stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mansardikatto
Edut

Mansardikatto antaa ullakolle eniten tilaa ja mahdollistaa yhden tai useamman kerroksen lisäämisen rakennukseen ilman ulkoseinien muurausta. Mansardikatosta voidaan myös tehdä varsin koristeellinen tekemällä kattopinnoista kuperat tai koverat ja tekemällä mansardi-ikkunoista näyttävät.
Eräs yleinen selitys mansardikaton suosiolle on sen mahdollistama veronkierto. Eräs esimerkki tästä on vuonna 1914 julkaissussa kirjassa How to Make a Country Place: "Herra Mansardin kerrotaan kiertäneen tuota Ranskan järjetöntä ikkunaveroa kehittämällä nimeään kantavan ikkunallisen katon."  Tämä on monelta kannalta epätodennäköistä: Mansart tunnettiin asiakkaidensa rahojen vapaamielisenä tuhlaajana, ja vaikka Ranskassa on ollut ikkunavero, se tuli voimaan vasta 132 vuotta Mansartin kuoleman jälkeen vuonna 1798 eivätkä mansardi-ikkunat olleet sen ulkopuolella.
Myöhempien selitysten mukaan Ranskassa tai Yhdysvalloissa verotettiin rakennuksia niiden korkeuden tai kerrosmäärän mukaan, tai että mansardikatoilla kierrettiin asemakaavan rajoituksia. Viimeisin näistä on lähimpänä totuutta; vuonna 1783 voimaan tullut pariisilainen laki rajoitti rakennusten korkeuden 20 metriin. Korkeus mitattiin vain korniisiin asti, joten mansardikaton sisään jäävä asuintila ei ollut lain rajoittama. Vuoden 1902 muutos lakiin salli jopa kolme tai neljä kerrosta mansardin alla.
Historia ja käyttö > Varhainen käyttö

Mansardikaton nosti suosioon Ranskassa arkkitehti François Mansart (1598–1666). Vaikka hän ei keksinyt kattotyyliä, hän käytti sitä niin paljon ja näkyvästi, että tyylin nimeksi vakiintui nimiväännös "mansardikatto". Rakennustyylin perinnettä jatkoivat monet arkkitehdit, mukaan lukien hänen sukulaisensa Jules Hardouin-Mansart, (1646–1708), joka suunnitteli Dampierre-en-Yvelinesissä sijaitsevan Dampierren linnan.
Historia ja käyttö > Uusempire

Mansardikatto tuli uudestaan suosioon Pariisin uudistuksen alkaessa 1850-luvulla uusempire-tyylisuuntauksen yhteydessä.
Uusempire levisi maailmalle ja se oli suosittu erityisesti suurissa hallintorakennuksissa, kuten kaupungintaloissa sekä hotelleissa ja rautatieasemissa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa, erityisesti Uudessa Englannissa, uusempiren vaikutus levisi myös asuinrakennuksiin ja kartanoihin, usein italialaistyyliin ja uusgotiikkaan sekoittuneena. Mansardihuippuinen torni oli suosittu elementti.
Historia ja käyttö > 1900-luku

New York Cityn vuoden 1916 asemakaava (1916 Zoning Resolution) tuki mansardikattojen käyttöä: korkeissa rakennuksissa muiden rakennusten varjostamisen välttämistä vaativat säännöt kannustivat käyttämään mansardia yhtenä ratkaisuna. Yleisempi ratkaisu olivat kuitenkin porrastetut pilvenpiirtäjät (engl. set back skyscrapers), jotka olivat huomattavasti kapeampia yläosasta kuin alaosasta, ja kapeneminen tapahtui porrasmaisesti. Pilvenpiirtäjissä mansardikatosta ei ollut hyötyä, koska se ei olisi näkynyt kadulla sijaitsevalle tarkastelijalle eli niiden käyttö esteettisenä rakenteena rajoittui vain melko korkeisiin rakennuksiin, ja lisäksi rakennustekniikka kehittyi tiilirakentamisesta ja teräsrunkoisissa rakennuksissa mansardikaton käyttöön ei ollut kannustinta. The Pierre on New York Cityn ja maailman korkein mansardikattoinen rakennus 41 maanpäällisellä kerroksella ja 160 metrin korkeudella. New York Cityn asemakaavaa uudistettiin vuonna 1961 (1961 Zoning Resolution) ja varjostamisen välttämisen vaatimukset poistuivat.
Myöhäisellä 1970-luvulla ja 1980-luvulla rakentavat tahot kiinnostuivat postmodernin arkkitehtuurin elementeistä ja sovelsivat mansardikattoa uusiin asuinrakennuksiin eri puolilla Yhdysvaltoja. Mansardikatolta vaikuttava ulkopuoli on myös otettu monen pienikokoisen kaupallisen rakennuksen julkisivuksi. Useimmiten nämä eivät ole oikeita mansardeja, vaan pelkkä näkösuoja lämmitys-, tuuletus- ja ilmastointilaitteiston peittämiseksi tasakatolta.
Maa-aatelin talo Puolan Szczecinissä.
Puurunkoisen mansardikaton poikkileikkaus.
Vuonna 1911 rakennettu Germania Life Insurance Company Building New York Cityssä. Rakennuksessa on neljä kerrosta korkea mansardikatto.
Käännös suomeksi
Mechanema

| Mechanema |
| --- | --- |

Kirjailija:  A. W. Yrjänä
Genre:  runokokoelma
Kustantaja:  Johnny Kniga
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  nidottu

Edeltävä:  Somnia
Seuraava:  Angelus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mechanema on A. W. Yrjänän neljäs runokokoelma. Se julkaistiin syksyllä 2006. Mechanema on jatkoa vuoden 2003 Somnialle. Molemmat kustansi Johnny Kniga.
Runokokoelman nimi keksittiin kolme vuotta ennen sen ilmestymistä. A. W. Yrjänä ilmoitti kokoelmansa julkaisemisen yhteydessä, että Mechanema kuuluu sarjaan, jonka kirjojen nimistä muodostuu sana. Kokoelman otsikon piti alkaa m-kirjaimella, ja kojetta, ”vempelettä” merkitsevä Mechanema-nimi tuli Yrjänän mieleen latinan sanakirjaa selatessa.
Mechanema on täysin suomenkielinen teos lukuun ottamatta viimeistä runoa, englanninkielistä Sonora desert songia.
Aiheesta muualla

Forss, Timo: Rennomman svengin asennossa (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 10/2006.
Korhonen, Kuisma: Profeetasta tuli runoilija. Helsingin sanomat 25.9.2006.
Mäkijärvi, Esa: A.W. Yrjänän runoista. Merkintöjä 11.4.2010.
Suvilehto, Pirjo: Terävä tarkkailija osaa leikitellä[vanhentunut linkki]. Kaleva 20.10.2006.
Veltti, Juha: Mechanema. Myrrysmies 2.5.2007.
Martin Sonnenberg

| Martin Sonnenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1978 (ikä 46) Wetaskiwin, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  left
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2010
Aik. seurat:  Saskatoon Blades (WHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Syracuse Crunch (AHL) Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Saint John Flames (AHL) Lowell Lock Monsters (AHL) Calgary Flames (NHL) Utah Grizzlies (AHL) San Antonio Rampage (AHL) Hartford Wolf Pack (AHL) KalPa (SML Ambri-Piotta (NLA) Timrå IK (Elitserien)
Martin Sonnenberg (s. 23. tammikuuta 1978 Wetaskiwin, AB, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi viimeksi Ruotsissa, Elitserien-joukkue Timrå IK:ssa. Sonnenberg pelasi urallaan enimmäkseen keskushyökkääjänä, mutta pystyi pelaamaan myös laidassa.
Ura

Vuodet 1995-1998 Sonnenberg pelasi WHL-joukkue Saskatoon Bladesissa. Neljä seuraavaa kautta Sonnenberg pelasi Pittsburgh Penguinsin organisaatiossa. Hän kuitenkin pelasi enimmäkseen farmijoukkueissa Syracuse Crunchissa ja Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa ja pelasi yhteensä 58 NHL-ottelua tehoin 2+3=5.
Vuodet 2002-2004 Sonnenberg pelasi Calgary Flamesin organisaatiossa, mutta pelasi vain 5 NHL-peliä kaudella 2003-2004. Työsulkukauden 2004-2005 Sonnenberg pelasi AHL-joukkue Utah Grizzliesissa. Kauden 2005-2006 hän pelasi myös kokonaan AHL:ssä edustaen San Antonio Rampagea ja Hartford Wolf Packia.
Kaudeksi 2006-2007 Sonnenberg siirtyi jääkiekon SM-liigassa pelaavaan KalPaan. Hänestä tuli SM-liigan historian ensimmäinen ulkomaalainen kapteeni. Kauden 2007-2008 Sonnenberg pelasi Sveitsissä, HC Ambrì-Piottan riveissä. Hän siirtyi kesken kauden 2008-2009 sieltä Timråån. Sonnenberg pelasi Timråssa kaksi kautta ennen kuin päätti lopettaa aktiiviuransa.
Aiheesta muualla

Martin Sonnenberg Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Martin Sonnenberg Eurohockey.com. (englanniksi)
Martin Sonnenberg The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Merengue (musiikki)

Merengue on Dominikaanisesta tasavallasta peräisin olevaa eloisaa tanssimusiikkia. Se kehittyi 1930-luvulla. Merengueta soittaviin yhtyeisiin kuuluu muun muassa saksofoni, harmonikka, kitara ja guiro.
Mauro Camoranesi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mauro Germán Serra Camoranesi
Syntymäaika: 4. lokakuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Tandil, Argentiina
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 177 senttimetriä
Lempinimi: Camo
Junioriseurat
: Aldosivi
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1996 1997 1997–1998 1998–2000 2000–2002 2002–2010 2010–2011 2011– | Santos Laguna  Montevideo Wanderers  Club Atlético Banfield  Cruz Azul  Hellas Verona  Juventus FC  VfB Stuttgart Lanús | 13 (1) 6 (1) 38 (16)  64 (20) 50 (7) 224 (27) 7 (0) |
Maajoukkue
| 2003–2010 |  Italia | 55 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 2006 | Jalkapallo |  |
Mauro Germán Serra Camoranesi (s. 4. lokakuuta 1976 Tandil, Argentiina) on argentiinalais-italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Parhaat pelivuotensa hän edusti Juventusta.
Ura

Camoranesi on pelannut seuratasolla Meksikossa Santos Lagunassa (1996–1997) ja Crus Azulissa (1998–2000), ja synnyinmaassaan Argentiinassa Banfieldissä. Vuonna 2000 hän siirtyi Italiaan, missä pelasi Hellas Veronassa kaudella 2000–2001 ennen siirtymistään Juventukseen vuonna 2002. Juventuksessa Camoranesi voitti Italian mestaruuden kaudella 2003–2004, ja vuosina 2002 ja 2003 Italian supercupin. Kesällä 2010 Camoranesi siirtyi vuoden pituisella sopimuksella Bundesliigassa pelaavaan VfB Stuttgartiin. Hän kuitenkin purki sopimuksensa seuran kanssa tammikuussa 2011. Tämän jälkeen hän siirtyi argentiinalaiseen Club Atlético Lanúsiin.
Vaikka Camoranesi on kotoisin Argentiinasta, saai hän italialaisten isovanhempiensa tuoman kansalaisuuden myötä pelata Italian maajoukkueessa. Hän debytoi joukkueessa 2. helmikuuta 2003 ystävyysottelussa Portugalia vastaan ja lukeutui joukkueen pelaajiin myös vuoden 2004 EM-turnauksessa ja 2006 MM-kisoissa, jotka Italia voitti. Kaikkiaan hän pelasi 55 maaottelua ja teki niissä viisi maalia. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2010. Camoranesi on sanonut tuntevansa olevansa sataprosenttisesti argentiinalainen huolimatta siitä, että pelaa Italian maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Camoranesi Football databasessa
Camoranesi Juventuksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Buffon |
2 Panucci |
3 Oddo |
4 Zanetti |
5 Cannavaro |
6 Ferrari |
7 Del Piero |
8 Gattuso |
9 Vieri |
10 Totti |
11 Corradi |
12 Toldo |
13 Nesta |
14 Fiore |
15 Favalli |
16 Camoranesi |
17 Di Vaio |
18 Cassano |
19 Zambrotta |
20 Perrotta |
21 Pirlo |
22 Peruzzi |
23 Materazzi |
Valmentaja Trapattoni
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Buffon |
2 Zaccardo |
3 Grosso |
4 De Rossi |
5 Cannavaro |
6 Barzagli |
7 Del Piero |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 Totti |
11 Gilardino |
12 Peruzzi |
13 Nesta |
14 Amelia |
15 Iaquinta |
16 Camoranesi |
17 Barone |
18 Inzaghi |
19 Zambrotta |
20 Perrotta |
21 Pirlo |
22 Oddo |
23 Materazzi |
Valmentaja Lippi
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Buffon |
2 Panucci |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Gamberini |
6 Barzagli |
7 Del Piero |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Di Natale |
12 Borriello |
13 Ambrosini |
14 Amelia |
15 Quagliarella |
16 Camoranesi |
17 De Sanctis |
18 Cassano |
19 Zambrotta |
20 Perrotta |
21 Pirlo |
22 Aquilani |
23 Materazzi |
Valmentaja Donadoni
Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Buffon |
2 Santon |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 Legrottaglie |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Gilardino |
12 De Sanctis |
13 Gamberini |
14 Amelia |
15 Iaquinta |
16 Camoranesi |
17 Rossi |
18 Palombo |
19 Zambrotta |
20 Montolivo |
21 Pirlo |
22 Dossena |
23 Quagliarella |
Valmentaja Lippi
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Criscito |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 De Rossi |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Iaquinta |
10 Di Natale |
11 Gilardino |
12 Marchetti |
13 Bocchetti |
14 De Sanctis |
15 Marchisio |
16 Camoranesi |
17 Palombo |
18 Quagliarella |
19 Zambrotta |
20 Pazzini |
21 Pirlo |
22 Montolivo |
23 Bonucci |
Valmentaja Lippi
Merenjumala

Monessa eri kulttuurissa esiintyy mytologisia hahmoja joiden kerrotaan olevan meren ilmentymä tai jotka pitävät merta valtakuntanaan. Näiltä jumalilta on rukoiltu turvallista merisäätä purjehdukseen ja hyvää kalasaalista.
Eri kulttuurien merenjumalia
Hindu-uskonnon Varuna
Muinaiskiinalainen Mazu
Antiikin Kreikan Poseidon
Muinaissuomalainen Ahti
Meri-Tuuli

Höyrylaiva Meri-Tuuli oli Kotkaan rekisteröity vuonna 1905 Yhdysvalloissa rakennettu pikimänty- ja tammirunkoinen 770 bruttorekisteritonnin rahtialus. Alun perin alus oli rakennettu purjelaivaksi, mutta sen purjeet poistettiin, ja siihen asennettiin 230 hevosvoiman höyrykone. Alus oli ostettu Suomeen Norjasta talvi- ja jatkosotien jälkeen, ja se katsastettiin Itämeren liikenteeseen toukokuussa 1947. Alus upposi Siikajoen Tauvon edustalle syyskuussa 1947.
Alus lähti viimeiselle matkalleen Oulun Toppilan satamasta 23. syyskuuta 1947 lastinaan 33 000 kuutiojalkaa haapatukkeja ja määränpäänään Hysbyvikin tulitikkutehdas Etelä-Ruotsissa. Kun alus ehti Kokkolan edustalle, nousi 7–8 beaufortin myrsky, jonka vuoksi aluksen päällikkö päätti hakeutua suojaan Ykspihlajan satamaan Kokkolaan. Tässä kuitenkin epäonnistuttiin myrskyn vuoksi, ja samalla laivalla havaittiin vuoto. Pumput eivät voimakkaan keinunnan vuoksi toimineet täydellä teholla, jolloin alus jouduttiin kääntämään myötätuuleen. Tuulensuunnan vuoksi alus ei voinut yrittää Raahen satamaan, koska keinunta olisi heikentänyt pumppujen tehoa. Laivaneuvottelun jälkeen päällikkö päätti suunnata Hailuodon taakse tuulensuojaan. Aluksen ohittaessa Nahkiaisen majakkalaivan se viestitti majakkalaivalle tiedon tilanteesta valomerkein.
Lähellä Hailuotoa myrsky kääntyi länteen, ja sivuaallokon seurauksena vuoto lisääntyi, jolloin alus jouduttiin kääntämään myötätuuleen kohti rannikkoa. Alusta päätettiin yrittää keventää päästämällä kansilasti mereen, mutta tässä ei kuitenkaan onnistuttu, sillä haapatukit eivät vierineet yli laidan. Tämän jälkeen vesi alkoi nousta ja höyrykattiloiden tulet sammuivat. Alus laski ankkurin noin kolmen meripeninkulman päässä Tauvon majakasta kello kahdeksan aamulla 25. syyskuuta. Alus käännettiin vastatuuleen tarkoituksena pitää se mahdollisimman kauan pinnalla. Korkea aalto heitti kansilastin vasten hyttirakenteita vieden ne mennessään, ja yksi pelastusveneistä karkasi. Toiseen vaurioituneeseen veneeseen pääsi viisi miestä mukaan lukien aluksella matkustajina olleet laivanvarustaja Ilmari Tuuli ja hallitussihteeri Erkki Tuuli, ja he pelastuivat veneen ajautuessa rantaan Tauvossa. Alukselle jäivät päällikkö ja yksi matruusi. Muut kuusi miehistönjäsentä olivat kadonneet mereen.
Alus vajosi aaltoihin perä edellä, mutta keula pysyi pinnalla. Matruusi pelastautui mastoon, ja päällikkö piti kiinni mistä sai. Heidät pelasti luotsipiirin alus Perämeri puolenpäivän aikaan. Ennen uppoamistaan alus oli menettänyt peräpeilinsä ja oli lähes hajoamistilassa. Alus vajosi kymmenen sylen syvyyteen, mutta nousi jälleen pintaan 30. syyskuuta kelluen kumollaan. 42,5 metrin pituinen hylyn pohjaosa lepää ylösalaisin Siikajoen suulla Simppusäikän matalikolla matalassa vedessä, ja siitä noin 900 metriä pohjoiseen on todennäköisesti hylyn toinen osa.
Aiheesta muualla

Joni Skiftesvik : Uivat ruumisarkut, Kaleva 3.10.2004
Joni Skiftesvik : Perämeren merenkulun musta syksy 1947, Oulun Purjehdusseura ry:n tiedotuslehti Pikapurjehtija nro 3 (109) - elokuu 2001
Pentti Utriainen : Merituulen haveri, Äänimeri-sivusto 10.2.2018
Masque

| Masque Kansas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio in the Country, Bogalusa, Los Angeles, Kalifornia
 Julkaistu: syyskuu 1975
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Jeff Glixman, Jeff Magid
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 40.49
 Levy-yhtiö: Kirshner Records
Listasijoitukset
  70. (1976)
Kansasin muut julkaisut
| Song for America 1975 | Masque 1975 | Leftoverture 1976 |
Masque on yhdysvaltalaisen Kansas-yhtyeen syyskuussa 1975 julkaistu kolmas studioalbumi.
Kappaleet

It Takes a Woman's Love (to Make a Man) – 3.09 (säv. Steve Walsh)
Two Cents Worth – 3.09 (säv. Kerry Livgren/Walsh)
Icarus (Borne on Wings of Steel) – 6.02 (säv. Livgren)
All the World – 7.12 (säv. Walsh/Robby Steinhardt)
Child of Innocence – 4.34 (säv. Livgren)
It's You – 2.33 (säv. Walsh)
Mysteries and Mayhem – 4.18 (säv. Walsh/Livgren)
The Pinnacle – 9.34 (säv. Livgren)
Vuonna 2001 julkaistun CD-version bonuskappaleet (Epic Records) :
Child of Innocence – 5.14 (harjoitteluversio, säv. Livgren)
It's You – 2.43 (demo, säv. Walsh)
Kokoonpano

Phil Ehart – rummut, Moog-rumpu, lyömäsoittimet
Dave Hope – bassokitara
Kerry Livgren – soolokitara, rytmikitara, akustinen kitara, piano, klavinetti, Moog- ja ARP-syntetisaattorit
Robby Steinhardt – viulu, laulu
Steve Walsh – urut, piano, klavinetti, Moog-syntetisaattori, congarumpu, laulu
Rich Williams – soolo- ja rytmikitara
Michel Félix Dunal

| Michel Félix Dunal |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1789  Montpellier, Hérault, Ranska
Kuollut: 29. heinäkuuta 1856 (66 vuotta)  Montpellier, Hérault, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Montpellier’n yliopisto
Tutkimusalue:  kasvitiede, sienitiede
Michel Félix Dunal (24. lokakuuta 1789 Montpellier – 29. heinäkuuta 1856 Montpellier) oli ranskalainen kasvi- ja sienitieteilijä, jonka erikoisalaa olivat sanikkaiset, siemenkasvit ja levät. Hänestä käytetty virallinen auktorilyhenne on Dunal.
Aiheesta muualla

Dunalin kirjallinen tuotanto WorldCat-sivustolla (englanniksi)
Michelle Stafford

Michelle Stafford
Michelle Stafford (s. 14. syyskuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on kaksinkertainen Emmy-voittaja (1997, 2004).
Stafford on esittänyt Tunteita ja tuoksuja -sarjan Phyllis Summers Abbottia vuosina 1994–1997 ja jälleen vuodesta 2000. Vuonna 1997 Stafford esiintyi Aaron Spellingin tuottamassa saippuasarjassa Tyynenmeren tuulet (Pacific Palisades).
Kesäkuussa 2013 Stafford ilmoitti jättävänsä Tunteita ja tuoksuja 17 vuoden jälkeen. Staffordin viimeinen esiintyminen sarjassa tapahtui 2. elokuuta 2013.
Stafford syntyi Chicagossa ja kasvoi Los Angelesissa, mutta on asunut myös vuoden Italiassa. Hän sairastui teini-ikäisenä aivokasvaimeen, joka osoittautui hyvänlaatuiseksi.
Michelle Thomas

Michelle Thomas (23. syyskuuta 1968 Boston, Massachusetts – 22. joulukuuta 1998 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjoista Bill Cosby Show, Family Matters sekä Tunteita ja tuoksuja. Hän menehtyi syöpään 30-vuotiaana.
Thomas oli lähtöisin taiteilijaperheestä. Hänen äitinsä Phynjuar toimii näyttelijänä, ja hänen isänsä Dennis kuuluu Kool & the Gang -yhtyeeseen.
Merenalainen tulivuori

3D malli merenalaisesta Daikoku -tulivuoresta.
Merenalainen tulivuori on tulivuori, joka sijaitsee meren alla.
Suurin osa Maan vulkanismista tapahtuu paikoissa, joissa kaksi litosfäärilaattaa erkanee toisistaan. Noista paikoista suurin osa sijaitsee puolestaan merten alla. Merenalaisia tulivuoria syntyy tavallisimmin noihin paikkoihin tai paikkoihin, joissa mannerlaatat liikkuvat toisiaan kohti.
Monet merenalaiset tulivuoret ovat kartion muotoisia. Lähempänä merenpintaa sijaitsevien merenalaisten tulivuorien purkaukset on helpompi havaita verrattuna syvällä meren alla sijaitseviin tulivuoriin; syvällä merenpohjassa vedenpaine on niin voimakas, että se heikentää räjähdystä.
Joissain merenalaisissa tulivuorissa esiintyy metalleja. Uusia metalliesiintymiä sisältäviä merenalaisia tulivuoria syntyy eniten kaarentausta-altaissa, jotka ovat vulkaanisten kaarten takana sijaitsevia altaita. Vulkaaniset kaaret ovat subduktoituneen mannerlaatan päälle muodostuneita tulivuorijonoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merenalainen tulivuori Wikimedia Commonsissa
Mauri Isokoski

Mauri Kullervo Isokoski (s. 9. helmikuuta 1933 Ylivieska) on suomalainen lääkäri. Hän on ollut Tampereen yliopiston avoterveydenhuollon professori 1973–1996 ja tutkinut epidemiologiaa ja yleislääketiedettä. sekä mahakatarria ja laktoosi-intoleranssia. Hän loi yliopiston lääketieteelliselle tiedekunnalle hyvää imagoa terveyskeskuslääkärien kouluttajana.
Mathis Babylette

| Mathis Babylette |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksan keisarikunta
Valmistaja:  E.E.C. Mathis, Meinau, Straßburg
Valmistusvuodet:  1912–1914
Korimalli:  sedan, torpedo, normande tai tavarankuljetusauto
Luokka:  kevytauto
Seuraaja:  Mathis S
Henkilöluku:  2, 3, 4 tai 2+2
Iskutilavuus:  1912–1913: 950 cm³ 1913–1914: 1 057 cm³
Teho:  950 cm³: 10 hv 1 057 cm³: 14 hv
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  3+1
Kulutus:  6–7 l /100 km
Mitat
Akseliväli:  ensimmäiset yksilöt: 2 065 mm; myöhemmät yksilöt: 2 180 mm
Mathis Babylette oli straßburgilaisen E.E.C. Mathisin vuosina 1912–1914 valmistama kevytautomalli. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä kevytautona.
Teknisiä tietoja > Moottori

Alun perin Babylettessa oli iskutilavuudeltaan alle litrainen nelisylinterinen moottori, jonka teho oli hädin tuskin kymmenen hevosvoimaa. Kampiakseli oli laakeroitu kolmesta kohdasta. Suurin kierrosnopeus oli 1 800 1/min. Myöhemmin iskutilavuutta kasvatettiin noin sadalla kuutioilla, jolloin tehoksi tuli 14 hevosvoimaa. Auton huippunopeus ylsi yli 60 km/h ja polttoaineenkulutus oli 6–7 litraa sadalla kilometrillä. Moottorissa oli magneettosytytys ja sen voitelu tapahtui erityisen patentoidun järjestelmän avulla; vauhtipyörässä olleet kourut roiskivat öljyä kanaviin, jotka johtivat sen laakereille. Jäähdytys oli vapaakiertoinen.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Moottorilta veto välittyi nahkapintaisen kartiokytkimen välityksellä kolmivaihteiseen vaihteistoon. Taka-akselilla ei ollut tasauspyörästöä. Jarrut vaikuttivat takapyöriin.
Teknisiä tietoja > Kori

Autoa sai lukuisina eri korivaihtoehtoina, joiden henkilöluvut vaihtelivat kahden ja neljän välillä. Värivaihtoehdot olivat harmaa, keltainen, punainen, vihreä ja tumman vihreä.
Valmistus ja myynti

Autonvalmistusta aloitellut Emile Mathis halusi panostaa massatuotantoon ja rakennutti tätä varten uuden tehtaan Straßburgin Meinau'hun. Tehdas rakennettiin maaliskuun ja syyskuun välillä 1911. Babyletten ohella tehtaassa valmistettiin hiukan suurempaa Babya, Populairea sekä eräitä suurempia malleja.
Vuodesta 1913 lähtien Babylettea oli mahdollista alkaa valmistaa suurina sarjoina. Yksistään Britanniaan toimitettiin tuona vuonna 200 alustaa. Lontoolainen tavaratalo Harrods myi Babylettea omalla nimellään varustettuna. Autoissa oli alkuperäisestä poikkeava jäähdytin, jossa oli Harrod-teksti.
Kilpailumenestys

1 057-kuutioinen Mathis Babylette kilpaili vuoden 1913 Ranskan Grand Prix -kisoissa pikkuautoluokassa. Autoa kuljetti itse Emile Mathis ja mekaanikon paikalla istui hänen vaimonsa. Tuloksena oli luokkavoitto keskinopeudella 72 km/h.
Meren tuomat

| Meren tuomat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Anna Antsalo
Käsikirjoittaja:  Anna Antsalo
Tuottaja:  Venla Hellstedt Juha Löppönen Sini Hormio Elli Toivoniemi
Säveltäjä:  Tapani Rinne
Kuvaaja:  Anna Antsalo Susumu Miyazu
Leikkaaja:  Okku Nuutilainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tuffi Films
Ensi-ilta:  21. toukokuuta 2021
Kesto:  57 minuuttia
Alkuperäiskieli:  hollanti englanti japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meren tuomat on Anna Antsalon ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021.
Elokuva tarkastelee merien roskaantumista ja siinä seurataan kolmea henkilöä, jotka harrastavat rantojen haravointia eli keräävät sinne ajautuneita roskia. Hollantilainen Jolanda lähestyy rannoille ajautuneita roskia arkeologian näkökulmasta, japanilainen Shige kerää rannoilta luita sekä kasvien siemeniä ja britti Rob siivoa rannoilta löytämiään esineitä pois luonnosta.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Miska Rantanen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggledahl: