stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nauru
Kulttuuri

Naurun kansallissymboli on fregattilintu, jonka kuva koristi muun muassa Air Naurun lentokoneiden peräevää. Perinteinen naurulainen yhteiskunta on ollut matrilineaarinen, jossa sukulaisuus määräytyy äidin puolelta. Naisten asema yhteiskunnassa on muuten keskittynyt kotiin ja perheeseen.
Fosfaatin tuoma vauraus muokkasi naurulaista kulttuuria nopeasti. Saarella 1920-luvulla käynyt National Geographicin toimittaja kirjoitti, että asukkaat kalastivat, tanssivat ja elivät perinteistä elämäänsä fosfaatin tuotannosta huolimatta. Vuonna 1975 saman lehden toimittaja kirjoitti, että vauraus oli luonut täysin länsimaalaisen elämäntavan: kaikilla oli jääkaappi, kolme pesukonetta, moottorivene ja autoja, ja saarelaiset harrastivat golfia ja jalkapalloa. Encyclopedia Britannican mukaan Nauru on eteläisen Tyynenmeren länsimaistuneimpia valtioita. Hyvinvoinnin aikana kasvaneiden saarelaisten on ollut vaikea sopeutua nykyiseen niukkuuteen.
Erikoinen kansanperinteen muoto olivat narusta käsin muodostetut kuviot, jotka kehittyivät saarella erittäin monimutkaisiksi.
Naurulla ei ilmesty päivittäin sanomalehtiä. Valtion omistama Radio Nauru lähettää australialaista ja BBC:n ohjelmaa. Naurun televisio lähettää australialaisia, uusiseelantilaisia ja paikallisia ohjelmia. Internetin käyttö on kohtuuhintaista, ja heinäkuun 2022 tilastojen mukaan 93 prosenttia väestöstä käytti internetiä.
Kulttuuri > Juhlapäivät

Naurun itsenäisyyspäivää (Constitution Day) juhlitaan 31. tammikuuta vuonna 1968 saavutetun itsenäisyyden muistoksi. Toinen maassa juhlittava kansallinen juhlapäivä on Angam-päivä, jota vietetään 26. lokakuuta. Sana angam on naurua ja tarkoittaa ”juhlimista” tai ”tavoitteen saavuttamista”. Angam-päivää vietetään sen muistoksi, kun maan väkiluku ensimmäisen kerran ylitti 1 500 vuonna 1932.
Kulttuuri > Urheilu

Olympialaisiin Nauru on osallistunut vuodesta 1996 1–3 urheilijan joukkueilla. Naurun kansallisurheilulajit ovat australialainen jalkapallo ja painonnosto. Australialaisen jalkapallon maajoukkue voitti Arafuran kisat vuonna 2001. Maa on saavuttanut kansainvälistä menestystä painonnostossa, esimerkiksi Kansainyhteisön kisoissa. Vuoden 2001 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut oli tarkoitus pitää Naurulla. Ne kuitenkin siirrettiin sieltä pois, koska Nauru ei kyennyt tarjoamaan riittävää infrastruktuuria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nauru Wikimedia Commonsissa
Nauru (Arkistoitu – Internet Archive). Valtiosta Australian ulkoministeriön sivuilla.
Nauru. Valtioprofiili YK:n tilastosivulla.
Nauru Bureau of Statistics. Naurun tilastokeskus.
Country profile: Nauru. Valtioprofiili BBC:n verkkosivuilla.
Nauru (Arkistoitu – Internet Archive). CIA the World Factbook.
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Portugali 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Trove  UK Parliament  Yle 
Muut:  NARA  IdRef 
Nauru satelliittikuvassa vuonna 2002.
Kuva Arenibekin kylästä vuonna 1896.
Toisen maailmansodan aikana Japani miehitti Naurun. Yhdysvaltain ilmavoimat pommittivat japanilaisten käyttämän kiitotien vuonna 1943.
Naurun parlamenttitalo
Naurun aluejako
Fosfaatin louhimisesta jäljelle jääneitä kalkkikivipinaakkeleita Naurulla.
Saaren ympäri kulkeva maantie on Naurun ainoa valtatie.
Naurulaisia kävelemässä Naurun kansainvälisen lentoaseman ympäri. Naurulaiset ovat maailman ylipainoisin kansa.
Naurulainen soturi vuonna 1880.
Risto Puustinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. syyskuuta 1959 (ikä 65)
Syntymäpaikka: Joutseno, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 172 cm
Junioriseurat
1968–1973: JoKa
1974–1977: PPT
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1976–1979 | PPT | – | (29) |
| 1980 | Ässät | – | (13) |
| 1981–1984 | PPT | 90 | (65) |
| 1985–1988 | HJK | 52 | (14) |
| 1989–1993 | P-Iirot | 77 | (38) |
| 1991 | → RPallo (laina) | 6 | (0) |
| 1994 | PIF | 26 | (2) |
| 1995 | RiPS | 20 | (9) |
| 1996 | HaPo | – | (–) |
| 1998 | MuSa | 9 | (0) |
| 1998–1999 | Sporting | 16 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 296 | (129) |
Maajoukkue
| 1983 | Suomi U21 | 1 | (1) |
| 1983–1988 | Suomi | 11 | (0) |
Valmennusura
1991: P-Iirot (apuv.)
1995–1998: Jazz (apuv.)
1999: Sporting
2000–2001: P-Iirot
2002: PoPa (apuv.)
2003: PoPa
2005–2006: MuSa
2007–2010: PoPa (apuv.)
2011–2014: MuSa
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Risto Puustinen (s. 28. syyskuuta 1959 Joutseno) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaura

Joutsenossa syntynyt Puustinen muutti Poriin vuonna 1974. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Porin Pallo-Toverien edustusjoukkueessa 15-vuotiaana. Vuonna 1983 Puustinen teki I divisioonassa kymmenen maalia PPT:n noustessa SM-sarjaan. Ensimmäisen pääsarjakautensa jälkeen hän siirtyi neljän vuoden ajaksi HJK:n riveihin ja saavutti seurassa kolme Suomen mestaruutta. Yhteensä Puustinen pelasi SM-sarjassa 71 ottelua tehden niissä 20 maalia.
Suomen jalkapallomaajoukkueessa Puustinen esiintyi 11 kertaa vuosina 1983–1988.
Ura valmentajana

Valmentamisen Puustinen aloitti vuonna 1995 FC Jazzissa Pertti Lundellin kakkosvalmentajana. Seuraavalla kaudella hän valmensi Jari Pyykölän apuna FC Jazzin seuran toiseen Suomen mestaruuteen. Sittemmin Puustinen on valmentanut Musan Salamaa, Pallo-Iiroja ja Porin Palloilijoita. PoPassa hän toimi Pertti Lundellin kakkosvalmentajana neljän kauden ajan.
Saavutukset > Pelaajana

Suomen mestaruus 1985, 1987, 1988
Saavutukset > Valmentajana

Suomen mestaruus 1996
Iso Kuorelampi

| Iso Kuorelampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kainuu
Kunnat:  Kajaani
Koordinaatit:  64°16′39″N, 27°31′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Oulujoen vesistö (59)
Järvinumero:  59.331.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,8 m 
Rantaviiva:  2,19 km 
Pinta-ala:  0,13 km² 
Tilavuus:  0,00111 km³ 
Keskisyvyys:  8,9 m 
Suurin syvyys:  27 m 
  [ ohje ]  
Iso Kuorelampi on Koutaniemellä Kajaanin keskustan luoteispuolella sijaitseva järvi Kainuussa. Sen pinta-ala on noin 12,9 hehtaaria. Etäisyys keskustasta on 12 kilometriä.
Maantiede

Kansalaisen karttapaikan perusteella vähintään kymmenen metriä syvät alueet kattavat noin kolmanneksen Ison Kuorelammen alasta. Niitä on kaksi: toinen sijaitsee järven länsiosassa ja toinen itäosassa. Itäinen syvänne on huomattavasti pienempi kuin läntinen. Ison Kuorelammen länsi– itäsuuntainen ulottuvuus on noin 900 metriä. Rantaviivan pituus on runsaat kaksi kilometriä.
Ison Kuorelammen ranta-alueella on pientaloja. Järvi on saareton. Oulujärvi sijaitsee noin puolen kilometrin päässä Isosta Kuorelammesta. Järvien välistä kulkee maantie 19047.
Ison Kuorelammen vesitilavuus on 1 106 000 kuutiometriä.
Iso Kuorelampi (59.331.1.004) kuuluu Paltaselän lähialueeseen (59.331), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Paltaselän alue (59.33) ja ensimmäinen jakovaihe on Oulujärven alue (59.3). Iso Kuorelampi on seitsemänneksi laajin alueensa 35:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Eksyksissä Amerikassa

| Eksynyt Amerikassa> Lost in America |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Albert Brooks
Käsikirjoittaja:   Albert Brooks  Monica Johnson 
Tuottaja:  Marty Katz
Säveltäjä:  Arthur B. Rubinstein
Kuvaaja:  Eric Saarinen
Leikkaaja:  David Finfer
Pääosat:   Albert Brooks  Julie Hagerty 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Geffen Film Company  Warner Bros. 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1985
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eksyksissä Amerikassa (myös Eksynyt Amerikassa, Jäljet johtavat Amerikkaan tai Jäljet katoavat Amerikkaan, Lost in America) on Albert Brooksin ohjaama komediallinen road movie vuodelta 1985. Brooks on käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Monica Johnsonin kanssa ja näyttelee elokuvan toista pääosaa Julie Hagertyn rinnalla. Elokuvan pääkuvaajana toimi amerikansuomalainen Eric Saarinen.
Juoni

Suuren mainostoimiston luova johtaja (Brooks) ottaa lopputilin töistään, kun hänen odottamansa ylennys menee sivu suun ja hänet halutaankin siirtää Los Angelesista New Yorkiin. Myös vaimo (Hagerty) jättää työnsä, ja lapseton pariskunta lähtee matkailuautolla etsimään itseään ja Amerikkaa. Las Vegasissa he pelaavat kaikki säästönsä. Puilla paljailla he asettuvat joksikin aikaa Arizonan pikkukaupunkiin tekemään pätkätöitä, kunnes päättävät jatkaa matkaa New Yorkiin palatakseen entisen kaltaisiin työpaikkoihin.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Lost in Americaa mielenkiintoisen erilaisena Hollywood-elokuvana, Albert Brooksille tyypillisenä toteavana ja vakavana komediana, joka yhdistää mukavasti tapakomedian ja road movien aineksia. Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen piti elokuvaa varsin huvittavana komediana, jossa pilkataan sekä 1980- että 1960-luvun elämäntyylejä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Iltalehdessä vuonna 2000 Jyrki Laelma antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä ja piti sitä pienenä hauskuutena, joka kerrankin antaa Julie Hagertyn näytellä muutakin kuin aivotonta kanaa.
Vuonna 2000 American Film Institute otti Lost in American mukaan sadan hauskimman amerikkalaiskomedian listalleen. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Eksyksissä Amerikassa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paroni Paakkunainen

| Seppo Toivo Juhani Paakkunainen |
| --- | --- |
 1973
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1943 (ikä 81)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Paroni Paakkunainen
Tyylilajit:  jazz 
Soittimet:  Saksofoni, poikkihuilu
Yhtyeet:  The Boys, Islanders, Karelia, Soulset, Black flag of Utopia
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Seppo Toivo Juhani "Paroni" Paakkunainen (s. 24. lokakuuta 1943 Tuusula) on suomalainen jazzmuusikko ja säveltäjä. Paakkunainen on toiminut saksofonistina muun muassa The Boys -yhtyeessä ja on sovittanut iskelmämusiikkia. Hän on suomalaisen free jazzin pioneereja.
Paakkunainen opiskeli 1960-luvun alussa Sibelius-Akatemiassa. Vuonna 1968 hän voitti EBU:n jazzkilpailun osana Tuohi Quartet -yhtyettä (muut jäsenet Teppo Hauta-aho, Edward Vesala ja Heikki Sarmanto).
Paakkunaisen innoituksen lähteenä jazzmusiikissa ovat olleet suomalainen ja saamelainen kansanmusiikki. Hän on tehnyt yhteistyötä Nils-Aslak Valkeapään kanssa ja säveltänyt kuoroteoksia Kalevalan ja Kantelettaren pohjalta.
Paakkunainen on säveltänyt musiikkia useisiin Paavo Liskin ohjaamiin näytelmiin, kuten Kanteletar (käsikirjoitus Leo Suomela), Kalevala-draama, Kalelevalan tarinat ja Evakko-ooppera (käsikirjoitus Anu Kaipainen ).
Vuonna 1970 Paakkunainen perusti Edward Vesalan kanssa Karelia-yhtyeen. Uusi Karelia syntyi vuonna 1979. Se nojasi suomalais-ugrilaiseen kansanperinteeseen.
Karelian ohella Paakkunainen on vaikuttanut myös seuraavissa kokoonpanoissa: The Islanders, Lauluyhtye Pallilla Kuiskaten, Soulset, Unisono ja Black flag of Utopia / Utopia. Hän on myös käyttänyt salanimiä Fred Friday, Armas Nukarainen ja J. Petrada
Suomen Jazzliitto myönsi Paakkunaiselle vuoden 1973 Yrjö-palkinnon.
1960-luvun lopulta alkaen Paakkunainen soitti studiomuusikkona monella levytyksellä. Vuonna 1982 oli Groovyssa Maarit Niiniluodon Toivo Kärki -kirjan Siks oon mä suruinen julkistamistilaisuus. Kärki itse soitti pianoa, mikä oli hyvin harvinaista noihin aikoihin, ja häntä säestivät  Seppo Paakkunainen tenorisaksofoni, Heikki Annala basso ja Ilpo Kallio rummut.
Diskografiaa

Paroni Paakkunainen: Plastic Maailma (1971)
Karelia: Suomi Pop (1971)
Karelia: Suomi Pop 2 (1971)
Paroni Paakkunainen & Karelia Group / Nunnu Big Band: Nunnu (1971)
Tuohi Klang: Pennselmann Hits Vol. 2765 (1972)
Unisono: Unisono (1975)
Paroni Paakkunainen: Lauluja Kansanmusiikkinäytelmästä Kanteletar (1980)
Paroni Paakkunainen ja Karelia-Yhtye: Tuohihuilu (1981)
Karelia-Yhtye: Hyvää Joulua t. Karelia-yhtye (1981)
Hurriganes: Seven Days, Seven Nights (1983)
Karelia: Maanitus (1983)
Karelia: Karelia (1986)
Karelia: The Best of Karelia (1990)
Sámi luondu, Gollerisku (1992)
Saxperiment: Saxperiment (1997)
Paroni Paakkunainen: Baritone (2002)
Aiheesta muualla

Paroni livenä 1970. YLE Elävä arkisto.
Paroni Paakkunaisen profiili discogsissa
Paroni Paakkunaisen sävellystuotanto Fono-äänitetietokannassa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Triumph International

| Triumph International |
| --- | --- |

Perustettu:  1886
Perustaja:  Johann Gottfried Spiesshofer ja Michael Braun
Avainhenkilöt:   Markus Spiesshofer, osakas  Oliver Spiesshofer, osakas  Roman Braun, osakas 
Kotipaikka:  Bad Zurzach, Sveitsi
Toiminta-alue:  maailma
Toimiala:  vaatetusteollisuus
Tuotteet:  Triumph Sloggi HOM Valisère
Henkilöstö:  33 000 (2014)
Omistaja:  Braunin ja Spiesshoferin perheet
Kotisivu:  Triumph.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Triumph International on maailmanlaajuisesti toimiva perheyritys, joka valmistaa ja markkinoi rintaliivejä sekä naisten ja miesten alusvaatteita. Se on perustettu vuonna 1886 Saksan Heubachissa. 1960- ja 1970-luvuilla yritys laajeni Britanniaan, Japaniin, Australiaan ja Filippiineille. 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa yritystä vastaan osoitettiin mieltä sen Burmassa, Filippiineillä ja Thaimaassa tarjoamien heikkojen työolojen takia.
Yrityksen tuotemerkkejä ovat Triumph, Bee Dees ja Sloggi sekä vuonna 1986 yrityksen omistukseen hankitut miestenmerkki HOM ja naisten luksusmerkki Valisère. Triumph on maailman suurimpia alusvaatevalmistajia, ja sen markkina-asema on erityisen hyvä Saksassa ja Japanissa.
Triumph-liivejä valmistettiin vuosina 1956–1973 myös Turussa.
Triumph-myymälä Englannin Kentissä.
Historiaa

Triumph Internationalin perustivat vuonna 1886 kauppias Michael Braun ja korsettien tekijä Johann Gottfried Spiesshofer. Se oli aluksi nimeltään Wirtschaftlicher Verein Spiesshofer & Braun ja työllisti kuusi ihmistä. Vuonna 1902 yrityksen nimeksi otettiin Triumph, jonka innoituksena sanotaan toimineen Pariisin Riemukaaren (ransk. Arc de Triomphe). Ensimmäiset Triumph-rintaliivit tuotiin markkinoille vuonna 1922.
Saksan ulkopuolelle Triumph eteni vuonna 1933 perustamalla tehtaan Sveitsin Bad Zurzachiin, joka vuodesta 1977 on ollut yrityksen kotipaikka. Vuoteen 1939 mennessä Triumphilla oli 20 liivitehdasta. Saksan jakautumisen jälkeen Triumphin saksalaistehtaat jäivät Itä-Saksan puolelle, kunnes vuonna 1955 perustettiin tehdas Baijeriin. Tällä välin yritys oli ehtinyt laajentua Britanniaan ja Australiaan. 1950-luvun loppupuolella Triumph eteni Ruotsiin, Italiaan, Itävaltaan ja muihin Euroopan maihin. 1960-luvun alussa olivat vuorossa Hongkong ja Japani, ja vuonna 1974 perustettiin tytäryhtiöt Thaimaahan ja Filippiineille, jonne avattiin myös tehdas.
Triumph International kokeili 1970-luvun alkuvuosina myös sukkahousujen valmistusta ja markkinointia, mutta se vetäytyi tästä liiketoiminnasta 1970-luvun puolenvälin öljykriisin aiheuttaman laman aikana. Vuosikymmenen lopulla lanseerattiin puuvillaisten alusasujen Sloggi-tuotemerkki. Vuonna 1986 Triumph Internationalin liikevaihto oli lähes miljardi Sveitsin frangia ja henkilöstömäärä noin 19 000.
Triumph International eteni miesten alusvaatemarkkinoille vuonna 1986 ostamalla HOM-tuotemerkin, ja vuonna 1990 ostettiin ylellisistä alusasuistaan tunnettu Valisère. Vuonna 2010 Triumph osti sveitsiläisen alusasukauppaketjun Beldonan ja vuonna 2012 Journellen, jolla oli kolme luksusalusvaatemyymälää New Yorkissa. Meksikosta Triumph osti Vicky Formin, jolla oli siellä sekä valmistusta että vähittäiskauppoja.
2010-luvulla Triumph International vedettiin pois Frankfurtin pörssistä, ja yrityksen omistavat nyt kokonaan perustajasukujen Braunin ja Spiesshoferin jäsenet.
Markkina-asema nykyisin

Vuonna 1990 arvioitiin, että joka kuudes nainen maailmassa omisti Triumphin rintaliivit ja että 45 prosenttia saksalaisnaisista oli ostanut jonkin Triumph-tuotteen..  Yrityksen suurin yksittäinen markkina on Japani, toisena Saksa ja kolmantena Britannia. Yrityksellä on 2 100 omaa myymälää, ja lisäksi sen tuotteita myydään noin 40 000 tavaratalossa ympäri maailman.
Triumph Suomessa

Vuosina 1956–1973 Triumph-liivejä valmistettiin Suomessa lisenssillä vuonna 1924 perustetussa korsetti- ja paitatehdas Oy Neulomo Ab:ssä Turussa parhaimmillaan noin 400 työntekijän voimin. Tämä yhtiö fuusioitiin vuonna 1968 kansainväliseen Triumph International -yhtymään. Triumph lopetti liivituotannon Turun tehtaalla vuonna 1973, minkä jälkeen Tervahovinkatu 8:n rakennus palveli pitkään Triumphin Suomen-pääkonttorina ja varastona. Nyt se on saneerattu asunnoiksi.
Konsernin suomalaisen tytäryhtiön Triumph International Oy:n liikevaihto vuonna 2013 oli 3,5 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 11.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Triumph International Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Triumph International
”Triumph kruunaa kauneutenne”, valomainos Priman talon katolla Turun Kauppatorin kulmassa.
Käännös suomeksi
Tapani Kinnunen

Tapani Kinnunen maaliskuussa 2009.
Tapani Kinnunen (s. 18. helmikuuta 1962 Joensuu) on turkulainen runoilija ja prosaisti.
Teokset > Suomi-sixpack

Noustiin kellareista.  Robustos, 2014.  ISBN 978-952-5758-26-9
Julkinen eläin.  Robustos, 2015.  ISBN 978-952-5758-33-7
Kuumat raiteet.  Robustos, 2017.  ISBN 978-952-5758-54-2
Päässä nykii. Robustos, 2019. ISBN 978-952-5758-68-9.
Helter Skelter. Robustos, 2021. ISBN 978-952-5758-78-8.
Aina nälkä. Robustos, 2022. ISBN 978-952-5758-86-3.
Nauru pimeästä huoneesta (1994, Pahan Kukka)
Tupakoiva munkki (1996, Pahan Kukka)
Show Time (1998, Sammakko)
Alaskan runot (2001, Enostone)
Pyhä kankkunen (2004, Savukeidas)
Hard Core (2006, Ek Zuban, Middlesbrough, U.K.) yhteiskokoelma Angela Readmanin kanssa
Englantilainen keittiö (2007, Savukeidas)
Amerikkalainen parranajo. Runot 1994 - 2009 (2009, Savukeidas)
Haitin runot (2013, Savukeidas)
Ranskalainen suudelma (2016, Savukeidas)
Maitoa ja alkoholia (2020, Enostone)
Oopperan grilli (2024, Enostone)
Himo aamuisiin korsiin (1984, NVL)
Perillä etsiessään (1985, Ukri ry)
Maailma on teonsana. Suomalaisia runoja (1999, WSOY)
The Flesh of the Bear. Bilingual Anthology. Poems from North East England & South West Finland (2004, Ek Zuban, Middlesbrough, U.K.)
See sama soolane meri. Soome tänapäeva luule antoloogia (2004, Koma, Tallinna, Viro)
Yhdet vielä : baarikärpäset kertovat (2005, Like)
Poetiikkaa. Seitsemän esseetä runouskäsityksistä (2007, Savukeidas)
Bárhová elindulhatunk. Turku város hat költöje (2012, Magyar Napló, Unkari)
Tappajamummo ja muita runosarjakuvia (2013, ntamo)
Muodonmuutoksia? Nihil Interit ry:n juhlakirja (2013, Nihil Interit)
Nykyaikaa etsimässä. Tarinoita kirjakauppa Tulenkantajista (2015, Sanasato)
Torasäkeet (2015, Kolera)
Katso pohjoista taivasta (2017, Otava)
Olet täyttänyt ruumiini tulella (2017, WSOY)
Kaikki on elokuvaa : suomalaista elokuvarunoutta (2023, Kulttuurivihkot)
Höyrymainari Shimo : 50 vuotta pää pilvissä eli varoittava tarina ihmeellisen ihmisraukan erikoisesta elämästä (2023, Nysalor)
Runo & Ääni. Turkulaisen runouden äänite (2002, Savukeidas)
Ääniä lännestä. Turkulaisia runoilijoita Säkeet-orkesterin kanssa 2015 - 2016 (2018, Lounais-Suomen Kirjailijat)
Nuoria turkulaisia runoilijoita (2001, Suomen Kirjailijaliitto ja Kirjallisuuden edistämiskeskus)
Palkinnot

Kaupungin paras runoilija. Turun City-lehden palkinto 2004.
Vuoden Kiila 2015.
Varsinais-Suomen taidepalkinto 2016.
Vuoden kynä 2019.
Tapani Kinnunen ja Eeva Park. Helsingin kirjamessut, 2011.
Aikamatkustus

Aikamatkustus (myös aikamatkailu ja matkustaminen ajassa) tarkoittaa aineen liikkumista ajassa eteen- ja/tai taaksepäin. Yleensä sillä tarkoitetaan ihmisen matkustusta ajassa. Fyysikot eivät ole yksimielisiä siitä, onko tällainen liikkuminen ajassa ylipäänsä mahdollista, mutta aikamatkailun mahdottomuutta ei ole todistettu.
Mikäli matkustaminen ajassa on mahdollista, se aiheuttaa monia käsitteellisiä ongelmia, aikaparadokseja. Todennäköisesti tunnetuin aikaparadoksi on niin sanottu isoisäparadoksi, joka koskee menneisyyden muuttamista.
Taustatietoa > Aika fysiikassa

Fysiikassa perussuure aika (tunnus t) määritellään tapahtumien välisenä etäisyytenä aika-avaruuden neljännellä akselilla. Albert Einsteinin suppean suhteellisuusteorian mukaan aikaa ei voi esittää muuten kuin aika-avaruuden osana. Tapahtumien välinen etäisyys riippuu tapahtumia tarkkailevien havainnoijien suhteellisesta nopeudesta tapahtumaan nähden. Yleinen suhteellisuusteoria muutti ajan määritelmää vielä enemmän esittämällä kaareutuneen aika-avaruuden käsitteen. Ajan kuluessa eteenpäin eristetyssä järjestelmässä entropia eli haje kasvaa aina, joten entropian kasvusta voidaan päätellä ajan suunta. Normaalisti syysuhteen mukaisesti syy on myös aina ennen seurausta.lähde?
Ajan voi käsittää myös nopeudeksi, jolla eri ilmiöt tapahtuvat. Einsteinin suhteellisuusteorian mukaan esimerkiksi suuressa painovoimakentässä aika kuluu hitaammin kuin tätä pienemmässä painovoimakentässä, mikä näkyy esimerkiksi kemiallisten reaktioiden ja kellojen käynnin hidastumisena. Ihmiset eivät kuitenkaan voi huomata ajan kulumisessa tapahtuvia muutoksia lähiympäristössään, sillä ihmisen aivot ja havainnointi toimivat samalla aikaan sidotulla nopeudella.lähde?
Aikamatkailun ajatuksen historiaa

Vuonna 1949 itävaltalainen matemaatikko Kurt Gödel ”löysi” uudentyyppisen aika-avaruuden, joka antoi ensimmäisiä viitteitä fysiikan lakien mahdollisesta aikamatkustuksen sallimisesta. Gödelin teoreettisessa kaikkeudessa oli erikoisena piirteenä tämän kaikkeuden pyöriminen. Siinä saattoi yleisen suhteellisuusteoriankin mukaan lähteä aikamatkalle ja palata ennen lähtöään, vaikka suhteellisuusteorian kehittäjä Albert Einstein oli itse sitä mieltä, etteivät hänen teoriansa sallineet aikamatkustuksen mahdollisuutta. Gödelin laskelmat eivät kuitenkaan mahdollista aikamatkailua siinä kaikkeudessa, jossa me elämme, sillä tutkijat ovat todistaneet, ettei kaikkeus pyöri. Lisäksi Gödel oletti laskuissaan, että Einsteinin kosmologisella vakiolla olisi nollasta poikkeava arvo, mistä kaikki tutkijat eivät ole nykyaikana yksimielisiä.lähde?
Gödelin esittämien ajatusten jälkeen on löydetty lisää mahdollisuuksia, jotka mahdollistaisivat aikamatkustuksen rikkomatta yleistä suhteellisuusteoriaa. Tällaisia aikamatkustuksen sallivia ilmiöitä voisivat olla esimerkiksi pyörivän mustan aukon sisus tai kaikkeus, jossa kaksi niin sanottua kosmista jännettä ohittaa toisensa hyvin suurilla nopeuksilla. Äärimmäisen ohuet ja huippupitkät kosmiset jänteet ovat kaikkeuden alkuhetkillä syntyneiden symmetriarikkojen tuottamia.lähde?