stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1946
Tulokset > Miehet > 10 km kävely

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | John Mikaelsson | 46.05,2 |
| 2 |  | Fritz Schwab | 47.03,6 |
| 3 |  | Emile Maggi | 48.10,4 |
Tulokset > Miehet > 50 km kävely

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | John Ljunggren | 4.38.20 |
| 2 |  | Henry Forbes | 4.42.58 |
| 3 |  | Charles Megnin | 4.57.04 |
Tulokset > Miehet > 110 m aidat

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Håkan Lidman | 14,6 |
| 2 |  | Hippolyte Braekman | 14,9 |
| 3 |  | Väinö Suvivuo | 15,0 |
Tulokset > Miehet > 400 m aidat

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Bertel Storskrubb | 52,2 (CR, SE) |
| 2 |  | Sixten Larsson | 52,4 |
| 3 |  | Rune Larsson | 52,5 |
Tulokset > Miehet > 3 000 m esteet

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Raphaël Pujazon | 9.01,4 (CR) |
| 2 |  | Erik Elmsäter | 9.11,0 |
| 3 |  | Tore Sjöstrand | 9.14,0 |
Tulokset > Miehet > 4 x 100 m viesti

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Stig Danielsson   Inge Nilsson   Olle Laessker   Stig Håkansson | 41,5 |
| 2 |  | Agathon Lepève   Julien Lebas   Pierre Gonon   René Valmy | 42,0 |
| 3 |  | Mirko Paráček   Leopold Láznička   Miroslav Řihošek   Jiří David | 42,2 |
Tulokset > Miehet > 4 x 400 m viesti

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Bernard Santona   Yves Cros   Robert Chef d’Hôtel   Jacques Lunis | 3.14,4 |
| 2 |  | Ronald Ede   Derek Pugh   Bernard Elliot   William Roberts | 3.14,5 |
| 3 |  | Folke Alnevik   Stig Lindgård   Sven-Erik Nolinge   Tore Sten | 3.15,0 |
Tulokset > Miehet > Korkeushyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anton Bolinder | 199 |
| 2 |  | Alan Paterson | 196 |
| 3 |  | Nils Nicklén | 193 |
Tulokset > Miehet > Seiväshyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Allan Lindberg | 417 (CR) |
| 2 |  | Nikolai Ozolin | 410 |
| 3 |  | Jan Bém | 410 |
Tulokset > Miehet > Pituushyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Olle Laessker | 742 |
| 2 |  | Lucien Graff | 740 |
| 3 |  | Miroslav Řihošek | 729 |
Tulokset > Miehet > Kolmiloikka

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Valdemar Rautio | 15,17 |
| 2 |  | Bertil Johnsson | 15,15 |
| 3 |  | Arne Åhman | 14,96 |
Tulokset > Miehet > Kuulantyöntö

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gunnar Huseby | 15,56 |
| 2 |  | Dmitri Gorjainov | 15,25 |
| 3 |  | Yrjö Lehtilä | 15,23 |
Tulokset > Miehet > Kiekonheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Adolfo Consolini | 53,23 (CR) |
| 2 |  | Giuseppe Tosi | 50,39 |
| 3 |  | Veikko Nyqvist | 48,14 |
Tulokset > Miehet > Moukarinheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Bo Ericson | 56,44 |
| 2 |  | Erik Johansson | 53,54 |
| 3 |  | Duncan Clark | 51,32 |
Tulokset > Miehet > Keihäänheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Lennart Atterwall | 68,74 |
| 2 |  | Yrjö Nikkanen | 67,50 |
| 3 |  | Tapio Rautavaara | 66,40 |
Tulokset > Miehet > Kymmenottelu

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Godtfred Holmvang | 6987 |
| 2 |  | Sergei Kuznetsov | 6930 |
| 3 |  | Göran Waxberg | 6661 |
Tulokset > Naiset > 100 m

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jevgenija Setšenova | 11,9 (CR) |
| 2 |  | Winifred Jordan | 12,1 |
| 3 |  | Claire Bresolles | 12,2 |
Tulokset > Naiset > 200 m

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jevgenija Setšenova | 25,4 |
| 2 |  | Winifred Jordan | 25,6 |
| 3 |  | Léa Caurla | 25,6 |
Tulokset > Naiset > 80 m aidat

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Fanny Blankers-Koen | 11,8 |
| 2 |  | Jelena Gokieli | 11,9 |
| 3 |  | Valentina Fokina | 11,9 |
Tulokset > Naiset > 4 x 100 m viesti

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gerda van der Kade-Koudijs   Jeanette Witziers-Timmer   Martha Adema   Fanny Blankers-Koen | 47,8 |
| 2 |  | Claire Brésolles   Monique Drilhon   Liliane Miannay   Léa Caurla | 48,5 |
| 3 |  | Jevgenija Setšenova   Valentina Fokina   Jelena Gokieli   Valentina Vasiljeva | 48,7 |
Tulokset > Naiset > Korkeushyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anne-Marie Colchen | 160 |
| 2 |  | Aleksandra Tšudina | 157 |
| 3 |  | Anne Iversen | 157 |
Tulokset > Naiset > Pituushyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gerda van der Kade-Koudijs | 567 |
| 2 |  | Lidija Gailis | 566 |
| 3 |  | Valentina Vasiljeva | 563 |
Tulokset > Naiset > Kuulantyöntö

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Tatjana Sevrjukova | 14,16 (CR) |
| 2 |  | Micheline Ostermeyer | 12,84 |
| 3 |  | Amelia Piccinini | 12,21 |
Tulokset > Naiset > Kiekonheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Nina Dumbadze | 44,52 |
| 2 |  | Ans Niesink | 40,46 |
| 3 |  | Jadwiga Wajs | 39,37 |
Tulokset > Naiset > Keihäänheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Klavdija Majutšaja | 46,25 (CR) |
| 2 |  | Ljudmila Anokina | 45,84 |
| 3 |  | Johanna Koning | 43,24 |
Kisojen mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä | Sijoitus mitalien määrän mukaan |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ruotsi | 11 | 5 | 6 | 22 | 1. |
| 2. |  Neuvostoliitto | 6 | 7 | 4 | 17 | 2. |
| 3. |  Suomi | 4 | 3 | 5 | 12 | 3. |
| 4. |  Ranska | 3 | 4 | 4 | 11 | 4. |
| 5. |  Alankomaat | 3 | 2 | 1 | 6 | 6. |
| 6. |  Iso-Britannia | 2 | 5 | 3 | 10 | 5. |
| 7. |  Norja | 1 | 2 | 0 | 3 | 10. |
| 8. |  Tanska | 1 | 1 | 2 | 4 | 7. |
| 8. |  Italia | 1 | 1 | 2 | 4 | 7. |
| 10. |  Islanti | 1 | 0 | 0 | 1 | 12. |
| 11. |  Sveitsi | 0 | 2 | 0 | 2 | 11. |
| 12. |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 | 13. |
| 13. |  Tšekkoslovakia | 0 | 0 | 4 | 4 | 9. |
| 14. |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 | 14. |
| 14. |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 | 14. |
Suomalaisten saavuttamat mitalit > Kultaa

Viljo Heino, 10 000 metriä
Mikko Hietanen, maraton
Bertel Storskrubb, 400 metrin aidat
Valdemar Rautio, kolmiloikka
Suomalaisten saavuttamat mitalit > Hopeaa

Helge Perälä, 10 000 metriä
Väinö Muinonen, maraton
Yrjö Nikkanen, keihäänheitto
Suomalaisten saavuttamat mitalit > Pronssia

Väinö Suvivuo, 110 metrin aidat
Nils Nicklén, korkeushyppy
Yrjö Lehtilä, kuulantyöntö
Veikko Nyqvist, kiekonheitto
Tapio Rautavaara, keihäänheitto
Lyhenteet

CR: Kilpailuennätys
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Ylen vanhin EM-selostus hehkuttaa Hellaan perintöä
| n k Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1934 1938 1946 1950 1954 1958 1962 1966 1969 1971 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2012 2014 2016 2018 2020 2022 2024
Sisäradat: 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2021 2023
Seima-Turbino-ilmiö

Putkikirves ja pronssinen keihäänkärki Turbinon kalmistoista.
Pronssisia putkikirveitä Galitsin kätköstä.
Hopeapronssisia keihäänkärkiä Turbinon hautapaikalta.
Seima-Turbino-ilmiön löytöesineistöä Galitsin kätköstä (hirvenpääveitsi)
Pronssinen veistos.
Pronssinen reikäkirves Turbinon kalmistoista.
Seima-Turbino-ilmiö (engl. Seima-Turbino Phenomenon, Seima-Turbino Horizon) viittaa Euraasiassa tehtyjen samankaltaisten pronssiesinelöytöjen laajaan levinneisyysalueeseen, joka on kiinnittänyt tutkijoiden huomion jo 1900-luvun alusta asti. Esinelöydöt ajoitetaan nykyään noin 2300–1700 eaa. eli keskiseen pronssikauteen. Vaikka osa löydöistä on hautalöytöjä, ei niitä ole kyetty yhdistämään mihinkään tiettyyn pronssikauden kulttuuriin. Löytöalueen keskiössä Pohjois-Euraasiassa, Siperiassa ja Keski-Aasiassa on sijainnut useita samanaikaisia löytöalueita . Kyseisiä esineitä on löydetty hajalöytöinä vieläkin laajemmalta alueelta, johon kuuluvat edellisten alueiden lisäksi Fennoskandia, Mongolia, Koillis-Kiina, Itä-Venäjä, Korean niemimaa ja Japanin saaret.
Ilmiön merkillisyyksiin kuulu se, ettei esineistön valmistajista ole juurikaan säilynyt jäänteitä. Enää ei käytetä käsitettä Seima-Turbino-kulttuuri, sillä esineiden laajan leviämisalueen katsotaan johtuvan kaupankäynnistä. Altaivuoriston lähiseuduilta löytettyjen Seima-Turbinon esineitä sisältävien hautojen 2000-luvulla teetetyt ajoitukset ovat kaikkia muita vastaavia ajoituksia vanhempia, ja siksi arvellaan, että metalliesiintymien hyödyntämiseen ja esineiden tuottamiseksi käytetyt edistykselliset työmenetelmät olisi kehitetty Altaivuoriston ympäristössä. Sen lisäksi, että esineistö levisi eri kulttuureihin kauppaverkostoja pitkin, olisi myöhemmin myös osa väestöstä vaeltanut hevosilla ja kaksipyöräisillä rattailla eri ilmansuuntiin kaupankäyntiä ja  kiertelevää paimentolaiselämää harjoittaen.
Ilmiön nimessä esiintyy edelleen Seiman ja Turbinon kylien nimet. Niissä sijaitsivat ensimmäiseksi tutkitut kalmistot. Seima sijaitsee Venäjällä Okajoen varressa Volgaan yhtyvän suiston lähellä, ja sen kalmisto tutkittiin vuosina 1912–1914. Turbino sijaitsi Kamajoen varrella Permin kaupunkialueen sisällä, ja sen kalmistot tutkittiin vuosina 1924–1927 ja 1950-luvulla.
Etnografia ja kaupankäynti > Leviämiskeskus

Jo jonkin aikaa on Seima-Turbino- ilmiön syntyalueeksi ehdotettu Altaivuoriston pohjoisaluetta eli Keski-Mongoliaa ja Etelä-Siperiaa. Uudet löydöt ja ajoitukset laajentavat aluetta myös etelään päin, jolloin siihen kuuluisivat myös Kiinan Xinjiangin alueet. Tämän alueen löytöjen ajoitukset ovat myös vanhimpia, mikä tukee leviämiskeskuksen olemassaoloa. Seima-Turbino-ilmiön käynnistänyttä etnistä ryhmittymää ei kuitenkaan vielä ole tunnistettu.
Kevyet ja samalla arvokkaat esineet on kuljetettu myyntipaikoille hevosilla ja rattailla aroa pitkin. Kauppiaiden mukana on kulkenut sotureita, tai he ovat olleet sitä itse, sillä pienten ryhmien kulku on pitänyt uskottavasti turvata. Tätä ajatusta tukevat monet hautaukset, joissa tunnistettavat pronssiesineet esiintyvät paikallisen kulttuuriesineiden joukossa. Tästä on päätelty, etteivät matkoja suorittaneet suuret väkijoukot. Pitkät kulkumatkat ovat kuitenkin olleet haaste, ja niihin on mahdollisesti vastattu perustamalla eri seuduille pieniä siirtokuntia. Tätä ajatusta tukevat tietyt seudut, jossa on useita samantapaisia hautauksia ja runsaasti esineistöä. Näissä keskuksissa on myös asunut pronssiseppiä, jotka ovat tuottaneet esineitä paikallisista raaka-aineista.
Etnografia ja kaupankäynti > Esineiden ja valmistustapojen leviämissuuntia

Eurooppalaiset arkeologit tutustuivat ensimmäiseksi Seima-Turbino-ilmiön esineisiin Volga-, Oka- ja Kamajokien laaksoissa, joista venäläiset arkeologit olivat kaivaneet ne esille. Nykyään otaksutaan, että nämä löytöpaikat muodostavat kaukaisimmat siirtokunnat sille leviämisreitille, joka oikaisi Keski-Uralin yli sen länsipuolelle. Täältä Abaševon kulttuurialueen pohjoispuolelta esineitä kulkeutui Fennoskandiaan ja Baltiaan saakka ja mahdollisesti Mustanmeren äärelle asti. Sitä ennen ovat kauppareitit levittäytyneet arojen länsiosiin ja Uralin kaakkoispuolelle Sintaštan kulttuurin lähelle, jossa Seima-Turbino- ilmiö on antanut seudun sepille paljon vaikutteita. Myös Siperian metsäarolla Objoen ja Jeniseijoen yläjuoksujen laaksot olivat tärkeitä leviämissuuntia. Sen sijaan monet aron eteläosien laajat pronssikulttuurit kierrettiin pohjoisen puolelta.
Toinen leviämissuunta on itäinen. Kiinan museoiden näyttelyissä ja arkeologisissa kokoelmissa on löytynyt erityisesti väkäsellisiä keihäänkärkiä, jotka ovat hyvin edustettuina esimerkiksi Rostovkan kalmistossa. Tämä kielii varhaisesta Seima-Turbino-ilmiöstä Keski-Kiinan tasangon alueella. Tinapronssin valmistustaito ja tietyt esinetyypit levisivät Keski-Kiinan Keltaiseltajoelta etelään Jangtsejoen tasangoille. Esineitä on löytynyt Länsi-Kiinassa Xinjangin, Gansun ja Qinghain provinsseista, ja Keski-Kiinassa Shaanxin, Shanxin ja Henan provinsseista.
Kiinan kautta tai Kiina pohjoisesta kiertäen olisi kulkenut eräs leviämisreitti. Esineitä on löytynyt Korean niemimaalta ja Japanin saarilta sekä vielä Thaimaan alueilta.
Arvellaan vielä, että pronssinvalanta on levinnyt myöhemmin Kauko-Itään Thaimaahan. Keski-Kiinan tasangon pohjoispuolella Mantsuriasta, Korean niemimaalta ja jopa Japanista on löydetty kalmistoja tai yksittäisiä esineitä, joiden alkuperäksi on ehdotettu Seima-Turbino-ilmiötä.
Etnografia ja kaupankäynti > Tunnettuja löytöpaikkoja

Seima-Turbinon esineistöä sisältäviä kohteita järjestettynä riveittäin lännestä itään (mainittu lähteissä: x , y , z ):
| Ural ja sen länsipuoli | Uralin itäpuoli |
| --- | --- |
 Borodinon kätkö  Rešnojen kalmisto  Seiman kalmisto  Sokolovskin kalmisto (y  Ust-Vetluga (Jurino) (xz  Ust-Gaiva (z  Bor-Lenva (z  Pepinskin kumpuhauta (x  Kaninskajan luola (xyz  kalmisto Zaosinovo-4 (y  Turbinon kalmistot  kalmisto Tovkurtlor-3 (z  Šaitanskoje-2 (xz  kalmisto Satyga-16 (xyz  Tšernoozerien asuinpaikka (z :  Rostovkan kalmisto  Tartas-1 (x  kalmisto Sopka-2 (xz  Preobraženka-6 (x  Teleutski Vzvoz-1 (x  kalmisto Elunino-1 (xz  Tsygankova Sopkan kalmisto (z  Berezovajan asuinpaikka (z
Etnografia ja kaupankäynti > Kieliryhmä

Joidenkin kielitieteilijöiden mielestä Seima-Turbino -ilmiö on ollut osallinen uralilaisten kielten leviämisessä. Christian Carpelanin Seima-Turbinoa luonnehtiva ilmaus on "aseistettujen traadereiden tuotanto- ja yhteysverkosto". Riho Grünthalin ym. mukaan leviäminen hyödynsi aluksi jokiverkostoa ja suuntautui aron pohjoispuolelle metsäarolle ja Siperiaan.
Jaakko Häkkisen uuden tutkimuksen mukaan Seima-Turbino-verkoston varhaisvaihe Lounais-Siperiassa ei vielä ole voinut liittyä uralilaisen kielen leviämiseen, mutta Euroopan puolella uralilaisten kielten ensimmäisellä leviämisvaiheella saattaa olla yhteys Seima-Turbino-ilmiöön.
Ajoitus

Kirjallisuudessa esitettiin pitkään, että Seima-Turbino-ilmiö tapahtui noin 1600–1500 eaa. Vuonna 2007 ajoitettiin tradition loppuajaksi 1650 eaa.. Uudet 2010-luvulla tehdyt ajoitukset siirtävät traditiota vanhemmaksi, eli se olisi alkanut Länsi-Siperiassa jo 2200–2000 eaa. Näitäkin ajoituksia kritisoidaan liian nuoriksi, sillä niissä ei ole huomioitu radiohiiliajoittamisen varastovaikutustaselvennä.
Tutkimushistoriaa

A. M. Tallgren ja V. A. Gorodtsov tutkivat Seima-Turbino-ilmön esineistöä ennen ensimmäistä maailmansotaa. Vuonna 1912 tunnettiin vasta Seiman kalmiston ja Borodinon kätkön esineistöä Moldaviasta. Tallgren ja Gorodtsov havaitsivat silloin esineistön samankaltaisuuden. Kun myöhemmin löytyivät Turbinon kalmistot, pääteltiin niiden kuuluneen samaan pronssikauden kulttuuriin. Kysymykseen paneutui myöhemmin O. N. Bader, joka tutki Turbinon kalmistoja uudelleen 1950-luvulla ja myöhemmin Resnojen kalmistoa 1970-luvulla. Erityisen hyödyllisiä olivat Rostovkan kalmiston tutkimustulokset. Tradition materiaali on saatu lukuisista eri puolilla Venäjää sijaitsevista kalmistoista, asuinpaikoista ja hajallaan sijaitsevista yksittäisistä löytöpaikoista. Niiden ajoittaminen on ollut vaikeaa, ja kysymys ilmiön alkuperästä ja ajoituksesta jäi 1900-luvulla hankalaksi aiheeksi Venäjän arkeologiassa. Niiden ajoitukseen on käytetty aikaisemmin Altaivuoristossa sijaitsevan Jelopinon kalmiston ajoituksia, joiden mukaan ilmiö tapahtui noin 1700–1600 eaa.
Kun 1900-luvulla edistyttiin ilmiön paremmassa tunnistamisessa lähinnä uusien esinelöytöjen vertailun takia, saatiin 2000-luvulla uutta ajoitukseen liittyvää tietoa parantuneiden ajoitusmenetelmien ansiosta. Nyt kyettiin ajoittamaan heikosti säilyneiden vainajien jäänteitä ja esineistön orgaanisia materiaaleja. Uudet ajoitukset paljastivat ilmiön leviämiskeskukseksi Altaivuorten seudut ja leviämisen tapahtuneen Altaista länteen, itään ja todennäköisesti myös kaakkoon. 2000-luvulla on jatkettu metalliesineiden metalliseosten tutkimuksia, joiden ansiosta tiedetään joissakin tapauksissa, miltä seuduilta esineiden raaka-aineet on hankittu.
Aiheesta muualla

Grigoriev, Stanislav: Chronology of Europe, Eurasia and China in the First Half of the 2nd Millennium BC, 2020
Lin Meicun & Xiang Liu: The origins of metallurgy in China
Stužitskaja S. V. & Kuzminyh, S. V.: The Galich Treasure As a Set of Shaman Articles
Matsumoto, Keita: The Bronze Age in the Eurasian Steppes
Abbekås

| Abbekås |
| --- | --- |

 Abbekås
 Koordinaatit: 55°23′38″N, 13°35′47″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Skurup
Väkiluku (31.12.2023):  841
Abbekås on taajama Skurupin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 841 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abbekås Wikimedia Commonsissa
Kabulin yliopisto

Kabulin yliopiston kirjaston sisäänkäynti.
Kabulin yliopisto (pašt. ‏د کابل پوهنتون‎, Də Kābəl pohantun, dariksi ‏دانشگاه کابل‎, Dānišgāh-i Kābul) on Afganistanin pääkaupungissa Kabulissa toimiva yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1930. Se on isoin ja vanhin Afganistanissa toimiva korkeakoulu. Yliopistossa on 15 tiedekuntaa.
Vuonna 2020 yliopistossa tapahtui aseellinen välikohtaus, jonka seurauksena 19 ihmistä kuoli ja 22 haavoittui. Terrorijärjestö Isis ilmoitti tehneensä iskun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kabulin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat
Timothy Dalton

| Timothy Dalton |
| --- | --- |
 Timothy Dalton vuonna 1987.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1946 (ikä 78)  Colwyn Bay, Wales
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  James Bond
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Timothy Leonard Dalton Leggett (s. 21. maaliskuuta 1946 Colwyn Bay, Wales, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten järjestyksessään neljäntenä James Bondin esittäjänä Bond-elokuvissa 007 vaaran vyöhykkeellä (1987) ja 007 ja lupa tappaa (1989). Dalton on näytellyt elokuvien lisäksi myös televisiossa ja teatterissa, ja hän on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Nuoruus

Dalton syntyi Colwyn Bayssa Pohjois-Walesissa ja varttui Milfordissa Englannissa. Hänellä on englantilais-italialais-irlantilaiset sukujuuret.
Ura

Dalton kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena, ja päätti 16-vuotiaana ryhtyä näyttelijän uralle. Lukion jälkeen hän liittyi Michael Croftin kansalliseen nuorisoteatteriin, joka kierteli Englantia kesäisin. Hän opiskeli samalla Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa, mutta liittyi vajaan kahden vuoden opiskelun jälkeen Birminghamin repertuaariteatteriin. Dalton sai ulkonäkönsä ansiosta perinteisiä seikkailijanrooleja.
Daltonin ensimmäiset televisioroolit olivat sarjassa Sat’Dee While Sunday. Sitä seurasi sarja elokuvarooleja ja BBC:n draamasarjoja. Daltonia pyydettiin myös James Bondin rooliin elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (1969), mutta hän kieltäytyi roolista nuoren ikänsä vuoksi.
Dalton palasi 1970-luvulla teatterin lavalle. Hän liittyi Royal Shakespeare Companyyn ja Prospect Theatre Companyyn, ja osallistui niiden maailmankiertueille. Vuosikymmenen lopulla hän jatkoi elokuvauraansa ja alkoi esiintyä myös yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa, kuten Charlien enkelit.
Vuonna 1983 Dalton torjui James Bondin roolin jo toistamiseen, tällä kertaa aikataulusyistä. Kaksi vuotta myöhemmin Bondin rooli annettiin Pierce Brosnanille, mutta kun tämä ei päässyt irti aikaisemmasta sopimuksestaan, roolia tarjottiin Daltonille jo kolmannen kerran. Tällä kertaa Dalton suostui.
Dalton esitti James Bondia kahdessa elokuvassa. 007 vaaran vyöhykkeellä (1987) oli sekä yleisö- että arvostelumenestys. Sitä seurannut 007 ja lupa tappaa (1989) sen sijaan ei menestynyt lippuluukuilla yhtä hyvin, vaikka sitä pidetäänkin edeltäjäänsä uskollisempana Ian Flemingin Bond-kirjoille. Tämän elokuvan jälkeen Dalton jätti Bondin ja jatkoi muiden elokuvaroolien parissa.
2000-luvulla Dalton on näytellyt useissa televisiosarjoissa, kuten Chuck (2010–2011), Penny Dreadful (2014–2016), Doom Patrol (2019–) ja 1923 (2022–). Hän on myös Herra Piikkiksen ääni Toy Story -animaatioelokuvasarjassa.
Yksityiselämä

Dalton ei ole ollut naimisissa. Hänellä on ollut pitkät seurustelusuhteet Oksana Grigorjevan ja Vanessa Redgraven kanssa. Grigorjevan kanssa hänellä on yhteinen poika.
Dalton ei pidä julkisuudesta. Hän on harrastanut muun muassa kalastusta, jazzin ja oopperan kuuntelua sekä antiikkinäyttelyitä.
Valikoitu filmografia

Cromwell (1970)
Maria, skottien kuningatar (1971)
Sextette (1978) – Sir Michael Barrington
Agatha (1979)
Flash Gordon – iskevä salama (1980) – Prince Barin
Antony ja Kleopatra (TV, 1983) – Marc Antony
007 vaaran vyöhykkeellä (1987) – James Bond
Hawks (1988) – Bancroft
007 ja lupa tappaa (1989) – James Bond
Brenda Starr (1989) – Basil St. John
Rocketeer (1991) – Neville Sinclair
Scarlett (TV-minisarja, 1994) – Rhett Butler
Cleopatra (1999)
Made Men (1999)
American Outlaws – viimeiset lainsuojattomat  (2001) – Allan Pinkerton
Looney Tunes: Taas kehissä (2003) – Damien Drake
Neiti Marple: Kuolema lähettää viestin (2006) – Clive Trevelyan
Hot Fuzz (2007)
Toy Story 3 (2010)
The Tourist (2010)
Penny Dreadful (TV-sarja, 2014-2016) – Malcolm Murray
Aiheesta muualla

Timothy Dalton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Timothy Daltonin koko elokuva- ja teatterituotanto, sekä englanninkielinen kertaus miehen urasta
| n k James Bond -näyttelijät |
| --- | --- |
 Sean Connery  David Niven  George Lazenby  Roger Moore  Timothy Dalton  Pierce Brosnan  Daniel Craig 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef