stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sytosiini

| Sytosiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-Aminopyrimidiini-2(1H)-oni
CAS-numero:  71-30-7
PubChem CID:  597
SMILES:  NC1=NC(NC=C1)=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H5N3O
Moolimassa:  111,10 g/mol
Sulamispiste:  320–325 °C
Sytosiini (C) on toinen DNA:n ja RNA:n pyrimidiiniemäksistä. Se muodostaa kolmen vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa guaniinin (G) kanssa. DNA:n toinen pyrimidiiniemäs on tymiini (T), jota vastaa RNA:ssa urasiili (U). Sytosiini voi sekä DNA:ssa että RNA:ssa mutatoitua urasiiliksi spontaanin deaminaation seurauksena.
Sytosiini muodostaa nukleosidin riboosisokerin kanssa, jota kutsutaan sytidiiniksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveysportti: Sytosiini
PubChem: Cytosine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Cytosine (englanniksi)
KEGG: Cytosine (englanniksi)
ChemBlink: Cytosine (englanniksi)
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat
Laodike (Priamoksen tytär)

Laodike (m.kreik. Λαοδικε, lat. Laodice) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinsessa ja kaunein Priamoksen ja Hekaben tyttäristä.
Homeros kertoo Laodiken olleen Helikaonin puoliso, joskin Hyginuksesta Laodike oli Telefoksen vaimo.
Parthenios kertoo, että kun Demofon ja Akamas tulivat Priamoksen luokse neuvottelemaan Helenan palauttamisesta, Laodikelle syttyi himo Akamaahan. Hän ei tuonut haluaan ilmi, mutta myöhemmin  sen riivaamana kertoi siitä Perseuksen puolisolle, joka pyysi miestänsä auttamaan asiassa. Tämä kutsuikin molemmat luokseen Dardaniaan ja sijoitti Laodiken samaan sänkyyn Akamaan kanssa kertoen tämän olevan yksi kuninkaallisista jalkavaimoista. Tästä suhteesta Laodike synnytti Akamaalle pojan, Munitoksen.
Apollodoros puolestaan mainitsee, kuinka Troijan kukistuttua maa nieli Laodiken kaikkien nähden. Quintus Smyrnaeus tarkentaa, että Laodike itse rukoili tätä jumalilta.
Kähönen

Kähönen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hannu Kähönen (s. 1948), teollinen muotoilija
Jertta Ratia-Kähönen (s. 1948), kääntäjä, ohjaaja, taidemaalari ja sovittaja
Jyri Kähönen (s. 1975), elokuva- ja televisio-ohjaaja
Mika Kähönen, lääkäri ja kliinisen fysiologian professori
Urho Kähönen (1910–1984), päätoimittaja, asutushallituksen pääjohtaja, kansanedustaja ja ministeri
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Suomen thaimaalaiset

| Suomen thaimaalaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  11 553
Kielet:  thai, suomi
Uskonnot:  buddhalaisuus
Suomen thaimaalaiset ovat Suomessa asuvia thaimaalaisia. Thaimaassa syntyneitä on 10 517.
Naiset

Thaimaalaisista 8 286 on naisia ja 2 231 miehiä. Vuonna 2017 suurin osa ulkomaalaisista naisista, jotka solmivat avioliiton suomalaisen kanssa, oli thaimaalaisia.
Lapatossu (elokuva)

| Lapatossu |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Toivo Särkkä, Yrjö Norta
Käsikirjoittaja:  Ensio Rislakki, Ilmari Turja
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Martti Similä
Kuvaaja:  Theodor Luts
Leikkaaja:  Yrjö Norta
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Aku Korhonen Laila Rihte Eino Kaipainen Kaarlo Kartio
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  1937
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapatossu on Toivo Särkän ohjaama vuonna 1937 ensi-iltansa saanut ensimmäinen Lapatossu-elokuva. Elokuva kertoo kansantarinoihin pohjautuvasta hahmosta Lapatossusta.
Juoni

Elokuvassa rakennetaan rautatietä Turusta, Tampereen kautta Vaasaan. Muuan työmies, Lapatossu nimeltään (Aku Korhonen), tuli kuuluisaksi kekseliäänä laiskajaakkona. Lapatossulla oli myös tomppeli aisapari Vinski (Kaarlo Kartio). Laurilan leskiemännän (Siiri Angerkoski) takia radan rakentaminen ei sujunutkaan hyvin, sillä hän ei antanut lupaa rakentamiseen. Mutta Lapatossu ehti juuri parahiksi hätiin. Samaan aikaan Laurilan tyttärellä Irjalla (Laila Rihte) on rakkaussuhteita Heikki Heloheimon (Jorma Nortimo) ja insinööri Tarkan (Eino Kaipainen) kanssa.
Arviot

Jo aikalaisarvioissa todetaan Aku Korhosen ansiot elokuvan kantavana voimana. Myöhemmässä kritiikissä Pertti Avola (Helsingin Sanomat) toteaa, että Lapatossu-huumori ei toimisi enää vuosikymmeniä myöhemmin ilman Korhosta, joka on taitavin silloisista suomalaisista komedianäyttelijöistä. Yleisestikin on todettu Lapatossu-elokuvien toimivan Korhosen loistavien koomikonkykyjen varassa. Arto Pajukallio pitää kuitenkin ohjausta väkinäisenä, mutta Korhonen Lapatossuna saa häneltäkin kiitosta leppoisana, tarvittaessa nokkelana veijarina. Myös Lapatossun kaveria Vinskiä näyttelevä Kaarlo Kartio saa Avolalta luonnehdinnan "mainio".
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aku Korhonen  | … |  Lapatossu   |
|  Kaarlo Kartio  | … |  Vinski   |
|  Laila Rihte  | … |  Irja Laurila   |
|  Eino Kaipainen  | … |  insinööri Tarkka   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Laurilan leskiemäntä   |
|  Jorma Nortimo  | … |  Heikki Heloheimo   |
|  Väinö Hellén  | … |  Römtaali   |
|  Lilli Sairio  | … |  Miina   |
|  Ida Salmi  | … |  Köksä   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  rautatien tirehtööri   |
|  Toivo Suonpää  | … |  sirkustirehtööri   |
|  Uuno Montonen  | … |  voimamies   |
|  Kaarlo Angerkoski  | … |  mestari Koski   |
|  Vilho Auvinen  | … |  parturi   |
|  Wilho Ilmari  | … |  autonkuljettaja   |
|  Hannes Hako  | … |  topparoikan miehiä   |
|  Kyösti Käyhkö  | … |  topparoikan miehiä   |
|  Urho Westman  | … |  topparoikan miehiä   |
|  Unto Kuhankoski  | … |  Miehiä tivoliteltassa   |
|  Unto Kumpulainen  | … |  miehiä tivoliteltassa   |
|  Jarl Malmstén  | … |  miehiä tivoliteltassa   |
|  William Reunanen  | … |  miehiä tivoliteltassa   |
|  Marja-Liisa Kaartinen  | … |  pikku tyttö   |
|  Olavi Saarinen  | … |  pirssikuski   |
|  Aino Haverinen  | … |  rouva retkellä   |
|  Olavi Karu  | … |  retkiseurueen kolme nuorta   |
|  Hellä Laiho  | … |  retkiseurueen kolme nuorta   |
|  Nora Mäkinen  | … |  retkiseurueen kolme nuorta   |
|  Maj-Lis Grönroos  | … |  sirkuksen tanssitytöt   |
|  Greta Nieminen  | … |  sirkuksen tanssitytöt   |
|  Lydia Saxelin  | … |  sirkuksen tanssitytöt   |
|  Tanja Schönberg  | … |  sirkuksen tanssitytöt   |
|  Margareta Wasenius  | … |  sirkuksen tanssitytöt   |
|  Tuire Orri  | … |  nainen sirkuksessa   |
Kähäri (Turku)

| Kähäri |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kähäri korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Länsikeskus
Pinta-ala:  ? km² 
Väkiluku:  ?? (?)
Väestötiheys:  ? as./km²
Työpaikkoja:  ? kpl ?  (?)
Osa-alueet:  ?
Kähäri on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta pohjoiseen ja kuuluu Länsikeskuksen suuralueeseen. Naapurikaupunginosia ovat Pohjola, Pitkämäki, Ruohonpää, Vätti ja Raunistula. Koillispuolella kaupunginosan rajana on Satakunnantie ja länsipuolella Vakka-Suomentie. Kähäri kuului aiemmin Maarian kuntaan. Sen rakennuskanta koostuu pääasiassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa rakennetuista puisista omakotitaloista mutta 2000-luvulla alueelle on rakennettu myös kerrostaloja.
Kähärin väkiluku oli 946 vuonna 2007. Asukkaista 17,77 % oli alle 15-vuotiaita ja 19,27 % yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhui 93,47 % asukkaista, ruotsia 4,93 % ja muita kieliä 1,61 %.
Kähärin puutaloja joulukuussa 2014.
Kähärin alue oli aikoinaan osa Kähärlän tilaa. Alueelle tuli lisää asutusta läheisen rautatien rakentamisen jälkeen 1870-luvulta alkaen. Kähärissä toimi merkittävänä työllistäjänä tulitikkutehdas, jonka mukaan alueen kukkula sai nimekseen Tikkumäki. Tulitikkutehdas lopetti toimintansa 1920-luvulla, mutta sen tiloissa toimi sittemmin Auran Rautateollisuus Oy. Maarian kunta päätti vuonna 1906 erottaa Kähärin Raunistulasta omaksi koulupiirikseen, ja Kähäri sai oman kansakoulun vuonna 1909. Kähärin pohjoisosaan asutettiin toisen maailmansodan jälkeen Karjalasta tullutta siirtoväkeä, ja tätä osaa alettiin kutsua Karjalaiskyläksi. Satakunnantien vierelle vanhan tulitikkutehtaan alueelle on 2000-luvulla rakennettu asuinkerrostaloja.
Laulusarja

Laulusarja on ryhmä lauluja, jotka on tarkoitettu esitettäväksi yhtenä kokonaisuutena. Tavallisesti kaikki laulut ovat samalta säveltäjältä ja käyttävät saman runoilijan sanoitusta. Laulusarjan osat liittyvät samaan teemaan tai tarinaan. Termiä käytetään tavallisesti klassisen musiikin puolella sarjoista, jotka koostuvat liedeistä.
Klassisia esimerkkejä laulusarjoista ovat muun muassa Franz Schubertin säveltämät laulusarjat. Orkesterisäestyksellisten liedien sarjoista esitetyimpiä ovat muun muassa Richard Straussin Vier letzte Lieder ja Gustav Mahlerin laulusyklit.
Pop- ja rockmusiikissa laulusarjaa kutsutaan nimellä medley. Kuuluisia sellaisia ovat The Beatlesin medley levyltä Abbey Road, The Whon Quick One While He’s Away ja Green Dayn Jesus of Suburbia.
Suomenitalialaiset

| Suomenitalialaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  n. 3 000 italiaa äidinkielenä puhuvaa (2017)
Kielet:  suomi, italia
Uskonnot:  roomalaiskatolilaisuus
Suomenitalialaiset ovat suomalaisia, jotka ovat etnisesti italialaisia tai laajemmin ymmärrettynä keitä tahansa Italiasta Suomeen muuttaneita. Vuonna 2017 Suomessa oli Tilastokeskuksen mukaan noin 3 000 henkilöä, joiden äidinkieli on italia. Tarkkaa suomenitalialaisten määrää ei kuitenkaan tiedetä, koska Suomessa ei laadita tilastoja etnisistä ryhmistä.
Suomessa toimii vuonna 1990 perustettu Italialaisten yhdistys Suomessa -järjestö. Lisäksi Suomessa toimii vuonna 1963 perustettu Finlandia-Italia r.y. -kulttuuriseura.
Enemmistö suomenitalialaisista on roomalaiskatolilaisia.
Tunnettuja suomalaisia, joilla on italialaisia juuria

Charles Bassi
Carla Bosco
Manuela Bosco
Benito Casagrande
Marco Casagrande
Lauri Dalla Valle
Anna Falchi
Janna Hurmerinta
Maarit Hurmerinta
Antonio Inutile
Marco Matrone
Marco Parnela
Ivan Puopolo
Sara Negri
Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi

| Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi> Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tim Burton
Käsikirjoittaja:  John Logan
Perustuu:  Stephen Sondheimin ja Hugh Wheelerin musikaaliin Sweeney Todd
Tuottaja:  John Logan  Walter Parkes  Laurie MacDonald
Säveltäjä:  Stephen Sondheim  Hugh Wheeler
Kuvaaja:  Dariusz Wolski
Leikkaaja:  Chris Lebenzon
Tuotantosuunnittelija:  Dante Ferretti
Pukusuunnittelija:  Colleen Atwood
Pääosat:  Johnny Depp  Helena Bonham Carter  Alan Rickman  Sacha Baron Cohen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat   Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Dreamworks  Warner Bros.
Levittäjä:  Paramount Pictures InterCom Netflix Amazon Video
Ensi-ilta:   3. joulukuuta 2007  29. helmikuuta 2008
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  50 miljoonaa dollaria
Tuotto:  152 523 164 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama kauhumusikaalielokuva. Se perustuu samannimiseen musikaaliin vuodelta 1979, joka kertoo 1800-luvulla syntyneestä legendasta sarjamurhaaja Sweeney Toddista. Elokuvan pääosissa ovat Johnny Depp, Helena Bonham Carter, Alan Rickman ja Sacha Baron Cohen.
Elokuva voitti useita palkintoja, joista merkittävimpiä olivat kolme Golden Globe -palkintoa: Paras musikaali- tai komediaelokuva, paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Johnny Depp) ja Paras ohjaus (Tim Burton). Vaikka elokuva ei saanut merkittävää suosiota Amerikassa, se menestyi hyvin muualla maailmassa. Elokuva sai MPAA:lta rajoitusmerkinnän, sillä elokuva sisältää paljon väkivaltaa. Tyypiltään se on kauhun ja hivenen komediallisen draaman välimaastossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp   | … |  Benjamin Barker / Sweeney Todd   |
|  Helena Bonham Carter   | … |  Nellie Lovett   |
|  Alan Rickman   | … |  Tuomari Richard Turpin   |
|  Jamie Campbell Bower   | … |  Anthony Hope   |
|  Timothy Spall   | … |  Suntio Bamford   |
|  Sacha Baron Cohen   | … |  Davie Collins / Signor Adolfo Pirelli   |
|  Edward Sanders   | … |  Tobias "Toby" Ragg   |
|  Laura Michelle Kelly   | … |  Lucy Barker   |
|  Jayne Wisener   | … |  Johanna Barker   |
Palkinnot

Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta lavastuksesta ja oli ehdolla parhaasta puvustuksesta. Johnny Depp sai myös parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden.
Aiheesta muualla

FilmGoer: Sweeney Todd: Fleet Streetin paholaisparturi (arvostelu)
Tim Burtonin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1980-luku: Pee-wee's Big Adventure (1985) · Beetlejuice (1988) · Batman (1989)
1990-luku: Saksikäsi Edward (1990) · Batman – paluu (1992) · Ed Wood (1994) · Mars hyökkää! (1996) · Päätön ratsumies (1999)
2000-luku: Apinoiden planeetta (2001) · Big Fish (2003) · Jali ja suklaatehdas (2005) · Corpse Bride (2005) · Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (2007)
2010-luku: Liisa Ihmemaassa (2010) · Dark Shadows (2012) · Frankenweenie (2012) · Big Eyes (2014) · Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille (2016) · Dumbo (2019)
Swindon Town FC

Swindon Town FC on englantilainen jalkapallojoukkue. Kaudella 2021–2022 se pelaa Kakkosliigassa, jonne se putosi keväällä 2021 Ykkösliigasta. Kaudella 1993–1994 seura pelasi korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa, mutta sijoittui viimeiseksi. Seuraa valmentaa Ben Garner ja sen kotikaupunki on Swindon Wiltshiressä, Lounais-Englannissa. Seuran kotikenttä on The County Ground, jolle mahtuu 15 547 katsojaa.
Historia

Swindon Town FC:n perusti pastori William Pitt vuonna 1879. Siitä tuli ammattilaisseura 1894, jolloin se liittyi Southern Leagueen. Kaudella 1909–1910 Swindon ylsi FA Cupin välieriin, jossa se hävisi cupin voittaneelle Newcastle Unitedille. Seuraavalla kaudella Swindon voitti Southern Leaguen mestaruuden.
Swindon liittyi Englannin liigaan 1920 ja oli yksi 3. divisioonan perustajajäsenistä. Ensimmäisen kerran se nousi 2. divisioonaan 1963. Seuran saavutti suurimman menestyksensä vuonna 1969, jolloin se voitti Englannin liigacupin kukistamalla loppuottelussa Arsenalin 3–1.
1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa vaikeuksissa ollut Swindon putosi lopulta 4. divisioonaan 1982. Swindon teki paluun 3. divisioonaan 1986 ja nousi heti seuraavalla kaudella 2. divisioonaan. Kaudella 1989–1990 Swindon eteni nousukarsintojen finaaliin, jossa se voitti Sunderlandin 1–0. Swindonin nousu kuitenkin evättiin, kun selvisi että seura oli tehnyt laittomia maksuja pelaajilleen. Aluksi se pudotettiin 3. divisioonaan rikkomusten vuoksi, mutta sai lopulta säilyttää paikkansa vetoomuksen jälkeen.
Kauden 1992–1993 päätteeksi Swindon nousi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolle, Valioliigaan, kun se voitti nousukarsintojen finaalissa Leicester Cityn. Swindon ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa ja seuraavalla kaudella se putosi uudestaan kolmannelle sarjaportaalle. Swindon nousi takaisin 1. divisioonaan 1996.
2000-luvulla Swindon on pudonnut ja noussut useita kertoja Ykkös- ja Kakkosliigojen välillä. Vuonna 2006 siitä tuli ensimmäinen Englannin liigan alimmalle tasolle pudonnut Valioliigassa ollut joukkue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Swindon Town FC Wikimedia Commonsissa
Englannin kakkosliiga 2019–2020
Bradford City
Cambridge United
Carlisle United
Cheltenham Town
Colchester United
Crawley Town
Crewe Alexandra
Exeter City
Forest Green Rovers
Grimsby Town
Leyton Orient
Macclesfield Town
Mansfield Town
Morecambe
Newport County
Northampton Town
Oldham Athletic
Plymouth Argyle
Port Vale
Salford City
Scunthorpe United
Stevenage
Swindon Town
Walsall
Taavetin pankkiryöstö 1926

Taavetin pankkiryöstö tapahtui 1. kesäkuuta 1926 kun Kansallis-Osake-Pankin Taavetin konttoriin saapui iltapäivällä noin kello 15 aikaan kaksi miestä jotka alkoivat ampumaan pankin virkailijoita. Kiivaassa tulituksessa sai heti surmansa pankin valvoja kauppias Taavetti Myyrä. Pankinjohtaja Taavetti Punkkinen, prokuristi Alina Hirvikallio o.s. Riihelä ja pankinjohtajan taloudenhoitaja ja sisar neiti Eeva Punkkinen haavoittuivat vaikeasti. Ryöstäjät pakenivat paikalta ilman saalista pelästyttyään tilanteen aikana. He jättivät paetessaan pankkiin ryöstössä käyttämänsä aseen suurikokoisen Nagan-revolverin johon oli kiinnitetty äänenvaimennin. Haavoittuneet vietiin hoidettavaksi Viipurin lääninsairaalaan jossa pankinjohtaja Punkkinen kuoli saman päivän iltana ja prokuristi Hirvikallio 4. kesäkuuta.
Ryöstäjien takaa-ajoon osallistui poliisin lisäksi sotaväkeä ja suojeluskuntalaisia. Toinen ryöstäjistä pidätettiin jo samana iltana Pulsan asemalta ja toinen kaksi päivää myöhemmin. Ryöstäjät olivat iältään 18-20-vuotiaat työmies Yrjö Kuosmanen ja kansakoulunopettajan poika Eero Linnasalo, jotka olivat molemmat kotoisin Pulsasta. He olivat suunnitelleet ryöstöä jo edellisen vuoden syksystä lähtien. He olivat yrittäneet ryöstöä jo kaksi kertaa aiemmin keväällä mutta luopuneet aikeesta molemmilla kerroilla kun konttorissa oli ollut liikaa asiakkaita paikalla. Kolmannella yrittämällä 1. kesäkuuta saavuttuaan junalla Pulsasta Taavettiin he joivat itsensä metsässä humalaan ja menivät sitten pankin konttoriin. Konttorissa oli kuitenkin sillä hetkellä vain vähän rahaa sillä ylimääräinen raha oli lähetetty päivällä Lappeenrannan konttoriin. Viipurin hovioikeus tuomitsi ryöstön tekijät kuolemanrangaistukseen mutta korkein oikeus muutti marraskuussa 1926 tuomion elinkautiseksi kuritushuonerangaistukseksi. Ryöstössä käytetyn aseen omatekoinen äänenvaimennin on Rikosmuseon kokoelmissa.
Aiheesta muualla

Järkyttävä verityö, Suomen Kuvalehti, 12.06.1926, nro 24, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Taavetin pankkiryöstössä käytetty isokaliberinen revolveri, jonka piippuun oli juotettu tyhjä pirtukanisteri äänenvaimentimeksi, Hakkapeliitta, 28.02.1939, nro 9, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lapatossu

| Lapatossu |
| --- | --- |
 Aku Korhonen näytteli Lapatossua kolmessa elokuvassa.
Luoja(t):  Juho Nurhonen, Ensio Rislakki, Ilmari Turja
Näyttelijä(t):  Aku Korhonen
Ensi- esiintyminen:  Lapatossun juttuja maalta ja mereltä (1904)
Henkilötiedot
Suhteet
Tutut:  parturiystävä Vinski
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aku Korhonen Lapatossuna rintamakorsussa Kiestingissä vuonna 1941.
Lapatossu on suomalaisessa tarinaperinteessä esiintyvä hahmo, ratatyömailla kiertelevä laiska ja lupsakka leikinlaskija. Lapatossun kanssa seikkailee yleensä hänen ystävänsä Vinski. Näyttelijä Aku Korhonen esitti Lapatossua useassa elokuvassa 1930- ja 1940-luvuilla.
Julkaistut Lapatossun jutut ja mahdollinen todellinen esikuva

”Lapatossun juttuja” julkaisi ensimmäisenä 1900-luvun alussa huumorikirjailija Juho Nurhonen. Hän julkaisi vuosina 1904–1906 omakustanteena neliosaisen kokoelman Lapatossun juttuja maalta ja mereltä nimimerkillä J-nen sekä vuosina 1908–1914 neljä Lapatossun albumia nimimerkillä Juho Nurho. Vuosina 1916–1921 hän julkaisi vielä viisi muuta kokoelmaa nimimerkillä Lapatossun juttujen laatija. Myös 1930-luvun Lapatossu-elokuvat käsikirjoittanut Ensio Rislakki (pakinoitsija-nimimerkki Valentin) julkaisi vuonna 1940 kokoelman Lapatossun juttuja, jonka esipuheessa hän korosti Aku Korhosen tulkitseman hahmon olevan jo oikeastaan eri hahmo kuin alkuperäinen Lapatossu.
Nurhonen liitti vuonna 1914 ilmestyneen neljännen Lapatossun alpumin esipuheeseen selvityksen hahmon taustasta. Sen mukaan alkuperäinen Lapatossu olisi ollut Urjalan pitäjästä lähtöisin ollut varakkaan talon poika Kalle Gustafsson. Rislakki mainitsi teoksensa esipuheessa Lapatossun olleen Urjalan sijaan Kalvolan pitäjästä. Vuonna 1953 Suomen Tietokirjan kustantamaan yksitoistaosaiseen teokseen Lapatossun Parhaat pilajutut sisältyi yksityiskohtaisempi kuvaus hahmon tosielämän esikuvasta. Rislakin mukaan 1900-luvun alussa julkaistut Lapatossu-tarinat olivat korkeintaan puoliksi peräisin alkuperäiseltä Lapatossulta.
Lapatossun esikuvana on mahdollisesti ollut Hattulan pitäjän Heinun kylästä kotoisin ollut Carl Gustaf Gustafsson (s. 8. tammikuuta 1840), joka oli paikallisen Saaren virkatalon isännän Gustaf Gustafssonin vanhin poika. Gustafsson toimi ratatyömiehenä useilla eri ratatyömailla 1870- ja 1880-luvuilla.  Nimen ”Lapatossu” synnystä on ainakin kolme erilaista tarinaa.
Rautatienrakentajien vaiheita tutkinut Kalle Kallio päätyy useiden vaihtoehtojen joukosta pitämään alkuperäisenä Lapatossuna Kustaa Viktor Kustavinpoikaa, jota syytettiin nimenomaan Lapatossu-tarinoihin sopivasta käyttäytymisestä Mikkelin raastuvanoikeudessa vuonna 1887: Paikallinen kauppias syytti radanrakentajia eli ”ratajätkiä” olutpullojen varastamisesta ja muusta häiriöstä; yksi heistä oli Kustaa Viktor. Tämä kehotti toisia jätkiä sitomaan hänen kätensä, juoksi ulos ja meni poliisin puheille syyttäen vuorostaan kauppiasta käsiensä sitomisesta.
Vuonna 1840 syntynyt Carl Gustaf Gustafsson ei liene ollut Lapatossu, sillä hän kuoli jo 27-vuotiaana. Myös saman perheen nuorinta poikaa Henrik Viktor Gustafssonia (1848–1894) on arveltu Lapatossuksi. Kallio katsoo edellä mainitun tapahtuman sitovan Kustaa Viktorin Lapatossuksi kahta muuta paremmin, sillä heistä ei ole vastaavia toimintaan viittaavia tietoja.
Lapatossu-elokuvat

Kirjailija Ensio Rislakki teki käsikirjoituksen vuonna 1937 valmistuneeseen ensimmäiseen Lapatossu-elokuvaan. Toisena käsikirjoittajana oli päätoimittaja Ilmari Turja, joka esiintyi nimimerkillä Teini. Elokuvassa Lapatossu on laiska ja pulskanpuoleinen veijari, joka viihdyttää työtovereitaan. Hän on saanut myös kämppäemäntä Miinan suosion. Elokuvissa Lapatossu siteeraa ahkerasti Raamatun apokryfikirjoihin kuuluvaa Jeesus Sirakin kirjaa. Lapatossulla on yksinkertainen parturiystävä Vinski (esittäjänä Kaarlo Kartio), joka mainosti asiakkaita sanonnalla ”päitä leikataan”. Elokuvassa esiintyi myös topakka leskiemäntä.
Lapatossu-elokuvien ohjaajina toimivat T. J. Särkkä ja Yrjö Norta. Ensimmäisen elokuvan pääosissa olivat Aku Korhonen, Kaarlo Kartio, Laila Rihte, Siiri Angerkoski, Eino Kaipainen ja Jorma Nortimo. Sen jälkeen tehtiin vielä kaksi Lapatossu-elokuvaa, Lapatossu ja Vinski olympia-kuumeessa ja Tavaratalo Lapatossu & Vinski. Elokuvia olisi tehty enemmän, mutta Vinskin esittäjä Kaarlo Kartio kuoli vuoden 1940 lopulla. Myöhemmin Aku Korhonen esitti Lapatossua radio-ohjelmissa. Lapatossu ja Vinski-elokuvat olivat oman aikansa kansansuosikkeja, joita kriitikot vihasivat. Jokaisen elokuvan tuotti maisteri T. J. Särkkä.
Lapatossu-elokuvat > Luettelo elokuvista

Lapatossu (1937) Ohjaus: Toivo Särkkä ja Yrjö Norta
Lapatossu ja Vinski olympia-kuumeessa (1939) Ohjaus: Yrjö Norta
Tavaratalo Lapatossu & Vinski (1940) Ohjaus: Toivo Särkkä
Aiheesta muualla

"Lapatossua" etsimässä. Suomen kansan tunnettu leikinlaskija syntyi Kalvolan pitäjän Heinun kylässä, Seura, 08.12.1937, nro 49, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lapatossu ei ole unohtunut. Lisäselvitystä Lapatossu-löytöihimme, Seura, 29.12.1937, nro 52, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
'Lapatossusta' jälleen. Jyväskyläläinen vanhus kertoo henkilökohtaisia muistelmiaan kuulusta vitsiniekasta, Seura, 23.08.1939, nro 34, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot