stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osho
Elämä

Osho yhdisti nuorena oppineena useiden intialaisten uskonnollisten perinteiden ajatuksia. 21-vuotiaana hän koki hengellisen herätyksen ja vakuuttui siitä, että henkilökohtainen uskonnollinen kokemus on hengellisen elämän keskeinen tekijä, eikä sellaisia kokemuksia voida järjestää mihinkään yksittäiseen uskomusjärjestelmään. Hän suoritti Jabalpurin yliopistossa filosofian tutkinnon vuonna 1955 ja alkoi opettaa siellä vuonna 1957 saatuaan Saugarin yliopistosta maisterintutkinnon.
Osho jätti yliopiston 1966 ja ryhtyi guruksi ja meditaation opettajaksi. Hän neuvoi oppilaitaan elämään maailmassa täydesti, kuitenkin ilman kiinnittymistä siihen. Hän alkoi saada länsimaisia oppilaita 1970-luvun alussa, ja vuonna 1974 liikkeen päämaja siirrettiin Puneen. Siellä opetettiin dynaamista meditaatiota, jonka tarkoituksena oli saada ihmiset kokemaan jumalallisuus. Keskuksessa kehitettiin muunnelma new age -terapiamuodosta, joka oli omaksuttu lännestä. Osho tuli tunnetuksi edistyksellisestä lähestymisestään seksuaalisuuteen, eikä hän kehottanut pidättyväisyyteen kuten moni muu intialainen opettaja.
Osho muutti Yhdysvaltoihin 1981 ja suunnitteli Rajneeshpuram-nimistä kaupunkia Oregonin-maatilalleen. Seuraavina vuosina liike joutui viranomaisten tutkittavaksi monesta rikkeestä. Osho myönsi syyllistyneensä maahantulorikokseen, ja hänet karkotettiin maasta 1985. Hän palasi Puneen, jossa hänen ashraminsa laajeni 15 000 jäsenen suuruiseksi.
Osho tunnettiin vuoteen 1989 saakka nimellä Rajneesh, kunnes hän alkoi käyttää buddhalaista nimeä Osho. Hän kuoli vuonna 1990, minkä jälkeen hänen opetuslapsensa jatkoivat hänen työtään. Osho-keskuksia on 2000-luvun alussa noin 750 yli 60 maassa. Osho International Punessa on maailman suurin meditaatiokeskus. Siellä vierailee vuosittain 30 tuhatta ihmistä.
Oshon puheista on koottu yli 650 kirjaa. Ne käsittelevät laajasti eri aiheita, kuten meditaatiota, uskontoa, seksiä ja "perimmäistä totuutta".
Osho keräili Rolls-Royce-luksusautoja, joita hän omisti 96 kappaletta.
Rusien–Bysantin sota (860)

Rusien–Bysantin sota oli rusien hyökkäys Bysantin valtakunnan pääkaupunkiin Konstantinopoliin ja Marmaramerelle kesäkuussa vuonna 860. Sotaretki tunnetaan bysanttilaisissa, länsieurooppalaisissa ja muinaisvenäläisissä lähteissä. Sotaretken kuvaus on varsin yhteneväinen muinaisvenäläisessä Nestorin kronikassa sekä bysanttilaisen munkin ”Georgios Hamartolosin kronikassa”.
Tilanne ennen sotaretkeä

Rusit hyökkäilivät jatkuvasti alueen mahtavinta valtakuntaa, Kasaarien kaanikuntaa, vastaan 820–830-luvuilla, minkä vuoksi kasaarit pyysivät liittolaistaan Bysantin valtakuntaa auttamaan heitä rakentamaan linnoituksen Sarkeliin Donin varrelle. Bysantin insinöörien avulla kasaarit saivat linnoituksen rakennettua ja sen avulla pystyivät kontrolloimaan Donin kauppareittiä sekä suojelemaan valtakuntaansa pohjoisen ruseja sekä idässä olevia unkarilaisia vastaan. Tästä jäi pitkäksi ajaksi ruseille haittaa, minkä vuoksi he ilmeisesti päättivät ryhtyä kostoretkelle Bysanttia vastaan vuonna 860.
Vuonna 860 Bysantti oli sodassa arabeja vastaan Vähässä-Aasiassa. Maaliskuussa 860 strateginen Lulonin linnoitus antautui arabeille. Maalis-huhtikuussa osapuolet vaihtoivat vankeja. Kesäkuussa Bysantin keisari Mikael III lähti uudelleen sotaretkelle armeijansa johdossa Abbasidien kalifaattia vastaan. Georgios Hamartolos kertoi, että Konstantinopolin puolustuksen johtoon oli jätetty piispa Orih. Simeon Metafrastin kronikassa kerrotaan, että Bysantin keisari sai tiedon rusien hyökkäyksestä Mustallajoella.  (Sillä tarkoitetaan ilmeisesti jokea Kappadokiassa noin 500 km Konstantinopolista.) Rusit olivat hyökänneet Konstantinopolia vastaan Mustaltamereltä päin. Hyökkäys tuli täytenä yllätyksenä bysanttilaisille. Bysanttilaiset olivat rakentaneet mantereen suuntaan korkean kaksinkertaisen muurin. Merelle Bosporinsalmen suuntaan sekä Kultaisen sarven lahdelle päin muurit olivat aika matalia. Muurien ulkopuolella ja Bosporinsalmen rannoilla asui vähän ihmisiä, jotka eivät ehtineet pakenemaan hyökkääjiä.
Rauhansopimus, Venäjän ensimmäinen käännyttäminen kristityksi valtioksi

Rusien suurlähetystöstä Konstantinopolissa tiedetään lähinnä patriarkka Fotioksen kirjeestä itäisiin hiippakuntiin vuoden 867 alussa sekä Georgios Hamartolosilta. Sopimuksen ehtoja ei tunneta, mutta molemmat lähteet kertovat rusien halusta kääntyä kristinuskoon. Fotios täytti heidän toiveensa ja lähetti rusien luo piispan:
”…vaikka kaikkien hyvin tunteman raivokkaan verenvuodatuksen jättäisimme taaksemme, niin tuo samainen rusien kansa, joka orjuutettuna eli niin ylpeänä ja uskalsi nostaa kätensä Rooman valtaa vastaan! Mutta nyt kuitenkin he muuttavat pakanallisen ja jumalattoman uskonsa, johon he ennen uskoivat, tähän puhtaaseen ja aitoon kristinuskoon. He haluaisivat jättää menneisyyden taakseen ja ryhtyä vieraanvaraisiksi vanhojen ryöstelyjen ja uhkarohkeiden tekojen sijaan. Ja heillä on palava halu päästä uskoon, minkä vuoksi he ottivat piispan ja pastorin oppiakseen kristittyjä tapoja.”
Georgios Hamartolosilta on vielä yksi tarina, joka on kirjoitettu 950-luvulla siitä, että rusit kääntyivät kristinuskoon keisari Basileios I (867–886) ja patriarkka Ignatiuksen (867–877) aikana.  Hänen mukaansa bysanttilaiset lahjojen avulla pyrkivät kääntämään rusit kristityiksi, jonka vuoksi venäjän kirkko saa arkkipiispan istuimen. Mahdollinen käännyttämisen ajankohta on varsin lähellä samaa, josta myös Fotios mainitsee. Jos puhutaan samasta tapahtumasta, niin ilmeisesti kristinuskoon kääntymiseen osallistuneen Fotioksen kirjoitus on todennäköisemmin oikea.
Rusien käännyttämisestä kristinuskoon ei mainita, missä tämä kansa asui ja kuka oli heidän hallitsijansa. Kirkollis-akateemisissa piireissä mainitaan, että Kiovan ruhtinaat Askold ja Dir sekä poljaanit ja hiukan muuta kansaa olisi ottanut kasteen Kiovassa piispalta (ilmeisesti Kirilliltä ja Mefodilta, jotka Konstantinopolin patriarkka Fotios olisi lähettänyt sinne 860-luvun alussa tai puolivälissä. .
Historialliset lähteet

Italialainen historioitsija 1400-luvulta, Flavio Biondo kertoi normannien hyökkäyksestä Konstantinopoliin vuonna 860 ja huomautti, että normannit olisivat sen jälkeen palanneet takaisin Britannianmerelle (Britannicum mare). Historioitsija A. A. Vasiljev tutki rusien mahdollista hyökkäystä Välimeren suunnalta, koska arabitiedemies al-Jakubi 800-luvun lopulta kirjoitti, että normannit hyökkäsivät Sevillaan vuonna 844 ja nimesi heidät nimellä ”ar-rus”.  T. M. Kalinina on kerännyt todisteita normannien hyökkäyksestä Sevillaan ja oletti, että ne hyökkääjät olisivat olleet Skandinavian viikinkejä, jotka kiersivät ryöstöretkillään pitkin Länsi-Euroopan rannikkoja sekä tulleen Gibraltarin kautta Välimerelle.
Suurin osa historioitsijoista tukee muinaisvenäläisten kronikoiden teoriaa sekä Nikita Paflogonjanin todistusta, että hyökkäys olisi tullut Mustaltamereltä. Patriarkka Fotios mainitsi ensimmäisessä hyökkäysajan saarnassaan, että viholliset olivat ”skyyttejä” sekä sen että Rusien ensimmäinen kristinuskoon käännyttäminen jossain Itä-Euroopassa.
Kirjallisuutta

Аникин Д. В. «Поход Аскольда и Дира на Греки в 866 (6374) г.»  из  (Arkistoitu – Internet Archive) (Askoldin ja Dirin sotaretki kreikkalaisia vastaan vuonna 866)
Кузенков П. В. Поход 860 г. на Константинополь и первое крещение Руси в средневековых письменных источниках. // Древнейшие государства Восточной Европы. 2000 г.: Проблемы источниковедения. М., 2003. С.3-172. (Muinaiset Itä-Euroopan valtiot)
Konstantinopol lintuperspektiivistä nähtynä (Bysantin valtakunnan aikana). Historiallinen rekonstruktio.
Konstantinopolin ihmepelastuminen pyhän Jumalansynnyttäjän viitan avulla (Fresko Moskovan Kremlistä), 1644
Rusien laivaston tuho Tsargradin lähellä. (F. A. Brunin fresko, 1839.)
Renzin luola

| Renzin luola> 人字洞.Sijainti |
| --- | --- |
 Renzin luola
Koordinaatit:  31°5′23″N, 118°5′46″E
Valtio:  Kiina
Paikkakunta:  Fanchangin piirikunta, Anhuin maakunnassa
Historia
Tyyppi:  luola
Ajanjakso:  pleistoseeni 2 250 000 vuotta sitten 
Kulttuuri:  paleoliittinen kausi
Merkitys:  Homo erectuksen vanhin tunnettu itä-aasialainen asuinpaikka
Infobox OKNimi-testi OK: 
Renzin luola eli Renzidong (kiin. 人字洞, pinyin: rénzìdòng, engl. Renzi Cave) on luola Kiinassa Anhuin maakunnan Fanchangin piirikunnassa. Seudun kalkkikivikallioissa on useita luolia, joista löytyy pari miljoonaa vuotta vanhoja eläimien fossiileja. Tässä Renzin luolassa on ihmistoiminnan merkkejä, jotka ovat syntyneet 2 250 000 vuotta sitten. Tämä on varhaisin merkki ihmisen toiminnasta Itä-Aasiassa.
Luola

Luola on muodostunut pystysuoraan kalliohalkeamaan (engl. large fissure), joka on laajentunut niin suureksi, että sinne saattoi pudota norsueläimiä. Myöhemmin kalliohalkeama peittyi niin, ettei sinne voinut pudota eläimiä tai niin, ettei jäännökset enää peittyneet maa-aineksella. Kallioluola paljastui, kun maata ja kalliota poistettiin kalkkikivilouhinnan edetessä.
Tutkimushistoria

Kalkkikivialueille avattiin 1980-luvulla kalkkikivilouhoksia sementtitehtaita varten. Samaa tapahtui myös eteläisessä Anhuin maakunnan Fangchangin piirikunnassa. Siellä työntekijät löysivät kalliohalkeamiin muodostuneita luolia ja toisesta tällaisesta suuremmasta luolasta löysi Sheng Hongjiang heinäkuussa 1984 "lohikäärmeen luita" eli muinaisten eläinten fossiileja. Hän luovutti ne Anhuin museolle. Osa fossiileista tunnistettiin muun muassa keskimioseenin aikakaudella eläneiksi platybelodoniksi ja kubanochoerukseksi. Löytöjen vuoksi aloitettiin alueella kenttätyöt, joita johtivat Jin Changzhu Pekingin paleontologisesta instituutista (Institute for Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology) ja Zheng Longting Anhuin museosta, ja he löysivät kaksi lupaavaa pleistoseenin aikakauden kohdetta. Toiseen luolaan tehtiin testikaivauksia, jotka tuottivat monia fossiileja. Neljännen kaivausvuoden jälkeen tavattiin ihmisen valmistamia kivityökaluja yhdessä teurastettujen eläinten luiden kanssa.
Ajoitus

Ihmistoiminnan maakerrokset on ajoitettu 2 250 000 vuotta vanhaksi. Ne olisivat siten yli 400 000 vuotta vanhempia kuin muut Itä-Kiinasta löydetyt ihmisen fossiilit ja valottavat siten ihmisen saapumista Itä-Kiinaan. Ajoitusta tukee myös muut eläinfossiilit, jotka muualla ajoitettuina ovat kahdesta kahteen ja puoleen miljoonaan vuotta vanhoja. Erityisesti hevosen (Equus) löytyminen rajoittaa aikahaarukkaa alle 2,5 miljoonaan vuoteen. Luolan katossa on tuolloin ollut halkeama ja eläimet ovat silloin pudonneet luolaan.
Löytömateriaali > Eläinlöytöjä

Ensimmäinen löytö oli muinaisen apinan procynocephaluksen yläleukaluu ja eräiden nisäkkäiden luita luolan kolmannesta ja neljännestä kaivauskerroksesta. Seuraavan kuukauden aikana apinasta löytyi vielä 4 yläleukaa, 5 alaleukaa ja 45 irronnutta hammasta. Niiden lisäksi saatiin talteen luunkappaleita 20 muustakin samaan aikaan eläneestä lajista. Huomattavan suuri löytö oli kiinalaisen norsueläimen sinomastodontin (mastodontit) jäännökset ja sen vierestä muinaisen tapiirieläimen jäännökset. Neljän vuoden aikaisten kaivausten aikana luolasta löytyi yli 3 000 selkärankaisen eläimen fossiilia, joista tunnistettiin noin 75 lajia. Fossiilien suuri määrä voidaan selittää siten, että ne olisivat pudonneet kalliohalkeamaan kallion päältä ja kuolleet luolan pohjalle.
Muita eläinlöytöjä olivat pienet nisäkkäät beremendia, hypolagus (jänsieläimet), mimomus, kowaskia ja brachyrhizomys shansius, ja vielä suuret nisäkkäät homotherium, nestoritherium, pachycrocuta licenti (hyeenat), equus sanmeniensis (hevoseläimet), muntiacus nanus (muntjakit), metacervulus capreolinus (peurat), cervavitus ultimus (peurat) ja dervus cf. phyilisi.
Koska löytöaineistossa esiintyy hevoseläimiä, tulisi aineiston ikä olla nuorempi kuin 2,6 miljoonaa vuotta. Tämä sijoittaa aineiston pleistoseenin alkuvaiheisiin ja maapallon ilmaston kylmenemiseen. Löytöeläinten joukossa on sekä lämpimän ilmastovyöhykkeen eläimiä että kylmän vyöhykkeen eläimiä. Molempien esiintyminen saattaa johtua ilmaston kylmenemisestä, jolloin kylmän vyöhykkeen eläinten levinneisyysalue siirtyi etelämmäksi. Jangtsejoki olisi silloin ollut eteläisen ja pohjoisen vyöhykkeen siirtymäaluetta.
Löytömateriaali > Ihminen

Ihminen on aikoinaan asunut tai vieraillut luolassa, koska siitä on jäänyt kahdenlaisia merkkejä. Eläinten jäännösten joukossa on kivityökaluja, jotka ovat melko alkeellisia. Useimmat työkalut ovat olleet kaapimia tai veitsiä. Osa kiviesineistä ovat niin alkeellisia, ettei voida varmuudella päätellä, mikä ihmislaji olisi ne tehnyt. Alkeellisuus voidaan myös selittää varhaisella ajoituksella, koska tekniikka kehittyi ajan saatossa paremmaksi. Toinen ihmistoiminnan merkki on esimerkiksi mastodontin luut, jotka löydettiin luolan seinämän vierestä pinottuna kasaan. Tämä vieressä löytyi muinaisen tapiirieläimen luut yhdestä paikasta. Tämä maakerroksen alta löytyi vanhempi kerrostuma, jossa oli paljon procynocephaluksen (apinalaji) luita. Sekä Homo erectus että kyseinen apina suosivat avoimia maastoja elinympäristöikseen. Erectuksen luita sen sijaan ei ole luolasta löydetty, vaikka juuri tätä lajia epäillään luolan asukiksi.
Löytömateriaaliin kuuluu 59 erilaista kivityökalua. Puolet työkaluista oli valmistettu rautamalmista ja loput kvartsiittisestä hiekkakivestä, piikivestä ja gneissistä. Kiviesineiden joukossa oli säleitä, iskoksia ja kivien ytimiä sekä valmiina työkaluina kaapimia, veitsiä ja purilaita. Valmistetut kiviesineet olivat kaikki pienen kokoisia ja valmistettu alkeellisella tekniikalla. Jotkin työkalut olivat luusta.
Merkitys antropologiassa

Koska Kiinassa varhaisilta asuinpaikoilta löydettyjen kivityökalujen valmistustekniikan taso vastaa samanaikaisia afrikkalaisia työkaluja, jotka ovat siellä olleet Homo erectuksen valmistamia, on Kiinassa vallannut alaa käsitys, että Homo erectus olisi itse asiassa kehittynyt Itä-Aasiassa. Eräs selitys samojen työkalujen esiintymiselle Afrikassa olisi erectuksen leviäminen Aasiasta sinne. Kiinalaisilla on esittää teoriansa tueksi noin kymmenen miljoona vuotta sitten elänyt apinalaji, joista orangit, gigantophitecus ja teoriassa myös erectus olisi kehittynyt. Myös lukuisa joukko varhaisia asuinpaikkoja tukee ajatusta. Euroopassa on ollut pitkään vallalla päinvastainen käsitys, jossa Homo erectus kehittyi ensin Afrikassa ja levittäytyi sieltä Aasiaan ja Kiinaan. Tämän luolan löydöt katsotaan tukevan kiinalaista käsitystä, vaikka ihmisen jäänteitä ei täältä ole löytynytkään. Läheisen Longgupon luolassa, jossa on samantapaisia löytöjä kuin tässä luolassa, on sen löydetty erectuksen leukaluu ja irtohampaita.
Wing Chun

| Wing Chun 詠春 |
| --- | --- |

Tunnetaan myös nimillä:  Wing Chun Kuen
Alkuperämaa:  Kiina, Qing-dynastia
Perustaja(t):  Tuntematon
Vaikutteet:  Nanquan/eteläkiinalaiset taistelulajit
Löydä lisää urheiluaUrheilun teemasivulta
Wing Chun Kuen (kiinaksi: 咏春拳), joka tunnetaan yleisesti nimellä Wing Chun (kiina: 詠春) tai Ving Tsun on konseptipohjainenselvennä perinteinen eteläkiinalainen kung fu (wushu) -tyyli ja itsepuolustuksen muoto, joka vaatii nopeita käsivarsien liikkeitä ja vahvoja jalkoja vastustajien päihittämiseen. Wing Chun perustuu ihmisen luontaisiin reaktioihin, jossa pehmeys rentoutumisen kautta ja tekniikoiden suorittaminen rennolla tavalla ovat olennaisia ​​tyylille.
Etymologia

Kamppailulajin romanisoitu nimi tulee kantonin kielestä, joten termillä ei ole vieläkään säänneltyä vakiokäännöstä. Tavaramerkki- tai taloudellisista syistä sekä muista kouluista ja yhdistyksistä erottautumiseksi on syntynyt lukuisia kirjoitusasuja, esimerkiksi Wing Tsun, myöhemmin WingTsun (WT), Wing Tsung, Wing Tsjun, Wing Tjuen, Wing Tzun, Wing Tzung, Wing Chung, Wing Shun, Wing Zun, Wyng Tjun, Ving Tsun (VT), Ving Chun (VC), Dynamic Ving Tshun (DVT).
Pinyinissä, virallisesti käytetyssä mandariinikiinan transkriptiojärjestelmässä, merkit litteroidaan nimellä Yǒngchūn.  Kaikki Wing Chun -tyylit on kirjoitettu kiinaksi samoilla merkeillä "詠 春 / 咏 春". Samat hahmot ovat viime kädessä Yim Wing-chunin etunimi - 嚴詠春 / 严咏春, Yán Yǒngchūn, Abbess Ng Muin oppilas - 五 枚 大師 / 五 枚 大師渤应 媔i D, W Wǔméi Shītài, Wǔméi Shītài . Kungfu-tyylin muodollisesti oikea nimitys kiinaksi on: Wing Chun Kuen 詠春拳 / 咏春拳.
Historia

Wing Chunin todellinen alkuperä on tuntematon, ja yleensä määrittyy Etelä-Kiinalaisten kamppailulajien kehitykseen Qing-dynastian aikaan, jolloin Wing Chun alkoi kehittyä Qing vastaisien ryhmien sisällä. Wing Chunin historiallisuuteen ja dokumentointiin liittyvät ongelmat johtuvat siitä, että tyyli siirtyi opettajalta oppilaalle suullisesti eikä kirjallisesti. Toinen syy on tyylin kehityksen salaisuus, joka johtuu sen yhteyksistä Qingin vastaisiin kapinallisiin liikkeisiin.
Wing Chunilla on ainakin kahdeksan erilaista sukulinjaa, jotka ovat erilaisia, ja jokaisella on oma alkuperähistoriansa. Lisäksi kilpailevia geneologioita on samalla alalla tai suunnilleen samassa yksittäisessä opettajassa. Wing Chunin kahdeksan erilaista sukulinjaa, jotka on tunnistettu, ovat:
Leung Jan A / Ip Man
Leung Jan B / Gu Lao kylän Wing Chun
Yuen Kay-shan
Nanyang / Cao Dean
Pan Nam
Pao Fa Lien
Hung Suen / Hung Gu Biu
Jee Shim / "Weng Chun"
Muut, pienemmät haarat ovat peräisin näistä kahdeksasta sukulinjasta.
Historia > Nykyaika

Näistä kahdeksasta Wing Chun sukulinjasta, Ip Man- ja Yuen Kay-san linjat ovat tunnetuimpia Wing Chun haaroja maailmanlaajuisesti. Muut linjat ovat melkonaisen tuntemattomia Kiinan ulkopuolella, paitsi Pan Nam linja, joka selvytyy USA:ssa ja Jee Shim / Weng Chun linja, jolla on vahva läsnäolo Saksassa.
Vuonna 1949 Ip Man, jota pidetään nykyaikaisen Wing Chunin suurmestarina, toi tyylin Kiinasta Hongkongiin ja lopulta koko muun maailman tietoon.
Kuuluisin Yip Manin oppilas oli Bruce Lee ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin. Myöhemmin Bruce Lee kehitti oman tyylinsä (Jeet Kune Do), jossa on havaittavissa paljon Wing Chun-vaikutteita.
Yip Manilla oli satoja oppilaita. Viimeisin heistä oli Leung Ting, joka oli aluksi erään Yip Manin oppilaan opissa. Vasta sitten hän pääsi suuren mestarin yksityisoppilaaksi, joka ohjasi hänet lajin salaisuuksiin.  Leung Ting toi lajin Eurooppaan yhdessä saksalaisen Keith Kernspechtin kanssa, jonka oppilaita puolestaan oli espanjalainen Victor Gutierrez. Hän on Suomen pääkouluttajan Bernardo Rodriguesin sifu (oppi-isä). Bernardo edustaa nykyaikaisessa Wing Tsung -lajissa neljättä sukupolvea.lähde?
Wing Chun Suomessa

Wing Chun linjoja suomessa ovat muun muassa:
Wing Tsung
Wan Kam Leungin Practical Wing Chun
Wing Chunin periaatteet

Liikkeiden taloudellisuus: Pyritään hyökkäämään lyhintä mahdollista tietä suoraviivaisella pelkistetyllä liikkeellä.
Hyökkäys ja puolustus samanaikaisesti: Yhdellä ja samalla liikkeellä puolustaudutaan vastustajan hyökkäykseltä, sekä hyökätään ja isketään vastustajaa.
Liikkuminen vastustajan mukaan: Lähdetään alitajuisesti suoraan hyökkäykseen Chi-Sao -harjoituksen ansiosta.
Jatkuva virtaus: Wing Tsung Kung Fu:ssä ei ole yksittäisiä “tekniikoita”, vaan periaatteena on reagoida kohtaamaamme voimaan. Aloittelijatasolla tekniikat voidaan eritellä ja nimetä, mutta kehittyneemmällä tasolla tämä poistuu. Yksittäistä tekniikkaa kuten Bong-Saota seuraa kyynärpäähyökkäys, sitten suora lyönti hyökkäyksen virratessa niin, ettei yksittäistä tekniikkaa voi erotella. Tätä voi verrata veteen siten, että yksittäinen tekniikka on kuin litra vettä, jonka heität kohti vastustajaa. Hyökkäys kokonaisuudessaan taas on kuin virtaava joki, josta et voi kyseistä vesilitraa erottaa, vaikka tiedätkin sen olevan siellä.
Wing Chunin periaatteet > Taktiset periaatteet

Hyökkää suoraan kohti vastustajaa samalla itseäsi suojaten. Jos reitti on vapaa, iske niin kauan, että vastustaja on maassa.
Jos reitti ei ole vapaa ja kontakti vastustajaan syntyy, käytä omaa sekä vastustajan voimaa häntä vastaan.
Liimaudu vastustajaasi. Mene lähelle ja pysy lähellä. Jos hän yrittää perääntyä, seuraa.
Jos kontaktia ei ole tai et tunne vastusta, iske välittömästi.
Tasojärjestelmä

Wing Tsung sisältää 12 oppilastasoa (Student Grade - SG) ja 5 teknikkotasoa (Technician Grade - TG). Wing Tsungissa ei ole vyöjärjestelmää, vaan tietyn tason saavutettuaan harjoittelupaidan väri vaihtuu.
Oppilastasot:
Tasot 1–5: Valkoinen t-paita
Tasot 6–8: Harmaa t-paita
Tasot 9-–10: Musta t-paita ja valkoinen WT-logo
Tasot 11–12: Musta t-paita ja punainen WT-logo
Teknikkotasot:
Tasot 1–3: Musta-punainen t-paita ja punainen WT-logo
Tasot 4–5: Punainen t-paita
Merkittävät harjoittajat

Eräitä merkittäviä Wing Chunin harjoittajia ovat Ip Man ja hänen poikansa Ip Chun ja Ip Ching, taistelulajien näyttelijät Bruce Lee, Donnie Yen ja Dan Inosanto ja näyttelijä Robert Downey Jr.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wing Chun Wikimedia Commonsissa
www.wingtsung.fi
www.wingtsungkuopio.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Turkestanvuoret

Turkestanvuoria Karavšinin laaksossa Kirgisiassa.
Turkestanvuoret (tadžikiksi қаторкӯҳи Туркистон, katorkūhi Turkiston, uzb. Turkiston tizmasi, kirg. Түркстан кырка тоосу, Türkstan kyrka toosu, ven. Туркеста́нский хребе́т, Turkestanski hrebet) on Hisor–Alaivuoristoon kuuluva vuorijono Tadžikistanissa, Uzbekistanissa ja Kirgisiassa.
Itä-länsisuuntainen vuorijono erottaa toisistaan Syrdarja- ja Zarafšonjokien vesistöalueet. Sen pohjoispuolella ovat Ferganan laakso idässä ja Nälkäaro lännessä. Turkestanvuoret liittyvät idässä Alaivuoriin. Niiden jatkeita ovat luoteessa Molguzar- ja Nurotavuoret. Eteläpuolella on kapea Zarafšonin laakso.
Vuorijonon pituus on 350 kilometriä. Sen 5 000–5 400 metriä korkeaa itäosaa peittävät lumi ja jäätiköt. Länsiosan korkeus on 2 600–3 400 metriä. Korkein huippu on Askaluu (5 621 metriä) tai toisen tiedon mukaan Piramida (5 680 metriä). Vuoret koostuvat etupäässä hiekkakivestä, liuskeesta, graniitista ja dioriitista. Pohjoisrinteet ovat loivat ja etelärinteet jyrkät.
Vuorten vuotuinen sademäärä on 600–700 millimetriä. Osa sateista saadaan lumena, joka sulaa maalis-toukokuussa. Pohjoisrinteiltä virtaa jokia ja puroja, joiden vesi käytetään maatalouden keinokasteluun. Länsiosan pohjoisrinteillä 1 800–3 000 metrin korkeudessa kasvaa metsää, ja ylempänä on laitumena käytettyjä alppiniittyjä.
Alueella sijaitsevat Zominin kansallispuisto ja metsänsuojelualue. Šahristonin solan kautta kulkee Dušanben ja Hudžandin välinen maantie.
Kastanjatanssija

| Kastanjatanssija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tanssijat Pipridae
Suku::  Valkokurkkutanssijat Hetrcercus
Laji::  flavivertex
Kaksiosainen nimi
 Heterocercus flavivertex  Pelzeln, 1868 

Katso myös
   Kastanjatanssija Wikispeciesissä   Kastanjatanssija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kastanjatanssija (Heterocercus flavivertex) on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kastanjatanssija on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin ulkonäöltä toisiaan. Kastanjatanssijakoiraan pää ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Päälaella on keltainen juova ja posket ovat harmahtavat. Siivet ja pyrstö ovat harmahtavat. Linnun kurkku on valkoinen ja rinta punaruskea. Vatsa on vaaleamman punaruskea. Kastanjatanssijanaaras muistuttaa muuten koirasta, mutta on harmahtavampi ja päälaen juova puuttuu.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kastanjatanssijan levinneisyysalue ulottuu Venezuelasta Kolumbiaan ja Brasilian keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat hiekkamaiden metsät ja pensaikot. Lintu liikkuu yleensä yksin ja voi liittyä sekaparviin.