stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valentina Modig-Manuel

Valentina Modig-Manuel, vuoteen 1936 Modig (25. kesäkuuta 1907 Minsk – 22. kesäkuuta 2005 Turku) oli keraamikko, joka perusti puolisonsa kanssa Suomen ensimmäisen itsenäisen keramiikkaverstaan.
Modig-Manuelin vanhemmat olivat muuttaneet Minskiin 1800-luvun lopulla, Suomeen hänen perheensä palasi ennen ensimmäistä maailmansotaa ja asettui Tammisaareen. Helene Schjerfbeck opetti Modig-Manuelille piirustusta ja rohkaisi häntä pyrkimään Taideteollisuuskouluun, jossa Modig-Manuel aloitti koristemaalauksen opinnot 1927. Valmistuttuaan hän ryhtyi kuitenkin työskentelemään keramiikan parissa, Grankullan Saviteollisuus Osakeyhtiössä. Aluksi hän toimi palkattamona harjoittelijana, mutta sittemmin yhtiön taiteellisena johtajana. Vuonna 1936 hän siirtyi Turkuun Kupittaan Savi -yrityksen palvelukseen. Seuraavana vuonna hän avioitui opiskelijatoverinsa Josef Manuelin (Manulkinin) kanssa ja pariskunta perusti Studio Keramos -keramiikkaverstaan. Modig-Manuel alkoi työskennellä omassa verstaassaan vuonna 1939. Verstaan kerammiikkatuotteet saivat hyvän vastaanoton. Niitä esiteltiin useissa eri näyttelyissä ja Modig-Manuel hallitsi ainoana itsenäisenä keraamikkona Suomessa niiden valmistuksen ns. pelkistyspolttotekniikalla. Verstaan kaupallinen menestys perustui kuitenkin ennen muuta hänen aviomiehensä suunnittelemien mallien pohjalta valmistettuihin keramiikkafiguureihin, jotka olivat suosittuja koriste-esineitä 1940- ja 1950-luvulla. Modig-Manuel opetti pitkään keramiikkaa Turun ruotsinkielisessä työväenopistossa, vuodesta 1954 aina vuoteen 1977 saakka, ja jatkoi keraamikkona 1980-luvulle asti. Hänen teostensa retrospektiiviset näyttelyt 1990-luvulla herättivät ansaittua huomiota.
Aiheesta muualla

Suna, Eija 1993. Keramiikkataiteilija Valentina Modig-Manuel: Keramikern Valentina Modig-Manuel. Aboa, Turun maakuntamuseon vuosikirja 53-54/1989-1990, ss. 66-89.
VIP (hiplife-yhtye)

| VIP> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  hip hop, afrobeat, hardcore
Kotipaikka:   Accra, Ghana
Laulukieli:  englanti
Infobox OKNimi-testi OK: 
VIP (Vision In Progress, joskus myös V.I.P.) on ghanalainen hiplife-yhtye. Se on voittanut 5 palkintoa Ghana Music Awardsissa. Yhtyeen suosituimpia kappaleita ovat mm. I think i like am ja Away.
VIP on esiintynyt Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa (Amsterdamissa ja Haagissa), Liberiassa, Sierra Leonessa, Nigeriassa ja Etelä-Afrikassa.
Albumit

VIP:in viimeisin albumi My Love julkaistiin vuonna 2007 ja se sisälsi yhteistyötä Tony Tetuilan, 2 Facen ja Awadin kanssa.
Aiheesta muualla

VIP Myspacessa (englanniksi)
Valentina Osejeva

Valentina Aleksandrovna Osejeva (ven. Валенти́на Алекса́ндровна Осе́ева, myös Osejeva-Hmeljova, Осе́ева-Хмелёва; 28. huhtikuuta (J: 15. huhtikuuta) 1902 Kiova – 5. heinäkuuta 1969 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija.
Valentina Osejeva opiskeli Kiovan Lysenko-instituutissa ja työskenteli lastenkotien kasvattajana. Hänen ensimmäiset teoksensa ilmestyivät vuonna 1937. Osejevan opettavaiset runot, sadut ja kertomukset kertovat yleensä lasten arkielämästä. Hänet tunnetaan parhaiten trilogiasta ”Vasjok Trubatšov ja hänen toverinsa” (Vasjok Trubatšov i jego tovarištši, 1947–1952), joka kuvaa pioneerien toimintaa toisen maailmansodan aikana. Kirjan kaksi ensimmäistä osaa saivat Stalin-palkinnon vuonna 1952.
Suomennettuja teoksia

Taikasana. Suom. Olga Kukkonen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n Valtion kustannusliike, 1952.
Vasjok Trubatshov ja hänen toverinsa: ensimmäinen kirja. Suom. Irma Kapanen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
Vasjok Trubatshov ja hänen toverinsa, osa 2. Suom. Irma Kapanen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.
Vasjok Trubatshov ja hänen toverinsa, osa 3. Suom. Irma Kapanen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1956.
Kiltti pieni emäntä. Suom. Ulla-Liisa Heino. Helsinki: SN-kirjat, 1987.
Valkonaamakerttuli

| Valkonaamakerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Viuhkakerttulit Myioborus
Laji::  albifacies
Kaksiosainen nimi
 Myioborus albifacies  (Phelps & Phelps, 1946) 
Katso myös
   Valkonaamakerttuli Wikispeciesissä   Valkonaamakerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkonaamakerttuli (Myioborus albifacies) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkonaamakerttulia tavataan Venezuelan eteläosissa. Lajin on kuvattu olevan mahdollisesti melko runsaslukuinen, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö

Valkonaamakerttuli elää kosteissa vuoristometsissä ja metsänreunoilla 900–2 250 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin ekologiasta ei tiedetä paljoa.
Years Gone By

| Years Gone By Albert King |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu 1969
 Julkaistu: toukokuussa 1969
 Tuottaja(t): Al Jackson, Jr.
 Tyylilaji: blues
 Kesto: 33.36
 Levy-yhtiö: Stax (STS 2010)
Albert King muut julkaisut
| Live Wire/Blues Power 1968 | Years Gone By 1969 | King Of The Blues Guitar 1969 |
Years Gone By on yhdysvaltalaisen blueskitaristin ja laulajan Albert Kingin vuonna 1969 julkaistu kolmas studioalbumi.
Kappaleet > A-puoli

Wrapped up in Love Again  – 2.18 (säv. King)
You Don’t Love Me (instrumental) – 3.28 (säv. Willie Cobbs)
Cockroach – 3.18 (säv. Bettye Crutcher, Deanie Parker)
Killing Floor – 3.05 (säv. Chester Burnett)
Lonely Man – 2.39 (säv. Milton Campbell, Bob Lyons)
If the Washing Don’t Get You, the Rinsing Will  – 2.12 (säv. Homer Banks, James Cross, Allen Jones)
Kappaleet > B-puoli

Drownin’ on Dry Land – 3.54 (säv. Mickey Gregory, Jones)
Drownin' on Dry Land (instrumental) – 2.38 (säv. Gregory, Jones)
Heart Fixing Business – 2.41 (säv. Banks, Jones)
You Threw Your Love on Me Too Strong  – 3.14 (säv. King)
Sky Is Crying – 4.09 (säv. Elmore James, Morgan Robinson)
Kokoonpano

Albert King – kitara, laulu
Steve Cropper – rytmikitara
Booker T. Jones – urut, piano
Donald ”Duck” Dunn – basso
Al Jackson, Jr. – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Veet

Veet (tunnettu aikaisemmin nimillä Immac ja Neet) on alun perin kanadalainen ja nykyisin brittiläisen Reckitt Benckiserin valmistama ihokarvojen poistotuote. Tuotemerkin alla valmistetaan sekä karvanpoistoon tarkoitettuja voiteita että vahoja, joita myydään ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
USS Redwing (AMS-200)

| USS Redwing |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tampa Marine Company, Tampa, Florida
Kölinlasku:  1. heinäkuuta 1953
Laskettu vesille:  29. huhtikuuta 1954
Palveluskäyttöön:  7. tammikuuta 1955
Poistui palveluskäytöstä:  16. kesäkuuta 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  340 t
Pituus:  44 m
Leveys:  8,5 m
Syväys:  2,54 m
Koneteho:  1 600 hv
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  39
Aseistus
Aseistus:  2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
USS Redwing (runkonumero AMS-200 ja MSC-200) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1954 vesillelaskettu Adjutant-luokan miinanraivaaja.
Valmistus

Alus tilattiin Tampa Marine Companyltä Tampasta Floridasta, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1953. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1954 kumminaan Courtney W. Campbell ja otettiin palvelukseen 7. tammikuuta 1955 ensimmäisenä päällikkönään R. L. Anderson.
Palvelus

Alus liitettiin 23. tammikuuta 1955 Yhdysvaltain Atlantin laivastoon kotitukikohtanaan Charleston South Carolinassa. Alus luokiteltiin 7. helmikuuta rannikkoraivaajaksi runkonumerolla MSC-200 Charlestonissa Key Westin edustalla pidettyjen koeajojen aikana. Koeajot päättyivät 3. maaliskuuta, minkä jälkeen alus palasi Mayportin kautta Charlestoniin. Matkalla alus osallistui pudonneen lentokoneen etsintöihin ja saapui Charlestoniin 20. huhtikuuta aloittaen palveluksensa.
Alus saapui Floridaan Panama Cityyn 5. heinäkuuta osallistuen miinatutkimuslaboratorion toimintaan 9. syyskuuta saakka, minkä jälkeen alus liittyi USS Tonawandan seuraan. Alukset osallistuivat erityistehtävään, minkä jälkeen Redwing palasi Charlestoniin 22. syyskuuta. Tammikuussa 1957 alus osallistui miinanraivaus ja maihinnousuharjoitukseen, jonka alue ulottui aina Guantanamonlahdelle Kuubaan ja Viequesiin Puerto Ricoon.
Alus lähti 16. tammikuuta 1957 Charlestonista merivoimien miinasodankäynnin keskukseen Yorktowniin Virginiaan, missä se oli maihinnousukoulutuskeskuksen alaisuudessa. Alus tutki 3. lokakuuta alkaen Bostonin kanavaa, minkä päätyttyä se osallistui New Jerseyn rannikolla pidettyyn harjoitukseen tammikuussa 1958.
Alus lähti 25. helmikuuta New Yorkista harjoitukseen, jonka alueena oli itärannikko aina Key Westiin. Alus palasi Bostoniin 21. maaliskuuta. Vuoden lopun alus tuki Destroyer Development Groupin toimintaa Narragansett Bayssä.
Alus lähti 26. helmikuuta 1959 Bostonista Norfolkiin, jossa se siirrettiin laivastontelakalle huollettavaksi valmistauduttaessa aluksen luovutukseen Espanjalle. Alus poistettiin laivastoluettelosta 16. kesäkuuta 1959 ja se luovutettiin Espanjalle 18. kesäkuuta osana MDAP-ohjelmaa.
Espanjan laivasto

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen vastaanotto päivänä nimellä Sil (M29). Alus poistettiin alusluettelosta 25. syyskuuta 2002.
Ulf Holm

Ulf Holm
Ulf Holm (s. 4. kesäkuuta 1969) on ruotsalainen vihreä poliitikko.
Holm oli vuonna 1986 perustamassa ympäristöpuolue vihreiden nuorisojärjestöä Grön Ungdomia ja hän toimi järjestön pääsihteerinä vuosina 1988–1993. Sittemmin hänet on nimetty Grön Ungdomin kunniajäseneksi. Vuoden 1994 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Lundin kunnan kunnanvaltuustoon, mutta hän jätti valtuuston jo seuraavana vuonna tultuaan valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi. Holm oli europarlamentaarikkona lokakuusta 1995 heinäkuuhun 1999 ja hän oli varsinaisena jäsenenä tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa (12. lokakuuta 1995 – 15. tammikuuta 1997) ja talousarvion valvontavaliokunnassa (16. tammikuuta 1997 – 19. heinäkuuta 1999).
Syyskuun 2002 vaaleissa Holm tuli ensimmäisen kerran valituksi Ruotsin valtiopäiville ja hänet on valittu jatkokaudelle vuosien 2006 ja 2010 valtiopäivävaaleissa. Hän oli noissa kaikissa vaaleissa ympäristöpuolueen listan kärkinimi Skånen läänin eteläisessä vaalipiirissä. Hän on ollut varsinaisena jäsenenä valtiopäivien työmarkkinavaliokunnassa ja syyskuusta 2008 alkaen hän toimi toisena puolueensa valtiopäiväryhmän kahdesta puheenjohtajasta. Lokakuussa 2010 hänet valittiin valtiopäivien toiseksi varapuhemieheksi.
Politiikan lisäksi Holm on maininnut mielenkiinnon kohteekseen matkailun. Maista häntä kiinnostaa erityisesti Intia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulf Holm Wikimedia Commonsissa
Ulf Holm Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Valentin Kuzin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1954 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Länsi-Saksa 1955 | jääkiekko |  |
Valentin Jegorovitš Kuzin (ven. Валентин Егорович Кузин, 23. syyskuuta 1926 Novosibirsk – 13. elokuuta 1994 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1954. Hän voitti jääkiekon olympiakultaa vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Valentin Kuzin Hockey CCCP International. (englanniksi)
Vanamo (täsmennyssivu)

Vanamo tarkoittaa seuraavia:
vanamo, kasvi
vanamot, kasvisuku
Vanamo, etu- ja sukunimi
Vanamo-kirjastot, Hämeenlinnan, Janakkalan ja Hattulan kirjastokimppa
Vanamo-seura
Sukunimi

Elsa Vanamo, oik. Elsa Aarni (1890–1969), näyttelijä
Jorma Vanamo (1913–2006), suurlähettiläs
Kaarlo Vanamo (1873–1925), puutarhuri, tietokirjailija ja toimittaja
Leena Vanamo (1964–2020), iskelmälaulaja
Pia Letto-Vanamo (s. 1954), oikeustieteilijä
Veijo Vanamo (1927–2018), televisiossa esiintynyt keittiömestari.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vanamo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
USS Richard P. Leary

| USS Richard P>  Leary |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bostonin laivastontelakka, Boston, Massachusetts
Kölinlasku:  4. heinäkuuta 1943
Laskettu vesille:  6. lokakuuta 1943
Palveluskäyttöön:  23. helmikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 050 t
Pituus:  114,7 m
Leveys:  12,1 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  60 000 shp (45 MW)
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  319
Aseistus
Aseistus:  5 × 5"/38 tykkiä 4 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 10 × 21" torpedoputkea 6 × syvyyspomminheitintä 2 × syvyyspommikiskoa
USS Richard P. Leary (runkonumero DD-684) oli Yhdysvaltain  laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Bostonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1943. Se laskettiin vesille 6. lokakuuta kumminaan George K. Crozer III:n puoliso ja otettiin palvelukseen 23. helmikuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään Frederick S. Habecker.
Palvelus

Bermudalla järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus lähti Panaman kanavan kautta Pearl Harboriin. Heinäkuussa alus oli saattuepalveluksessa Eniwetokilla ja Saipanilla, mistä se siirtyi tukemaan Peleliun maihinnousua 15. syyskuuta  ja Leyten maihinnousua 20. lokakuuta.
Surigaon salmessa 25. lokakuuta käydyssä taistelussa alus laukaisi torpedonsa, ampui alas hyökänneen lentokoneen ja suojasi vaurioitunutta USS Albert W. Grantia. Partioidessaan Leytenlahdella 1. marraskuuta aluksen miehistö pelasti 70 USS Abner Readin eloonjäänyttä. Lingayeninlahden operaatioissa alus ampui 6. tammikuuta 1945 alas lentokoneen ja oli maihinnousun tulituessa 9. tammikuuta.
Alus oli 19. helmikuuta Iwo Jimalla tulituessa ja Okinawan maihinnousussa 1. huhtikuuta. Se saattoi 6.-7. huhtikuuta vaurioituneen USS Morrisin Kerama Rettoon. Vapauduttuaan Okinawan operaatioista alus siirrettiin elokuussa Adakiin Alaskaan. Oltuaan Aleuteilla alus lähti Japaniin Ominatoon, jonne se saapui 8. syyskuuta. Alus lähti 30. syyskuuta Japanista San Diegoon Kaliforniaan.
Kaliforniassa alus määrättiin palveluksesta poistettavaksi ja poistettiin palveluksesta 10. joulukuuta 1946 sekä liitettiin Tyynenmeren laivaston reserviin. Alus luovutettiin 10. maaliskuuta 1959 Japanille.
Palvelus > JDS Yūgure

Alus hinattiin Japaniin, missä se liitettiin Japanin meri-itsepuolustusvoimiin nimellä JDS Yūgure runkonumerolla DD-184. Alus modernisoitiin maaliskuussa 1963, jolloin siltarakenne uusittiin, suurennettiin taistelunjohtokeskusta, asennettiin uudet tutkat ja kolmijalkainen masto.
Lisäksi alukselta poistettiin 5 tuuman tykkitorni No.3, millä laskettiin alusten painopistettä. Alus poistettiin palveluksesta 1974.
USS Reybold (DE-177)

| USS Reybold |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Federal Shipbuilding and Drydock Company, Newark, New Jersey
Kölinlasku:  3. toukokuuta 1943
Laskettu vesille:  22. elokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  29. syyskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  15. elokuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 240 t
Pituus:  93 m
Leveys:  11,2 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  6 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  15 upseeria ja 201 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  3 × 3" tykkiä 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 3 × 21" (533 mm) torpedoputkea 8 × syvyyspomminheitintä 1 × Hedgehog 2 × syvyyspommikiskoa
USS Reybold (runkonumero DE-177) oli Yhdysvaltain  laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa se suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty John Keane Reyboldin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta kumminaan John Reyboldin leski ja otettiin palvelukseen 29. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään A. B. Bradley Jr.
Palvelus

Läpäistyään koeajot Bermudalla alus oli hetken Yhdysvaltain Atlantin laivastossa ennen saattueen suojaamista Rhode Islandilta Panaman kanavalle, josta alus lähti Norfolkiin vielä ennen vuoden loppua. Alus lähti 2. tammikuuta 1944 etelään liittyäkseen Yhdysvaltain 4. laivastoon. Se saapui 15. tammikuuta Recifeen, jonka jälkeen se suojasi Recifen ja Trinidadin välisiä saattueita. Toukokuun lopulla saattuepalveluksen keskeytti pelastusoperaatio. Heinäkuussa alus suojasi merireittä Brasiliasta Gibraltarille, jossa se oli 13. – 15. heinäkuuta ennen paluutaan Recifeen. Se saapui Recifeen 23. heinäkuuta aloittaen valmistautumisen aluksen siirtoon Brasilian laivastolle.
Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta Natalissa ja luovutettiin 15. elokuuta Brasilialle.
Bracuí

Brasilian laivasto nimesi aluksen CTE Bracuíksi (port. Contratorpedeiro de Escolta) runkonumerolla D-23. Alus palautettiin 30. kesäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivastolle, joka luovutti sen heti takaisin Brasilialle. Alus poistettiin 1973 Brasilian laivastoluettelosta. Se on sijoitettu museolaivaksi Rio de Janeiroon.
CTE Bracui
Uudenseelanninviistäjä

| Uudenseelanninviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  pycrofti
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma pycrofti  (Falla, 1933) 
Katso myös
   Uudenseelanninviistäjä Wikispeciesissä   Uudenseelanninviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenseelanninviistäjä (Pterodroma pycrofti) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Se pesii yhdellätoista saarella Uuden-Seelannin Pohjoissaaren koillisosan edustalla. Populaation koko on 2 500–4 000 paria. Robert Alexander Falla kuvaili lajin holotyypin Tarangan Hen Islandilta 1933.
Yeasayer

| Yeasayer |
| --- | --- |
 Yeasayer tammikuussa 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  kokeellinen rock, psykedeelinen pop
Kotipaikka:  Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Chris Keating   Ira Wolf Tuton   Anand Wilder   Jason Trammell   Ahmed Gallab   Bommel  
Entiset jäsenet:  Luke Fasano  
Levy-yhtiö:  Secretly Canadian   Mute Records   We Are Free  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yeasayer on vuonna 2006 perustettu kokeellinen rockyhtye Brooklynistä New Yorkista. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, All Hour Cymbals (2007) ja Odd Blood (2010). Ensimmäinen levy julkaistiin We Are Free -levy-yhtiöllä ja toinen Secretly Canadian ja Mute Records -yhtiöiden avustuksella.
Yhtyeen perustajajäseniä ovat Chris Keating, Ira Wolf Tuton ja Anand Wilder.
Yeasayer oli osittain tuottamassa Bat for Lashesin albumia Two Suns (2009).
Diskografia > Albumit

All Hour Cymbals (2007)
Odd Blood (2010)
Fragrant World (2012)
Amen & Goodbye (2016)
Erotic Reruns (2019)
Diskografia > Singlet

Sunrise/2080 (2007)
Wait for Summer (2007)
Ambling Alp (2009)
O.N.E. (2010)
Madder Red (2010)
Henrietta (2012)
Longevity (2012)
Reagan's Skeleton (2012)
I Am Chemistry (2016)
Prophecy Gun (2016)
Silly Me (2016)
Gerson's Whistle (2016)
I'll Kiss You Tonight (2019)
Fluttering in the Floodlights (2019)
Let Me Listen in on You (2019)
Ecstatic Baby (2019)
Diskografia > Livealbumit

Live at Ancienne Belgique (2010)
Good Evening Washington D.C., Live at 9:30 Club (2013)
Diskografia > Kokoelmat

Dark Was the Night (2010) - Tightrope
Uudenseelannintylli

| Uudenseelannintylli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Tyllit Charadrius
Laji::  bicinctus
Kaksiosainen nimi
 Charadrius bicinctus  (Jardine & Selby, 1827) 
Katso myös
   Uudenseelannintylli Wikispeciesissä   Uudenseelannintylli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenseelannintylli (Charadrius bicinctus) on Indonesian kotoperäinen kahlaajalaji. Sen esiintymisalue käsittää Uuden-Seelannin, Chathamsaaret ja Aucklandsaaret. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Pohjoiset populaatiot talvehtivat Australiassa ja muualla Oseaniassa. Lajin holotyypin kuvailivat William Jardine ja Prideaux John Selby Uudesta Etelä-Walesista vuonna 1827.
Vanamo-seura

Vanamo-seura eli Suomen Biologian Seura Vanamo ry. on yleisbiologinen tieteellinen yhdistys. Se toimii biologien yhdyssiteenä ja pyrkii edistämään biologista tutkimusta ja suomen kielen käyttöä biologian alalla. Seura on perustettu 1897, ja perustajiin kuului muun muassa Aukusti Juhana Mela, joka oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Seuran alkuaikojen merkittävintä työtä oli suomenkielisen kasvi- ja eläintieteellisten tiedesanojen luominen. Seuran yhteydessä toimii myös Putkilokasvien nimistötoimikunta.
Seura julkaisee Luonnon Tutkija -lehteä, joka perustettiin Luonnon Ystävä -nimisenä ja alkoi ilmestyä 1897 päätoimittajanaan Vanamon varapuheenjohtaja Kaarlo Mainio Levander.
Puheenjohtajat

Vanamo-seuran puheenjohtajina ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Aukusti Juhana Mela 1896–1904
Kaarlo Mainio Levander 1904–1919
Jysi I. Liro 1919–1943
Mauno J. Kotilainen 1943–1951
Viljo Kujala 1951–1960
Risto Tuomikoski 1960–1966
Ernst Palmén 1966–1978
Liisa Simola 1978–1981
Olli Halkka 1981–1990
Pertti Uotila 1990–2002
Seppo Turunen 2002–2008
Hanna Kokko 2008–2009
Jouko Rikkinen 2009–
VX (videojärjestelmä)

| VX |
| --- | --- |
Tyyppi:  magneettinauha
Enkoodaus:  PAL, NTSC
Kapasiteetti:  120 minuuttia
Lukumekanismi:  helical scan
Kirjoitusmekanismi:  helical scan
Standardi:  lomitettu kuva
Kehittäjä:  Matsushita
Käyttötarkoitus:  audiovisuaalisen materiaalin toisto ja tallennus
VX on Matsushitan kehittämä videonauhurijärjestelmä. Sitä markkinoitiin ensisijaisesti kotitalouksille. VX esiteltiin vuonna 1975 ja poistettiin markkinoilta vähäisen kysynnän takia jo 1977.
VX käyttää analogista, kasettiin pakattua puolen tuuman levyistä magneettinauhaa, kuten VHS- ja Betamax-järjestelmät. Myös VX-järjestelmässä nauhaa lukee pyörivä helical scan -kuvarumpu, joka mahdollistaa matalan nauhannopeuden. VX poikkeaa muista 1970-luvun kotivideojärjestelmistä ennen kaikkea kasettinsa rakenteen suhteen: VX-kasetissa nauhakelat ovat päällekkäin ja kasetissa on vastakappale kuvarumpua varten. Nauha on aina latausvalmiina, joten järjestelmän ei tarvitse vetää nauhaa kasetin ulkopuolelle latauksen yhteydessä. Kuvarumpu asettuu automaattisesti kasetin sisään. Siten VX-kasetti on huomattavasti muiden järjestelmien kasetteja kookkaampi: mainittu vastakappale sijaitsee nauhakelojen vieressä, jolloin kasetin pidemmän sivun mitta nousee runsaasti yli 20 senttimetrin. Lisäksi VX-kasetti ladataan lyhyempi sivu eteenpäin, kun muissa järjestelmissä ladataan pidempi sivu eteen, paitsi Sanyon V-Cord-järjestelmässä.
VX-kasetin mitat ovat 213×146×44 millimetriä ja paino 550 grammaa. Kuvarummun halkaisija on 48 millimetriä ja nauhannopeus 5,2133 cm/s. Suhteellinen nauhannopeus on 9,091 m/s.
VHS-kasetit mitat ovat 187×102×25 millimetriä, joten VX-kasetti on kooltaan lähes kolme kertaa VHS-kasettia suurempi.
Laitetuki

VX-järjestelmän nauhureita myytiin Yhdysvalloissa Quasar-merkkisinä, malleja oli vain yksi: VR-1000. Japanissa malleja oli kaksi: VX-100 ja VX-2000. Quasar-nauhuri perustuu VX-2000-malliin.