stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olli Sillanpää
Ura > Seuraura

Sillanpää on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän oli kaudella 1996–1997 seuran C-nuorten paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Kasper Kenigin jälkeen tehoilla 23+19=42. Sillanpää jakoi koko C-nuorten SM-sarjan maalipörssin viidennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Kaudella 1998–1999 hän oli HPK:n B-nuorten paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+13=32. Sillanpää pelasi samalla kaudella seuran A-nuorissa vain kaksi ottelua runkosarjassa, mutta oli joukkueen vahvuudessa koko A-nuorten SM-liigan karsintasarjan ajan tehden 13 ottelussa 21 tehopistettä. Kaudella 1999–2000 Sillanpää debytoi HPK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi 13 runkosarjaottelua tehden yhden maalin, joka syntyi heti Sillanpään liigadebyytissä.
Kaudeksi 2000–2001 Sillanpää siirtyi Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten peleissä toi 41 runkosarjaottelussa tehot 7+7=14 ja kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 4+1=5. Sillanpää voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Heinäkuussa 2001 hän palasi try-out -sopimuksella kasvattajaseuraansa Hämeenlinnan Pallokerhoon. Sillanpää sai elokuussa joukkueeseen vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2001–2002 pääasiassa HPK:n nelosketjussa, mutta esiintyi syyskaudella pariin otteeseen myös kakkosketjun laitahyökkääjänä. Sillanpään varsinainen SM-liigan tulokaskausi toi 55 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 6+4=10. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Huhtikuussa 2002 Sillanpää teki HPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Sillanpää teki kaudella 2002–2003 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+5=11. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Sillanpää esiintyi kauden aikana myös kolmen ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Maaliskuussa 2003 hän teki HPK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2003–2004 Sillanpäältä odotettiin tasonnostoa, mutta hän jäi kuitenkin pieneen rooliin ja pelasi kokoonpanoon mahtuessaan useimmiten tutussa roolissaan nelosketjussa. Sillanpää pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla FPS:ssä. Heinäkuussa 2004 hän purki sopimuksensa HPK:n kanssa. Sillanpään ammattilaisura päättyi vain 23-vuotiaana.
Kaudella 2005–2006 Sillanpää palasi kaukaloihin II-divisioonajoukkue Valkeakosken Kiekko-Ahman paidassa. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+21=34. Sillanpää eteni Kiekko-Ahman kanssa aina Suomi-sarjan karsintoihin saakka, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Hän jatkoi Kiekko-Ahmassa vielä kauden 2006–2007 ajan, jonka jälkeen Sillanpään pelaajaura päättyi kokonaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 1999 | jääkiekko |  |
Sillanpää pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1999, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden.
Muuta

Sillanpää siirtyi SM-liigauransa jälkeen opiskelemaan sosiaalipsykologiaa Tampereen yliopistoon yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikköön. Hän kirjoitti vuonna 2011 oman kokemuksensa innoittamana pro gradu -tutkielman jääkiekkoilijoiden siirtymästä urheilun jälkeiseen elämään. Sillanpää on toiminut projektipäällikkönä lasten ja nuorten toimintaan keskittyvässä Toimi-hankkeessa. Nykyään hän toimii Pakolaisnuorten tuki ry:n kehittämispäällikkönä.
Brian Brobbey

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Brian Ebenezer Adjei Brobbey
Syntymäaika: 1. helmikuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Amsterdam, Alankomaat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura: Ajax
Pelinumero: 9
Junioriseurat
–2010: AFC
2010–2018: Ajax
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2021 | Jong Ajax | 32 | (16) |
| 2020–2021 | Ajax | 12 | (3) |
| 2021–2022 | RB Leipzig | 9 | (0) |
| 2022 | → Ajax (laina) | 11 | (7) |
| 2022– | Ajax | 68 | (31) |
Maajoukkue
| 2017 | Alankomaat U15 | 6 | (4) |
| 2017 | Alankomaat U16 | 5 | (5) |
| 2018–2019 | Alankomaat U17 | 23 | (16) |
| 2019 | Alankomaat U19 | 2 | (1) |
| 2021–2023 | Alankomaat U21 | 17 | (9) |
| 2023– | Alankomaat | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. lokakuuta 2024.
Brian Ebenezer Adjei Brobbey (s. 1. helmikuuta 2002 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Brobbey on Ajaxin kasvatti. Hän liittyi seuran junioriakatemiaan vuonna 2010 pelattuaan ensin AFC:ssä. Hän pelasi miesten tasolla ensimmäistä kertaa 18. lokakuuta 2018 Eerste Divisien ottelussa Jong PSV:tä vastaan edustaessaan Ajaxin reservijoukkuetta Jong Ajaxia.
Ajaxin edustusjoukkueessa Brobbey debytoi 31. lokakuuta 2020 Eredivisien ottelussa Fortuna Sittardia vastaan. Hän tuli ottelussa vaihdosta kentälle Lassina Traorén tilalle 65. minuutilla ja teki yhdeksää minuuttia myöhemmin ensimmäisen maalinsa pääsarjatasolla.  Hän pelasi kauden aikana 12 Eredivisie-ottelua ja teki niissä kolme maalia. Ajax voitti sekä liigamestaruuden että Alankomaiden cupin, mutta jälkimmäisessä Brobbey jäi vaihtopelaajaksi. Hän pelasi kaudella 2020–2021 myös yhden ottelun Mestarien liigassa sekä kuusi ottelua Eurooppa-liigassa, joissa hän teki kolme maalia ja antoi yhden maalisyötön. Helmikuussa 2021 Ajax tiedotti Brobbeyn jättävän amsterdamilaisseuran kauden 2020–2021 jälkeen. Saksalaisseura RB Leipzig ilmoitti maaliskuussa 2021 tehneensä Brobbeyn kanssa kolmivuotisen sopimuksen ja Brobbey siirtyi Leipzigiin kesällä 2021.
Brobbey pelasi syyskaudella 2021 Leipzigissa kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 14 ottelua, joista yhdeksän Bundesliigassa, mutta hän ei tehnyt otteluissa maaleja. Brobbey palasi kevätkaudeksi 2022 lainasopimuksella Ajaxiin ja teki 11 pääsarjaottelussa seitsemän maalia Ajaxin voittaessa Eredivisien mestaruuden.
Heinäkuussa 2022 Brobbey siirtyi pysyvästi takaisin Ajaxiin viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi kerrottiin noin 16 miljoonaa euroa. Paluukaudellaan Brobbey pelasi 32 pääsarjaottelua, joissa hän teki 13 maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 30 pääsarjaottelua ja teki niissä 18 maalia, millä hän oli sarjan neljänneksi paras maalintekijä. Eurooppa-liigassa hän teki kaksi maalia.
Maajoukkueura

Brobbey edusti maajoukkuetasolla Alankomaita ensimmäistä kertaa vuonna 2017, jolloin hän pelasi Alankomaiden alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuosina 2018 ja 2019 hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Hän pelasi myös vuosina 2021 ja 2023 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Alankomaiden A-maajoukkueessa Brobbey debytoi 16. lokakuuta 2023 EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pääsi kentälle vain Englantia vastaan pelatun tappiollisen välieräottelun lopussa. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä kuusi A-maaottelua, joissa hän on ollut kolme kertaa avauskokoonpanossa.
Muuta

Brobbeyn vanhemmat ovat kotoisin Ghanasta.
Myös Brobbeyn isoveljet Samuel Brobbey, Derrick Luckassen ja Kevin Luckassen ovat ammattilaisjalkapalloilijoita.
Saavutukset

Päivitetty 17. helmikuuta 2024.
AFC Ajax
Eredivisie (2): 2020–2021, 2021–2022
KNVB-cup: 2020–2021
Alankomaiden maajoukkue
Alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruus (2): 2018, 2019
MSL (pelaaja)

| MSL> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mathias Lauridsen
Syntynyt: 6. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Tanska
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  MSL
Aktiivisena:  2012–2023
Rooli:  pelinsisäinen johtaja
Peli:  Counter-Strike: Source, Counter-Strike: Global Offensive
Mestaruudet:  EPICENTER: Moscow, DreamHack Masters Stockholm 2018, DreamHack Open Montreal 2017, DreamHack Open Tours 2018, DreamHack Open Valencia 2018, DreamHack Open Summer 2019
Ammattilaisjoukkueet

 2012–2012 :  HastaLaVista
 2012–2013 :  Anexis
 2013 :  Western Wolves
 2013 :  AWESOME
 2013–2014 :  Reason
 2014 :  3DMAX
 2014 :  Reason
 2014 :  myXMG
 2014–2015 :  unu.AiN
 2015 :  Copenhagen Wolves
 2015–2016 :  Team Dignitas
 2017–2018 :  North
 2018–2019 :  Rogue
 2019–2020 :  OpTic Gaming
 2020–2021 :  North
 2021 :  South
 2022 :  Tokyo Revengers
 2022 :  TITANS
 2023 :  NtK
 2023 :  Sashi
Palkinnot
 1× HLTV-MVP 
Mathias ”MSL” Lauridsen (s. 6. joulukuuta 1994) on tanskalainen ammattilaisuransa päättänyt Counter-Strike: Source -ja Counter-Strike: Global Offensive -pelaaja, rooliltaan kapteeni.
Lauridsen edusti urallaan muun muassa joukkueita Copenhagen Wolves, Team Dignitas, OpTic Gaming ja North. Hänet sai urallaan yhden MVP-voiton turnauksesta DreamHack Masters Stockholm 2018. Hän oli finaalin paras pelaaja 1,20 keskiarvollaan, joka koostui 51 taposta ja 42 kuolemasta. Kukaan muu ei saanut finaalissa yli 50 tappoa. Puolivälierissä ja semifinaalissa Lauridsenin keskiarvo taas jäi kärkipelaajiston ulkopuolelle. Uransa rahakkaimpana voittona Lauridsen taas voitti EPICENTER: Moscow -turnauksen. Hänen keskiarvonsa oli finaalissa Virtus.prota vastaan joukkueen alhaisin 1,13, joka oli kuitenkin korkeampi kuin kellään vastustajien joukkueesta. Hän lopetti Counter-Strike-uransa syyskuussa 2023.
Saavutukset

HLTV-MVP / DreamHack Masters Stockholm 2018.
Vlad Filat

| Vlad Filat |
| --- | --- |

Moldovan pääministeri
 25. syyskuuta 2009 – 25. huhtikuuta 2013  
Edeltäjä:  Vitalie Pîrlog
Seuraaja:  Iurie Leancă
Moldovan (vt.) presidentti
 28.-30. joulukuuta 2010  
Edeltäjä:  Mihai Ghimpu (vt.)
Seuraaja:  Marian Lupu (vt.)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vladimir Filat
Syntynyt: 6. toukokuuta 1969 (ikä 55) Lăpușna, Neuvostoliitto
Aiheesta muualla
www.filat.md
Vladimir Filat (s. 6. toukokuuta 1969 Lăpușna) on moldovalainen poliitikko, maan pääministeri aikavälillä 25. syyskuuta 2009 – 25. huhtikuuta 2013. Pääministerinä häntä seurasi virkaatekevä pääministeri Iurie Leancă (25. huhtikuuta 2013 – 30. toukokuuta 2013), kun Filat oli erotettu korruptiosyytteiden vuoksi.
Filat suoritti asepalveluksensa Simferopolissa ja Sevastopolissa ja opiskeli lakia Romanian Iașin yliopistossa vuodesta 1990. Vuoteen 1998 asti hän työskenteli lähinnä Romaniassa.
Filat oli Dumitru Diacovin johtaman sosiaalidemokraattisen Demokraattisen puolueen jäsen sen perustamisesta, vuodesta 1997. Hänet nimitettiin 1998 talousministeriön yksityistämisviraston johtajaksi. Hänestä tuli puolueen varajohtaja 2000 ja 2005 hänet valittiin parlamenttiin. Vuonna 2007 hän pyrki myös Chișinăun pormestariksi.
Joulukuussa 2007 Filat valittiin Liberaalidemokraattisen puolueen (PLDM) johtoon sitä perustettaessa. Puolue on luonteeltaan kristillisdemokraattis-konservatiivinen ja EKP:n tarkkailijajäsen. Myös kristillisdemokraattisesta puolueesta siirtyi runsaasti kommunistien kanssa tehtävään yhteistyöhön pettyneitä jäseniä perustettavaan puolueeseen.
Sisäpoliittinen kriisi 2009-2012

Huhtikuun 2009 vaaleissa Filatin Liberaalidemokraattinen puolue sai 16,57 % äänistä. Modlovan kommunistipuolueen voittamien vaalien jälkeen syttyi mellakoita ja oppositio kieltäytyi osallistumasta äänestyksiin parlamentissa. Maahan ei saatu valittua uutta hallitusta eikä presidenttiä. Presidentti ja kommunistipuolueen johtaja Voronin, jolla kahden presidentin virkakauden enimmäisaika oli täyttymässä, määräsi uudet vaalit. Heinäkuun 2009 vaalien jälkeen, joissa kommunistit menettivät enemmistön, muut puolueet liittoutuivat eurooppaintegraatiota ajaneeksi Alianța pentru Integrare Europeană -liittoumaksi, jonka tuella Filat nimitettiin pääministeriksi. Uutta presidenttiä ei sen sijaan saatu valittua kommunistien vastustaessa riittävällä määrävähemmistöllään Marian Lupun valintaa; tuolloisen perustuslain mukaan parlamenttiedustajista 3/5 piti saada ehdokkaan taakse. Tuolloin vt. presidentti Mihai Ghimpu ilmoitti kansanäänestyksestä, jossa muutettaisiin perustuslakia siten, että presidentti valitaan kansanäänestyksellä ja sen jälkeisistä uusista parlamenttivaaleista syksyllä 2010. Perustuslain muutos ei mennyt läpi, mutta Filatia tukeva liittouma lisäsi edelleen niukasti ja jäi kahden paikan päähän presidentin valintaa tarvittavasta paikkamäärästä. Vuonna 2012 presidentti saatiin lopulta valittua, kun ehdokkaaksi tuotiin puoluemaailman ulkopuolelta tullut Nicolae Timofti, joka oli arvostettu tuomari ja kolme kommunistia siirtyi ryhmästään riippumattomiksi kansanedustajiksi.
Huhtikuussa 2013 koalitiokumppanit olivat mukana metsästysonnettomuudessa. Filat syytti heitä luvattomasta metsästyksestä ja osallisuudesta kuolemantuottamukseen.
Vuoden 2013 hallituskriisi

Filatin koalitiohallituksen tasapaino oli herkkä. Maaliskuussa parlamentti äänesti sen luottamuksesta ja kaatoi hallituksen.
Hallitseva koalitio nimitti Filatin uudelleen pääministeriksi
ja presidentti kutsui Filatin muodostamaan uuden hallituksen.
Perustuslaillinen oikeus kumosi tämän päätöksen lainvastaisena.
Poliisi pidätti Filatin parlamentissa 15. lokakuuta 2015, kun parlamentti oli äänestänyt hänen syytesuojansa kumoamisesta. Häntä syytetään osallisuudesta yli miljardin dollarin katoamiseen maan pankeista vuoden 2014 aikana. Syyttäjä Corneliu Gurin mukaan Filat sai yli 200 miljoonaa lahjuksina liikemies Ilan Shorilta, jotta olisi auttanut tätä saamaan haltuunsa yhden maan pankeista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vlad Filat Wikimedia Commonsissa
Moldovan pääministerit
Valeriu Muravschi
Andrei Sangheli
Ion Ciubuc
Ion Sturza
Dumitru Braghiş
Vasile Tarlev
Zinaida Greceanîi
Vlad Filat
Iurie Leancă
Chiril Gaburici
Valeriu Streleț
Gheorghe Brega
Pavel Filip
Maia Sandu
Ion Chicu
Aureliu Ciocoi
Natalia Gavrilița
Dorin Recean
Jatkoaika (televisiosarja)

Aarre Elo Jatkoajan lavasteissa vuonna 1968.
Jatkoaika oli ajankohtaisaiheita käsitellyt 1960-luvun lopun suomalainen television keskusteluohjelma.
Esitysaika

Jatkoaikaa esitettiin Yle TV1 -kanavalla joka toinen lauantai vuosina 1967–1969 illan viimeisenä ohjelmana (siitä juontui nimi Jatkoaika). Suorana lähetyksenä tehdyllä ohjelmalla ei ollut kiinteää kestoa, ja pisimmillään se saattoi jatkua kaksi ja puoli tuntia. Jatkoaika yhdisti väittelyitä ja sketsiviihdettä, juoruja ja politiikkaa. Ensimmäinen Jatkoaika lähetettiin 9. syyskuuta 1967. Vuosien aikana tehtiin yhteensä 23 ohjelmaa.
Muutaman jakson jälkeen Helsingin Sanomat luonnehti ohjelmaa näin:
”Jatkoaika on ilmestynyt komeetan tavoin nykyisellään perin köyhälle tv-viihdetaivaalle. Se on näyttänyt enemmän paljasta pintaa kuin muut ohjelmat yhteensä, se on pannut tunnetut kansalaiset keskustelemaan elintärkeistä asioista kuten hameen pituudesta ja suomalaisen miehen seksikkyydestä. Se on myös kerännyt ylistäviä arvosteluja, mutta sitä on myös moitittu koulupoikahuumorista.”
Esiintyjiä

Ohjelmaa juonsivat Lenita Airisto, Aarre Elo, Erkki Mikael Salmi (1967–1968), Kauko Saarentaus (1967–1968) ja Hannu Taanila (1968–1969). Sketseissä esiintyivät muun muassa Kaarlo Juurela, Mai-Brit Heljo, Paavo Pentikäinen, Viktor Klimenko ja Helge Herala. Ohjelman tunnetuin toistuva sketsi oli juoppoputkaa kuvannut ”Putka-TV”, jossa Mai-Brit Heljo esitti Suhina-Lempi-nimistä pultsaria. Vieraina oli yleensä julkisuuden henkilöitä, kuten Vesa-Matti Loiri, Tabe Slioor, Edvin Laine, ”kreivi” Pertti Ylermi Lindgren, Olliver Hawk, Mauno Koivisto, Leo Jokela, Pentti Siimes, Olavi Ahonen, Liana Kaarina Leskinen, Mauri Sariola, Toini Havu, Kaj Chydenius, Tamara Lund, Peter von Bagh, Timo Bergholm, Erik Blomberg, Jörn Donner, Kalevi Kahra, Liisamaija Laaksonen, Paula Talaskivi, Mikko Niskanen, Kirsti Wallasvaara, Jussi Talvi, Matti Kurjensaari, Jouni Apajalahti, Väinö Linna, Paavo Einiö, Jyrki Hämäläinen, Henrik Otto Donner ja Joonas Kokkonen.
Jatkoaika oli TV1:n Viihdetoimituksen tuotantoa. Ohjelman vakituisena kapellimestarina toimi Ossi Runne, ja lähetystä ohjasivat Heikki Seppälä, Riitta Degerholm ja Erkki Pohjanheimo.
Kirjallisuutta

Sumiala-Seppänen, Johanna: ”'Joku raja ja loppu on saatava tällaiselle keskustelulle!' Jatkoaika ja kansallisten kertomusten konflikti 60-luvun suomalaisessa televisiossa”, Television viisi vuosikymmentä, s. 280–290.  (Toimittanut Juhani Wiio)  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-939-5
Estradilla: Eino Grön 65

Estradilla: Eino Grön 65 on suomalainen televisio-ohjelma, konserttitallenne laulaja Eino Grönin 65-vuotisjuhlakonsertista. Tuotantoyhtiö Sunny Notes Oy tuotti ohjelman Ylen Viihdeohjelmille Vantaan Martinus-salista 6.4.2004. Gröniä säesti Vantaan viihdeorkesteri kapellimestarinaan Markku Johansson.   Televisio-ohjelmassa nähdään ja kuullaan artistin uran merkittävimpiä lauluja. Konsertin väliajalla haastatellaan yleisöä, muun muassa ohjelmapäällikkö Aarre Eloa.
Eino Grön 65 kuuluu TV2:n Estradilla -musiikkisarjaan.
Ohjelman ensilähetys oli YLE TV2:ssa 6.11.2004. Sitä edelsi TV2:ssa dokumentti Eino Grön – Taru tangon herrasta.
Ohjelman musiikki

On hetki (orkesteri) – sävellys Rauno Lehtinen, sovitus Markku Johansson
Tunnusmusiikki: Sä kuulut päivään jokaiseen (orkesteri) – säv. Reino Markkula, sov. Markku Johansson
Viimeisestä illasta – säv. Kaj Chydenius, sanat P. Mustapää, sov. Markku Johansson
Angelique – säv. Aksel V. Rasmussen, san. Veikko Vallas, sov. Markku Johansson
Niin paljon kuuluu rakkauteen – säv. Sammy Fain, suom. Saukki, sov. Peter Saul
Sä kuulut päivään jokaiseen – säv. Reino Markkula, - san. Juha Vainio, sov. Olli Heikkilä
Ääretön aava mun ympärilläin – säv. & san. Juha Vainio, sov. Jaakko Salo
Idän ja lännen tiet – säv. Lionel Bart, san. Saukki, sov. Markku Johansson
Love and Marriage – säv. Jimmy Van Heusen – Frank Sinatra, sov. Markku Johansson
Samba Carnaval (orkesterisikermä) - sov. Markku Johansson
Väliaika. Yleisön haastatteluja.
Broadwayn säveliä (orkesterisikermä) - sov. Markku Johansson
Kun hämärtää – säv. A Dunn – A & M Nevins - B. Ram, suom. Merja, sov. Markku Johansson
Suvisia suruja – säv. Erkki Melakoski, san. Larin-Kyösti
Loppuelämäni ensimmäinen päivä – säv. & san. Juha Vainio, sov. Markku Johansson
Kohtalon tango – säv. & san. Unto Mononen, san. Unto Mononen & Saukki, sov. Jaakko Salo
Erokirje heilille (orkesteri) – säv. Georg Malmstén, sov. Markku Johansson
Oi tuntematon – säv. Börje Sundgren – san. Solja Tuuli, sov. Markku Johansson
Kuoleman paikka – säv. Carlos Gardel, san. Jukka Virtanen, sov. Jaakko Salo
Kuinka kaunista on – säv. G. Douglas – G. Weiss – B. Thiele, suom. Pertti Reponen & Lasse Mårtenson, sov. Markku Johansson
Loppumusiikki (orkesteri) - sov. Markku Johansson
Tekijät

Kapellimestari Markku Johansson
Konserttimestari Seppo Rautasuo
Intendentti Iiris Lehtonen, Martinus
Valosuunnittelu/lavastus Riku Malinen, Martinus
Kuvaaja Mika Tertsunen, YLE
Äänisuunnittelijat Teuvo Lehtinen, YLE -  Sepi Myllyrinne, Martinus
Käyttömestari Matti Lehti, YLE
Kuvaussihteeri Sanna Hautamäki
Ohjaaja ja tuottaja Erkki Pohjanheimo, Sunny Notes Oy
Vastaava tuottaja Tuula Länsisalmi, YLE Viihdeohjelmat
Alaveteli (taajama)

| Alaveteli Nedervetil (ruots> ) |
| --- | --- |
 Alaveteli
 Koordinaatit: 63°42′28″N, 23°19′33″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Kruunupyy
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Pinta-ala:  
 – Maa:  7,82 km²
Väkiluku:  1 019
 – Väestötiheys:  130,3 as./km²
 Väkiluku, pinta-ala ja väestötiheys koskevat taajamaa ja niiden lähde on Tilastokeskus. Tiedot ovat ajankohdan 31.12.2020 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alavetelin taajama (ruots. Nedervetil tätort) on yksi Pohjanmaan maakunnassa sijaitsevan Kruunupyyn kunnan kolmesta tilastollisesta taajamasta. Se sijaitsee entisen Alavetelin kunnan alueella. Taajaman alueeseen kuuluvat nykyään kokonaan tai osittain seuraavat kylät: Alavetelin kirkonkylä eli Murikka, Tast, Brännkärr, Åbacka ja Sandbacka.
Vuoden 2020 tilastoinnin mukaan taajaman väkiluku oli 1 019. Taajama kuuluu lähes koko entisen kunnan kattavaan postinumeroalueeseen 68410 Alaveteli / Nedervetil.
Historiaa

Vuoden 1960 taajamarajauksessa Alavetelin kunnassa oli kaksi taajamaa: kirkonkylä ja Tast. Vuonna 1970 Alavetelin kirkonkylä ei enää muodostanut omaa taajamaansa joten Tast jäi tällöin ainoaksi Alavetelin alueen taajamaksi. Nykyisellä nimellä taajama esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1980 tilastoissa.
Seuraavassa taulukossa on esitetty tarkemmin Alavetelin taajaman tietoja eri vuosilta.
| Vuosi | Väkiluku | Maapinta-ala (km²) | Väestöntiheys (as> /km²) | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | 446 | 3,4 | 129,3 |  |
| 1990 | 730 | 6 | 121,7 |  |
| 1995 | 791 | 6,7 | 118,4 |  |
| 2000 | 791 | 5,4 | 145,9 |  |
| 2011 | 816 | 5,26 | 155,3 |  |
| 2015 | 840 | 5,56 | 151 |  |
| 2018 | 807 | 5,6 | 144,1 |  |
| 2020 | 1 019 | 7,82 | 130,3 |  |
Moldovalaisten ja georgialaisten viinien tuontikielto Venäjällä 2006

Maaliskuussa 2006 Venäjä määräsi moldovalaiset ja georgialaiset viinit tuontikieltoon (ven. винный скандал, vinnyi skandal, suom. "viiniskandaali"), mikä vahingoitti merkittävästi maiden viinintuotantoa sekä taloutta ylipäänsä. Syiden katsottiin olevan Venäjän poliittinen kosto Moldovalle ja Georgialle.
Tausta ja tuontikiellon voimaantulo

Ennen tuontikieltoa Venäjän vienti muodosti noin 80 prosenttia sekä Georgian että Moldovan viinimarkkinoiden tuloista. Merkittävä osa Venäjällä myytävästä viinistä oli peräisin näistä kahdesta maasta, ja moldovalaiset ja georgialaiset viinit olivat venäläisten kuluttajien arvostamia.
Moldovalaisten ja georgialaisten viinien maahantuonti Venäjälle kiellettiin 27. maaliskuuta. Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointiviraston johtaja Gennadi Oništšenko kertoi 12. huhtikuuta, että moldovalaisista ja georgialaisista oli löydetty raskasmetalleja sekä että osa viineistä oli paljastunut ruokaväärennöksiksi. Lisäksi 60 prosentista moldovalaisista ja 40 prosentista georgialaisista viineistä löytyi hyönteismyrkkyjä. Moldova vastasi väitteisiin sanomalla, että se myy viinejään myös muihin maihin, eikä ole saanut vastaava palautetta. Moldova myös sanoi, että Venäjän syytökset ovat kiristystä.
Venäjä asetti myös georgialaiset mineraalivedet tuontikieltoon syyttäen niitä ruokaväärennöksiksi ja laadultaan puutteellisiksi 5. toukokuuta.
Reaktioita ja syytteiden todenperäisyys

Georgian puolustusministeri Irakli Okruašvili kommentoi tuontikieltoa seuraavasti: "[koska] Venäjä on sellainen markkina-alue, jossa voidaan myydä vaikka paskaa". Väärennetyn viinin tuottaminen ja vienti nimenomaan Venäjälle oli yleistynyt 2000-luvun myötä.
EU:n ulkosuhteista vastaava komissaari Benita Ferrero-Waldner kutsui Venäjän toimia kauppasaarroksi, mutta myönsi samalla, ettei unioni voi tehdä asialle mitään, koska Venäjä ei tuolloin ollut vielä WTO:n jäsen.
Todelliseksi syyksi viinien tuontikiellolle on arveltu se, että Moldova ja Georgia pyrkivät myymään viinejään laajemmin myös ei-venäläisille markkinoille ja sitä kautta vähentämään alan riippuvuutta Venäjän markkinoista. Duumassa oltiin vaadittu georgialaisen viinin tuontikieltoa jo vuotta ennen vuoden 2006 tuontikieltoa kostona "Venäjää vastaan juonittelusta". Georgian presidentti Mikheil Saakašvili oli 4. toukokuuta Baltianmaiden ja Mustanmeren maiden Common Vision for Common Neighborhood -konferenssista (johon osallistui myös Yhdysvaltain varapresidentti Dick Cheney) juuri ennen kun mineraalivedet asetettiin tuontikieltoon.
Tuontikiellon päättyminen

Lokakuussa 2009 Moldova kertoi suostuvansa tukemaan Venäjän jäsenyyttä WTO:ssa vastineeksi tuontikieltojen poistamiselle. Viinien ja mineraaliveden tuontikiellot purettiin helmikuussa 2013.
Moldovalaisten viinien maahantuonti kiellettiin uudelleen syyskuussa 2013. Viralliseksi syyksi ilmoitettiin viineistä löytyneet "epäpuhtaudet" ja "laadunvalvonnan puute", mutta todelliseksi syyksi epäiltiin jälleen Venäjän halua rankaista Moldovaa sen yrittäessä lähentyä EU:ta. Venäjä hellitti rajoitteita vuonna 2017.