stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Appelsiininsiemen
Aiheesta muualla

Sirpa Koskinen: Waltari tutki tarkkaan 1900-luvun uutta naista. Kansan uutiset 13.4.2010.
| n k Mika Waltarin teokset |
| --- | --- |
Romaanit:  Suuri illusioni (1928)  Appelsiininsiemen (1931)  Mies ja haave (1933)  Sielu ja liekki (1934)  Palava nuoruus (1935)  Surun ja ilon kaupunki (1936)  Ihmeellinen Joosef (1938)  Kuka murhasi rouva Skrofin? (1939)  Komisario Palmun erehdys (1940)  Antero ei enää palaa (1940)  Kaarina Maununtytär (1942)  Rakkaus vainoaikaan (1943)  Tanssi yli hautojen (1944)  Sinuhe egyptiläinen (1945)  Mikael Karvajalka (1948)  Mikael Hakim (1949)  Neljä päivänlaskua (1949)  Nuori Johannes (kirjoitettu 1951, julkaistu 1981)  Johannes Angelos (1952)  Turms, kuolematon (1955)  Feliks onnellinen (1958)  Valtakunnan salaisuus (1959)  Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)  Ihmiskunnan viholliset (1964) 
Pienoisromaanit:  Multa kukkii  Vieras mies tuli taloon  Jälkinäytös  Ei koskaan huomispäivää  Fine van Brooklyn  Jokin ihmisessä  Sellaista ei tapahdu  Nainen tuli pimeästä  Ennen maailmanloppua  Kuun maisema  Kultakutri  Jäinen saari  Pariisilaissolmio  Ihmisen vapaus  Koiranheisipuu 
Muut proosateokset:  Jumalaa paossa  Kuolleen silmät  Yksinäisen miehen juna  Dshinnistanin prinssi  Siellä missä miehiä tehdään  Keisarin tekohampaat  Punainen Madonna  Älkää ampuko pianistia  Kiinalainen kissa  Aiotko kirjailijaksi?  Novelleja  Lähdin Istanbuliin  Vallaton Waltari  Ihmisen ääni  Lukittu laatikko ja muita kertomuksia  Kirjailijan muistelmia  Mika Waltarin mietteitä  Joulutarinoita  Matkakertomuksia  Viisi ässää 
Runot:  Lauluja saatanalle  Sinun ristisi juureen  Valtatiet  Muukalaislegioona  Runoja 1925–1945  22.30 – Pikajuna Viipuriin  Pöytälaatikko  Mikan runoja ja muistiinpanoja 1925–1978  Kieku ja Kaiku 
Näytelmät:  Jättiläiset ovat kuolleet  Isänmaan parhaat  Yö yli Euroopan  Elämämme parhaat vuodet  Kuriton sukupolvi  Akhnaton, auringosta syntynyt  Mies rakasti vaimoaan  Toimittaja rakastaa  Hämeenlinnan kaunotar  Yövieras  Sotilaan paluu  Maa on ikuinen  Tulevaisuuden tiellä  Hankala kosinta  Paracelsus Baselissa  Gabriel, tule takaisin  Rakas lurjus  Elämän rikkaus  Noita palaa elämään  Omena putoaa  Portti pimeään  Huhtikuu tulee  Kutsumaton (vieras)  Myöhästynyt hääyö  Viimeiset ihmiset  Pimeä komero  Miljoonavaillinki  Keisari ja senaattori  Mika Waltarin näytelmät 
Elokuva- käsikirjoitukset:  Sininen varjo  VMV 6  Vieras mies tuli taloon  Helmikuun manifesti  Oi, kallis Suomenmaa  Nuoria ihmisiä  Kulkurin valssi  Pikku Ilona ja hänen karitsansa  Onni pyörii  Tyttö astuu elämään  Tanssi yli hautojen  Nainen on valttia  Neljä rakkautta  Maailman kaunein tyttö  Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu
Apassilinnake

| Apassilinnake> Fort Apache |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Ford
Käsikirjoittaja:  Frank S. Nugent
Perustuu:  James Warner Bellahin tarinaan Massacre
Tuottaja:   Merian C. Cooper  John Ford 
Säveltäjä:  Richard Hageman
Kuvaaja:  Archie Stout
Leikkaaja:  Jack Murray
Tuotantosuunnittelija:  James Basevi
Pääosat:   John Wayne  Shirley Temple  Henry Fonda 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Argosy Pictures  RKO Radio Pictures Inc 
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:   27. maaliskuuta 1948 (ennakkonäytös)  Suomi: 4. helmikuuta 1949 
Kesto:  125 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $ 2 500 000 (arvio)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apassilinnake (myös Apashilinnake, engl. Fort Apache) on John Fordin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1948. Elokuvan päärooleissa näyttelevät John Wayne (kapteeni Kirby York), Shirley Temple (Philadelphia Thursday) ja Henry Fonda (everstiluutnantti Owen Thursday). Elokuva aloitti John Fordin ja John Waynen yhteisen, niin kutsutun ratsuväkitrilogian, jonka seuraavat osat olivat Keltainen nauha (1949) ja Rio Grande (1950).
Tarina

Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen kapteeni Kirby Yorkin (Wayne) odotetaan saavan komentoonsa ratsuväen etuvartiolinnakkeen, Fort Apachen. York komensi ratsuväkirykmenttiä sisällissodassa ja olisi hyvin pätevöitynyt linnakkeen komentajan tehtäviin. Yllättäen ja monien pettymykseksi linnakkeen komentajuus annetaan kuitenkin everstiluutnantti Owen Thursdaylle (Fonda). Thursday oli valmistunut West Pointin sotilasakatemiasta ja toimi sisällissodan aikaan kenraalina. Huolimatta taistelukokemuksestaan sisällissodassa, Thursdaylla ei ole lainkaan kokemusta intiaaneista, joita hänen tulisi kaitsea ja on vieläpä luonteeltaan itsekeskeinen ja arrogantti.
Leskeytyneen everstiluutnantin mukana tulee hänen tyttärensä Philadelphia (Shirely Temple) joka pian iskee silmänsä aliluutnantti Michael Shannon O’Rourkeen (John Agar). Tämän isä on sotilasmestari Michael O’Rourke, joka toimi Irlantilaisen prikaatin majurina sisällissodassa ja sai palkinnoksi urhoollisuudestaan Medal of Honorin. Nuorempi O’Rourke oli myös suorittanut West Pointin ja saanut upseerin pätevyyden. Kuitenkin luokkatietoinen everstiluutnatti kieltää jyrkästi tytärtään tapailemasta O’Rourkea, koska ei pidä tätä ”herrasmiehenä”.
Kun intiaanien keskuudessa puhkeaa levottomuuksia, joiden alkuunpanijana on Cochise (Miguel Inclan), Thursday viittaa kintaalla Yorken neuvoille kohdella intiaaneja kunnioittavasti ja korjata ne ongelmat, joita korruptoitunut intiaaniasiamies Silas Meacham (Grant Withers) on aikaansaanut. Thursdayn kyvyttömyys käsitellä Meachamin asiaa ja jääräpäinen kiinnipitäminen siitä, että Meacham on hallituksen asiamies (vaikkakin Thursdayn henkilökohtaisesti halveksima) ja siten oikeutettu armeijan tukeen , yhdistettynä hänen ylimieliseen asenteeseensa Apasseja kohtaan, ajavat Apassit avoimeen kapinaan. Kunnianhimoinen Thursday määrää, vastoin Yorkin neuvoja, rykmentin suoraan hyökkäykseen kohti kukkuloita eli tekemään juuri niin kuin Cochise haluaakin hänen tekevän. Thursday erottaa Yorkin ja määrää tämän pysymään taustalla ja nimittää hänen tilalleen kapteeni Collingwoodin (George O'Brien).
Thursdayn määräysten mukaan York pitää nuoremman O’Rourken poissa taistelusta. Lähes koko Thursdayn johtama osasto tuhotaan, mutta muutama sotilas onnistuu perääntymään harjanteelle, missä York on asemassa. Thursday itse selviää hengissä, mutta palaa sitten kuolemaan piiritettyjen miestensä kanssa. Cochise säästää Yorkin ja tämän mukana olevat muutamat sotilaat koska tietää Yorkin olevan kunniallinen mies.
Myöhemmin, nyt everstiluutnantiksi ylennetty York komentaa rykmenttiä. Tapaamisessaan kirjeenvaihtajien kanssa, hän esittelee adjutanttinsa luutnantti O’Rourken joka nyt on avioitunut Philadelphia Thursdayn kanssa. Reportteri kysyy Yorkilta onko tämä nähnyt kuuluisaa maalausta ”Thursdayn hyökkäys”. York, joka valmistautuu johtamaan uutta ja vaivalloista sotaretkeä Apasseja vastaan, vastaa että maalaus on täysin tarkka, vaikka mielessään ajatteleekin Thursdayn olleen onneton taktikko ja johti miehensä tuhoon. York vielä tähdentää reportterille että rykmentti ei koskaan tule unohtamaan näitä miehiä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Wayne  | … |  kapteeni Kirby York   |
|  Henry Fonda  | … |  everstiluutnantti Owen Thursday   |
|  Ward Bond  | … |  sotilasmestari Michael O’Rourke   |
|  Shirley Temple  | … |  Philadelphia Thursday   |
|  John Agar  | … |  luutnantti Michael Shannon ”Mickey” O’Rourke   |
|  Dick Foran  | … |  kersantti Quincannon   |
|  Pedro Armendáriz  | … |  kersantti Beaufort   |
|  Miguel Inclan  | … |  Cochise, Apassien päällikkö   |
|  Victor McLaglen  | … |  kersantti Festus Mulcahy   |
|  Guy Kibbee  | … |  kapteeni Dr. Wilkens   |
|  Anna Lee  | … |  Emily Collingwood   |
|  George O’Brien  | … |  kapteeni Sam Collingwood   |
|  Jack Pennick  | … |  kersantti Daniel Schattuck   |
|  Irene Rich  | … |  Mary O’Rourke   |
|  Grant Withers  | … |  Silas Meacham, intiaaniasiamies   |
|  Movita  | … |  Guadalupe, Thursdayn kokki   |
|  Ray Hyke  | … |  luutnantti Gates, Thursdayn adjutantti   |
Kuvauspaikat

Osa ulkokohtauksista kuvattiin Monument Valleyssa, Utahissa. Itse Fort Apachen linnoitus sekä intiaaniasiamiehen toimisto kuvattiin Corrigan Movie Ranchilla, Santa Susanna vuoriston juurella, itäisessä Venturan piirikunnassa, eteläisessä Kaliforniassa.
Elokuvan tuotto

Elokuvan virallinen tuotto oli  $445 000 eli nykyrahassa noin 4,5 miljoonaa dollaria.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva sai kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Apassilinnake Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Filmography – John Wayne. JohnWayne.com. Arkistoitu 4.11.2014. Viitattu 21.5.2022. (englanniksi)
Ross, Kelley L.: Fort Apache, directed by John Ford : Black and White, RKO Pictures, 1948, Turner Classic Movies, 1996 Friesian.com. Viitattu 21.5.2022. (englanniksi)
Marija Filatova

Marija Jevgenjevna Filatova (ven. Мария Евгеньевна Филатова , s. 19. heinäkuuta 1961 Leninsk-Kuznetsk, Kemerovon alue) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Filatova voitti Montréalin 1976 olympialaisissa kultaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän keräsi kisassa yhdeksänneksi parhaat henkilökohtaiset pisteet mutta ei päässyt moniottelun finaaliin, johon kelpuutettiin maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta. Moskovan 1980 olympialaisissa hän voitti jälleen kultaa joukkuekilpailussa. Tällä kertaa hän oli henkilökohtaisissa pisteissä seitsemänneksi paras mutta se ei nytkään riittänyt moniottelun finaalipaikkaan. Nojapuilla hän saavutti Steffi Kräkerin ja Melita Rühnin kanssa jaetun pronssimitalin pistein 19,775.
MM-kilpailuissa Filatova saavutti joukkuemitalien lisäksi moniottelussa hopeaa Moskovan MM-kilpailuissa 1981. Prahassa 1977 hän voitti Euroopan-mestaruuden permannolla tasapistein maannaisensa Jelena Muhinan kanssa sekä pronssia puomilla.
Timothy Ferriss

| Tim Ferriss |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1977 (ikä 47) East Hampton, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija, yrittäjä
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Aiheesta muualla
tim.blog
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Timothy Ferriss on yhdysvaltalainen kirjailija, yrittäjä, bisnesenkeli ja julkinen esiintyjä.
Häneltä on julkaistu teokset 4 tunnin työviikko (alkuteos The 4-Hour Workweek), 4 tunnin keho (alkuteos The 4-Hour Body) sekä The 4-Hour Chef.
Teokset

4 tunnin työviikko.  ((The 4-Hour Workweek: Escape 9-5, Live Anywhere, and Join the New Rich, 2007.) Suomentanut Mirja Muurinen)  Basam Books, 2008.  ISBN 9789525534993
4 tunnin keho: Epätavallinen opas nopeaan rasvanpolttoon, uskomattomaan seksiin ja superihmiseksi kehittymiseen.  ((The 4-Hour Body: An Uncommon Guide to Rapid Fat-Loss, Incredible Sex, and Becoming Superhuman, 2010.) Suomentaneet Tanja Kielinen & Leena Siitonen)  Basam Books, 2011.  ISBN 9789522600325
The 4-Hour Chef.  New Harvest, 2012.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tim Ferrissin blogi
The 4-Hour Workweek -kirjan nettisivut
The 4-Hour Body -kirjan nettisivut
The 4-Hour Chef -kirjan nettisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Filaidai

| Filaidai> Φιλαΐδαι.Sijainti |
| --- | --- |
 Filaidai
Koordinaatit:  37°55′44″N, 23°59′22″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  lähellä nykyistä Vravrónaa ja Poriáa, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Aigeis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Filaidēs (Φιλαίδης)
Bulen jäseniä:  3
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Filaidai (m.kreik. Φιλαΐδαι, Filaïdai, lat. Philaidae) oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Filaidai sijaitsi jossakin Brauronin lähellä, jolloin sijaintipaikka olisi lähellä nykyisiä Vravrónan ja Porián kyliä. Demoksen kerrottiin saaneen nimensä Brauronissa eläneestä Filaioksesta, joka oli Aiaan poika.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa.
Tyranni Peisistratos oli kotoisin Filaidaista. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Filaidēs (Φιλαίδης).
Arabialainen keittiö

Falafelit ovat rapeita rasvassa keitettyjä papupalleroita.
Arabialainen keittiö on yleisnimi arabimaiden perinteiselle ruokakulttuurille. Siihen luetaan osmanivaikutteinen syyrialainen keittiö Syyriassa, Libanonissa, Palestiinassa ja Jordaniassa, sekä beduiinivaikutteiset Arabian niemimaan keittiö, irakilainen keittiö ja Egyptin keittiö.
Historiaa

Lähi-idän paimentolaisten ruoanvalmistus on perustunut helposti mukana kuljetettaviin ruoka-aineisiin ja ruoanlaittoon telttakeittiössä. Arabian niemimaan asukkaiden ruokavalio koostui alun perin vähistä raaka-aineista: liha, taatelit, maitotuotteet ja vilja muodostivat sen perustan. Arabit veivät omat ruokasäännöksensä valloittamilleen alueille 600-luvulta alkaen ja yhdistivät paikalliset ruokakulttuurit omaansa. Suurimpia muutoksia oli vihannesten käytön lisääntyminen, ja myös palkokasveista kuten linsseistä, pavuista ja herneistä tuli monipuolinen osa arabialaista keittiötä. Muslimien halal-säännöt antavat ohjeita sallituista ruoka-aineista ja ruokien valmistamisesta.
Ateriat

Arabialaisen aamiaisen koostumus vaihtelee maittain. Se on yleensä kevyt, ja siihen kuuluu esimerkiksi tee, leipä, jogurtti tai taatelit. Lounas on päivän pääateria: siihen kuuluu yksinkertaisimmillaan leipä, riisi tai pasta sekä vihannes- tai palkokasviruoka, jossa voi olla hiukan lihaa. Myös erilaiset keitot ovat suosittua arabialaista ruokaa. Tunnettuja keittoja ovat esimerkiksi fatta, punapippurikeitto shorba sekä juuttikeitto mulukhiyya. Salaatteja syödään pääaterioiden yhteydessä. Illallinen nautitaan myöhään. Yleisimpiä lihoja ovat kana ja lammas, rannikolla merenelävät. Liha valmistetaan usein vartaassa, tai se leivotaan kubbataikinaan.
Arabit syövät leipää joka aterialla. Leivän lisäksi aterioilla syödään riisiä, burghulia, pastaa tai kuskusta. Kananmunia käytetään paljon. Kastikkeisiin tuodaan makua tuoreilla yrteillä, mausteilla ja pikkelssillä. Ruokajuomana käytetään vettä ja nykyisin usein virvoitusjuomia.
Lähi-idässä tunnettuja alkupaloja ovat mezet, joissa voi olla vihanneksia, lihaa tai kalaa. Falafelit ovat rapeita rasvassa keitettyjä kikherne- tai härkäpapupyöryköitä, joita syödään pitkin päivää.
Arabialainen vieraanvaraisuus on kuuluisaa: suosittua kestitysruokaa ovat makeiset ja makeat leivonnaiset, kuten halva ja baklava.
Juomat

Koraani ja hadithit kieltävät rypäleviinin, ja nykyisin kaikki muutkin alkoholipitoiset juomat ovat kiellettyjä muslimeilta. Islamilaisissa maissa valmistetaan kuitenkin alkoholijuomia kristittyjen ja juutalaisten käyttöön sekä vientiin. Kahvin valmistus keksittiin Jemenissä 1300-luvun tienoilla. 1500-luvulla kahvi levisi Arabiasta muuallekin Lähi-itään, ja kahviloista tuli tärkeä osa alueen sosiaalista elämää. Teestä alkoi tulla Lähi-idässä suosittua vasta 1800-luvulla Britannian siirtomaavallan myötä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arabialainen keittiö Wikimedia Commonsissa
Filippikos (sotapäällikkö)

Filippikos tai Philippikos (kreik. Φιλιππικός, lat. Philippicus. Eli 500-luvun lopulla ja 600-luvun alussa) oli itäroomalainen sotapäällikkö. Hänen vaimonsa oli keisari Maurikioksen sisar Gordia. Filippikos toimi keisarillisen kaartin (Excubitores) komentajana noin vuosina 582/584–603 ja vuonna 584 hänet nimitettiin valtakunnan itäisten joukkojen joukkojen ylipäälliköksi (magister militum per Orientem). Hän sai tehtäväkseen johtaa sotaa sassanidien Persiaa vastaan. Tässä virassa hän kukisti keväällä 586 Kardariganin johtaman persialaisarmeijan Solakhonin taistelussa. Filippikos kuitenkin sairastui pian tämän jälkeen ja hänet korvattiin Priscuksella.
Filippikos nimitettiin uudestaan magister militumiksi vuonna 588 tai 589 sen jälkeen kun armeija oli kapinoinut Priscusta vastaan. Filippikos kuitenkin epäonnistui Martyropoliksen takaisinvaltaamisessa, jonka jälkeen hänet korvasi Comentiolus. Myöhemmin Maurikioksen valtakaudella ehkä syksyllä tai talvella 598 hänen kerrotaan tehneen onnistuneen sotaretken Traakiaan hyökänneitä bulgaareita tai avaareita vastaan. Hänet ehkä nimitettiin hetkellisesti Traakian magister militumiksi.
Maurikioksen kerrotaan epäilleen vuonna 602 Filippikoksen uskollisuutta erään ennustuksen perusteella, jonka mukaan Maurikioksen seuraajan nimi tulisi alkamaan Φ-kirjaimella (Fii). Ennustus näytti tulleen toteen kun sotapäällikkö Fokas kaappasi vallan Maurikiokselta. Fokas epäili Filippikoksen uskollisuutta ja pakotti tämän luopumaan urastaan ja ryhtymään munkiksi. Vuonna 610 Fokas kuitenkin menetti vallan Herakleiokselle, joka lähetti vielä munkkina toimineen Filippikoksen neuvottelemaan Fokaksen veljen Comentioluksen kanssa. Tämä kuitenkin vangitsi Filippikoksen ja aikoi teloittaa hänet, mutta Comentiolus murhattiin ennen kuin teloitus ehdittiin toteuttaa.
Herakleios nimitti Filippikoksen vuonna 612 jälleen magister militum per Orientemin virkaan ja hän otti osaa Itä-Rooman ja persialaisten väliseen sotaan. Filippikos kuitenkin kuoli pian vuoden 614 jälkeen, ja hänet haudattiin itse rakennuttamaansa kirkkoon Konstantinopoliin.
Filippopolis (Arabia)

| Filippopolis> Φιλιππόπολις.Sijainti |
| --- | --- |
 Filippopolis
Koordinaatit:  32°51′14″N, 36°37′39″E
Valtio:  Syyria
Paikkakunta:  Shahba
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Arabia Petraea
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filippopolis (m.kreik. Φιλιππόπολις, lat. Philippopolis (in Arabia)) oli antiikin aikainen kaupunki Arabiassa lähellä Bostraa. Se sijaitsi nykyisen Syyrian valtion eteläosassa nykyisen Shahban kaupungin paikalla.
Filippopolis sijaitsi Hauranin vuorten pohjoispäässä Damaskoksesta Dionysiakseen ja Bostraan johtaneen tien varrella. Paikalla oli alun perin varhaisempi kauppapaikka. Filippoliin kaupungin perusti keisari Philippus Arabs, joka hallitsi vuosina 244–249 ja oli kotoisin Bostrasta. Joskus Filippopolista on ajateltu vain toiseksi nimeksi Bostralle itselleen, mutta kaupungit mainitaan eri paikkoina kirkolliskokousten asiakirjoissa.
Kaupungin paikalta on löydetty roomalaisen asemakaavan cardo maximus ja decumanus maximus -kadut, suuri kylpylä, teatteri, heksastyylitemppeli, Filippeion eli keisariperheelle omistettu temppeli sekä mosaiikkilattioin koristeltujen talojen jäänteitä.
Apionia vastaan

| Apionia vastaan> Περὶ ἀρχαιότητος Ἰουδαίων λόγος α' Περὶ ἀρχαιότητος ἀντιρρητικὸς λόγος β' |
| --- | --- |
 Teoksen hepreankielisen käännöksen kansilehti vuodelta 1928.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Josephus
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  apologia
Julkaistu:  n. 90–100 jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Apionia vastaan (m.kreik. Περὶ ἀρχαιότητος Ἰουδαίων λόγος α', Peri arkhaiotētos Iūdaiōn logos I ja Περὶ ἀρχαιότητος ἀντιρρητικὸς λόγος β', Peri arkhaiotētos antirrhētikos logos II; lat. Contra Apionem tai In Apionem) on Josephuksen kirjoittama teos, joka puolustaa juutalaisia muun muassa grammaatikko Apionin herjauksia vastaan. Josephus kirjoitti sen elämänsä loppupuolella ensimmäisen vuosisadan lopulla. Tutkimuksessa teos tunnetaan usein latinankielisellä nimellään.
Sisältö

Teos koostui kahdesta kirjasta, jotka oli kirjoitettu juutalaisen uskonnon, lain ja tapojen puolustukseksi aleksandrialaisten kreikkalaisten antisemitistisiä hyökkäyksiä vastaan. Teoksesta useimmiten käytetty nimi on sikäli harhaanjohtava, että Apionin hyökkäyksiä käsitellään vasta osana teoksen toista kirjaa.
Sisältö > Kirja I

Huolenaihe ja vaikeudet (rivit 1–5)
Itäisten lähteiden asettaminen etusijalle kreikkalaisiin nähden (6–56)
Syyt sille, miksi kreikkalaiset lähteet vaikenevat juutalaisista (57–72)
Juutalaisia koskeva todistusaineisto itäisten kansojen parissa (73–160)
Egypti: Manetho (73–105)
Foinikia: useita kirjailijoita (106–127)
Babylonia: Berossos (128–153)
Vertaileva yhteenveto (154–160)
Juutalaisia koskeva todistusaineisto kreikkalaisten parissa (161–218)
Juutalaisvastaisten kuvausten kumoaminen (219–320), erityisesti seuraavien kirjailijoiden tapauksessa:
Manetho (227–287)
Khairemon (288–303)
Lysimakhos (304–320)
Sisältö > Kirja II

Apionin ja hänen lähteidensä esittämien juutalaisvastaisten kuvausten kumoaminen (rivit 1–144)
Mooseksen lain puolustus (145–235)
Kreikkalaisen uskonnon kritiikki (236–286)
Yhteenveto ja lopetus (287–296)
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Josephus: Against Apion. Teoksessa Josephus: The Life. Against Apion.  (Translated by H. St. J. Thackeray. Loeb Classical Library 186)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1926.
Josephus, Flavius: Against Apion.  (Translation and Commentary, Christopher Begg. Kirjoittaja John M. G. (RTL) Barclay. Toimittaja Steve Mason)  Brill Academic Pub, 2006.  ISBN 9789004117914
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Feldman, Louis H. & Levison, John R.: Josephus' Contra Apionem. Studies in its Character and Context with a Latin Concordance to the Portion Missing in Greek.  (Arbeiten zur Geschichte des antiken Judentums und des Urchristentums, Volume: 34)  Brill, 1996.  ISBN 978-90-04-10325-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apionia vastaan Wikimedia Commonsissa
Josephus, Flavius: Contra Apionem. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Josephus, Flavius: Against Apion. Perseus. (englanniksi)
Josephus, Flavius: Against Apion I (englanniksi)
Josephus, Flavius: Against Apion II (englanniksi)
Film Artistica Gloria

Film Artistica Gloria oli Torinossa vuosina 1913–1919 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö. Se tunnetaan myös nimellä Gloria Films.
Elokuvateatterinomistaja Domenico Cazzulino ja ohjaaja Mario Caserini perustivat osakeyhtiömuotoisen Film Artistica Glorian Torinossa huhtikuussa 1913. Yhtiön toimitusjohtajana työskenteli Cazzulino ja taiteellisena johtajana Caserini. Tekniikasta ja kuvauksesta vastasi Angelo Scalenghe. Ohjaajina ja näyttelijöinä työskentelivät Caserinin lisäksi muun muassa Mario Bonnard, Camillo De Riso, Alberto Degli Abbati, Giuseppe De Liguoro, Amleto Palermi ja Lyda Borelli. Monet heistä olivat aikaisemmin työskennelleet Ambrosio Filmillä.
Gloria Filmsin ensimmäinen menestyselokuva oli Borellin ja Bonnardin tähdittämä melodraama Ma l’amor mio non muore! vuonna 1913. Ranskalaisen Pathén levittäminä yhtiön historialliset ja draamaelokuvat saivat suosiota myös ulkomailla. Vuoden 1914 jälkeen Gloria tuotti myös useita komedioita.
Osakeyhtiö hajotettiin vuonna 1916 ja sen studiot myytiin Alfredo Fasolalle, joka seuraavana vuonna vuokrasi ne Bonnardin Electa Filmille. Vuonna 1919 Film Artistica Gloriasta tuli yksi studiot haltuunsa ottaneen Unione cinematografica italiana -konsortion tavaramerkeistä.