Jokioisten rautatie
Historia

Tampereen ja Turun välinen Toijalan rata avattiin kesällä 1876, mutta rata kiersi Forssan teollisuuslaitokset kaukaa. Siksi Jokioisten kartanon osakeyhtiö Jokkis Gods Aktiebolag alkoi suunnitella kapearaiteista rautatietä Toijalan radasta etelään. Senaatti myönsi radalle toimiluvan maaliskuussa 1897, vaikka rakentaminen olikin alkanut jo tätä aiemmin. Jokioisten rautatie avattiin väliaikaiselle rautatieliikenteelle 9. joulukuuta 1898 ja yleiselle tavara- ja henkilöliikentelle 25. lokakuuta 1899. Siitä tuli Suomen toiseksi vanhin yleiselle liikenteelle avattu kapearateinen rata heti Mäntän–Vilppulan rautatien jälkeen.
Radalla oli neljä liikennepaikkaa: Humppila, Minkiö, Jokioinen ja Forssa. Rautatieyhtiön pääomistaja oli Jokioisten kartano. Suurin osa tavaraliikenteestä johti Forssan tehdasalueelle, mutta radasta erkani sivuraide myös Jokioisten tehtaille. Kun kartano päätyi valtion haltuun 1918, tuli myös Jokioisten Rautatie Oy:stä valtionyhtiö. Suomen valtio omistikin rautatieyhtiön loppuun asti.
Varhaisvuosina suunniteltiin myös radan jatkamista Forssasta etelään aina Karkkilaan asti. Karkkilassa rata olisi yhdistynyt Hyvinkään–Karkkilan rautatiehen. Suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet.
Radan merkitys kasvoi sotavuosina: Jokioisilla sijaitseva Ferraria Oy valmisti kaiken armeijan tarvitseman piikkilangan, ja Finlayson Oy:n Forssan tehtaat puolestaan kaiken armeijan vaatekankaan; Jokioisten rautatie oli ainoa tapa kuljettaa niin raaka-aineet kuin valmis tuotantokin. Sotavuosina ajettiinkin radan raskaimmat junat: ne olivat 300 tonnin piikkilankajunia.
Radan uusin ja tehokkain veturi, JR 4 Henschel 1937, vietiin sotakorvausten ennakkomaksuna vuonna 1945 ainoana tähän tarkoitukseen kelpuutettuna käytettynä veturina. Kaikki muut sotakorvausveturit olivat joko suoraan tehtaalta vietyjä tai varta vasten rakennettuja.
JR välitti yleistä henkilöliikennettä Forssan ja Humppilan välillä aluksi junilla, myöhemmin myös linja-autoilla. Henkilöjunavuorot vaihtelivat  1–7 henkilöjunaparin välillä vuosina 1899–1954. Viimeinenkin henkilöjunavuoro sekä samalla myös postinkuljetus lakkautettiin kannattamattomana elokuussa 1954.
Matkustajaliikenteessä siirryttiin 1950-luvulla linja-autoihin, joita ehti olla kaikkiaan kuusi kappaletta. Kaikissa autoissa oli takana ulkoiset polkupyöräkoukut, viidessä ensimmäisessä myös tavarateline; vain viimeksi hankitussa oli sisäinen tavaratila. Tämäkin liikenne lopetettiin kannattamattomana ja linja-autotoiminta siirtyi forssalaiselle liikennöitsijä J. Okslahdelle 4. elokuuta 1970 alkaen. Kaikki linja-autot olivat loppuun asti miehitettyjä sekä kuljettajalla että rahastajalla.
Tavaraliikenne jatkui henkilöliikenteen lakkauttamisen jälkeenkin, mutta se kävi vuosi vuodelta tappiollisemmaksi kasvavien siirtokuormauskustannusten vuoksi. Kaikki liikenne joka JR:n ja VR:n välillä kulki, oli kuormattava VR:n leveäraiteisista vaunuista JR:n kapearaiteisiin vaunuihin. Tämä helpottui hieman, kun käyttöön saatiin niin kutsuttuja lavettivaunuja, joilla leveäraidevaunuja voitiin kuljettaa kapearaiteisella radalla.
Jokioisten rautatien toiminta lopetettiin 29. maaliskuuta 1974, jolloin rautatien viimeinen käyttökuntoinen veturi, belgialaisen Tubizen valmistama höyryveturi numero 4 veti viimeisen tavarajunan Forssasta Humppilaan ja takaisin.
Rautatiestä purettiin 7 kilometrin mittainen osuus Forssasta Jokioisten asemalle vuoden 1974 aikana. Vuonna 1975 rautatieyhtiö purki kahdeksan kilometrin osuuden Minkiöltä Humppilaan. Loimijoen ylittävä Jokioisten rautatiesilta purettiin vuonna 1981.
Nykyisin osuus Minkiö–Humppila on rakennettu uudelleen alkuperäiselle paikalleen. Minkiön pieni seisakelaituri on kehittynyt merkittävästi Jokioisten museorautatien ja Kapearaidemuseon toiminnan ansiosta.