stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idomeneus Lampsakoslainen

Idomeneus Lampsakoslainen (m.kreik. Ἰδομενεύς Λαμψακηνός, Idomeneus Lampsakēnos) (310-270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Epikuroksen ystävä ja oppilas.
Idomeneuksen elämästä ei tiedetä paljoakaan. Hänen tiedetään olleen naimisissa Batis Lampsakoslaisen, Metrodoroksen sisaren, kanssa. Idomeneus kirjoitti huomattavan määrän filosofisia ja historiallisia teoksia, ja vaikka jälkimmäisiä ei pidetty kovin suuressa arvossa, niiden arvo voidaan nähdä merkittävien kreikkalaisten miesten yksityisen elämän kuvauksissa.
Idomeneuksen teoksista mainitaan nimeltä kaksi: Samothraken historia ('Iστoρια των κατα Σαμoθρακην), joka on todennäköisesti sama teos, johon Apollonios Rhodioksen skoliasti viittaa; sekä Sokraatikoista (Περι των Σωκρατικων), josta on säilynyt joitakin katkelmia.
Idomeneus kirjoitti myös teoksen, joka käsitteli useiden henkilöiden elämää. Näihin kuuluivat Peisistratoksen suku, Themistokles, Aristeides, Perikles, Demosthenes, Aiskhines, Hypereides, ja Fokion. On mahdollista, että näitä kaikkia henkilöitä käsiteltiin yhdessä teoksessa, johon myöhempinä aikoina on viitattu useilla eri nimillä. Teoksen oikea nimi saattaa olla Ateenalaisista johtajista (Περι των Aθηνησι δημαγωγων).
Honda Accord

| Honda Accord |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Japani  Thaimaa  Kiina  Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  1976–
Korimalli:  3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Honda 1300
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Honda Accord on Hondan vuodesta 1976 alkaen valmistama ylemmän keskiluokan henkilöautomalli. Alun perin malli esiteltiin Honda Civiciä suurempana hatchbackina. Vuodesta 1977 alkaen Honda Accord on ollut sedan, mutta myös farmariversioita on valmistettu. Honda Accordista on ollut tarjolla merkittävästi toisistaan poikkeavat mallisarjat Euroopan, Amerikan ja Aasian markkinoille. Euroopassa Accordin myynti lopetettiin vuonna 2015.
Honda Accord on ollut usein myyntitilastojen kärkisijoilla erityisesti Yhdysvalloissa. Sitä on myyty siellä vuoteen 2020 mennessä 14 miljoonaa kappaletta, joista 11 miljoonaa on myös valmistettu maassa.
Honda Accordin ensimmäinen mallisukupolvi sijoittuu tuotantovuosiin 1976–1981, toinen 1982–1985, kolmas 1986–1989, neljäs 1990–1993, viides 1994–1997, kuudes 1998–2002, seitsemäs 2003–2008, kahdeksas 2009–2012, yhdeksäs 2013–2017, kymmenes 2018–2022 ja yhdestoista vuodesta 2023 alkaen. Nämä tiedot koskevat Yhdysvaltoja, muualla etenkin myöhempien sukupolvien jaottelu voi olla erilainen.
Toinen sukupolvi (1982–1985)

Toisen sukupolven Accordeista maahantuoja Veho toi aluksi Suomeen vain kahta 12-venttiilisellä 1,8 litran nelosmoottorilla varustettuja ylemmän pään malleja, joista kalliimmassa EXR-mallissa oli vakiovarusteena lukkiutumattomat jarrut. Helsingin Sanomien koeajossa uutta Accordia pidettiin ensimmäistä sukupolvea urheilullisempana, ja sen todettiin olevan sisämitoiltaan merkittävästi ahtaampi kuin saman lehden vähän aiemmin koeajama samankokoinen Toyota Camry. Mukavuudesta Accordia kuitenkin kehuttiin.
Kolmas sukupolvi (1985–)

Kolmannen sukupolven Honda Accord oli Helsingin Sanomien mukaan täysin uusi auto, akseliväliltään peräti 15 cm ja kokonaispituudeltaan 12 cm pidempi, entistä pidempi, kolme senttimetriä leveämpi ja pari senttimetriä matalampi. Ohjaustehostus ja alusta vaikuttivat entistä paremmilta.
Perusmallin esittelyä seuraavana vuonna tuli markkinoille urheilullinen kolmeovinen Aerodeck-farmarimalli, eräänlainen shooting brake.
Viides sukupolvi (1994–1997)

Viidennestä sukupolvesta eli vuodesta 1993 alkaen Accordin eurooppalaista mallia alettiin valmistaa Englannin Swindonissa, ja autosta suunniteltiin omat versiot myös Yhdysvaltojen ja Japanin markkinoille. Suomeen tuotiin aluksi euromallin varusteluversioita 2.0iS ja 2.0iLS.
Vuonna 1996 Accordin ilmettä uudistettiin pyöreämmäksi ja uutta Honda Civiciä muistuttavaksi. Ääneneristystä ja tärinää vaimennettiin, mutta rengasmelusta ei päästy kunnolla eroon.
Kuvia

Ensimmäinen sukupolvi
Toinen sukupolvi
Kolmas sukupolvi
Neljäs sukupolvi
Viides sukupolvi
Viides sukupolvi (Eurooppa)
Kuudes sukupolvi (Australia)
Seitsemäs sukupolvi (Pohjois-Amerikka)
Seitsemäs sukupolvi (Eurooppa ja Japani)
Kahdeksas sukupolvi (Pohjois-Amerikka ja Kiina)
Kahdeksas sukupolvi (Eurooppa ja Japani)
Yhdeksäs sukupolvi
Kymmenes sukupolvi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honda Accord Wikimedia Commonsissa
Mustalampi (Jyväskylä, Tikkakoski)

| Mustalampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°23′38″N, 25°36′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.295.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,5 m  
Rantaviiva:  0,713 km  
Pinta-ala:  2,123 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustalampi 
Mustalampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakosken kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy.
Imre Lackfi

| Emeric Lackfi> Transilvanian voivodi |
| --- | --- |
 1369 – 1372  
Edeltäjä:  Miklós Lackfi
Seuraaja:  István II Lackfi
Henkilötiedot
Imre Lackfi (unk. Lackfi Imre) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1369–1372, Unkarin kuninkaan Ludvig I Suuren nimittämänä. Imre oli István Lackfin poika. István toimi Transilvanian voivodina vuosina 1344–1350.
Gyula I Kán

| Julius I Kán> Unkarin kuningaskunnan palatiini |
| --- | --- |
 1215 – 1217 sekä 1222 – 1226  
Transilvanian voivodi
 1202  
Edeltäjä:  Eth Geregye
Seuraaja:  Benedict Korlátinpoika
Transilvanian voivodi
 1213 - 1214  
Edeltäjä:   Mikael II
Seuraaja:  Simon
Henkilötiedot
Kuollut: 1237
Gyula (”Julius”) I Kán (unk. Kán nembeli (I) Gyula, ’Kánin heimoon kuuluva Gyula’) oli unkarilainen aatelismies, jota pidetään Kánin suvun mahdin perustajana. Paitsi Transilvanian voivodina (vuoden 1201 jälkeen), hänet mainitaan asiakirjoissa išpaanin, baanin ja palatiinin arvoisena mahtavana virkamiehenä Unkarin kuninkaiden Imren, Ladislaus III:n sekä Andreas II:n aikana. Gyula toimi kahteen otteeseen Transilvanian voivodina: vuoden 1202 sekä 1213–1214. Andreas II:n kuoltua kuningas Béla IV vangitutti hänet syytettynä petturuudesta, ja hän kuoli vankeudessa noin vuonna 1237.
Ies-Pieti

Per Andersinpoika Vasara (1815–1896) oli Karesuandossa syntynyt saamelainen lestadiolaissaarnaaja. Hän vaikutti vahvimmin Enontekiöllä, mutta teki matkoja myös muun muassa Lyngeniin, Tornionlaaksoon, Kittilään ja Ouluun. Hän osasi saamea, norjaa ja suomea.
Ies-Pieti oli lestadiolaisuuden saamelaisvaiheen keskeisiä maallikkosaarnaajia. Ies-Pieti jäi lapsena orvoksi, mistä hän sai "ies"-liitteen nimeensä – sana tarkoittaa isätöntä ja äiditöntä. Nuorena hän sai tunturissa voimakkaan, ilmestyksellisen hengellisen kokemuksen, ja sittemmin, lestadiolaisen herätyksen alettua, hän ensimmäisten joukossa liittyi Lars Levi Laestadiuksen tukijoihin. Ies-Pieti oli varakas ja arvostettu mies – lauta- ja kuudennusmies – jonka arvovalta huomattavasti edisti herätysliikkeen etenemistä, ja joka myös taloudellisesti tuki herätyslähetystä. Ns. Koutokeinon kapinan jälkeen Ies-Pieti teki Tromssan piispan lähettiläänä saarnamatkoja Koutokeinoon kapinan jälkeisen resignoituneen hengellisen tilan elvyttämiseksi. Työ ei kuitenkaan pitäjän asukkaiden vihamielisen asenteen johdosta johtanut tuloksiin.
Kuolinvuoteellaan Ies-Pieti kuuluu sanoneen tunnetut sanansa: "Kun maaäiti ottaa minut helmaansa, hän imee minusta pois kaiken käärmeen myrkyn, ja silloin minä olen todellisesti vapaa".
Perikato (elokuva)

| Perikato> Der Untergang |
| --- | --- |
 Suomalaisen blu-ray-julkaisun kansi.
Ohjaaja:  Oliver Hirschbiegel
Käsikirjoittaja:  Bernd Eichinger
Perustuu:  Traudl Jungen teokseen Bis zur letzten Stunde ja Joachim Festin teokseen Der Untergang
Tuottaja:  Bernd Eichinger
Säveltäjä:  Stephan Zacharias
Kuvaaja:  Rainer Klausmann
Leikkaaja:  Hans Funck
Pääosat:  Bruno Ganz Alexandra Maria Lara Ulrich Matthes Corinna Harfouch  Juliane Köhler 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa Italia Itävalta
Tuotantoyhtiö:  Constantin Films
Levittäjä:  Constantin Film
Ensi-ilta:   16. syyskuuta 2004    28. tammikuuta 2005
Kesto:  155 min (teatteriversio) 178 min (pidennetty versio)
Alkuperäiskieli:  saksa, venäjä
Budjetti:  13 500 000 euroa
Tuotto:  92 180 910 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perikato (saks. Der Untergang) on Oliver Hirschbiegelin ohjaama saksalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 2004. Se kertoo natsi-Saksan johtajan Adolf Hitlerin viimeisistä vaiheista päämajassaan Berliinin Führerbunkerissa toisen maailmansodan lopulla. Elokuva perustuu Hitlerin silloisen sihteerin Traudl Jungen muistelmiin Viimeiseen saakka (Bis zur letzten Stunde) sekä historioitsija Joachim Festin tutkimuksiin. Näyttelijä Bruno Ganzin roolisuoritus Hitlerinä sai paljon kiitosta vakuuttavuudestaan.
Pääosa Perikadon juonesta sijoittuu päiviin 20. huhtikuuta – 2. toukokuuta 1945. Elokuva kulminoituu natsi-Saksan viimeisiin päiviin puna-armeijan edetessä Berliiniin ja kuvaa, kuinka Saksan ylin päällystö ja päämajan muu henkilökunta suhtautuvat edessä häämöttävään tappioon.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bruno Ganz  | … |  Adolf Hitler   |
|  Alexandra Maria Lara  | … |  Traudl Junge   |
|  Corinna Harfouch  | … |  Magda Goebbels   |
|  Ulrich Matthes  | … |  Joseph Goebbels   |
|  Juliane Köhler  | … |  Eva Braun   |
|  Heino Ferch  | … |  Albert Speer   |
|  Christian Berkel  | … |  SS-Obersturmbannführer Ernst-Günther Schenck   |
|  Matthias Habich  | … |  professori Werner Haase   |
|  Thomas Kretschmann  | … |  SS-Gruppenführer Hermann Fegelein   |
|  Michael Mendl  | … |  kenraali Helmuth Weidling   |
|  André Hennicke  | … |  SS-Brigadeführer Wilhelm Mohnke   |
|  Ulrich Noethen  | … |  Reichsführer-SS Heinrich Himmler   |
|  Birgit Minichmayr  | … |  Gerda Christian   |
|  Rolf Kanies  | … |  Kenraali Hans Krebs   |
|  Justus von Dohnanyi  | … |  kenraali Wilhelm Burgdorf   |
|  Dieter Mann  | … |  sotamarsalkka Wilhelm Keitel   |
|  Christian Redl  | … |  kenraalieversti Alfred Jodl   |
|  Götz Otto  | … |  SS-Sturmbannführer Otto Günsche   |
|  Thomas Limpinsel  | … |  Heinz Linge   |
|  Thomas Thieme  | … |  Martin Bormann   |
|  Gerald Alexander Held  | … |  Walther Hewel   |
|  Donevan Gunia  | … |  Peter Kranz   |
|  Bettina Redlich  | … |  Constanze Manziarly   |
|  Heinrich Schmieder  | … |  Rochus Misch   |
|  Anna Thalbach  | … |  Hanna Reitsch   |
|  Dietrich Hollinderbäumer  | … |  Robert Ritter von Greim   |
|  Igor Romanov  | … |  Peter Högl   |
|  Igor Bubenchikov  | … |  Franz Schädle   |
Valmistelu ja tuotanto

Etukäteen huomiota herätti arvio, jonka mukaan elokuva esittäisi Hitlerin erityisen inhimillisessä valossa. Ohjaustyön ja näyttelijä Bruno Ganzin roolisuorituksen saatua laajalti kiittävän vastaanoton tällainen kritiikki on kuitenkin vaiennut. Ganz harjoitteli rooliaan varten kuuntelemalla Suomen Yleisradion arkistosta löytyvää nauhaa, joka äänitettiin Hitleriltä salaa marsalkka Mannerheimin 75-vuotissyntymäpäivänä Suomessa kesäkuussa 1942. Nauha on tiettävästi ainoa säilynyt äänite, jossa kuullaan Hitlerin puhuvan normaalilla puheäänellä.
Osia elokuvasta on kuvattu Venäjällä Pietarissa, jossa on runsaasti tsaarinvallan aikaisia saksalaisten arkkitehtien suunnittelemia taloja ja joka siksi muistuttaa toisen maailmansodan aikaista Berliiniä. Huomattava osa Berliinin keskustan vanhasta rakennuskannasta tuhoutui sodassa tai purettiin Itä-Saksan aikana eikä varsinkaan silloisen valtakunnankanslian ympäristö näyttänyt enää 2000-luvulla lainkaan samalta.
Internet-ilmiö

Elokuvan pohjalta on muodostunut internet-ilmiö, joka on lähinnä levinnyt YouTubessa. Siinä elokuvan kohtaus, jossa Hitler raivostuu kenraaleillensa ja ymmärtää Saksan hävinneen sodan, on humoristisesti tekstitetty uudelleen jollakin muulla kielellä. Elokuvan alkuperäinen saksankielinen ääniraita on säilynyt ennallaan, mutta tekstityksessä Hitler ja kenraalit keskustelevat anakronistisesti politiikasta, elokuvista, puhelimista, videopeleistä tai ajankohtaisista tapahtumista. Huhtikuussa 2010 elokuvan oikeuksien haltija Constantin Films pyysi poistamaan videot, mutta osa videoista on edelleen YouTubessa. Suomalaisen Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaalin mainokseksi tehtiin tätä mukaileva ruotsinkielinen lyhytelokuva, jossa Suomen marsalkka Mannerheim saa kuulla, ettei Mannerheim-elokuvaa olekaan tehty. Raivostumiskohtausta on parodioitu myös elokuvissa, kuten tieteiskomediassa Iron Sky.
Nauttiainen

| Nauttiainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°26′16″N, 25°28′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskuoja:  oja Pieni-Petäiseen 
Järvinumero:  14.295.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  167,8 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  6,86493 km  
Pinta-ala:  60,7265 ha  
Tilavuus:  0,00084934 km³ 
Keskisyvyys:  1,4 m  
Suurin syvyys:  3,99 m  
Saaria:  9 
 fiNauttiainen 
Nauttiainen  on Keski-Suomessa Uuraisissa Jokihaaran kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 61 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sillä on 9 saarta, joiden yhteispinta-ala on 4,48 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 849 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,4 metriä ja suurin syvyys on 4,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 6,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 167,8 metriä mpy.
Ignisious Gaisah

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ignisious Gaisah |  Ignisious Gaisah |  Ignisious Gaisah |  |
Maa:   Ghana
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2005 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2006 | pituushyppy |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Melbourne 2006 | pituushyppy |  |
|  Pronssia | Delhi 2010 | pituushyppy |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Abuja 2003 | pituushyppy |  |
|  Hopeaa | Maputo 2011 | pituushyppy |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Bambous 2006 | pituushyppy |  |
|  Pronssia | Porto-Novo 2012 | pituushyppy |  |
Maa:   Alankomaat
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Moskova 2013 | pituushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2016 | pituushyppy |  |
Ignisious Gaisah (s. 20. heinäkuuta 1983) on ghanalaissyntyinen, nykyään Alankomaita edustava pituushyppääjä.
Rotterdamissa, Alankomaissa elävä ja harjoitteleva Gaisah nousi kansainväliselle huipulle 2000-luvun alkuvuosien aikana. Hän voitti kultaa Abujan Afrikan kisoissa 2003. Saman vuoden Pariisin MM-kisoissa hän oli neljäs (813) ja 2004 Ateenan olympialaisissa kuudes (824). Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin pituushyppykilpailun tuloksella 832. 2005 MM-kisoissa Gaisah sijoittui hopealle maansa ennätystuloksella 834. Helmikuussa 2006 hän hyppäsi Tukholmassa uuden Afrikan halliennätyksen 836. Kuukautta myöhemmin Moskovan MM-hallikisoissa hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 830. 11 päivää myöhemmin hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa tuloksella 820. Myöhemmin samana vuonna hän teki Roomassa ennätyksensä ja Ghanan ennätyksen 843 ja voitti Afrikan-mestaruuden tuulituloksella 851.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 Gaisah oli seitsemäs. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai pronssia tuloksella 812. Seuraavana vuonna hän karsiutui Daegun MM-kilpailuissa ja sai hopeaa Maputon Afrikan kisoissa tuloksella 786. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Gaisah sijoittui seitsemänneksi. Hän sai pronssia Afrikan mestaruuskilpailuissa Porto-Novossa tuloksella 773. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Gaisah sai Alankomaiden edustusoikeuden heinäkuussa 2013. Hän sai Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hopeaa hypättyään neljännellä kierroksella Alankomaiden ennätyksen 829. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Sopotin MM-hallikilpailuissa, oli kuudes Zürichin EM-kilpailuissa ja voitti pituushypyn maanosien cupissa Marrakechissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän sai pronssia Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 793.
Hammonjoki

| Hammonjoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hollola
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Hammonjoen v−alue (14.246)
Pinta-ala:  44,61 km²  
Järvisyys:  0,18 % 
Pääuoman pituus:  16 km 
Pääuoman osuudet:  Hammonjoki ←Sepänpuro ←Kiikunoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Sepänpuron ja Laavijoen yhtymäkohta, Penakka 
 :  61.04748°N, 25.36204°E
Laskupaikka:  Vesijärvi, Lahdenpohja 
 :  61.07064°N, 25.35529°E
Läpivirtausjärvet:  Koveroistenjärvi
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  95 m  
Laskukorkeus:  81,4 m  
Korkeusero:  13,6 m
Pituus:  4 km  
Kaltevuus:  3,4 m/km
Muuta
Hammonjoki on on Päijät-Hämeessä Hollolassa sijaitseva 4,0 kilometriä pitkä joki, joka alkaa Sepänpuron ja Laavijoen yhtymäkohdasta ja laskee Vesijärveen Laitialanselällä. Se muodostaa Hammonjoen valuma-alueen (14.246) 16 kilometriä pitkästä pääuomasta sen alajuoksun osuuden.
Määritelmä

Tässä artikkelissa ei ole käytettävissä lähdetietoa siitä, mistä Hammonjoki alkaa. Hammonjokeen kuuluu tässä artikkelissa mukaan Koveroistenjärvi ja sen yläpuolinen jokiosuus Penakalla, joka alkaa Sepänpuron ja Laavijoen yhtymäkohdasta. Koveroistenjärvi on muodostunut, kun joen Hammonjoen uoma on padottu Koveroisten sahan perustamisen yhteydessä vuosien 1939–1950 välisenä aikana.
Yleistä

Joki alkaa Sepänpuron ja Laavijoen yhtymäkohdasta Penakassa. Joki virtaa metsämaalla loivassa jokilaaksossa ja alittaa yhdystien 14074 juuri ennen laskemistaan Koveroistenjärveen. Järven vedenpinta oli vielä 1950-luvulla korkeammalla ja se ulottui tielle asti. Tältä ajalta on muistona pieni lampi tien varressa. Järvi on tasan kilometrin mittainen ja se jatkaa järven pohjoispäässä sijaitsevasta padosta, joka toimi aikoinaan vesisahan voimanlähteenä. Joki virtaa lyhyesti peltojen läpi ja se mutkittelee voimakkaasti Vesijärvelle asti, jossa sijaitsee toinen peltoalue. Muuten joki virtaa täälläkin metsämaiden läpi. Joen profiili on järven alapuolella aluksi jyrkkä, sillä se laskee ensimmäisen 800 metrin matkalla kahden korkeuskäyrän verran eli se putoaa viisi metriä. Joensuu sijaitsee Vesijärven Laitialanselän Lahdenpohjan etelärannalla Hammonpohjalla. Paikalla on kartoissa myös Säkkäränpohjan nimi. Lahti on matala ja siellä sijaitsee paikallinen venevalkama .
Hammonjoen yläosassa sijaitsevat Penakankoski ja Isomyllykoski, joka laskee nykyään Koveroistenjärveen. Järven vedenpinnan alle on jäänyt osa Koveroistenkoskea. Viimeinen koski on Hammonkoski joen alajuoksulla. Hammonkosken kohdalla ylittää joen tie ja joki päättyy järvenrantaan, jossa on kesähuvila ja venepaikkoja. Joki putoaa neljän kilometrin matkalla yli 13 metriä, jolloin sen kaltevuudeksi tulee 3,4 metriä kilometrillä.
Luontoarvoja > Perhokalastus

Hammonjoki jakautuu kahdeksi perhokalastusalueeksi. Alempi kalastusalue sijoittuu Vesijärven ja Koveroistenjärven väliin ja se on noin 1,5 kilometriä pitkä. Toinen kalastusalue on Koveroistenjärven yläpuolella oleva puolen kilometrin pituinen jokiosuus. Se alkaa ylhäällä Laavijoen ja Sepänpuron yhtymäkohdasta. Kalastajat tarvitsevat valtion Kalastonhoitomaksun ja Hammonjoen perhokalastusluvan. Perhossa ei saa käyttää väkäsellistä koukkua.
Joella voi kalastaa koko vuoden, jos joki vain on talvellakin sula. Paras kalastusaika on toukokuusta syyskuuhun, kun vedenpinta on alhaalla ja vesi kirkasta. Yleisin saalis on kirjolohi, mutta saaliksi tulee myös puronieriä, taimen ja harjus. Joessa elää myös pikkunahkiainen. Näistä puronieriä, taimen ja pikkunahkiainen ovat joessa luontaisesti lisääntyviä, mutta muut ovat istutuksilla tuettuja.
Luontoarvoja > Salpausselkä Geopark

Joki on otettu mukaan Salpausselkä Geoparkin suosittelemiin vierailukohteisiin, sillä joen vedestä merkittävä osa on peräisin Ensimmäisen Salpausselän pohjavedestä. Kun sataa, vaihtuu vedenväri merkittävästi ja sateen vuoksi myös vedenpinnan korkeus vaihtelee. Joki on ainoa Vesijärven tulouomista, jolla on oma taimenkanta. Joki onkin perhokalastajien suosiossa ja tärkein pyyntikala on kirjolohi. Joki voi pysyä sulana talven ajan.
Hammonjoen valuma-alue (14.246)

Joki sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Hammonjoen valuma-alueeseen (14.246) se luonnollisesti kuuluu. Vesijärven valuma-alueen pinta-ala on noin 514 neliökilometriä, josta Hammonjoen valuma-alue vie 44,6 neliökilometriä eli noin 8,7 %. Valuma-alueen virtavesistö saa vetensä Ensimmäisen Salpausselän lähteistä, joista purkautuu harjumuodostelman pohjavettä maanpinnalle. Vesi on sen vuoksi Hammonjoessa kirkasta, mutta sateella ja kevättulvan aikana vesi samenee ja sen vedenlaatu heikkenee.
Valuma-alueen pääuomaan kuuluu alajuoksulla Hammonjoki, keskijuoksulla Sepänpuro ja yläjuoksulla ainakin Kiikunoja. Pääuoman kokonaispituus on viranomaistietojen mukaan ainakin 16 kilometriä. Pääuoman huomattavin sivujoki on Laavijoki, joka alkaa Mussuonlähteistä ja yhtyy Sepänpuron alaosaan. Laavijoen valuma-alueen pinta-ala on 14 neliökilometriä.
Historiaa > 1800-luku

Joki oli 1850-luvulla pääosin asumatonta aluetta, mutta Hatsinan kylässä sijaitsi kuusi maataloa. Joenvarsi oli raivattu niittymaaksi ja vain Hatsinan kylässä oli peltomaata. Joensuuhun on merkitty kaksi torppaa. Joessa toimi vesimylly nykyisen järven eteläpäässä ja kaksi muuta Sepänpuron varressa, jossa sijaitsi tuolloin pieni patolampi.
Historiaa > Vuodet 1900–1970

Taloudellisessa kartassa vuodelta 1939 on koko joenvarsi raivattu varsin kapeaksi peltomaaksi. Raivattua joenvartta esiintyi myös nykyisten Laavijoen ja Sepänpuron varsilla. Ensimmäinen vesimylly on Rintalan mylly Isossa Söyringissä, jonka yläpuolella ei ole piirretty patolampea.
Vuoden 1950 peruskartassa on Koveroisiin merkitty sahalaitos, jonka pato on muodostanut joen yläpuolelle yli kilometrin mittaisen patojärven. Myös Rintalan myllyn takana on pieni patolampi. Noin kilometrin verran ylempänä Asikkalantien varressa sijaitsee kartassa Sairakkalan mylly. Saha sai puutavaraa ainakin omasta joesta, jossa harjoitettiin jossakin vaiheessa uittoa.
Vuoden 1965 kartassa Koveroisten saha on saanut rinnalleen Rintalan sahan, mutta Sairakkalan myllyä ei ole muutettu sahaksi.