stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leonid Andrejev
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonid Andrejev Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Leonid Andrejev on Wikiaineistossa
Merriman, C. D. 2005: Leonid N. Andreyev. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Musée d'Orsay 2  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Ilja Repin: Leonid Andrejev (Kesäloma), 1905, Tretjakovin galleria.
Leonid Andrejev, Ilja Repin 1904. Tretjakovin galleria, Moskova,
Leonid Andrejevin itsestään ottama valokuva, ennen 1919
Leonid Andrejevin huvila 'Edistys' (ven. Аванс, Avans) Vammelsuussa 1912
Leonid Andrejevin itsestään ottama valokuva ennen 1919
Kehitysmaa

Vähiten kehittyneet maat  Entiset vähiten kehittyneet maat
Valtioiden inhimillisen kehityksen indeksi (HDI) vuodelle 2013 (UNDP, 7/2014).

  > 0,800 (Hyvin korkea)
  0,700–0,800 (Korkea)
  0,550–0,699 (Keskitasoa)

  <0,550 (Matala)
  Ei tietoa
Teollisuusmaat
  Teollistuneet kehitysmaat
  Kehitysmaat
Luokittelut tulevat IMF:ltä ja YK:lta. selvennä
Hiljattain teollistuneet maat vuonna 2007.
Kehitysmaa eli kehittyvä maa on teollisuusmaihin tai rikkaisiin maihin verrattuna tietyillä indikaattoreilla katsottuna vähemmän kehittynyt valtio. Usealla kehitysmaalla on kolonialistinen menneisyys siirtomaana.
Kehitysmaan määritelmä

Kehitysmaa ei ole saavuttanut tiettyä yhteiskunnallista ja taloudellista kehitystasoa, joka olisi tuonut mukanaan materiaalisesti korkean elintason. Tunnusomaisia piirteitä ovat alhainen bruttokansantuote, kansalaisten enemmistön vähäinen varallisuus, puutteellinen koulutustaso, etenkin heikko lukutaito, ja terveydenhuollon pulmat, erityisesti korkea lapsi- ja tautikuolleisuus sekä matala elinajanodote, ja siitä seuraava suuri syntyvyys. Demokratiaa sekä siihen liittyvää vakaata poliittista ja oikeudellista yksilönoikeuksien, vapauden, tasa-arvon ja yhteiskuntaluottamuksen ilmapiiriä ei usein ole, tai se on varsin vakiintumatonta.
Kehitysmaat ovat keskenään hyvin hajanainen ryhmä. Aikaisemmin oli yleistä määritellä kehitysmaiksi kaikki Aasian, Afrikan ja Latinalaisen Amerikan maat Neuvostoliittoa ja Japania lukuun ottamatta. Nykyisin muutamat niistä ovat kuitenkin jo siinä määrin vaurastuneita, ettei niitä enää lueta kehitysmaihin, kun taas Neuvostoliittoon aikoinaan kuuluneita Keski-Aasian maita voidaan jo sellaisina pitää. Köyhimpiä maita voidaan kuvata omalla termillään: heikoimmin kehittyneet maat tai alikehittyneet maat. Suhteellisesti selvästi eniten tällaisia maita on Afrikassa, jonka tilanteesta esimerkiksi viimeisten vuosikymmenten nälänhädät, sodat ja luonnonkatastrofit, kuten kuivuudet tai tulvat, ovat jättäneet varsin lohduttoman kuvan. Lisäksi etenkin Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa on paljon kehitysmaan kriteerit täyttäviä valtioita, mutta osa niistä on jo varsin teollistuneita, esimerkiksi Turkki, Intia ja Etelä-Afrikka. Näistä edistyneemmistä maista käytetään usein nimitystä vähemmän kehittyneet maat erotuksena köyhimpiin eli vähiten kehittyneisiin maihin.
Kehitysmaiden määrittelyä vaikeuttaa kuitenkin se, että yhden maan sisällä voi olla kehitystasoltaan keskenään hyvin erilaisia alueita. Esimerkiksi Kiina on edelleen satoine miljoonine maaseudulla asuvine köyhineen kehitysmaa, vaikka jotkut sen rikkaimmista kaupungeista vaikuttavat hyvin vaurailta. Samoin maassa voi olla hyvin korkea lukutaidon ja yleissivistyksen taso, mutta maa voi olla deindustrialisoitunut ja muuttunut diktatuuriksi, jonka talous nojaa raaka-aineiden tuotantoon, kuten Venäjä.
Kehitysmaihin on aiemmin viitattu ilmaisulla kolmas maailma, mutta tämä on jäämässä pois, koska sosialististen maiden muodostamaa toista maailmaa ei enää kylmän sodan päättymisen jälkeen ole ollut entisessä mielessä.
Kehitysmaat käyttävät nykyään usein itsestään kiertoilmausta ”etelä” (tai ”Etelä”, isolla kirjoitettuna), ja sitä on viime aikoina käytetty paljon myös angloamerikkalaisessa lehdistössä kuvaamaan näitä enimmäkseen lähellä päiväntasaajaa sijaitsevia maita, joista osa on myös eteläisellä pallonpuoliskolla.
Jotkut tahot ovat myös kritisoineet käsitettä ”kehitysmaa”. Sen on väitetty olevan subjektiivinen, tietyn diskurssin ja arvomaailman luoma käsite, joka langettaa leiman tiettyjen maiden ja niiden asukkaiden ylle.
Kehitysmaan määritelmä > Kehitysmaiden talouksien luettelo UNDP:n arvion mukaan

Seuraavia maita pidetään kehitysmaina Kansainvälisen valuuttarahaston maailmanlaajuisen talousnäkymäraportin mukaisesti, huhtikuulta 2015.
Afganistan
Albania
Algeria
Angola
Armenia
Azerbaidžan
Bahama
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Valko-Venäjä
Belize
Benin
Bhutan
Bolivia
Bosnia ja Hertsegovina
Botswana
Brasilia
Brunei
Bulgaria
Burkina Faso
Burundi
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Eritrea
Etelä-Afrikka
Etelä-Sudan
Etiopia
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Unkari
Intia
Indonesia
Iran
Irak
Norsunluurannikko
Jamaika
Jemen
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kap Verde
Kazakstan
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Kiina
Kirgisia
Kiribati
Kolumbia
Komorit
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kosovo
Kuwait
Laos
Libanon
Lesotho
Liberia
Libya
Madagaskar
Malawi
Malesia
Malediivit
Mali
Marshallinsaaret
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Mikronesia
Moldova
Mongolia
Montenegro
Marokko
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Oman
Pakistan
Palau
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Pohjois-Makedonia
Puola
Päiväntasaajan Guinea
Qatar
Romania
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Sambia
Samoa
São Tomé ja Príncipe
Saudi-Arabia
Senegal
Serbia
Seychellit
Sierra Leone
Salomoninsaaret
Somalia
Sri Lanka
Sudan
Suriname
Swazimaa
Syyria
Tadžikistan
Tansania
Thaimaa
Itä-Timor
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Turkmenistan
Tuvalu
Uganda
Ukraina
Yhdistyneet arabiemiraatit
Uruguay
Uzbekistan
Vanuatu
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Zimbabwe
IMF:n raportin ulkopuolella
Kuuba
Nauru
Pohjois-Korea
Kehitysmaan määritelmä > Entiset kehitysmaat, jotka ovat saaneet kehittyneen maan statuksen (IMF:n arvio)

Hongkong (vuodesta 1997)
Israel (vuodesta 1997)
Singapore (vuodesta 1997)
Etelä-Korea (vuodesta 1997)
Taiwan (vuodesta 1997)
Kypros (vuodesta 2001)
Slovenia (vuodesta 2007)
Malta (vuodesta 2008)
Tšekki (vuodesta 2009, vuodesta  2006 (Maailmanpankin arvio)
Slovakia (vuodesta 2009)
Viro (vuodesta 2011)
Latvia (vuodesta 2014)
Liettua (vuodesta 2015)
San Marino (vuodesta 2012)
Puerto Rico (vuodesta 2016)
Macao (vuodesta 2016)
Andorra (vuodesta 2021)
Kroatia (vuodesta 2023)
Kehitysmaan määritelmä > Nopeasti teollistuneet maat

Brasilia
Kiina
Intia
Indonesia
Malesia
Meksiko
Filippiinit
Etelä-Afrikka
Thaimaa
Turkki
Kehitysmaiden talous

Kehitysmaiden tunnusmerkkejä ovat valtioiden taloudelliset ongelmat; teollisuutta on vähän ja talous on enimmäkseen maataloutta. Tyypillistä on, että suuri osa, joskus jopa yli puolet, väestöstä elää informaalitaloudessa eli virallisen talouden ulkopuolella. Vienti on enimmäkseen maataloustuotteita ja jalostamattomia raaka-aineita. Teollistuakseen moni valtio ottaa lainoja teollisuusvaltioilta ja ajautuu helposti velkakierteeseen. Monien kehitysmaihin kuuluvien maiden ilmasto on maanviljelylle epäsuotuisa ja aiheuttaa paljon ongelmia, muun muassa nälkää. Taloudelliset ongelmat johtavat poliittisiin ongelmiin, kuten toistuviin vallankaappauksiin ja sisällissotiin.
YK:n kauppa- ja teollisuusjärjestö UNCTAD arvioi, että pelkästään Afrikan maat ottivat lainaa 540 miljardia dollaria vuosina 1972–2002. Öljykriisi 1970-luvulla nosti korkoja ja suisti monen kehitysmaan ottamaan lisälainaa ja siten velkakierteeseen. Kehitysmaiden nykyinen velka koostuu korkeasta korosta, jota kehitysmaat maksavat takaisin lainasumman lisäksi.
Vaikka kehitysmaista löytyykin vaurautta, se on normaalisti keskittynyt pienelle osalle väestöstä. UNICEFin mukaan yli neljännes kehitysmaiden lapsista on alipainoisia ja 5,6 miljoonaa lasta kuolee liian vähäisen tai yksipuolisen ruoan vuoksi vuosittain.
Kehitysmaiden talous > Köyhyyden väheneminen

Maailmanpankin arvion mukaan vuonna 2015 äärimmäisessä köyhyydessä eli 702 miljoonaa ihmistä, kun vuonna 1990 luku oli 1750 miljoonaa. Prosentteina luvut olivat 37,1 % ja 9,6 %. Vuonna 2015 köyhyys oli ensimmäistä kertaa ikinä alle 10 %.
Näin YK:n tavoite puolittaa äärimmäinen köyhyys vuosina 1990 - 2015 toteutui etuajassa. Vuonna 1990 ihmisistä 43 % eli alle 1,25 dollarilla päivässä, vuonna 2008 enää 22 %, ja lasku jatkui. Vuonna 1981 osuus oli 52 %. Ensimmäistä kertaa sekä äärimmäisen köyhien väestöosuus että heidän lukumääränsä vähenivät kaikilla kuudella alueella (vuodesta 2005). Saharan eteläpuolisessa Afrikassa äärimmäinen köyhyys koski ensi kerran alle puolta kansasta (47 % vuonna 2008). Itä-Aasiassa alle 1,25 dollarilla päivässä eli 77 % vuonna 1981 ja 14 % vuonna 2008. Luvuissa on korjattu inflaatio ja ostovoima.
Dollar ja Kraay (2001) osoittivat, että globalisaatioon osallistuneiden kehitysmaiden tulot ovat kasvaneet nopeammin kuin rikkaiden maiden tulot ilman tuloerojen kasvua. Sala-I-Martin (2002) osoitti, että köyhien määrä maailmassa olisi 300–500 miljoonaa pienempi vuonna 1998 kuin 1970-luvulla. Suhteellinen ja absoluuttinen köyhyys olivat kumpikin vähentyneet. Vuonna 2006 Afrikka oli vielä jäänyt pitkälti paitsi tästä ja silloin kansantaloustieteen professori Vesa Kanniainen arvioi, että maanosa tarvitsisi lisää globalisaatiota eli "taloudellista vaihdannan vahvistumista ja tuotannontekijöiden liikkuvuuden lisääntymistä".
Kehitysmaiden talous > Talouskasvu ja köyhyys

Maailmanpankin tutkijat David Dollar ja Aart Kraay (2002) osoittivat, että keskitulojen kasvaessa köyhimmän viidenneksen tulot kasvoivat samassa suhteessa. Tutkimuskirjallisuudessa todetut kasvua lisäävät politiikat ja instituutiot eivät lisänneet tuloeroja. Näitä olivat avoimuus kaupalle, makrotaloudellinen vakaus, rajoitettu julkinen sektori, finanssitalouden kehittyneisyys, vahva omaisuudensuoja ja laillisuusperiaate. Itse asiassa julkisen sektorin pienuus ja korkean inflaation välttäminen näyttäisivät jossain määrin lisäävän köyhimpien osuutta tuloista. Kasvua lisäävät instituutiot siten auttavat köyhiä siinä missä muitakin, myös talouskuri (fiscal discipline).
Politiikat ja instituutiot, joiden piti auttaa köyhiä, eivät nekään vaikuttaneet köyhien tulo-osuuteen. Näitä ovat julkiset sosiaalimenot, demokraattiset instituutiot, peruskouluun osallistuminen ja maatalouden tuottavuus. Niillä ei ollut mitään robustia yhteyttä kasvuun eikä köyhien tulo-osuuteen. Sosiaalimenojen osuus julkisista menoista jopa heikensi köyhien tulo-osuutta melkein tilastollisesti merkitsevästi.
Näin ollen talouskasvu on tärkeää köyhyyden poistamisessa. Keskimäärin köyhien osuus tuloista jopa hieman nousi keskitulojen kasvaessa, ehkä sattumalta. Kasvun ja köyhyyden poistamisen suhde ei ole eronnut eri ajanjaksoina, ei muutu kriiseissä ja on sama rikkaissa ja köyhissä maissa. Näin ollen kasvua lisäävän politiikan, kuten talouskurin ja kaupan avoimuuden pitää olla köyhyyden vähentämispolitiikan keskiössä.
Vuonna 2013 Dollar, Kraay ja Yalen Tatjana Kleineberg tutkivat datan 118 maasta neljältä tuoreimmalta vuosikymmeneltä. Aiemman tutkimuksen tavoin yhä talouskasvu oli tärkein köyhimmänkin viidenneksen rikastumisen tekijä. Köyhimmän viidenneksen tulo-osuudet muuttuivat vain vähän eivätkä riippuneet keskitulon muutoksista. Tulokset pätivät riippumatta epätasa-arvon muutoksista ja maakohtaisista kasvutekijöistä ja osoittivat, että on vaikeaa löytää keinoja vaikuttaa köyhimpien tulo-osuuteen.
YK:n UNDP:n raportti kertoi inhimillisen kehityksen mittareiden osoittavan huomattavaa paranemista 2000-luvulla. Syynä tähän on kaupan kasvu. Globalisaatio on vähentänyt kaupan esteitä ja levittänyt tuotantoketjuja valtionrajojen yli. Tämä on kiihdyttänyt köyhien maiden talouskasvua.
Kehitysapu ja lainaehdot

Kehitysmaa ottaa usein vastaan kehitysapua muilta mailta. Suurten kriisien aikaan apu on luonteeltaan pääasiassa suoraa humanitaarista apua, esimerkiksi ruokaa ja lääkintää.
Perinteisesti tyypillinen kehitysavun muoto ovat olleet kehitysprojektit, esimerkiksi veteen liittyvän kriittisen perusinfrastruktuurin (padot, kaivot, kastelujärjestelmät) rakentaminen. Lisäksi erilaiset kehitysmaiden koulutusjärjestelmään liittyvät panostukset ovat voimakkaassa kasvussa. YK:n suosituksen mukaisesti jokaisen maan tulisi antaa 0,7 prosenttia kansantuotteestaan kehitysapuun. Monet maat, kuten Suomi, eivät täytä tätä kriteeriä. Suomen tilanne vuosikymmen sitten oli toisin, ja muut maailman valtiot ottivat oppia Suomesta.
Kehitysprojekteista on siirrytty viime aikoina yhä enemmän suoraan budjettitukeen, jossa rahoitusta kanavoidaan valtiolle käytettäväksi johonkin tiettyyn tarkoitukseen.
Suoran kehitysavun lisäksi kansainvälinen valuuttarahasto IMF ja Maailmanpankki antavat suhteellisen halpaa lainaa usein monimutkaisilla lainajärjestelyillä erilaisiin yhteiskunnallisiin uudistuksiin. Näitä tahoja on kritisoitu liian liberalistisesta ja avointa maailmankauppaa suosivasta linjasta, millä on väitetty olevan epäsuotuisa vaikutus kehitysmaiden talousrakenteille. Uudistukset nähdään yleensä välttämättöminä myös niiden kriitikoiden mielestä, mutta tarvittavien uudistusten luonteesta on paljon erimielisyyksiä.
Maailmanpankki ja IMF siirtyivät vuosituhannen vaihteessa köyhyyden vähentämisen lähestymistapaan (PRS - Poverty Reduction Strategy), jossa eksplisiittisesti painotetaan suoria sosiaalipoliittisia ohjelmia köyhyyden vähentämiseksi, paikallista omistajuutta sekä demokraattista osallistumisprosessia avun suunnittelussa. Vanhaa talouden sopeuttamiseen lähestymistapaa ei ole kuitenkaan hylätty, vaan se on osana köyhyyden vähentämisajattelua. Köyhyyden vähentämisen lähestymistapaa heijastavat myös YK:n vuosituhattavoitteet erilaisten ongelmien poistamiseksi tietyssä määräajassa. Keskustelu oikeanlaisen avun luonteesta jatkuu kiivaana.
Kehitysmaat ja globaali politiikka

1970-luvulla kehitysmaat vaativat kansainvälisillä foorumeilla ”uutta kansainvälistä talousjärjestystä”. Se oli monipuolinen ohjelma maailmantalouden rakenteiden muuttamiseksi. Keskeiset ehdotukset kuitenkin jäivät toteutumatta teollisuusmaiden laimean vastaanoton takia. Myös toisen maailmansodan jälkeen perustettu Sitoutumattomien maiden liike oli kehitysmaiden yhteinen projekti saavuttaa toimintatilaa maailmanpolitiikassa. Viime aikoina kehitysmaat ovat järjestäytyneet taas hieman yhtenäisemmin kansainvälisisissä instituutioissa, kuten Maailman kauppajärjestössä.
Kehitys ja luonnonvarat

Yhtenä ongelman kehityksessä on nähty, että luonnonvarat eivät väitetysti riitä turvaamaan kaikille maailman ihmisille samanlaista materiaalista elintasoa kuin länsimaissa.
On esimerkiksi esitetty, että öljyhuippu ja sitä todennäköisesti seuraava energiapula voi estää kehitysmaita koskaan saavuttamasta länsimaista elintasoa. Optimistit ovat kuitenkin eri mieltä, vaikka siirtymäkausi vaihtoehtoisiin energiamuotoihin voi aiheuttaa väliaikaisia ongelmia. Öljyn hinnan nousu vuosina 2004 ja 2005 on aiheuttanut monissa kehitysmaissa vakavia ongelmia esimerkiksi kuljetusten järjestämisessä ja lisännyt poliittista epävakautta.
Kirjallisuutta

Allen T & Thomas A (eds.): Poverty and Development into the 21st Century
Wilska K. ym: Köyhdytetyt: ihmiskunnan epävirallinen enemmistö
Giovanni Andrea Cornia (toim.): Inequality, Growth and Poverty in an era of Liberalization and Globalization
Susan George: Another world is possible if... (2004)
Aiheesta muualla

Geographical Distribution of Financial Flows to Developing Countries 2015. Disbursements, Commitments, Country Indicators (pdf-versio luettavissa verkossa / ladattavissa) (englanniksi) (oecd.org)
World Economic Outlook: Uneven Growth. Short- and Long-Term Factors. Apr. 2015 (pdf, IMF:n maaluokitus 2014 julkaisun s.149–153/230) (englanniksi) (imf.org)
Salomon August Andrée

Salomon August Andrée - Nordiska Museet - NMA.0033031
Salomon August Andrée (18. lokakuuta 1854 – 1897) oli ruotsalainen patenttiviraston yli-insinööri ja lentäjä. Hän sai surmansa yrittäessään vetypallolla saavuttaa maantieteellistä pohjoisnapaa. Hänen kotikaupunkiinsa Grännaan on hänen muistonsa vaalimiseksi perustettu museo. Sinne siirrettiin 1946 kaikki löydetyt Andréen retkikunnan varusteet, joita aikaisemmin oli säilytetty Tukholman Maantieteellisellä tutkimuslaitoksella.
Ruotsin ilmailun uranuurtaja

Ilmapalloista kiinnostunut insinööri Andrée kuului Ruotsin ilmailun uranuurtajiin. Hänen ensimmäisellä pallollaan Svealla suorittamat retket olivat uhkarohkeita ja seikkailukkaita. Hän lähti liikkeelle Tukholmasta 1893, ajelehti myrskyssä yli Pohjanlahden ja päätyi asumattomalle Äskören-luodolle Korppooseen Turun saaristoon. Noustessaan maihin hän loukkaantui. "Matka oli kaiken kaikkiaan miellyttävä ja erittäin kiinnostava", kirjoitti Andrée itse hirtehishuumoria viljellen, vaikka ilmapallo oli jo ennen loppukommelluksia ajoittain laahautunut aivan veden pinnassa, niin että gondoli oli täyttynyt vedellä.
Toisella kertaa Andrée lensi Göteborgista Gotlantiin, jossa hän laskeutui saaren länsirannikolle Fröjeliin suoritettuaan matkan ennätysajassa, viidessä tunnissa. Andrée oli ensimmäinen ruotsalainen, joka kokeili liikkumista ilmaa keveämmillä kulkuneuvoilla.
Örnen-ilmapallolla kohti pohjoisnapaa

Andréen Örnen- eli Kotka-niminen ilmapallo nousi ilmaan 11. heinäkuuta 1897 Danskøyan saarelta (noin 79º40' pohj.lev., 11º it.pit.) Huippuvuorilta julkisuuden saattelemanalähde tarkemmin?. Koilliseen lentävän pallon gondolissa oli kolmihenkinen retkikunta, johon kuuluivat Andréen itsensä lisäksi valokuvaaja Nils Strindberg ja insinööri Knut Frænkel.
Andrée aikoi laskeutua Jäämeren toiselle puolelle Beringinsalmen rannalle, ja tältä varalta oli mukaan otettu sekä Venäjän että Yhdysvaltojen rahaa. Hän oli kuitenkin varautunut myös aikaisempaan laskeutumiseen ja talvehtimiseen. Sitä varten oli varattu ruokaa useiksi kuukausiksi sekä runsaasti muita tarvikkeita, kuten kelkkoja, telttakankaasta tehty vene ja metsästyskiväärejä. Monet aikalaisetkin pitivät epävarmalta kuulostavaa yritystä etukäteen katsoen uhkarohkeana.
Vain muutamia maanmiehiä oli katselemassa Andréen lähtöä Huippuvuorilta. Koko maailma odotti jännittyneenä tietoja rohkeasta ruotsalaisesta ja hänen seuralaisistaan. Lentävästä pallosta lähetetty kirjekyyhky toi kirjeen jonkin ajan kuluttua lähdöstä, ja myös muutamia Andréen pallosta peräisin olevia poijuja löytyi. Andréen ja ryhmän paluuta odotettiin, mutta 33 vuoteen ei tiedetty, miten retkikunnalle oli käynyt.
Huomiota herättänyt löytö

Andréen miesten viimeinen leiri löytyi sattumalta. 22. elokuuta 1930 julistivat sanomalehdet isoin otsikoin uutista, että geologi G. Hornin purjelaiva Bratvaagin norjalainen tutkimusretkikunta oli löytänyt Andréen miesten viimeisen leiripaikan Huippuvuorten koillispuolelta Valkosaarelta. Andréen ja hänen tovereidensa ruumiit oli löydetty, kuten myös Andréen päiväkirja, muita papereita ja joukko varusteita. Uutinen herätti suurta huomiota kaikkialla maailmassa.lähde tarkemmin?
Andréen säilyneessä päiväkirjassa oli kuvaus kolmen miehen sankarillisesta mutta toivottomasta kamppailusta viime hetkeen saakka. Valokuvauksen asiantuntijat onnistuivat kehittämään Strindbergin ottamat valokuvat.
Valkosaari, josta Andréen jäännökset löytyivät, sijaitsee vain noin neljänsadan kilometrin päässä paikasta, josta retkikunta oli noussut ilmaan.
Kotkan lento ja rekiretki

Andrée oli tutkinut ilmapallojen ohjausta laahusköysillä ja pystynyt jossain määrin ohjaamaan palloa. Laahusköydet irtosivat pian lähdön jälkeen tartuttuaan kiinni johonkin maassa olevaan.
Vastoin ennakko-odotuksia ilmapallo alkoi pian lähdön jälkeen vaipua alemmaksi, kun jäätä alkoi kertyä sen rakenteisiin. Pallon keventämiseksi jouduttiin pian heittämään tavaraa pois, mutta siitä ei ollut apua, koska kylmä sumu ja sade kasasivat jatkuvasti lisää jäätä ilmapallon pintaan. Lopulta Andréen pallo vaelsi jäänpintaa pitkin pomppien. Kolmen päivän päästä lähdöstä miehet joutuivat jättämään pallon ja kulkemaan napajäällä rekiä vetäen. Paljon varusteita oli jätettävä. Pohjoisin heidän saavuttamansa leveysaste oli 82° 55'.
Ryhmä pyrki kohti Frans Josefin maata. Uusi määränpää jäi saavuttamatta, sillä merivirta kuljetti matkaajia eri suuntaan. Huomattuaan tämän parin viikon päästä retkikunta kääntyi takaisin kohti Huippuvuoria, mutta he päätyivät merivirtojen kuljettamina lopulta jäälautalla ajelehtien Valkosaaren lähelle. Valkosaari oli niin kaukana Huippuvuorista, ettei sinne kannattanut yrittää hennoilla kajakeilla sulien vesien yli.
Tutkimusmatkailijat olivat rakentaneet vaivalla talvehtimismajan, joka hajosi jäälautan rikkoutuessa. Varusteista onnistuttiin pelastamaan suuri osa. Miehet rantautuivat kajakeilla maihin. Andrée, Frænkel ja Strindberg olivat pysyneet hengissä lokakuuhun asti. Alkeellinen maja rakennettiin telttakankaasta ja ajopuista kallionkielekkeen lähelle. Yksi miehistä kuoli muita aiemmin ja hänet haudattiin kivikasan alle.
Andréen päiväkirjan viimeiset sivut ovat tuhoutuneet. Kuolinsyyksi on oletettu raa'asta jääkarhun lihasta johtuva loisperäinen tauti trikinoosi tai paleltuminen. Andréen retkikunnalla oli aseita, mutta ei kunnollisia talvivarusteita. Uusia teorioita on esittänyt Bea Uusma kirjassaan Naparetki - Minun rakkaustarinani (2015).
Andrée kirjallisuudessa ja elokuvassa

Per Olof Sundman on kirjoittanut Andréen seikkailuista osin fiktiivisen teoksen Insinööri Andreen ilmapurjehdus (Ingenjör Andrées luftfärd, 1967, ilmestynyt suomeksi Otava 1969). Jan Troell on ohjannut Sundmanin kirjan pohjalta elokuvan Kotkan lento (Ingenjör Andrées luftfärd 1982). Ruotsalaisen lääkärin Bea Uusman kirja Naparetki, minun rakkaustarinani ilmestyi suomeksi vuonna 2015.
Kirjallisuutta

Per Olof Sundman, Insinööri Andréen ilmapurjehdus, Otava, 1969. (romaani)
Bea Uusma, Naparetki - Minun rakkaustarinani, Like Kustannus Oy 2015, ISBN 978-952-01-1283-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andrée-Museo Grännassa (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Valkosaaren kartta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Andrzej M. Kobos, "Orłem" do bieguna, sisältää kuvia (puolaksi)
S. A. Andréen Pohjoisnaparetki, Grenna Museumin valokuvakokoelma, Digitalt Museum  (ruotsiksi) (englanniksi) (uusnorjaksi) (norjaksi)
Yrjö Karilas : Jääkenttien murhenäytelmä. Andréen sankaritarina, Hakkapeliitta, 09.09.1930, nro 37, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Andréen jäisestä haudasta, Suomen Kuvalehti, 13.09.1930, nro 37, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Siipirikon salaisuus päivänvaloon. Kun jääkentät luovuttivat saaliinsa takaisin, Hakkapeliitta, 16.09.1930, nro 38, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ukko Kivistö : Naparetkeilijä Andréen Suomen matka Svea-ilmapallolla 40 vuotta sitten, Suomen Kuvalehti, 14.10.1933, nro 42, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Musée d'Orsay  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Andréen vetypallo Svea.
Andréen ilmapallo Örnen, "Kotka" lähdössä kohti pohjoisnapaa.
Ahtojäihin törmännyt pallo.
Railon ylitys ilmapallosilkistä tehdyn veneen kanssa.