stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nykyaikainen Pompadour

| Nykyaikainen Pompadour> The Gorgeous Hussy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clarence Brown
Käsikirjoittaja:  Ainsworth Morgan Stephen Morehouse Avery
Perustuu:  Samuel Hopkins Adamsin kirjaan
Tuottaja:  Clarence Brown Joseph L. Mankiewicz
Säveltäjä:  Herbert Stothart
Kuvaaja:  George J. Folsey
Leikkaaja:  Blanche Sewell
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrian
Pääosat:  Joan Crawford Robert Taylor Lionel Barrymore Franchot Tone
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   28. elokuuta 1936  31. tammikuuta 1937
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 119 000 USD
Tuotto:  2 019 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nykyaikainen Pompadour (myös Nykyajan Pompadour; engl. The Gorgeous Hussy) on Clarence Brownin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1936. Draaman pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Taylor, Lionel Barrymore ja Franchot Tone. Elokuva sijoittuu vuoden 1823 Washingtoniin, missä Yhdysvaltain presidentti Andrew Jacksonin ystävyys majatalon isännän tyttären kanssa tuo hankaluuksia heille molemmille.
Nykyaikainen Pompadour -elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Stephen Morehouse Avery ja Ainsworth Morgan Samuel Hopkins Adamsin romaanin pohjalta. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. Ohjaaja Brown ja Joseph L. Mankiewicz toimivat elokuvan tuottajina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Margaret "Peggy" O’Neal Eaton   |
|  Robert Taylor  | … |  Luutnantti "Bow" Timberlake   |
|  Lionel Barrymore  | … |  Andrew "Andy" Jackson   |
|  Franchot Tone  | … |  John H. Eaton   |
|  Melvyn Douglas  | … |  John Randolph   |
|  James Stewart  | … |  "Rowdy" Dow   |
|  Alison Skipworth  | … |  Rouva Beall   |
|  Beulah Bondi  | … |  Rachel Jackson   |
|  Louis Calhern  | … |  Sunderland   |
|  Melville Cooper  | … |  Cuthbert   |
|  Sidney Toler  | … |  Daniel Webster   |
|  Gene Lockhart  | … |  Majuri William O’Neal   |
|  Clara Blandick  | … |  Louisa Abbott   |
|  Frank Conroy  | … |  John C. Calhoun   |
|  Nydia Westman  | … |  Maybelle   |
|  Willard Robertson  | … |  Samuel D. Ingham   |
|  Charles Trowbridge  | … |  Martin Van Buren   |
|  Rubye De Remer  | … |  Rouva Bellamy   |
|  Betty Blythe  | … |  Rouva Wainwright   |
|  Zeffie Tilbury  | … |  Rouva Daniel Beall   |
Tuotanto

Margaret "Peggy" O’Neal Eatonin rooliin alun perin kaavailtiin Jean Harlowta. Vuonna 1934 Katharine Hepburnia harkittiin myös elokuvan pääosaan, kun elokuvan tekemistä suunniteltiin RKO Radio Picturesilla. MGM kuitenkin osti elokuvan oikeudet itselleen vuonna 1935. Margaret "Peggy" O’Neal Eatonin rooli meni loppujen lopuksi Joan Crawfordille.
Nykyaikaisen Pompadourin tuotanto alkoi 27. huhtikuuta 1936 ja päättyi kesäkuussa. Nykyaikainen Pompadour kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 1 119 000 dollarin budjetilla.
Elokuva on ensimmäinen, jonka Joan Crawford ja Franchot Tone tekivät yhdessä avioliittonsa aikana. He olivat menneet naimisiin vuonna 1935.
Julkaisu ja vastaanotto

Nykyaikainen Pompadour sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 28. elokuuta vuonna 1936. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 31. tammikuuta vuonna 1937.
Nykyaikainen Pompadour oli yksi Crawfordin taloudellisesti menestyneimmistä elokuvista MGM:llä. Elokuva oli myös Crawfordin kallein. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 1 458 000 dollaria ja ulkomailla 651 000 dollaria. Yhteensä Nykyaikainen Pompadour tuotti 2 019 000 dollaria. Elokuva sai lisäksi hyvän vastaanoton kriitikoilta.
Vuonna 1937 Beulah Bondi sai roolisuorituksestaan Oscar-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta ja George J. Folsey sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta kuvauksesta.
Nykyaikainen Pompadour julkaistiin DVD:lle 15. kesäkuuta vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Nykyaikainen Pompadour Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nykyaikainen Pompadour Elonet.
Nykyaikainen Pompadour AllMoviessa. (englanniksi)
Nykyaikainen Pompadour TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Nummen Hyrsylän työväentalo

| Hyrsylän työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Hyrsylä, Nummi, Lohja
Valmistumisvuosi:  ostettu vuonna 1911
Purkuvuosi:  1942
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyrsylän työväentalo oli Lohjan kaupungissa Nummen Hyrsylän  kylässä sijainnut työväentalo. Talon nykytilanteesta ei ole tietoa.
Historiaa

Nummen Hyrsylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Samana vuonna ostettiin nimismiehen leskeltä huvila, joka kunnostettiin yhdistystoiminnan tarpeisiin. Työväentalon tontin vuokrasopimusta ei uusittu, ja talo jouduttiin purkamaan vuonna 1942. Yhdistys rakensi vuonna 1952 tanssilavan, jonka puuainekset myytiin vuonna 1964. Myöhemmin toimitilaksi ostettiin Haukanpesä-niminen kiinteistö, joka siirtyi Nummen työväenyhdistykselle 1980-luvulla. Talon nykytilanteesta ei ole tietoa.
Toimintaa työväentalolla

Talossa oli juhlia ja iltamia keskeytyksettä vuoteen 1939 saakka. Talossa vieraili tunnettuja työväenpuhujia, kuten Sulo ja Wäinö Wuolijoki, Mikko Erich, Vihtori Huhta ja Cay Sundström. Näytelmiä valmistettiin ja esitettiin iltamissa. Vuonna 1932 vietettiin onnistunutta 25-vuotisjuhlaa.
Nikolai Telešov

Nikolai Telešov vuonna 1916.
Nikolai Dmitrijevitš Telešov (ven. Никола́й Дми́триевич Телешо́в, 10. marraskuuta 1867 Moskova – 14. maaliskuuta 1957 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Nikolai Telešov syntyi kauppiasperheeseen. Hän valmistui Moskovan käytännöllisestä kauppakorkeakoulusta vuonna 1884. Vuosina 1899–1916 Telešovin luona kokoontui kirjallisuuskerho Sreda, jonka toimintaan osallistui Venäjän kuuluisimpia kirjailijoita. Vallankumouksen jälkeen hän työskenteli muun muasssa valistusasiain kansankomissariaatissa ja sai VSFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimen vuonna 1938.
Telešov kirjoitti lähinnä realistisia ja filosofisia kertomuksia ja novelleja. Neuvostoaikainen pienoisromaani Natšalo kontsa (1933) kertoo vuoden 1905 vallankumoustapahtumista. Muistelmateos Kirjailijan muistiinmerkintöjä (Zapiski pisatelja) on ainutlaatuinen Moskovan kirjallisuuselämän kuvaus.
Suomennettuja teoksia

Kirjailijan muistiinmerkintöjä (Zapiski pisatelja). Suom. S. Seraste. Jyväskylä: Gummerus, 1946.
"Kaksintaistelu" ("Duel"). "Maassa maan tavalla" ("Protiv obytšaja"). Suom. Santeri Grönberg. Teoksessa Poimintoja: Valikoima venäläisten kirjailijain kertomuksia 1. Hamina: Uusi Kansan-kirjapaino, 1903.
Nuor Tolppanen vol. 1

| Nuor Tolppanen vol>  1 Uniikki |
| --- | --- | --- |

Mixtapen tiedot
 Julkaistu: 5. joulukuuta 2008
 Tuottaja(t): Sakke, Coach Beats, OP Beats, Boy Mike, MMEN
 Tyylilaji: rap, pop
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Uniikin muut julkaisut
| Aika ei venaa ketään 2005 | Nuor Tolppanen vol. 1 2008 | Juokse poika juokse 2009 |
Nuor Tolppanen vol. 1 on rap-artisti Uniikin 5. joulukuuta 2008 julkaistu mixtape. Se julkaistiin Rähinä Recordsin kautta.
Kappaleet

Däni (tuotanto Sakke)
Milli (mukana TPH & Aspekti) (Streetstyle) (Lil Wayne - A Milli)
Nuor Tolppanen (tuotanto Coach Beats)
Silloin ja nyt (mukana MG) (Tuotanto OP Beats & I.V.)
Sä et enää rakasta mua (mukana Cheek, Tasis, Brädi & TPH) (Streetstyle) (Jim Jones mukana Cobe - Love Me No More)
Ekstaasiin (tuotanto OP Beats)
Siitähän sä tykkäät (mukana Andu & Tasis) (tuotanto Boy Mike)
Vaik mitä tekis (tuotanto MMEN)
Money (mukana Tjes Boogie & D-Sign) (tuotanto Coach Beats)
Savu (mukana Henrika) (tuotanto MMEN)
Kappale "Vaik mitä tekis" on myös Syvällä pelissä vol. 1 -kokoelma-albumilla, tosin muutaman sekunnin lyhyempänä. "Däni" julkaistiin myöhemmin myös Juokse poika juokse -albumilla. "Silloin ja nyt (mukana MG)" julkaistiin myöhemmin MG:n 5 miljoonaa muuta -albumilla. "Money" sisältää sampleja ABBAn kappaleesta "Money, Money, Money".
Singlet

"Vaik mitä tekis" (2008)
"Sä et enää rakasta mua" (2008)
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu Tuoreet Platat -sivustolla (suomeksi)
Uniikki
| --- | --- |
Albumit:   Aika ei venaa ketään  Juokse poika juokse  Suurempaa  Kiitorata  #kylänmies  Pienen miehen isot hitit  Pikku prinssi 
Mixtapet:   Nuor Tolppanen vol. 1  8190 
Singlet:   ”En pyydä muuta” (mukana Illi)  ”Vaik mitä tekis”  ”Sä et enää rakasta mua”  ”Tehdään tää näin” (mukana Wörlin & RZY)  ”Myrskyn silmäs” (mukana Mia)  ”Niinku elokuvis” (mukana Jimi Pääkallo)  ”Pojat on poikii” (mukana Elastinen & Spekti)  ”Suurempaa” (mukana Mia)  ”Kesäbaustaa”  ”Kunnon mestaan vetää” (mukana Elastinen & Spekti)  ”Ulkopuolelle” (mukana Tasis)  ”Paita pois”  ”Kotka” (mukana Hookki-Heikki & MG)  ”Pätkätöis”  ”Naiseni mun” (mukana Ike)  ”Niin hyvä on” (mukana Diandra)  ”Ota selfie”  ”Nunnuka-lai-laa”  ”Smäidätään” (mukana Heikki Kuula & Emma)  ”Tikis”  ”Itsenäinen” (mukana Mikael Gabriel)  ”Kuumaa”  ”Korkeemmalle” (mukana Nelli)  ”Himomamma”  ”Oispa kaljaa” (mukana STIG)  ”Seppo Räty”  ”Korkki kii” (mukana Archie Cruz)  ”Polttarit”  ”Ei kerrota”  ”Valitsen elämän” (mukana Jannika B)  ”Eiks nii” (mukana Antti Koivula)  ”SuomiLove” (mukana Diandra)  ”Hevosii”  ”Neljän seinän sisäl” (Uniikki & Roope Salminen)  ”Ehjää” (mukana Tuuli)  ”Museo” (mukana Nuppu Oinas)  ”Elä vähä” 
Musiikkivideot:   "Yks kierros" (mukana Iso H)  "Myrskyn silmäs" (mukana Mia)  "Niinku elokuvis" (mukana Jimi Pääkallo)  "Pojat on poikii" (mukana Elastinen & Spekti)  "Suurempaa" (mukana Mia)  "Kunnon mestaan vetää" (mukana Elastinen & Spekti)  "Tervetuloo Helsinkiin" (DJ RZY mukana Wögä, Tasis, Elastinen, Juno, Mikael Gabriel, Timo Pieni Huijaus, Spekti, Uniikki, Stig Dogg, Cheek & Davo)  "Paita pois"  "Susijengi 2.0" (mukana Timo Pieni Huijaus & Brädi)  "Kiitorata"  "Kotka" (mukana Hookki-Heikki & MG)  "Rahaa palaa" (Kristal mukana Uniikki)  "Elämäsi diili"  "Puita uuniin" (mukana Timo Pieni Huijaus & Elastinen)  "Boom Kah" (Robin mukana Mikael Gabriel & Uniikki)  "Pätkätöis"  "Naiseni mun" (mukana Ike)  "Niin hyvä on" (mukana Diandra)  "Lapiolla päähän" (mukana Cheek)  "Ota selfie"  "Nunnuka-lai-laa"  "Nollast sataan"  "Smäidätään" (mukana Heikki Kuula & Emma)  "Tikis"  "Itsenäinen" (mukana Mikael Gabriel)  "Kuumaa"  "Himomamma"  "Odotus" (Uniikki & Irina)  "Hevosii" 
Muuta:  Diskografia
OMON

| OMON ven>  ОМОН |
| --- | --- |
 Tunnus
 OMON vuonna 2019
Toiminnassa:  Vuodesta 1919
Rooli:  Erikoisjoukko
Osa joukkoa:  Venäjän kansalliskaarti
Tukikohta:   Venäjä, Moskova
OMON-ryhmä kuorma-autoineen Nižni Novgorodissa.
﻿OMON (ОМОН, ven. Отряд мобильный особого назначения, Liikuteltavat erikoisjoukot, vuoden 2011 poliisiuudistukseen saakka ven. Отряд милиции особого назначения, Otrjad militsii osobogo naznatšenija, Miliisin erikoisjoukot) on yleisnimitys poliisin tai  miliisin erikoisjoukoille Venäjällä ja entisessä Neuvostoliitossa.
Näitä joukkoja käytetään erikoistilanteissa, kuten vaarallisissa pidätyksissä, panttivankitilanteissa, mellakoissa ja terrorismitapauksissa. Jokaisella Venäjän alueella ja useilla suuremmilla kaupungeilla on omat OMON-joukkonsa. Ukrainassa Neuvostoliitolta periytyneet OMON-joukot tunnettiin nimellä Berkut.
OMON-joukkoihin voivat hakea 22–30-vuotiaat asepalveluksen suorittaneet miehet. Seula on tiukka ja sisältää lääketieteelliset ja psykologiset testit. Koulutus kestää neljä kuukautta. Jäsenet saavat melko pientä palkkaa (noin 1 000 €/kk) ja jäävät yleensä eläkkeelle 45:n ikäisinä ilman merkittävää eläkettä.
OMONin juuret ovat Neuvostoliitossa sisäministeriön (MVD) alaisuuteen vuonna 1979 perustetussa erikoisjoukossa, joka luotiin valmistauduttaessa Moskovan olympialaisiin 1980, jotta varmistuttaisiin ettei kilpailuissa toistu Münchenin vuoden 1972 kaltaista verilöylyä.
Nykyinen järjestelmä on perustettu 1987 ja tuon erikoisjoukon jälkeläinen. OMON-joukot perustettiin Neuvostoliitossa alun perin pysäyttämään mielenosoitukset ja torjumaan huliganismia, mutta niiden toimenkuva laajeni jopa tavalliseen katupartiointiin saakka. Neuvostoliiton hajoamisvaiheessa OMON-joukkoja käytettiin tukahduttamaan tasavaltojen irtautumispyrkimyksiä ja esimerkiksi 20. tammikuuta 1991 osasto hyökkäsi Latvian sisäministeriöön.
Venäjä on kierrättänyt OMON-joukkoja Tšetšeniassa, jonne lähes kaikki joukkojen jäsenet joutuvat muutaman kuukauden tehtävään. Eräässä kuuluisassa tapauksessa seitsemänmiehinen OMON-joukko jäi helmikuussa 2000 sissien vangiksi ja teloittamaksi lähellä Džanei-Vedenon kylää mukanaan kamera, jossa oli kuvia miesjoukon palveluksesta Tšetšeniassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta OMON Wikimedia Commonsissa
Videoleike OMONin ensimmäisestä lehdistö/esittelytilaisuudesta; eXile; 10. toukokuuta 2007 (YouTube)
Nikolai Sutjagin

Nikolai Vasilijevitš Sutjagin (5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinski, Neuvostoliitto – 12. marraskuuta 1986) oli neuvostoliittolainen hävittäjälentäjä, joka oli 21 ilmavoitollaan Korean sodan johtava ässä.
Nikolai Sutjagin syntyi 5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinskin kylässä. Hänen vanhempansa olivat maatyöläisiä. Hän astui asepalvelukseen vuonna 1941. Vuonna 1942 hän valmistui Tšernikovin lentosotakoulusta. Elokuussa 1945 hän osallistui lentotoimintaan Japanin ilma-asetta vastaan Kaukoidässä Neuvostoliiton vapauttaessa Korean ja Mantšurian Japanin miehityksestä.
Sutjagin palveli 303. lentodivisioonan 17. laivueessa, kun se siirtyi toukokuussa 1951 Mantšuriaan tukemaan 324. lentodivisioonaa  Korean sotatoimissa. Sutjagin lensi ensimmäisen sotalentonsa tässä sodassa kesäkuun alussa 1951. Hän lensi koko sodan ajan MiG-15-hävittäjällä pudottaen etupäässä F-86-hävittäjiä. 10. lokakuuta 1951 Sutjagin sai kultaisen ansiomerkin ja hänestä tuli Neuvostoliiton sankari. Korean sodan jälkeen Sutjagin suoritti Lentoakatemian vuonna 1956 ja Sotilasakatemian vuonna 1964. Hän yleni kenraalimajuriksi ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1978. Hän kuoli 12. marraskuuta  1986.
Ilmavoitot

Ilmavoitot, kaikki hävittäjälentokoneita:
19. kesäkuuta 1951 - Sutjagin ampui alas F-86A-hävittäjän, jonka ohjaaja R. Laier on listattu kadonneeksi.
22. kesäkuuta 1951 - kaksi F-86-konetta, väitteelle ei vahvistusta USA:n tilastoissa.
26. kesäkuuta 1951 - F-86 - väitteelle ei vahvistusta USA:n tilastoissa, mutta kiinalaiset ovat vahvistaneet ilmavoiton (koneen osat löydetty).
29. heinäkuuta 1951 - F-84E.
9. elokuuta 1951 - F-80C - ohjaaja J. Kiser vangittiin.
25. elokuuta 1951 - Australian ilmavoimien Meteor-hävittäjä - ohjaaja R. Mitchell kuoli.
26. syyskuuta 1951 - kahdella lennolla kaksi voittoa: australialainen Meteor (ohjaaja E. Armit kuoli) ja F-86A (ohjaaja C. Barnett katosi).
marraskuu 1951 - kolme F-86- ja yksi F-84-konetta, väitteelle ei vahvistusta USA:n tilastoissa
3. joulukuuta 1951 - yksi F-86 ja yksi F-84 kahdessa eri ilmataistelussa. F-86E ei tuhoutunut, vaan palasi tukikohtaansa vaurioituneena.
15. joulukuuta 1951 - F-86E - ohjaaja W. Prindle kuoli epäonnistuneessa pakkolaskussa Suwonin lentotukikohtaan.
18. joulukuuta 1951 - Sutjaginilla oli käytössään MiG-15bis. F-86E - ohjaaja G. Pistole pelastui laskuvarjolla ja Yhdysvaltain joukot evakuoivat hänet.
23. joulukuuta 1951 - F-84 E Thunderjet, ohjaaja D. Morgan vangittiin.
11. tammikuuta 1952 - F-86E, ohjaaja  T. Reeves listattu kadonneeksi.
Kuten aina puolin ja toisin, voittojen ja tappioiden tilastoinnissa on epäselvyyksiä. Sutjaginin tapaus on kuitenkin harvinaisen tarkkaan analysoitu.
Nolan Schaefer

Nolan Schaefer pelaamassa Providence Bruinsin joukkueessa vuonna 2011.
Nolan Schaefer (s. 15. tammikuuta 1980) on kanadalais-sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Uransa viimeiset neljä kautta hän pelasi Sveitsin NLA-liigassa. Schaefer pelasi urallaan myös seitsemän NHL-ottelua San Jose Sharksissa. Juuri San Jose varasi Schaeferin NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella 166. pelaajana.
Sam Lofquist

| Sam Lofquist> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Somerset, WI, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kalles Kaviar (Ruotsissa), Kallen mätitahna
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  98 kg
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–2022
Seurat:  Houston Aeros (AHL) South Carolina Stingrays (ECHL) IK Oskarshamn (Allsv.) Djurgårdens IF (Allsv.) SaiPa (SML) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) EHC Biel (NL) San Antonio Rampage (AHL) Kunlun Red Star (KHL) Linköping HC (SHL) KooKoo (SML)
Samuel Lofquist (s. 15. maaliskuuta 1990 Somerset, Wisconsin, Yhdysvallat) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Lofquist pelasi valtaosan urastaan Euroopassa, muun muassa neljä vuotta Suomessa. Hän oli pelityyliltään oikealta laukova kahden suunnan puolustaja.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2008 | jääkiekko |  |
Lofquist pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti pronssia. Lofquist edusti myös Yhdysvaltain A-maajoukkuetta Deutschland Cupissa vuonna 2015.
Muuta

Lofquistilla on ruotsalaisia sukujuuria. Hänen isänsä Gordy pelasi amerikkalaista jalkapalloa NFL-tasolla Minnesota Vikingsin joukkueessa. Lofquist sai IK Oskarshamnin Allsvenskan-joukkueessa pelatessaan päävalmentaja Fredrik Söderströmiltä Kallen mätitahnan etiketistä muistuttavien kasvonpiirteidensä vuoksi lempinimen "Kalles Kaviar".
Lofquistin lyöntilaukauksen nopeudeksi on parhaimmillaan mitattu 170 km/h.
NBA:n tähdistöjoukkue

NBA:n tähdistöjoukkue on vuosittain valittava NBA:n parhaista pelaajista koostuva joukkue. Valinnat suorittaa televisiotoimittajista ja lehtitoimittajista koottu paneeli. Valintoja on suoritettu heti ensimmäisestä NBA-kaudesta lähtien. Vain kaudella 1951–1952 ensimmäiseen tähdistöjoukkueeseen on valittu kuusi pelaajaa. Nykyisin jokaiseen joukkueeseen valitaan viisi pelaajaa. Kaudesta 1988–1989 lähtien tähdistöjoukkueita on valittu kolme. Eniten tähdistöjoukkue-valintoja on Kareem Abdul-Jabbarilla, Kobe Bryantilla, Tim Duncanilla ja LeBron Jamesilla, jotka on valittu 15 kertaa joukkueisiin. Eniten ykköstähdistöjoukkue-valintoja on LeBron Jamesilla, 12 kappaletta, ja toiseksi eniten Kobe Bryantilla ja Karl Malonella, jotka on valittu 11 kertaa.
Valinnat

| --- | --- |
^: Pelaa edelleen
*: Valittu Basketball Hall of Fameen
Pelaaja (X): Valintojen määrä
Pelaaja (kursivointi): Pelaaja, joka valittiin samana kautena arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Valinnat

| 2017–2018 | James Harden^ (5) | Houston Rockets | DeMar DeRozan^ (2) | Toronto Raptors | Victor Oladipo^ | Indiana Pacers |  |
| 2017–2018 | Damian Lillard^ (3) | Portland Trail Blazers | Russell Westbrook^ (7) | Oklahoma City Thunder | Stephen Curry^ (5) | Golden State Warriors |  |
| 2018–2019 | Giannis Antetokounmpo^ (3) | Milwaukee Bucks | Kevin Durant^ (9) | Golden State Warriors | Blake Griffin^ (5) | Detroit Pistons |  |
| 2018–2019 | Paul George^ (5) | Oklahoma City Thunder | Kawhi Leonard^ (3) | Toronto Raptors | LeBron James^ (15) | Los Angeles Lakers |  |
| 2018–2019 | Nikola Jokić^ | Denver Nuggets | Joel Embiid^ (2) | Philadelphia 76ers | Rudy Gobert^ (2) | Utah Jazz |  |
| 2018–2019 | James Harden^ (6) | Houston Rockets | Damian Lillard^ (4) | Portland Trail Blazers | Russell Westbrook^ (8) | Oklahoma City Thunder |  |
| 2018–2019 | Stephen Curry^ (6) | Golden State Warriors | Kyrie Irving^ (2) | Boston Celtics | Kemba Walker^ | Charlotte Hornets |  |
Aiheesta muualla

NBA (englanniksi)
Sami Seliö

| Sami Seliö |
| --- | --- |
 Sami Seliö ja F2000-veneilijä Michael Nylund Tammisaaressa kesällä 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1975 (ikä 49) Lohja
Kansalaisuus:   Suomi
Moottoriurheilija
F1 Powerboat Racing
Esikoiskausi:  1998
Voittoja:  13
Maailmanmestaruuksia:  2
Mestaruudet
2007, 2010:  F1 Powerboat Racing
Aiheesta muualla
Kotisivu
Sami Mikael Seliö (5. toukokuuta 1975 Lohja) on suomalainen F1-veneilijä ja vuosien 2007 ja 2010 maailmanmestari. Tällä hetkellä Seliö kilpailee Sharjah F1 Team -tallissa.
Formula 1 -veneura

Seliö osallistui ensimmäiseen F1-venekisaansa Tampereella 1998 ja hän sijoittui kuudenneksi. Ensimmäisen F1-paalupaikan hän saavutti 27. toukokuuta 2006 Portugalissa. Vajaa vuosi myöhemmin hän sai uransa avausvoiton Ranskan LaRochellessä.
Kaudella 2005 Seliö saavutti MM-sarjassa toisen sijan. Kaudella 2007 Seliö lähti viimeiseen F1-kisaan MM-sarjan toiselta sijalta ollen 16 pistettä jäljessä Guido Cappellinia. Arabiemiraattien Sharjahissa ajetussa päätöskisassa lähes varmana mestarina pidetty Cappellini keskeytti kymmenen kierrosta ennen maalia ja Seliön ajaessa voittoon nousi hän maailmanmestariksi neljän pisteen erolla. Seliöstä tuli historian ensimmäinen suomalainen F1-veneiden maailmanmestari. Kaudella 2007 Seliö voitti kolme MM-osakilpailua. Kaudella 2008 Seliö sijoittui MM-sarjassa toiseksi ja  kaudella 2009 hän sijoittui kolmanneksi.
Kaudella 2010 Seliö voitti F1-uransa toisen maailmanmestaruuden.
2. lokakuuta 2011 Seliö oli onnettomuudessa Kiinan Liuzhoussa järjestetyssä osakilpailussa, jossa Seliö menetti veneen hallinnan n. 200 km/h:n vauhdissa . Onnettomuudessa Seliö sai aivotärähdyksen, mursi kylkiluita ja häntäluunsa sekä hänen oikea silmänsä sai verenpurkautuman kovan rysäyksen johdosta .
Seliön isä Niilo Seliö on venevalmistaja Seliö Boatsin perustaja.