stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yle Radio 1

| Yle Radio 1 |
| --- | --- |
 "Vapaus ajatella"
Perustettu:  1. kesäkuuta 1990
Kuuluvuus: valtakunnallinen, Internet
Aavasaksa: 87,9 MHz
Anjalankoski: 88,5 MHz
Espoo: 87,9 MHz
Eurajoki: 87,7 MHz
Fiskari: 90,9 MHz
Haapavesi: 89,0 MHz
Iisalmi: 87,7 MHz
Inari: 88,4 MHz
Joensuu: 101,2 MHz
Joutseno: 88,0 MHz
Jyväskylä: 89,9 MHz
Karigasniemi: 89,5 MHz
Kerimäki: 90,5 MHz
Kiihtelysvaara: 88,4 MHz
Kilpisjärvi: 88,0 MHz
Koli: 90,2 MHz
Kruunupyy: 91,4 MHz
Kuopio: 91,6 MHz
Kuttanen: 94,1 MHz
Lahti: 93,2 MHz
Lammaskoski: 88,5 MHz
Lapua: 88,2 MHz
Mikkeli: 88,9 MHz
Nuorgam: 88,6 MHz
Nuvvus: 88,1 MHz
Näätämö: 87,6 MHz
Oulu: 90,4 ja 104,4 MHz
Pello: 90,2 MHz
Pernaja: 89,5 MHz
Pieksämäki: 89,4 MHz
Pihtipudas: 88,6 MHz
Porvoo: 96,4 MHz
Posio: 87,6 MHz
Pyhätunturi: 91,0 MHz
Pyhävuori: 88,9 MHz
Raahe: 106,5 MHz
Rovaniemi: 88,2 MHz
Ruka: 90,7 MHz
Taivalkoski: 89,2 MHz
Tammela: 89,2 MHz
Tampere: 90,7 MHz
Tenola: 89,0 MHz
Tervola: 88,6 MHz
Turku: 89,8 MHz
Utsjoki: 90,7 MHz
Vaasa: 87,8 MHz
Vuokatti: 92,3 MHz
Vuotso: 87,8 MHz
Ylläs: 92,2 MHz
Mediatiedot 
Omistaja:  Yleisradio
Kuulijamäärä:  700 000 / vuorokausi
yleradio1.fi
Yle Radio 1 (vuoteen 2003 (Radio) Ylen Ykkönen, vuoteen 2012 YLE Radio 1) on vuoden 1990 radiouudistuksessa toimintansa aloittanut valtakunnallinen Yleisradion radiokanava. Suomen ainoan radiokanavan (1926–1963), yleisohjelman (1963–1985) ja 1-verkon (1985–1990) jatkajana Yle Radio 1 on kulttuurin, asiapuheen ja radiodraaman (kuunnelmat) sekä klassisen musiikin, jazzin ja kansanmusiikin kanava. Öisin kanavalla esitetään klassista musiikkia ohjelmassa Yöklassinen.
Ohjelmisto

Vuoden 2024 alkuun asti kanava hyödynsi automaattilähettämisteknologiaa säännöllisesti vain Yöklassinen-ohjelman toteuttamisessa. Nykyisin myös muita valikoituja ohjelmakaavion (ks. taulukko alla, merkitty nimellä "pikauusintoja") osuuksia lähetetään ilman simultaania juontamista. Ohjelmia ei kuitenkaan juoksuteta peräkkäin ilman oheiskerrontaa, vaan lyhyitä esittelyjuontoja toteutetaan mm. Yle TV1:stä ja Yle Vega -radiokanavalta jo aiemmin tutulla etukäteistallennusmenetelmällä.
Ohjelmisto > Esimerkkejä Yle Radio 1:n tunnetuimmista ohjelmista

Aristoteleen kantapää
Klasariparatiisi
Kulttuuriykkönen
Lauantain toivotut levyt
Maailmanpolitiikan arkipäivää
Muistojen bulevardi
Näistä levyistä en luovu
Politiikkaradio
Riston Valinta
Sävel on vapaa
Tämän runon haluaisin kuulla
Ykkösaamu
Yleistä

Yle Radio 1:n lähetys kuului vuosina 2001–2017 Yle Teemalta silloin, kun kanavalla ei ollut tv-lähetystä sekä päivisin Ylen Uutisikkunan taustaäänenä vuodet 2000–2012.
Kuuluttajat

Jari Aula
Miikkapekka Heikkilä
Maaria Holma
Tuija Kurvinen
Miia Lahti
Jalmari Laine
Tuomas Niemelä
Heikki Puskala
Kaisa Ranta
Timo Teräsvuori
Joni Timonen
Teemoitetut kesäohjelmistot

Vuodesta 2005 lähtien Yle Radio 1:llä on ollut jokin kesäteema. Vuoteen 2021 asti tämä perinne ajoittui heinäkuuhun. Yle Teema -kanavan mukaantulosta eli vuodesta 2022 lähtien määritelmänä on ollut yleisesti ja ilman kuukausisidonnaisuutta nimenomaan koko kesän teemoittaminen. Kuitenkin radiopuolella tämän teemoittamisen ydinaika on ollut jokseenkin kesän alkupuoli. Teemat ovat olleet seuraavia:
2005: Punainen heinäkuu (Neuvostoliitto)
2006: Pakollinen heinäkuu (suomenruotsalaisuus)
2007: Jumalainen heinäkuu
2008: Isänmaiden heinäkuu
2009: Haastava heinäkuu
2010: Karjalainen heinäkuu
2011: Turkulainen heinäkuu
2012: Murhaava heinäkuu
2013: Romantiikan heinäkuu
2014: Naisen heinäkuu
2015: Itämeren heinäkuu
2016: Keskiajan heinäkuu
2017: Toivon heinäkuu
2018: Itämainen heinäkuu
2019: Uuden maailman heinäkuu
2020: Afrikkalainen heinäkuu
2021: Latinalaisen Amerikan heinäkuu
2022: Tulevaisuuksien kesä
2023: Juurien kesä
2024: Espanjalainen kesä
Aiheesta muualla

Yle Radio 1:n kotisivut
Yle
| --- | --- |
Radiokanavat:   Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Sámi Radio  Yle Puhe (lakkautettu)  Yle Klassinen  Yle Vega  Yle X3M  Yle Mondo  Yle Sat 1  Yle Sat 2 
Televisiokanavat:   Yle TV1 (HD)  Yle TV2 (HD)  Yle Teema & Fem (Yle Fem, Yle Teema, HD)  TV Finland 
Uutispalvelut:   Yle Uutiset (selkokielinen, viittomakielinen)  Yle Urheilu  TV-nytt  Yle Ođđasat  Novosti Yle  Yle Uutisvahti  Sää  Yle Tiede 
Muut palvelut:   Yle Areena  Yle Elävä arkisto  Abitreenit  Digitreenit  Yle Oppiminen  Yle Uutisluokka  Yle Kioski 
Organisaatio:   Yleisradion hallintoneuvosto  Yleisradion hallitus  Yleisradion johtoryhmä  Ylen yksiköt  Svenska Yle  Yle Sápmi 
Muuta:   Pasilan linkkitorni  Merja Ylä-Anttila  Matti Apunen 
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:   Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:   Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:   Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:   NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:   Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:   Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:   Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024)
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017

Vuoden 2017 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 20.–23. heinäkuuta Stadio Olimpico Carlo Zecchinilla Grossetossa Italiassa.
Mitalistit

Käytetyt lyhenteet:
WJR = alle 20-vuotiaiden maailmanennätys
EJR = alle 20-vuotiaiden Euroopan ennätys
CR = kilpailuennätys
NR = maan ennätys
PB = henkilökohtainen ennätys
SB = henkilökohtainen kauden paras tulos
Mitalistit > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Filippo Tortu | 10,73 |  Samuel Purola | 10,79 |  Oliver Bromby | 10,88 |
| 200 m |  Toby Harries | 20.81 PB |  Jona Efoloko | 20,92 PB |  Samuel Purola | 21.00 |
| 400 m |  Vladimir Aceti | 45,92 EJR |  Tymoteusz Zimny | 46,04 PB |  Jonathan Sacoor | 46,23 |
| 800 m |  Marino Bloudek | 1.48,70 |  Markhim Lonsdale | 1.48,820 |  John Fitzsimons | 1.49,15 |
| 1 500 m |  Jake Heyward | 3.56,73 |  Dries De Smet | 3.56,98 |  Adrián Ben | 3.57,328 |
| 5 000 m |  Jakob Ingebrigtsen | 14.41,67 |  Tariku Novales | 14.44,66 |  Dorin Rusu | 14.46,07 |
| 10 000 m |  Dorin Rusu | 31.08,86 |  Sergei Polikarpenko | 31.10,85 |  Sezgin Ataç | 31.12,18 |
| 3 000 m estejuoksu |  Jakob Ingebrigtsen | 8.50,00 |  Alexis Phelut | 8.53,734 |  Louis Gilavert | 8.57,12 |
| 110 m aitajuoksu (99 cm) |  Jason Joseph | 13,41 |  Robert Sakala | 13,48 PB |  Luis Salort | 13,48 |
| 400 m aitajuoksu |  Wilfried Happio | 49,93 EJR |  Alessandro Sibilio | 50,34 PB |  David José Pineda | 50,41 |
| Korkeushyppy |  Maksim Nedasekau | 233 CR |  Dmytro Nikitin | 228 PB |  Tom Gale | 228 PB |
| Seiväshyppy |  Armand Duplantis | 565 CR |  Bo Kanda Lita Bähre | 545 |  Romain Gavillon | 535 PB |
| Pituushyppy |  Miltiadis Tentoglou | 807 |  Jakub Andrzejczak | 802 PB |  Héctor Santos | 796 PB |
| Kolmiloikka |  Martin Lamou | 16,97 EJR |  Andrea Dallavalle | 16,87 |  Melvin Raffin | 16,82 |
| Kuulantyöntö (6 kg) |  Marcus Thomsen | 21,36 WJR |  Szymon Mazur | 20,70 |  Odisséas Mouzenídis | 20,67 |
| Kiekonheitto (1,75 kg) |  Oskar Stachnik | 62,01 |  Hleb Zhuk | 60,16 |  George Evans | 59,05 |
| Moukarinheitto (6 kg) |  Hlib Piskunov | 81,75 CR |  Aliaksandr Shymanovich | 77,74 |  Dániel Rába | 75,957 |
| Keihäänheitto |  Cyprian Mrzygłód | 80,52 PB |  Aliaksei Katkavets | 76,91 PB |  Lukas Moutarde | 74,22 PB |
| Kymmenottelu |  Niklas Kaul | 8435 CR |  Johannes Erm | 8141 PB |  Karel Tilga | 8002 PB |
| 10 000 m ratakävely |  Sergei Širobokov | 43.31,29 |  José Manuel Pérez | 44.17,23 |  Eduard Zabuzhenko | 44.12,16 |
| 4×100 m viesti |  Saksa Milo Skupin-Alfa Thomas Barthel Jonathan Petzke Emanuel Stubican | 39,48  EJR |  Italia Andrei Alexandru Zlatan Nicholas Artuso Mario Marchei Filippo Tortu | 39,50 |  Espanja Javier Troyano Pol Retamal Daniel Ambros Sergio López | 39,59 |
| 4×400 m viesti |  Italia Vladimir Aceti Edoardo Scotti Klaudio Gjetja Alessandro Sibilio | 3.08,68 |  Ranska Fabrisio Saïdy Téo Andant Lidji Mbaye Wilfried Happio | 3.09,04 |  Puola Mateusz Rzeźniczak Antoni Walicki Maciej Hołub Tymoteusz Zimny | 3.09,32 |
Mitalistit > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Gina Akpe-Moses | 11,71 |  Keshia Kwadwo | 11,75 |  Ingvild Meinseth | 11,77 |
| 200 m |  Maya Bruney | 23,04 |  Sophia Junk | 23,45 |  Katrin Fehm | 23,49 PB |
| 400 m |  Anastasiya Bryzhina | 52,01 |  Andrea Miklós | 52,31 PB |  Hannah Williams | 52,55 PB |
| 800 m |  Khahisa Mhlanga | 2.06,96 |  Ellie Baker | 2.07,01 |  Gabriela Gajanová | 2.07,15 |
| 1 500 m |  Jemma Reekie | 4.13,25 |  Liliana Georgieva | 4.16,73 PB |  Harriet Knowles-Jones | 4.17,53 |
| 3 000 m |  Delia Sclabas | 9.10,13 |  Mathilde Sénéchal | 9.20,05 PB |  Nadia Battocletti | 9.24,01 PB |
| 5 000 m |  Jasmijn Lau | 16.38,85 |  Miriam Dattke | 16.39,81 |  Floor Doornwaard | 16.41,71 |
| 3 000 m estejuoksu |  Lisa Oed | 10.00,79 PB |  Tatsiana Shabanava | 10.03,32 |  Gülnaz Uskun | 10.19,44 |
| 100 m aitajuoksu |  Solène Ndama | 13,15 PB |  Alicia Barrett | 13,28 |  Klaudia Siciarz | 13,33 |
| 400 m aitajuoksu |  Yasmin Giger | 55,90 |  Agata Zupin | 55,96 NR |  Viivi Lehikoinen  | 56,49 PB |
| Korkeushyppy |  Michaela Hrubá | 193 |  Karina Taranda | 187 |  Maja Nilsson | 185 |
| Seiväshyppy |  Lisa Gunnarsson | 440 |  Molly Caudery | 435 PB |  Wilma Murto | 415 |
| Pituushyppy |  Milica Gardašević | 646 |  Tabea Christ | 641 PB |  Kaiza Karlén | 632 |
| Kolmiloikka |  Violetta Skvartsova | 14,21 CR |  Ilionis Guillaume | 13,97 | } Naomi Ogbeta | 13,68 |
| Kuulantyöntö |  Julia Ritter | 17,24 CR |  Jorinde van Klinken | 16,89 PB |  Anna Niedbała | 16,32 |
| Kiekonheitto |  Alexandra Emilianov | 56,38 |  Karolina Urban | 53,88 |  Kristina Rakočević | 53,56 |
| Moukarinheitto |  Katerina Skypalová | 64,78 |  Eva Mustafić | 63,09 PB |  Michaela Walsh | 61,27 |
| Keihäänheitto |  Nikol Tabačková | 55,10 |  Carolina Visca | 53,65 |  Elina Kinnunen | 52,94 |
| Seitsenottelu |  Alina Shukh | 6381 CR |  Géraldine Ruckstuhl | 6357 NR |  Sarah Lagger | 6083 |
| 10 000 m ratakävely |  Yana Smerdova | 47.19 |  Teresa Zurek | 47.33 |  Meryem Bekmez | 48.33 |
| 4×100 m viesti |  Saksa Katrin Fehm Keshia Kwadwo Sophia Junk Jennifer Montag | 43,44 |  Ranska Éloïse de la Talle Sarah Mingas Estelle Raffai Marine Mignon | 44,03 |  Iso-Britannia Ebony Carr Alisha Rees Maya Bruney Olivia Okoli | 44,17 |
| 4×400 m viesti |  Ukraina Ivanna Avramchuk Dzhoys Koba Iryna Marchak Anastasiya Bryzhina | 3.32,82 CR |  Saksa Vanessa Aniteye Meike Gerlach Alica Schmidt Corinna Schwab | 3.33,08 |  Iso-Britannia Mair Edwards Maya Bruney Ella Barrett Hannah Williams | 3.33,68 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 5 | 7 | 1 | 13 |
| 2 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 5 | 6 | 8 | 19 |
| 3 |  Ukraina | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 4 |  Ranska | 3 | 5 | 4 | 12 |
| 5 |  Italia | 3 | 5 | 1 | 9 |
| 6 |  Sveitsi | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 7 |  Norja | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 8 |  Tšekki | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 9 |  Valko-Venäjä | 2 | 5 | 0 | 7 |
| 10 |  Puola | 2 | 4 | 3 | 9 |
| 11 |  Ruotsi | 2 | 0 | 2 | 4 |


| 12 |  Alankomaat | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 |  Romania | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 14 |  Kroatia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 15 |  Irlanti | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 16 |  Kreikka | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 17 |  Moldova | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 |  Serbia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 19 |  Espanja | 0 | 2 | 5 | 7 |
| 20 |  Suomi | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 21 |  Belgia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 21 |  Viro | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 23 |  Bulgaria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 |  Slovenia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 25 |  Turkki | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 26 |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Montenegro | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Slovakia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 44 | 44 | 44 | 132 |
Torgny Schunnesson

| Torgny Schunnesson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Harry Gustaf Torgny Schunnesson
Syntynyt: 19. syyskuuta 1948 (ikä 76) Stehag, Ruotsi
Ammatti:  dokumentaristi
Harry Gustaf Torgny Schunnesson (s. 19. syyskuuta 1948 Stehag) on ruotsalainen dokumenttielokuvien ohjaaja, joka yhdessä kuvaaja Jean Hermansonin kanssa havainnoi ruotsalaisten arkea ja työolosuhteita 1980- ja 1990-luvuilla. Vanhojen kirjojen keräilyä harrastava Schunnesson on tullut tunnetuksi myös SVT:n Antikrundan-ohjelmasta, jossa hän toimii asiantuntijana.
Dokumentteja

Den sista båten (1983)
Båtbyggarnas testamente (1986)
Arbetets döttrar (1987)
Strålande tider (1989)
Himmel över Malmö (1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torgny Schunnesson Wikimedia Commonsissa
Yélimanén piiri

| Yélimanén piiri Cercle de Yélimané |
| --- | --- |
 Yélimanén piiri Malin kartalla.
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Yélimané
Pinta-ala:  5 700 km²
Väkiluku (2009):  176 500
Yélimanén piiri (ransk. Cercle de Yélimané) on paikallishallintoalue Kayesin alueella Malissa. Sen pinta-ala on 5 700 neliökilometriä. Asukkaita on 176 500 henkeä (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto

Yélimanén piiri rajoittuu idässä Kayesin alueen Nioron, etelässä Bafoulabén ja lännessä Kayesin piireihin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Maisemaa leimaa koillisesta etelään ulottuva Yélimanén ylänkö kukkuloineen ja laaksoineen. Vesistöjä ovat Kolimbiné ja sen sivujoet Térékole, Gari ja Krigou. Kasvillisuus on kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia.
Piiri kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta syyskuuhun, kuiva ja viileä kausi marraskuusta helmikuuhun ja kuiva ja kuuma kausi maaliskuusta toukokuuhun. Lämpötila vaihtelee keskimäärin 16 ja 41 asteen välillä. Keväällä puhaltaa kuuma ja kuiva harmattan-tuuli.
Hallinto ja asutus

Vuonna 1977 perustettuun piiriin kuuluu Toyan kaupunkikunta ja 11 maalaiskuntaa: Diafounou Diongaga, Diafounou Gory, Fanga, Gory, Guidime, Kirané Kaniaga, Kremis, Konsiga, Marekaffo, Soumpou ja Tringa. Hallinnollinen keskus on Guidimen kunnan Yélimanén kylä. Kyliä on yhteensä 89.
Yélimané on väestöltään pienin Kayesin alueen piireistä. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on fulbeja ja maureja. Yli 25 000 henkeä on muuttanut asumaan ulkomaille, etupäässä Ranskaan.
Liikenne, talous ja palvelut

Piirin eteläosan läpi kulkee Bamakon ja Kayesin välinen päällystetty valtatie RN1. Yélimanésta on päällystetty maantie Kayesiin ja päällystämätön tie Nioroon. Yélimanéssa on käyttämätön lentokenttä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely sekä osin transhumanssiin perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siipikarja sekä vähäisemmässä määrin aasit ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Maastamuuttajat lähettävät rahaa perheilleen ja rahoittavat erilaisia infrastruktuurihankkeita.
Piirissä toimii joukko alakouluja ja 12 yläkoulua, mutta ei lukiota tai ammattikouluja Terveyspalvelut käsittävät 18 kunnallista terveyskeskusta ja piirin poliklinikan. Yleisimmät terveysongelmat ovat malaria, aliravitsemus ja bilhartsia. Vesihuollon taso on riittämätön. Piirissä on lankapuhelin- ja matkapuhelinverkot, mutta ei Énergie du Malin sähköverkkoa. Sähköä saadaan aggregaateista, pienistä lämpövoimaloista ja aurinkopaneeleista.
Matkailu

Matkailu alueelle on vähäistä. Yélimanéssa on heikkotasoinen hotelli.
Jānis Krūmiņš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Krūmiņš Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Krūmiņš Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Krūmiņš Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 |  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 |  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Turkki 1959 |  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1961 |  |  |
|  Kultaa | Puola 1963 |  |  |
Jānis Krūmiņš (ven. Ян Круминь, Jan Krumin, 30. tammikuuta 1930 Raiskums – 21. marraskuuta 1994 Riika) oli latvialainen koripalloilija, joka edusti kilpaurallaan Neuvostoliittoa.
Krūmiņš pelasi urallaan ASK Rīgassa voittaen Euroopan mestareiden cupin kolmasti (1958, 1959, 1960) ja Neuvostoliiton mestaruuden neljästi vuosina 1955, 1956, 1957 ja 1958.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Krūmiņš saavutti olympialaisista kolme peräkkäistä hopeamitalia: Melbournesta 1956, Roomasta 1960 ja Tokiosta 1964. Hän voitti myös kolmesti Euroopan mestaruuden; nekin tulivat kolme kertaa peräkkäin: Turkista 1959, Jugoslaviasta 1961 ja Puolasta 1963.
Volkswagen Passat (B7)

| Volkswagen Passat B7 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Angola  Intia  Kiina  Malesia  Saksa  Ukraina  Venäjä
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2010–2014
Muut nimet:  Volkswagen Magotan Volkswagen Variant
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Volkswagen Passat (B6)
Seuraaja:  Volkswagen Passat (B8)
Teknisesti samankaltaisia:  SEAT Alhambra (Typ 7N) Škoda Superb (Typ 3T) Volkswagen CC Volkswagen Passat (B6) Volkswagen Passat (NMS) Volkswagen Sharan II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A6
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  1,4–3,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Volkswagen Passat B7 on Volkswagenin Passat-mallin viidennestä sukupolvesta uudistettu versio, jota valmistettiin vuosina 2010–2014. Se ei ollut täysin uusi malli, vaan perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, vaikka autoa olikin päällisin puolin uudistettu. Kiinassa sitä myytiin sedan-korisena Volkswagen Magotan -nimisenä, farmaria puolestaan Volkswagen Variantina ilman Passat-nimeä. Pohjois-Amerikan markkinoilla tätä Passat-mallia ei myyty, vaan siellä markkinoille tuli eurooppalaisesta eroava versio (Passat NMS).
Volkswagen Passat (2010–2014)

Uudistunut Passat esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2010. Tokion autonäyttelyssä joulukuussa 2011 esiteltiin lisäksi Passat Alltrack, joka on farmarimallin maastokelpoisempi versio 30 millimetriä korotetulla maavaralla ja koria suojaavilla muoviosilla.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/150 hv), 1,8 TSI (160 hv), 2,0 TSI (211 hv) ja 3,6 FSI VR6 (300 hv). Dieselmoottorit olivat yhteispaineruiskutteiset 1,6 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (140/170 hv). Suurempitehoinen 1,4 TSI käyttää polttoaineenaan bensiinin lisäksi myös maakaasua.
Moottorivalikoimaa uudistettiin vuoden 2012 loppupuolella, jolloin 1,8 TSI:n korvasi 160-hevosvoimainen versio 1,4 TSI:stä. 170-hevosvoimaisen dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Passat (B7) Wikimedia Commonsissa
Volkswagen Passat B7 Variant
Volkswagen Passat B7 Alltrack
Anders Roos nuorempi

Anders Roos nuorempi. J.E. Lindh 1828.
Roosin talo 1813. Nykyisin K.H. Renlundin museo.
Anders (Andreas) Roos nuorempi (19. syyskuuta 1785 Pietarsaari – 17. toukokuuta 1842 Kokkola) oli kokkolalainen suurkauppias ja laivanvarustaja.
Elämäkerta

Anders Roosin vanhemmat olivat kauppias ja raatimies Anders Roos vanhempi (1750–1810) ja Maria Elisabeth Rahm (1759–1803), jotka muuttivat vuonna 1779 Pietarsaaresta Kokkolaan. Roosit olivat kauppiaita ja laivanvarustajia jo kolmannessa polvessa.
Anders Roos vanhempi harjoitti huomattavaa tukku- ja ulkomaankauppaa sekä laivanrakennusta ja kohosi kokkolalaisten suurkauppiaitten eturiviin muutamassa vuodessa. Hän oli nerokas ja häikäilemätön liikemies, joka keräsi mittavan omaisuutensa erityisesti Ranskan vallankumoussotien aikana lähettämällä aluksiaan puutavara- ja tervalasteissa sotiviin valtioihin. Rahtaaminen epävarmoilla merillä oli suuri riskinotto koska uhkana oli menettää aluksensa ja lastinsa sotaa käyvien maiden merikaappareille. Riski kuitenkin kannatti ja vuoden 1800 varallisuusselvityksessä Roos vanhempi oli Suomen rikkain mies, aikana jolloin Kokkola oli maan johtavia tervakauppa- ja merenkulkukaupunkeja. Anders Roos vanhemmalla ja Maria Elisabeth Rahmilla oli yhteensä 12 lasta, joista Anders nuorempi oli ainoa aikuiseksi elänyt poika.
Anders nuorempi sai hyvän koulutuksen, hän opiskeli ensin Åbo Akademissa ja myöhemmin Englannissa. Anders osallistui isänsä liiketoimintaan jo 17-vuotiaana ja sai itsellisoikeudet poikkeuksellisesti jo 19-vuotiaana. Isän terveyden heiketessä hän sai porvarioikeudet ja astui kauppahuoneen liiketoiminnan johtoon 24-vuotiaana vuonna 1809.
1830-luvulla Anders Roos nuorempi omisti kolmasosan Kokkolan suurimmillaan olleesta kauppalaivastosta sekä useita sahoja. Kiristynyt kilpailu johti kuitenkin siihen, ettei kauppahuone menestynyt enää yhtä hyvin kuten Anders Roos vanhemman aikana. Nuorin poika Otto Herman jatkoi kauppatoimintaa, mutta suhdanteet heikkenivät ja kauppahuone teki vararikon vuonna 1881.
Perhe

Anders Roos avioitui vuonna 1809 Pietarsaaren rikkaimpiin kauppiaisiin kuuluneen Adolf Lindskogin ja Anna Catharina Niclasdotter Malmin tyttären Maria Sophia Lindskogin (1787–1856) kanssa. Heillä oli yhteensä kymmenen lasta, kolme poikaa ja seitsemän tytärtä: Catharina Sophia Roos (1809–1861), Anders Oskar Roos (1812–1849), Adolf Roos (1814–1815), Rosina Amanda Etholén (1816–1864), Maria Bernhardina Malm (1817–1887), Adolphina Mathilda Petander (1820–1907), Constance Elisabet Nordenswan (1821–1910), Lovisa (Louise) Hildegard Nordensvan (1823–1902), Otto Herman Roos (1825–1914) ja Sophie Emelie Schmiedte (1829–1903).
Tyttäret olivat kuuluja kauneudestaan ja vanhinta lukuun ottamatta avioituivat hyvin, heistä useat Ruotsiin. Pojista kumpikaan ei jatkanut isänsä kauppiasuraa menestyksellä. Catharina Sophia muutti pysyvästi Ruotsiin ja pysyi naimattomana.
Roosin talo

Anders Roos nuorempi rakennutti todennäköisesti isänsä suunnitelmien pohjalta vuosina 1810–1813 Kokkolaan kaksikerroksisen kivisen kaupunkitalon, joka tunnetaan Roosin talona. Pitkän suunnittelu- ja rakennusajan vuoksi rakennuksessa on vaikutteita sekä kustavilaisesta uusklassismista että rokokoon arkkitehtuurista. Talo oli valmistuessaan kolmas kivitalo Kokkolassa ja vuosisadan suurin yksityistalo Suomessa. Rakennuksessa on näkyvissä myös rakennusmestari Jacob Rijfin vaikutteita mm. ulkoportaissa ja pohjakaavassa. Talo toimi sekä perheen asuntona että liike- ja edustustilana. Koska talo oli seudun edustavin, vuonna 1819 keisari Aleksanteri I:n vierailu sijoitettiin sinne.
Nykyisin talossa toimii K.H. Renlundin museo. Johan Erik Lindhin vuonna 1828 maalaamat muotokuvat Anders Roosista, Maria Sophia Roosista sekä Catharina Sophia Roosista ovat nähtävillä museossa.