stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simo Kavanne

Simo Kavanne, vuoteen 1944 Kavander (6. marraskuuta 1917 Maaria – 19. elokuuta 1990 Espoo) oli suomalainen teollisuusneuvos, kirjapainoalan ammattilainen ja ylijohtaja.
Kavanteen vanhemmat olivat ammattiopettaja Ilmari Kavanne, aiemmin Kavander, ja Alina Koskinen ja puoliso vuodesta 1942 Lillian Linnea Lindroos. 1930-luvulla kirjapainon juoksupoikana aloittanut Kavanne eteni Valtion painatuskeskuksen ylijohtajaksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1981. Kavanne opiskeli työnsä ohessa Helsingin kirjapainokoulussa 1935–1937. Oikolukijasta latojaksi päässyt Kavanne tuli 1939 Helsingin Sanomia painaneen Helsingin Uusi Kirjapaino -yhtiön palvelukseen, jossa myös hänen isänsä ja veljensä Risto Kavanne sittemmin työskentelivät. Simo Kavanne yleni painotalossa faktoriksi ja ylifaktoriksi, käytyään työnsä ohessa faktorikoulun ja suoritettuaan myös ylioppilastutkinnon 1948. Vuonna 1956 Kavanne siirtyi Jyväskylään Gummeruksen tuotantolaitosten johtajaksi, mutta palasi sieltä Helsinkiin Valtioneuvoston kirjapainon johtajaksi. Valtion painatuskeskuksen tultua perustetuksi 1967 hänestä tuli sen johtaja, joka kehitti merkittävästi painatuskeskuksen toimintaa liikelaitoksena. Valtion painatuskeskuksen ylijohtajana Kavanne toimi 1974–1981. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1968.
Joe E. Tata

Joseph Evan "Joe" Tata (13. syyskuuta 1936 Bronx – 25. elokuuta 2022 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hänet tunnettiin parhaiten Peach Pit -ravintolan hyväluontoisen omistajan Nat Bussichion roolista televisiosarjassa Beverly Hills 90210. Hän esiintyi sarjassa koko sen ajan vuosina 1990–2000.
Tatan isä oli vaudeville-esiintyjä John Lucas. Tata esiintyi ensimmäisessä televisioroolissaan vuonna 1960. Viimeisen roolisuorituksensa hän teki vuonna 2014. Tata sai Alzheimerin taudin diagnoosin vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Joe E. Tata Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joseph Olivier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joseph Olivier |  Joseph Olivier |  Joseph Olivier |  |
Maa:   Ranska
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten rugby
|  Kultaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Joseph Adolphe Théophile Olivier (2. joulukuuta 1874 Pariisi – 21. toukokuuta 1901 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen rugbynpelaaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa.
Signal (televisiosarja)

| Signal> 시그널 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  80 min
Pääosissa:   Lee Je-hoon  Kim Hye-soo  Cho Jin-woong 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   tvN
Esitetty:  22. tammikuuta 2016 – 12. maaliskuuta 2016
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  AStory
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Signal (hangul: 시그널; uudistettu latinisaatio: Sigeuneol) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Je-hoon, Kim Hye-soo ja Cho Jin-woong.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lee Je-hoon  | … |  Park Hae-young   |
|  Kim Hye-soo  | … |  Cha Soo-hyun   |
|  Cho Jin-woong  | … |  Lee Jae-han   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Italian Grand Prix 2011

|  Italian Grand Prix 2011  |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2011. 

Päivämäärä:  11. syyskuuta 2011
Sijainti:  Monza, Milano, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,793 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 306,720 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Paaluaika:  1.22,275
Palkintokoroke
Voittaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Toinen:   Jenson Button   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (McLaren)
Kierrosaika:  1.26,187 (kierroksella 52)
Italian Grand Prix 2011 oli Formula 1 -kauden 2011 13. osakilpailu, joka käytiin 11. syyskuuta Monzan moottoriradalla Milanossa, Italiassa.
Kilpailun voitti Sebastian Vettel. Toiseksi ajoi Jenson Button ja kolmanneksi tuli Fernando Alonso.
Kisan tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 53 | 1.20.46,172 | 1 | 25 |
| 2 | 4 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 53 | +9,590 | 3 | 18 |
| 3 | 5 |  Fernando Alonso | Ferrari | 53 | +16,909 | 4 | 15 |
| 4 | 3 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 53 | +17,417 | 2 | 12 |
| 5 | 7 |  Michael Schumacher | Mercedes | 53 | +32,677 | 8 | 10 |
| 6 | 6 |  Felipe Massa | Ferrari | 53 | +42,993 | 6 | 8 |
| 7 | 19 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso-Ferrari | 52 | +1 krs. | 18 | 6 |
| 8 | 15 |  Paul di Resta | Force India-Mercedes | 52 | +1 krs. | 11 | 4 |
| 9 | 9 |  Bruno Senna | Renault | 52 | +1 krs. | 10 | 2 |
| 10 | 18 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso-Ferrari | 52 | +1 krs. | 16 | 1 |
| 11 | 12 |  Pastor Maldonado | Williams-Cosworth | 52 | +1 krs. | 14 |   |
| 12 | 11 |  Rubens Barrichello | Williams-Cosworth | 52 | +1 krs. | 13 |   |
| 13 | 20 |  Heikki Kovalainen | Lotus-Renault | 51 | +2 krs. | 20 |   |
| 14 | 21 |  Jarno Trulli | Lotus-Renault | 51 | +2 krs. | 19 |   |
| 15 | 24 |  Timo Glock | Virgin-Cosworth | 51 | +2 krs. | 21 |   |
| NC | 22 |  Daniel Ricciardo | HRT-Cosworth | 39 | +14 krs. | 23 |   |
| Kesk. | 17 |  Sergio Pérez | Sauber-Ferrari | 32 | Vaihdelaatikko | 15 |   |
| Kesk. | 16 |  Kamui Kobayashi | Sauber-Ferrari | 21 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 14 |  Adrian Sutil | Force India-Mercedes | 9 | Hydrauliikka | 12 |   |
| Kesk. | 2 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 4 | Ulosajo | 5 |   |
| Kesk. | 25 |  Jérôme d'Ambrosio | Virgin-Cosworth | 1 | Vaihdelaatikko | 22 |   |
| Kesk. | 10 |  Vitali Petrov | Renault | 0 | Kolari | 7 |   |
| Kesk. | 8 |  Nico Rosberg | Mercedes | 0 | Kolari | 9 |   |
| Kesk. | 23 |  Vitantonio Liuzzi | HRT-Cosworth | 0 | Kolari | 24 |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Grand Prix 2011 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Italian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Autodromo Nazionale Monza (1950–1979, 1981–) Autodromo Enzo e Dino Ferrari (1980)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2011
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Australia |  Malesia |  Kiina |  Turkki |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Britannia |
|  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Korea |  Intia |  Abu Dhabi |  Brasilia |
Jouni Tikkanen

Jouni Tikkanen (s. 1983) on suomalainen biologi, toimittaja ja tietokirjailija.
Tikkanen voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun vuonna 2008. Suomen Luonto -lehden toimittajana hän voitti Aikakausmedian vuoden 2011 kirjoittavan toimittajan palkinnon. Tikkasen esikoisteos Lauma: 1880-luvun lastensurmat ja susiviha Suomessa oli ehdolla Kanava-palkinnon saajaksi vuonna 2019. Teos voitti seuraavana vuonna Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon ja Oulun kirjailijaseuran Botnia-palkinnon. Teos käsittelee suomalaisten susisuhdetta, jonka taustalla vaikuttaa 21 lapsen kuolema susihyökkäyksissä 1880-luvun Varsinais-Suomessa. Tikkasen mukaan idea kirjaan syntyi vuoden 2012 tienoilla, jolloin hän seurasi susiuutisointia Suomen Luonto -lehden toimittajana ja huomasi 1880-luvun lapsisurmien nousseen toistuvasti esille nykykeskustelussa. Hän aloitti kirjoittamisen 2017 ja pyrki ymmärtämään tapahtunutta myös suden näkökulmasta.
Teos

Tikkanen, Jouni: Lauma: 1880-luvun lastensurmat ja susiviha Suomessa.  Helsinki:  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-33154-4.
Sirppinokat

| Sirppinokat |
| --- | --- |
 Ruskosirppinokka (Epimachus meyeri)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Paratiisilinnut Paradisaeidae
Suku::  Sirppinokat Epimachus  Cuvier, 1816
Katso myös
   Sirppinokat Wikispeciesissä   Sirppinokat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirppinokat (Epimachus) on paratiisilintujen (Paradisaeidae) heimoon kuuluva lintusuku. Siihen kuuluu Birdlife Suomen luokituksen mukaan kaksi lajia, ruskosirppinokka (Epimachus meyeri) ja samettisirppinokka (Epimachus fastuosus).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sirppinokat (Epimachus)
ITIS: Epimachus (englanniksi)
Jouni Tervo

| Jouni Tervo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  vapaa toimittaja
Jouni Tervo on suomalainen vapaa toimittaja. Ennen siirtymistään vapaaksi toimittajaksi hän on työskennellyt muun muassa Suomen Kuvalehdessä ja Yleisradiossa. Hän kuului vuonna 1996 alkaneen tutkivan journalismin ohjelma MOT:n alkuperäisiin tekijöihin Olli Ainolan, Martti Backmanin ja Ari Korvolan kanssa. Tervo omistaa yhdessä Harri Nykäsen kanssa kustannusyhtiön Pulitzer Oy.
Tunnustukset

Lumilapio-palkinto 1998, MOT – me lennetään eli kertomus sitä kuinka presidentti sai oman lentokoneen
Johann Urb

Johann Urb (24. tammikuuta 1977) on virolaissyntyinen näyttelijä, tuottaja ja entinen malli.
Yksityiselämä ja uran alku

Johann Urb syntyi Tallinnassa Virossa. Hänen äitinsä on Maris Urb ja isänsä virolainen muusikko ja näyttelijä Tarmo Urb, joka on myös laulaja Toomas Urbin veli. Kymmenenvuotiaana hän muutti äitinsä ja tämän uuden suomalaismiehen kanssa Suomeen, jossa hän kasvoi pääosin Tampereella. 17-vuotiaana Urb muutti Yhdysvaltoihin, jossa hänen isänsä asui, ja aloitti uransa mallina New Yorkissa, mistä siirtyi myöhemmin näyttelijän uraan. Hän opiskeli draamaa Lee Strasbergin teatteri- ja elokuvainstituutissa.
Näyttelijän ura

Vuonna 2001 Urb sai pienen osan elokuvassa Zoolander (Zoolander, 2001). Hänen muita tunnettuja elokuvaroolejaan ovat olleet muun muaassa Kaikki peliin (All In, 2006) ja The Hottie and the Nottie (The Hottie & the Nottie, 2008). Näiden lisäksi hän on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa, kuten C.S.I. Miami ja NCIS Rikostutkijat.
Käännös suomeksi
John Folda

John Thomas Folda (s. 8. elokuuta 1961 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lincolnin hiippakuntaan Glennon Patrick Flavin 27. toukokuuta 1989. Hänet nimitettiin Fargon hiippakunnan johtoon Pohjois-Dakotaan 8. huhtikuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Clayton Nienstedt, jota avustivat Samuel Joseph Aquila ja James Douglas Conley.
Shree 420

| Shree 420 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Raj Kapoor
Käsikirjoittaja:  Khwaja Ahmad Abbas V. P. Sathe
Tuottaja:  Raj Kapoor
Säveltäjä:  Shankar-Jaikishan
Kuvaaja:  Radhu Karmakar
Leikkaaja:  G. G. Mayekar
Pääosat:  Raj Kapoor Nargis Nadira
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia
Tuotantoyhtiö:  R. K. Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  6. syyskuuta 1955
Kesto:  168 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shree 420 on vuonna 1955 ilmestynyt Bollywood-elokuva, jonka ohjasi ja tuotti Raj Kapoor. Hän myös näytteli elokuvan miespääosaa. Naispääosia näyttelivät Nargis ja Nadira.
Elokuvassa esitetty laulu ”Mera Joota Hai Japani” (’Kenkäni ovat japanilaiset’) oli Intiassa suuri hitti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nargis  | … |  Vidya   |
|  Raj Kapoor  | … |  Ranbir Raj   |
|  Lalita Pawar  | … |  Ganga Mai   |
|  Nadira  | … |  Maya   |
|  Nemo  | … |  Seth Sonachand Dharmanand   |
|  Iftekhar  | … |  poliisi   |
Musiikki

”Dil Ka Haal Sune Dilwaala” (Manna Dey)
”Ichak Dana Beechak Dana” (Mukesh, Lata Mangeshkar)
”Mera Joota Hai Japani” (Mukesh)
”Mudh Mudh Ke Na Dekh” (Lata Mangeshkar, Manna Dey)
”O Janewale” (Lata Mangeshkar)
”Pyar Hua Iqrar Hua” (Lata Mangeshkar, Manna Dey)
”Ramaiya Vastavaiya” (Manna Dey, Lata Mangeshkar, Mukesh)
”Sham Gayi Raat Aayi” (Lata Mangeshkar)
Jozef Golonka

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jozef Golonka vuonna 2012. |  Jozef Golonka vuonna 2012. |  Jozef Golonka vuonna 2012. |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1964 | jääkiekko |  |
Jozef Golonka (s. 6. tammikuuta 1938 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Keskushyökkääjänä pelannut Golonka aloitti uransa Slovan Bratislava -joukkueessa, jossa hän pelasi vuodet 1955–1957 ja 1959–1969. Näiden kausien välissä hän pelasi Dukla Jihlavassa. Yhteensä Golonka pelasi Tšekkoslovakian pääsarjassa 300 ottelua tehden 298 maalia. Vuonna 1969 hän siirtyi Länsi-Saksaan SC Riesersee -joukkueeseen. Hän pelasi siellä vuoteen 1972 asti. Tänä aikana hän saalisti 44 maalia 104 ottelussa.
Maajoukkueurallaan Golonka pelasi Tšekkoslovakian paidassa 134 ottelua ja teki niissä 82 maalia. Hän osallistui viisiin maailmanmestaruuskilpailuihin ja kolmiin olympialaisiin. Mitaleita turnauksista kertyi kaksi MM-hopeaa, kaksi MM-pronssia, olympiapronssi (1964) ja olympiahopea (1968).
Golonka aloitti valmentajauransa 1975 SC Reiserseen peräsimessä. Hän valmensi seuraa vuoteen 1979 saakka saavuttaen Saksan mestaruuden 1978. 1979 hän palasi Tšekkoslovakiaan ja alkoi valmentaa Zetor Brno -seuraa, juniorimaajoukkuetta sekä B-maajoukkuetta. 1982 hän palasi valmentamaan Saksaan. Hän valmensi eri Euroopan seurajoukkueita vuoteen 1995 asti. Vuosina 1996–1997 hän toimi vielä Slovakian jääkiekkomaajoukkueen neuvonantajana. Golonka nimitettiin IIHF:n Hall of Fameen vuonna 1998.
Sisä-Suomen Lehti

| Sisä-Suomen Lehti |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Keskisuomalainen (yritys)
Perustettu:  1960
Päätoimittaja:  Salla Norontaus
Kotikunta:  Äänekoski
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  tiistaisin
Aiheesta muualla
Kotisivu
Sisä-Suomen Lehden tiloja Äänekoskella.
Sisä-Suomen Lehti on vuonna 1960 perustettu sanomalehti. Sisä-Suomen Lehden toimitus on Äänekoskella ja lehti ilmestyy Äänekoskella ja Konnevedellä.
Lehden lukijamäärä vuonna 2023 oli 15 800 kappaletta, ja kokonaistavoittavuus oli 18 700. Lehteä julkaisee Keskisuomalainen.
Siitä vaan pojat!

| Siitä vaan pojat!> Più Forte, Ragazzi! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Giuseppe Colizzi
Käsikirjoittaja:   Barbara Alberti  Giuseppe Colizzi  Amadeo Pagani 
Tuottaja:  Italo Zingarelli
Säveltäjä:   Guido De Angelis  Maurizio De Angelis 
Kuvaaja:  Marcello Masciocchi
Leikkaaja:  Antonio Siciliano
Pääosat:   Terence Hill  Bud Spencer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:   Delta Film  Tiger Film 
Levittäjä:  Mokép Disney+
Ensi-ilta:  1972
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siitä vaan pojat! (Più Forte, Ragazzi!) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Giuseppe Colizzi ja pääosissa ovat Terence Hill ja Bud Spencer.
Elokuva kertoo kahdesta rahtilentäjästä, Platasta ja Saludista. Parivaljakko saa päähänsä omasta mielestään loistavan idean. He päättävät hajottaa lentokoneensa vakuutusrahojen toivossa. Suunnitelma epäonnistuu ja kaksikko joutuu oikeasti viidakkoon. Plata ja Salud harhailevat viidakossa kunnes löytävät timanttikaivoksen. Kaivoksessa työskenteleviä sorretaan ja eräs paikallinen pohatta, Mr. Ears, pitää ostohintoja väkipakolla alhaalla. Plata ja Salud asettuvat työläisten puolelle pysäyttääkseen Mr. Earsin aikomukset.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Terence Hill  | … |  Plata   |
|  Bud Spencer  | … |  Salud   |
|  Reinhard Kolldehoff  | … |  Mr. Ears   |
Sisä-Savon terveydenhuollon kuntayhtymä

Sisä-Savon terveydenhuollon kuntayhtymä oli kahden pohjoissavolaisen kunnan yhdessä omistama kuntayhtymä, joka järjesti terveydenhoitopalveluja jäsenkunnissaan Rautalammilla ja Suonenjoella. Kuntayhtymän kotipaikka oli Suonenjoki. Kuntayhtymä ylläpiti esimerkiksi Rautalammin ja Suonenjoen terveysasemia ja kouluterveydenhuoltoa jäsenkunnissaan.
Kuntayhtymä sijaitsi Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin alueella. Terveydenhuollon yöpäivystys (klo 18-08) ja erikoissairaanhoito on keskitetty Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) yhteyteen.
Kuntayhtymä purettiin Rautalammin osalta kunnanvaltuusto kokouksessa 20.9.2022. Suonenjoen kaupunginvaltuusto päätti kuntayhtymän purkamisesta 14.11.2022.[lähde? ]
John Forsberg

John Forsberg vuonna 1956
John Edvard Valdemar Forsberg (8. syyskuuta 1917 Maalahti – 10. maaliskuuta 2014 Vaasa) oli suomalainen poliitikko. Forsberg toimi RKP:n kansanedustajana vuosina 1954–1958 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Forsberg toimi Vaasan kaupunginhallituksen ja -valtuuston jäsenenä.
Forsberg kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1939, suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi vuonna 1949, pastoraalitutkinnon vuonna 1953 sekä pastoraalitutkinnon vuonna 1961. Työelämässä Forsberg toimi sotilaspastorina 1943, ruotsalaisen raittiustoimiston esimiehenä Vaasassa ja Suomen ruotsalaisen raittiustyön keskusliiton pääsihteerinä 1944–1951, kirkkoherran apulaisena Sulvassa 1949–1950, vt. kirkkoherrana Raippaluodossa 1950–1951, Vaasan ruotsalaisen seurakunnan ylimääräisenä pappina 1951–1960, Suomen ruotsalaisen seurakuntatyön liiton johtajana ja Församlingsbladetin päätoimittajana 1960–1966, Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrana 1966–1979, Porvoon tuomiokapitulin asessorina 1967–1969 sekä kirkkohallituksen jäsenenä (kirkkoneuvos) 1970–1977.
Forsbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Edvard Alexander Forsberg ja Johanna Matilda Granlund. Forsbergin puoliso vuodesta 1942 oli lehtori Hildegard Maria Wassborr. Heillä on kolme lasta. Forsbergille myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1971 ja teologian kunniatohtorin arvonimi Åbo Akademilta vuonna 1974.
Shamániac

| Shamániac Shaman |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuussa 2001
 Julkaistu: 2002
 Tuottaja(t): Jonne Järvelä Samu Ruotsalainen
 Tyylilaji: folk metal
 Kesto: 45.59
 Levy-yhtiö: Natural Born Records
Shamanin muut julkaisut
| Idja 1998 | Shamániac 2002 | Spirit of the Forest 2003 |
Shamániac on Shaman yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2002. Tämän levyn jälkeen yhtye alkoi esiintyä nimellä Korpiklaani.
Kappaleet

Mu sieiddi beales mun gottan (Kanöhta lávlla / Álihasta / Mu sieiddi beales mun gottan) – 17.33
Ii lea voibmi – 3.30
Shamániac – 4.10
Jalla – 4.44
Sugađit – 8.28
Duoddarhálti – 4.49
Vuola lávlla – 2.45
Kokoonpano

Jonne Järvelä – laulu, joiku, kitarat, shamaanirumpu
Samu Ruotsalainen – rummut, muu basso
Hosse Latvala – lyömäsoittimet
Veera Muhli – kosketinsoitin
Toni Nãykki – kitara
Henri "Trollhorn" Sorvali (Henri Trollhorn Urpon poika Sorvali) – kosketinsoitin
Janne G'thau – basso
Aiheesta muualla

Shamániac Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Shamániac Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Korpiklaani
| --- | --- |
Studioalbumit:   Idja  Shamániac  Spirit of the Forest  Voice of Wilderness  Tales Along This Road  Tervaskanto  Korven kuningas  Karkelo  Ukon Wacka  Manala  Noita  Kulkija  Jylhä  Rankarumpu 
Singlet:   "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Ukon Wacka"  "Metsälle"  "Rauta"  "Lempo"  "Leväluhta"  "Interrogativa Cantilena"  "Krystallomantia"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Musiikkivideot:   "Wooden Pints"  "Hunting Song"  "Kädet siipinä"  "Beer Beer"  "Happy Little Boozer"  "Tervaskanto"  "Metsämies"  "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Muuta:  Diskografia
Joseph Oliver Bowers

Joseph Oliver Bowers
Joseph Oliver Bowers (28. maaliskuuta 1910 – 5. marraskuuta 2012) oli dominicalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan lähetyssaarnaajien papiksi 22. tammikuuta 1939 ja nimitettiin Accran vihkipiispaksi Ghanaan sekä Cyparissian titulaaripiispaksi 27. marraskuuta 1952. Nimitys Accran piispaksi seurasi 8. tammikuuta 1953, ja piispaksi vihkiminen suoritettiin 22. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Joseph Spellman, jota avustivat Richard Oliver Gerow ja Adolph Alexander Noser.
16. tammikuuta 1971 Bowers sai nimityksen Antilleille Saint John'sin (sittemmin Saint John's–Basseterren) piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. heinäkuuta 1981. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Aiheesta muualla

Dominica Academy of Arts and Sciences: Bishop Joseph Oliver Bowers (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Simo Kirssi

Simo Kirssi (3. lokakuuta 1979 Anjalankoski) on suomalainen endurokuljettaja. Kirssi ajaa enduron MM-sarjan E1-luokassa.
Kirssin sisko Carina on entinen kilpapyöräilijä.
Saavutukset

2008: GNCC: Saksan mestari,Euroopan mestari
2007: GNCC: Euroopan mestari
Euroopan Cross Country finaali: 1.
Erzberg Königsklasse: 1.
Erzberg-Prolog: 1.
2006: Erzberg Königsklasse: 2. (BMW motorrad, pyöränä HP2)
Erzberg-Prolog: 1.
2005: Erzberg-Prolog: 1. (BMW motorrad, pyöränä HP2)
2004: GNCC: Saksan mestari,Euroopan mestari (Team Pfeil, pyöränä Kawasaki 250 4t)
2003: Motocross joukkue-SM 1. (Joukkueella: Valtteri Salonen, Alexander Wiik, Simo Kirssi)
2003: Motocross MX3 MM-sarja 40. (Kneip Racing Team, pyöränä KTM 525SX)
2001: Motocross SM A avoin 7.
2001: Motocross joukkue-SM 5. (Joukkueella: Antti Metsola, Jari Simola, Simo Kirssi)
Simo Karttunen

Simo Karttunen (22. tammikuuta 1939 Kymi – 17. heinäkuuta 2010 Helsinki)
Karttunen väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisen korkeakoulun puunjalostusosastolta. Tohtoriksi väiteltyään hän toimi jonkin aikaa tutkijana Saksassa FOGRA-tutkimuslaitoksessa, mutta pääosan urastaan hän toimi Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen (VTT) graafisen laboratorion johtajana vuodesta 1970. 1991–1993 hän oli graafisen tekniikan professorina Tukholman Kungliga Tekniska Högskolanissa ja sen jälkeen VTT:llä tutkimusprofessorina eläkkeelle jääntiin saakka.
Kunnianosoitukset

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkki
Siirrettävä talo

Siirrettävä talo eli mobiilitalo tai traileri (engl. mobile home, trailer) on parakkia tai pientä bungalowia muistuttava asuinrakennus, joka on suunniteltu suhteellisen helposti, ilman purkua siirrettäväksi sijaintipaikasta toiseen. Yleensä siirrettävät rakennukset on valmistettu yksittäisinä tai liitettävinä tilaelementteinä. Siirrettävistä taloista muodostuvat asuntopuistot (engl. trailer park) ovat suosittu vähävaraisen väestön asumistapa muun muassa Yhdysvalloissa.
Siirrettävät talot Suomessa

Suomessa tyypillisiä siirrettäviä rakennuksia on parakit, joita käytetään runsaasti esimerkiksi rakennustyömailla tilapäisenä toimisto-, työ- ja sosiaalitiloina. Siirrettäviä taloja on myös käytetty tilapäiskouluina. Myös perinteisiä hirsitaloja on siirretty purkamalla koko talo tai osa siitä osiin ja sitten koottu puretut osat uudessa sijaintipaikassa.
Puolustusvoimat käyttää kenttäolosuhteissa[lähde? ] toimisto- ja laitetiloina kontteja, jotka on varustettu sisältä kulloisenkin käyttötarkoituksen edellyttämällä tavalla.
Hämeenlinnan asuntomessuilla  2007 Teijo-Talot Oy esitteli rekka-autoilla erikoiskuljetuksena siirrettävän talon, joka voidaan tuoda rakennuttajan sorapedille koosta riippuen yhtenä tai kahtena kuljetuksena täysin muuttovalmiina. Asennukseen tarvittava aika on muutama tunti.