stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dioptaasi

| Dioptaasi |
| --- | --- |

Luokka:  silikaattimineraalit
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  vihreä
Asu:  kiteinen
Kidejärjestelmä:  trigoninen
Kovuus Mohsin asteikolla:  noin 5
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  lasikiilto
Aiheesta muualla
  Dioptaasi Commonsissa 
Dioptaasi on vihreä ja lasikiiltoinen silikaattimineraali, jonka väri johtuu sen sisältämästä kuparista. Sen nimi on yhdistelmä kreikan kielisistä sanoista "nähdä läpi" (dia optima). Sen näytteet ovat yleensä syvänvihreitä, omamuotoisia kiteitä, jotka ovat kvartsissa (jos näyte on Venäjältä) tai kalsiitissa (jos näyte on Namibiasta). Venäjä (Kazakstan) ja Namibia (Tsumeb) ovat yleisimmät dioptaasin alkuperämaat. Dioptaasi on harvinainen mineraali, eikä sitä esiinny edellä mainittujen löytöpaikkojen lisäksi kuin muutamassa muussa paikassa. Se on kuparimalmin hapettumistuote. Ensimmäisen kerran dioptaasia tavattiin kuparikaivoksessa 1700-luvulla, ja sitä luultiin silloin smaragdiksi. Se on kuitenkin pehmeämpää kuin smaragdi (Mohsin asteikolla noin 5) ja sillä on trigoninen kiderakenne, joten asiaan perehtynyt voi erottaa sen smaragdista helposti.lähde?
Dioptaasilla ei ole erityistä käyttötarkoitusta. Mineraalien keräilijät ovat kuitenkin kiinnostuneita sen upeasta ulkonäöstä. Niinpä sitä myydään Internet-kaupoissakin vaihtelevaan hintaan. Vaatimattomamman näytteen saattaa saada jopa 20 dollarilla, mutta kauneimmat näytteet maksavat satoja dollareita.lähde?
Dioptaasia kutsutaan myös nimellä Kieselkupfer-smaragdiksi.
Digitaalinen euro

Digitaalinen euro eli digieuro on Euroopan keskuspankin suunnittelema digitaalinen keskuspankkiraha. Digitaalista keskuspankkirahaa voidaan käyttää maksuvälineenä ja tallettaa pankkeihin. Digieuroja voitaisiin säilyttää mobiililaitteen avulla digilompakossa. Euroopan komission lakiehdotus digitaalisesta eurosta julkaistiin kesäkuussa 2023.
Marraskuussa 2023 siirryttiin digitaalisen euron käyttöönoton kaksiosoiseen valmisteluvaiheeseen, jonka aikana digieuroon liittyviä toimintatapoja kehitetään ja analysoidaan, osapuolia kuullaan ja digieuroa testataan. Valmisteluvaiheen ensimmäisen osan on suunniteltu kestävän kaksi vuotta.
Kirjallisuutta

Nicola Bilotta, Erwin Voloder: Going Global: The Political Ambition and Economic Reality of the (Digital) Euro, in: Nicola Bilotta, Fabrizio Botti (Hrsg.): Digitalization and Geopolitics: Catalytic Forces in the (Future) International Monetary System, Edizioni Nuova Cultura 2023, ISBN 978-8-83365-572-7.
Annelieke A. M. Mooij: A digital euro for everyone. Can the European System of Central Banks introduce general purpose CBDC as part of its economic mandate? In: Journal of Banking Regulation. 2022. doi:10.1057/s41261-021-00186-w
Annelieke A. M. Mooij: European Central Bank Digital Currency: the digital euro – What design of the digital euro is possible within the European Central Bank's legal framework? BRIDGE Network – Working Paper 14, toukokuu 2021.
Peter Bofinger: Grundzüge der Volkswirtschaftslehre. 5. edition. Pearson, Munich 2019, ISBN 978-3-86894-368-9, s. 561–578, luku 28: Digitalisierung des Geldes und die Zukunft der Geldpolitik.
Isabella Lindner: The Euro on its way to internationalization – Potential Geopolitical Impacts. In: Klemens H. Fischer (Julksisija): European Security Put to the Test. Perspectives and Challenges for the Next Decade. (= AIES Beiträge zur Europa- und Sicherheitspolitik. Painos 6). Nomos Verlag, 2021, ISBN 978-3-8487-8558-2.
Thomas Mayer: A Digital Euro to Compete with Libra. In: The Economists' Voice. Painos 16, 2019.
Philipp Sandner, Jonas Groß: Der digitale Euro aus geopolitischer Perspektive. In: Johannes Beermann (Hrsg.): 20 Jahre Euro. Zur Zukunft unseres Geldes. Siedler, Munich 2022, ISBN 978-3-8275-0165-3, s. 409–436.
Lehtinunna

| Lehtinunna |
| --- | --- |
 Naaras
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Villakkaat Lymantriidae
Suku::  Lymantria
Laji::  dispar
Kaksiosainen nimi
 Lymantria dispar  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Lehtinunna Wikispeciesissä   Lehtinunna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtinunna (Lymantria dispar) on villakkaisiin kuuluva yöperhonen. Se on kotoisin Euroopasta ja Aasiasta, mutta on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan 1860-luvulta alkaen. Lehtinunnan toukkien metsätaloudelle aiheuttamien, usein huomattavien vahinkojen vuoksi se on katsottu yhdeksi maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Lehtinunnan sukupuolet ovat eri väriset; koiraan siipien väri on ruskea ja naaraiden valkoinen. Toukka puolestaan on musta tai tummanruskea ja karvainen. Lajin leviämistä hidastaa se, että lajin naaraiden lentolihaksistot sen itäaasialaisia kantoja lukuun ottamatta ovat surkastuneet. Lehtinunnien toukat pystyvät kuitenkin kulkemaan ilmavirtojen mukana jopa 21 kilometrin matkan. Toukka käyttää ravintonaan yli 500 kasvilajia.
Koko ja ulkonäkö

Lehtinunna on kookas ja sukupuolidimorfinen perhoslaji. Lehtinunnakoiras on ruskea, ja sen siivissä on tummia, aaltoilevia poikkiviiruja. Naaras on valkoinen, ja sen siivissä on tummanruskeita poikkiviiruja. Molemmilla sukupuolilla on etusiivessä musta, kuunsirpin muotoinen kuvio ja takasiivissä epäselvä diskaalitäplä. Naaras on rakenteeltaan koirasta rotevampi ja siipiväliltään suurempi. Sen siivet ovat lisäksi koiraan siipiä pitkänomaisemmat. Siipiväli on koiraalla 35–50 mm ja naaraalla 50–75 mm. Naaraan nunnapukua muistuttava väritys ja tapa liikkua eri aikaan kuin koiraat on antanut lajille sen suomenkielisen nimen.
Lehtinunnakoiraan voi sekoittaa huomattavasti yleisemmän havununnan (Lymantria monacha) tummaan värimuotoon. Lehtinunna on kuitenkin selvästi ruskea, kun havununna on harmaa.
Toukka on musta tai tummanruskea ja kauttaaltaan pitkien karvojen peittämä. Erityisenä tuntomerkkinä toukan selkäpuolella on viisi paria sinisiä nystyjä, joita seuraa kuusi paria punaisia nystyjä. Sinisten ja punaisten nystyjen keskinäiset lukumäärät voivat joskus vaihdella. Täysikasvuisena koirastoukka on 40–50 mm ja naaras 55–70 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan lähes koko Euroopassa, ja levinneisyysalue jatkuu Etelä-Siperian läpi Itä-Aasiaan. Lehtinunnaa on tavattu satunnaisena harhailijana myös Suomen eteläisimmissä osissa. Toistaiseksi Suomea lähimmät vakiintuneet populaatiot sijaitsevat Latviassa ja Etelä-Ruotsissa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.
Britteinsaarilta laji koetetaan saada hävitettyä, ja kaikista siellä tehdyistä lehtinunnahavainnoista tulee nykyisin ilmoittaa viranomaisille. Uudessa-Seelannissa elävä lehtinunna tavattiin tavarakuljetuksesta vuonna 2003, mikä johti myrkytystoimenpiteisiin ja ohjeistukseen lajin leviämisen estämiseksi.
Yhdysvalloissa lajin leviämistä estetään kieltämällä lailla tiettyjen tuotteiden vieminen osavaltioiden rajojen yli.
Elinympäristö ja elintavat

Lehtinunnat aiheuttavat suuria metsätuhoja Keski-Euroopan lehtimetsissä. Ne tuottavat valtavasti munia, ja niistä kuoriutuvat toukat kaluavat puut paljaaksi. Nuoret toukat aloittavat lehtien syömisen tekemällä lehtilapaan pieniä aukkoja, jotka kasvavat hiljalleen. Täysikasvuiset toukat syövät koko lehden lehtiruotia lukuun ottamatta. Joukkoesiintymisten aikaan toukat syövät puiden kaikki lehdet laajoilta metsäalueilta, ja useampana vuonna toistuva tuho voi aiheuttaa puun kuoleman. Metsätuhon lisäksi toukkien tuottama uloste ja tyhjät, allergiaa aiheuttavien karvojen peittämät toukkanahat aiheuttavat terveyshaittoja.
Koiraat lentävät erityisesti aurinkoisina iltapäivinä nopeaa, puolelta toiselle mutkittelevaa lentoa. Illan hämärtyessä ne tulevat usein suurina parvina kirkkaiden valojen luokse. Vaikka naaraalla on hyvin kehittyneet siivet, sen siipilihaksisto on lajin itäaasialaisia populaatioita lukuun ottamatta surkastunut, eikä naaras kykene lentämään lainkaan. Itä-Aasiassa naaraat kuitenkin lentävät ja tulevat myös valolle. Naaraan rajoittunut liikuntakyky hidastaa huomattavasti lajin levittäytymistä uusille elinalueille. Lajia levittävät sen sijaan ensisijaisesti toukat, jotka levittäytyvät ilmavirtojen mukana. Toukan on todettu kykenevän lentämään näin ainakin 21 kilometriä. Ihmisen kuljettamana itäaasialaista kantaa tavataan nykyisin myös muun muassa Etelä-Saksassa
Naaras munii yleensä 250–400, mutta joskus jopa 1 500 munaa yhtenäisenä, noin 30 mm leveänä ja 50 mm pitkänä mattona mihin tahansa suojaisaan paikkaan lähelle omaa kuoriutumispaikkaansa. Se kuolee muninnan jälkeen. Munarykelmää peittää naaraan takaruumiista irronneiden terävien karvojen matto. Muna talvehtii. Toukat ovat yöaktiivisia ja viihtyvät ryhmissä. Ne ovat täysikasvuisia kesäkuun alussa ja koteloituvat kaarnanrakoon tai kivien väliin rakentavansa hyvin harvan kotelokopan sisälle.
Ruotsissa lehtinunna on arvioitu silmälläpidettäväksi.
Ravintokasvi

Toukka syö monien eri kasvien, muun muassa lehtipuiden lehtiä. Lehtinunnaa käytetään usein esimerkkinä niin sanotusta generalistikasvinsyöjästä, sillä sen tiedetään käyttävän ravintonaan yli viittäsataa kasvilajia.
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Lehtinunna
Laji.fi: Lehtinunna (Lymantria dispar)
Suomen perhostutkijain seura: lehtinunna (Arkistoitu – Internet Archive)
kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
BugGuide.net (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lymantria dispar (gypsy moth) (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lymantria dispar (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Lymantria dispar, the Gypsy moth (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q45532  Wikispecies: Lymantria dispar  ADW: Lymantria_dispar  BAMONA: Lymantria-dispar  BioLib: 54702  BOLD: 24220  BugGuide: 8780  CoL: 3WRPC  EoL: 860845  EPPO: LYMADI  Fauna Europaea: 447060  Fauna Europaea (new): 8d1cdf20-82f4-498b-8f16-9a5b2b4f0691  GBIF: 1820406  GISD: 96  iNaturalist: 47802  IRMNG: 10955719  ISC: 31807  ITIS: 709249  LepIndex: 52480  LoB: 5184  MONA: 8318  MaBENA: LymanDispar  NatureServe: 2.117138  NBN: NBNSYS0000006120  NCBI: 13123  Observation.org: 1768  Open Tree of Life: 886835  Laji.fi: MX.62180 
Toukka
Koiras
Henri Deterding
Kirjallisuutta

Yergin, Daniel: The Prize: The Epic Quest for Oil, Money & Power. Free Press 1993. ISBN 0671799320
Hendrix, Paul : Sir Henri Deterding and Royal Dutch-Shell: Changing Control of World Oil 1900-1940. Bristol Academic Press 2002 ISBN 9780951376287
Aiheesta muualla

John Donovan : Shell Nazi History
Maailman öljysota. Euroopan öljykuninkaan Henri Deterdingin elämänvaiheita, Suomen Sosialidemokraatti, 15.04.1936, nro 102, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Öljyn Napoleon lopetti taistelunsa, Suomen Kuvalehti, 05.12.1936, nro 49, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Henri Deterding
Käännös suomeksi
Djadon ylänkö

Djadon ylänkö.
Ihminen hevosen selässä, kalliopiirros Djadon ylängöltä.
Djadon ylänkö on Saharassa, kaakkoisessa Nigerissä sijaitseva ylätasanko joka sijaitsee noin 1120 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on tunnettu kalliopiirroksistaan, jotka esittävät enimmäkseen kauan sitten alueella asuneita suuria nisäkkäitä. Nykyisin alue on asumatonta erämaata. Ylängön länsireunalla sijaitsee Djadon keidasalue.
Eino Lehto

Eino Lehto
Eino Lehto (18. elokuuta 1897 Oulu – 31. heinäkuuta 1953) oli suomalainen jääkärimajuri ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat tukkukauppias Oskari Vihtori Lehto ja Anna Elviira Hyvärinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna  1922 Hellin Eveliina Ekmanin kanssa.
Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja erosi Kemin yhteiskoulun 8. luokalta tammikuun alussa 1916 yhtyäkseen jääkäriliikkeeseen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi samasta koulusta vuonna 1918 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1920 – 1921 Kauppakorkeakoulussa ja suoritti 1. vuosikurssin. Hän suoritti opintomatkan vuosina 1921 – 1922 Saksaan tutkiakseen konttori- ja liikejärjestelykysymyksiä.
Jääkäriaika

Hän toimi vuosien 1915 -  1916 vaihteessa jääkärivärvärinä ja paikallisoppaana Kemissä, kunnes vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan aikana Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Hän haavoittui lievästi Kelkkalassa Viipurin edustalla 26. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän toimi edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja edelleen Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi ensin rykmentissä joukkueenjohtajana 2. komppaniassa, josta hänet määrättiin 21. heinäkuuta 1918 alkaen 3. komppanian päälliköksi, mutta komennettiin 1. pataljoonan adjutantiksi. Hän hoiti 25. toukokuuta 1919 alkaen samalla pataljoonan majoitusmestarin tehtävää. Armeijasta hän erosi 16. elokuuta 1919 siirtyi konttoriksi Pohjanmaan Kauppiaiden Oy:öön Ouluun. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1920 saakka ja lähti opintomatkalle Saksaan. Saksasta palattuaan hän siirtyi O. V. Lehdon tukkuliikkeen palvelukseen konttoripäällikkönä Kemissä vuonna 1922, missä tehtävässä oli vuoteen 1927 saakka, jolloin siirtyi yrityksen toimitusjohtajaksi ja oli toimitusjohtajana vuoteen 1933 saakka ja siirtyi Loviisan Kalastus Oy:n myyntipäälliköksi ja oli tehtävässä vuodet 1933 – 1934 ja vuodesta 1934 alkaen yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1936 saakka, jolloin siirtyi toimitusjohtajaksi Suomen Sillikonttori Oy:öön.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui huoltopäällikön apulaisena Helsingin Sotilaspiirin esikunnassa, josta hänet siirrettiin Toimistoupseeriksi Päämajan Taloustarkastusosastolle, josta hänet siirrettiin Puolustusministeriön Internointiosaston Sotatalousosastolle. Jatkosotaan hän osallistui toimistopäällikkönä Itä-Karjalan Sotilashallinto Esikunnassa ja myöhemmin Helsingin Sotilaspiirin Esikunnassa vuoteen 1943 saakka.
Luottamustoimet

Hän toimi Pohjolan suojeluskuntapiirin piiriesikunnan ja Kemin suojeluskunnan esikunnan jäsenenä sekä Kemin suojeluskunnan komppanianpäällikkönä vuosina 1922-33 sekä Kemin kaupungin tilintarkastajana vuosina 1925 - 1936 ja valtuuston jäsenenä vuosina 1929 - 1930. Suomen tukkukauppiaiden liiton lisätyn johtokunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1930 - 1933 ja Tuontikunta r.l:n hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1928 - 1933.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 10. marraskuuta 1916  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 16. toukokuuta 1919  Kapteeni 1938  Majuri 1942 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Fritz Leiber

| Fritz Leiber |
| --- | --- |
 Fritz Leiber vuoden 1978 Worldconissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1910
Kuollut: 5. syyskuuta 1992 (81 vuotta)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  fantasia, tieteiskirjallisuus, kauhu
Palkinnot
 Damon Knight Memorial Grand Master Award Hugo-palkinto 1964: Vaeltaja 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Fritz Leiber (24. joulukuuta 1910 – 5. syyskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Leiber on kirjoittanut muun muassa seikkailullisen fantasiakirjallisuuden piiriin kuuluvan romaani- ja novellisarjan, jonka keskiössä on kuvitteellinen Lankhmarin kaupunki. Hän on saanut Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen myöntämän tieteiskirjallisuuden Grand Masterin tunnustuksen.
Suomennetut teokset

Vaeltaja.  (The Wanderer, 1964.)  Suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. Book Studio, 1993.  ISBN 951-611-407-5
Lankhmarin varkaat.  (Swords and Deviltry, 1970.)  Suomentanut Mervi Hämäläinen. Vaskikirjat, 2007.  ISBN 978-952-5722-01-7
Suomennetut teokset > Suomennettuja novelleja

”Perintö” (The Inheritance, 1942). Suom. Leena Peltonen. Teoksessa Outoja tarinoita 1. osa, Jalava 1990 ISBN 951-8954-22-4
Julkaistu nimellä ”Aavesurmaaja” (The Phantom Slayer) teoksessa Weird Tales, Book Studio 1992 ISBN 951-611-489-X
”Mies joka ei nuortunut” (1947). Portti 3/1983.
”Tyttö jolla oli nälkäinen katse” (1949). Teoksessa Ei vain verestä, 1990.
”Villien Varja” (1969). Teoksessa Top Science Fiction 1, 1990.
”Älä myöhästy zeppeliinistä!” (1975). Portti 2/1983.
Huomautuksia

↑  Julkaistu alun perin nimellä The Inheritance.
Aiheesta muualla

Fritz Leiber Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Rauli Lehtonen

Joensuun kaupunginteatterin henkilöstöä vuonna 1957. Toinen oikealta on teatterinjohtaja Rauli Lehtonen. Kuva: Lauri Laine.
Rauni Ragnar ”Rauli” Lehtonen (17. kesäkuuta 1928 Tampere – 19. maaliskuuta 2014) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Ura

Lehtonen alkoi käyttää etunimenään taiteilijanimeä Rauli näyttelijäkollegansa Elsa Rantalaisen kehotuksesta. Lehtonen kertoi myöhemmin Rantalaisen sanoneen, että Rauni Luoma kuului tuolloin Tampereen Työväen Teatterin näyttelijäkuntaan, ja Rantalaisen ystäväpiiriin kuului helsinkiläinen Rauli Tuomi. Lehtonen oli Tampereen Teatterin pitkäaikainen johtaja vuosina 1963–1988. Joensuun kaupunginteatterin johtajana hän oli 1955–1959.
Lehtonen toimi avustajana Tampereen Teatterissa vuosina 1945–1947, järjestäjänä ja näyttelijänä Kemin kaupunginteatterissa vuosina 1947–1948, näyttelijänä Hämeenlinnan Työväen Teatterissa vuosina 1948–1949, järjestäjänä ja näyttelijänä Vaasan Näyttämöllä vuosina 1949–1950, kirjallisena järjestäjänä, näyttelijänä ja ohjaajana Tampereen Teatterissa vuosina 1950–1954 sekä näyttelijänä ja ohjaajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa vuosina 1954–1955. Tullessaan nimitetyksi Joensuun kaupunginteatterin johtajaksi 26-vuotiaana Lehtonen oli Suomen nuorin teatterinjohtaja.
Heti ensimmäinen Rauli Lehtosen vuosi Tampereen Teatterissa oli menestys, sillä vuonna 1963 teatterissa sai ensi iltansa yleisön suuren suosion saavuttanut West Side Story. Tuotanto sai kiittävät arvostelut jopa New York Times -lehdessä. Omista ohjauksistaan Lehtonen piti parhaina Rolf Hochhuthin Sotilaita vuodelta 1968 sekä Michel Legrandin ja Jacques Demyn Cherbourgin sateenvarjoja vuodelta 1980.
Lehtonen vieraili näyttelijänä Pyynikin kesäteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja TV 2:ssa sekä ohjaajana Pyynikin kesäteatterissa, Samppalinnan kesäteatterissa Turussa ja Vanemuine-teatterissa Viron Tartossa.
Lehtonen oli muun muassa valtion näyttämötaidetoimikunnan puheenjohtaja vuosina 1983–1988, Hämeen läänin taidetoimikunnan jäsen vuosina 1968–1970 ja 1979–1985, Suomen Teatterinjohtajaliiton varapuheenjohtaja vuosina 1963–1972 ja hallituksen jäsen vuosina 1975–1988 sekä Tampereen Oopperan johtokunnan jäsen vuosina 1974–1989.5
Palkinnot ja tunnustukset

Pro Finlandia -mitali 1970
Suomen näyttämötaiteen kultainen ansiomerkki 1971
Pirkanmaan maakuntaliiton ansiomitali 1980
teatterineuvoksen arvonimi 1982
Tampereen hiippakunnan Luther-mitali 1986
Suomen Oopperaliiton pronssinen ansiomerkki 1987
Suomen näyttämötaiteen kultainen kunniamerkki 1988
Tampereen kaupungin kultainen ansiomitali 1989lähde?
Yksityiselämä

Lehtosen puoliso oli Liisa Helena Kauppinen (s. 1928).lähde?
Julkaisut

Tuntematon teatterinjohtaja kulissien takana ja edessä.  Hämeenlinna:  Karisto, 1997.  ISBN 951-23-3622-7
Aiheesta muualla

Rauli Lehtonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Dioskorides

Dioskorides.
Pedanios Dioskorides (m.kreik. Πεδάνιος Διοσκουρίδης, Pedanios Dioskūrides tai Dioskourides; n. 40–90) oli kreikkalainen lääkäri ja kasvitieteilijä. Hän kirjoitti lääkekasveista ja vastaavista lääketieteellisistä materiaaleista viisiosaisen tietosanakirjan De materia medica (m.kreik. Περὶ ὕλης ἰατρικῆς, Peri hylēs iatrikēs), jota käytettiin laajalti yli 1 500 vuotta.
Dioskorideen katsotaan olleen ensimmäinen, joka luokitteli myrkylliset aineet johdonmukaisella tavalla kasvi-, eläin- ja mineraalimyrkkyihin. Jaottelu säilyi käytössä 16 vuosisataa, ja se on osin käyttökelpoinen edelleen. Dioscorides koetti kehittää myös myrkytyksen hoitokeinoja, mm. käärmeenmyrkyn poistoa imukupilla.
Bysantin keisari Konstantinos VII lähetti Córdoban kalifille Abd al-Rahman III:lle diplomaattisena lahjana Dioskorideen teoksen ylellisen käsikirjoituksen. Kun sitä ei osattu kääntää arabiaksi, Konstantinos lähetti vuonna 951 vielä munkin nimeltä Nikolaos Konstantinopolilainen kääntämään sitä. Tehtävässä auttoi myös al-Rahmanin juutalainen sihteeri ja lääkäri Hasdai ibn Shaprut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dioskorides Wikimedia Commonsissa
Pedanius Dioscorides. Encyclopædia Britannica.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Julius Lehtonen

Julius Emanuel Lehtonen (20. huhtikuuta, 1888, Sund – 21. toukokuuta, 1968) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat talonomistaja, poliisikomisaari Karl Lehtonen ja Julia Sundman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Hjördis Aina Wiikin kanssa.
Opinnot

Hän kävi neljä luokkaa Maarianhaminan ruotsalaista yhteislyseota ja Turun ruotsalaista kauppaopistoa.
Jääkäriaika

Lehtonen toimi konttoristina Crichton & Co:n palveluksessa Turussa kun Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. maaliskuuta, 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 31. elokuuta, 1915 myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet edelleen siirrettiin 3. komppaniaan 6. marraskuuta, 1915. Pataljoonan täydennysjoukkoon hänet siirrettiin 1. maaliskuuta, 1916, ja takaisin 3. komppaniaan 21. elokuuta, 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän hoiti 3. komppanian muonitusaliupseerin tehtäviä rintamantakaisessa palveluksessa Libaussa vuonna 1917.