stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Big Hero 6

| Big Hero 6 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Don Hall Chris Williams
Käsikirjoittaja:  Jordan Roberts Dan Gerson Robert L. Baird
Perustuu:  Steven T. Seaglen ja Duncan Rouleaun sarjakuvaan Big Hero 6
Tuottaja:  Roy Conli
Säveltäjä:  Henry Jackman
Leikkaaja:  Tim Mertens
Pääosat:  Ryan Potter Scott Adsit Daniel Henney T. J. Miller Jamie Chung Damon Wayans, Jr. Génesis Rodríguez Alan Tudyk James Cromwell Maya Rudolph
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Walt Disney Animation Studios
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   7. marraskuuta 2014  23. tammikuuta 2015
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  165 miljoonaa dollaria
Tuotto:  657,8 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Big Hero 6 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Walt Disney Picturesin 3D-tietokoneanimaatioelokuva, jonka ohjasivat Don Hall ja Chris Williams. Big Hero 6 on Walt Disney Animation Studiosin 54. animaatioelokuva, ja se perustuu Marvel Comicsin julkaisemaan samannimiseen sarjakuvaan.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 7. marraskuuta 2014. Suomessa ensi-ilta oli 23. tammikuuta 2015. Elokuva palkittiin parhaan animaatioelokuvan Oscarilla vuoden 2015 Oscar-gaalassa.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Ryan Potter | Henri Piispanen | Hiro Hamada |
| Scott Adsit | Mikko Kouki | Baymax |
| Daniel Henney | Roope Salminen | Tadashi Hamada |
| T. J. Miller | Joonas Saartamo | Fred |
| Jamie Chung | Anna-Maija Tuokko | GoGo Tomago |
| Damon Wayans, Jr. | Peter Kanerva | Wasabi |
| Génesis Rodríguez | Myy Lohi | Honey Lemon |
| James Cromwell | Ossi Ahlapuro | professori Robert Callaghan |
| Alan Tudyk | Iikka Forss | Alistair Krei |
| Maya Rudolph | Minttu Mustakallio | Cass Hamada |
| Stan Lee | Vesa Vierikko | Fredin isä |
| Katie Lowes | Sonja Hämäläinen | Abigail Callaghan |
| Daniel Gerson | Juha Muje | päivystäjä Gerson |
| Paul Briggs | Pekka Lehtosaari | Yama |
| Billy Bush | Matti Rönkä | uutistenlukija |
| Charlotte Gulezian | Saija-Reetta Kotirinta | robottitaistelutuomari |
| David Shaughnessey | Petri Hanttu | Heathcliff |
| Abraham Benrubi | Markus Bäckman | kenraali |
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Aku Laitinen, Aksu Palmén, Ninni Norra ja Juhana Vaittinen. Ohjauksesta vastasi Antti L. J. Pääkkönen ja kääntämisestä Aki Heinlahti.
Poika raidallisessa pyjamassa (elokuva)

| Poika raidallisessa pyjamassa> The Boy in the Striped Pyjamas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Herman
Käsikirjoittaja:  Mark Herman
Perustuu:  John Boynen romaaniin Poika raidallisessa pyjamassa
Tuottaja:  David Heyman
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Benoît Delhomme
Leikkaaja:  Michael Ellis
Tuotantosuunnittelija:  Martin Childs
Pääosat:  Asa Butterfield Jack Scanlon Vera Farmiga David Thewlis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Miramax
Levittäjä:  Miramax Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:   12. syyskuuta 2008  7. marraskuuta 2008  16. tammikuuta 2009
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  12 500 000 dollaria
Tuotto:  40 416 563 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poika raidallisessa pyjamassa (The Boy in the Striped Pyjamas) on Mark Hermanin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2008. Elokuva perustuu John Boynen samannimiseen romaaniin. Elokuva kertoo isän komennuksen takia keskitysleirin viereen muuttaneesta natsiupseerin perheestä, lähinnä kahdeksanvuotiaan pojan näkökulmasta.
Juoni

Natsiupseeri Ralf (David Thewlis) muuttaa vaimonsa Elsan (Vera Farmiga) sekä 12-vuotiaan tyttärensä Gretelin (Amber Beattie) ja kahdeksanvuotiaan poikansa Brunon (Asa Butterfield) kanssa Berliinistä maaseudulle työtehtäviensä perässä. Yksinäinen ja tylsistynyt Bruno löytää kielletyllä ”tutkimusmatkallaan” valtavan piikkilanka-aitauksen, jota hän kutsuu ”maatilaksi”. Aidan luona Bruno tapaa ikäisensä juutalaisen Shmuelin (Jack Scanlon), joka muiden alueella olevien tapaan pukeutuu ”raidalliseen pyjamaan”. Bruno keskustelee Shmuelin kanssa ja tuo tälle ruokaa. Vaikka Brunolle kerrotaan juutalaisten olevan ”vihollisia”, pojat ystävystyvät. Bruno pitää uuden ystävänsä salassa muilta.
Ajan kuluessa Brunon täytyy muuttaa takaisin kohti länttä, sillä hänen äitinsä ei kestä lähellä tapahtuvia kamaluuksia. Lähtöpäivänä Bruno päättää auttaa epätoivoista Shmuelia tämän kadonneen isän etsimisessä. Shmuelin avustamana Bruno kaivautuu aidan ali ja pukeutuu ”pyjamaan”. Pian Bruno alkaa ymmärtää keskitysleirin tapahtumia. Etsiessään Shmuelin isää heidän ”majastaan”, Bruno ja Shmuel joutuvat yllättäen marssille kohti "suihkua" (kaasukammiota.) Brunon perhe huolestuu pojan katoamisesta ja jäljittää tämän reitin aidalle, josta he löytävät Brunon vaatteet ja aidan ali kaivetun kuopan. Ralf lähtee juosten etsimään Brunoa keskitysleiriltä ja samalla kun hänen vaimonsa ja tyttärensä ennättävät aidalle, Ralf tajuaa Brunon joutuneen kaasukammioon.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Asa Butterfield  | … |  Bruno   |
|  Jack Scanlon  | … |  Shmuel   |
|  Vera Farmiga  | … |  Elsa (Äiti)   |
|  David Thewlis  | … |  Ralf (Isä)   |
|  Amber Beattie  | … |  Gretel   |
|  David Hayman  | … |  Pavel   |
|  Rupert Friend  | … |  Luutnantti Kotler   |
|  Richard Johnson  | … |  Isoisä   |
|  Sheila Hancock  | … |  Isoäiti   |
|  Cara Horgan  | … |  Maria   |
|  Jim Norton  | … |  Herr Liszt   |
Aiheesta muualla

Roger Ebert: Life on the farm RogerEbert.com.  5.11.2008. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
The Boy in the Striped Pyjamas 2008 Letterboxd. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
The Boy in the Striped Pajamas Filmaffinity. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
Ehdottomasti ehkä

| Ehdottomasti ehkä> Definitely, Maybe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Adam Brooks
Käsikirjoittaja:  Adam Brooks
Tuottaja:  Tim Bevan Eric Fellner
Säveltäjä:  Clint Mansell
Kuvaaja:  Florian Ballhaus
Leikkaaja:  Peter Teschner
Pääosat:   Ryan Reynolds  Abigail Breslin  Isla Fisher  Elizabeth Banks  Rachel Weisz 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Working Title Films  Studio Canal  Universal Pictures 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:  24. tammikuuta 2008
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ehdottomasti ehkä (Definitely, Maybe) on Adam Brooksin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2008. Romanttisen draamakomedian pääosassa on Ryan Reynolds.
Juoni

Elokuva alkaa, kun William Heyes (Reynolds) hakee kymmenvuotiaan tyttärensä Mayan (Abigail Breslin) koulusta. Koulussa lapsille on opetettu seksuaalisesta kanssakäymisestä, ja nyt Maya haluaa tietää, miten hänen isänsä ja äitinsä tapasivat. Will ei innostu ideasta, mutta Maya saa tahtonsa läpi ja Will kertoo koko sekavan tarinan, joka alkaa vuodesta 1992. Maya turhautuu tarinan puolessa välissä eikä halua kuulla lisää – hän pelkää, että hän ei pitäisikään äidistään, sillä vaihtoehtoja on kolme: ”Emily” (Elizabeth Banks), ”April” (Isla Fisher) ja ”Summer” (Rachel Weisz).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ryan Reynolds  | … |  William Matthew ”Will” Hayes   |
|  Isla Fisher  | … |  April Hoffman   |
|  Abigail Breslin  | … |  Maya Hayes   |
|  Elizabeth Banks  | … |  Emily Jones/Sarah   |
|  Rachel Weisz  | … |  Summer Hartley/Natasha   |
|  Kevin Kline  | … |  Professori Hampton Roth   |
|  Derek Luke  | … |  Russell T. McCormack   |
|  Adam Ferrara  | … |  Gareth   |
|  Annie Parisse  | … |  Anne   |
|  Liane Balaban  | … |  Kelly   |
|  Nestor Serrano  | … |  Arthur Robredo   |
|  Alexie Gilmore  | … |  Olivia   |
|  Kevin Corrigan  | … |  Simon   |
Anton J. Walli

Anton Johan Walli (12. maaliskuuta 1888 Tampere – 28. maaliskuuta 1963 Tampere) oli suomalainen toimittaja, arkistonhoitaja ja suomentaja.
Walli kävi kuusi luokkaa Tampereen lyseota ja käytyään muutamia kursseja hän tuli vuonna 1911 tamperelaisen Aamulehden palvelukseen. Hän oli ensin uutisosaston toimittajana vuoteen 1915 saakka ja sitten muissa tehtävissä. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Walli oli vuosina 1920–1924 Suomen Tietotoimiston Vaasan konttorin hoitajana. Hän palasi sitten Aamulehden palvelukseen ja toimi ensin oikolukijana ja sitten toimituksen arkistonhoitajana ja urheiluosaston toimittajana. Walli erikoistui etenkin urheilutilastojen laatimiseen. Hän suomensi myös romaaneja ja novelleja.
Walli harrasti urheilua ja oli mukana Tampereen Pyrinnössä ja Tampereen Hiihtoseurassa. Walli kuului hiihtoseuran perustajiin ja oli seuran hiihtojaoston puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä.
Aiheesta muualla

Herra Anton Walli, valokuva vuodelta 1953. Museokeskus Vapriikki, Aamulehden kokoelma (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
Webmin

Webminin logo.
Webmin on selaimella toimiva Perl-pohjainen hallintatyökalu unix-pohjaisten järjestelmien palvelintoiminnan hallintaan.
Webmin toimii palvelmina oletuksena TCP-portissa 10000.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.webmin.com (englanniksi)
Herrat pitävät vaaleaveriköistä

| Herrat pitävät vaaleaveriköistä> Gentlemen Prefer Blondes |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Howard Hawks
Käsikirjoittaja:  Charles Lederer
Perustuu:  Anita Loosin ja Joseph Fieldsin romaaniin ja musikaaliin
Tuottaja:  Sol C. Siegel
Säveltäjä:   Leo Robin  Jule Styne  Harold Adamson  Hoagy Carmichael 
Kuvaaja:  Harry J. Wild
Leikkaaja:  Hugh S. Fowler
Tuotantosuunnittelija:  Claude E. Carpenter
Pukusuunnittelija:  William Travilla
Lavastaja:   Lyle R. Wheeler  Joseph Wright 
Pääosat:   Jane Russell  Marilyn Monroe 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Xfinity Streampix
Ensi-ilta:  18. heinäkuuta 1953
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herrat pitävät vaaleaveriköistä (engl. Gentlemen Prefer Blondes) on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali, jossa pääosissa ovat Jane Russell ja Marilyn Monroe ja sivuosissa muiden muassa Charles Coburn sekä Tommy Noonan. Elokuvan ohjasi Howard Hawks ja se oli 20th Century Fox -yhtiön tuottama. Suomessa elokuvaa on levitetty myös nimellä Herrat pitävät vaaleaverisistä.
Marilyn Monroen itseironista roolityötä rikasta miestä tavoittelevana Lorelei Leenä on pidetty yhtenä hänen parhaistaan. Myös Jane Russellin suoritusta on kiitetty. Elokuvan ehkä kuuluisin kohtaus on Monroen "Diamonds Are a Girl's Best Friend" -laulunumero, jota ovat myöhemmin kopioineet esimerkiksi Madonna, Kylie Minogue, Anna Nicole Smith ja Nicole Kidman, jonka versio nähdään elokuvassa Moulin Rouge!
Elokuvan katsotaan vaikuttaneen merkittävästi musiikkivideoihin ja populaarikulttuuriin.kenen mukaan?
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsivat sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Juoni

Ystävykset Dorothy Shaw (Jane Russell) ja Lorelei Lee (Marilyn Monroe) laulavat revyyssä. Komeista miehistä pitävä Dorothy tavoittelee rakkautta, Lorelei rahaa. Lorelei on kihloissa rikkaan Gus Esmondin kanssa. Esmondin isä ei hyväksy liittoa, sillä hän pitää Loreleita rahanahneena.
Lorelei ja Gus aikovat matkustaa Pariisiin ja mennä siellä naimisiin. Gus ei pääse matkalle "työkiireiden" takia, joten Lorelei ja Dorothy purjehtivat Pariisiin kaksin. Laivaan astuu myös Ernie Malone (Elliott Reid), Gusin isän palkkaama vakooja, jonka tehtävänä on hankkia todisteita Lorelein säädyttömyydestä. Laivassa on myös olympiajoukkue, jonka jäsenten kanssa Dorothy flirttailee.
Myöhemmin Dorothy ihastuu Maloneen ja Lorelei kiinnostuu Francis Beekmanista, iäkkäästä miljonääristä, jonka vaimon timanttitiaraa Lorelei himoitsee. Malonen oikeat tarkoitusperät paljastuvat Dorothylle, kun hän näkee tämän ottavan kuvia Loreleista ja Beekmanista.
Dorothy ja Lorelei hankkivat kuvat haltuunsa. He eivät tiedä, että Malone on salaa nauhoittanut heidän keskustelujaan. Kun naiset saapuvat Pariisiin, on Esmondin heille tarkoittama tili jäädytetty.
Rahattomat Lorelei ja Dorothy vaeltelevat onnettomana kaupungilla ja hankkiutuvat lopulta laulajiksi pariisilaiseen yökerhoon. Lopulta he saavuttavat haluamansa. Takaisin Yhdysvaltoihin menevällä laivalla juhlitaan tuplahäitä. Lorelei menee naimisiin Gusin kanssa, Dorothyn uusi aviomies on Ernie Malone.
Elokuvan lauluja

"Two Little Girls from Little Rock" (Jane Russell ja Marilyn Monroe)
"Bye Bye Baby" (Jane Russell, Marilyn Monroe ja kuoro)
"Ain't There Anyone Here for Love?" (Jane Russell)
"When Love Goes Wrong" (Jane Russell ja Marilyn Monroe)
"Diamonds Are a Girl's Best Friend" (Marilyn Monroe ja mieskuoro)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Herrat pitävät vaaleaveriköistä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Herrat pitävät vaaleaveriköistä Elonet.
Memorable Quotes
Elokuvan kuuluisin kohtaus.
Jane Russell tekee elokuvassa oman Marilyn-parodiansa
Venezuela

Venezuelan bolivariaaninen tasavalta (esp. República Bolivariana de Venezuela) eli Venezuela on valtio Etelä-Amerikassa, Karibianmeren rannalla. Sen rajanaapurit ovat Brasilia etelässä, Guyana idässä ja Kolumbia lännessä. Vuosina 1522–1821 Venezuela oli espanjalaisten siirtomaa, ja se itsenäistyi nykyisen kansallissankarinsa Simón Bolívarin kampanjan ansiosta.
Öljyteollisuus on tuonut maalle vaurautta 1920-luvulta alkaen. Öljytulojen varassa elävän maan talouden yleinen kehitys on kuitenkin laiminlyöty 2000-luvun taitteesta alkaen. Erityisesti maata vuodesta 1999 kuolemaansa 2013 saakka johtaneen presidentti Hugo Chávezin kunnianhimoiset sosiaaliset uudistukset saivat yhdessä öljyn hinnan halpenemisen kanssa aikaan pitkällisen ja alati syvenevän talouskriisin, joka on pahentunut Chávezin seuraajan Nicolás Maduron kaudella. Itsevaltaisista menetelmistä ja laajasta korruptiosta syytetyn Maduron syrjäyttämiseen pyrkivät Venezuelan protestit 2014–2019 ovat laukaisseet maassa myös vaikean poliittisen kriisin, joka on johtanut miljoonien ihmisten pakenemiseen maasta.
Ulkopolitiikassa Venezuela keskittyy yhteistyöhön muiden Latinalaisen Amerikan valtioiden ja OPECin sekä Kiinan ja Venäjän kanssa.
Nimi

Venezuelan nimen alkuperästä on esitetty kaksi teoriaa, jotka pohjautuvat espanjalaisiin lähteisiin. Suositumman teorian mukaan Venezuela tarkoittaisi pientä Venetsiaa. Toisen teorian mukaan nimi juontaa juurensa alkuperäisasukkaiden kieleen, jonka puhujat kutsuivat itseään veneciuelaeiksi.
Maantiede

Pääartikkeli: Venezuelan maantiede
Maantiede > Pinnanmuodot ja vesistöt

Venezuelan maasto on vaihtelevaa. Maan luoteisosissa on Andien koillisimmat osat. Kolumbian rajan suuntaisesti kulkee Serranía del Perijá ja rajalta sisämaahan Cordillera de Mérida, johon kuuluu myös maan korkein kohta, 4 978 metriä korkea Pico Bolívar. Cordillera de Mérida erottaa Maracaibojärven alangon Orinocojoen laaksosta.
Maan keskiosa on tasankoa, joka tunnetaan nimellä llanos; tasangot jatkuvat Kolumbian rajalta Orinocojoen suistoon idässä. Kolumbian rajalta Oriconon suistoon on matkaa 1 300 kilometriä, ja leveimmillään llanos on 500 kilometriä leveä. Tasanko on matalaa ja hyvin vähän kumpuilevaa aluetta. Sen eteläpuolella on Guyanan ylänkö, joka käsittää kaksi viidesosaa Venezuelan pinta-alasta. Ylängön huomattavin alue on Gran Sabana, jossa on monia jyrkkärinteisesti kohoavia pöytävuoria, tepuita. Guyanan rajalla on 2,8 kilometriä korkea Monte Roraima ja Auyantepuilta syöksyy alas maailman korkein vesiputous, Angelin putoukset.
Venezuelassa on kaksi suurta valuma-aluetta, Atlanttiin laskeva Orinocon vesistö ja Karibianmeren rannalla oleva Maracaibojärven valuma-alue. Orinoco ja sen tärkein sivujoki Caroní kuljettavat noin neljä viidesosaa koko maan pintavalunnasta. Orinocon vesistössä on myös melko harvinainen bifurkaatio. Lähes tasaisella maalla Orinoco haarautuu kahteen uomaan, joista toinen Casiquiare virtaa Amazonin sivujokeen Rio Negroon ja yhdistää näin vesistöt. Maracaibojärveä pidetään toisissa yhteyksissä Etelä-Amerikan suurimpana järvenä, mutta toiset pitävät sitä laguunina tai lahtena. Se on yhteydessä Karibianmereen kanaalin kautta, ja sen pohjoisosassa vesi on murtovettä.
Joulukuussa 2007 Venezuela siirtyi käyttämään ainoana maailmassa aikavyöhykettä, joka oli 4½ tuntia jäljessä UTC-ajasta. Energiansäästö-syistä 2016 kelloja siirrettiin puoli tuntia eteenpäin.
Maantiede > Ilmasto ja luonto

Venezuelassa vallitsee trooppinen ilmasto, tavallisesti kuuma ja kostea, joskin korkeammalla on viileämpää. Caracasissa kuukauden keskimääräinen ylin lämpötila vaihtelee joulukuun 28 ja toukokuun 32 asteen välillä. Eniten sataa kesäkuusta lokakuuhun, yli sata millimetriä kuussa. Kuivakausi on joulukuusta maaliskuun lopulle.
Venezuelan kasvillisuus on pääosin trooppista. Ainavihannat ja puolivihannat metsät peittävät maasta kaksi viidesosaa ja savanni noin puolet. Orinocon suistossa on puolestaan mangrovesoita. Sademetsiä on erityisesti alavilla alueilla, ja vuoristossa kasvillisuus vaihtuu. Semitrooppista kasvillisuutta on aina 1 500 metriin. Siitä korkeammalla on vuoristokasvillisuutta, ja yli 3 000 metrissä on niin sanottua páramo-kasvillisuutta, jossa on pääosin vuoristopensaita ja jäkäliä.
Venezuelan luonto on erityisen monipuolinen: maassa on tavattu lähes 1 500 lintulajia, 350 nisäkäslajia ja kymmeniä tuhansia kasvilajeja. Niitä suojelemaan on perustettu 43 kansallispuistoa, jotka kattavat yli viidesosan maan pinta-alasta. 2000-luvun talouskriisin aikana puistojen tila on huonontunut hälyttävästi, kun puistot menettävät sekä budjettirahoitusta että matkailutuloja. Canaiman kansallispuisto on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1994 lähtien.
Venezuelan Andien pilvimetsissä elää harvinainen silmälasikarhu. Venezuelan Amazonin ja Orinocon deltan sademetsissä ja joissa elää makeanveden delfiineitä, orinoconkrokotiileja, anakondia, jättiläissaukkoja, jaguaareja, hämähäkkiapinoita, laiskiaisia, tapiireita ja harvinainen kynnetönmanaatti. Rannikon krokotiilit piileksivät mangrovemetsissä kuten Morrocoyn ja Tacariguan kansallispuistoissa. Los Roquesin kansallispuisto tunnetaan merikilpikonnien suojelusta.
Historia > Varhaishistoria

Ensimmäiset ihmiset olivat saapuneet nykyisen Venezuelan alueelle 6 000–13 000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Asukkaita tuli kolmesta suunnasta: idästä (nykyisen Guyanan suunnasta) etelästä (nyky-Brasiliasta) ja pohjoisesta (Antilleilta). He harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja kalastusta.
Kristoffer Kolumbus rantautui kolmannella matkallaan 1498 ensimmäisen kerran Amerikan mantereelle, Venezuelaan. Eurooppalaiset keskittyivät alkuun hankkimaan orjia ja kalastamaan helmiä. Ensimmäinen siirtokunta oli vuonna 1523 perustettu, koillisrannikon Cumaná. Saksalainen Welserin suku hankki oikeudet Venezuelan luoteisrannikkoon, mutta espanjalaiset saivat alueen takaisin itselleen vuonna 1546. Ensimmäiset sisämaahan tunkeutujat etsivät tarunhohtoista Eldoradoa. Englantilainen Walter Raleigh muun muassa purjehti Orinocoa pitkin sisämaahan.
Espanjalaiset alkoivat 1500-luvun puolivälin jälkeen jakaa maata encomiendoihin, ja vuonna 1600 maassa oli yli 20 asutuskeskusta. Lähetyssaarnaajat etenivät 1600- ja 1700-luvuilla toimeliaasti jokilaaksoja pitkin. Venezuelaa hallittiin osana Uuden-Granadan varakuningaskuntaa.
Kaakaosta tuli 1620-luvulla Venezuelan tärkein vientituote kahdeksi vuosisadaksi. Viljely alkoi houkutella entistä enemmän maahanmuuttajia, ja plantaaseille alettiin tarvita orjatyövoimaa Afrikasta. Venezuelaan kehittyi pian siirtomaa-aikainen kastijärjestelmä, jossa ylimpänä olivat Espanjassa syntyneet ja espanjalaisten jälkeläisten Amerikassa syntyneet criollot. Heidän jälkeensä olivat kanariansaarelaiset, jotka olivat saapuneet työvoimaksi. Alimpana olivat useampaa sekarotuiset pardot, orjat ja alkuperäisasukkaat. Itsenäisyyden aikana orjien osuus asukkaista oli noin 20 prosenttia ja intiaanien 10 prosenttia.
Historia > 2000-luku: Chávezin sosialismia

Vuodesta 1999 kuolemaansa saakka, vuoteen 2013, maata hallinnut presidentti Hugo Chávez lupasi poistaa maasta korruption ja tasata tuloeroja. Hän aloitti lukuisia sosiaalisia ohjelmia ja toteutti sosialistista talouspolitiikkaa valtapuolue PSUV:n johdossa. Hän poistatutti presidentin kausirajoituksen, ja hänen kauttaan leimasi tyypillinen autoritaarinen kehitys, jossa valtaa keskitetään, vastustajia vaiennetaan väkivalloin ja suuri osa varallisuudesta kavalletaan tavalla tai toisella. Vuonna 1999 hyväksyttiin uusi perustuslaki, jossa muun muassa päätettiin maan uudeksi viralliseksi nimeksi Venezuelan bolivariaaninen tasavalta.
Vuonna 2002 maassa yritettiin Chávezin vastaista vallankaappausta. Oppositio vaati Chávezin jatkosta kansanäänestystä, joka järjestettiin vihdoin 2004. Chávez voitti äänestyksen. Presidentti Hugo Chávez ilmoitti maan pyrkivän sosialismiin.
Chávezin aikana äärimmäinen köyhyys, lapsikuolleisuus ja lukutaidottomuus vähenivät, mutta toisaalta rikollisuus kasvoi räjähdysmäisesti, talouden hoito oli tuhlailevaa ja korruptio vaivasi maata.
Historia > Maduron aika

Chávezin kuoltua syöpään maaliskuussa 2013 maassa järjestettiin vaalit, jotka voitti täpärästi Chávezin itse seuraajaksi valitsemansa Nicolás Maduro. Vaalit hävinnyt Henrique Capriles väitti vaaleissa olleen valtaisia epäselvyyksiä.
Öljyn hinnan laskiessa Venezuelan talous alkoi vuonna 2014 supistua, ja pula ja inflaatio vaivasivat kansalaisia. Pulaa oli vuonna 2016 kaikesta: ruoasta, lääkkeistä ja sähköstä. Sähköpula johtui kuivuudesta. Myös väkivaltarikollisuus oli yleistä. Oikeisto-oppositio voitti parlamenttivaalit vuoden 2015 lopussa, ja seurauksena oli sosialistien ja oikeiston välinen valtataistelu. Maduron kansansuosio alkoi huveta, kun Venezuelan talous syöksyi. Oppositio järjesti 2014–2017 mielenosoituksia ja väkivaltaisia protesteja, jotka hallitus kukisti kovin ottein. Maduron kansansuosio laski niin, että kesällä 2015 Maduroa kannatti enää noin neljännes äänestäjistä, ja oppositio voitti parlamenttivaalit.. Vuonna 2017 Maduron hallitus pyrki julkisesti ainakin kahteen otteeseen neutraloimaan parlamentin.
Maduro voitti vuonna 2018 myös presidentinvaalit, joissa alle puolet äänesti, ja joita pidetään yleisesti epädemokraattisina. Enin osa Väli- ja Etelä-Amerikan maista veti tukensa Madurolta. Tammikuun 23. päivänä 2019 parlamentin puhemies Juan Guaidó julistautui maan väliaikaiseksi presidentiksi. Suurvalloista erityisesti Kiina ja Venäjä ovat edelleen tukeneet Maduroa eivätkä Guaidón pyrkimykset tämän syrjäyttämiseksi ole tuottaneet tulosta.
Vuonna 2022 pyrittiin avaamaan maan hallituksen ja opposition välinen poliittinen umpisolmu. Marraskuun loppupuolella neuvotteluissa saatiin merkittävä sopu: Osapuolet pyysivät yhdessä YK:ta perustamaan rahaston, jonka kautta Venezuelan ulkomailla olevia jäädytettyjä varoja ohjattaisiin maan humanitaarisen kriisin auttamiseen. Kyse on tiettävästi noin kolmesta miljardista eurosta, jotka ohjattaisiin koulutukseen, terveydenhuoltoon, ruokaturvaan, tulvavalmiuteen ja sähköverkkoon. Sopu voi parhaassa tapauksessa helpottaa alueen pakolaiskriisiä ja lisätä merkittävästi maailman öljyntuotantoa.