stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oili Sainila

Oili Sainila (s. 1948 Liminka) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Hän on asunut Ilmajoella, Rovaniemellä, Iissä ja vuodesta 1976 Tampereella. Sainila valmistui äidinkielen ja kirjallisuuden opettajaksi suorittaen HuK-tutkinnon Turun yliopistossa 1970, FK-tutkinnon Oulun yliopistossa 1978 ja opetusharjoittelun Oulun normaalilyseossa 1974.
Tampereella Sainila opetti äidinkieltä ja kirjallisuutta Kaukajärven ja Klassillisen yläasteen kouluissa sekä vuodesta 1990 Klassillisessa lukiossa. Työn ohessa hän toimi useita vuosia Tampereen yläasteiden äidinkielen ohjaavana opettajana ja yliopiston opettajankoulutuslaitoksen kenttäharjoittelun ohjaajana. Hän jäi eläkkeelle Tampereen klassillisen lukion lehtorin virasta vuonna 2012.
1980-luvulla Sainila vastasi kouluhallituksen Kaukajärven yläasteella johtaman kokeilutoiminnan äidinkielen opetuksen raportoinnista. Tämän lisäksi hän kokosi ja laati koko maan äidinkielen kokeiluaineiston pohjalta kouluhallituksen Eriyttämiskokeilu peruskoulun yläasteella -julkaisun äidinkielen osuuden vuonna 1985.
Oili Sainilan kirjoitusharrastuksen käännekohtana oli kunniamaininta Pirkanmaan kirjoituskilpailun lyriikkasarjassa vuonna 2014. Tämän jälkeen hän osallistui mm. Tampereen seudun työväenopiston Viita-akatemian kolmivuotiseen kirjoittajakouluun. Esikoisrunoelma Limmi ilmestyi Sanasadon julkaisemana 2018, niin kuin myös vuonna 2019 valmistunut runokokoelma Maisema on kirjoittanut minut.
Ensimmäisen proosateoksen, fiktiivisen sukuromaanin Matala maa, korkealla taivas (Seutu Kustannus 2020) perustana on sukututkimustieto, jota Sainila keräsi ja kirjoitti omasta sukuhaarastaan yhdessä sukututkijoiden LT Aira Hotin ja erityisnuoriso-ohjaaja Mikko Roivaisen kanssa toimittamaansa kirjaan Siikasavon Roivaiset – Siikajokilaakson ja Oulun seudun Roivaisten sukuhaara. Sukukirjan kustansi ja julkaisi Roivainen-Roivas-Roivanen -sukuseura ry. vuonna 2016.
Down Memory Lane: Collected Poems -teokseensa (Seutu Kustannus 2021) Oili Sainila kokosi kahden alkuperäisrunon lisäksi tekstejä aiemmin julkaistuista runokirjoistaan. Runot tulkitsi englanniksi kääntäjä, FL Sirkka-Liisa Leinonen.
Need for Speed: Underground

| Need for Speed: Underground |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Black Box Pocketeers (GBA)
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Electronic Arts
Pelisarja:  Need for Speed
Pelimoottori:  EAGL
Julkaistu:  Nintendo GameCube, PlayStation 2 & XboxNA 17. marraskuuta 2003EU 21. marraskuuta 2003JP 25. joulukuuta 2003 Microsoft WindowsNA 17. marraskuuta 2003EU 28. marraskuuta 2003 Game Boy AdvanceNA 17. joulukuuta 2003EU 16. tammikuuta 2004
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: G PEGI: 3
Alusta:  Game Boy Advance, Nintendo GameCube, PlayStation 2, Windows Xbox
Jakelumuoto:  CD, DVD, GBA:n pelimoduuli, GameCuben optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Need for Speed: Underground on Electronic Artsin kehittämä ja julkaisema ajopeli, joka on julkaistu vuonna 2003 Game Boy Advancelle, Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Windowsille ja Xboxille.
Pelaaminen

Peli on ensimmäinen Need for Speed -sarjan peli, jossa tuunataan autoja, eli muokataan auton tehoa ja ulkonäköä. NFS: Underground on saanut vaikutteita Hurjapäät -elokuvasta, ja peli aiottiin nimetä sen mukaan. Need for Speed: Underground on puhdas arcadekaahailu; autot eivät hajoa, vaikka ajaisi suurella nopeudella seinään (paitsi Drag-pelimuodossa). Jälkimmäisistä sarjan peleistä poiketen Undergroundissa ei voi ajella vapaasti ympäri kaupunkia.
Ääniraita

Pelin ääniraidalla on musiikkia muun muassa Junkie XL:ltä, The Crystal Methodilta ja Static-X:ltä.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: (PS2) 84.29% (GC) 83.73% (PC) 82.29% (Xbox) 81.76% (GBA) 77.33%
Metacritic: (PS2) 85/100 (GC) 83/100 (Xbox) 83/100 (PC) 82/100 (GBA) 77/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: (PS2 & PC) 8.0/10 (GC & Xbox) 7.9/10 (GBA) 7.7/10
GameSpy: (PS2 & Xbox)  (PC & GC) 
Need for Speed: Underground sai hyvän vastaanoton. GameRankings ja Metacritic antoivat PlayStation 2 -versiolle pisteet 84.29% ja 85/100, Nintendo GameCube -versiolle 83.73% ja 83/100 Windows -versiolle 82.29% ja 82/100, Xbox -versiolle 81.76% ja 83/100 ja Game Boy Advance -versiolle 77.33% ja 77/100.
Myynti

Peli on myynyt noin 15 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Aiheesta muualla

Need for Speed: Underground MobyGamesissa (englanniksi)
Need for Speed: Underground MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin viralliset kotisivut (englanniksi)
| --- | --- |
Pelisarja::  The Need for Speed (1994) II III: Hot Pursuit (1998) High Stakes Porsche Unleashed Hot Pursuit 2 Underground Underground 2 Most Wanted (2005) Carbon ProStreet Undercover Shift Nitro World Hot Pursuit (2010) Shift 2: Unleashed The Run Most Wanted (2012) Rivals No Limits Need for Speed (2015) Payback (2017) Heat (2019)
Muut osat::  V-Rally V-Rally 2 V-Rally 3 Motor City Online
Novolazarevskaja

Novolazarevskaja
Novolazarevskaja tutkimusaseman kyltti Etelämantereella
Novolazarevskaja (ven. Станция Новолазаревская) on Venäjän, entisen Neuvostoliiton, tutkimusasema Etelämantereella. Sen toiminnasta vastaa Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos (AARI). Asema sijaitsee Kuningatar Maudin maalla, 75 kilometriä merijään reunasta. Asema avattiin 18. tammikuuta 1961. Maksimikapasiteetti on kesällä 70 ja talvella 40 henkeä.
Asema on tiloiltaan niin runsas, että siellä käy joitain omatoimituristejakin. Esimerkiksi yhdysvaltalainen venäjänkielinen amatööriradioaema, KC4N2TA, järjesti sieltä amatööriradioyhteyksiä kaikkialle maailmaan sähköttämällä ja dataliikennemuoto JT65:llä helmikuussa 2017.  Etäiset asumattomat tai lähes asumattomat paikat ovat edullisia radioyhteyksille, koska ei ole muiden sähköteknillisten välineiden aiheuttamaa magneettista häiriötä, QRM:ää. Toisaalta etäiset paikat tarjoavat mahdollisuudet tarjota harvinaisen pitkiä yhteysetäisyyksiä suurelle määrällä muualla olevia amatööriradioasemia.
Lentokenttä

Novolazarevskajalta seitsemän kilometrin päässä on jäälle tehty lentokenttä (ICAO: AT17) jonka operoinnista vastaa Antarctic Logistics Centre International (ALCI) joka järjestää myös kaupallisia (turisti) lentoja alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novolazarevskaja Wikimedia Commonsissa
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 2007

Vuoden 2007 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 18. lokakuuta – 4. marraskuuta Chicagossa, Yhdysvalloissa. Kisoissa oteltiin 11 painoluokassa.
Kilpailut myönnettiin alun perin Moskovalle, mutta Kansainvälinen amatöörinyrkkeilyliitto AIBA otti kaupungilta järjestämisoikeuden pois tiettyjen sitoumuksien jäätyä täyttämättä. Kisoihin ilmoittautui MM-nyrkkeilyhistorian ennätysmäärä nyrkkeilijöitä ja osanottajamaita: 623 nyrkkeilijää 114 maasta. Amatöörinyrkkeilyhistorian menestynein maa Kuuba ei ollut mukana.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kevyt kärpässarja (48 kg) |  Zou Shiming |  Harry Tanamor |  Amnat Ruenroeng    Nordine Oubaali |
| Kärpässarja (51 kg) |  Raushee Warren |  Somjit Jongjohor |  Vicenzo Picardi    Samir Mammadov |
| Kääpiösarja (54 kg) |  Sergei Vodopjanov |  Enkhbatyn Badar-Uugan |  McJoe Arroyo    Joseph Murray |
| Höyhensarja (57 kg) |  Albert Selimov |  Vasyl Lomatšenko |  Yakup Kilic    Li Yang |
| Kevytsarja (60 kg) |  Frankie Gavin |  Domenico Valentino |  Aleksei Tištšenko    Kim Song Guk |
| Kevyt välisarja (64 kg) |  Serik Sapiyev |  Gennadi Kovaljov |  Tmasatsugu Kawachi    Bradley Saunders |
| Välisarja (69 kg) |  Demetrius Andrade |  Non Boonjumnong |  Adem Kilicci    Hanati Silamu |
| Keskisarja (75 kg) |  Matvei Korobov |  Alfonso Blanco |  Bahtijar Artajev    Serhi Derevjantšenko |
| Raskas keskisarja (81 kg) |  Abbos Atojev |  Artur Beterbijev |  Daugirdas Semiotas    Jerkibjan Šinalijev |
| Raskassarja  (91 kg) |  Clemente Russo |  Rahim Tšakhijev |  John M'Bumba    Yushan Nijiati |
| Superraskassarja (yli 91 kg) |  Roberto Cammarelle |  Vjatšeslav Glazkov |  Zhang Zhilei    Islam Timurzijev |
Mitalitaulukko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| 1 |  Venäjä | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 2 |  Italia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 |  Kiina | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 5 |  Englanti | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5 |  Kazakstan | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 7 |  Uzbekistan | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 |  Thaimaa | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 |  Ukraina | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 10 |  Filippiinit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 |  Mongolia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 |  Venezuela | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  Turkki | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 12 |  Ranska | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 |  Azerbaidžan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Puerto Rico | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Pohjois-Korea | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Japani | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 |  Liettua | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | Yhteensä | 11 | 11 | 22 | 44 |
Suomen joukkue

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 64 kg | Jussi Koivula | Karsiutui 1. kierroksella  |
| 75 kg | Niko Jokinen | Karsiutui 2. kierroksella (luovutusvoitto 1. kierroksella) |

Raskaaseen sarjaan Suomen edustajaksi valittu Robert Helenius jäi kisoista pois loukkaantumisen vuoksi.
OAK Racing

OAK Racingin auto Zhuhain 1000 kilometrin ajossa vuonna 2010.
OAK Racing (tunnettu aiemmin nimellä Saulnier Racing ja Promatecme) on ranskalainen formulatalli, joka kilpailee nykyään FIA World Endurance Championship -sarjassa ja Le Mansin 24 tunnin ajossa. Talli perustettiin vuonna 1980 Promatecme-nimellä kilpaillen Ranskan F3 mestaruussarjassa. Vuosina 1997-1999 talli kilpaili Britannian F3 sarjassa sijoittuen kahdesti sarjan toiseksi ja kerran kolmanneksi. Talli on voittanut kolme Ranskan F3 sarjan mestaruutta vuosina 1992, 1995 ja 2001. Vuonna 2000 tallin nimeksi tuli Saulnier Racing. Vuosina 2001-2005 talli kilpaili World Series by Nissan ja World Series by Renault sarjoissa. Vuonna 2006 talli siirtyi Le Mans Series-sarjaan ja tallin omistajaksi tuli entinen kilpa-autoilija Jacques Nicolet. Talli on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Le Mans Series-sarjassa. Vuonna 2009 tallin nimeksi vakiintui OAK Racing. Vuonna 2010 talli sijoittui toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Numb

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Numb voi viitata:
Räjähdysherkkää kemiaa (engl. Numb), vuoden 2007 elokuvan pääosassa Matthew Perry
Numb, taide- ja kulttuurilehti
Musiikki

Numb, kanadalainen yhtye
Numb, Hammerboxin albumi vuodelta 1993
Numb, Linea 77:n albumi vuodelta 2003
The Numb E.P., Baboonin EP vuodelta 1996
Numb EP, DJ Wes Straubin EP
"Numb", Linkin Parkin kappale vuodelta 2003
"Numb", U2:n kappale vuodelta 1993
"Numb", Pet Shop Boysin kappale vuodelta 2006
"Numb", Portisheadin kappale vuodelta 1994
"Numb", Holly McNarlandin kappale vuodelta 1997
"Numb", kappale Pinkin albumilta Missundaztood
"Numb", kappale The Airborne Toxic Eventilta
"Numb", kappale Archivem albumilta You All Look the Same to Me
"Numb", kappale Disturbedilta
"Numb", kappale Drowning Poolilta
"Numb", kappale Marina and the Diamondsin albumilta The Family Jewels
"N.U.M.B", kappale Diana Vickersin albumilta Songs from the Tainted Cherry Tree
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Numb”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Officers’ Training Corps

Officers’ Training Corps (OTC), toisinaan University Officers’ Training Corps (UOTC), on Britannian armeijan reserviin Army Reserve kuuluva osa, joka tarjoaa sotavoimien johtajakoulutusta brittiläisille yliopisto-opiskelijoille.
Aiheesta muualla

Officer Training Corps Britannian armeijan sivuilla army.mod.uk (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Officers' Training Corps
Käännös suomeksi
Oberon (täsmennyssivu)

Oberon tarkoittaa ainakin seuraavia:
Oberon, Uranuksen kuu
Merle Oberon, intialais-englantilainen näyttelijä
S/S Oberon, suomalainen matkustajahöyrylaiva
S/S Oberon III, suomalainen matkustajahöyrylaiva
Oberon, ohjelmointikieli
Oberon, keijukaisten kuningas
Oberon-luokka, sukellusveneluokka
HMS Oberon (1805), 16-tykkinen prikitakiloitu sluuppi
HMS Oberon (1847), rautainen siipiratasalus
HMS Oberon (1916), Amiraliteetin M-luokan hävittäjä
HMS Oberon (1888), rannikkovartioalus
HMS Oberon (P21), Odin-luokan sukellusvene
HMS Oberon (S09), Oberon-luokan sukellusvene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oberon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oswegon piirikunta

Oswegon piirikunta (engl. Oswego County) on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 117 124 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Oswegon kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1816.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oswegon piirikunta Wikimedia Commonsissa
Oma pieni pikkuruinen

| Oma pieni pikkuruinen> Min egen lilla liten |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Ulf Stark
Kuvittaja:  Linda Bondestam
Kansitaiteilija:  Linda Bondestam
Kieli:  ruotsi
Genre:  lastenkirja
Kustantaja:  Schildts & Söderströms Berghs (Ruotsi)
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  43
ISBN:  978-951-52-3465-0
Suomennos
Suomentaja:  Liisa Ryömä
Kuvittaja:  Linda Bondestam
Kansitaiteilija:  Linda Bondestam
Kustantaja:  Teos ja Schildts & Söderströms
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  43
ISBN:  978-951-851-613-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Oma pieni pikkuruinen (Min egen lilla liten) on lastenkirja, jonka on kirjoittanut Ulf Stark ja kuvittanut Linda Bondestam. Kirjan on suomentanut Liisa Ryömä. Teos oli vuoden 2014 Finlandia Junior -palkintoehdokas.
Kirjan tarina muistuttaa laulua ”Päivänsäde ja menninkäinen”, sillä sen päähenkilö on luolan asukas Olento, joka ei kestä päivänvaloa. Auringosta tuleva Pikku Kipinä tunkeutuu luolaan ja paljastaa Olennolle värit ja valon. Kipinä on kuitenkin vain päivän ikäinen, ja sen täytyy lähteä pois, Aurinkoon.
Vastaanotto

Kirjan Finlandia Junior -palkintoehdokkuutta kritisoitiin, sillä kirjan kirjoittanut Stark on ruotsalainen. Esimerkiksi kriitikko Päivi Heikkilä-Halttusen mukaan ”Finlandia Junior -palkinnon ehdokasasettelussa on -- menty hakoteille, jos kotomaan tarjonnasta ei löydy riittävästi laadukasta kirjallisuutta.” Hän huomauttaa lisäksi, että suomalainen lastenkirjallisuus jää muutenkin käännöskirjojen jalkoihin. Kirjasäätiö kuitenkin hyväksyi ehdokkuuden, sillä kirjan kuvittanut Bondestam on suomalainen ja teoksen julkaisivat suomalaiset kustantamot Schildts & Söderströms ja Teos. Myös Starkilla on vahvat siteet Suomeen puolisonsa ruotsintaja Janina Orlovin kautta.
Hufvudstadsbladetin Mia Österlund kiitti sekä kirjoittajaa että kuvittajaa ja totesi, että he ovat yhdessä ylittäneet itsensä toisaalta vakavalla, toisaalta hauskalla kirjalla.
Nick Malík

| Nick Malík |
| --- | --- |
 Nick Malík Tšekin A-maajoukkueen mukana Euro Hockey Challengessa huhtikuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 2002 (ikä 22) Raleigh, NC, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Tšekki  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  HC Plzeň
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  HC Frýdek-Místek (Tšekki I) HC Třinec (ČEL) KooKoo (SML)
NHL-varaus:  160. varaus, 2022 Tampa Bay Lightning
Nick Malík (s. 26. huhtikuuta 2002 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on tšekkiläis-yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HC Škoda Plzeňissä.
Ura > Maajoukkueura

Malík edusti Tšekkiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2020 ja 2021. Ensimmäisessä turnauksessa hän puki kolmeen otteluun ja pelasi vain vähän yli 45 minuuttia alkulohkon ottelussa Kanadaa vastaan. Vuoden 2021 turnauksessa Malík nousi Tšekin ykkösmaalivahdiksi ja pelasi neljässä ottelussa. Hän kuitenkin kieltäytyi osallistumasta vuoden 2022 turnaukseen, koska Malík halusi turvata asemansa KooKoon maalivahtiosastolla.
Malík pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuosina 2017 ja 2018, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Yhteensä Malík on pelannut kahdeksan nuorten ja 36 poikien maaottelua.
Malík valittiin Tšekin A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran vain 18-vuotiaana Beijer Hockey Gamesiin helmikuussa 2021, mutta hän toimi kuitenkin joukkueen kolmosmaalivahtina, eikä pukenut yhteenkään otteluun. Seuraavan kerran Malík valittiin Tšekin ensimmäiseen MM-leiriryhmään vuoden 2023 turnaukseen. Hän toimi joukkueen kakkosmaalivahtina Štěpán Lukešille yhdessä Euro Hockey Challengen ottelussa Saksaa vastaan, mutta Malík ei saanut siinä kuitenkaan peliaikaa.
Muuta

Malíkin isoveli Zack on pelannut puolustajana Tšekin ja Suomen kakkossarjatasoilla. Veljesten isä Marek Malík pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 756 NHL-ottelua ja hän oli voittamassa myös olympiapronssia Torinossa 2006.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | JMM | 1 | 0 | 0 | 46 | 3 | 0 | 3.96 | 86,4 |
| 2021 | JMM | 4 | 1 | 2 | 186 | 9 | 1 | 2.90 | 89,0 |
Otto Männistö

Otto Aleksander Männistö (8. huhtikuuta 1888 – 3. heinäkuuta 1918) oli urjalalainen työmies ja punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa.
Valkoiset kutsuivät häntä ”koko Urjalan hirmuksi” ja ”roistokuninkaaksi”. Männistö surmasi oman veljensä todistuksen mukaan ainakin kaksi valkoista vankia. Sodan jälkeen hän pakeni, jäi kiinni Lahdessa ja joutui Hennalan vankileirille. Hennalasta hänet siirrettiin komendantti Artturi Kävyn määräyksestä Lappeenrannan vankileirille. Lappeenrannassa häntä kuulusteltiin heinäkuussa tuntikausia ja ammuttiin pian sen jälkeen.
Otto Muikku

Otto Evert Muikku (7. heinäkuuta 1901 Pielisjärvi – 17. toukokuuta 1963 Lieksa) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustajana toiminut vahtimestari.
Muikun vanhemmat olivat mäkitupalainen Aatami Muikku ja Kaisa Turunen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten renkinä sekä uitto- ja metsätöissä, rakennustöissä ja konepuuseppänä vuoteen 1926 saakka. Muikku oli Lieksan työväentalon vahtimestarina ja Kansan Voima -lehden Lieksan konttorin hoitajana 1926–1945. Hän toimi myös Lieksan–Pielisjärven taajaväkisen yhdyskunnan palopäällikkönä ja järjestysmiehenä sekä Lieksan kauppalan ammattientarkastajana.
Muikku oli SDP:n kansanedustajana 1945–1958 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Muikku oli mukana Pielisjärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan sekä Lieksan kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsenenä. Hän oli myös Osuusliike Pielisen hallintoneuvoston puheenjohtaja ja oli jäsenenä Kansa-yhtiöiden ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton hallintoneuvostoissa.
Otto Muikku oli naimisissa 1924–1950 Hanna Koistisen kanssa ja vuodesta 1957 Kerttu Tahvanaisen (ent. Härkönen) kanssa.
Otto Mikkonen

Otto Antero Mikkonen (s. 23. lokakuuta 1949 Kuhmo) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Otto Mikkonen syntyi Erkki Aukusti Mikkosen ja Martta Johanna Kilpeläisen perheeseen. Hän avioitui 1971 Eila Tellervo Malisen kanssa. Mikkonen tuli ylioppilaaksi Kuhmon yhteislukiosta 1968 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1974. Hän oli Oy Kiteen Puhos Ab:n tuoteinsinööri 1974–1975 ja käyttöpäällikkö 1976–1983, Oy Wilhelm Schauman Ab:n teknillinen johtaja 1983–1985, Pellos-Puhos Oy:n paikallisjohtaja 1985–1986 ja Kirjapaino Oy Maakunnan, vuodesta 1993 KM-Yhtymä Oy, toimitusjohtaja 1986–2006. Mikkosella on ollut myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, kuten SOK:n hallintoneuvoston puheenjohtajuus 2002–2013. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2005.
Nick Lowe

| Nick Lowe |
| --- | --- |
 Nick Lowe vuonna 1980
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nicholas Drain Lowe
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Walton-on-Thames, Englanti
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1966–
Tyylilajit:  Rock & roll, punk rock, new wave, voimapop
Soittimet:  laulu, kitara, basso, piano, koskettimet
Yhtyeet:  Brinsley Schwarz, Rockpile, Elvis Costello, The Attractions, The Imposters, Huey Lewis and the News, Noise To Go, The Cowboy Outfit, Johnny Cash, Little Village, Bill Kirchen
Levy-yhtiöt:  Columbia Records, Demon Records, F-Beat Records, Radar Records, Reprise Records, Upstart Records, Yep Roc Records, Stiff Records, Proper Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nicholas Drain "Nick" Lowe (s. 24. maaliskuuta 1949, Walton-on-Thames, Englanti) on laulaja-lauluntekijä ja tuottaja, joka tuottaa ja esittää useita eri musiikin tyylejä.
Lowe aloitti uransa vuonna 1966 yhtyeessä nimeltä Kippington Lodge, jonka hän oli perustanut ystävänsä Brinsley Schwarzin kanssa. Soolouran lisäksi hän on ollut jäsenenä myös kokoonpanoissa Brinsley Schwarz (1969-1975), Rockpile (1976-1981) ja Little Village (1992).
Diskografia > Studioalbumit

Jesus of Cool (1978, UK) (Yhdysvalloissa nimellä Pure Pop for Now People)
Labour of Lust (1979)
Nick the Knife (1982)
The Abominable Showman (1983)
Nick Lowe & His Cowboy Outfit (1984)
The Rose of England (1985)
Pinker and Prouder than Previous (1988)
Party of One (1990)
The Impossible Bird (1994)
Dig My Mood (1998)
The Convincer (2001)
At My Age (2007)
The Old Magic (2011)
Quality Street - A Seasonal Selection For All The Family (2013)
Diskografia > Livealbumit

Untouched Takeaway (2004)
Diskografia > Kokoelmat

A Bunch of Stiff Records (1977)
Live Stiffs Live (1978)
16 All Time Lowes (1984)
Nick's Knack (1986)
Basher: The Best of Nick Lowe (1989)
The Wilderness Years (1991)
The Doings (1999)
Quiet Please... The New Best of Nick Lowe (2009)
Diskografia > Singlet

So It Goes (1976)
I Love The Sound Of Breaking Glass (1978)
Crackin' Up (1979)
Cruel To Be Kind (1979)
Burning/Zulu Kiss (1982)
My Heart Hurts/Pet You And Hold You (live) (1982)
Ragin' Eyes/Tanque-Rae (1983)
Wish You Were Here/How Do You Talk To An Angel (1983)
Half A Boy, Half A Man/Awesome (1984)
I Knew the Bride (When She Used to Rock 'n' Roll) (1985)
Lovers Jamboree (1987)
All Men Are Liars (1990)
True Love Travels on a Gravel Road (1994)
I Live on a Battlefield (1995)
You Inspire Me (1997)
She's Got Soul (2001)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Nick Lowe  AllMusicissa (englanniksi)
Nick Lowe Internet Movie Databasessa (englanniksi)