stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peppi Pitkätossu (animaatiosarja)
Jaksot

| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Esityspäivä Suomessa | Uusinta Yle TV1 kanavalla 1999-2000 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Peppi palaa Huvikumpuun | Pippi Returns to Villa Villekulla | 17. lokakuuta 1997 | 7. lokakuuta 1999 |
| 2. | Pepin luona käy murtovarkaita | Pippi Entertains Two Burglars | 24. lokakuuta 1997 | 14. lokakuuta 1999 |
| 3. | Peppi ei halua myydä Huvikumpua | Pippi Doesn't Sell Her House | 31. lokakuuta 1997 | 21. lokakuuta 1999 |
| 4. | Pepin ilmapalloretki | Pippi Goes Up in a Balloon | 7. marraskuuta 1997 | 28. lokakuuta 1999 |
| 5. | Peppi Etelämerellä | Pippi Goes to the South Seas | 14. marraskuuta 1997 | 4. lokakuuta 1999 |
| 6. | Peppi ja helmirosvot | Pippi Meets Some Pearl Poachers | 21. marraskuuta 1997 | 11. lokakuuta 1999 |
| 7. | Peppi palaa kotiin | Pippi Goes Home | 28. marraskuuta 1997 | 18. lokakuuta 1999 |
| 8. | Peppi osallistuu hiihtokisoihin | Pippi Enters the Big Race | 5. joulukuuta 1997 | 25. lokakuuta 1999 |
| 9. | Peppi hevoskilpailuissa | Pippi Enters a Horse Show | 12. joulukuuta 1997 | 2. marraskuuta 1999 |
| 10. | Peppi ja mestarivarsa | Pippi Meets a Master Criminal | 19. joulukuuta 1997 | 9. marraskuuta 1999 |
| 11. | Peppi joutuu merihätään | Pippi Is Shipwrecked | 26. joulukuuta 1997 | 16. marraskuuta 1999 |
| 12. | Peppi pelastaa vanhainkodin | Pippi Saves the Old Folks | 2. tammikuuta 1997 | 23. marraskuuta 1999 |
| 13. | Peppi sirkuksessa | Pippi Goes to the Fair | 9. tammikuuta 1997 | 30. marraskuuta 1999 |
| 14. | Peppi Pitkätossun joulu | Pippi's Christmas | 15. elokuuta 1998 | 6. marraskuuta 1999 |
| 15. | Peppi ei tahdo kasvaa aikuiseksi | Pippi Doesn't Want to Grow Up | 21. elokuuta 1997 | 13. marraskuuta 1999 |
| 16. | Peppi käy koulua | Pippi Doesn't Go to School | 22. elokuuta 1998 | 20. marraskuuta 1999 |
| 17. | Peppi matkustaa pohjoiseen | Pippi Goes Up North | 28. elokuuta 1998 | 27. marraskuuta 1999 |
| 18. | Peppi pelastaa valaat uudestaan | Pippi Saves the Wales - Again | 29. elokuuta 1998 | 4. joulukuuta 1999 |
| 19. | Peppi käy koulua vai käykö | Pippi Doesn't Go the School - or Does She | 4. syyskuuta 1998 | 11. joulukuuta 1999 |
| 20. | Peppi kouluttaa eläimiä ja niiden isäntää | Pippi Trains Some Animals - And Their Owner | 5. syyskuuta 1998 | 18. joulukuuta 1999 |
| 21. | Peppi tapaa vaikean rouvan | Pippi Meets the White Lady | 11. syyskuuta 1998 | 25. joulukuuta 1999 |
| 22. | Peppi ja arvoitukselliset jalanjäljet | Pippi Finds a Mysterious Footprint | 12. syyskuuta 1998 | 1. tammikuuta 2000 |
| 23. | Peppi osallistuu kukkanäyttelyyn | Pippi Enters a Flower Show | 18. syyskuuta 1998 | 8. tammikuuta 2000 |
| 24. | Peppi tapaa Matilda-tädin | Pippi Visits Aunt Matilda | 19. syyskuuta 1998 | 15. tammikuuta 2000 |
| 25. | Peppi tapaa Timpurun | Pippi and the Carpenter | 25. syyskuuta 1998 | 22. tammikuuta 2000 |
| 26. | Peppi matkustaa junalla | Pippi Takes a Train Ride | 26. syyskuuta 1998 | 29. tammikuuta 2000 |
Aiheesta muualla

Peppi Pitkätossu (animaatiosarja) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuuma piiri

Michael Chiklis esitti sarjassa pääosaa.
Kuuma piiri (The Commish) oli yhdysvaltalainen komediallinen poliisidraamasarja. Se pyöri American Broadcasting Company -kanavalla (ABC) viiden kauden verran vuosina 1991–1996. Sarjan pääosassa poliisi Tony Scalin roolissa oli Michael Chiklis.
Sarjassa käsiteltiin lukuisia sosiaalisia kysymyksiä, kuten poliisien korruptiota, rasismia, homofobiaa, huumeriippuvuutta, vammaisuutta, lasten hyväksikäyttöä, laitonta siirtolaisuutta ja seksuaalista häirintää. Suomessa sarjaa esitti alun perin MTV3 vuosina 1993–1996 ja myöhemmin Nelonen 2000-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuuma piiri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
David Luiz

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: David Luiz Moreira Marinho
Syntymäaika: 22. huhtikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Diadema, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 189 cm
Seura
Seura: Flamengo
Pelinumero: 23
Junioriseurat
1999–2001: São Paulo
2001–2005: Vitória
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 | Vitória | 26 | (1) |
| 2007 | → Benfica (laina) | 10 | (0) |
| 2007–2011 | Benfica | 72 | (4) |
| 2011–2014 | Chelsea | 81 | (6) |
| 2014–2016 | Paris Saint-Germain | 56 | (3) |
| 2016–2019 | Chelsea | 79 | (5) |
| 2019–2021 | Arsenal | 53 | (3) |
| 2021– | Flamengo | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2007 | Brasilia U20 | 2 | (0) |
| 2010– | Brasilia | 57 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. syyskuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. kesäkuuta 2020.
David Luiz Moreira Marinho (s. 22. huhtikuuta 1987 Diadema, São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Flamengoa. Hänen luontainen pelipaikkansa on keskuspuolustaja, mutta hän on pelannut myös puolustavan keskikenttäpelaajan roolissa.
Seurajoukkueura

David Luiz aloitti ammattilaisuransa Esporte Clube Vitóriasta, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 16-vuotiaana. Hän nousi nopeasti joukkueen puolustuspään luottopelaajaksi, hyvän ilmapelin sekä kovan pelityylin ansiosta.
Seurajoukkueura > Benfica (2007–2011)

31. tammikuuta 2007 David Luiz siirtyi portugalilaiseen Benficaan lainasopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa UEFA cupin ottelussa ranskalaista Paris Saint-Germainia vastaan ja pelasi keskuspuolustuksessa yhdessä Andersonin kanssa korvaten loukkaantunutta Luisãoa. Benfica hävisi ottelun numeroin 2–1, mutta eteni jatkoon yhteismaalein 4–3.
12. maaliskuuta 2007 hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa União Leiriaa vastaan. Kauden päätteeksi hän teki viisivuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. 5. elokuuta 2007 hän teki ensimmäisen maalinsa ottelussa Sporting Clube de Portugalia vastaan. Kauden aikana David Luiz pelasi kuitenkin vain kahdeksassa ottelussa, Benfican sijoituttua lopulta viidenneksi.
11. tammikuuta 2009 David Luiz teki ensimmäisen maalinsa pääsarjassa kotiottelussa Sporting Bragaa vastaan. Hän pelasi suurimman osan kaudesta vasempana laitapuolustajana. Hän voitti samalla kaudella Taça da Ligan mestaruuden.
Kaudella 2009–2010 hän pelasi yhteensä 49 virallista ottelua. Benfica voitti kauden aikana kaksi pokaalia, ensimmäisen joukkue varmisti 21. maaliskuuta 2010, kun se voitti Taça da Liga loppuottelussa Porton. Myöhemmin keväällä joukkue voitti maan pääsarjamestaruuden viiden vuoden tauon jälkeen.
Seurajoukkueura > Chelsea (2011–2014)

Tammikuussa 2011 David Luiz siirtyi Englannin valioliigan Chelseaan 25 miljoonan euron siirtosummalla. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 6. helmikuuta 2011 kotiottelussa Liverpoolia vastaan.
1. maaliskuuta 2011 hän teki ensimmäisen maalinsa Chelseassa, kun joukkue kohtasi arkivihollisensa Manchester Unitedin Stamford Bridgellä. Manchester United meni ottelussa 1–0-johtoon, mutta David Luiz tasoitti osumallaan sen numeroihin 1–1 ja lopulta Frank Lampard viimeisteli lontoolaisseuran 2–1-voiton. Toisen maalinsa joukkueessa David Luiz teki 20. maaliskuuta 2011 toista manchesterilaisseuraa Manchester Cityä vastaan päällään.
Luiz pelasi kaudella 2011−2012 Mestarien liigassa 11 ottelua mukaan lukien voitokas loppuottelu Bayern Müncheniä vastaan. Saman kauden FA Cupissa hän pelasi kuusi ottelua, mutta oli voittoon päättyneestä finaalista sivussa reisilihasvamman vuoksi. Kaudella 2012−2013 hän pelasi seitsemän viimeistä ottelua Chelsean voittaessa Eurooppa-liigan
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain (2014–2016)

23. toukokuuta 2014 Chelsea ilmoitti hyväksyneensä ranskalaisseura Paris Saint-Germainin ostotarjouksen David Luizista. Siirron toteutumiseksi tarvittiin enää, että pelaaja ja joukkue pääsevät yhteisymmärrykseen henkilökohtaisista ehdoista. Siirto toteutui kesän siirtoikkunan avautuessa 10. kesäkuuta 2014, ja siirtokorvauksen arvioitiin olevan noin 49 miljoonaa euroa. Hän voitti molemmilla PSG:ssä pelaamillaan kausilla triplamestaruuden: liigamestaruuden, Ranskan cupin ja Ranskan liigacupin.
Seurajoukkueura > Chelsea (2016–2019)

Kahden PSG:ssä vietetyn vuoden jälkeen, Luiz palasi Chelseaan elokuun siirtoikkunan viimeisenä päivänä. Hän pelasi 33 ottelua Chelsean voittaessa Valioliigan mestaruuden kaudella 2016−2017. Seuraavalla kaudella hän kärsi jalkavammoista, ja pystyi pelaamaan vain kymmenen sarjaottelua sekä kaksi ottelua Chelsean voittaessa FA Cupin. Kaudella 2018−2019 hän pelasi kahta vaille kaikki valioliigaottelut. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua, myös voittoisan loppuottelun Arsenalia vastaan.
Seurajoukkueura > Arsenal (2019−2021)

Luiz siirtyi 8,7 miljoonan euron siirtosummalla Arsenaliin elokuussa 2019. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 33 ottelua sekä teki maalin lokakuussa Bournemouthia ja Crystal Palacea vastaan. Hän pelasi viisi ottelua Arsenalin voittaessa FA Cupin 2020. Kesäkuussa 2020 Luiz teki vuoden jatkosopimuksen Arsenalin kanssa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 20 ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Hän teki maalin Valioliigassa helmikuun lopulla Leicesteriä vastaan ja Eurooppa-liigassa lokakuussa Rapid Wieniä vastaan.
Seurajoukkueura > Flamengo (2021–)

Luiz teki yksivuotisen sopimuksen brasilialaisen Flamengon kanssa 12. syyskuuta 2021.
Maajoukkueura

David Luiz valittiin ensimmäistä kertaa Brasilian maajoukkueen kokoonpanoon 10. elokuuta 2010 pelattuun ystävyysotteluun Yhdysvaltoja vastaan. Hän teki samaisessa ottelussa myös ensiesiintymisensä uuden päävalmentaja Mano Menezesin alaisuudessa, joka korvasi tehtävässä Dungan vuoden 2010 MM-kilpailuiden jälkeen. Hän kuului Brasilian joukkueeseen Copa Américassa 2011, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi kaikissa viidessä ottelussa Brasilian voittaessa Maanosaliittojen cupin 2013.
David Luiz pelasi Brasilian kaikki seitsemän ottelua MM-kilpailuissa 2014, ja teki uransa ensimmäiset maajoukkuemaalit otteluissa Chileä ja Kolumbiaa vastaan. Hänet valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen. Hän pelasi kaksi ottelua Copa Américassa 2015.
Luiz on pelannut maajoukkueessa 57 ottelua ja tehnyt kolme maalia. Toistaiseksi viimeisen maaottelunsa hän on pelannut kesäkuussa 2017.
Saavutukset

Arsenal
FA Cup: 2019–2020
FA Community Shield: 2020
Benfica :
Pääsarjamestaruus: 2009–2010
Taça da Liga: 2009, 2010
Chelsea :
Englannin Valioliiga: 2016−2017
FA Cup: 2011–2012, 2017−2018
Mestarien liiga: 2011–2012
Eurooppa-liiga: 2012–2013, 2018−2019
Paris Saint-Germain :
Ligue 1: 2014−2015, 2015−2016
Ranskan cup: 2014−2015, 2015−2016
Ranskan liigacup: 2014−2015, 2015−2016
Trophée des Champions: 2014, 2015, 2016
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
David Luizin tilastot Zerozero-sivustolla (englanniksi)
David Luizin maajoukkuetilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
David Luizin faniblogi (portugaliksi)
Brasilian joukkue – Copa América 2011
1 Júlio César |
2 Alves |
3 Lúcio |
4 Silva |
5 Lucas Leiva |
6 Santos |
7 Robinho |
8 Ramires |
9 Pato |
10 Ganso |
11 Neymar |
12 Victor |
13 Maicon |
14 Luisão |
15 Sandro |
16 Elano |
17 Elias |
18 Lucas |
19 Fred |
20 Jádson |
21 Adriano |
22 Jefferson |
23 David Luiz |
Valmentaja Menezes
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Jefferson |
2 Alves |
3 Silva |
4 David Luiz |
5 Fernando |
6 Marcelo |
7 Lucas |
8 Hernanes |
9 Fred |
10 Neymar |
11 Oscar |
12 Júlio César |
13 Dante |
14 Filipe Luís |
15 Jean |
16 Réver |
17 Luiz Gustavo |
18 Paulinho |
19 Hulk |
20 Bernard |
21 Jô |
22 Cavalieri |
23 Jádson |
Valmentaja Scolari
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Jefferson |
2 Alves |
3 Silva |
4 David Luiz |
5 Fernandinho |
6 Marcelo |
7 Hulk |
8 Paulinho |
9 Fred |
10 Neymar |
11 Oscar |
12 Júlio César |
13 Dante |
14 Maxwell |
15 Henrique |
16 Ramires |
17 Luiz Gustavo |
18 Hernanes |
19 Willian |
20 Bernard |
21 Jô |
22 Victor |
23 Maicon |
Valmentaja Scolari
Brasilian joukkue – Copa América 2015
1 Jefferson |
2 Alves |
3 Miranda |
4 David Luiz |
5 Fernandinho |
6 Filipe Luís |
7 Robinho |
8 Casemiro |
9 Tardelli |
10 Neymar |
11 Costa |
12 Neto |
13 Marquinhos |
14 Silva |
15 Geferson |
16 Fabinho |
17 Fred |
18 Firmino |
19 Willian |
20 Ribeiro |
21 Coutinho |
22 Elias |
23 Grohe |
Valmentaja Dunga
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Ultraman Tiga

| Ultraman Tiga> ウルトラマンティガ |
| --- | --- |
Tyyli:  tokusatsu
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Hiroshi Nagano  Takashi Yoshimoto  Akitoshi Oktaki 
Alkuperämaa:   Japani
Alkuperäiskieli:  japani
Verkko:   TBS
Esitetty:  7. syyskuuta 1996 – 30. elokuuta 1997
Jaksoja:  52
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Ultraman Tiga on televisioyhtiö TBS:n esittämä japanilainen tokusatsuselvennä. Sen päärooleissa ovat Hiroshi Nagano, Takami Yoshimoto ja Akitoshi Oktaki.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Kyōryū Sentai Zyuranger

| Kyōryū Sentai Zyuranger> 恐竜戦隊ジュウレンジャー |
| --- | --- |
Tyyli:  tokusatsu
Kestoaika:  25 min
Pääosissa:   Yūta Mochizuki  Seiju Umon  Hideki Fujiwara  Takumi Hashimoto  Reiko Chiba 
Alkuperämaa:   Japani
Verkko:   TV Asahi
Esitetty:  21. helmikuuta 1992 – 12. helmikuuta 1993
Jaksoja:  50
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Kyōryū Sentai Zyuranger on televisioyhtiö TV Asahi esittämä japanilainen tokusatsuselvennä. Sen päärooleissa ovat Yūta Mochizuki, Seiju Umon, Hideki Fujiwara, Takumi Hashimoto ja Reiko Chiba.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuningatar Kristiina (vuoden 1933 elokuva)

| Kuningatar Kristiina> Queen Christina |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Rouben Mamoulian
Käsikirjoittaja:  S. N. Behrman Ben Hecht
Tuottaja:  Walter Wanger
Säveltäjä:  Herbert Stothart
Kuvaaja:  William H. Daniels
Leikkaaja:  Blanche Sewell
Tuotantosuunnittelija:  Stephen Goosson
Pukusuunnittelija:  Adrian
Lavastaja:  Edwin B. Willis
Pääosat:  Greta Garbo John Gilbert Ian Keith Lewis Stone
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  26. joulukuuta 1933 (USA) 11. maaliskuuta 1934 (Suomi)
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti espanja
Budjetti:  1 114 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuningatar Kristiina (Queen Christina) on Rouben Mamoulianin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1933 ja se on tehty ennen Haysin ohjeiston käyttöönottoa. Elokuva perustuu Ruotsin kuningattaren Kristiinan elämään.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Greta Garbo  | … |  kuningatar Kristiina   |
|  John Gilbert  | … |  Antonio   |
|  Ian Keith  | … |  Magnus   |
|  Lewis Stone  | … |  Oxenstierna   |
|  Elizabeth Young  | … |  Ebba   |
|  C. Aubrey Smith  | … |  Aage   |
|  Reginald Owen  | … |  Charles   |
Aiheesta muualla

Kuningatar Kristiina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elisabet I

| Elisabet I |
| --- | --- |
 
Englannin kuningatar
Valtakausi:  17. marraskuuta 1558 – 24. maaliskuuta 1603
Kruunajaiset:  15. tammikuuta 1559
Edeltäjä:  Maria I
Seuraaja:  Jaakko I

Syntynyt:  7. syyskuuta 1533 Greenwich, Englannin kuningaskunta
Kuollut:  24. maaliskuuta 1603 (69 vuotta) Lontoo, Englannin kuningaskunta
Puoliso:  Ei puolisoa (niin sanottu ”neitsytkuningatar”).
Suku:  Tudor
Isä:  Henrik VIII
Äiti:  Anna Boleyn
Uskonto:  protestanttisuus
Nimikirjoitus:  
Elisabet I (7. syyskuuta 1533 – 24. maaliskuuta 1603) oli Englannin ja Irlannin kuningatar 17. marraskuuta 1558 lähtien kuolemaansa asti. Elisabet I oli viides ja viimeinen Tudorin suvun monarkki. Hänen valtakautensa ajoittui katolisuuden ja protestanttisuuden välisten kamppailujen aikaan. Elisabet I on yksi Englannin menestyksekkäimmistä monarkeista, jonka valtakaudella Englanti nousi eurooppalaiseksi suurvallaksi sekä politiikan, talouden että kulttuurin saralla.
Elisabet oli kuningas Henrik VIII:n ja silloisen kuningatar Anna Boleynin tytär. Elisabet nimettiin kuningattareksi 17. marraskuuta 1558 sisarpuolensa Maria I:n kuoltua. Elisabet kuoli 24. maaliskuuta 1603 ja seuraajaksi nousi Skotlannin Jaakko VI nimellä Jaakko I. Elisabet ei saanut lapsia eikä mennyt naimisiin; osin tästä syystä hänestä käytetään nimitystä neitsytkuningatar.
Elisabet I oli pisimpään hallinnut Tudorin suvun monarkki. 44 vuotta kestäneen valtakauden aikana Elisabet maltillisesti vakiinnutti Englantia protestanttiseksi maaksi. Vuonna 1570 paavi julisti Elisabetin kerettiläiseksi, mitä seurasi lukuisia epäonnistuneita salamurhayrityksiä. Myös sotapolitiikassa Elisabet toimi maltillisesti, eikä valtakaudella käyty suuria sotia. Julistamattoman Anglo-Espanja-sodan (1585–1604) suurimmassa taistelussa Englanti voitti Espanjan niin kutsutun Voittamattoman armadan. Edeltäviin ja seuraaviin valtakausiin verrattuna Elisabetin valtakausi oli sisäisen rauhan aikaa. Englanti ei juurikaan kärsinyt sodista kotisaarellaan tai Euroopan mantereella vaan suurimmat taistelut käytiin Amerikoissa ja merillä. Englannin talous hyötyi kehittyvästä transatlanttisesta kaupasta.
Vuonna 2008 brittiläiseltä ullakolta löydettiin maalaus, joka esittää nuorta Elisabetia. Arvioiden mukaan hän olisi ollut kuningatar vain vuoden maalauksen valmistuessa. Taulu on harvinainen, ja sen alta paljastui aikaisempi versio maalauksesta, joka todennäköisesti ei ole miellyttänyt taiteilijaa tai kuningatarta itseään. Päällimmäiseen versioon Elisabetille oli lisätty muun muassa Raamattu.
Uskontokysymys

Elisabetin ensimmäinen toimi oli kääntää maa takaisin protestantismiin Marian katolilaistamistoimien jälkeen. Tässä hän kuitenkin käytti malttia, sillä hän oli uskonnollisesti melko suvaitsevainen. Vuonna 1559 hän antoi tärkeät lait valtion ylivallasta kirkon yli (Supremacy Bill) ja kirkon yhtenäisyydestä (Uniformity Bill). Lait tekivät protestanttisuudesta valtion virallisen uskonnon ja vakiinnuttivat jumalanpalveluksen muodon, jonka keskeinen sisältö on säilynyt Englannissa näihin päiviin saakka. Uudistuneen Englannin kirkon ensimmäiseksi arkkipiispaksi valittiin Matthew Parker. Vaikka Elisabet oli kasvatettu protestanttiseen uskoon, hän ei ollut reformisti. Hän vaati, että joitakin kirkon katolisia rituaaleja ja seremonioita tuli säilyttää, eikä esimerkiksi hyväksynyt ääriprotestantteja, puritaaneja tai papiston avioliittoja.
Kuolema

Vuoden 1603 helmikuussa Elisabet vaipui alakuloon. Hän alkoi kärsiä unettomuudesta, ruokahaluttomuudesta, jatkuvasta janosta ja rauhasturvotuksesta. Hän kieltäytyi riisuutumasta tai menemästä vuoteeseen ja istui tuntikausia aloillaan tuijottamassa lattiaan.
Elisabetin avustaja Robert Cecil sanoi Elisabetille "Teidän majesteettinne täytyisi nyt mennä nukkumaan", mihin Elisabet vastasi "Ruhtinaille ei sanota 'täytyy', pikku mies". Lopulta Elisabet saatiin vuoteeseen, ja pian hän ei kyennyt enää puhumaan. Kuningatar kuoli kahden ja kolmen välillä aamulla 24. maaliskuuta 1603. Samana päivänä Skotlannin Jaakko VI julistettiin Englannin kuninkaaksi nimellä Jaakko I. Elisabet haudattiin suurellisin menoin Westminster Abbeyyn isoisänsä Henrik VII:n viereen. Muutamaa päivää myöhemmin yhdeksän vuotta kapinoinut Tyrone antautui Irlannissa Mountjoyn paroni Charles Blountille.
Kultainen aikakausi

Koko 1500-luvun loppupuolta kutsutaan Englannissa Elisabetin ajaksi; on harvinaista, että näin pitkä ajanjakso liitetään noin voimakkaasti yhteen henkilöön.
Kulttuuri kehittyi Elisabetin hallituskaudella. William Shakespeare yhdistetään usein tähän aikaan, vaikka suuri osa hänen tuotannostaan kirjoitettiinkin vasta Jaakko I:n kaudella.
Elisabet kiinnitti huomiota julkiseen kuvaansa. Hän omisti monia taidokkaasti valmistettuja asuja ja näyttäviä jalokivia. Aikakauden taiteilijat, niin taidemaalarit kuin runoilijatkin, kuvasivat hänet usein myyttisten hahmojen rooleissa kuten keijukaisten kuningattarena.
Elisabetin ajan maalaustaide keskittyikin muotokuviin. Hovi tilasi luonnollisen kokoisia kokovartalomuotokuvia, joissa oli näyttäviä asuja ja runsaasti rekvisiittaa, ja sama teatraalinen tyyli oli vallalla muussakin maalaustaiteessa. Suurten muotokuvien lisäksi miniatyyrit olivat suosittuja. Näitä intiimejä pienoismuotokuvia annettiin usein lahjoiksi rakastavaisten välillä.
Elisabet populaarikulttuurissa

Elokuvia
Elisabeth ja Essex (1939) – Bette Davis
Merihaukka (1940) – Flora Robson
Maria, skottien kuningatar (1971) – Glenda Jackson
Rakastunut Shakespeare (1998) – Judi Dench
Elisabet (1998) – Cate Blanchett
Elisabet – Kultainen aikakausi (2007) – Cate Blanchett
Anonymous (2011) – Vanessa Redgrave ja Joely Richardson
Kaksi kuningatarta (2018) – Margot Robbie
Televisiossa
Elisabet I, Channel 4:n minisarja (2005) – Helen Mirren
Neitsytkuningatar (Virgin Queen), BBC:n kaksiosainen (mini)sarja (2005) – Anne-Marie Duff
Tudors (2007–2010)
Musta kyy, tuotantokausi 2 – Miranda Richardson
Valtiatar (Reign), The CW Television Network, (sivurooli kausi 2; pääosa kaudet 3–4) – Rachel Skarsten
Kirjallisuutta

Barth, Reinhard: Historian suurnaiset.  ((Frauen, die Geschichte machten. Von Hatschepsut bis Indira Gandhi. Suomennos Tuulikki Virta, Katja Zöllner. Alkusanat Kaari Utrio)  Helsinki:  Ajatus Kirjat, 2005.  ISBN 951-20-6762-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Maria I | Englannin kuningatar 1558–1603 | Seuraaja: Jaakko I |
| n k Englannin hallitsijat ja valtionpäämiehet (927–1707) |
| --- | --- |
 Alfred Suuri  Edvard Vanhempi  Ethelweard  Athelstan  Edmund I  Edred  Edwy  Edgar Rauhaisa  Edvard Marttyyri  Ethelred Neuvoton  Sven Haaraparta  Ethelred Neuvoton  Edmund Rautakylki  Knuut Suuri  Harald Jäniksenkäpälä  Knuut III Hardeknut  Edvard Tunnustaja  Edgar Atheling  Harald Godwininpoika  Vilhelm Valloittaja  Vilhelm Punainen  Henrik I  Tapani  Matilde  Eustace IV  Henrik II  Rikhard Leijonamieli  Juhana Maaton  Ludvig VIII  Henrik III  Edvard I  Edvard II  Edvard III  Rikhard II  Henrik IV  Henrik V  Henrik VI  Edvard IV  Henrik VI  Edvard IV  Edvard V  Rikhard III  Henrik VII  Henrik VIII  Edvard VI  Lady Jane Grey  Maria I  Filip II  Elisabet I  Jaakko I  Kaarle I  Oliver Cromwell  Richard Cromwell  Kaarle II  Jaakko II  Maria II  Vilhelm III Oranialainen  Anna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC 2  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Prinsessa Elisabet 13-vuotiaana, n. 1546.
Robert Dudley, Leicesterin jaarli, n. 1564
Tuleva Ranskan Henrik III
Maria Stuart n. vuonna 1559
Maria Stuart vankeudessa
Kuningatar Elisabet ja Sir Francis Walsingham tutkivat Babingtonin salaliittoa
Skotlannin kuningattaren teloitus
Elisabet I:stä voittamattomasta armadasta saavutetun voiton kunniaksi maalattu muotokuva, n.1588.
Robert Devereux, Essexin jaarli
Inka Kallén

| Inka Kallén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Inka Emilia Kallén
Syntynyt: 30. syyskuuta 1981 (ikä 43) Tuusula
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:   Kotikatu  Odotus  Uusi päivä  Presidentti  Kaikki synnit  Kontio ja Parmas 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Inka Emilia Kallén (aiemmin Kiviharju, s. 30. syyskuuta 1981 Tuusula) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan Mirja Mäki­maan roolista TV1:n draama­sarjassa Kotikatu. Koti­kadun päätyttyä vuonna 2012 Kallén siirtyi näyttelemään Mirjaa TV2:n sarjaan Uusi päivä.