stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tutkanpaljastin
Lainsäädäntö tutkanpaljastimesta > Suomessa

Paljastinlaitetta ei saa käyttää eikä pitää hallussa moottorikäyttöisessä ajoneuvossa tai sen perävaunussa, joka on yleiselle liikenteelle tarkoitetulla tai yleiseen liikenteeseen käytetyllä alueella.
Paljastinlaitteen maahantuonti ja valmistus levittämistarkoituksessa, pitäminen kaupan, myyminen, muu luovuttaminen, huoltaminen, korjaaminen sekä asentaminen moottorikäyttöiseen ajoneuvoon tai sen perävaunuun on kielletty.
Tutkanpaljastimen käytöstä, hallinnasta tai välittämisestä on säädetty sakkorangaistus. Koska pakkokeinolain mukaan kotietsinnän tai henkilötarkastuksen edellytyksenä on epäily sellaisesta rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi kuukautta vankeutta, niin paljastinlaiterikkomusta epäiltäessä voidaan toimittaa kotietsintä todennäköisesti epäiltäessä ja henkilötarkastus erittäin todennäköisesti epäiltäessä mainittua rikkomusta.
Tutkanpaljastimen tilaaminen ulkomailta omaan käyttöön ja hallussapito sinänsä ei ole laitonta.
Lainsäädäntö tutkanpaljastimesta > Euroopassa

Tutkanpaljastimen käyttö on laillista Albaniassa, Isossa-Britanniassa, Tšekissä, Unkarissa ja Sloveniassa.
Lainsäädäntö tutkanpaljastimesta > Pohjois-Amerikka

Yhdysvalloissa tutkanpaljastimen käyttö henkilöautoissa on laillista kaikissa muissa osavaltioissa paitsi Virginiassa sekä Columbian liittopiirikunnassa eli Washington DC:ssa.
Kanadassa tutkanpaljastin on sallittu Brittiläisen Kolumbian, Saskatchewanin sekä Albertan provinsseissa.
Tutkailmaisin

Sotilaallisessa käytössä on usein lentokoneessa tai ajoneuvossa ja jopa yksittäisellä sotilaalla tutkanpaljastinta muistuttava laite, tutkailmaisin, jonka tarkoituksena on ilmaista ja varoittaa tutkan mittauksen ja asejärjestelmän vaikutuspiirissä olemisesta ja sillä tavalla helpottaa asevaikutuksen väistämistä. Tutkailmaisin on yksinkertaisempi ja halvempi laite kuin varsinaiset elektronisen tiedustelun laitteet. Se sisältyy lähes aina sotilaslentokoneen omasuojajärjestelmiin.
Valjakkourheilu

Hugh Neffin valjakko vuoden 2006 Iditarodin lähtöalueella.
Valjakkourheilulla tarkoitetaan tyypillisimmin reki- tai kärrykilpailua, jossa vetäjänä on yhden tai useamman vetokoiran muodostama valjakko. Lajin perinteet ovat peräisin kaukaisilta ajoilta, jolloin arktiset kansat käyttivät koiravaljakkoja ensisijaisena kulkuvälineenä tundralla, jäätiköillä ja napajäällä. Kilpaurheiluksi laji kehittyi 1900-luvun alun Pohjois-Amerikassa, kun kultaryntäyksen vaurastuttamat kullankaivajat alkoivat lyödä vetoa koiravaljakkojen puolesta. Lajia harrastetaan nykyisin laajalti Pohjois-Amerikassa ja -Euroopassa, sekä Alpeilla.
Valjakkourheilun historia

Valjakkourheilu sai alkunsa Alaskan ja Yukonin kultakentillä, kun kultaryntäyksen vaurastuttamat kullankaivajat alkoivat järjestää viihteeksi koiravaljakkokilpailuja ja lyödä vetoa niistä. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin tiettävästi heti vuosisadan vaihteen jälkeen, mutta varsinainen valjakkourheilun kultakausisijoittui vuosien 1908-1941 välille. Kilpailut saivat laajalti julkisuutta ja ne nivoutuivat osaksi kultaryntäyksistä kertovia, usein liioittelevia tarinoita.
Tuon aikakauden valjakkokuskit olivat pääasiassa metsästäjiä ja kaivosyhtiöiden ammattikuskeja, joiden välillä oli jatkuvaa kinaa valjakoiden keskinäisistä voimasuhteista. Vuoteen 1907 mennessä Allan Alexander "Scotty" Allan ja muutamat muut musherit Nomessa järjestäytyivät järjestääkseen ensimmäiset kilpailut tilanteen ratkaisemiseksi. Nome Kennel Club sai syntynsä helmikuussa 1908 ja samalla syntyi 656 kilometrin All Alaska Sweepstakes -kilpailu (AAS), jonka säännöt toimivat vielä nykyäänkin useiden pitkän matkan kilpailuiden sääntöjen runkona. Ensimmäisen kilpailun voittajaksi selviytyi John Hegness, ajalla 199 tuntia, 15 minuuttia 12 sekuntia.
Valjakkourheilulajit

Valjakkourheilu jaetaan nykyään tyypillisesti kahteen pääluokkaan: kesä- ja talvilajeihin.
Valjakkourheilulajit > Sulanmaan lajit

Sulanmaan lajit (offsnow) ovat vasta viimevuosina nousseet valjakkourheilussa tasaveroisiksi lajeiksi perinteisempien talvilajien rinnalle. Aiemmin ne nähtiin enemmänkin harjoittelumuotoina kuin itsenäisinä kilpailulajeina. Kesälajien suosio on lähtenyt keskieuroopan vähälumisimmilta alueilta ja vähälumisempien talvien myötä lajit ovat kasvattaneet suosiotaan myös pohjoisempana.
Kesälajeissa on kiinnitettävä erityistä huomiota ilman lämpötilaan. Yli 16 asteen lämpötilassa kilpailut edellyttävät erikoisjärjestelyjä (yleensä matkaa lyhennetään), ja yli 22 asteen lämpötilassa kilpailuja ei järjestetä lainkaan. Näin ollen kilpailut keskittyvät keväälle ja syksyyn, eivätkä niinkään kesäkuukausille.
Tyypillisesti sulanmaan lajien matkat ovat talvilajeja lyhyempiä, koska kova alusta rasittaa koirien tassuja enemmän.
Valjakkourheilulajit > Sulanmaan lajit > Koirajuoksu (canicross, DC)

Canicrossissa kilpailija juoksee yhden koiran kanssa sovitun kilpamatkan. Koiraa ei saa ohittaa eikä sitä saa vetää perässään. Matkat ovat tyypillisesti muutamia kilometrejä. Canicross on helpoin laji jonka kautta hakea kokemusta valjakkourheilusta, sillä siihen voi osallistua liki minkärotuisen koiran kanssa hyvänsä, eikä lajiin osallistuminen edellytä suuria varustehankintoja (sääntöjen mukaiset jalkineet ja juoksuvyö, joustoköysi ja koiralle valjaat).
Koirajuoksun kilpaluokat:
Koirajuoksu miehet juniorit (DCMJ)
Koirajuoksu naiset juniorit (DCWJ)
Koirajuoksu miehet (DCM)
Koirajuoksu naiset (DCW)
Koirajuoksu veteraanimiehet (DCMV)
Koirajuoksu veteraaninaiset (DCWV)
Koirajuoksuviesti naisille ja miehille
Lisäksi voidaan järjestää sekä lastensarjoja että harrastusluokan kilpailuja
Valjakkourheilulajit > Sulanmaan lajit > Koirapyöräily (bikejoring, DB)

Koirapyöräilyssä koirakko koostuu yhdestä vetävästä koirasta, sekä kilpailijasta ja tämän pyörästä. Koirajuoksuun verrattuna laji on huomattavasti vaativampi ja vauhdikkaampi, tilannekohtaiset nopeudet voivat ylittää 40km/h. Lajissa kilpaileminen edellyttää että koira on tottunut vetämään.
Koirapyöräilyn kilpailuluokat:
Koirapyöräily juniorimiehet: (DBMJ)
Koirapyöräily naiset juniorit (DBWJ)
Koirapyöräily miehet (DBM)
Koirapyöräily naiset (DBW)
Koirapyöräily veteraanimiehet (DBMV)
Koirapyöräily veteraaninaiset (DBWV)
Lisäksi voidaan järjestää harrastusluokan kilpailuja. Lisäksi koirapyöräily voi olla osa sekaviestikilpailua.
Valjakkourheilulajit > Sulanmaan lajit > Kärryajo (rig, DR 1-8)

Kärryajossa menopeli riippuu koirien määrästä. 1-2 koiran luokissa kilpaillaan potkulautatyyppisellä menopelillä, joskin 2 koiran luokkaan saa osallistua myös kolmipyöräisellä kärryllä. Neljän koiran luokassa kilpaillaan kolmipyöräisellä kärryllä, ja 6-8 koiran luokissa kilpaillaan nelipyöräisellä kärryllä. Koirien määrän kasvaessa ohjaajan rooli muuttuu; pienissä luokissa kilpailijalla on merkittävä vaikutus nopeuteen omalla toiminnallaan, mutta suuremmissa luokissa sen merkitys vähenee. Vastaavasti turvattomuus kasvaa; 8 koiran kärryn pysäyttäminen voi olla vaikeaa tai jopa mahdotonta.
Kilpailumatkat vaihtelevat 2-12 kilometrin välillä, riippuen olosuhteista ja koirien määrästä.
Kärryajon kilpailuluokat:
Yhden koiran kärryluokka juniorit (DSJ)
Yhden koiran kärryluokka miehet (DSM1)
Yhden koiran kärryluokka naiset (DSW1)
Kahden koiran kärryluokka (DS2)
Neljän koiran kärryluokka (DR4)
Kuuden koiran kärryluokka (DR6)
Kahdeksan koiran kärryluokka (DR8)
Lisäksi voidaan järjestää sekä lastensarjoja että harrastusluokan kilpailuja, erityisesti yhden ja kahden koiran luokissa.
Valjakkourheilulajit > Talvilajit

Valjakkourheilu on perinteisesti käsitetty juuri talvilajiensa kautta. Talvilajit jakautuvat kahteen muotoon, eli valjakkoajoon (nome style) ja valjakkohiihtoon (nordic style).
Valjakkourheilulajit > Talvilajit > Valjakkoajo

Valjakkoajossa reen eteen valjastetaan 4, 6, 8, 10 tai avoin määrä koiria. Vedettävä matka vaihtelee kilpailusta toiseen. Kilpailumatkat jaetaan sprintti-, keskipitkiin ja pitkiin matkoihin. Sprinttimatkat ovat yleensä 6-20 kilometriä, riippuen koirien määrästä. Keskipitkästä matkasta puhuttessa yleensä yhteismatka on 80-250 kilometriä jaettuna useammalle päivälle. Pitkän matkan kisoissa matka on yli 250 kilometriä. Pisin vuosittain järjestettävä kilpailu on Iditarod Trail, joka järjestetään Alaskassa. Kilpailun pituus on 1,688 km.
Kilpailuluokat sprinttikilpailussa:
Kahden koiran nuorten sprinttivaljakko (Sp2Y)
Kahden koiran sprinttivaljakko (Sp2)
Neljän koiran sprinttivaljakko (Sp4)
Kuuden koiran sprinttivaljakko (Sp6)
Kahdeksan koiran sprinttivaljakko (Sp8)
Kymmenen koiran sprinttivaljakko (Sp10)
Avoimen luokan sprinttivaljakko (SpU)
Kilpailuluokat keskipitkän matkan kilpailussa:
Neljän koiran keskipitkän matkan valjakko (MD4)
Kuuden koiran keskipitkän matkan valjakko (MD6)
Kahdeksan koiran keskipitkän matkan valjakko (MD8)
Kahdentoista koiran keskipitkän matkan valjakko (MD12)
Kilpailuluokat pitkän matkan kilpailussa:
Kahdeksan koiran pitkän matkan valjakossa (LD8)
Avoimen luokan pitkän matkan valjakko (LDU)
Valjakkourheilulajit > Talvilajit > Koirahiihto (skijoring)

Koirahiihtovaljakko koostuu suksilla hiihtävästä kilpailijasta, joka on kytketty yhteen tai kahteen koiraan vetonarulla.
Kilpailuluokat koirahiihdossa:
Yhden koiran koirahiihtoluokka miehet (SM1)
Yhden koiran koirahiihtoluokka naiset (SW1)
Yhden koira koirahiihtoluokka nuoret miehet (SMJ)
Yhden koira koirahiihtoluokka nuoret naiset (SWJ)
Keskipitkä kahden koiran hiihtoluokka miehet (vähintään yksi ja enintään 2 koiraa) (MDSM)
Keskipitkä kahden koiran hiihtoluokka naiset (vähintään yksi ja enintään 2 koiraa) (MDSW)
Lasten luokkia voidaan järjestää mutta vain yhden koiran luokissa
Valjakkourheilulajit > Talvilajit > Pulkkahiihto (pulka)

Valjakko koostuu suksilla hiihtävästä kilpailijasta, joka on kytketty pulkkaan tai ahkioon, jota vetävät valjastetetut koirat.
Pulkkahiihdon kilpaluokat:
Yhden koiran valjakkohiihtoluokka miehet (PM1)
Yhden koiran valjakkohiihtoluokka naiset (PW1)
Yhden koira valjakkohiihtoluokka nuoret miehet (PMJ)
Yhden koira valjakkohiihtoluokka nuoret naiset (PWJ)
1-4 koiran valjakkohiihtoluokka miehet (PM4)
1-4 koiran valjakkohiihtoluokka naiset (PW4)
Keskipitkä 1-4 valjakkohiihtoluokka miehet (vähintään yksi ja enintään 4 koiraa) (MDPM)
Keskipitkä 1-4 koiran valjakkohiihtoluokka naiset (vähintään yksi ja enintään 4 koiraa) (MDPW)
Lajijärjestöt ja kilpaileminen

Suomessa valjakkourheilun kattojärjestönä toimii valtaosassa lajeista Suomen Valjakkourheilijoiden liitto ry, VUL, sekä koirahiihdon osalta myös Suomen Palveluskoiraliitto ry, SPKL. Kansainvälisesti lajin kattojärjestöjä ovat mm. International Federation of Sleddog Sports (IFSS), European Canicross Fedearation (ECF), sekä European Sled Dog Racing Association (ESDRA) sekä World Sleddog Association (WSA). Kilpaileminen edellyttää voimassa olevaa lisenssiä ja siihen kuuluvaa vakuutusta.
Lajijärjestöt ja kilpaileminen > Suomalaisten menestys kansainvälisesti

Suomalaiset ovat menestyneet arvokisoissa erinomaisesti. Seuraavassa suomalaisten mitalisijoitukset vuosittain IFSS:n alaisuudessa MM- ja EM-tasolla sekä SOC (Scandinavian Open Championships) -kilpailussa, joka vastaa pohjoismaiden mestaruutta.
|  | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 | 2011 | 2010 | 2009 | 2008 | 2007 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MM |  | 12 | 7 | 10 |  | 14 |  | 25 |  | 5 |  | 3 |
| EM | 13 |  | 13 |  | 18 |  | 12 |  | 6 |  | 6 | 4 |
| SOC |  |  |  | 21 | 3 | 29 | 18 |  | 11 | 16 | 6 |  |
Huomioitavaa on, että kaikkia kansainvälisiä kisoja ei järjestetä kaikkina vuosina.
Lajijärjestöt ja kilpaileminen > Suomalaisten menestys kansainvälisesti > 2018 EM-tulokset

Vuoden 2018 EM-kilpailut järjestettiin talvilajien osalta Italian Millegrobbessa ja sulamaan lajien osalta Ruotsin Nybrossa. Suomen mitalisaldo kisoista oli yhteensä 13 mitalia; 5 kultaa, 2 hopeaa (sis. viesti), sekä 6 pronssia:
kultaa: kahdeksan koiran valjakkosprintti, Vesa-Pekka Lehtomäki
kultaa: nuorten naisten koirajuoksu, Aliina Mäkinen
kultaa: veteraaninaisten koirajuoksu, Marika Tiiperi
kutaa: neljän koiran kärryajo, rekisteröidyt arktiset rodut, Jaakko Pitkänen
kultaa: kuuden koiran kärryajo, rekisteröidyt arktiset rodut, Erkki Bürkland
hopeaa: yhden koiran kärryajo, Tuomas Notko
hopeaa: viestijoukkue, Ari Rastas, Tuomas Notko, Matti Laaksonen
pronssia: veternaaninaisten koirapyörily, Maria Viitahalme
pronssia: nuorten naisten koirajuoksu, Lotta Ahlström
pronssia: kahden koiran kärryajo, Vesa-Pekka Jurvelin
pronssia: neljän koiran kärryajo, rekisteröidyt arktiset rodut, Susanna Bürkland
pronssia: kahdeksan koiran kärryajo, Vesa-Pekka Lehtomäki
pronssia: nuorten yhden koiran kärryajo,  Aliina Mäkinen
Lajijärjestöt ja kilpaileminen > Suomalaisten menestys kansainvälisesti > 2017 MM-tulokset

Vuoden 2017 aikana IFSS:n alaisuudessa järjestettiin talvilajien MM-kilpailut Haliburtonissa, Kanadassa, sekä sulanmaanlajien MM-kilpailut Szamotuły-Koźlessa, Puolassa. Suomen mitalisaldo kisoista oli yhteensä 12 mitalia; 9 kultaa, 2 hopeaa, 1 pronssi:
kultaa: yhden koiran koirahiihto naiset, Maija Nivala
kultaa: hiihdon yhdistetty naiset, Maija Nivala
kultaa: naisten pulkkahiihto, Maija Nivala
kultaa: yhden koiran koirahiihto miehet, Vesa-Pekka Jurvelin
kultaa: kahden koiran koirahiihto miehet, Vesa-Pekka Jurvelin
kultaa: hiihdon yhdistetty miehet, Vesa-Pekka Jurvelin
kultaa: kahdeksan koiran kärryluokka, Vesa-Pekka Lehtomäki
kultaa: kuuden koiran kärryluokka, Antti Mäkiaho
kultaa: juniorityttöjen koirapyöräily, Jonna Lipponen
hopeaa: miesten pulkkahiihto, Vesa-Pekka Jurvelin
hopeaa: junioripoikien koirajuoksu, Patrik Siekkinen
pronssia: kahdeksan koiran kärryluokka, Ville Halme
Antidoping valjakkourheilussa

Suomen Valjakkourheilijoiden liiton antidopingohjelma käsittää ihmisurheilijoiden antidopingohjelman lisäksi koirien antidopingohjelman.
Postinkuljetusta koiravaljakolla Beringinmeren jäällä Nomen lähellä Alaskassa 1900-luvun alkupuolella.
DR4 -luokan kärryvaljakko saapumassa maaliin Ohkolan Kevätajoissa 2016.
Kilpailun kärkivaljakon koirat työn touhussa
Vallabhbhai Patel

Vallabhbhai Patel
Vallabhbhai Jhaverbhai Patel (gudžaratiksi વલ્લભભાઈ ઝવેરભાઈ પટેલ, Vallabhbhāī Jhavērbhāī Paṭēl; 31. lokakuuta 1875 – 15. joulukuuta 1950) oli intialainen itsenäisyystaistelija ja maan ensimmäinen sisäministeri. Patel teki elämäntyönsä Kongressipuolueessa.
Uhuru

| Uhuru |
| --- | --- |
 Marjorie Townsend ja Bruno Rossi NASA:n Goddard Space Flight Centerissä Uhuru satelliitin lopputestejä suorittamassa.
Alkuperäinen nimi:  Small Astronomical Satellite 1, SAS-1
COSPAR ID:  1970-107A
SATCAT №:  4797
Organisaatio:  NASA
Valmistaja:  American Science & Engineering, Incorporated Johns Hopkins University, Applied Physics Laboratory
Laukaisu:  12. joulukuuta 1970 Luigi Broglio -avaruuskeskus, Kenia
Laukaisualus:  Scout
Loppu:  maaliskuu 1973
Tehtävän kesto:  yli kaksi vuotta
Massa:  141,5 kilogrammaa
Teho:  9,6 W
Kiertorata
Inklinaatio:  3 °
Kiertoaika:  96 minuuttia
Apoapsis:  560 kilometriä
Periapsis:  520 kilometriä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Uhuru (tunnettiin myös nimellä Small Astronomical Satellite 1 eli  SAS–1) oli ensimmäinen satelliitti, joka teki havaintoja avaruudessa yksinomaan röntgenalueella. Se laukaistiin avaruuteen 12. joulukuuta 1970. Laukaisupäivä oli Kenian itsenäisyyspäivä ja siten kunnianosoitus Kenialle. Nimi Uhuru on swahilia ja tarkoittaa vapautta.
Havainnot

Uhuru teki havaintoja 399:stä röntgensäteilyn kohteesta, jotka olivat muun muassa kaksoistähtijärjestelmiä, supernovajäänteitä, Seyfertin galakseja ja galaksijoukkoja. Sen havainnot kaksoistähtijärjestelmien ja mustien aukkojen röntgenhavainnoista olivat ensimmäisiä. Sillä saatiin myös ensimmäisen kerran kattava kuva taivaasta röntgenalueelta.
Instrumentit

Uhuru teki havaintoja havaintoja 2–20 keV -alueella. Siinä oli kaksi kollimoitua röntgenteleskooppia, jotka osoittivat vastakkaisiin suuntiin, ja ilmaisimina kaksi sarjaa verrannollisuuslaskureita, joissa oli tehokasta pinta-alaa ~ 0,084 m². Sen resoluutio oli noin 30 kulmasekuntia.
Muuta

Uhurun kaksoiskappale, joka ei ole käynyt avaruudessa, on täysikokoisena ja ennallistettuna Smithsonian-instituutin National Air and Space Museum -museossa Washingtonissa. Se on aito lukuun ottamatta aurikopaneeleja, jotka ovat toimimattomia jäljitelmiä. Osat on siiretty museoon NASA:lta vuonna 1976. Se ei kuitenkaan ole näytteillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uhuru Wikimedia Commonsissa
Satellite, Uhuru, Solar Panels Smithsonian Institution, National Air and Space Museum. Arkistoitu 31.1.2019. Viitattu 29.1.2019 (englanniksi).
Uhuru California Science Center. Arkistoitu 31.1.2019. Viitattu 29.1.2019 (englanniksi).
Kendrick, Bill: About Uhuru Sonic.net.  syyskuu 1996. Viitattu 29.1.2019 (englanniksi).
Tornion kaappaus

| Lapin sodan taistelut |
| --- | --- |
Syysmanööverit • Pudasjärvi • Olhava • Tornion maihinnousu • Tornionlaakso • Kemi • Ylimaa • Taipaleenkylä • Rovaniemi • Tankavaara • Muonio • Käsivarren asemasota: 
Tornion kaappaus oli Lapin sodan alkuvaiheessa lokakuun alussa 1944 tapahtunut saksalaisten ja suomalaisten joukkojen välinen pienimuotoinen taistelu Tornion kaupungin hallinnasta. Suomalaisjoukot koostuivat pääasiassa paikallisista suojeluskuntalaisista. Samaan aikaan suomalaisjoukot hyökkäysjoukot nousivat maihin Röytän satamassa. Taistelut päättyivät saksalaisten antautumiseen maihinnousujoukkojen saavuttua Tornioon.
Taustaa

Suomi katkaisi suhteensa Saksaan 2. syyskuuta 1944. Neuvostoliiton kanssa tehtävän rauhansopimuksen ennakkoehdot edellyttivät suomalaisten vaativan saksalaisjoukkojen poistumista maasta 15. syyskuuta mennessä. Pohjois-Suomen rintamaosuutta hoitanut 200 000 miehen vahvuinen saksalainen 20. Vuoristoarmeijakunta lähti ennalta laaditun suunnitelman, operaatio Birken, mukaisesti vetäytymään pohjoiseen uusiin puolustusasemiin heti syyskuun alussa. Uudet asemat oli linnoitettu valmiiksi Karesuvanto–Ivalo-linjalle eteläisemmästä Suomesta kohdistuvaa hyökkäystä vastaan. Asemat turvasivat idässä Petsamon nikkelituotannon saksalaisille, ja toisaalta suojasivat Käsivartta ja Norjan puoleista vetäytymistietä etelään.
Valtauskäsky suojeluskuntajoukoille

Saksalaisten vetäytyminen oli tapahtunut ilman taisteluja sovussa suomalaisten kanssa salaisen vetäytymissopimuksen mukaisesti syyskuun puolivälistä lähtien. Valvontakomissio oli kuitenkin saanut asiasta vihiä ja painosti suomalaisia jyrkempään toimintaan. 27. syyskuuta suomalaisjoukkojen komentajana aloitti kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuo. Seuraavana päivänä kutsui eversti Pennanen, osasto Pennasen Kemin Pajusaaressa olevan yksikön päällikkö Länsi-Pohjan suojeluskuntapiirin päällikön, majuri Thure Larjon esikuntaansa. Larjo sai Siilasvuon antaman kirjeen, jossa määrättiin suojeluskuntajoukot valtaamaan Tornion kaupunki ja lähiympäristön sillat.
Tornion ympäristössä ei ollut saksalaisia taistelujoukkoja. Kaupungissa oli kolme saksalaisten tukikohtaa: seminaari, joka toimi saksalaisten sotasairaalana, yhteislyseo ja niin sanottu Lipon talo lähellä Tornion silloista tullia. Huoltoyksiköissä oli noin 450–500 saksalaissotilasta, joista kaupungin sotasairaalassa noin 100–130, aseman takaisessa Pikku-Berliinin huoltotukikohdassa noin sata, sekä Vojakkalan kohdalta kääntyvän Arpelan tien risteysalueella noin 150 miestä, ja loput hajasijoitettuna eri puolille kaupunkia.
Joukot

Kaappaukseen tarvittavien joukkojen kokoon haaliminen tuotti vaikeuksia. Osasto Pennanen antoi yhden ilmasuojelukomppanian, (961. Is. Komppania), vahvuudeltaan 140 miestä, muutaman pioneerin ja kaksi radistia. Lisäksi mukaan komennettiin 50 miestä käsittävä sotapoliisiosasto ja teurastusjoukkue, joka oli kaupungissa Ruotsiin siirtyvien evakkojen karjan hätäteurastusta varten. Tämän lisäksi Torniosta ja lähistöltä koottiin kaikki lomalaiset ja komennuksella olleet suomalaissotilaat. Yhteensä Larjolla oli käytössään 327 miestä. Joukko oli taisteluarvoltaan varsin kirjavaa. Aseet joukolle saatiin paikallisten suojeluskuntien varastoista. Osaston sotilaallisena tavoitteena oli sitoa saksalaisjoukkoja niin kauan, kunnes suomalaiset maihinnousujoukot ehtisivät avuksi. Maihinnousun epäonnistuessa olisi kaappaus tuhoontuomittu.
Lauantaina 30. syyskuuta Larjo sai Pennaselta viestin, että everstiluutnantti Wolf H. Halstin komentamat maihinnousujoukot saapuisivat seuraavana aamuna 1. lokakuuta klo 8.00 Röytän satamaan. Osasto Larjon olisi sen vuoksi ryhdyttävä itsenäisiin toimenpiteisiin, jotka voitiin jakaa kahteen osaan:
kaupungin eli Suensaaren saksalaisten tukikohtien valtaaminen, ja
Tornionjoen sillan eli Hannulan sillan haltuunotto ehjänä, sekä asemanseudun valtaus.
Kaappaustoimet

Kaappaustoimet aloitettiin sunnuntaina 1. lokakuuta klo 2 aamuyöllä. Sitä ennen siirrettiin saksalaisilta salaa juna Tornion asema-alueelta Röytän satamaan aamulla saapuvien maihinnousujoukkojen avuksi. Kaappaus itse kaupungissa sujui suunnitelmien mukaisesti. Lipon talon valtauksessa panssarikauhun ammus sytytti tulipalon. Rakennuksen valtauksessa vangittiin yhdeksän saksalaista, suomalaistappiot olivat viisi kaatunutta ja kaksi haavoittunutta. Yhteislyseon saksalaiset puolustautuivat suomalaisten maihinnousujoukkojen saapumiseen asti, ja antautuivat vasta lokakuun 3. päivänä. Saksalaisvankeja yhteiskoululta saatiin kaikkiaan 31. Suomalaispiirittäjien tappiot olivat yksi kaatunut ja kolme haavoittunutta. Kolmas saksalaistukikohta kaupungissa oli seminaarirakennuksen sotasairaala. Saksalaisten onnistui harhauttaa suomalaisia, jonka seurauksena he pääsivät pakenemaan sotasairaalasta sairasautoiksi muutetuilla linja-autoilla Tornion pohjoisen tullin eli Näränperän kautta Ruotsiin.
Asemanseudun haltuunottoa yritettiin Peräpohjolan kansanopistolle kootuilla vajaan 100 sotilaan joukolla. Joukko eteni Kivirannan suunnasta ohittaen kansakoulun ja edelleen rautatien vartta kohti asema-aluetta. Asemalle juuri hyökkäyksen aikoihin Kemin suunnasta tullut saksalainen sotilasjuna konetuliaseineen antoi saksalaisille mahdollisuuden pitää rautatieaseman seutu hallussaan. Suomalaisjoukot perääntyivät klo 4.45 asema-alueelta pohjoiseen siirtyen opiston kohdalta veneillä Suensaaren puolelle, joka oli käytännössä Larjon suomalaisjoukkojen valvonnassa. Kello 5.30 joukot räjäyttivät Tornionjoen ylittävän sillan Suensaaren puoleisen penkereen, jotta asema-alueen saksalaisosastot eivät pääsisi sillan yli kaupunkialueelle.
Suomalaisten maihinnousujoukkojen kärki saavutti Tornion asema-alueen eteläreunan aamulla klo 10. Suomalaisten yhteys Tornionjoen sillan yli kaupunkiin saatiin illalla klo 20.25, joskin se oli edelleen saksalaisten tulen alla. Kun Pikku-Berliini oli vallattu seuraavana päivänä eli maanantaina, siltayhteys saatiin toimimaan normaalisti. Pian tämän jälkeen piiritetyt saksalaistukikohdat, lyseo ja Lipon talo, joutuivat antautumaan. Larjon joukkojen tappiot olivat kaikkiaan kahdeksan kaatunutta ja 13 haavoittunutta.
Tornion kaappauksen merkitys

Itse kaupunkialueen kaappauksella ei sotilaallisessa mielessä ollut suurta merkitystä. Tärkein saavutus oli valtakunnallisen yhdystien säilyminen Ruotsiin. Maihinnousun tukemisen kannalta tärkeimmät tavoitteet jäivät saavuttamatta; kaupungin itäpuolella olevat sillat, tiesolmut, rautatieaseman seutu ja saksalaisten suuri huoltokeskus jäivät edelleen saksalaisten käsiin. Maihinnousun kannalta tärkein apu oli Röyttään ajettu juna, joka nopeutti joukkojen siirtoa ja helpotti huollon kulkua. Toinen suuri merkitys maihinnousujoukoille olivat 36 kuorma-autoa, jotka suomalaiset ajoivat Larjon määräyksestä Pellon kautta Ruotsin puolelle päästen takaisin Suomeen Haaparannan kautta. Autot luovutettiin Pajarin käyttöön ja ne olivat ratkaisevan tärkeät taistelujoukkojen huollolle.
Osasto Larjon muistolaatta Torniossa osoitteessa Puutarhakatu 9.