stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomensyöjä Otto Wille Kuusinen

| Suomensyöjä Otto Wille Kuusinen |
| --- | --- |

Kirjailija:  Antero Uitto
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Paasilinna
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  418 + 8s. kuvaliite
ISBN:  978-952-5856-97-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomensyöjä Otto Wille Kuusinen on vuonna 2013 ilmestynyt Antero Uiton elämäkertateos poliitikko Otto Wille Kuusisesta. Kirjan on kustantanut Paasilinna.
Teos kuvaa Kuusisen elämänuran keskittyen vuosiin, jolloin Neuvostoliitto pyrki aktiivisesti työväen vallankumoukseen Suomessa. Kirja kuvaa Kuusisen nousua Neuvosto-Venäjän valtiojohtoon ja selviytymistä Stalinin vainoista 1930-luvun lopulla.
Arvioiden mukaan elämäkerta on tasapuolinen ja lähdeaineisto laaja. Kirjan otsikko ”suomensyöjästä” on sitaatti V. I. Leniniltä.
Pietarilainen Gjoll-kustantamo julkaisi vuonna 2017 teoksen venäjäksi nimellä ”Finnojed” Otto Ville Kuusinen. Käännöksen teki historioitsija Vadim Musajev, ja myös venäläinen sotahistorioitsija Leonid Amirhanov avusti projektissa. Suomessa herätti huomiota, että venäjännöksestä jouduttiin poliittisista syistä karsimaan kohtia, jotka käsittelevät Stalinin puhdistuksia ja Viron liittämistä Neuvostoliittoon.
Aiheesta muualla

Suomensyöjä-teoksen sisällysluettelo kustantajan sivulla[vanhentunut linkki]
Suomen Rugbyliitto

| Suomen Rugbyliitto ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1968
Kotipaikka:  Helsinki
Pääsihteeri:  Leena-Maija Vanha-Aho[lähde? ]
Puheenjohtaja:  George Mossford[lähde? ]
Aiheesta muualla
www.rugby.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Rugbyliitto ry (SRL) on vuonna 1968 perustettu rugbyn suomalainen kattojärjestö. Alun perin liitto perustettiin nimellä Suomen salamapalloliitto.[lähde? ] Se on kansainvälisen rugbyliiton IRB:n, Rugby Europen, Euroopan rugbyliiton FIRA:n sekä Suomen olympiakomitean jäsen. Liittoon kuuluu 19 jäsenseuraa sekä tuomariyhdistys Finnish Rugby Referees Association (FRRA).
Kilpailutoiminta

Rugbyn SM-sarja (Miehet)
Rugbyn 1-divisioona (Miehet)
Rugbyn 2-divisioona (Miehet)
Rugbyn SM-sarja (Naiset
Rugbyn 1-divisioona (Naiset)
Maajoukkueet

Suomen miesten 15´s -maajoukkue
Suomen naisten 15´s -maajoukkue
Suomen miesten 7´s -maajoukkue
Suomen naisten 7´s -maajoukkue "Pohjolan Myrsky"
Suomen alle 20-vuotiaiden rugbymaajoukkue
Suomen alle 17-vuotiaiden rugbymaajoukkue
Talous

Suomen Rugbyliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 129 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 23 000 euroa.
Teemu Roininen

| Teemu Roininen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1986 Lempäälä
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  painonnosto
Seura:  Lempäälän Kisa
Valmentaja:  Tapio Kinnunen
Saavutukset
Ennätykset:  Tempaus 157 kg Työntö 202 kg Yhteistulos 356 kg
 Tietolaatikko päivitetty 14. marraskuuta 2015 
Teemu Tapio Roininen (s. 10. heinäkuuta 1986 Lempäälä) on suomalainen painonnostaja, joka edustaa Lempäälän Kisaa. Roininen kilpailee yli 105-kiloisten sarjassa ja hänen valmentajaan toimii Tapio Kinnunen.
Roininen osallistui ensimmäisiin MM-kilpailuihinsa vuonna 2009 sijottuen sijalle 17, joka on hänen paras MM-sijoituksensa. Seuraavana vuonna hän oli ensimmäisissä EM-kilpailuissaan yhdestoista, joka on myös hänen paras EM-sijoituksensa. Roinisen ennätys tempauksessa on 153 kilogrammaa, työnnössä 200 kilogrammaa ja yhteistuloksessa 350 kilogrammaa. Hän on osallistunut kuusiin EM-kilpailuihin ja yhtä moniin MM-kilpailuihin.
Roininen toimi painonnostouransa ohella myös kalliomurskainten valmistajana. Vuonna 2014 hän perusti painonnostajien valmennukseen keskittyvän yrityksen TR-Valmennuksen.
Suomen ilmailumuseot

Suomen ilmailumuseot koostuvat pääosin julkisista museoista, joista merkittävimmät ovat sotilasilmailuun keskittynyt Suomen Ilmavoimamuseo Jyväskylän Tikkakoskella ja Suomen ilmailumuseo Vantaalla.
Aiheesta muualla

Suomenilmailumuseot.fi
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen ilmailumuseot Wikimedia Commonsissa
Suomen ilmailumuseot
Hallinportti-ilmailumuseo
Karhulan ilmailukerhon lentomuseo
Karjalan ilmailumuseo
Päijät-Hämeen ilmailumuseo
Suomen ilmailumuseo
Suomen Ilmavoimamuseo
Suomersawa

| Suomersawa> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Malvales
Heimo::  Siipipuukasvit Dipterocarpaceae
Alaheimo::  Dipterocarpoideae
Suku::  Mersawat Anisoptera
Laji::  marginata
Kaksiosainen nimi
 Anisoptera marginata  Korth. 
Synonyymit
 Anisoptera grandiflora 
Katso myös
   Suomersawa Wikispeciesissä   Suomersawa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomersawa (Anisoptera marginata) on siipipuukasvien (Dipterocarpaceae) heimoon, mersawojen (Anisoptera) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suuri ainavihanta puu, jolla on puun kokoon suhteessa pieni sekä avoin latvus. Suomersawa voi kasvaa korkeimmillaan noin 50 metriä korkeaksi ja rungon halkaisija voi olla suurimmillaan noin 1,2 metriä.
Suomersawa kasvaa luonnossa Malesiassa ja Borneon saarella. Suomersawa kasvaa koskemattomissa metsissä merenpinnan tasosta aina 1000 metrin korkeuteen asti. Laji kasvaa tavallisesti soistuneilla paikoilla, mutta joskus myös siipipuumetsien ja Sundan ylänkömetsien seassa. Suomersawa on uhanalaisluokittelussa vaarantunut laji.
Suomersawaa hakataan luonnosta siitä saatavan puutavaran vuoksi ja puutavaraa myydään kansainvälisesti mersawapuuna. Puuaines on keltaista ja kestävää, mutta sitä on hankala työstää puuaineksen suuren piidioksidipitoisuuden vuoksi. Puutavaraa käytetään talojen rakentamiseen.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Anisoptera marginata (englanniksi)
Taio

Dermulo
Taio on kylä Trenton maakunnassa, Pohjois-Italiassa. Taio oli itsenäinen kunta 31.12.2014 saakka. 1.1.2015 lähtien se on ollut osa viiden kunnan perustamaa Predaian kuntaa.  Taion kunnassa oli 31.12.2013 asukkaita 3 032 ja sen pinta-ala oli 11,31 km² ja asukastiheys 267 as./km². Kylä sijaitsee noin 30 kilometriä alueen pääkaupungista, Trentosta, pohjoiseen.
Naapurikylät ja kunnat

Coredo
Denno
Sanzeno
Ton
Tres
Vervò
Ville d’Anaunia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taio Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (italiaksi)
Steidl Verlag

Steidl Verlag  on saksalainen kustantamo, jonka painopistealoja ovat kansainvälinen valokuva ja kaunokirjallisuus. Sen merkittäviä kirjailijoita on Günter Grass. Kustantamon johtaja ja omistaja on Gerhard Steidl.
Gerhard Steidl (s. 22. marraskuuta 1950 Göttingen) perusti pian koulun päätyttyä oman kustannusliikkeen työskenneltyään jonkin aikaa kirjanpainajana ja muotoilijana. Hän sai vaikutteita Andy Warholilta ja Joseph Beuysilta ja ryhtyi 1970 yhteistyöhön Klaus Staeckin kanssa, jonka julisteita Steidl  julkaisi. Ensimmäinen Steidl-Verlagin julkaisema teos oli 1972 ilmestynyt Befragung zur documenta. Vuodesta 1974 alkaen mukaan tuli poliittista kirjallisuutta, 1980-luvun alkupuolella kaunokirjallisuutta, 1989 ensimmäinen taskukirja. Kun Nobel-palkinnon 1999 saanut Günter Grass hylkäsi 1993 siihenastisen kustantamonsa vastalauseena, hän löysi uuden kodin Steidl-Verlagista.
Steidlin kirjailijoita ovat esimerkiksi Erich Loest, John McGahern, A. L. Kennedy, Nobel-kirjailija Halldór Laxness ja myös ajankohtaiskeskustelijat Oskar Negt ja Hans Leyendecker. Vuodesta 1996 Steidl on erikoistunut valokuvaukseen. Yritys julkaisee kansainvälisesti tunnettujen valokuvaajien teoksia, joukossa muun muassa Joel Sternfeld, Richard Serra, Bruce Davidson, Arnold Odermatt, Susan Meisalas, Karl Lagerfeld, Saul Leiter.
Steidl on perustanut yhdessä Karl Lagerfeldin kanssa kirjankustantamon LSD, Lagerfeld Steidl Drückerei. Ensimmäiset kirjat ilmestyivät syksyllä 2010. Ohjelmaan kuuluu muun muassa Coco Chanelin elämäkerta.
Steidl ja muotoilulehti Wallpaper ovat tilanneet parfyymisuunnittelija Geza Schöniltä kirjalle tuoksuvan Steidl-hajuveden nimeltään Paper Passion. Hajuvesi tulee markkinoille syksyllä 2011.
Leipzigin elokuvajuhla käynnistyi 20. lokakuuta 2010 intohimoisen kirjantekijän Gerhard Steidlin muotokuvalla. Müncheniläiset dokumentaristit Gereon Wetzel ja Jörg Adolph toivat ensiesitykseen elokuvansa How to Make a Book With Steidl, 90-minuuttisen tutkielman tästä kustannuskonserneja vierastavasta saksalaisesta kustantajasta. Dokumentaristit olivat vuoden ajan seuranneet Steidlia tämän työssä Göttingenissä, näyttelyissä ja valokuvausstudioilla kautta koko läntisen maailman.
Göttingeniin on tiettävästi suunnitteilla Günter Grass-Haus. Steidl-Verlagilla on hyvät suhteet museoihin, gallerioihin ja taiteilijoihin, kustannusyhtiön edustaja on sanonut. Siksi Göttingenissä on hyvät mahdollisuudet esittää kansainvälisesti ensiluokkaista taidetta. Gerhard Steidlilla itsellään on laaja kokoelma Joseph Beuysin, Klaus Staeckin ja Marcel Broodthaersin teoksia, ja niitä tulee sinne myös näytteille.
Aiheesta muualla

Verkkosivut
Verleger Gerhard Steidl im FR-Interview, Frankfurter Rundschau 7.6.2010:
Alex Rühle haastattelee Gerhard Steidlia 032cssa, Issue #17
Tarpeettomia ihmisiä

| Tarpeettomia ihmisiä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Ijäs
Käsikirjoittaja:  Matti Ijäs Pärttyli Rinne
Perustuu:  Reko Lundánin näytelmään Tarpeettomia ihmisiä
Tuottaja:  Asta Parikka
Säveltäjä:  Jarmo Savolainen
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Jorma Höri
Pääosat:  Hannu-Pekka Björkman Sari Mällinen Eero Aho Helena Vierikko
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  21. marraskuuta 2005 Yle TV1
Kesto:  61 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarpeettomia ihmisiä on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 2005. Elokuva perustuu Reko Lundánin samannimiseen näytelmään.
Elokuvassa Kari on jäänyt työttömäksi ja hänen vaimonsa Tuula työskentelee myyjänä kaupassa. Kari epäilee Tuulan pettävän häntä ja alkaa mustasukkaisesti vahtia vaimoaan.
Syed Mujtaba Ali

Syed Mujtaba Ali
Syed Mujtaba Ali (bengaliksi সৈয়দ মুজতবা আলী, Saiyôd Mujtôba Alī; 1904 Sylhet – 11. helmikuuta 1974 Dhaka) oli intialainen, sittemmin itäpakistanilainen ja bangladeshilainen kirjailija, kielitieteilijä ja bengalin kielen asemaa puolustanut aktivisti. Kirjailija Syed Murtaza Ali oli hänen vanhempi veljensä.
Elämäkerta

Ali lähti vuonna 1921 Shantiniketaniin ja oli yksi ensimmäisistä Visva-Bharati-yliopiston opiskelijoista. Opintojensa jälkeen hän työskenteli Aman Allah Khanin kutsusta opettajana Kabulissa. Tämän jälkeen Ali pääsi Saksan hallituksen stipendillä opiskelemaan Berliiniin ja Bonnin yliopistoon, josta hän väitteli filosofian tohtoriksi. Ali aloitti vertailevan kielitieteen opettamisen Al-Azharin yliopistossa Kairossa. Palattuaan Intiaan hän lähti luennoimaan Barodan valtioon sen hallitsija Sayajirao Gaekwad III:n kutsusta. Shantiniketanissa Ali työskenteli Visva-Bharati-yliopiston islamilaisen historian ja kulttuurin professorina. Hän opetti myös saksan kieltä. Lisäksi Ali työskenteli uransa aikana muun muassa opetusministeriössä New Delhissä ja All India Radion asemilla.
Ali oli yksi ensimmäisistä henkilöistä, jotka vaativat bengalin kielelle virallista asemaa Itä-Pakistanissa. Hän piti jo 30. marraskuuta 1947 Kendriya Muslim Sahitya Sangsad -kirjallisuusjärjestön tapahtumassa kuuluisan puheen, jossa hän puolusti bengalin käyttöä virallisissa yhteyksissä urdun sijaan. Petyttyään Pakistanin poliittiseen kehitykseen Ali muutti Kolkataan. Vuonna 1949 hänet rohkaistiin muuttamaan Bograan, mutta hän joutui häirinnän kohteeksi ja palasi pidätyksen välttääkseen pian Kolkataan. Kolkatassa hän kirjoitti Anandabazar Patrikaan suosittua kolumnia pseudonyymillä Satyapir. Vasta vuonna 1956 Ali sai Itä-Pakistanissa julkaista kuuluisan Kendriya Muslim Sahitya Sangsadissa pitämänsä puheen.
Kun Bangladeshista tuli itsenäinen valtio vuonna 1971, Ali muutti Dhakaan, jossa vietti viimeiset vuotensa. Hänet on haudattu Dhakaan.
Kirjat ja palkinnot

Alin ensimmäinen kirja oli Deshe Bideshe (1948). Se on matkakertomus, joka perustuu Alin omiin kokemuksiin Afganistanista vuosilta 1927–1929. Teos valittiin vuoden parhaaksi kirjaksi, ja Alille myönnettiin vuonna 1949 Narsinghadas-palkinto. Alin muihin kirjoihin kuuluu Joley Dangay, joka samoin on matka-aiheinen.
Ali julkaisi urallaan noin kolmekymmentä teosta. Hän sai vuonna 1961 Ananda Puraskar -kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin postuumisti Ekushey Padak.
Stephan Vuckovic

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stephan Vuckovic vuonna 2012. |  Stephan Vuckovic vuonna 2012. |  Stephan Vuckovic vuonna 2012. |  |
Maa:   Saksa
Triathlon
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | triathlon |  |
Stephan Vuckovic (s. 22. kesäkuuta 1972, Reutlingen) on saksalainen triathlonisti ja olympiamitalisti. Vuckovic osallistui Sydneyn olympialaisiin sijoittuen toiseksi. Hän hävisi voittajalle noin 13 sekunnilla.
Tarkk’ampujankatu

Tarkk’ampujankatu
Tarkk’ampujankatu (ruots. Skarpskyttegatan) on noin 350 metriä pitkä itä–länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Kasarmikadulta ja päättyy länsipäässään Viiskulmaan. Tarkk’ampujankatu on kaksisuuntainen lukuun ottamatta Korkeavuorenkadun ja Kasarmikadun välistä osuutta, jossa se on yksisuuntainen itään. Tässä kohdassa on raitiokiskot ja linjan 10 eteläinen päätepysäkki; raitiovaunut kiertävät Tarkk'ampujankadun etelässä rajaaman korttelin vastapäivään.
Kadun nimi juontuu Ullanlinnassa sijainneesta Suomen kaartin kasarmista ja ampuma-alueesta, joka sijaitsi kasarmin länsipään kohdalla.
Tarkk’ampujankatu sai nykyisen kirjoitusasunsa vuonna 1928. Tätä ennen kadun virallinen nimi oli Tarkka-ampujankatu.
Sisällissodan aikana Tarkk’ampujankadulla taisteltiin useasti. Sodan jälkiä on edelleen havaittavissa rakennusten seinissä. Nykyään kadulla sijaitsee lähinnä asuinkerrostaloja ja kivijalkakauppoja.
Poikkikadut idästä länteen

Kasarmikatu
Korkeavuorenkatu
Johanneksentie (pohjoiseen)
Viiskulma: Laivurinkatu (etelään), Pursimiehenkatu (lounaaseen), Laivurinrinne (koilliseen) ja Fredrikinkatu (luoteeseen)
Sunsweet

Sunsweet, virallisesti Sunsweet Growers Incorporated on yhdysvaltalainen maatalousmarkkinointiosuuskunta, joka perustettiin vuonna 1917 nimellä California Prune and Apricot Growers Association . Sunsweetin pääkonttori sijaitsee Yuba Cityssä, Kaliforniassa.
Historia

Amerikkaan 1850-luvun kultakuumeen aikana muuttanut ranskalainen Louis Pellier toi kotikaupungistaan Agenista luumuja ja alkoi kasvattaa niitä Kaliforniassa. Itseoppinut kasvitieteilijä Luther Burbank jalosti Pellierin luumuista Sunsweet-luumuja. Sunsweet-luumujen kasvattajat perustivat vuonna 1917 oman yhdistyksen, Sunsweet Growers Association.
Tuotteet

Sunsweet valmistaa erilaisia kuivattuja hedelmiä ja mehutuotteita, vaikka se tunnetaankin parhaiten luumuistaan. Yritys valmistaa ja jakelee luumuja, luumumehuja,  karpaloita, aprikooseja, nektariineja, ananaksia, mangoja ja taateleita. Muita Sunsweet-tuotteita ovat Ones eli yksittäin pakatut luumut, Jumbo Red Raisins, jotka valmistetaan suurista punaisista chileläisistä rypäleistä, PlumSweets eli suklaapäällysteiset luumut, PlumSmart-luumumehu ja Specialty-mangot, mustikat, kirsikat ja marjasekoitukset.
Markkinat

Sunsweetin markkinasosuus kansainvälisistä luumumarkkinoista on noin kolmasosa ja se myy tuotteitaan yli 45 maassa.
Aiheesta muualla

Sunsweetin sivut suomeksi
Luther Burbank
Sunsweet-mainos vuodelta 1948 The Ladies' home journal -lehdessä
Tekninen mittajärjestelmä

Tekninen mittajärjestelmä oli useilla teknisillä aloilla 1800-luvulta 1970-luvulle saakka käytössä ollut, metrijärjestelmään pohjautuva mittajärjestelmä. Se erosi sekä nykyisestä SI-järjestelmästä että fysiikassa samaan aikaan käytetystä cgs-järjestelmästä oleellisimmin siten, että siinä kilogrammaa ei käsitetty massan vaan voiman yksiköksi. Metrin ja sekunnin ohella järjestelmän kolmantena perusyksikkönä olikin kilogramman voima (1 kgf), jolle sekaannuksen välttämiseksi annettiin vuonna 1948 myös nimi kilopondi (1 kp). Sillä tarkoitettiin voimaa, jolla Maa vetää puoleensa yhden kilogramman massaa siellä, missä painovoiman kiihtyvyydellä on sen ns. normaaliarvo, 9,806 65 m/s2. Tämä vastaa painovoimaa merenpinnan tasolla 45. leveysasteella.
Kilopondin avulla johdettiin yksiköt muillekin teknisesti tärkeille suureille. Sellaisia olivat:
työn ja energian yksikkö – kilopondimetri (1 kpm) = 9,806 65 J
tehon yksikkö – kilopondimetri sekunnissa (1 kpm/s) = 9,806 65 W
paineen yksikkö – kilopondi neliömetriä kohti (1 kp/m2 = 9,806 65 Pa.
Koska näin saatu paineen yksikkö oli varsin pieni, käytettiin sen asemesta lähes yksinomaan yksikköä kilopondi neliösenttimetriä kohti (1 kp/cm2 = 98,066 5 kPa). Siitä käytettiin myös nimitystä tekninen ilmakehä (1 at). Se oli jonkin verran pienempi kuin Maan pinnalla vallitseva normaali ilmanpaine.
Tehon yksikkönä käytettiin yleisesti ja käytetään epävirallisesti toisinaan edelleenkin myös hevosvoimaa (1 hv), joka oli 75 kilopondimetriä sekunnissa eli 735,498 75 W.
Järjestelmään liittyi myös harvoin käytetty massan yksikkö, tekninen massayksikkö eli hyl, joka oli 9,806 65 kg. Sillä tarkoitettiin massaa, jolle yhden kilopondin voima antoi kiihtyvyyden 1 m/s2.
Sähkötekniikassa tekninen järjestelmä ei ollut koskaan yleisessä käytössä, vaan jo 1800-luvun lopulla sähköalalla käytettiin MKSA-järjestelmää (metri-kilogramma-sekunti-ampeeri-järjestelmää). Siinä yksiköt olivat jo samat kuin nykyisessä SI-järjestelmässäkin. Perusyksiköillä tosin oli nykyisestä poikkeavat määritelmät, mutta yksiköt olivat käytännössä nykyisen suuruiset. Muillakin teknisillä aloilla tekninen järjestelmä jäi pois käytöstä 1970-luvulla, kun niilläkin siirryttiin SI-järjestelmään.
Sven Knipphals

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sven Knipphals vuonna 2014  |  Sven Knipphals vuonna 2014  |  Sven Knipphals vuonna 2014  |  |
Maa:  Saksa
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zürich 2014 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2016 | 4×100 m |  |
Sven Knipphals (s. 20. syyskuuta 1985 Hannover) on saksalainen pikajuoksija. Hän kilpailee 100 ja 200 metrillä. 190 senttimetriä pitkä ja 85 kilogrammaa painava Knipphals edustaa VfL Wolfsburgia.
Knipphals sijoittui 4×100 metrin viestissä neljänneksi vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa. Hän voitti samalta matkalta EM-hopeaa vuoden 2014 EM-kilpailuista Zürichistä. Kesäkuussa 2015 Knipphals oli kolmas 100 metrillä Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Tšeboksaryssa. Hän sijoittui pikaviestissä neljänneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja pronssille Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016.
Knipphals opiskelee kiropraktiikkaa Bournemouthissa ja työskentelee tuossa ammatissa Leipzigissa. Knipphalsin isoisä Hans Jürgen Knipphals toimi Saksan käsipallomaajoukkueen maalivahtina, ja hänen isänsä Jens on pituushypyn Saksan mestari.
Ennätykset

Ulkoradat
100 m: 10,13 (Regensburg 2015)
200 m: 20,48 (Mannheim 2014)
Sisäradat
200 m: 21,02 (Karlsruhe 2012)
Tanssijan valinta

| Tanssijan valinta Soul Captain Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: huhtikuu 2004
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: reggae
 Kesto: 58.16
 Levy-yhtiö: Wolfram
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 6.
Soul Captain Bandin muut julkaisut
| Todistaja 2002 | Tanssijan valinta 2004 |   |
Singlet albumilta Tanssijan valinta
 ”Vauvantekohomma” / ”Matkalla taas” Julkaistu: 2004
Tanssijan valinta on reggaeyhtye Soul Captain Bandin kolmas studioalbumi. Albumin julkaisi Wolfram ja se julkaistiin huhtikuussa 2004.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan kuudenneksi ja pysyi listalla 12 viikkoa.
Kappaleet

Tanssijan valinta – 4.07 (Nopsajalka)
Reggae Moving – 4.36 (Momo Cat, Papa Zai, Paarma, Nopsajalka ja Bongo Rhino)
Vauvantekohomma – 3.59 (Nopsajalka)
Tasapaino – 3.45 (Paarma ja Nopsajalka)
Babylon System – 4.47 (Momo Cat ja Papa Zai)
Matkalla taas – 4.41 (Paarma ja Momo Cat)
Country Living – 4.34 (Momo Cat)
Elämäsi tilaisuus – 4.46 (Nopsajalka)
Hold Out Your Hand – 3.25 (Papa Zai)
Lyömätön tyyli – 4.30 (Paarma ja Nopsajalka)
Judge Not – 3.52 (Momo Cat)
Pelkkää puhetta – 3.12 (Paarma)
(Täältä tulee) Kilpailuu – 2.51 (Nopsajalka)
Nyt se palaa – 5.08 (Nopsajalka)
Arvostelut

Soundi:
Sun Dialin diskografia

| Julkaisut |
| --- | --- | --- |
| ↙Studioalbumit | 16 |  |
| ↙Kokoelmat | 3 |  |
| ↙EP:t | 10 |  |
| ↙Singlet | 12 |  |
| ↙Videot | 3 |  |
Sun Dial on psykeedelistä rockia soittava brittiläinen yhtye.
Albumit

Other Way Out (1990)
Reflecter (1992)
Libertine (1993)
Return Journey (1993)
Acid Yantra (1995)
Live Drug (1996)
Zen For Sale (2003)
Libertine - Deprogrammed (2007)
Processed For DNA (The 20th Anniversary Anthology) (2010)
Sun Dial (2010)
Return Journey - The Lost Second Album Session 1991 (2010)
Reflector (2010)
Pumpkinhead (2011)
Mind Control (2012)
Made in the Machine (2016)
Science Fiction (2018)
Singlet

Exploding in your Mind (1990)
Visitation (1991)
Exploding in your Mind (1991)
Fireball (1991)
Reflecter (1992)
Fazer (1992)
Fazer remix (1992)
Bad Drug (1995)
Apollo (1995)
Ghost Machine (1997)
Out of Space Out of Time (2002)
Free Sitar (2002)
EP:

Overspill (1991)
Fazer (1992)
Going Down (1993)
Pumpkinhead (2008)
Pumpkinhead 2 (2008)
Pumpkinhead 3 (2008)
Salem (2009)
Afterlife (2009)
Equinox (2009)
Dead at Dawn (2010)
Kokoelmat

Shards Of God (2007)
Exploding in your Mind (Acme 2010)
Live - A 13 Disc Box Set of Live tracks from 1991-93 (2010)
Videot

Fireball (1991)
Going Down (1994)
Bad Drug (1995)