stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Darin kieli
Kirjakieli

Darin kirjakieli perustuu Kabulin murteeseen. Sen normit ovat toistaiseksi vielä vakiintumattomat. Tiedostusvälineiden kielenkäyttö on lähempänä puhekieltä, kun taas virallisissa yhteyksissä käytetään konservatiivisempaa tyyliä. Kirjaimisto on sama kuin persiassa (arabialainen kirjaimisto, jota on täydennetty neljällä lisämerkillä).
Darinkielisen kirjallisuuden juuret ovat 900–1400-lukujen klassisessa persialais-tadžikkilaisessa kirjallisessa perinteessä. Nykyaikainen kaunokirjallisuus syntyi 1900-luvun alussa. Proosatyylin perustajana pidetään nuorafgaanien ideologia Mahmud Tarzia. Monet kirjailijat kirjoittavat darin lisäksi myös paštuksi.
Ihminen, poliittinen eläin

| Ihminen, poliittinen eläin |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mikko Lahtinen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  2002
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihminen, poliittinen eläin on Mikko Lahtisen vuonna 2002 julkaisema kirja. Teoksen julkaisi Vastapaino.
Aiheesta muualla

Pekka Wahlstedt: Selkeä esitys poliittinen eläin ihmisestä (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 6/2003. (PDF)
Juha Sihvola: Machiavellin haasteesta. Helsingin sanomat 20.10.2002.
Mikko Puttonen: Politiikan kutsu. Yliopisto-lehti 15/2002.
Ída

Ídavuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Réthymno, Kreeta, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  2 456 m
Prominenssi:  2 456 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ída (kreik. Ίδα) tai Ídi (Ίδη) eli Psiloreítis (Ψηλορείτης) on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sekä sen korkeus että prominenssi ovat 2 456 metriä. Ída on Kreetan korkein vuori ja Kreikan kaikista vuorista yhdeksänneksi korkein. Vuoren alue muodostaa luonnonpuiston ja geopuiston nimellä Psiloreítiksen geopuisto (Γεωπάρκο/Φυσικό Πάρκο Ψηλορείτη, Geopárko/Fysikó Párko Psiloreíti). Se on osa Euroopan geopuistojen verkostoa (EGN) ja samalla Unescon geopuistojen verkostoa (GGN).
Maantiede

Ídavuori sijaitsee Réthymnon alueyksikön alueella Kreetan keskiosissa. Vuoren korkeimman huipun nimi on Tímios Stavrós (Τίμιος Σταυρός). Muut korkeimmat huiput ovat Agkathiás (Αγκαθιάς, 2 424 m), Stolístra (Στολίστρα, 2 325 m), Vouloménou (Βουλομένου, 2 267) ja Koúsakos (Κούσακος, 2 209 m). Prominenssiltaan Ída on Kreikan korkein vuori ja koko Euroopan vuorista kahdeksanneksi korkein. Kreetalla Ída on vain kolme metriä korkeampi kuin saaren toiseksi korkein vuori Páchnes Lefká Óri -vuorilla.
Vuori on lähes puuton, puustoa on ainoastaan sen alarinteillä. Aiemmin puustoa oli enemmän. Yli 2 000 metrin korkeudessa ei ole kasvillisuutta lainkaan. Vuorelta on louhittu kultaa, kuparia ja rautaa. Nykyisin Psiloreítiksen ympäristö muodostaa suojelualueen. Skínakas (Σκίνακας) -huipulla 1 750 metrin korkeudessa sijaitsee Kreetan yliopiston observatorio. Vuoren itäpuolella sijaitsee Nídan ylätasanko. Tasangon laidalla vuoren itärinteessä 1 495 metrin korkeudessa sijaitsee Ídan luola (Idaío ántro), jota pidettiin antiikin aikana Zeuksen syntymäpaikkana (yhdessä Díktin luolan kanssa). Paras polku vuorelle kulkee Nídan tasangolta.
Historia, mytologia ja kulttuuri

Ídavuori vaikuttaa olleen minolaisen kulttuurin aikana pyhä vuori. Sen satulanmuotoinen huippu näkyy hyvin erityisesti Faistoksen palatsikeskukselle. Ídavuori liitettiin varhain erityisesti Zeukseen, mihin perustuu myös kreikkalaisen mytologian kertomus tämän syntymästä Ídan luolassa. Kristillisellä ajalla vuoren huipulle pystytettiin Pyhälle Ristille (Tímios Stavrós) omistettu kappeli, mistä myös vuoren korkein huippu on saanut nimensä. Kappelilla juhlitaan aina 14. syyskuuta, jolloin vuorelle kiipeää suuri joukko ihmisiä.
Puolukan (Vaccinium vitis-idaea) tieteellisessä nimessä vitis tarkoittaa latinaksi viiniköynnöstä ja idaea Ídavuorella asuvaa. Nimestä huolimatta puolukka ei silti kasva vuorella. Nimi on otettu antiikin kreikkalaisen Theofrastoksen tutkimuksesta, jossa hän todennäköisesti kuvailee vuorella kasvavaa mustikkaa, ja jota tieteellisen nimen antanut Carl von Linné tulkitsi ilmeisesti väärin yhdistäen Ídavuodella asuvan lajin puolukkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ída eli Psiloreítis Wikimedia Commonsissa
Φυσικό Πάρκο Ψηλορείτη - Psiloritis Natural Park. Psiloreítiksen luonnonpuiston verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kreikan vuoret ja vuoristot
| --- | --- |
Korkeimmat vuoret (yli 2 000 m):   Ólympos  Smólikas  Vóras  Grámmos  Gkióna  Týmfi  Vardoúsia  Parnassós  Ída eli Psiloreítis  Páchnes  Kakardítsa  Taÿ́getos  Kyllíni  Aroánia  Varnoúntas  Tymfristós  Lákmos  Katarachiás  Vasilítsa  Falakró  Erýmanthos  Órvilos  Tringía  Doúsko  Piéria  Karáva  Tzéna  Lýgkos  Kakoplévri  Mavrovoúni  Pínovo  Oíti  Díkti  Avgó  Aféntis Christós  Vérno  Áskio  Kaliakoúda  Vérmio  Chatzí  Áthos  Bélles  Trapezítsa 
Vuoristot:   Ágrafa  Akarnaniká  Asteroúsia  Athamaniká  Bélles  Koúla  Kroússia  Lasíthi  Lefká Óri  Óri Kyparissías  Píndos  Rodópi  Thryptí 
Ídan korkein huippu Tímios Stavrós.
Ídan luola.
IETF

The Internet Engineering Task Force (IETF) on Internet-protokollien standardoinnista vastaava organisaatio. Nykyinen Internetin perusta ja käytännössä kaikkien sovellusten pohjana toimivat protokollat ovat IETF:n aikaansaannoksia.
IETF:n päätoiminta tapahtuu sen työryhmissä, joiden tarkoituksena on tuottaa Request for comment -standardeja.
Kulttuuri

IETF:n koko perusidea verrattuna esimerkiksi ETSI-standardointiorganisaatioon on sen avoimuus, vapaus ja jopa anarkistisuus. Käytännön kehitystyö tapahtuu avoimilla sähköpostilistoilla, joille kuka tahansa saa liittyä. Tämä mahdollistaa standardien nopean ja tehokkaan hiomisen valmiiksi altistaen ne kuitenkin kritiikille koko niiden kehityskulun aikana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IETF:n Internet-sivut
IETF:n työryhmien dokumentit (englanniksi)
Identtiset kaksoset (elokuva)

| Identtiset kaksoset> Twins |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ivan Reitman
Käsikirjoittaja:   William Davies  Timothy Harris  William Osborne  Herschel Weingrod 
Tuottaja:  Ivan Reitman
Säveltäjä:   Georges Delerue  Randy Edelman 
Kuvaaja:  Andrzej Bartkowiak
Leikkaaja:   Donn Cambern  Sheldon Kahn 
Pääosat:   Arnold Schwarzenegger  Danny DeVito  Kelly Preston  Chloe Webb  Bonnie Bartlett  Tony Jay  Marshall Bell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   9. joulukuuta 1988  24. maaliskuuta 1989
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 000 000 $
Tuotto:  216 614 388 $
Seuraaja:  Triplets
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Identtiset kaksoset (engl. Twins) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Arnold Schwarzenegger ja Danny DeVito.
Juoni

Julius Benedict (Arnold Schwarzenegger) on geneettisen laboratorion kokeessa jalostettu huippuihminen. Hän saa tietoonsa, että hänellä on kaksoisveli. Hän ei ole ikinä tavannut veljeään ja lähteekin häntä etsimään suureen kaupunkiin. Veljeksi paljastuu Vincent Benedict (Danny DeVito), joka on gangstereille veloissa. Aluksi lihavampi veli ei voi sietää Juliusta, mutta Julius jatkaa kanssakäymistä ja veljekset ystävystyvät. Tämän seurauksena kaksikko lähtee etsimään äitiään. Apunaan kaksosilla on äidinhakureissussa kaksi naista, joista toinen on Vincentin naisystävä ja tämän sisko, joka rakastuu Juliukseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arnold Schwarzenegger  | … |  Julius Benedict   |
|  Danny DeVito  | … |  Vincent Benedict   |
|  Kelly Preston  | … |  Marnie Mason   |
|  Chloe Webb  | … |  Linda Mason   |
|  Bonnie Bartlett  | … |  Mary Ann Benedict   |
|  David Caruso  | … |  Al Greco   |
|  Trey Wilson  | … |  Beetroot McKinley   |
|  Marvin J. McIntyre  | … |  McKinleyn mies   |
|  Marshall Bell  | … |  Mr. Webster   |
|  Tony Jay  | … |  Professori Werner, kertoja   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti elokuvaa toteutukseltaan yhtä hulvattomana kuin juoneltaan ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Högryggenin jätinkirkko

| Högryggenin jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Högryggenin jätinkirkko
Koordinaatit:  63.64987020°N, 23.2966221°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Kruunupyy
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  esihistoria
Korkeus:  50,0  m
Pinta-ala:  220 (22×10)  m²
Infobox OKNimi-testi OK: 
Högryggenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Kruunupyyssä sijaitseva  jätinkirkko.
Sijainti

Jätinkirkko sijaitsee noin 16,5 kilometriä Kruunupyyn kirkosta itäkaakkoon ja 15,5 kilometriä Teerijärven kirkosta luoteeseen. Seutu kuuluu Söderbyn Snåreen, jonka koululta on vielä matkaa 500 metriä pohjoiseen Högryggenin mäelle. Jätinkirkko sijaitsee kivisen mäen lakikohdan eteläpuolella. Mäen pohjoispuolella on pirunpeltoa.
Jätinkirkko

Jätinkirkko on pitkänomainen ja suorakulmaisen muotoinen. Sen sammaloituneet kivivallit ovat 22 metriä pitkät ja 10 metriä leveät. Jätinkirkolle on myös saatu toisenlaiset mitat, jotka ovat 36 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kivivallit ovat 1–2 metriä leveät ja noin metrin korkuiset. Jätinkirkon pituusakselin suuntaus on 5° vastapäivään eli pohjoinen. Vaikka mäen ympäristö on kivikkoista, ei jätinkirkon sisäpiha ole sitä. Sisäosan kivetön leveys on kuusi metriä. Jätinkirkolla on sekä pohjois- että etelävallissa matalammat kulkuaukot eli portit. Porttien kautta kulkee nykyään polku. Portit aukeavat jätinkirkon keskikohdasta katsottuna 5° pohjoisesta länteenpäin ja 5° etelästä itäänpäin.
Marianna Ridderstadin tulkinnan mukaan jätinkirkolla on kaksoisvalli.
Tutkimuksia

Högryggenin jätinkirkon löytäjää ei tiedetä, mutta Museovirasto suoritti tarkastuskäynnin Berit Björklundin ilmoituksen perusteella vuonna 1989. Kohde tarkastettiin toisen kerran vuonna 2010, kun Juha-Matti Lehto kävi paikalla seudullisen inventoinnin yhteydessä.
Ajoituksia

Jari Okkonen on sijoittanut jätinkirkon samaan rantavaiheeseen Honkobackharjun jätinkirkon kanssa. Ne ovat hänen mukaansa ajalta 1500 eaa. eli pronssikaudelta eli varhaismetallikaudelta. Hans-Peter Schulz on ajoittanut Honkobackharjun jätinkirkon 3600–2400 eaa. eli kivikauden lopulle.
Aiheesta muualla

Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset (Arkistoitu – Internet Archive), Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7
Suomen jätinkirkot
| --- | --- |
Pohjois-Karjala:  Ison Mahosaaren jätinkirkko
Etelä-Pohjanmaa:  Korkeamäen jätinkirkko • Storbackenin jätinkirkot
Pohjanmaa:  Bäckeshällornan jätinkirkko • Hembackenin jätinkirkko • Honkobackharjun jätinkirkko • Högryggenin jätinkirkko • Höysälänjärven jätinkirkko • Jäknabackenin jätinkirkko • Kejsmolandsbackenin jätinkirkko • Kåtabackenin jätinkirkko • Racklen jätinkirkko • Snårbackenin jätinkirkko • Svedjebackenin jätinkirkko • Tallbackharjun jätinkirkot • Tavoman jätinkirkko
Keski-Pohjanmaa:  Hangaskankaan jätinkirkko • Honkiperän Hautakankaan jätinkirkko • Kiimanevan Hautakankaan jätinkirkko • Kirkkoharjun jätinkirkko • Korven jätinkirkko • Kämppäkankaan jätinkirkko • Pahikaisharjun jätinkirkko • Pikku Hautakankaan jätinkirkko • Tressunharjun jätinkirkot
Pohjois-Pohjanmaa:  Hiidenlinna • Jätinlinna • Jättiläissaaren jätinkirkko • Kehäkankaan jätinkirkko • Keskimmäisenkankaan jätinkirkko • Kettukankaan jätinkirkko • Kivilammen jätinkirkko • Kiviojakankaan jätinkirkko • Kotakankaan jätinkirkko • Käyräkankaan jätinkirkot • Laivakankaan jätinkirkko • Linnamaan jätinkirkko • Linnakankaan jätinkirkko • Linnankankaan jätinkirkko • Linnansaaren jätinlinna • Luola-ahon jätinkirkko • Metelinkankaan jätinkirkko • Metelinkirkko • Miehennevan jätinkirkko • Mustosenkankaan jätinkirkko • Mäntyselän jätinkirkko • Pattijoen Kastelli • Pesuankankaan jätinkirkko • Pikku Jakenaron jätinkirkko • Pikku Liekokankaan jätinkirkot • Pirttihaudankankaan jätinkirkko • Pirttivaaran jätinkirkot • Rajakankaan kirkko • Tyrnävän Hautakankaan jätinkirkko
Lappi:  Jatulinlehdon jätinkirkko
IGBT

Tyypillisen IGBT-transistorin halkileikkaus, jossa näkyvät bipolaaritransistori ja MOSFET.
IGBT-moduuli, jossa on neljä IGBT-transistoria, jokainen johtaa 1,2 kA ja maksimijännite on 3,3 kV.
Avattu IGBT-moduuli, jossa on kaksi IGBT-transistoria. Tämä on hyvin tyypillinen suuritehoisen IGBT-moduulin rakenne.
Kaksi IGBT-moduulia H-silta-kytkennässä.
Eristyshilainen bipolaaritransistori eli IGBT (engl. insulated-gate bipolar transistor) on suurtehosovelluksiin kehitetty bipolaaritransistori, jonka hila on MOSFETin tavoin eristetty kanavasta. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä että IGBT:ssä on sekä bipolaaritransistori että MOSFET yhdessä. IGBT muistuttaakin kollektorilta päin katsottuna bipolaaritransistoria, mutta sen ohjaus toteutuu MOSFETilla.
IGBT kestää suuren virran kiinni-tilassa, ja suuren jännitteen auki-tilassa, ja se on tarkoitettu tehoelektroniikan kytkinkäyttöön, yhtenä yleisenä käyttökohteena taajuusmuuttajat. IGBT:n jäähdytyselementin ei tarvitse olla suuri, koska sillä on pienet jännite- ja tehohäviöt, jolloin se ei tuota toimiessaan kovin voimakkaasti lämpöä, toisin kuin MOSFET tai bipolaaritransistori.
Ohjaus

IGBT:n ohjaus ei vaadi monimutkaisia kytkentöjä, sen ohjaus onnistuu samalla tavoin kuin MOSFETilla. IGBT on hidas kyllästystilasta (auki-tila) sulkutilaan, koska hilan varauksenkuljettajat voivat poistua vain rekombinaatiolla. Ne on siis purettava transistoria suljettaessa esimerkiksi vastuksen kautta takaisin kollektorille. Ohjaus onnistuu myös ilman purkuvastusta esimerkiksi hilamuuntajaa käyttäen, jolloin on käytettävä hilavastusta ja tarvittaessa myös nopeaa purkudiodia.
Kirjallisuutta

Salste, Mikko; Porra, Veikko: Elektroniikka: sovelletun elektroniikan ja digitaalitekniikan perusteet.  Otaniemi:  Otakustantamo, 1973.  ISBN 951-671-053-0
Silvonen, Kimmo: Sähkötekniikka ja elektroniikka.  Helsinki:  Otatieto, 2003.  ISBN 951-672-335-7
Silvonen, Kimmo; Tiilikainen, Matti; Helenius Kari: Analogiaelektroniikka.  Helsinki:  Edita, 2004 (2002).  ISBN 951-37-3839-6
Ihmisen ja maan rajat

| Ihmisen ja maan rajat: ’Pyhä’ kulttuurisena kategoriana |
| --- | --- |
Kirjailija:  Veikko Anttonen
Kieli:  suomi
Genre:  uskontotiede
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  1996
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  218
ISBN:  951-717-919-7
Sarja: Suomalaisen kirjallisuuden seuran toimituksia 646
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmisen ja maan rajat: ’Pyhä’ kulttuurisena kategoriana on uskontotieteilijä Veikko Anttosen väitöskirja pyhän käsitteestä kulttuurissa. Teoksen on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Veikko Anttonen: Mitä tutkimista pyhässä? Tieteessä tapahtuu 7/1996.
Höytiäisen kanava

| Höytiäisen kanava |
| --- | --- |
 Höytiäisen kanava
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Joensuu, Kontiolahti
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Valuma-alue:  Höytiäisen valuma-alue (04.8)
Pinta-ala:  1 460 km²  
Järvisyys:  21,35 % 
Pääuoman pituus:  70 km 
Pääuoman osuudet:  Höytiäisen kanava ←Höytiäinen ←Kiskonjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Puntarikoski, Höytiäinen
 :  62.6856°N, 29.6651°E
Laskupaikka:  Noljakka, Pyhäselkä
 :  62.6192°N, 29.6662°E
Esteet:  Puntarikosken voimalaitos
Sivu-uomat:  Kivipuro 
Taajamat:  Noljakka, Marjala, Kytö, Onttola, Puntarikoski
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  87,3 m  
Laskukorkeus:  75,9 m  
Korkeusero:  11,7 m
Pituus:  9,4 km  
Keskileveys:  30 – 400 m
Kaltevuus:  1,24 m/km
Keskiylivirtaama:  62 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  16 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,02 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Höytiäisen kanava on Pohjois-Karjalan Kontiolahdella ja Joensuussa sijaitseva 9 kilometriä pitkä kanava, joka on syntynyt Höytiäisen järvenlaskun yhteydessä vuonna 1859. Järven pinnanlaskulla pyrittiin saamaan lisää maata viljelyyn ja heinänkorjuuseen. Kanavaan rakennettiin 1957 Puntarikosken voimalaitos. Nykyinen järvien välinen putouskorkeus on 11,7 metriä  ja kanavan pituus on noin yhdeksän kilometriä. Se muodostaa alajuoksun osuuden Höytiäisen valuma-alueen noin 70 kilometriä pitkästä pääuomasta. Höytiäiseltä ei pääse veneellä vesiteitse Saimaan vesistöön.lähde?
Joen kulku

Höytiäisen kanava alkaa Höytiäisen eteläpäässä sijaitsevasta Majalahden itäreunasta Häikänniemen kohdalta. Joen niskaa suojaavat Niskasaari ja muut ruoppaustoiminnassa syntyneet saaret. Noin 1,1 kilometriä Höytiäisestä sijaitsee Puntarikosken voimalaitos, joka on rakennettu Puntarikosken alapuolelle. Joki jatkaa vielä 400 metriä lounaaseen päin, kunnes se kääntyy kaakkoon päin. Tämän suunnan se säilyttää muutama kilometri Onttolan pohjoispuolelle, mistä alkaen se kaartaa hitaasti saavuttaen pian etelä-lounaan- suunnan. Joki virtaa Jaamankankaalla syvässä laaksossa, jonka hiekkaiset tai kiviset törmät voivat kohota 20–30 metrin korkeuteen. Onttolan pohjoispuolella Jaamankankaan kaakkoispuolella törmät ovat matala ja katoavat lähes kokonaan. Onttolan jälkeen joki levenee 300-metriseksi ja sille on ruoppaamalla rakennettu suistoon kaksi suuhaaraa. Pohjoisinta suuhaaraa kutsutaan Kuunvirraksi (tai Marjalan kanava) ja se sijaitsee Marjalan asuinalueella. Toista suuhaaraa kutsutaan Uittokanavaksi. Uittokanava kaivettiin helpottamaan tukinuittoa ja Kuunvirta kaivettiin maisemakanavaksi vuoden 1995 Marjalan asuntomessuille.
Asutus ja liikenne

Joenvarren asutus alkaa yläjuoksulla Puntarinkosken kulmakunnalla, jossa noin 500 asukasta muodostaa haja-asutusalueen. Joenvarressa sijaitsee joitakin vapaa-ajan asuntoja ja kun joki saapuu paltoalueelle, tihenee asutus. Myös Onttola kuuluu Kontiolahteen, ja siellä asuu lähes 1 000 asukasta. Joenvarren alajuoksu kuuluu Joensuun kaupunkiin, jonka kaupunginosat Marjala (2 300 asukasta) ja Noljakka (8 400 asukasta) ovat kasvaneet nopeasti. Noljakasta alkava yhdystie 15705 ylittää joen ja kulkee Onttolan läpi, ja siitä haarautuu jokea seuraava yhdystie 15708 Puntarikoskelle. Siellä se ylittää joen vesivoimalaitoksen yläpuolelta. Myös voimalan padolla kulkee patotie. Marjalan ja Noljakan pohjoispuolella joen ylittävät valtatie 9 ja yhdystie 15641. Onttolan ja Marjalan välissä joen ylittää vielä Pieksämäki–Joensuu-rautatie.
Historiaa

Höytiäisen kanava on Suomen nuorimpia jokia, joka muodostui 1700- ja 1800-luvulla suunnitellun järvenlaskun seurauksena. Vuonna 1858–1860 suoritetun järvenlasku riistäytyi vuonna 1859 valloilleen sillä seurauksena, että tulvauomasta tuli Jaamankankaaseen syövyttämä hiekkarinteinen kanjonimainen laakso. Laakson pohjalle jäi lopulta pieni uoma, jota on jälkeenpäin suoristettu, ruopattu ja rannoiltaan vahvistettu. Höytiäisen aikaisempi laskujoki Viinijoki jäi järvenlaskussa kuivilleen.
Höytiäisen kanavan vesistöalue

Höytiäisen kanava kuuluu Vuoksen vesistöalueeseen (04), joka muodostaa Itämereen Nevan kautta laskevan Nevan vesistön yhden suurimmista valuma-alueista. Vuoksi laskee Saimaasta Laatokkaan, muuta Häytiäisen kanava laskee Höytiäisestä Saimaan järvialueen pohjoisimpaan järvialtaaseen Pyhäselkään. Höytiäisen valuma-alue (04.8) muodostuu Höytiäisen kanavan alueesta (04.81) ja Höytiäisen alueesta (04.82) ja Höytiäiseen laskevien jokien valuma-alueista.
Kanavan alue levittäytyy pääasiassa sen länsipuolelle. Alueen suurimmat järvet ja lammet ovat Iso Polvijärvi (109 ha), Keskimmäinen Polvijärvi (63 ha), Pieni Polvijärvi (13 ha), Iso Mertalampi (12 ha), Hammaslampi (11 ha), Mustalampi (8 ha), Louhilampi (4 ha), Lykynlampi (4 ha), Pieni Mertalampi (4 ha), Heinälampi (3 ha) ja Kalatonlampi (2 ha).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Höytiäisen kanava Wikimedia Commonsissa
Höytiäisen kanavan suisto (lintutorni)
Puntarikosken kylä
Hyrynsalmi

| Hyrynsalmi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  64°40′35″N, 028°29′40″E
Maakunta:  Kainuun maakunta
Seutukunta:  Kehys-Kainuun seutukunta
Kuntanumero:  105
Hallinnollinen keskus:  Hyrynsalmen kirkonkylä
Perustettu:  –
Kokonaispinta-ala:  1 521,37 km² 70:nneksi suurin 2022 
– maa:  1 421,25 km²
– sisävesi:  100,12 km²
Väkiluku:  2 010 257:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  1,41 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  9,2 %
– 15–64-v.:  49,3 %
– yli 64-v.:  41,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,7 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  2,1 %
Kunnallisvero:  9,00 % 126:nneksi suurin 2024 
Työttömyysaste:  17,2 % (2013) 
Kunnanjohtaja:  Heimo Keränen
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • Vas.   • PS:   13 4 2 2
www.hyrynsalmi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyrynsalmi on Suomen kunta, joka sijaitsee Kainuun maakunnan keskiosassa. Kunnassa asuu 2 010 ihmistä ja sen pinta-ala on 1 521,37 km2, josta 100,12 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 1,41 asukasta/km2.
Hyrynsalmella on ollut asutusta jo 8000 eaa. Hyrynsalmen naapurikunnat ovat Kuhmo, Puolanka, Ristijärvi ja Suomussalmi.
Hyrynsalmen ja Kuusamon välille rakennettiin jatkosodan aikana 1942–1944 kapearaiteinen Hyrynsalmen–Kuusamon kenttärata, joka tunnetaan myös nimellä ”Kuolemanrata”. Paikalle rakennettiin myöhemmin Taivalkosken–Ämmänsaaren rata. Nykyisin Hyrynsalmen rautatieasemalla on ainoastaan tavaraliikennettä.
Hyrynsalmi on Suomen eteläisin poronhoitoalue.
Maantiede ja luonto

Kaakkois-luodesuunnassa pitkänomaisen Hyrynsalmen maisemia hallitsevat metsäiset mäet, vaarat, suot ja vuolaat vesireitit.
Maantiede ja luonto > Kallioperä ja maasto

Kallioperä on kivilajikoostumukseltaan kirjava. Kunnan länsiosat kuuluvat Kainuun liuskealueeseen, keskiosissa on laaja gneissigraniittialue ja itäosia halkoo emäksisten liuskeiden vyöhyke. Graniittigneissialueella Tervajärven itäpuolella on suuri kalliohalkeama, ns. Hiidenkirkko. Yleisin maalaji on moreeni, joka muodostaa paikoin pehmeäpiirteisiä selänteitä ja kumpareita. Eri puolilla kuntaa on harjuja, joiden sivuilla leviää aaltoilevia hiekka- ja hietamaita Savi-  ja hiesumaita ei ole juuri lainkaan, mutta turvetta on sen sijaan paljon. Hyrynsalmi on pinnanmuodoiltaan ylävää ja vaihtelevaa seutua. Maasto nousee kunnan keskusaltaan Hyrynjärven tasosta kohti reuna-alueita Emäjoen suuntaan lukuun ottamatta. Useat itä- ja länsiosan vaarat kohoavat lähes 400 m:n korkeuteen. Korkeimmat kohoumat ovat Paljakka ja Tuomivaara. Metsät ja suot muodostavat suurimman osan pitäjän kasvullisesta maa-alasta. Mäntyvaltaiset metsät ovat yleisimpiä pohjois- ja itäosissa, sitä vastoin kuusivaltaiset länsi- ja eteläosissa Kainuun vaaravyöhykkeen alueella. Kasvistoltaan Hyrynsalmi on eteläisten ja pohjoisten lajien vaihettumisvyöhykettä. Soita on eniten kunnan itäosassa.
Maantiede ja luonto > Vesistöt

Kunnan vesistöt kuuluvat kokonaisuudessaan Hyrynsalmen reittiin. Reitin pääjoki on Emäjoki, johon yhtyvät Luvanjoki itäisellä vaara-alueelta ja Tuomijoki ja Lietejoki kunnan länsiosista. Suurimmat järvet ovat Hyrynjärvi, Luvanjärvi ja Mikitänjärvi.
Maantiede ja luonto > Kylät

Hyrynsalmi, Kytömäki, Luvankylä, Moisiovaara, Oravivaara, Tapanivaara, Väisälä, Teerijärvi, Haapolanvaara, Hoikka, Pekankylä, Lietekylä, Karpinvaara, Hakokylä, Nuottikylä.