Douglas SBD Dauntless
Tuotanto > Versiot

Koneesta valmistettiin useita versioita:
SBD-1: 57 kappaletta (BuNo 1596-1631 ja 1735-1755) luovutettiin 1940 merijalkaväelle. Koneiden moottoreina oli 1000 hevosvoiman yhdeksänsylinterinen ilmajäähdytteinen Wright R-1820-32 -tähtimoottori, johon oli liitetty vakionopeuspotkuri. Aseistuksena koneissa oli kaksi eteenpäin potkurin kehän läpi ampuvaa .50″ konekivääriä ja taka-ampujalla .30″ konekivääri. Polttoainetta oli 795 litraa. Rungon alle oli mahdollista sijoittaa 454 kg (1000 naulaa) pommi ja kummankin siiven ripustimiin yksi 45 kg (100 naulan) pommi.
SBD-1P: Kahdeksan SDB-1 konetta, jotka varustettiin kameroin
SBD-2: 87 kappaletta (BuNo 2102-2188), jotka valmistettiin  laivastolle joulukuusta 1940 toukokuuhun 1941. Muuten samanlaisia kuin SBD-1, mutta rungon keskiosassa olleet lisätankit korvattiin siipien kärjissä olevilla 246 litran säiliöillä. Polttoainemäärä nousi siten 1173 litraan. Joihinkin koneisiin asennettiin myöhemmin itsesulkeutuvat polttoainesäiliöt, mikä laski polttoainemäärän 984 litraan. Aseistusta oli vähennetty poistamalla toinen .50″ konekivääri koneen etuosasta. Toisena valmistunut SBD-2 tuhoutui tehtaan koelennolla.
SDB-2P: ainakin 15 SBD-2 konetta varustettiin kameroin
SDB-3: Ensimmäinen tilaus syyskuussa 1940. Valmistettu kaikkiaan 585 kappaletta (BuNo 2109, 4518-4691, 03185-03384 ja 06492-06701) kolmena tilauksena. Koneissa oli edellisestä versiosta poiketen moottorina 1000 hevosvoiman Wright R-1820-52. Koneiden aseistus oli aluksi sama kuin SBD-1:ssä, mutta myöhemmin korvattiin yksipiippuinen vyösyöttöinen .30″ konekivääri kaksipiippuisella vyösyöttöisellä .30″ konekiväärillä. Itsesulkeutuvat tankit, jotka tulivat käyttöön SBD-2:ssa  olivat vakiona. Versiossa otettiin käyttöön panssarointi. Ensimmäinen SBD-3 (c/n 751 BuNo 4518) luovutettiin 18. maaliskuuta 1941.
SBD-3A: Sopimustekninen nimi laivaston tilaamille SBD-3:lle, jotka luovutettiin maavoimille nimellä A-24 Banshee
SBD-3P: 47 SBD-3:a varustettiin luovutuksen jälkeen kameroilla
SBD-4: Kaikkiaan valmistettiin 780 SBD-4:ää (BuNo 06702-06991 ja 10317-10806), joista ensimmäinen (c/n 1547) luovutettiin 18. lokakuuta 1942. Useiden SBD-3:een tehtyjen muutosten vuoksi kuten 12 voltin sähköjärjestelmä tuli tarpeelliseksi muuttaa versionumeroa. Lopulta uusi versio 24 voltin järjestelmästä otettiin käyttöön, jolloin sähkötoiminen polttoaineen lisäpumppu korvattiin käsikäyttöisellä. Koneissa oli edelleen sama moottori, mutta potkuri korvattiin uudella Hydromaticin vakionopeuspotkurilla.
SBD-4A: Sopimustekninen nimi laivaston tilaamille SBD-4:lle, jotka luovutettiin maavoimille nimellä A-24A-DE Banshee
SBD-4P: 16 SBD-4:ä varustettiin luovutuksen jälkeen kameroilla
SBD-5: Versioista merkittävin, jota valmistettiin kaikkiaan 2964 kappaletta (BuNo 10807-11066, 28059-28829, 28831-29213, 35922-36421, 36433-36932 ja 54050-54599). Ensimmäinen SBD-5 luovutettiin 21. helmikuuta 1943 (s/n 2236 BuNo 10807). Mallin moottorina oli 1200 hevosvoiman Wright R-1820-60, jonka jäähdytys oli uusittu (ilman yläpuolista aukkoa). Tehon kasvu mahdollisti pommikuorman lisäyksen 1021 kilogrammaan eli 726 kg pommi rungon alle ja siipien alle 147,5 kg pommit. Eteenpäin ampuvat konekiväärit asennettiin jo tehtaalla.
SBD-5A: Sopimustekninen nimi laivaston tilaamille 60 SBD-5:lle, jotka luovutettiin maavoimille nimellä A-24A-DE Banshee. Koneet saivat ilmavoimien perustamisen jälkeen sarjanumerot 42-60882 - 42-60941 ja mallinimen A-24B-DE. Merijalkaväki vastaanotti SBD-5A (BuNo 09693-09752) kaluston 29. huhtikuuta 1943 alkaen. Koneissa oli laivaston koneista poiketen pneumaattinen takapyörä. Ne oli varustettu maavoimien laitteistoin eikä niissä ollut koukkua lentotukialukselle laskeutumista varten.
XSBD-6: Heinäkuussa 1943 siirrettiin prototyypiksi kehitettäessä voimakkaammalla moottorilla valmistettua versiota. Kone valmistui El Segundon tehtaalta SBD-5:nä (s/n 4177 BuNo 28830), johon asennettiin maantasossa 1350 hevosvoimaa tuottava Wright R-1820-66, joka mahdollisti vielä 1200 hevosvoimaa 1675 metrissä. Lisäksi metalliset itsesulkeutuvat polttoainesäiliöt korvattiin ei-metallisilla itsesulkeutuvilla polttoainesäiliöillä, joihin mahtui 1075 litraa polttoainetta. Laivasto hyväksyi uuden mallin 8. helmikuuta 1944.
SBD-6: Ennen XSBD-6:n hyväksyntää laivasto muutti 3000 SBD-5-koneen tilausta siten, että ainoastaan 1549 SBD-5:tä, mikä sisältyi aiemmin ilmoitettuun lukuun. Jäljelle jäänyt tilaus sisälsi prototyypin ja 1450 SBD-6-konetta. Lopulta tuhannen SBD-6:n tilaus peruutettiin helmikuussa 1944 ja maaliskuusta heinäkuuhun 1944 ainoastaan 450 esisarjan konetta (BuNo 54600-55059) luovutettiin laivastolle. Koneet olivat lähes identtisiä prototyypin kanssa lukuun ottamatta ASV-tutkan asennusta kuten monissa SBD-5.
SBD-6A: Käytössä yhdessä koneessa (s/n 4561 BuNo 35922), jota käytettiin prototyyppinä kehitettäessä maavoimille SBD-6 kaltaista konetta. Projekti kuitenkin peruutettiin ja kone palautettiin SBD-5:ksi vastoin alkuperäistä sopimusta.
A-24-DE:
A-24A-DE:
A-24B-DE:
A-24B-DT:
Dauntless DB Mk I: Yhdeksän Britannialle luovutettua konetta