stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valentin Boreiko

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | perämiehetön kaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Luzern 1962 | perämiehetön kaksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Mâcon 1959 | perämiehetön kaksikko |  |
Valentin Vasiljevitš Boreiko (ven. Валентин Васильевич Борейко, 27. lokakuuta 1933 Leningrad, Venäjän SFNT – 27. joulukuuta 2012 Pietari) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut soutaja ja olympiamitalisti.
Boreiko voitti parinsa Oleg Golovanovin kanssa perämiehettömän kaksikon olympiakultaa Roomassa 1960. He kilpailivat myös Tokion kesäolympialaisissa 1964. Boreiko/Golovanov -kaksikko saavutti myös yhden MM- ja yhden EM-hopean.
Boreiko kuoli 79-vuotiaana 27. joulukuuta 2012.
Tycho (muusikko)

| Tycho |
| --- | --- |
 Tycho esiintymässä vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 1977 (ikä 46–47) Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, säveltäjä, lauluntekijä, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tycho, ISO50
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  chillwave, ambient, IDM, downtempo, post-rock
Soittimet:  syntetisaattori 
Levy-yhtiöt:  Ghostly International, Merck, Gammaphone
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Scott Hansen (s. 1977 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat), joka tunnetaan taiteilijanimeltään Tycho, on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä, lauluntekijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimeltä ISO50 hänen valokuvauksellisista töistään.
Tycho on allekirjoittanut levytyssopimuksen Ghostly Internationalin kanssa, mutta on julkaissut musiikkia myös Merck Recordsilla ja Gammaphone Recordsilla. Hänen neljäs studioalbuminsa Epoch oli ehdokkaana vuoden 2017 Grammy-palkinnolle kategoriassa Best Dance/Electronic Album.
Diskografia > Studioalbumit

Past Is Prologue (2006)
Dive (2011)
Awake (2014)
Epoch (2016)
Weather (2019)
Simulcast (2020)
Ulvsunda industriområde

Ilmakuvaa Ulvsunda industriområdesta eli "Ulvsundan teollisuusalueelta".
Ulvsunda industriområde on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Tranebergin, Ulvsundan, Riksbyn ja Mariehällin kaupunginosat. Asukkaita Ulvsunda industriområdessa on noin 2500, ja maa-alaltaan se on 1,35 neliökilometrin suuruinen.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Tunturisulkanen

| Tunturisulkanen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Sulkaperhosmaiset Pterophoroidea
Heimo::  Sulkaperhoset Pterophoridae
Alaheimo::  Pterophorinae
Suku::  Stenoptilia
Laji::  islandica
Kaksiosainen nimi
 Stenoptilia islandica  (Staudinger, 1857) 
Synonyymit
 Stenoptilia islandicus 
Katso myös
   Tunturisulkanen Wikispeciesissä   Tunturisulkanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturisulkanen (Stenoptilia islandica) on Euroopan pohjoisimpien seutujen sulkaperhoslaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on arvioitu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö

Pieni, vaaleanharmaa sulkaperhonen. Siipien pohjaväri on rusehtavan harmaa ja etusiiven kärkiliuskojen eroamiskohdassa on laaja tumma kaksoistäplä. Lisäksi etummaisen liuskan kärjessä on tumma pitkittäisviiru ja siiven keskivaiheilla tumma keskitäplä. Siiven tyvessä on tummanruskeita siipisuomuja. Takasiivet ovat yksivärisen ruskeanharmaat. Siipiväli 17–19 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyys Euroopassa kattaa paikoittain Skotlannin ja Islannin sekä Ruotsin, Suomen ja Venäjän pohjoisimmat osat. Norjassa sitä tavataan Keski-Norjasta pohjoiseen. Tunturisulkasta tavataan Suomessa ainoastaan Enontekiön Kilpisjärveltä, jossa se elää pienillä alueilla Mallan luonnonpuistossa sekä Saanatunturilla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolla.
Elinympäristö ja elintavat

Tunturilaji, jonka elinympäristöjä ovat kosteat tunturikankaat ja louhikot. Suomen esiintymät ovat pahtojen alaisilla niityillä ja soraikoilla sekä kalliohyllyillä. Skotlannissa sitä tavataan kosteilla vuoristoalueilla ja soilla. Esiintymispaikat ovat pinta-alallisesti pieniä, mutta laji saattaa olla niillä runsaslukuinen. Perhoset ovat aktiivisimmillaan alkuyöstä, mutta lähtevät helposti lentoon myös päivällä. Toukka on yöaktiivinen piilotellen päivisin lehtien alapinnoilla. Se elää syöden ravintokasvinsa kukintoja, mutta muuten tiedot perhosen kehitysvaiheista ovat puutteelliset.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat rikot (Saxifraga), Suomessa ainakin mätäsrikko (Saxifraga cespitosa), mutta esiintymispaikoilla kasvaa myös nuokkurikkoa (Saxifraga cernua).
Aiheesta muualla

naaraan genitaalit
Ulysses Kay

Ulysses Simpson Kay (7. tammikuuta 1917 Tucson, Arizona – 20. toukokuuta 1995 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän oli merkittävä uusklassistisen suuntauksen edustaja.
Kay oli King Oliverin sisaruksen poika. Hän aloitti jazzin soittamisen saksofonilla lapsena, mutta siirtyi sitten pianon, viulun ja sävellyksen pariin. Hän sai kandidaatinarvon Arizonan yliopistosta vuonna 1938 ja maisterinarvon Eastman School of Musicista vuonna 1940. Lisäksi hän opiskeli Yalen yliopistossa (opettajanaan Paul Hindemith), Columbian yliopistossa ja Berkshire Music Centerissä. Toisen maailmansodan jälkeen Kay asettui New Yorkiin. Vuosina 1968–1988 hän toimi musiikin professorina New Yorkin kaupunginyliopiston Lehman Collegessa. Kayn kuolema 78-vuotiaana liittyi Parkinsonin tautiin.
Kayn teoksia ovat muiden muassa Song of Jeremiah (kantaatti, 1945), Suite for Strings (1947), Concerto (1948), Symphony (1967) ja Southern Harmony (orkesterille, 1975). Hän sävelsi myös viisi oopperaa: The Boor (1955), The Juggler of Our Lady (1956), The Capitoline Venus (1970), Jubilee (1976) ja Frederick Douglass (1991). Useista elokuvista, joihin Kay sävelsi musiikin, ensimmäinen oli The Quiet One (1948). Säveltäjä teki myös elokuvamusiikkiinsa pohjautuvan orkesterisarjan.
Twisted Metal: Black

| Twisted Metal: Black |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Incognito Entertainment
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store
Ohjaaja:  David Jaffe
Suunnittelija:  David Jaffe
Säveltäjä:  Mike Reagan
Pelisarja:  Twisted Metal
Pelimoottori:  Kinetica
Julkaistu:  PlayStation 2 Yhdysvallat: 18. kesäkuuta 2001 Eurooppa: 7. joulukuuta 2001 PlayStation 3 Yhdysvallat: 14. helmikuuta 2012  Eurooppa: 16. maaliskuuta 2012
Lajityyppi:  Ajoneuvotaistelu
Pelimuoto:  Yksinpeli,moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M ELSPA: 18+
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation Network
Jakelumuoto:  DVD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Twisted Metal: Black on Incognito Entertainmentin kehittämä ja alun perin vuonna 2001 PlayStation 2:lle julkaisema Twisted Metal -pelisarjan viides osa. Myös verkkoversio Twisted Metal: Black Online julkaistiin myöhemmin, ja molemmat julkaistiin uudelleen osina Sony Greatest Hitsin parhaiden videopelien luetteloa. Pelattavuus koostuu ballistiikan käytön sallivasta autokilpailusta. Juoni vastaa edeltävien pelien tarinoita ja kertoo Calypso-nimisestä miehestä, joka toimii isäntänä Twisted Metal -nimiselle kilpailulle. Palkinnoksi voittaja saa toivoa mitä vaan, ja Calypso lupaa tämän toiveen ehdottomasti toteuttamaan. Pelin tapahtumat sijoittuvat kaupunkiin nimeltä Midtown ja valtaosa kilpailijista tulee Blackfield-nimisestä mielisairaalasta.
Otsikkoruudussa ja lopputeksteissä käytetään The Rolling Stonesin Paint it Black -kappaletta.
Hahmot

Twisted Metal: Black sisältää sekä uudet hahmot että edellisten pelien hahmot, jotka joissakin tapauksissa osoittautuvat aivan erilaisiksi kuin heidän entiset muodot.
Hahmot > Pelattavat hahmot pelin alussa

| Ajoneuvon nimi | Ajoneuvon malli | Kuljettajan nimi | Kuljettajan tarina |
| --- | --- | --- | --- |
| Brimstone | valkoinen Chevrolet El Camino | Preacher | Jebediah niminen saarnamies, joka passitetaan mielisairaalaan sen jälkeen, kun vauvan kastamisen aikana hän tappoi kaikki muut kirkossa olevat osallistujat. |
| Crazy 8 | muokattu Volkswagen Kupla | Frank "No-Face" McCutcheon | Entinen nyrkkeilijä, jonka kasvot tyytymätön kirurgi silpoo ompelemalla tämän suunsa ja silmänsä kiinni sekä leikkaamalla kieli ja silmämunat irti. |
| Darkside | musta kuorma-auto jonka etuosalla kahlittu poliisiauto | Dollface | Tyttö, jonka entinen pomo Kreel vangitsee posliinisen naamion sisälle työonnettomuuden takia. |
| Junkyard Dog | hinausauto | Billy Ray Stillwell | Maanviljelijä, jonka ulkonäkö runnellaan sen jälkeen, kun lentokone pudottaa niskaansa torjunta-ainetta. |
| Mr. Grimm | panssaroitu moottoripyörä | Mr. Grimm | Entinen sotilas, joka joutuu syömään ystävänsä sen jälkeen, kun heidät otettiin vangeiksi ja heitettiin pakenemattomaan kuoppaan Vietnamin sodan aikana. |
| Outlaw | SWAT -ajoneuvo | Agent Stone | Entinen SWAT-poliisi, joka vahingossa ampuu naisen ja lapsen kuoliaaksi tuomiopäivän kultin kaatamisen aikana. |
| Roadkill | pelastettu vihreä auto | John Doe | Amnesiasta kärsivä mies, jonka tuntemattomaan menneisyyteen viittavat johtolangat ovat vain tatuoinnit ihollaan. |
| Shadow | laventelinsininen ruumisauto | Raven | Goottilainen tyttö, joka näki omin silmin ystävänsä Kellyn hukkuvan tämän heitettyä laiturista alas veteen. Kellyn kaksi murhaajaa uskoivat häntä ja Ravenia noidiksi. |
| Spectre | sininen Chevrolet Corvette | Bloody Mary | Aina morsiusneitona eikä koskaan morsiamena, hän menettää järkensä erään ystävän häissä ja tappaa hänet. |
| Sweet Tooth | jäätelöauto | Needles “Sweet Tooth” Kane | Psykoottinen klovni sarjamurhaaja. Saarnamies Jebediah kirosi hänet niin, että hänen päällä palaisi ikuisesti sammumattomat liekit. |
Hahmot > Avattavat hahmot

| Ajoneuvon nimi | Ajoneuvon malli | Kuljettajan nimi | Kuljettajan tarina |
| --- | --- | --- | --- |
| Axel | kidutuslaite pyörillä | Axel | Vangitsi itsensä omatekemään kidutuslaitteeseen sen takia, että hän tuntee syyllisyyttä vaimonsa kuolemasta. |
| Yellow Jacket | taksi | Charlie Kane ja hänen poika | Charlie Kanen murhan jälkeen tämän autistinen poika muodostaa kauko-ohjauslaitteen, jonka avulla hän pystyy kontrolloimaan isänsä ruumis. |
| Warthog | liekinheittimellä varustettu panssarivaunun ja farmarin risteytys | Cage | Sarjamurhaaja, joka haluaa poistaa osan aivoissaan, joka saa hänet katumaan aina kun tappaa. |
| Manslaughter | jäteauto | Black | Kokokasvonmaskiin pukeutunut salaperäinen mies, joka haluaa murhata Calypson. |
| Minion | öljytankkeri | Marcus Kane | Edellisen Twisted Metal-kilpailun voittaja. Myös sivupomo Minion's Stadium nimisellä stadionkentällä. |
Loppuvastus, Warhawk, ei ole pelattava hahmo.
Täältä pesee!

| Täältä pesee! Martti Servo & Napander |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 2006 – talvi 2007 HIP-, Minor Music-, Soundtrack-, Hawaji-, ja Hitsville IV -studiot, Helsinki
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2007
 Tuottaja(t): Jussi Jaakonaho
 Tyylilaji: iskelmä, pop, rock
 Kesto: 38.05
 Levy-yhtiö: Ranka Recordings
Listasijoitukset
  16.
Martti Servon & Napanderin muut julkaisut
| Bravo Napander 2006 | Täältä pesee! 2007 | Hittirähinä 1 2008 |
Täältä pesee! on Martti Servo & Napanderin seitsemäs pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 2007.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Martti Servo & Napander.
Miks kaikki mättää? – 3.14 (säv. ja san. Jokke Pirhonen)
Boogiewoogiereggaepartyrock'nrollman – 3.24 (säv. Martti Servo, san. Servo & Sucksdorff)
Pinna kiristyy – 3.29 (säv. Servo, san. Servo & Sucksdorff)
On kivaa olla tyttö – 2.19 (säv. Pirhonen, san. Pirhonen & Kowalski)
Partneri ja kumppani – 3.37 (säv. Servo)
Nyt santsataan! – 3.06 (säv. Servo, san. Servo & Sucksdorff)
Vannon ja vakuutan – 3.15 (säv. ja san. Servo)
Neiti Fortuna – 3.01 (säv. Kowalski, san. Pirhonen & Kowalski)
Testovoimaa – 3.07 (säv. ja san. Pirhonen)
Tein sen, mihin näillä lahjoilla pystyin – 3.57 (säv. Pirhonen, san. Pirhonen & Servo)
Kun ote lipeää – 3.06 (säv. Servo, san. Servo & Sucksdorff)
Pipopää – 0.39 (säv. Pirhonen, san. Pirhonen & M.Sammatti)
Tataari – 2.04 (instrumentaali, säv. Tiira)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Martti Servo – laulu, tenori- ja alttosaksofoni sekä huilu  Juha Lötjönen – rummut  Hannu Muukkula – kosketinsoittimet  Erkka Alonen – basso  Mauno Tiira – kitarat, mandoliini ja puhe (kappale "Tein sen, mihin näillä lahjoilla pystyin") Tuotanto Jussi Jaakonaho – tuottaja, äänittäjä, miksaaja (Finnvox F & Sonic Pump Studio)  Pauli Saastamoinen – masteroija (Finnvox G)  Marja Helander – kannen kuvat  Janne Peltonen – kansitaide :  Vierailevat muusikot Mr. Lordi – taustalaulu (kappale 2)  Paula Vesala – taustalaulut  Antero Kyllästinen – taustalaulu (kappale 2)  Ninni Poijärvi – viulu (kappale 4)  Teemu ja Veli-Matti Mattson – vaskipuhaltimet (kappaleet 1, 6 ja 7)  Mikko Mäkinen – baritonisaksofoni kappaleissa (kappaleet 1 ja 7)  Juho Viljanen – pasuuna (kappale 2)  Olli Haavisto – steel-kitara (kappale 6)  Wiipurilaisen Osakunnan Laulajat (WiOL) johtajanaan Erkki Nurmi kappaleessa Partneri ja kumppani  Jokke Pirhonen – lyömäsoittimet
Uskottomuus

Uskottomuus tarkoittaa pariskunnan yhteisen sopimuksen vastaista ja toiselta osapuolelta salattua seksuaalista suhdetta johonkin kolmanteen henkilöön silloin kun ihminen on samanaikaisesti vakituisessa parisuhteessa.
Vaikutuksia

Uskottomuus usein vahingoittaa parisuhdetta. Suhteen paljastuminen voi johtaa parisuhdekriisiin ja siihen, että pariskunta tai uskoton osapuoli ajautuu terapiaan. Erot ovat varsin tavallisia uskottomuuden seurauksia, ja uskottomuus voi myös tehdä erosta kaikkien perheenjäsenten kannalta haasteellisemman. Toisaalta ulkopuolinen suhde voi myös mahdollistaa parisuhteen jatkumisen entisellään tai stimuloida muutokseen.
Tärkein avioerojen selittäjä on yhdysvaltalaisen seurantatutkimuksen perusteella uskottomuus.
Syitä

Buchertin kyselytutkimuksessa vuonna 2003 uskottomuutta oli perusteltu väitteillä puolisoiden erilaisuudesta, puuttuvasta keskusteluyhteydestä, yhteisen ajan vähyydestä, sukupuolielämän ongelmista, katkeruudesta tai kostonhalusta, ahdistavasta tilanteesta parisuhteessa, henkisestä tai fyysisestä väkivallasta sekä muista erilaisista kriiseistä ja taustalla oli muutoksen tarvetta kumppanin tai siviilisäädyn suhteen. Miehillä uskottomuudelle esitetty motiivi on enemmän seksuaalinen ja liittyy usein seksin puutteeseen parisuhteessa. Naisilla motiivi kytkeytyy enemmän emotionaaliseen puoleen, sitoutumiseen ja osallistumiseen liittyviin asioihin, ja se perustellaan tyytymättömyydellä parisuhteen tunne-elämään.
Uskottomuudelle voidaan esittää yhteiskunnallisia altistavia tekijöitä, kuten vallitsevan seksuaalimoraalin höllentyminen, avioliittoinstituutin ja avioliittoa koskevan lainsäädännön muuttuminen, arkielämän rakenteen muutos, tai länsimaisen rakkauskäsityksen mukainen vaihtuvan romanttisen rakkauden tavoittelu.
Parisuhteen vaiheita, joissa uskottomuutta esiintyy, ovat esimerkiksi suhteen alkuvaihe, lapsen syntymä, oman vanhemman kuolema, lapsen muuttaminen kotoa, tai sen havaitseminen, ettei puoliso sovikaan idealisoituun kuvaan. Uskoton pyrkii yleensä salaamaan suhteensa, ja petetty saattaa olla näkemättä salasuhteen merkkejä. Joissain tapauksissa pettäjän tarkoitus voi kuitenkin olla suhteesta irti pääseminen provosoimalla petetty ottamaan eron.
Uskottomien vanhempien lapset ovat useammin uskottomia kuin muut. Seksiriippuvuus on yksi selkeimpiä pettämiselle altistavia yksilöllisiä tekijöitä.
Yleisyys

Suomessa avo- tai avioliitossa olevista miehistä 6 prosentilla ja naisista 4 prosentilla oli ollut toinenkin kumppani tuoreimman vuoden aikana. Luvut ovat pudonneet murto-osaan vuodesta 1992. Myös aviopuolison syrjähypyn hyväksyvien osuus on romahtanut, etenkin vuodesta 1971, ja on Euroopan tiukin. Koko elämän ajalta parisuhteen ulkopuolinen kumppani oli joskus ollut 39 prosentilla miehistä ja 30 prosentilla naisista.
Jos ulkopuolisia kumppaneita oli elämän aikana ollut, niitä oli yleensä ollut vain 1-3, esimerkiksi puolella naisista vain yksi. Syitä olivat rakastuminen, nykyisen suhteen ongelmat tai kumppanin haluttomuus. Joskus syytä ei ollut.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Uskottomuus Wikisitaateissa
Treviglio

| Treviglio |
| --- | --- |
 Näkymä Treviglioon
 Treviglio
 Koordinaatit: 45°31′17″N, 09°35′34″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Bergamo
Hallinto:  
 – Pormestari:  Juri Imeri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,54 km²
Korkeus:  +125 m
Väkiluku (2015):  29 706
 – Väestötiheys:  941,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  24047
Suuntanumero(t):  0363
Rekisterikilpi:  BG
 
 www.comune.treviglio.bg.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Martinon kellotorni, Campanile di Treviglio, kohoaa 68 metrin korkeuteen.
Treviglion sairaala valmistui 1971.
Via Matteotti.
PalaFacchetti on nimetty jalkapalloilija Giacinto Facchettin mukaan. Sali on koripallojoukkue Intertrasport Treviglion ja lentopallojoukkue Foppapedretti Bergamon kotikenttä.
Treviglio ([tre-vì-glio], adjektiivi trevigliese/-i) on kaupunki Bergamon maakunnassa Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on arviolta 29 706 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 31,54 neliökilometriä. Bergamon murteessa Treviglioa kutsutaan nimellä Treì. Treviglioon viitataan myös nimellä la città dei trattori ("traktoreiden kaupunki"), sillä kaupungissa sijaitsee maatalouskoneita valmistavan SAMEn tuotantolaitos.
Treviglio sijaitsee Gera d'Addan alueella Adda- ja Seriojokien välissä noin 30 kilometriä Milanosta itään. Maaperä on alluviaalista ja koostuu pääasiassa sora- ja hiekkakerrostumista sekä syvemmällä myös hiekkakivestä. Italian virallisessa seismisessä luokituksessa Treviglio kuuluu vyöhykkeeseen neljä (zona 4), eli alhaisen maanjäristysriskin alueeseen. Treviglion ilmasto on lauhkea. Kesäisin on usein hyvin lämmintä ja talvisin varsin kylmää sekä sumuista. Lumisadepäiviä on yksi tai useampia vuodessa. Syksyisin ja keväisin on pitkiä sateisia jaksoja.
Treviglion suojeluspyhimys on Rooman armeijan tribuunin poika San Martino.
Historia

Ennen ajanlaskun alkua nykyisen Treviglion alueella asui muun muassa liguureja ja etruskeja, joiden jälkeen tulivat keltit ja heidän myötään kehittyneempi maanviljelys. Kelttien jälkeen oli roomalaisvallan vuoro. Konstantinus Suuren aikana seutukunnasta tuli osa varhaiskristillistä Milanon vikariaattia. 500-luvulla langobardit valloittivat Pohjois-Italian.
Treviglio syntyi varhaiskeskiajalla Portolin, Pisgnanon ja Cusarolan kylien yhteenliittymästä, jota alettiin kutsua nimellä Trevillae. Cusarola oli alkuaan gallialainen, Pisgnano roomalainen ja Portoli puolestaan lombardialainen. Yhteenliittymän tehtävänä oli puolustus ja maataloustuotteiden vaihtokauppa. Maalaisyhteisöjen sulautuminen tapahtui vähitellen. Siinä vaiheessa, kun huomattiin että oli kehittynyt uusi kylä, "perustamispäivästä" oli kulunut jo pitkä tovi.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Duas pecias de terra campive... quibus sunt posites una in vico Valleriano et alia in vico Trivilio qui dicitur Grasso...” | ” |
– Varhaisin kirjallinen maininta Trevigliosta (vuodelta 964)
Ensimmäinen virallinen asiakirja, jossa on viittaus uuteen yhteisöön, on marraskuulta 964. Treviglion väkiluku kasvoi vuoden 1000 tienoilla, kun sinne saapui tuhotun Orianon kylän väestöä. Vuonna 1225 Treviglio sai itsenäisen kaupungin aseman. 1300-luvulla kaupunki vaurastui ja väkiluku kasvoi. Toisen vuosituhannen puolivälissä Treviglio oli taistelutantereena Milanon herttuakunnan ja Venetsian tasavallan välisissä yhteenotoissa. Käytännössä toinen osapuoli oli Ranska, joka tuolloin miehitti Milanon herttuakuntaa. Venetsian tasavalta miehitti Treviglioa useaan otteeseen 1400-luvulla. Viimeinen venetsialaismiehitys päättyi tuhoisasti 8. toukokuuta 1509 ryöstelyyn ja suureen tulipaloon. Treviglion asukasluku oli tuolloin noin 13 000. Espanjalaishallinnon aikana 1600-luvulla kaupungin elinolot huonontuivat. Myös taudit ja luonnononnettomuudet vaivasivat seutua. Alessandro Manzoni kuvaili romaanissaan Kihlautuneet vuoden 1629 kulkutautia, johon kuoli nelisen tuhatta ihmistä. Itävaltalaishallinnon aikana 1700-luvulla Treviglion elinolot kohenivat vähitellen. Kulkutaudit, kuten isorokkoepidemia, kuitenkin vaivasivat kaupunkia edelleen.
Rautatieyhteys Milano–Treviglio (l'Imperial Regia Strada Ferrata Ferdinandea) otettiin käyttöön helmikuussa 1846. Euroopan hulluna vuotena 1848 (Primavera dei popoli) Trevigliossa koettiin kansannousu itävaltalaisia vastaan. Paikkakunta liitettiin muun Lombardian mukana Sardinian kuningaskuntaan vuonna 1859. Virallisesti Treviglio julistettiin kaupungiksi 8. tammikuuta 1860 kuningas Viktor Emanuel II:n määräyksestä. Italian yhdistymisen jälkeen 1860-luvulla Treviglio vakiinnutti asemansa Gera d'Addan keskuksena ja liikenteellisenä solmukohtana. Rautatieyhteydet paranivat ja kaupunki alkoi teollistua. Toisen maailmansodan aikana Treviglioon kohdistui liittoutuneiden ilmapommituksia. Sodan jälkeen kaupunkia jälleenrakennettiin Marshall-avun turvin. 1970-luvun puoliväliin tultaessa Trevigliosta oli kehittynyt merkittävä teollisuuskaupunki.
Väestökehitys

| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1861: 11 163
1901: 14 897
1951: 21 555
2001: 25 736
Nähtävyyksiä

Treviglion keskusaukio on Piazza Manara. Se on nimetty milanolaisen Luciano Manaran (1825–1849) mukaan. Aukiolla sijaitsee Treviglion merkittävin kirkko, Martinus Toursilaiselle omistettu Basilica di San Martino. Kirkkoa on uudistettu vuosisatojen saatossa niin, että se ilmentää nykyisin useita arkkitehtonisia tyylisuuntia. Basilikan historia alkaa vuodesta 1008. Sitä laajennettiin lombardialaisen gotiikan tyyliin vuonna 1482. Nykyinen julkisivu on arkkitehti Giovanni Ruggerin käsialaa vuodelta 1740. Kirkon kellotorni, Campanile di Treviglio, on Treviglion tunnusmerkki. Venetsialaisten tykit vahingoittivat tornia vuonna 1509. Torni restauroitiin 2000-luvun alussa. Basilikaa vastapäätä olevan talon seinässä on pieni hevosta kuvaava reliefi La Gatta, jonka nimi juontuu paikallisen murteen hevosta tarkoittavasta sanasta gatèl. Reliefi oli pitkään kiistanaiheena Treviglion ja naapurikaupunki Caravaggion välillä, sillä se löydettiin kaupunkien rajaseudulta.
Treviglion nähtävyyksiä ovat myös muun muassa Chiesa di San Carlo (San Carlon kirkko), joka rakennettiin 1600-luvulla ja pyhäkkö Santuario della Madonna delle lacrime vuodelta 1619. Pyhäkön kellotorni rakennettiin 1835–1838. Piazza Manaralla sijaitsee vuonna 1896 perustettu Bar Milano. Kahvilassa on säilytetty alkuperäinen sisustus ja Art nouveau -tyylinen baaritiski.
Talous

Treviglio sai taloudellisen vaurautensa johdosta Keisari Henrik IV:ltä erityisnimen Trivillium Grassum vuonna 1081. Maatalous ja kotiteollisuus olivat vuosisatoja Treviglion pääelinkeinot. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen syntyneet teollisuusyritykset Gruppo Baslini ja SAME hallitsivat kaupungin talouselämää 1900-luvun loppupuoliskolla. Polkupyörävalmistaja Bianchilla on Trevigliossa tuotantolaitos. Kuten muualla länsimaissa, palveluelinkeinot ovat vallanneet vähitellen alaa teollisuudelta ja alkutuotannolta.