elintavat

Lajia on tavattu ainakin erilaisilta kuivilta ja kuihtuneilta puilta sekä pensailta ja sillä lienee kesän aikana kahdesta kolmeen sukupolvea. Naaras laskee munat noin kymmenen munan ryhmiksi ja peittää ne erittämällään silkillä.
Aiheesta muualla

BugGuide.net (englanniksi)
Psocodea Species File (englanniksi)
Fauna Europaea[vanhentunut linkki] (englanniksi)
ETRS-TM35FIN

ETRS-TM35FIN on suomalaisissa maastokartoissa vuodesta 2005 alkaen käytetty tasokoordinaattijärjestelmä, jonka geodeettinen datumi on EUREF-FIN ja karttaprojektio on poikittainen Mercatorin projektio.
ETRS-TM35FIN on julkisen hallinnon suosituksen mukainen suomalainen tasokoordinaattijärjestelmä. Sitä voidaan pitää yhtenäiskoordinaatiston (YKJ) seuraajana.
ETRS-TM35FIN edustaa kompromissia: Koko valtion alue kuvataan yhdelle projektiokaistalle, mutta mittakaavavirhe ja napaluvunkorjaus reuna-alueilla on suurehko.
Nimessä ETRS viittaa Euroopan terrestriseen vertausjärjestelmään 1989 (ETRS89), TM poikittaiseen Mercatorin projektioon (Transverse Mercator), 35 UTM-karttaprojektiojärjestelmän kaistaan 35 ja FIN poikkeamaan UTM-standardin mukaisesta projektiokaistan leveydestä.
Tasokoordinaattijärjestelmän konstruktio

Koko Suomi kuvataan kokonaisuudessaan yhteen noin 13 asteen levyiseen projektiokaistaan. Kaista sijoittuu itäisten pituusasteiden 19 ja 32 välille ja sen keskimeridiaani on 27 astetta itäistä pituutta. Keskimeridiaani on siten yhtenevä UTM-karttaprojektiojärjestelmän kaistan 35 kanssa. ETRS-TM35FIN kaista ulottuu noin viisi astetta lännemmäksi ja kaksi astetta idemmäksi kuin UTM-kaista 35.
Poikittaisessa Mercatorin projektiossa keskimeridiaani kuvautuu suorana. Muut pituuspiirit kuvautuvat kaareutuvina viivoina, jotka yhtyvät navoilla. Leveyspiirit kuvautuvat pituuspiirit kohtisuorassa leikkaavina kaarina.
Mittakaavavirhe

Koska koordinaattijärjestelmä ulottuu yli kolmen asteen päähän keskimeridiaanista, niin mittakaavavirhe erityisesti maan länsiosissa kasvaa verraten suureksi. Mittakaavavirhe maa-alueilla on suurimmillaan Ahvenanmaan saaristossa, luokkaa 1800 ppm (part per million, millimetriä kilometrillä).
Tarkkuutta vaativissa töissä, kuten kaavoitus- ja rakentamistoiminnassa, voidaan julkisen hallinnon suosituksen mukaisesti käyttää ETRS-TM35FIN sijaan tasokoordinaattijärjestelmiä, joissa kaistan leveys on kapeampi. Esimerkiksi ETRS-GK-tasokoordinaattijärjestelmissä, joiden karttaprojektio ei ole leikkaava vaan sivuava, mittakaavavirhe on suurimmillaan noin 10 ppm.
Napaluvunkorjaus

Poikittaisten lieriöprojektioiden tapaan karttapohjoinen ja napapohjoinen eivät yhdy kuin keskimeridiaanilla. Näiden erotus napaluvunkorjaus riippuu leveys- ja pituusasteesta. Suurimmillaan napaluvunkorjaus on maan lounaisosissa, noin 7 astetta.
Tasokoordinaatisto

ETRS-TM35FIN määrittelee kaksiulotteisen suorakulmaisen tasokoordinaatiston, joka on keskimeridiaanin suuntainen. Pohjoiskoordinaatin arvo on päiväntasaajalla nolla. Jotta negatiivisilta luvuilta vältytään, itäkoordinaatin arvo keskimeridiaanilla on 500 000 metriä, eli koordinaatiston valeitä tai itäsiirtymä on 500 000. Valeitänä voidaan erityistarkoituksissa käyttää myös arvoa 8 500 000, esimerkiksi silloin, kun on vaarana sekoittaa toisiinsa ETRS-TM35FIN- ja kartastokoordinaattijärjestelmä-koordinaatit.
Maastokarttojen ruudukko ja karttalehtijako

Koko Suomi kuvataan yhdessä projektiokaistassa, joten kaistanrajoja ei ole ja kaikki karttalehdet ovat suorakulmaisia. Maanmittauslaitoksen tuottamiin ETRS-TM35FIN -pohjaisiin maastokarttoihin (Peruskartta 1:25 000 ja Maastokartta 1:50 000) painetaan kaikkiaan neljä ruudukkoa:
Sinipunaisin viivoin pituusasteen mukaisen UTM-kaistan tasokoordinaatisto kilometrin välein. Pituusasteen 24 länsipuolella kyseessä on siis UTM-kaistan 34 ruudukko ja pituusasteen 30 itäpuolella kaistan 36 ruudukko. Sinipunaisen ruudukon suunta siis muuttuu pituuspiirien 24 ja 30 kohdalla.
Mustin viivoin ETRS-TM35FIN -ruudukko kuuden kilometrin välein UTM-kaistoilla 34 ja 36
Mustin ristein ETRS-TM35FIN -ruudukko kilometrin välein
Sinisin viivoin EUREF-FIN -koordinaatiston pituus- ja leveysaste
ETRS-TM35FIN-projektion kattama alue
Echosmith

| Echosmith |
| --- | --- |
 Echosmith vuonna 2014.
Tiedot
Tyylilaji:  indie pop, pop rock
Kotipaikka:   Chino, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jamie Sierota Noah Sierota Sydney Sierota Graham Sierota
Levy-yhtiö:  Warner Bros. Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Echosmith on yhdysvaltalainen indie pop -yhtye, johon alun perin kuuluivat neljä sisarusta; laulaja Sydney, kitaristi-laulaja Jamie, basisti-laulaja Noah ja rumpali Graham Sierota. He perustivat yhtyeen vuonna 2009. Yhtye teki levytyssopimuksen Warner Brosin kanssa vuonna 2012 ja vuotta myöhemmin he toimivat Owl City -yhtyeen kiertueen avaajana. Saman vuoden aikana yhtye julkaisi debyyttialbuminsa, Talking Dreams. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Come Together" ja "Cool Kids". Yhtye tuli ensimmäistä kertaa esiintymään Suomeen Ruisrock-festivaaleille heinäkuussa 2015. Vuonna 2016 vanhin sisaruksista, Kitaristi Jamie erosi yhtyeestä.
Jäsenet

Graham Jeffery David Sierota (s. 5. helmikuuta 1999) — rummut
Sydney Grace Ann Sierota (s. 21 huhtikuuta 1997) — laulu, koskettimet
Noah Jeffery David Joseph Sierota (s. 1 tammikuuta 1996) — basso, taustalaulu
Entiset jäsenet
Jamie Jeffery David Harry Sierota (s. 8. huhtikuuta 1993) — kitara, taustalaulu
Diskografia > Albumit

Talking Dreams (2013)
Inside a Dream (2017)
Diskografia > EP:t

Summer Sampler (2013)
Acoustic Dreams (2014)
Spotify Sessions (2015)
Diskografia > Singlet

"Cool Kids" (2013)
"I Heard the Bells on Christmas Day" (2013)
"Bright" (2015)
"Let's Love" (2015)
"Goodbye" (2017)
"Future Me" (2017)
"Dear World" (2017)
"Over My Head" (2018)
"Favourite Sound" (with Audien) (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Echosmithin kotisivut
Laulaja Sydney Sierota
Gente di mare

|  Gente di mare> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Umberto Tozzi, Raffaele Riefoli
Säveltäjä(t):  Umberto Tozzi Raffaele Riefoli
Sanoittaja(t):  Giancarlo Bigazzi
Euroviisutiedot
Vuosi:  1987
Maa:  Italia
Kieli:  italia
Sijoitus:  3.
Pisteet:  103
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Gianfranco Lombardi
Gente di mare on Umberto Tozzin ja Raffaele Riefolin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1987 Eurovision laulukilpailussa Belgian Brysselissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksi 103 pisteellä.