stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Big Pharma (videopeli)
Pelaaminen

Pelissä pelaaja omaksuu lääketehtaan johtajan roolin, joka voi painottaa liikevoittoa tai yhteishyödyllistä hyötyä taloussimulaatiota ja logistiikkapulmia yhdistävässä pelissä.
Peli painottaa tehtaan johtamista pienellä painolla tuotekehitykseen, mutta Marketing and Malpractice -laajennus lisää tutkimuksen osuutta pelissä.
Vastaanotto

Nintedo Switch -versio sai arvosanaksi 7/10 Nintendo Lifen arvostelussa.
Aiheesta muualla

Big Pharma (videopeli) MobyGamesissa (englanniksi)
Big Pharma -artikkelit Rock, Paper, Shotgun -sivustolla (englanniksi)
Kotisivut (englanniksi)
Lázaro Cárdenas

| Lázaro Cárdenas |
| --- | --- |

Meksikon presidentti
 1934–1940  
Edeltäjä:  Abelardo L. Rodríguez
Seuraaja:  Manuel Ávila Camacho 
Henkilötiedot
Syntynyt: 1895
Kuollut: 1970
Tiedot
Puolue:  Partido Revolucionario Institucional
Lázaro Cárdenas del Río (1895–1970) oli Meksikon presidentti vuosina 1934–1940. Cárdenas kohosi Meksikon vallankumousarmeijan kenraaliksi ja sai kotivaltionsa Michoacánin kuvernöörinviran. Hän oli 1920-luvun lopulta alkaen  keskeinen poliitikko maan johtavan kansallisen vallankumouspuolueen toiminnassa. Cárdenas kehitti siitä Meksikon vallankumouspuolueen (PRM), myöhemmin Partido Revolucionario Institucional PRI.
Presidentin tehtävässä Cárdenas toteutti kunnianhimoisen kuusivuotisen ohjelman maaseudun kehittämiseksi. Tilattomille jaettiin maata, talonpojille järjestettiin mahdollisuus luottoihin ja edistettiin kylien osuustoimintaa (éjido-yhteisöt). Ohjelmaan sisältyneet öljy-yhtiöiden kansallistamiset ja muu ulkomaisen omaisuuden valtiollistaminen aiheuttivat Cárdenasille vaikeuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lázaro Cárdenas Wikimedia Commonsissa
Bobbejaanland

Bobbejaanland vuonna 1988
Bobbejaanland on huvipuisto Lichtaartissa, Belgiassa.  Puiston perusti flaamilainen laulaja, kitaristi ja viihdyttäjä Bobbejaan Schoepen, joka nautti kansainvälistä suosiota 50-luvulla ja 60-luvun alussa. Vuonna 1959 hän osti 30 hehtaarin suon, kuivatutti sen ja rakennutti tapahtumapaikan 1000 hengen kapasiteetille ja se avattiin joulukuussa 1961 Bobbejaanlandina. Tämä huvipuisto pysyi hänen hallussaan, kunnes hän myi sen vuonna 2004.
Käännös suomeksi
Borno

| Borno |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 11°30′N, 13°00′E 
Valtio:  Nigeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Maiduguri
Pinta-ala:  70 898 km²
Väkiluku (2006):  4 151 193
Kielet:  kanuri
Kansat:  kanurit
Uskonnot:  islam (sunnilaisuus)
Aikavyöhyke:  UTC+1
Borno on yksi  Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan koillisnurkassa, Nigerin, Tšadin ja Kamerunin rajalla. Bornon pinta-ala on 70 898 neliökilometriä. Vuonna 2006 Bornossa oli 4 151 193 asukasta.   
Bornon  pääkaupunki on Maiduguri, joka on yli miljoonalla asukkaallaan yksi pohjoisen Nigerian suurimmista kaupungeista. Kanuri on alueen valtakieli. Monet asukkaat ovat sunnimuslimeita; myös kristitty vähemmistö on merkittävä.
Valitseva kasvillisuustyyppi on savanni; eteläosassa puusavannia akaasia- ja baobabpuineen, pohjoisosassa pensaikkovaltaista Sahellin savannia.
Kanem-Bornun historiallinen valtakunta sijaitsi osittain Bornun alueella, ja vaikka valtakunta lakkasi olemasta virallisesti 1893, sen hallitsijasuvun jälkeläisillä on edelleen sananvaltaa osavaltion asioissa.
Aiheesta muualla

Borno State Online Nigeria
Nigerian osavaltiot
Abia | Adamawa | Akwa Ibom | Anambra | Bauchi | Bayelsa | Benue | Borno | Cross River | Delta | Ebonyi | Ẹdo | Ekiti | Enụgụ | Gombe | Imo | Jigawa | Kaduna | Kano | Katsina | Kebbi | Kogi | Kwara | Lagos | Nasarawa | Niger | Ogun | Ondo | Ọsun | Oyo | Plateau | Rivers | Sokoto | Taraba | Yobe | Zamfara

Pääkaupunkiterritorio
Beverly Hills

| Beverly Hills |
| --- | --- |

 lippu

 Koordinaatit: 34°4′23″N, 118°23′58″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Los Angelesin piirikunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Barry Brucker
Lempinimi::  Garden Spot of the World", "B.H.", "The Hills"
 
 www.beverlyhills.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beverly Hills on kaupunki Los Angelesin piirikunnan länsiosassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Väestö

Beverly Hillsin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 33 784. Tuolloin kaupungin asukkaista 85,1 % katsoi edustavansa valkoisia ("whites"), 1,8 % mustia tai afroamerikkalaisia ("Black or African American") ja 7,1 % aasialaisia ("Asian").
Maantiede

Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan Beverly Hillsin pinta-ala on 14,7 km² josta 14,7 km² maata, vesipinta-alaa alueella ei ole ollenkaan.
Kaupunki on lähes kokonaan Los Angelesin kaupungin ympäröimä. Pohjoisessa kaupunki rajaantuu Santa Monica Mountains -kukkuloihin, idässä West Hollywoodin kaupunkiin ja Los Angelesin kaupunkiin, etelässä Los Angelesin kaupunkiin ja lännessä Westwood Villageen ja Century Cityyn, jotka ovat Los Angelesiin kuuluvia kaupunginosia eivätkä omia kaupunkejaan. Yhdessä Bel-Airin ja Holmby Hillsin kanssa Beverly Hills muodostaa ns. Platinum Trianglen.
Kuvia Beverly Hillsistä

Beverly Hillsin rajakyltti
Benedict Canyonin ja Lexington Roadin risteys
Rodeo Drive
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Beverly Hillsin viralliset verkkosivut (englanniksi)
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Bob van Asperen

Bob van Asperen (s. 8. lokakuuta 1947 Amsterdam) on alankomaalainen cembalisti, urkuri ja kapellimestari. Hän opiskeli Gustav Leonhardtin johdolla.
Asperen on toiminut vuodesta 1988 lähtien professorina Amsterdamin Sweelinck-konservatoriossa. Hänen oppilaitaan on muun muassa Pieter-Jan Belder. Asperen on tulkinnut esimerkiksi Johann Sebastian Bachin, Sybrandus van Noordtin, Cornelius Thymenszoon Padbruén ja Jan Pieterszoon Sweelinckin teoksia.
Angelina

| Angelina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  8. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Angelika, Angelica
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Angela, kreikkalainen angelos, sanansaattaja, enkeli
Infobox OKNimi-testi OK: 
Angelina on naisen etunimi, Angela-nimen latinalainen diminutiivimuoto.
Suomessa nimi Angelina on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 863 henkilölle.  Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Angelinan nimipäivä on 8. joulukuuta.
Tunnettuja Angelinoja

Angelina Beloff (1879–1969), venäläis-meksikolainen taidemaalari
Angelina Del Mar, Eva Angelina (s. 1985), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Angelina Golikova (s. 1991), venäläinen pikaluistelun maailmanmestari
Angelina Gontšarenko (s. 1994), venäläinen jääkiekkoilija
Angelina Jolie (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja
Angelina Köhler (s. 2000), saksalainen uimari
Angelina Mango (s. 2001), italialainen laulaja ja lauluntekijä
Angelina Myers-Martino (s. 1967), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Angelina Pivarnick (s. 1986), yhdysvaltalainen näyttelijä
Angelina Topić (s. 2005), serbialainen korkeushyppääjä
Angelina Valentine (s. 1986), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Angelina Žuk-Krasnova (s. 1991), venäläinen seiväshyppääjä
Kuvitteellisia Angelinoja

Angelina Johnson, Harry Potter -kirjasarjan henkilö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angelina Wikimedia Commonsissa
Tapani Vaahtoranta

Tapani Vaahtoranta (s. 6. tammikuuta 1955) on suomalainen politiikan tutkija, joka toimi Ulkopoliittisen instituutin johtajana 1991–1998 ja 2001–2007.
Ulkopoliittisen instituutin jälkeen Vaahtoranta työskenteli ohjelmajohtajana Institute of African Leadership for Sustainable Development (UONGOZI) -instituutissa Tansaniassa.
Vaahtoranta on väitellyt tohtoriksi kansainvälisestä ympäristöpolitiikasta. Hän on puoluekannaltaan sitoutumaton.
Beverly D’Angelo

Beverly D’Angelo vuonna 2012.
Beverly Heather D'Angelo (s. 15. marraskuuta 1951 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä.
Hänen äitinsä Priscilla Smith on ammatiltaan viulisti ja isä Gene D'Angelo basson soittaja. D'Angelolla on sukujuuret Italiassa.
Ura

D'Angelo aloitti näyttelemisen teatterissa, Broadwaylla 1976 näytelmässä Rockabye Hamlet. Näytelmä perustui William Shakespearen Hamletiin. D'Angelon varhainen pieni elokuvarooli oli Woody Allenin ohjaamassa Annie Hallissa. Vuonna 1979 hän näytteli yhtä pääosaa, yläluokkaisen perheen tytärtä Sheilaa, Miloš Formanin elokuvassa Hair, joka oli muokattu menestyksekkään hippimusikaalin pohjalta. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Griswoldin perheen äitinä Chevy Chasen kanssa neljässä National Lampoon's -elokuvassa, Faijalla hommat hanskassa (Vacation, 1983), Mieletön kesis (European Vacation, 1985), Joulupuu on kärvennetty (Christmas Vacation, 1989) ja Vegas vie voiton (Vegas Vacation, 1997). Vuonna 1992 D'Angelo ääninäytteli Simpsonit-piirrossarjan kolmannen kauden jaksossa. Vuonna 2008 hän ääninäytteli Simpsonit-sarjan 19. kauden jaksossa.
Yksityiselämä

Nuorena D'Angelo seurusteli ohjaaja Miloš Formanin kanssa. Vuonna 1981 D'Angelo avioitui Lorenzo Salviatin kanssa. D'Angelo ja Salviati erosivat vuonna 1995. Vuonna 1997 D'Angelo alkoi seurustella Al Pacinon kanssa. Heille syntyi tammikuussa 2001 kaksoset. D'Angelo ja Pacino erosivat samana vuonna, kun Beverlylle selvisi että Al tapaili toista naista.
Filmografia

Annie Hall (1977)
Ensi rakkaus (First Love, 1977)
Vartija (The Sentinel, 1977)
Mies San Fernandosta (Every Which Way But Loose, 1978)
Hair (1979)
Highpoint – vaarojen torni (Highpoint, 1980)
Kaivosmiehen tytär (Coal Miner’s Daughter, 1980)
Isäksi mihin hintaan tahansa (Paternity, 1981)
Honky Tonk Freeway (1981)
Faijalla hommat hanskassa (National Lampoon’s Vacation, 1983)
Viettelysten vaunu (A Streetcar Named Desire, 1984)
Kuutamokeikka (Finders Keepers, 1984)
Mieletön kesis (National Lampoon’s European Vacation, 1985)
Doubletake (1985)
Slow Burn (1986)
Woo Woo Kid (In the Mood, 1987)
The Man Who Fell to Earth (1987)
Maid to Order (1987)
Vieraat kädet (Hands of a Stranger, 1987)
Aria (1987)
Haamuhotelli (High Spirits, 1988)
Joulupuu on kärvennetty (National Lampoon’s Christmas Vacation, 1989)
Daddy's Dyin'... Who's Got the Will? (1990)
Cold Front (1990)
Tappavat valheet (Liar’s Edge, 1991) [lähde? ]
Judgment Day – tuomion aika (Judgment Day: The John List Story, 1993)
Pterodactyl Woman from Beverly Hills (1994)
Menendez: A Killing in Beverly Hills, 1-2 (1994)
Salama Jack (Lightning Jack, 1994)
Petollinen suudelma (Widow’s Kiss, 1995)
Vegas vie voiton (Vegas Vacation, 1997)
Merchants of Venus (1997)
American History X (1998)
Loma (Vacation, 2015)
Dreamland (2016)
Wakefield (2017)
The Unicorn (2018)
Violent Night (2022)
The Good House (2022)
Aiheesta muualla

Beverly D’Angelo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Beverly D’Angelo Elonetissä.
Timo Linnasalo

| Timo Linnasalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. joulukuuta 1945 (ikä 78)
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvaleikkaaja, näyttelijä
Ohjaaja
Palkinnot
 Kritiikin Kannukset (1977)  Humanismin käsi (1985) Päivää, herra Kivi Parhaan ohjauksen Jussi (1979) Vartioitu kylä 1944 Parhaan leikkauksen Jussi (2003), (2010) Mies vailla menneisyyttä  Le Havre 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Timo Antero Linnasalo (s. 15. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen elokuva- ja teatteriohjaaja, elokuvaleikkaaja, äänittäjä ja käsikirjoittaja.
Alku-ura

Linnasalon elokuvaura alkoi äänittäjänä elokuvayhtiö Filminorissa 1960-luvun lopulla. Hän toimi äänittäjänä esimerkiksi Risto Jarvan (Bensaa suonissa, 1970; Kun taivas putoaa..., 1972) ja Jaakko Pakkasvirran (Vihreä leski, 1968; Kesäkapina, 1970) elokuvissa. Hän oli myös yksi Kesäkapina-elokuvan käsikirjoitustyöryhmän jäsenistä.
1970-luku ja esikoisohjaus

Linnasalon ensimmäinen oma ohjaustyö Vartioitu kylä 1944 valmistui vuonna 1978. Siitä alkoi myös hänen pitkä yhteistyönsä käsikirjoittaja Ilpo Tuomarilan kanssa. Vartioitu kylä 1944 oli pieneen Suomen ja Neuvostoliiton rajalla sijaitsevaan kylään sijoittuva sotaelokuva, jossa kaksi sodan vastakkaisille puolille joutunutta vanhaa lapsuudenystävää kohtaavat toisensa vuosien jälkeen. Toinen on Suomen armeijan sotilas, toinen venäläinen desantti, joka oli aikoinaan perheineen muuttanut rajan taakse parempiin oloihin. Linnasalo voitti ohjauksesta Jussi-palkinnon.
1980-luvun elokuvat

Aurinkotuuli (1980) oli harvinaista suomalaisen tieteiselokuvan perinnettä jatkava elokuva. Se oli tarina 1970-luvulla jäädytetystä miehestä, joka herätetään uudelleen henkiin vuonna 1999. Elokuva perustui Kullervo Kukkasjärven ainoaksi jääneeseen romaaniin ja oli järjestyksessä toinen tulevaisuuteen sijoittuva suomalainen elokuva; ensimmäinen oli ollut Risto Jarvan vuoteen 2012 sijoittunut Ruusujen aika (1969).
Vuonna 1984 Linnasalolta ilmestyi kaksi elokuvaa, Aikalainen ja Päivää, herra Kivi. Edellinen lähti liikkeelle näytelmäharjoitusten dokumentointina, mutta kasvoi tulkinnaksi Fjodor Dostojevskin pienoisromaanista Kirjoituksia kellarista. Se oli nykyajan Helsinkiin sijoittuva tarina eksistentialistisesta venäläisklassikosta. Aurinkotuulen tavoin siinäkin pääosaa näytteli Paavo Piskonen, yksi 1980-luvun käytetyimmistä ja valovoimaisimmista miesnäyttelijöistä.
Päivää, herra Kivi oli Aleksis Kiven syntymän 150-vuotisjuhlasta inspiraationsa saanut elokuva. Tarinan keskiössä on enemmän tai vähemmän omissa maailmoissaan elävä kirjastonhoitaja Helinä (Kristiina Elstelä), joka ohjaa kansalaisopiston näytelmäkerhoon sovitusta Kiven näytelmästä Yö ja päivä. Hän kohtaa nuoruudenrakastettunsa Leon, jonka vaimo painostaa tätä luopumaan ”turhista” nuoruudenaikaisista näytelmäkirjailijan haaveista. Elokuva on lämminhenkinen ja hieman humoristinenkin kuvaus luovista ihmisistä, jotka asettuvat arkirealistisen maailman jähmeää järkeilyä vastaan.
1990-luvun elokuvat

Seuraavaa ohjausmahdollisuutta Linnasalo sai odottaa seitsemän vuotta. Viiva vinita – tavallisen ihmisen museo (1991) on näyttelijä Irma Junnilaisen varaan rakentuva yksinäisen naisen yksinpuhelu. Hänen esittämänsä Lotta astuu sisään Ravintola Kosmokseen, istuu pöytään ja lähtee tajunnanvirran voimalla käymään läpi elämäänsä. Monologi koostuu uhon, itseinhon ja itsesäälin elementeistä. Yhdessä päivässä kuvattu, seitsemästä otoksesta koostuva elokuva perustuu Ilpo Tuomarilan näytelmään, jonka Linnasalo oli ohjannut Helsingin Kaupunginteatterin Takaovi-näyttämölle.
Vuonna 1993 Linnasalo ohjasi Paavo Piskosen novelliin pohjautuvan lyhytelokuvan Kaksi haukansilmää, jonka teemana oli isän ja pojan kohtaamattomuus.
Eeva-Liisa Mannerin näytelmään pohjautuva elokuva Eros ja Psykhe (1997) oli aihe, jota Linnasalo oli kypsytellyt jo 1980-luvun puolivälistä lähtien. Se on traaginen rakkaustarina nuoren tytön ja pojan välillä sekä mystinen tarina muistista sekä unen ja toden epäselvistä rajoista. Elämän lisäksi kuolema on läsnä elokuvassa. Linnasalon itsensä mukaan ihminen ei voi ymmärtää elämästä mitään, jos hän ei ymmärrä jotain kuolemasta. Linnasalo oli ohjannut Eroksen ja Psykheen Kuopion kaupunginteatteriin kymmenen vuotta aikaisemmin ja elokuvaversiossa hän tietoisesti käytti teatraalisia elementtejä niin näyttelijöiden replikoinneissa kuin koreografiassa.
Leikkaajana

Linnasalosta ei koskaan tullut suuren yleisön elokuvaohjaajaa. Hänen elokuvansa eivät olleet merkittäviä kassamagneetteja ja siksi Linnasalon oli aika ajoin vaikea saada rahoitusta elokuvilleen. Hän toimi ohjaajanuransa ohessa myös leikkaajana useissa elokuvissa. Tässä mielessä hänen filmografiansa on varsin ansiokas. Mukaan mahtuu Matti Ijäksen elokuva Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa (1990), Anssi Mänttärin elokuvat Muuttolinnun aika (1991) ja Marraskuun harmaa valo (1993) sekä Kari Paljakan elokuva Eläville ja kuolleille (2005).
Linnasalo toimi leikkaajana myös Aki Kaurismäen vuonna 2002 ilmestyneessä elokuvassa Mies vailla menneisyyttä. Nähtyään sen turkkilainen ohjaaja Yeşim Ustaoğlu kiinnitti Linnasalon leikkaajaksi elokuvaansa Bulutları beklerken (2003). Myöhemmin Linnasalo leikkasi myös Kaurismäen elokuvan Le Havre (2011).
Palkintoja ja tunnustuksia

Vuonna 1977 Linnasalo vastaanotti Kritiikin Kannukset -palkinnon dokumenttielokuvastaan Kylä.
Linnasalo sai vuonna 1979 parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon elokuvasta Vartioitu kylä 1944. Hänet palkittiin parhaan leikkauksen Jussilla Aki Kaurismäen elokuvista Mies vailla menneisyyttä (2003) ja Le Havre (2012).
Viitasaaren elokuvaviikko palkitsi Linnasalon Humanismin kädellä elokuvasta Päivää, herra Kivi. Hänet on myös palkittu usealla valtion laatutukipalkinnolla.
Kirjallisuutta

Tammi, Eero: ”Elokuvasta uupuu amatöörien rakkautta”, Timo Linnasalon haastattelu, Filmihullu 4/2005.
John Anderson (näyttelijä)

| John Anderson |
| --- | --- |
 John Anderson Virginialaisessa 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1922 Clayton, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 7. elokuuta 1992 (69 vuotta) Sherman Oaks, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1952–1992
Merkittävät roolit:  Harry Jackson (Ihmemies MacGyver)  Kalifornia-Charlie (Psyko)  Abraham Lincoln  (useissa elokuvissa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
John Anderson (20. lokakuuta 1922 Clayton, Illinois – 7. elokuuta 1992 Sherman Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tuottelias näyttelijä, joka esiintyi enimmäkseen televisiosarjoissa. Ennen uransa alkua Anderson joutui osallistumaan toiseen maailmansotaan ja toimi tällöin Yhdysvaltain rannikkovartiostossa.
Ura televisiossa

Anderson loi mittavan uran televisiossa ja esiintyi yli 500 projektissa 40-vuotisen uransa aikana. Möreän ja matalan äänensä, karskin ulkonäkönsä ja huomattavan pituutensa (191 cm) vuoksi hänet nähtiin usein kovaksikeitetyn ja salamyhkäisen miehen rooleissa, joista tunnetuin on televisiosarjassa Ihmemies MacGyver. Siinä hän esitti nimihahmon isoisää Harry Jacksonia kaikkiaan seitsemässä jaksossa kaikilla kausilla paitsi kolmannella ja viimeisellä. Muita rooleja hänellä oli muun muassa menestyssarjoissa Matlock, Murhasta tuli totta, M*A*S*H, Star Trek – uusi sukupolvi, Takaa-ajettu, Tarzan, Cannon, ja Lassie. Erityisen usein Anderson vieraili eri lännensarjoissa, kuten Wanted: Dead or Alive, Gunsmoke, Pieni talo preerialla, Dallas ja Virginialainen.
Ura elokuvissa

Andersonia pidettiin kovasti presidentti Abraham Lincolnin näköisenä, ja hän esittikin tätä kolmesti, muun muassa elokuvassa The Lincoln Conspiracy (1977). Hänet nähtiin myös valaanpyytäjänä 1960-luvun menestyneessä perhe-elokuvassa Tappajavalas (1966), sekä elokuvassa Konna ja Koukku jyrää taas kuvernöörin roolissa. Elokuvarooleista merkittävin on kuitenkin käytettyjen autojen myyjä Kalifornia-Charlie Alfred Hitchcockin kauhuelokuvaklassikossa Psyko vuonna 1960. Hänen viimeisin elokuvaroolinsa oli Price Daniel, Sr. televisioelokuvassa Valheiden huone (Bed of Lies, 1992).
Kuolema

Anderson kuoli yllättäen sydänkohtaukseen myöhään perjantai-illalla 7. elokuuta 1992 kotonaan Kaliforniassa. Hän olisi kahden kuukauden päästä täyttänyt 70 vuotta. Hänen naapurinsa ja ystävänsä Nicholas Pryorin mukaan hänen terveydentilansa oli ollut hyvä eikä hänellä ollut sydänvaivoja. Hänet polttohaudattiin ja tuhkat siroteltiin Tyyneen valtamereen. Häneltä jäi kaksi sisarta, kaksi lasta, viisi lastenlasta ja yksi lapsenlapsenlapsi.
Anderson ei ollut sukua Ihmemies MacGyver -sarjan Richard Dean Andersonille.
Filmografia > Elokuvat

Bed of Lies, 1992 (Valheiden huone)
Babe Ruth, 1991
Daddy, 1991
In Broad Daylight, 1991 (Koston iltapäivä, myös Väkivallan iltapäivä)
Follow Your Heart, 1990
Deadly Innocents, 1990 (Tappava viattomuus)
Full Exposure: The Sex Tapes Scandal, 1989 (Seksinauhaskandaali)
Eight Men Out, 1988 (Lahjotut)
American Harvest, 1987 (Vihan viljaa)
Scorpion, 1986 (Scorpionin isku)
Never Too Young to Die, 1986 (Ei liian nuori kuolemaan)
I-Man, 1986
Amerasia, 1986
Zoot Suit, 1981
Smokey and the Bandit II, 1980 (Konna ja koukku jyrää taas)
Out of the Blue, 1980 (Tyttö nimeltä Cebe)
Donner Pass: The Road to Survival, 1978 (Kuolemansola)
The Lincoln Conspiracy, 1977
The Quest, 1976
The Hancoks, 1976
The Specialist, 1975
Landfall, 1975
The Dove, 1974 (Nuori mies ja meri)
Heat Wave!, 1974 (Tuhonaalto)
Executive Action, 1973 (Suora toiminta)
Molly and Lawless John, 1973
Consigliori, Il, 1973 (Kuoleman neuvonantaja)
Man and Boy, 1972
Soldier Blue, 1970 (Verinen sotilas)
Cotton Comes to Harlem, 1970 (Kaksi nuuskijaa Harlemissa)
The Animals, 1970 (Viisi pahaa miestä)
Young Billy Young, 1969 (Sheriffin kosto)
The Great Bank Robbery, 1969 (Suurenmoinen pankkiryöstö)
Heaven with a Gun, 1969 (Kourallinen lyijyä)
Massacre Harbor, 1968
5 Card Stud, 1968 (Viimeinen seitsemästä)
A Man Called Gannon, 1968 (Verinen aurinko)
Day of the Evil Gun, 1968 (Tappavan aseen päivä)
Welcome to Hard Times, 1967 (Muukalainen lähestyy)
The Fortune Cookie, 1966 (Onnenonkijat)
Namu – The Killer Whale, 1966 (Tappajavalas)
The Hallelujah Trail, 1965 (Whisky vierii länteen)
The Satan Bug, 1965 (Kalman koura)
Geronimo, 1962 (Punainen ratsastaja)
Ride the High Country, 1962 (Viheltävät luodit)
Walk on the Wild Side, 1962 (Kuuma katu)
Psycho, 1960 (Psyko)
Last Train from Gun Hill, 1959 (Viimeinen juna Gun Hillistä)
The True Story of Lynn Stuart, 1958 (Kuoleman kauppiaat)
Target Zero, 1955 (Tukikohta ei vastaa)