stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abomey-Calavin yliopisto

| Abomey-Calavin yliopisto> Université d'Abomey-Calavi |
| --- | --- |
 Yliopiston kampusalueen portti Abomey-Calavissa.
Perustettu:  1970
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  69 000 (2021-2022)
Sijainti:  Abomey-Calavi (pääkampus),  Benin
Sivusto:  uac.bj
Abomey-Calavin yliopisto (ransk. Université d'Abomey-Calavi, lyhennys UAC; myös Université Nationale du Bénin, UNB) on ranskankielinen julkinen yliopisto Beninissä. Se perustettiin Ranskan avustuksella Université du Dahomey -nimisenä vuonna 1970 Abomey-Calaviin. Se sijaitsee Cotonoun keskustasta luoteeseen noin kymmenen kilometrin päässä. Abomey-Calavin ohella yliopiston toimintoja sijaitsee myös Cotonoussa, Adjarrassa, Porto Novossa, Dangbossa ja Quidahissa.
Yliopisto on Afrikan yliopistojen ja ranskankielisten yliopistojen yhdistyksen jäsen.
Abomey-Calavin yliopisto arvioidaan yleensä Beninin arvostetuimmaksi yliopistoksi. EduRank arvosti sen Afrikan listansa sijalle 56 ja maailmanlaajuisen yliopistolistansa sijalle 2 869. Verkkonäkyvyyttä korostava Webometrics-listaus luokitteli Abomey-Calavin yliopiston afrikkalaisten yliopistojen sijalle 116 ja maailmanlistansa sijalle 3 136.
Opiskelijat

Lukuvuonna 2021-2022 Abomey-Calavin yliopistossa opiskeli 68 846 opiskelijaa, joista pääosa (87,9 %) opiskeli perustutkintoon ja osa maisteritutkintoon (9,5 %) tai tohtoritutkinoon (2,6 %) tähdäten. Opiskelijoista naisten osuus on runsas 37 prosenttia; tämä osuus on kasvanut viime vuosina. Ulkomaisia opiskelijoita oli 1,8 prosenttia. He olivat kotoisin noin 30 maasta; suurimmat ulkomaisten opiskelijoiden määrät - vähintään sata opiskelijaa - tuli Nigeristä, Togosta, Kamerunista ja Tšadista.
Historiaa

Ennen yliopiston perustamista Togolla ja Beninillä oli yhteinen yliopisto, jonka humanististen aineiden osasto toimi Loméssa ja tiedeosasto Porto-Novossa. Vuonna 1972 yliopistossa oli 52 opettajaa ja 1 097 opiskelijaa. Vuonna 1981 opiskelijoita oli 5 515, vuonna 1991 lähes 10 000. Sen kirjastossa oli vuonna 1993 noin 40 000 kirjaa.
Vuoden 1976 koulutusuudistuksissa opiskelijoita sijoitettiin myös korkeakouluihin Pobéssa, Bohiconissa ja Natitingoussa. Uudistukset olivat epäsuosittuja. tyytymättömyys opiskelijastipendien leikkauksiinkin aiheutti levottomuutta kampuksella vuosina 1979, 1981, 1984-1985, ja sitten lähes vuosittain. Levottomuudet ja mellakat huonon ruoan ja elinolosuhteiden sekä alhaisien stipendien takia jatkuivat myös siviilihallintoon siirtymisen jälkeen. Ne vaivasivat myös Nicéphore Soglon hallintoa.
Vuonna 2001 osasta Abomey-Calavin yliopistoa muodostettiin Parakoun yliopisto (ransk. Université de Parakou).
Koulutusyksiköt

Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja viisi keskeistä perus- ja maisteriopetusta antavaa rakennetta (2023). Kaikkiaan yliopistossa on ....selvennä
EPAC (L’Ecole Polytechnique d’Abomey-Calavi): Teknologia, tietotekniikka, elektroniikka
ENAM (L’Ecole Nationale d'Administration et de Magistrature): Oikeuslaitos, hallinto, sihteeristö
ENEAM (L’Ecole Nationale d’Economie Appliquée et de Management): Teollinen IT, markkinointi
FSS (La Faculté des Sciences de la Sante): Yleinen lääketiede, farmasia, fysioterapia
FSA (La Faculté des Sciences Agronomiques); Agronomia, maa- ja metsätalous, maatalousliiketoiminta
Terveystieteiden tiedekunnan (FSS) tiloja.
Abomey-Calavin yliopiston polyteknisen maisterikoulun (EPAC) tiloja.
.
Arabian ja islamilaisen kulttuurin instituutti.
Yliopiston kirjastoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abomey-Calavin yliopisto Wikimedia Commonsissa
University of Abomey-Calavi: Statistics (englanniksi) (edurank.org)
881

| --- | --- |
Vuosisadat: 600-luku · 700-luku · 800-luku · 900-luku · 1000-luku
Vuosikymmenet: 790-luku · 800-luku · 810-luku · 820-luku · 830-luku · 840-luku 850-luku · 860-luku · 870-luku · 880-luku · 890-luku · 900-luku
Vuodet: 790 · 791 · 792 · 793 · 794 · 795 · 796 · 797 · 798 · 799 800 · 801 · 802 · 803 · 804 · 805 · 806 · 807 · 808 · 809 810 · 811 · 812 · 813 · 814 · 815 · 816 · 817 · 818 · 819 820 · 821 · 822 · 823 · 824 · 825 · 826 · 827 · 828 · 829 830 · 831 · 832 · 833 · 834 · 835 · 836 · 837 · 838 · 839 840 · 841 · 842 · 843 · 844 · 845 · 846 · 847 · 848 · 849 850 · 851 · 852 · 853 · 854 · 855 · 856 · 857 · 858 · 859 860 · 861 · 862 · 863 · 864 · 865 · 866 · 867 · 868 · 869 870 · 871 · 872 · 873 · 874 · 875 · 876 · 877 · 878 · 879 880 · 881 · 882 · 883 · 884 · 885 · 886 · 887 · 888 · 889 890 · 891 · 892 · 893 · 894 · 895 · 896 · 897 · 898 · 899 900 · 901 · 902 · 903 · 904 · 905 · 906 · 907 · 908 · 909
Tapahtumia

Giovanni II Participazio nimitettiin Venetsian dogeksi.
Bakongin temppeli Kambodžassa rakennettiin.
Aeroméxicon lento 498

Aeroméxicon lento 498 oli Aeroméxicon reittilento Méxicosta Guadalajaran, Loreton ja Tijuanan kautta Los Angelesiin. Lennolla 31. elokuuta 1986 käytetty Douglas DC-9-32 törmäsi Piper PA-28-181 Archer -pienkoneeseen lähestyessään Los Angelesia. Molemmat koneet syöksyivät maahan Cerritosin kaupungissa. Kaikki 64 ihmistä lennolla 498 ja kaikki kolme Archerin kyydissä ollutta kuolivat onnettomuudessa. Lisäksi DC-9:n maahansyöksyssä kuoli 15 kaupungin asukasta, ja kahdeksan loukkaantui.
Tapahtumat

Lento 498 lähti Tijuanasta reittinsä viimeiselle osuudelle kello 11.20 paikallista aikaa. Lennolla oli kuusihenkinen miehistö sekä 58 matkustajaa, joista kaksi oli noussut kyytiin Méxicosta, kuusi Guadalajarasta, 31 Loretosta ja 19 Tijuanasta. Matkustajista kuusi oli lapsia ja yksi sylilapsi. Piper Archer lähti Torrancesta kohti Big Bear Lakea kello 11.41. Konetta lensi sen omistaja William Kramer, jonka lisäksi kyydissä olivat hänen vaimonsa ja tyttärensä.
Lennonjohto antoi lennon 498 miehistölle luvan laskeutua 7 000 jalan korkeudelle kello 11.44. Samoihin aikoihin Archer kääntyi itään ja saapui valvottuun ilmatilaan ilman lupaa lennonjohdolta. Lennonjohto selvitti lennon 498 laskeutumaan 6 000 jalkaan kello 11.51. Koneet törmäsivät toisiinsa Cerritosin yläpuolella 6 560 jalan (2 000 m) korkeudella kello 11.52.09. Archer törmäsi vasemmalta puolelta lennon 498 sivuvakaajaan. Se halkaisi Archerin matkustamon ja irtosi sitten DC-9:n pyrstöstä. Molemmat koneet syöksyivät hallitsemattomasti maahan.
Archer syöksyi tyhjälle koulun leikkikentälle. DC-9 puolestaan syöksyi asuinalueelle Carmenita Roadin itäpuolelle ja räjähti. Maahansyöksy ja räjähdys tuhosivat viisi asuintaloa ja vaurioittivat seitsemää. Onnettomuudessa kuolivat kaikki 64 ihmistä lennolla 498, kaikki kolme Archerin kyydissä ollutta sekä 15 Cerritosin asukasta. Lisäksi kahdeksan maassa ollutta loukkaantui.
Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden tutkinut Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB) totesi onnettomuuden syyksi rajoittuneen lennonjohtojärjestelmän, joka ei kyennyt estämään yhteentörmäystä. Onnettomuuden syntyyn vaikuttaneiksi tekijöiksi todettiin Archerin tahaton ja luvaton päätyminen valvottuun ilmatilaan sekä valvottujen ja valvomattomien lentojen välillä käytetyn ”näe ja vältä” -käytännön rajoitukset törmäysten välttmisessä.
Ilmakuva lennon 498 maahansyöksypaikalta.
Markku Veijonsuo

Markku Veijonsuo (s. 1961) on suomalainen taidemusiikin äänittäjä ja tuottaja sekä ex. jazzpasunisti ja -säveltäjä.
Veijonsuo soitti varhaisella urallaan muun muassa Break Big Bandissa, Pori Big Bandissa ja Espoo Big Bandissa. Vuonna 1984 hänet kiinnitettiin UMO Helsinki Jazz Orchestran pasuunasektion johtajaksi. Veijonsuo valmistui Sibelius-Akatemiassa solistiselta osastolta musiikin maisteriksi vuonna 1994. Hän soitti 1980–1990-lukujen vaihteessa Esko Heikkisen Super Brass -yhtyeessä ja Jukka Linkolan Tentet-kokoonpanossa. Samoihin aikoihin Veijonsuo johti omaa kvartettiaan ja teki Antero Prihan kanssa yhteistyötä Veijonsuo–Priha Punishment -hankkeessa.
1990-luvun puolessavälissä Veijonsuo alkoi muokata pasuunan ja didgeridoon sointeja monikerroksisiksi nykyaikaisin tekniikoin. Hän on pitänyt sooloesiintymisiä muun muassa Musiikin ajassa (Viitasaari) ja Tampere Jazz Happeningissa. Sooloprojektin pohjalta tehtiin myös Silence-yhtiön kautta julkaistu levy Karakara (1998). Kevään 1999 Vapaat äänet -kiertueen yhteydessä Veijonsuo teki solistisia esiintymisiä ja piti duoesityksiä ääniprosessoinnissa myös ansioituneen Kimmo Pohjosen kanssa. Veijonsuo on pitänyt sooloesiintymisiä myös kansainvälisesti. Vuonna 2000 hän alkoi keskittyä myös uuteen trioonsa, johon liittyivät hänen lisäkseen basisti Lasse Lindgren ja rumpali Mika Kallio. Trio esitti sekä Veijonsuon omia kappaleita että Markus Fageruddin sävellyksiä. Trio osallistui kevään 2000 Vapaat äänet -kiertueeseen ja teki radiotaltioinnin Ylelle.
Veijonsuo on muiden toimiensa ohessa opettanut Sibelius-Akatemian jazzosastolla sekä musiikkiteknologian osastolla. Hän on 2000-luvulla toiminut myös UMO Helsinki Jazz Orchestran kapellimestarina. Samalla hän jatkanut syventymistä äänentoisto- ja studioteknologiaan. Hänen Varistoteles-studiollaan on nauhoitettu sekä hänen omaa tuotantoaan että muidenkin musiikkia. Veijonsuo on esiintynyt myös monilla pop- ja rockartistien albumeilla, joiden joukossa on Hectorin Yhtenä iltana (1990).
2000-luvulla Veijonsuo on keskittynyt taidemusiikin äänittämiseen ja taiteelliseen tuotantoon. Varistoteles Studioiden asiakkaina on aikamme nimekkäimpiä klassisen musiikin artisteja sekä mm. Riku Niemi Orchestra. Veijonsuo toimi Radion sinfoniaorkesterin äänitystuottajana 2007–2008.
35-åringen

| 35-åringen Magnus Uggla |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Tomas Ledin
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 56.04
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Magnus Ugglan muut julkaisut
| Allting som ni gör kan jag göra bättre 1987 | 35-åringen 1989 | Alla får påsar 1993 |
35-åringen on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumi on Ugglan yhdeksäs studioalbumi. Sen nimi viittaa Ugglan 35-vuotissyntymäpäivään albumin julkaisuvuonna.
Eräs albumin tunnetuimmista kappaleista on Jag mår illa, joka ivaa juorulehtiä. Kappale julkaistiin singlenä ja sitä myytiin muutamassa viikossa yli 66 000 kappaletta. Kappaleesta tehtiin lisäksi musiikkivideo.
Kappaleluettelo

Stig in och ta en cocktail (The Kent Finell super mix) – 5.00
Baby boom – 5.27
P-F – 4.24
Jätte-kult – 4.47
Dum dum – 5.05
Jag mår illa – 4.06
Rembrant – 5.08
Dyra tanter – 5.12
Moder Svea – 5.31
Jag mår illa (maxi-version) – 4.47
Baby boom (maxi-version) – 6.32
Muusikot

Magnus Uggla (laulu)
Peter Ljung (koskettimet)
Per Lindvall (rummut)
Henrik Jansson (kitara)
Nysse Nyström (taustalaulu)
Benna Sörman (taustalaulu)
Staffan Birkenfalk (taustalaulu)
Marek Kuchciński

Marek Kuchciński
Marek Tadeusz Kuchciński (s. 9. elokuuta 1955 Przemyśl, Puola) on puolalainen poliitikko, journalisti, ja kulttuuriaktivisti. Hänellä on ollut paikka Puolan parlamentin alahuoneessa Sejmissä aina sen neljännen (2001−2005), viidennen (2005−2007), kuudennen (2007−2011) ja seitsemännen (2011−) kauden aikana. Hän on Laki ja oikeus -puolueen PiS:n entinen puheenjohtaja ja Sejmin kuudennen kauden varapuhemies.
Vuosina 1974−1978 Kuchciński opiskeli taidehistoriaa Lublinin katolisessa yliopistossa ja suoritti puutarhanhoidon tutkinnon vuonna 1978. Nuorena hän oli tekemisissä hippiliikkeen kanssa. 1980 hän aloitti itsenäisten kulttuuriympäristöjen luomisen ja perusti itse keskustelukerhon "Strych Kulturalny" eli Kulttuuriullakko. Maaliskuussa 1981 Kuchciński liittyi maanviljelijöiden ammattiliittoon NSZZ RI:hin, joka perustettiin vuoden 1980 loppupuolella Solidaarisuus -liikkeen osana, ja vaikutti myös maanviljelijöiden vastarinnan kansalliskomiteassa vuosina 1983−1989. Hän korvasi Laki ja oikeus -puolueen entisen puheenjohtajan, Grażyna Gęsickan, kun tämä kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa 10. huhtikuuta 2010.
Kuchciński on toiminut muun muassa Przemyślin kaupunginvaltuuston neuvonantajana (1994−1999) sekä Ala-Karpatian voivodikunnan toisena voivodina eli kuvernöörinä (1999−2001) ja parlamentin alahuoneen Sejmin varapuhemiehenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marek Kuchciński Wikimedia Commonsissa
AT&T Corporate Center

AT&T Corporate Center
AT&T Corporate Center on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa, Yhdysvaltain Illinoisissa. Se on 307 metrin korkeudellaan yksi Chicagon ja koko Yhdysvaltain korkeimmista rakennuksista. 60-kerroksisen, graniitista rakennetun pilvenpiirtäjän rakennustyöt aloitettiin vuoden 1986 syyskuussa ja ne saatiin päätökseen vuoden 1989 huhtikuussa. Sen suunnittelusta on vastannut Skidmore, Owings and Merrill -arkkitehtitoimiston arkkitehti Adrian Smith.[lähde? ]
Läntisen Uuden-Guinean sotaretki

Läntisen Uuden-Guinean sotaretki oli toisessa maailmansodassa sarja Japanin ja liittoutuneiden välisiä taisteluita läntisen Uuden-Guinean alueella. Japanilaiset olivat aiemmin miehittäneet alueen pohjoisrannikon ja lähisaaret Hollannin Itä-Intian taistelujen aikana. Liittoutuneiden kukistettua japanilaiset Papua-Uuden-Guinean alueella he aloittivat hyökkäykset japanilaisten linjoja vastaan Länsi-Uudessa-Guineassa operaatio Recklessissa ja operaatio Persecutionissa. Taistelut alkoivat 22. huhtikuuta 1944 ja päättyivät japanilaisten antautumiseen 15. elokuuta 1945. Sotaretken aikana käytiin muun muassa Aitapen, Hollandian, Wakden, Morotain, Biakin, Noemfoorin, Sansaporin ja Wewakin taistelut, jotka päättyivät liittoutuneiden voittoon. Taistelut alueella jatkuivat aina toisen maailmansodan päättymiseen saakka.
Abominations of Desolation

| Abominations Of Desolation Morbid Angel |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986
 Julkaistu: 2. syyskuuta 1991
 Tuottaja(t): David Vincent
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 42.31
 Levy-yhtiö: Earache Records
Morbid Angelin muut julkaisut
| Blessed Are the Sick 1991 | Abominations Of Desolation 1991 | Covenant 1993 |
Abominations of Desolation on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Morbid Angelin julkaisema albumi. Sen oli tarkoitus olla yhtyeen ensimmäinen vuonna 1986, mutta se ei ollut tyytyväinen siihen. He julkaisivat debyyttinsä 1989. Abominations of Desolation puolestaan julkaistiin vasta 1991 ikään kuin "kokoelmana".[lähde? ] Levyltä löytyy kaksi kappaletta debyytiltä Altars of Madness, Chapel of Ghouls ja Lord of All fevers.
Kokoonpano

Kokoonpano levyllä on hieman epäselvää. Ilmoitettu on kaksi erilaista kokoonpanoa:
Kokoonpano > Ensimmäinen kokoonpano

Mike Browning - laulu, rummut
Trey Azagthoth - kitarat, koskettimet
Sterling von Scarborough - basso
Kokoonpano > Toinen kokoonpano

Mike Browning - laulu, rummut
Trey Azagthoth - kitarat, koskettimet
Richard Brunelle - kitarat
John Ortega - basso
Kokoonpano > Kappalelista

The Invocation / Chapel of Ghouls - 07:11
Unholy Blasphemies - 04:00
Angel of Disease - 05:36
Azagthoth - 05:49
The Gate / Lord of All Fevers - 05:55
Hell Spawn - 02:32
Abominations - 04:19
Demon Seed - 02:12
Welcome to Hell - 04:57
Aiheesta muualla

Abominations of Desolation Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Abominations of Desolation Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
19 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 100-luku eaa. · Ensimmäinen vuosisata eaa. · Ensimmäinen vuosisata
Vuosikymmenet: 100-luku eaa. · 90-luku eaa. · 80-luku eaa. · 70-luku eaa. · 60-luku eaa. · 50-luku eaa. · 40-luku eaa. · 30-luku eaa. · 20-luku eaa. · 10-luku eaa. · Ensimmäinen vuosikymmen eaa. · Ensimmäinen vuosikymmen
Vuodet: 100 eaa. · 99 eaa. · 98 eaa. · 97 eaa. · 96 eaa. · 95 eaa. · 94 eaa. · 93 eaa. · 92 eaa. · 91 eaa. · 90 eaa. · 89 eaa. · 88 eaa. · 87 eaa. · 86 eaa. · 85 eaa. · 84 eaa. · 83 eaa. · 82 eaa. · 81 eaa. · 80 eaa. · 79 eaa. · 78 eaa. · 77 eaa. · 76 eaa. · 75 eaa. · 74 eaa. · 73 eaa. · 72 eaa. · 71 eaa. · 70 eaa. · 69 eaa. · 68 eaa. · 67 eaa. · 66 eaa. · 65 eaa. · 64 eaa. · 63 eaa. · 62 eaa. · 61 eaa. · 60 eaa. · 59 eaa. · 58 eaa. · 57 eaa. · 56 eaa. · 55 eaa. · 54 eaa. · 53 eaa. · 52 eaa. · 51 eaa. · 50 eaa. · 49 eaa. · 48 eaa. · 47 eaa. · 46 eaa. · 45 eaa. · 44 eaa. · 43 eaa. · 42 eaa. · 41 eaa. · 40 eaa. · 39 eaa. · 38 eaa. · 37 eaa. · 36 eaa. · 35 eaa. · 34 eaa. · 33 eaa. · 32 eaa. · 31 eaa. · 30 eaa. · 29 eaa. · 28 eaa. · 27 eaa. · 26 eaa. · 25 eaa. · 24 eaa. · 23 eaa. · 22 eaa. · 21 eaa. · 20 eaa. · 19 eaa. · 18 eaa. · 17 eaa. · 16 eaa. · 15 eaa. · 14 eaa. · 13 eaa. · 12 eaa. · 11 eaa. ·  10 eaa. · 9 eaa. · 8 eaa. · 7 eaa. · 6 eaa. · 5 eaa. · 4 eaa. · 3 eaa. · 2 eaa. · 1 eaa. · 1 jaa.
Tapahtumia

Herodes aloitti Jerusalemin toisen temppelin laajennustyöt
Kuolleita

Tibullus, roomalainen runoilija
21. syyskuuta – Vergilius, roomalainen runoilija
Marjaana Kella

Marjaana Kella (s. 6. toukokuuta 1961 Orimattila) on suomalainen valokuvataiteilija ja professori. Hänen teoksiaan on ollut esillä useissa kotimaisissa sekä kansainvälisissä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä. Kella opiskeli vuosina 1985–1986 Vapaassa taidekoulussa ja vuosina 1987–1993 valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Kellan teoksia on muun muassa Suomen valokuvataiteen museon ja Kiasman kokoelmissa.
Kella on toiminut opetustehtävissä 1990-luvulta lähtien. Vuodesta 2011 hän on toiminut Kuvataideakatemian Tila-aikataiteiden koulutusohjelman nykytaiteen ja valokuvauksen lehtorina. Kella väitteli vuonna 2014 Aalto-yliopistosta valokuvan alalta. Hänen väitöskirjansa otsikko oli Käännöksiä - maisema, kasvot ja esittäminen valokuvassa. Vuonna 2014 Kella nimettiin Kuvataideakatemian varadekaaniksi.
Kellalle myönnettiin valokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 2003.
Teoksia

Marjaana Kellan teoksia on nähtävissä Kansallisgallerian Taidekokoelmat-verkkopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Julkaisuja

Marjaana Kella, Pia Sivenius, Jan Kaila (2003). Marjaana Kella.
Marjaana Kella (2014). Käännöksiä - maisema, kasvot ja esittäminen valokuvassa. Musta taide.
Marek Malík

| Marek Malík |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Ostrava, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Harry
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  198 cm
Paino:  107 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1993–2014
Seurat:  Tampa Bay Lightning (NHL)   HC Vítkovice (ČEL)   Springfield Falcons (AHL)   Hartford Whalers (NHL)   Malmö Redhawks (SEL)   Carolina Hurricanes (NHL)   Vancouver Canucks (NHL)   New York Rangers (NHL) HC Vítkovice (ČEL)  HC Innsbruck (EBEL)
NHL-varaus:  72. varaus, 1993 Hartford Whalers
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Torino 2006 | jääkiekko |  |
Marek Malík (s. 24. kesäkuuta 1975 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana.
Ura

Ennen siirtymistään Rangersiin, Malík pelasi Carolina Hurricanesissa ja Vancouver Canucksissa. Kaudella 2003–2004 hän sai NHL Plus/Minus Awardin Martin St. Louisin kanssa.
Malíkista on tullu suuri idoli New Yorkissa Washington Capitalsia vastaan pelatun pelin jälkeen. Hän ratkaisi NHL:n pisimmän rangaistuslaukauskilpailun tekemällä Olaf Kölzigin taakse maalin, jota on kutsuttu "sirkusmaaliksi", sillä hän teki maalin maila jalkojen välissä.[lähde? ]
Malík kuului Tšekin joukkueeseen Torinon olympialaisissa 2006 saavuttaen pronssia.
Marek Malikin poika Nick Malík on pelannut maalivahtina Tšekin juniorimaajoukkueissa ja pelaa kaudella 2021–2022 Suomessa KooKoon liigajoukkueessa.
Marek Lemsalu

Marek Lemsalu
Marek Lemsalu (s. 24. marraskuuta 1972 Pärnu, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, jonka vuonna 2008 päättyneen peliuran viimeinen seura oli Viron pääsarjassa Meistriliigassa pelaava FC Levadia Tallinn. Lemsalun pelipaikka on puolustaja.
Seurajoukkueuransa aikana Lemsalu edusti FC Levadia Tallinnan lisäksi JK Viljandi Tulevikia ja FC Floraa kotimaassaan, Mainzia Saksassa ja Strømsgodsetia sekä Bryneä Norjassa.
Maajoukkueurallaan Lemsalu pelasi 86 ottelua Viron maajoukkueessa ja teki kolme maalia. Maajoukkueuraa kesti vuodesta 1991 vuoteen 2007 asti.
Aiheesta muualla

Lemsalu Brynen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
880

| --- | --- |
Vuosisadat: 600-luku · 700-luku · 800-luku · 900-luku · 1000-luku
Vuosikymmenet: 790-luku · 800-luku · 810-luku · 820-luku · 830-luku · 840-luku 850-luku · 860-luku · 870-luku · 880-luku · 890-luku · 900-luku
Vuodet: 790 · 791 · 792 · 793 · 794 · 795 · 796 · 797 · 798 · 799 800 · 801 · 802 · 803 · 804 · 805 · 806 · 807 · 808 · 809 810 · 811 · 812 · 813 · 814 · 815 · 816 · 817 · 818 · 819 820 · 821 · 822 · 823 · 824 · 825 · 826 · 827 · 828 · 829 830 · 831 · 832 · 833 · 834 · 835 · 836 · 837 · 838 · 839 840 · 841 · 842 · 843 · 844 · 845 · 846 · 847 · 848 · 849 850 · 851 · 852 · 853 · 854 · 855 · 856 · 857 · 858 · 859 860 · 861 · 862 · 863 · 864 · 865 · 866 · 867 · 868 · 869 870 · 871 · 872 · 873 · 874 · 875 · 876 · 877 · 878 · 879 880 · 881 · 882 · 883 · 884 · 885 · 886 · 887 · 888 · 889 890 · 891 · 892 · 893 · 894 · 895 · 896 · 897 · 898 · 899 900 · 901 · 902 · 903 · 904 · 905 · 906 · 907 · 908 · 909
Tapahtumia

Kiinalaisissa annaaleissa mainitaan ensimmäisen kerran kansan nimitys tata, josta myöhemmin syntyi nykyinen tataaria merkitsevä sana.
Kuolleita

Seiwa, Japanin keisari
Läntinentasankogorilla

| Läntinentasankogorilla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Yläheimo::  Ihmisapinat Hominoidea
Heimo::  Isot ihmisapinat Hominidae
Suku::  Gorillat Gorilla
Laji::  Gorilla gorilla
Alalaji::  gorilla
Kolmiosainen nimi
 Gorilla gorilla gorilla  (Savage, 1847) 
Katso myös
   Läntinentasankogorilla Wikispeciesissä   Läntinentasankogorilla Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Uroksen pääkallo
Läntinentasankogorilla eli läntinen tasankomaagorilla eli läntinen tasankogorilla (Gorilla gorilla gorilla) on yksi gorillan (Gorilla gorilla) alalajeista. Sen läntisessä ja keskisessä Afrikassa sijaitsevat elinalueet kattavat noin 709 000 neliökilometrin kokoisen alueen. Sitä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Angolassa. Läntinentasankogorilla onkin gorillan alalajeista laajimmalle levinnyt.
Arvioiden mukaan läntisiätasankogorilloja saattaa elää luonnonvaraisena jopa 94 000, mutta sademetsissä elävien gorillojen määrää on vaikea arvioida. Joka tapauksessa kanta on vähentynyt voimakkaasti.
Kuuluisin yksilö on Cincinnatin eläintarhassa asunut Harambe.kenen mukaan?
Markku Vahtila

Markku Vahtila (o.s. Leinonen; s. 1989 Hamina) on suomalainen telinevoimistelija. Hänen ykköstelineensä on renkaat. Vahtila on renkailla yhdeksänkertainen Suomen mestari sekä muun muassa Pohjoismaiden ja Pohjois-Euroopan mestari. Hän asuu ja harjoittelee Helsingissä. Hän on naimisissa valokuvaaja-yrittäjä Milla Vahtilan kanssa. Heillä on yhteinen brändi ja blogi Voima-Vahtila.
Aiheesta muualla

Markku Vahtila Suomen Voimisteluliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Milla ja Markku Vahtilan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Merkinnän syy: Voimistelijan saavutukset puuttuvat.
Mar-Vell

| Kapteeni Ihme |
| --- | --- |
Luoja(t):  Stan Lee & Gene Colan
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  Marvel Super-Heroes #12 (joulukuu 1967)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Mar-Vell
Ryhmäsidokset:  Kostajat
Henkilöllisyydet:  Walter Lawson
Voimat:  Supervoimakkuus, supernopeus, superkestävyys, energian manipulointi, ja lentäminen.
Mar-Vell on Marvelin sarjakuvissa esiintyvä naamioitunut supersankari ja alkuperäinen Kapteeni Ihme. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Stan Leen kirjoittamana ja Gene Colanin piirtämänä Marvel Super-Heroes -lehden numerossa 12 vuonna 1967.