stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jurassic World
Jatko-osa

Ohjaaja Colin Trevorrow kommentoi mahdollisia jatko-osia, "Halusimme luoda jotain mikä olisi hiukan vähemmän mielivaltainen ja episodimainen, ja jotain mistä voisi muodostua sarja, joka tuntuisi kokonaiselta sarjalta." Toukokuussa 2015 Trevorrow vahvisti, ettei tulisi ohjaamaan jatko-osaa. Kesäkuussa 2015, Pratt ja Simpkins vahvistivat allekirjoittaneensa sopimuksen useassa jatko-osassa esiintymisestä. Heinäkuussa 2015, Universal Pictures julkisti jatko-osan saavan ensi-iltansa 22. kesäkuuta 2018, Connollyn ja Trevorrowin palatessa käsikirjoittajiksi sekä Prattin ja Howardin palatessa päänäyttelijöiksi. J. A. Bayona ohjaa elokuvan, joka toimii suunnitellun Jurassic World -trilogian toisena osana. 24. helmikuuta 2017 raportoitiin, että jatko-osan kuvaukset ovat alkaneet.
Muut mediat

Lego Jurassic World on TT Fusionin kehittämä ja WBIE:n julkaisema Lego-aiheinen videopeli.
Jurassic World: The Game on Ludian kehittämä mobiilipeli iOS- ja Android-alustoille.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Ehdokas/Ehdokkaat | Tulos | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Teen Choice -palkinto | Choice Movie: Villain | Vincent D'Onofrio | Ehdokkuus |  |
| 2015 | Teen Choice -palkinto | Choice Summer Movie | Jurassic World | Ehdokkuus |  |
| 2015 | Teen Choice -palkinto | Choice Summer Movie Star: Male | Chris Pratt | Ehdokkuus |  |
| 2015 | Teen Choice -palkinto | Choice Summer Movie Star: Female | Bryce Dallas Howard | Ehdokkuus |  |
| 2015 | Teen Choice -palkinto | Choice Movie: Hissy Fit | Bryce Dallas Howard | Ehdokkuus |  |
| 2015 | Hollywood Film Awards | Hollywood Visual Effects Award | Tim Alexander | Voitto |  |
| 2016 | People’s Choice Awards | Favorite Movie | Jurassic World | Odottaa |  |
| 2016 | People’s Choice Awards | Favorite Movie Actor | Chris Pratt | Odottaa |  |
| 2016 | People’s Choice Awards | Favorite Action Movie | Jurassic World | Odottaa |  |
| 2016 | People’s Choice Awards | Favorite Action Movie Actor | Chris Pratt | Odottaa |  |
| 2016 | Annie-palkinto | Animated Effects in a Live Action Production | Jurassic World | Odottaa |  |
| 2016 | Annie-palkinto | Character Animation in a Live Action Production | Indominus Rex | Odottaa |  |
Aiheesta muualla

Jurassic World Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Yksi elokuvassa käytetyistä autoista
Piirros Indominus rexistä.
Mutinan sota

Mutinan sota on vuonna 43 eaa. käyty Rooman sisällissota, jonka osapuolet olivat Marcus Antonius ja hänen vastustajansa. Antonius piiritti Mutinassa (nyk. Modena) yhtä Caesarin murhaajista, Decimus Junius Brutus Albinusta, jota auttamaan saapuivat senaatin lähettämät konsulit Aulus Hirtius ja Gaius Vibius Pansa Caetronianus. Taisteluihin osallistui myös Caesarin adoptoima Octavianus. Konsuli Pansa kuoli Mutinan lähettyvillä käydyssä Forum Gallorumin taistelussa saamiinsa haavoihin, ja Hirtius kaatui Mutinan kaupungin ulkopuolella käydyssä taistelussa.
Sota päättyi, kun Antonius ja Octavianus muodostivat toisen triumviraatin, jonka kolmanneksi jäseneksi otettiin Lepidus.
Tausta

Julius Caesar murhattiin 15. maaliskuuta vuonna 44 eaa., minkä jälkeen Caesarin konsulikumppani Marcus Antonius nousi valtaan, kun Caesarin murhaajat pakenivat Roomasta. Huhtikuussa 44 eaa. Roomaan saapui Caesarin siskon Julian tyttärenpoika Octavianus, jonka diktaattori oli testamentissaan adoptoinut. Antonius teki kaikkensa estääkseen Octavianusta saamasta hänelle kuuluvaa Caesarin perintöä. Octavianus käytti Caesarin nimeä saadakseen tämän entiset sotilaat puolelleen.
Caesarin murhaajien joukossa oli ollut muun muassa Decimus Junius Brutus Albinus, jonka Caesar oli jo aikaisemmin nimittänyt Gallia Cisalpinan maaherraksi. Marcus Antonius halusi kuitenkin tämän provinssin itselleen, koska se sijaitsi lähempänä Roomaa kuin Macedonia, jonka maaherraksi hänet oli aikaisemmin nimitetty. Useat senaattorit asettuivat Caesarin murhaajien puolelle ja pelkäsivät Antoniuksen kasvavaa valtaa. Antonius sai senaatin vastustuksesta huolimatta kansankokouksen nimittämään itsensä Gallia Cisalpinan maaherraksi, mutta Brutus ei aikonut luopua provinssistaan vapaaehtoisesti. Antonius ajoi läpi myös päätöksen siitä, että neljä Macedoniassa olleista legioonista siirrettäisiin hänen alaisuuteensa Gallia Cisalpinaan.
Antonius lähti pian Roomasta Brundisiumiin, jonne oli saapunut osa joukoista, jotka hän oli määrännyt siirrettäväksi Macedoniasta Galliaan. Tilanteen kärjistyessä Octavianus lähti Campaniaan, jossa hän kokosi itselleen armeijan Caesarin veteraaneista. Octavianuksella ei ollut minkäänlaista laillista oikeutta koota tällaista armeijaa, vaan saadakseen sotilaat puolelleen hän käytti rahalahjoja ja asemaansa Caesarin poikana.
Caesarin veteraanien mielestä Antoniuksen olisi pitänyt kostaa Caesarin murhaajille. Octavianus lupasi sotilaille myös 2 000 sestertiuksen rahalahjan ja vielä 20 000 sodan loputtua. Kaksi Antoniukselle aikaisemmin uskollista legioonaa, Legio Martia ja Legio IIII Macedonica, jotka olivat matkalla Brundisiumista Roomaan, loikkasivat Octavianuksen leiriin. Octavianukselle päätyivät myös Antoniuksen armeijan sotanorsut. Antonius oli tuolloin Roomassa, ja hän yritti 28. marraskuuta saada senaatin julistamaan Octavianuksen valtakunnan viholliseksi mutta epäonnistui. Antonius epäili omien joukkojensa lojaaliutta, jos hän joutuisi taisteluun Octavianusta vastaan. Hän otti vielä tällöin itselleen uskolliset joukot ja marssi Gallia Cisalpinaa kohti, jossa hän aikoi hyökätä Decimus Brutuksen kimppuun.
Senaatissa iloittiin, kun Caesarin entiset kannattajat riitelivät keskenään. Cicero oli tuolloin vaikutusvaltaisimpia senaattoreja, ja hän alkoi kannattaa Octavianusta, jolla oli jo valmis armeija, jota senaatti saattoi käyttää Antoniusta vastaan. Octavianusta pidettiin kokemattomana, eikä hänen uskottu olevan yhtä vaarallinen senaatille kun Antonius. Cicero alkoi kampanjoida Octavianuksen puolesta ja yritti saada senaatin julistamaan Marcus Antoniuksen isänmaan viholliseksi.
Sota alkaa

Tammikuun ensimmäisenä päivänä 43 eaa. konsuliksi jo aikaisemmin nimitetty Vibius Pansa avasi senaatin istunnon. Monta päivää kestäneiden keskustelun tuloksena Octavianus nimitettiin senaattoriksi, ja hänelle myönnettiin propreetorin imperium, joka laillisti hänen siihen asti laittoman armeijansa. Senaatti määräsi vuoden 43 eaa. toisen konsulin Aulus Hirtiuksen ottamaan Octavianuksen armeijan komentoonsa. Lisäksi senaatti lupasi maksaa Octavianuksen lupaamat 20 000 sestertiusta Martian ja neljännen legioonan sotilaille, ja Pansa sai määräyksen värvätä sotaa varten uusia legioonia. Lucius Calpurnius Pison vastustuksesta Ciceron yritykset julistaa Antonius valtion viholliseksi epäonnistuivat taas. Hirtius ja Pansa olivat kumpikin maltillisia Caesarin kannattajia. Hirtius oli Caesarin entinen sotapäällikkö, ja hän oli tunnettu myös kirjailijana. Hän on muun muassa Caesarin Gallian sotaa käsittelevän teoksen viimeisen osan kirjoittaja. Molemmat konsulit olivat hyvissä väleissä Ciceron kanssa.
»Kaupungissa oli tähän aikaan suuri vaikutusvalta Cicerolla. Tämä mies, joka kiihotti koko maailmaa Antoniusta vastaan, sai vihdoin aikaan, että senaatti julisti Antoniuksen isänmaan viholliseksi, myönsi Caesarille liktorisaattueen ja sotapäällikön arvomerkit ja lähetti saman vuoden konsulit, Pansan ja Hirtiuksen, karkottamaan Antoniusta Italiasta.» 
(Plutarkhos, Kuuluisien miesten elämäkertoja, Antonius. Suomentanut Kalle Suuronen)
Senaatissa toivottiin kuitenkin vielä Antoniuksen luopuvan aikeistaan. Fufius Calenuksen ehdotuksesta senaatti päätti lähettää lähetystön neuvottelemaan Antoniuksen kanssa. Jos Antonius ei perääntyisi Gallia Cisalpinasta, senaatti julistaisi sodan häntä vastaan.
Antoniuksen, Brutuksen ja Octavianuksen joukkojen lisäksi läntisissä provinsseissa oli Caesarin kannattajia, joiden lojaaliudesta senaattia kohtaan ei oltu varmoja. Lepidus, Caesarin magister equitum, oli Gallia Narbonensiksessa. Galliassa oli myös Caesarin entinen upseeri Lucius Munatius Plancus, joka oli Caesarin murhan jälkeen nimitetty Gallian maaherraksi. Lepidus ja Plancus lähettivät kumpikin senaatille kirjeitä, joissa he kehottivat senaattia pyrkimään rauhansopimukseen Antoniuksen kanssa. Ainakin Plancus oli ollut yhteydessä Antoniuksen kanssa. Cicero vastusti minkäänlaista sopimusta, joka olisi jättänyt joukkoja Antoniuksen komentoon. Antonius yritti puolestaan saada Octavianuksen ja Hirtiuksen liittoutumaan kanssaan. Cicero tuomitsi Antoniuksen rauhanaikeet kolmannessatoista filippolaispuheessaan ja luonnehti tätä rikolliseksi, ja hän kirjoitti Lepidukselle ja Plancukselle nuhdekirjeitä. Plancus lähettikin senaatille kirjeen, jossa hän pyysi anteeksi käytöstään ja syytti tapahtumasta sotilaitaan, joille Antonius oli antanut suuria lupauksia.
Joukot

Sodan alussa tasavaltalaisten joukot koostuivat pääasiassa Octavianuksen värväämistä joukoista ja niistä kahdesta Antoniuksen legioonasta, jotka olivat loikanneet Octavianuksen puolelle. Octavianus värväsi Caesarin veteraanien joukosta kaksi legioonaa ja lisäksi yhden alokkaista koostuvan legioonan. Konsuli Pansa värväsi neljä alokkaista koostuvaa legioonaa sodan aikana.
Legio IV Macedonica (Antoniuksen entinen legioona, loikkasi Octavianuksen puolelle)
Legio Martia (Antoniuksen entinen legioona, loikkasi Octavianuksen puolelle, numeroa ei tiedetä)
Legio VII Paterna (Octavianuksen värväämä, koostui Caesarin entisistä sotilaista)
Legio VIII Gallica (Octavianuksen värväämä, koostui Caesarin entisistä sotilaista)
Pansan värväämät neljä legioonaa. Yleensä konsulien legioonat oli numeroitu I, II, III ja IV.
Appianuksen mukaan Decimus Brutuksen piiritettynä Mutinassa olleet joukot:
Kolme legioonaa (yksi koostui kokemattomista alokkaista)
Appianuksen mukaan Brutuksella oli myös "suuri määrä gladiaattoreita"
Antoniuksen joukkoihin kuului kolme Makedoniasta siirrettyä legioonaa. Lisäksi armeijaan kuului yksi veteraaneista koostuva legioona. Nimeltä tunnetaan ainakin seuraavat legioonat:
Legio II (yksi Antoniuksen makedonialaisista legioonista)
Legio V Alaudae (veteraaneista muodostettu legioona)
Legio XII Fulminata (epävarma)
Legio XXXV (yksi Antoniuksen makedonialaisista legioonista)
Mutinan piiritys

Brutus yritti aluksi puolustautua Antoniusta vastaan, mutta joutui pian alakynteen. Hän perääntyi Mutinan kaupunkiin, jota Antonius alkoi piirittää. Antonius lähetti kaupunkiin miehiään, jotka yrittivät saada Brutuksen sotilaat karkaamaan.
Helmikuussa 43 eaa. Octavianus marssi joukkojensa kanssa Arretiumiin, jossa hän kohtasi Hirtiuksen. Octavianus oli tuolloin vielä kokematon eikä ollut koskaan johtanut sotilaita taistelussa. Hirtius otti heti koko armeijan johtoonsa ja antoi Octavianuksen johdettavaksi luultavasti vain kaksi legioonaa, pitäen itse muun muassa kaksi Antoniukselta loikannutta kokenutta legioonaa. Octavianusta ärsytti myös se, että konsulit ja eräät muut senaatin jäsenet yrittivät vielä neuvotella Antoniuksen kanssa. Octavianukselle oli tärkeää, etteivät Antonius ja senaatti löytäisi minkäänlaista yhteisymmärrystä.
Kun Octavianus sai kuulla Mutinan piirityksestä, hän taivutteli Hirtiuksen marssimaan joukkoineen Antoniusta vastaan, vaikka toinen konsuleista oli vielä Roomassa kokoamassa uusia legioonia. Octavianus pelkäsi, että ruoan käydessä vähiin Mutinan puolustajat antautuisivat. Octavianus ja Hirtius lähtivät matkaan ja valtasivat läheisen Bononian (nykyinen Bologna) ilman taistelua, koska kaupungin varuskunta oli paennut. Antonius lähetti heitä vastaan ratsuväkeä, mutta se lyötiin pakosalle. Mutinan lähellä virtaavan joen yli Octavianuksen ja Hirtiuksen armeija ei kuitenkaan päässyt Antoniuksen joukkojen ansiosta. Brutukselle saatiin kuitenkin lähetettyä viesti, että apu oli lähellä.
Kun Antonius näki, ettei Brutus aikonut hevillä antaa periksi, hän jätti veljensä Luciuksen huolehtimaan kaupungin piirityksestä. Antoniuksen ja Hirtiuksen armeijat seisoivat monta päivää vastakkain, ja armeijoiden ratsuväkiosastot kahakoivat keskenään. Yllättäen germaaniratsuväki, jonka Octavianus oli saanut loikkaamaan omalle puolelleen, loikkasi takaisin Antoniuksen leiriin. Ratsuväen joukkoon kuului myös sotanorsuja. Germaanit pääsivät loikkaamaan vihollisen puolelle, kun osa ratsuväestä oli lähdössä leiristä kahakoimaan Antoniuksen joukkojen kanssa. Germaanit ratsastivat muiden edellä mutta kääntyivät yllättäen ympäri ja hyökkäsivät entisten liittolaistensa kimppuun. Toinen välikohtaus sattui, kun sotilaat, jotka oli lähetetty kummastakin armeijasta keräämään muonaa, alkoivat kahakoida keskenään. Antoniuksen joukot pääsivät tässä taistelussa niskan päälle. Näiden pienten voittojen kannustamana ja saatuaan tiedon siitä, että Pansa pian saapuisi paikalle vereksien joukkojen kanssa, Antonius päätti hyökätä vihollisen leiriä vastaan. Hirtius ja Octavianus eivät kuitenkaan halunneet ryhtyä taisteluun ennen kuin Pansa pääsisi paikalle.
Mutinan taistelu

Antonius joutui perääntymään leiriinsä Forum Gallorumista. Dio Cassius kertoo, että osa Antoniuksen kannattajista hylkäsi hänet taistelun jälkeen. Octavianus ja Hirtius ilahtuivat tästä ja päättivät provosoida Antoniuksen uudelleen taisteluun, ja muutama päivä Forum Gallorumin taistelun jälkeen Antoniuksen oli pakko uskaltautua taisteluun. Tämä ratkaiseva taistelu käytiin 21. huhtikuuta.
Antoniuksen heikentynyt armeija joutui alakynteen Hirtiuksen ja Octavianuksen armeijan hyökätessä. Ehkä myös Decimus Brutus teki hyökkäyksen Antoniuksen joukkoja vastaan Mutinasta. Hirtiuksen johtamat joukot murtautuivat Antoniuksen leiriin, ja Dio Cassius kertoo konsulin kaatuneen taistellessaan Antoniuksen komentoteltan edessä. Octavianus oli tällä kertaa mukana itse taistelussa, ja kerrotaan, että hän kantoi kuolleen Hirtiuksen ruumiin turvaan. Suetonius puolestaan kertoo, että Octavianus "haavoistaan ja verenvuodosta" huolimatta otti harteilleen kuolevan kotkankantajan sotamerkin eli aquilan ja kantoi sen omaan leiriin. Antonius perääntyi ratsuväkensä ja jäljelle jääneen jalkaväkensä kanssa.
Octavianuksen Rubikon

Vahvistaakseen asemiansa Octavianus lähetti Roomaan joukon sadanpäämiehiä, jotka vaativat komentajalleen konsulin virkaa. Octavianus oli lain mukaan yli kaksikymmentä vuotta liian nuori tähän virkaan, ja senaatti torjui sotilaiden vaatimuksen. Octavianuksen mukaan hänen sotilaansa suuttuivat tästä ja vaativat häntä johtamaan heidät Roomaan. Elokuussa Octavianus ylitti Rubikonin ja marssi Roomaan. Saadessaan kuulla tästä senaatti myönsi heti Octavianukselle luvan asettua ehdokkaaksi konsuliksi ja lupasi Octavianuksen sotilaille suuria rahasummia. Pian senaatti sai kuitenkin kuulla, että Africasta oli tulossa lojaaleja joukkoja, ja perui päätöksensä. Octavianus ei välittänyt tästä, vaan pystytti leirinsä Rooman ulkopuolella. Seuraavana päivänä Octavianus ratsasti kaupunkiin henkivartiostonsa kanssa ja määräsi sotilailleen jaettavaksi 2 500 sestertiusta valtion varoista. Octavianus pakotti senaatin nimittämään itsensä ja serkkunsa Quintus Pediuksen konsuleiksi. Octavianus ajoi läpi myös useita uusia lakeja, muun muassa lex Pedian, jonka mukaan Caesarin murha oli rikollinen teko.
Kesällä 43 eaa. Octavianus lähti Roomasta yhdentoista legioonan kanssa. Kaikki luulivat hänen ryhtyvän taisteluun Antoniusta vastaan, mutta todellisuudessa Octavianus ja Antonius olivat päättäneet solmia liiton keskenään. Niin sanottuun toiseen triumviraattiin he ottivat jäseneksi myös Lepiduksen.
Marcus Antonius oli Julius Caesarin tärkeimpiä alaisia. Caesarin murhan jälkeen hän nousi Caesarin kannattajien johtajaksi.
Cicero oli senaatin vaikutusvaltaisimpia jäseniä.
Marcus Aemilius Lepiduksen kolikko. Lepidus oli Julius Caesarin kannattaja ja vuonna 44 eaa. Caesarin ratsuväen päällikkö eli magister equitum.
Armeijoiden liikkeet ennen Forum Gallorumin taistelua.
Nuori Octavianus. Vuonna 43 eaa. Octavianus oli vielä nuori ja kokematon, mutta hän oli suosittu murhatun Caesarin entisten kannattajien keskuudessa. Kreikkalainen marmoriveistos 1. vuosisadalta.
Kolikko vuodelta 41 eaa. Mutinassa toisiaan vastaan taistelleet Antonius ja Octavianus pääsivät pian yhteisymmärrykseen.
Prisma (kauppaketju)

| Prisma |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Hyvä mutta halpa
Tuotetyyppi:  elintarvikkeet ja muut päivittäistavarat
Omistaja:  S-ryhmä
Perustettu:  1972
Markkina-alueet:   Suomi  Viro
Kotisivu:  www.prisma.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prisma on S-ryhmän hypermarketketju. Suomessa ketjuun kuuluu 77 toimipaikkaa sekä verkkokauppa, jonka lisäksi myymälöitä on Virossa ja aiemmin myös Venäjällä, Latviassa ja Liettuassa. Ensimmäinen Prisma avattiin Jyväskylän Seppälään 22. marraskuuta 1972.
Kouvolan Prisman sisäänkäynti ja myymälätiloja. Kyseessä on Suomen kolmanneksi suurin Prisma, ja samalla hypermarketti.
Pienimmissä Prismoissa myymälän  pinta-ala on noin 4 000 neliömetriä ja suurimmissa noin 20 000 neliömetriä. Suurin Prisma sijaitsee Kauppakeskus Kaaressa Helsingin Kannelmäessä. Koko kauppakeskuksen liikeala on 46 500 neliömetriä, josta Prisman osuus 19 600 neliömetriä ja kokonaispinta-ala 101 000 neliömetriä.
Joensuun Prisman myyntipinta-ala on 35 000 neliömetriä ja koko Prisma-keskuksen pinta-ala on uusimman laajennuksen jälkeen 38 100 neliömetriä. Kouvolan Prisman myyntipinta-ala on 26 000 neliömetriä, ja koko Prisma-keskuksen pinta-ala on 43 000 neliömetriä.
Prisma on liikevaihdoltaan Suomen toiseksi suurin vähittäiskauppaketju S-marketin jälkeen, vuonna 2020 liikevaihto oli 3,6 miljardia euroa. Kolmantena on Keskon K-Citymarket.
Historia

S-ryhmän hypermarketit poikkesivat aiemmin toisistaan paljonkin, koska osuuskaupat saivat valita niiden konseptin itse. Käytössä olivat muun muassa nimet Sokos-market ja Prisma. Ryhmän ensimmäinen hypermarket oli Turun Tampereentien Sokos-market, joka perustettiin vuonna 1971. Seuraavana vuonna seurasi Jyväskylän Seppälän Prisma. Jyväskylän Prisma sai nimensä automarketin yhteyteen rakennetusta maamerkistä, joka näytti prismalta. 1970-luvulla Prismoja/Sokos-marketteja avattiin myös muun muassa Kouvolaan, Ouluun, Poriin, Seinäjoelle ja Tampereelle. Pääkaupunkiseudun ensimmäinen Prisma avattiin Helsingin Malmille vuonna 1987.
Nykyisen muotoinen Prisma-ketju syntyi vuonna 1988, kun S-ryhmä oli ryhtynyt kokoamaan kauppojaan valtakunnallisten ketjujen alle. SOK piti Prismaa onnistuneena nimenä, joten se otettiin käyttöön S-ryhmän kaikissa hypermarketeissa. Myymälöiden tuotevalikoimat ja markkinointi yhtenäistettiin. Vuoden 1995 lopulla Suomessa oli yhteensä 28 Prismaa.
Prismojen määrä on kasvanut voimakkaasti 2000-luvulla, jolloin moni pienempikin kaupunki on saanut oman Prismansa. Myös pääkaupunkiseudulla Prismojen määrä lisääntyi muun muassa vuonna 2004 Helsingin Osuuskaupan ja Osuusliike Elannon yritysfuusion seurauksena, jolloin Maxi-marketit muutettiin pääosin Prismoiksi. Myös osa Suomen Lähikaupan Euromarketeista muutettiin Prismoiksi 2010-luvun alussa. Euromarket-ketjun tultua tiensä päähän Prismasta tuli toinen Suomessa toimivista valtakunnallisista hypermarketketjuista Keskon K-Citymarket-ketjun ohella. Prismojen kokonaismyynti oli vuonna 2019 noin 3,26 miljardia euroa, mikä oli noin 43 % suurempi kuin K-Citymarketien kokonaismyynti (2,28 miljardia euroa). Vuonna 2019 Prisman osuus Suomen päivittäistavarakaupasta oli 15,9 %. Vuoden 2019 lopulla Suomessa oli yhteensä 68 Prismaa. Joulukuussa 2021 Prismoja oli 71.
Maaliskuusta 2017 alkaen Helsingin Kannelmäessä sijaitseva Prisma Kaari laajensi aukioloaikansa pysyvästi ympärivuorokautiseksi ensimmäisenä hypermarkettina Suomessa, koska kokemukset edellisen joulukuun vastaavasta kokeilusta olivat positiivisia.
Suomen ulkopuolella

Suomen lisäksi Prismoja sijaitsee myös Virossa ja ennen vuotta 2022 Venäjällä. Vuonna 2017 Prisma sulki Latviassa ja Liettuassa olevat liikkeet kannattamattomina mutta ilmoitti aikovansa avata uusia liikkeitä Virossa ja Venäjällä.
Venäjän ensimmäinen Prisma avattiin Pietariin vuonna 2008. Tämän jälkeen kauppaketju laajeni kaupungin alueella nopeasti, mutta muualle Venäjälle Prismoja ei perustettu. Vuoden 2022 alkupuolella Pietarin seudulla sijaitsi yhteensä 16 Prismaa. Ukrainaan kohdistuneen hyökkäyksen takia S-ryhmä ilmoitti maaliskuussa 2022 lopettavansa Venäjän liiketoimintansa kokonaan. Ruokakauppaketju X5 osti Pietarin Prismojen liiketoiminnasta vastanneen yhtiön.
Suomen ulkopuolella > Prismat Virossa

Virossa toimii yhteensä kolmetoista Prismaa, joista kuusi Tallinnassa, kaksi Tartossa, yksi Narvassa, yksi Maardussa ja yksi Raplassa. Viron ensimmäinen Prisma, Tallinnan Sikupillin Prisma, avattiin lokakuussa 2000.
| Paikkakunta | Marketin nimi |
| --- | --- |
Maardu: Prisma Maardu
Narva: Prisma Narva
Rapla: Prisma Rapla
Tiskre: Prisma Tiskre
Harkujärve: Prisma Harkujärve
Tallinna: Prisma Kristiine
Tallinna: Prisma Lasnamäe
Tallinna: Prisma Mustamäe
Tallinna: Prisma Rocca al Mare
Tallinna: Prisma Vanalinn
Tallinna: Prisma Sikupilli
Tartto: Prisma Annelinn
Tartto: Prisma Sõbra
Suomen ulkopuolella > Kritiikki

Vuonna 2010 Prisma irtisanoi Virossa palkkojen alennusta vastustaneen luottamusmiehen. Viron ay-liike aikoi viedä Prisman oikeuteen, koska irtisanomisella uhkailua ei pidetty laillisena työtaistelumuotona maan työsopimuslain mukaan. Prisma vaati joko irtisanomisia tai 12–15 % palkkojen laskua Virossa yhden vuoden määräajaksi. (Palkat on nostettu jo takaisin edeltävälle tasolle). Ennen irtisanomista palkka oli 560 euroa kuukaudessa. Prisman työntekijöistä noin 10 % kuuluu ay-liikkeeseen. Prisma myös irtisanoi 11 pääluottamusmiestä tukevaa työntekijää ja palkkasi heidän tilalleen matalampipalkkaisia työntekijöihin. Ammattiyhdistys ETKA:n puheenjohtajan mukaan Prisma jätti solmimatta työehtosopimuksen ammattiyhdistyksen kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prisma (kauppaketju) Wikimedia Commonsissa
Espoo: Sello.
Helsinki: Viikki.
Helsinki: Itäkeskus.
Helsinki: Malmi.
Jyväskylä: Seppälä.
Kempele: Zeppelin.
Kotka.
Kuopio.
Lohja.
Oulu: Limingantulli.
Tampere: Koivistonkylä.
Turku: Tampereentie.
Seinäjoki: Hyllykallio.
Tallinna: Mustamäe.
Minsk-Eteläinen

| Minsk-Eteläinen Минск-Южный, Minsk-Južnyi |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  53°51′56″N, 27°33′39″E
Osoite:  (valkoven. вуліца Лібава-Роменская,  Vulitsa Libava-Romenskaja, ven. ул. Либаво-Роменская,  Ul. Libavo-Romenskaja), Minsk.
Kunta:  Minsk
Valtio:  Valko-Venäjä
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Valko-Venäjän rautatiet
Kaukoliikenne:  Minskin keskusrautatieaseman ja Asipovitšyn ja Homelin suuntaan kulkevien pikajunien pysähtyminen?
Paikallisjunat:  Linja Minskin keskusrautatieaseman ja Asipovitšyn välillä
Vaihtoyhteydet:  muu paikallisliikenne
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
Minsk-Eteläinen (ven.  Минск-Южный, Minsk-Južnyi) on Valko-Venäjän rautateiden rautatieasema Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin kaakkoon vievällä junanradalla. Asema on muun muassa Minskin lähiliikenteen Asipovitšyn ja Minskin keskusrautatieaseman suuntaan kulkevien junien pysäkki.
Liityntäliikenne

Ainakin bussi ja linjataksi liikennöivät aseman lähistölle.
Aiheesta muualla

Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja joidenkin asemien aikatauluineen - Minsk-Eteläisen aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) (venäjäksi)
Valko-Venäjän rataverkon kartta (venäjäksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (karttavalikon kautta) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)