stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nalle Puh ystävää etsimässä

| Nalle Puh ystävää etsimässä> Pooh’s Grand Adventure: The Search for Christopher Robin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Karl Geurs
Käsikirjoittaja:   Carter Croker  Karl Geurs 
Tuottaja:   Karl Geurs  Gina Shay 
Säveltäjä:  Carl Johnson
Pääosat:   Jim Cummings  Brady Bluhm  Paul Winchell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Japani 
Tuotantoyhtiö:  The Walt Disney Company
Levittäjä:  Walt Disney Home Video
Kesto:  73 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Nalle Puh
Seuraaja:  Tiikerin oma elokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nalle Puh ystävää etsimässä (engl. Pooh’s Grand Adventure: The Search for Christopher Robin) on The Walt Disney Companyn tekemä animaatioelokuva, joka julkaistiin suoraan videona 5. elokuuta 1997.
Juoni

Risto Reipas ja Nalle Puh viettävät kesän viimeisen päivän yhdessä. Seuraavana aamuna Puh löytää talonsa edestä hunajapurkin ja kirjeen, jossa Risto kertoo lähtevänsä pois. Puh ystävineen luulee Riston olevan pulassa, ja he lähtevät vaaralliselle matkalle pelastamaan häntä.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Hahmo | Englanninkielinen näyttelijä | Suomenkielinen näyttelijä |
| Nalle Puh | Jim Cummings | Jarmo Koski |
| Tiikeri | Paul Winchell | Jarkko Rantanen |
| Nasu | John Fiedler (dialogi) Steve Schatzberg (laulut) | Antti Pääkkönen |
| Kani | Ken Sansom | Aarre Karén |
| Ihaa | Peter Cullen | Veikko Honkanen |
| Pöllö | Andre Stojka | Ilkka Moisio (dialogi) Tuomas Mattila (laulut) |
| Risto Reipas | Brady Bluhm (dialogi) Frankie J. Galasso (laulut) | Tuomas Oksanen |
| Kertoja | David Warner | Veikko Honkanen |
Kallosaurus: Jim Cummings
Nora Gjakova

| Mitalit> Maa:   Kosovo.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kosovo.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kosovo.Naisten judo. Olympialaiset  | Maa:   Kosovo> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 2021 | 57 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Hopeaa | Minsk 2019 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2015 | 57 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tel Aviv 2018 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Kazan 2016 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Varsova 2017 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Lissabon 2021 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Montpellier 2023 | 57 kg |  |
Nora Gjakova (s. 17. elokuuta 1992) on kosovolainen judon olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut sarjassa 57 kg vuodesta 2010 lähtien.
Gjakova voitti olympiakultaa vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa kukistettuaan 57-kiloisten loppuottelussa ranskalaisen Sarah-Léonie Cysiquen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui kahden ottelun jälkeen.
Gjakova saavutti MM-pronssia Budapestissa 2021. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa lisäksi seitsemänneksi Rio de Janeirossa 2013, Bakussa 2018, Tokiossa 2019 ja Dohassa 2023.
Gjakova voitti Euroopan-mestaruuden Tel Avivissa 2018 kukistettuaan loppuottelussa saksalaisen Theresa Stollin. Hän sai hopeaa Minskin Euroopan kisoissa 2019 hävittyään loppuottelussa Venäjän Darja Mežetskajalle. Hän saavutti pronssia Bakun Euroopan kisoissa 2015 sekä EM-kilpailuissa Kazanissa 2016, Varsovassa 2017, Lissabonissa 2021 ja Montpellier'ssä 2023. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014.
Gjakova voitti Välimeren kilpailuissa kultaa 57 kg:n sarjassa 2018. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, sijoittunut kahdeksan kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi. Hän on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja neljä kolmossijaa.
Lorri

Lorri (arm. Լոռու մարզ) on yksi Armenian maakunnista (marz). Maakunta sijaitsee maan pohjoisosassa ja pohjoisessa naapurina on Georgia. Maakunnan pinta-ala on 3 789 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 253 351 (2001). Asukkaista miehiä oli 116 064 ja naisia 137 287. Lorrin pääkaupunki on Vanadzor.
Lorrin naapurimaakunnat ovat Tavuš idässä, Kotajk' kaakossa, Aragatsotn lounaassa ja Širak lännessä.
Maakunnassa sijaitsevat myös Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat Haghpat ja Sanahin.
Kaupungit ja kunnat

Lorrin maakunta muodostuu 113 yhteisöstä (hamaynkner), joista kahdeksan on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 105 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
| Alaverdin piirikunta | Vanadzorin piirikunta | Spitakin piirikunta | Stepanavanin piirikunta | Tashirin piirikunta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ahnidzor  Akhtala  Akori  Alaverdi  Ardvi  Arevatsag  Atan  Aygehat  Chochkan  Dsegh  Haghpat  Hagvi  Jiliza  Kachachkut  Karinj  Karkop  Karmir Aghek  Lorut  Marts  Mets Ayrum  Mghart  Neghots  Odzun  Shamlugh  Shamut  Shnogh  Teghut  Tsaghkashat  Tsater  Tumanyan |  Antaramut  Arjut  Aznvadzor  Bazum  Chkalov  Darpas  Debet  Dzoraget  Dzoragyugh  Fioletovo  Gazanabutsakan pet. tntesutyane kits  Gugark  Halavar  Karaberd  Lermontov  Lernapat  Margahovit  Pambak  Shahumyan  Vahagnadzor  Vahagni  Vanadzor  Yeghegnut |  Arevashogh  Geghasar  Ghursal  Gogaran  Hartagyugh  Jrashen  Karadzor  Katnajur  Khnkoyan  Lernantsk  Lernavan  Lusaghbyur  Nor Khachakap  Sarahart  Saralanj  Saramej  Shenavan  Shirakamut  Spitak  Tsaghkaber |  Agarak  Amrakits  Bovadzor  Gargarar  Gyulagarak  Hobardz  Hovnanadzor  Katnaghbyur  Koghes  Kurtan  Lejan  Lori Berd  Privolnoye  Pushkino  Saratovka  Stepanavan  Sverdlov  Urasar  Urut  Vardablur  Yaghdan |  Apaven  Artsni  Blagodarnoye  Dashtadem  Dzoramut  Dzyunashogh  Katnarat  Lernahovit  Medovka  Meghvahovit  Metsavan  Mikhayelovka  Norashen  Novoseltsovo  Paghaghbyur  Petrovka  Sarchapet  Tashir |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Armeniapedian artikkeli maakunnasta (englanniksi)
Armenian maakunnat
Aragatsotn
Ararat
Armavir
Geghark'unik'
Kotajk'
Lorri
Širak
Sjunik'
Tavuš
Vajots' Dzor
Jerevan
Luokkajuhla

Luokkajuhla voi tarkoittaa seuraavia:
Luokkajuhla, Ilari Nummen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 2002
Luokkajuhla (Återträffen), Anna Odellin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 2013.
Nina & Frederik

Nina & Frederik Amsterdamissa vuonna 1967.
Nina & Frederik oli tanskalais-hollantilainen lauluduo, joka toimi 1950-luvun lopulta 1960-luvun loppupuolelle. Duon jäsenet olivat hollantilainen paroni Frederik van Pallandt ja hänen tanskalainen vaimonsa Nina van Pallandt. He esittivät englanninkielisiä viihdesovituksia trinidadilaisista calypsokappaleista, muista kolmannen maailman maiden lauluista sekä yhdysvaltalaisista folk-lauluista.
Ninan & Frederikin tunnetuimpia lauluja olivat joululaulut ”Mary's Boy Child” (1959) ja ”Little Donkey” (1960), ”Listen to the Ocean” (1960), bolivialaisen Tarateño Rojasin kirjoittama ”Sucu-Sucu” (1961) sekä Malvina Reynoldsin kirjoittama ja Pete Seegerin tunnetuksi tekemä ”Little Boxes” (1964).
Historiaa

Frederick van Pallandt syntyi Kööpenhaminassa, jossa hänen isänsä toimi Alankomaiden suurlähettiläänä. Isän myöhemmässä asemapaikassa Trinidadissa Frederik opiskeli trooppista maanviljelystä, tutustui calypsomusiikkiin ja perusti opiskeluvuosinaan calypsoyhtyeen. Vuonna 1957 hän tapasi Tanskassa tulevan vaimonsa Ninan, joka oli eroamassa miehestään, kreivi Thorvald Théodore William Hugo Wesselistä. Frederik ja Nina huomasivat ääntensä sopivan hyvin yhteen ja esiintyivät aluksi vain ystäville ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa, mutta heinäkuussa 1957 he tekivät ensimmäisen kaupallisen esiintymisensä Kööpenhaminan Mon Coeur -yökerhossa. Muutamassa kuukaudessa heistä tuli suosikkeja useassa Euroopan maassa. He näyttelivät tanskalaisissa vuoden 1958 elokuvissa Tyttö, kitara ja trumpetti ja Maailman rikkain tyttö sekä vuoden 1959 saksalaiselokuvassa Kellä kulta, sillä onni.
Nina ja Frederik avioituivat 1960, ja seuraavana vuonna he saivat Britannian televisioon  oman show’nsa nimeltä Nina and Frederik at Home.
Ninan ja Frederikin tiettävästi ensimmäinen levytetty kappale oli Harry Belafonten tunnetuksi tekemä ”Jamaica Farewell”, jonka kääntöpuolella oli toinen calypsolaulu ”Come Back Liza”. Ne nauhoitettiin jo 1957, mutta julkaistiin vasta 1959.
Lauluduon esikoisalbumi Nina & Frederik nousi yhdeksänneksi Britannian albumilistalla helmikuussa 1960. Toinen albumi oli samanniminen, mutta sisälsi eri laulut ja nousi Britanniassa sijalle 11 toukokuussa 1961. Vuonna 1963 Nina & Frederik esiintyivät kolme viikkoa Lontoon Savoy-hotellissa, ja saman vuoden joulukuussa he järjestivät konsertin Royal Festival Hallissa.
Jäsenten myöhempiä vaiheita

Nina ja Frederik van Pallandtin tiet erosivat 1960-luvun lopulla, kun Frederik alkoi seurustella ja sai lapsen tanskalaisen mallin Dot Holm Jensenin kanssa. Avioero tuli voimaan vasta 1976, jolloin Frederik van Pallandt avioitui Maria Jesus de Los Rios y Coello de Portugalin kanssa. 1980-luvun puolivälissä hän avioitui filippiiniläisen Susan Taponin kanssa ja asettui asumaan tämän kotimaahan. Frederik van Pallandt kuoli siellä huumekauppaan liittyvän henkirikoksen uhrina vuonna 1994.
Nina van Pallandt on näytellyt muutamissa Hollywood-tuotannoissa, kuten Robert Altmanin elokuvissa Pitkät jäähyväiset (1973) ja Mitkä häät! (1978) sekä Paul Schraderin elokuvassa American Gigolo (1980).
Lost in the Echo

| ”Lost in the Echo” Linkin Park |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Living Things
 Julkaistu: 5. lokakuuta 2012
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Mike Shinoda, Rick Rubin
 Tyylilaji: alternative rock, electronic rock, rap rock
 Kesto: 03.25
 Levy-yhtiö: Warner Brothers Records
Linkin Parkin muut singlet
| ”Burn It Down” 2012 | ”Lost in the Echo” 2012 | ”Powerless” 2012 |
Lost in the Echo on Linkin Parkin viidennen, kesäkuussa 2012 julkaistun, Living Things -nimisen albumin toinen single, joka julkaistiin lokakuussa 2012.
Kappale debytoi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalla 95.
Kappalelista

Digitaalinen single:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Lost in the Echo | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lost in the Echo (KillSonik Remix)  | 5.09 |  |  |  |  |  |  |  |
Radion promo CD-single:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Lost in the Echo (albumiversio)  | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lost in the Echo (instrumentaali)  | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
Nenäinniemi (niemi)

Nenäinniemen rantaa kuvattuna Päijänteeltä.
Nenäinniemi on noin 2 km pitkä niemi Jyväskylässä, Päijänteen Pohjanlahden ja Hämeenlahden rannalla. Nenäinniemeen kuuluu useita pikkuniemiä, muun muassa Huhtaniemi, Kuivaniemi ja Naattiansaari.
Nenäinniemessä on asutusta ja jätevedenpuhdistamo, jossa puhdistetaan yli 100 000 ihmisen jätevedet. Niemi kuuluu suurimmaksi osaksi samannimiseen kaupunginosaan, lukuun ottamatta Hämeenlahteen kuuluvaa Kuivanientä niemen itäosassa.
Luontoarvot

Niemen itärannalla on 4,3 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Alue on suurimmaksi osaksi koivuvaltaista lehtimetsää, kasvillisuuteen kuuluu myös muun muassa kevätlinnunherne ja konnanmarja. Alue muodostaa muiden Kuokkalan suuralueen lehtimetsiköiden kanssa yhden Suomen tärkeistä lintualueista eli FINIBA-kohteista. Linnustoon kuuluu ainakin pikkutikka.
Niemen keskiosassa on pieni lampi, jonka vedet laskevat Päijänteen Pohjanlahteen. Sillä ei ole nykyään karttanimeä. Vuodelta 1971 on kuitenkin kerätty tieto, jonka mukaan lampea on kutsuttu Paskolammeksi.
Pieni lampi niemen keskellä.
Loistosiipisimppu

| Loistosiipisimppu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Alalahko::  Scorpaenoidei
Heimo::  Skorpionisimput Scorpaenidae
Suku::  Dendrochirus
Laji::  brachypterus
Kaksiosainen nimi
 Dendrochirus brachypterus  (Cuvier, 1829) 
Katso myös
   Loistosiipisimppu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Loistosiipisimppu (Dendrochirus brachypterus) on kestävä ja suosittu meriakvaarioiden simppukala.
Ulkonäkö ja koko

Loistosiipisimppu kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Sen eväruodot ovat melko lyhyet, ja niiden välissä oleva verkko ulottuu ruodonkärkiin asti muodostaen puoliympyrän. Raidat eivät ole niin selvärajaiset kuin monilla muilla simppukaloilla. Eri värimuotoja on kolme: ruskehtava, keltainen ja punertava.
Alkuperä

Loistosiipisimppu on kotoisin Indopasifiselta merialueelta: sitä tavataan Punaiseltamereltä aina Australiaan, Japaniin ja Tongasaarille asti.
Käyttäytyminen

Loistosiipisimppua voi pitää riutta-akvaariossa, koska se ei koske koralleihin. Sitä ei voi kuitenkaan pitää kovin pienten kalojen tai katkarapujen kanssa, koska simppu syö ne. Kala on arka ja tarvitsee paljon piilopaikkoja. Se oppii tuntemaan hoitajansa.
Ravinto

Loistosiipisimppu syö lihapitoista ruokaa.
Siipien verkko hyvin esillä
Neiti Ihme

| Neiti Ihme |
| --- | --- |
Luoja(t):  Gerry Conway ja John Buscema
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Ms. Marvel #1 (1977)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  (I) Carol Danvers (II) Sharon Ventura (III) Karla Sofen (IV) Kamala Khan
Voimat:  Supervoimakkuus, supernopeus, superkestävyys, energian manipulointi, ja lentäminen.
Neiti Ihme (esiintynyt Suomessa myös nimillä Ihmetyttö tai Ihmenainen) (engl. Ms. Marvel) on Marvelin tuottama supersankaritar, joka suunniteltiin alun perin Kapteeni Ihmeen naispuoliseksi vastineeksi. Neiti Ihme esiintyi sarjakuvissa ensi kerran vuonna 1977 Ms. Marvel -lehden ensimmäisessä numerossa. Mutta alkuperäinen Neiti Ihmeenä esiintynyt hahmo, Carol Danvers, nähtiin jo vuonna 1968 Marvel Super-Heroes -lehdessä. Neiti Ihmeen loivat Gerry Conway ja John Buscema. Ms. Marvel -lehden kaksi ensimmäistä sarjaa keskittyivät Danversiin ja kolmas ja neljäs sarja Kamala Khaniin.
Carol Danvers

Carol Danvers oli ensimmäinen Neiti Ihmeen nimeä kantanut hahmo. Hän esiintyi ensimmäisen kerran sarjakuvan Marvel Super-Heroes numerossa 13 vuonna 1968. Roy Thomas ja Gene Colan loivat hahmon alun perin supervoimattomaksi Yhdysvaltain ilmavoimien upseeriksi. Captain Marvel -lehden numerossa 18, hän joutui räjähdykseen krii-supersankari Kapteeni Ihmeen kanssa, mutta palasi supervoimallisena hahmona, johon oli sekoittunut Kapteeni Ihmeen DNA:ta, ensi kerran Ms. Marvelin ensimmäisessä numerossa vuonna 1977. Kostajat-sarjakuvan numerosta 171 alkaen, Danversista on tullut supersankariryhmän Kostajat kantava voima. Danvers on käyttänyt myös koodinimiä Binari ja Sotalintu. Heinäkuussa 2012 Danvers omaksui Kapteeni Ihmeen tittelin sen alkuperäisen kantajan, Mar-Vellin, kunniaksi.
Sharon Ventura

Sharon Ventura, toinen Neiti Ihmeen nimeä kantanut henkilö, esiintyi ensimmäisen kerran Möykyn nimikko lehden numerossa 27. Mike Carlinin ja Ron Wilsonin, kehittämä hahmo toimi alun perin Thunderidersin sijaisnäyttelijänä. Saman sarjakuvan numerossa 35, Ventura osallistui vapaaehtoisesti Power Brokerin kokeeseen tehdä hänestä supervoimainen ja siten antaa mahdollisuus liittyä Unlimited Class Wrestling Federationiin Möykyn kanssa. Ventura liittyy myöhemmin Ihmenelosiin Ihmeneloset-lehden numerossa 307 ja numerossa 310 hän altistuu kosmisille säteille, mutatoituen Möykkyä muistuttavaksi olennoksi ja saaden nimen Möykytär.
Karla Sofen

Tohtori Karla Sofen, superrikollinen nimeltä Kuukivi, esiintyi ensi kerran Tohtori Faustuksen rikoskumppanina Kapteeni Amerikka -lehden numerossa 192. The Incredible Hulk -lehden numerossa 228, Sofenista tulee Kuukivenä tunnetun rikollisen, Lloyd Blochin, psykiatri. Sofen huijaa Blochin antamaan hänelle meteorin, joka toimii hänen voimanlähteenään. Tämän jälkeen hän omaksuu itselleen Kuukiven nimen ja voimat. Dark Reign -tarinan aikana, Sofen liittyy Norman Osbornin luomaan Kostajat-ryhmään, nimeltä Pimeyden Kostajat, entisen Neiti Ihmeen Carol Danversin pahaksi vastineeksi. Saman lehden numerosta 38 alkaen Sofen omaksuu Neiti Ihmeen tittelin itselleen, kunnes Danvers ottaa sen takaisin numerossa 47.
Kamala Khan

Kamala Khan on Sana Amanatin, G. Willow Wilsonin ja Adrian Alphonan kehittämä hahmo ja neljäs Neiti Ihmeen titteliä kantanut hahmo. Khan teki ensiesiintymisensä Captain Marvel -lehden numerossa 17 (marraskuu 2013) ja on 16-vuotias pakistanilais-amerikkalainen tyttö Jersey Citystä, joka ihailee Carol Danversia. Khan sai oman Ms. Marvel -sarjakuvan helmikuussa 2014, tullen Marvel Comicsin ensimmäiseksi muslimihahmoksi, jolla oli oma sarjakuva.
Nicole Brändli

| Nicole Brändli-Sedoun |
| --- | --- |
 Nicole Brändli (2008)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nicole Brändli-Sedoun
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Pyöräilijä
Pituus:  167 cm
Paino:  48 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1998–1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005–2009:  Acca Due O Red Bull Frankfurt Edil Savino Acca Due O Pasta Zara Lorena Camiche Team Prato Marathon Bike SC Michela Fanini Record Rox Bigla Cycling Team
Suurimmat voitot
 Giro Donne 2001, 2003, 2005 
 Tiedot päivitetty: 14. heinäkuuta 2015 
| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten pyöräily.Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten pyöräily.Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten pyöräily.Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Naisten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lissabon 2001 | aika-ajo |  |
|  Hopeaa | Zolder 2002 | maantieajo |  |
|  Hopeaa | Zolder 2002 | aika-ajo |  |
Nicole Brändli-Sedoun (o.s. Brändli, s. 18. kesäkuuta 1979 Horgen, Zürichin kantoni) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1998–2009. Hän voitti Giro Donnen kokonaiskilpailun 2001, 2003 ja 2005. MM-kilpailuissa hän sai hopeaa aika-ajossa 2001 ja 2002 sekä maantieajossa 2002.
Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicole Brändli Wikimedia Commonsissa
Luokka (matematiikka)

Matematiikassa ja erityisesti joukko-opissa luokka tarkoittaa joukkojen kokoelmaa, joka voidaan määritellä sen jäsenille yhteisillä ominaisuuksilla. Jotkut luokat ovat joukkoja (kuten kaikkien parillisten kokonaislukujen joukko), toiset taas eivät (kaikkien ordinaalilukujen luokka tai kaikkien joukkojen luokka). Luokka, joka ei ole joukko, on aito luokka.
Joskus sanaa luokka käytetään joukon synonyyminä, esimerkiksi ekvivalenssiluokka.
Kirjallisuutta

Lipschutz, Seymour: Set Theory and Related Topics.  McGraw-Hill, 1964.  ISBN 0-07-037986-6.
Nalle Puh ja tuulinen päivä

| Nalle Puh ja tuulinen päivä> Winnie the Pooh and the Blustery Day |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wolfgang Reitherman
Käsikirjoittaja:  Winston Hibler Ralph Wright Vance Gerry Julius Svendsen
Tuottaja:  Walt Disney
Säveltäjä:  Robert B. Sherman Buddy Baker Richard M. Sherman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Productions
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:  20. joulukuuta 1968
Kesto:  24 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Nalle Puh ja hunajapuu
Seuraaja:  Nalle Puh ja Tiikeri kans!
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nalle Puh ja tuulinen päivä (Winnie the Pooh and the Blustery Day) on Disney-yhtiön vuonna 1968 tekemä lyhyt Nalle Puh -animaatio, joka koostuu kolmesta (tai neljästä) pienestä lyhytelokuvasta. Elokuvassa Nasu ja Tiikeri tulevat mukaan Nalle Puhin seikkailuihin.
Elokuva on Disneyn toinen A. A. Milnen Nalle Puh -kirjoihin perustuva elokuva, ja kuten ensimmäisessä Nalle Puh ja hunajapuu, Sterling Holloway antaa äänen Puhille ja Sebastian Cabot toimii kertojana. Nalle Puh ja tuulinen päivä voitti Oscar-palkinnon lyhytanimaatioiden sarjassa. Se on ainoa Disneyn Nalle Puh -lyhytanimaatioista, joka voitti Oscarin. Se on myös yksi niistä kolmesta lyhytelokuvasta, joiden sisältö käytettiin myöhemmin uudelleen osana pitkää elokuvaa Nalle Puh.
Elokuvan laulut ovat Shermanin veljesten tekemiä.
Juoni

Tarina alkaa Nasun talolta. Tuuli on niin kova, että se vie Nasun mukanaan, ja Nalle Puh yrittää auttaa häntä. Lopulta tuuli kaataa Pöllön kotina toimivan puun, ja kaikki ryhtyvät etsimään hänelle uutta kotia. Eräänä tuulisena yönä Nalle Puh kohtaa ensimmäistä kertaa Tikrun, joka saapuu pomppien hänen kotiinsa. Osana Puhin painajaisunta nähdään musiikkijakso ”Möhköfantit ja tärpät” (Heffalumps and Woozles). Herätessään Puh huomaa sateen aiheuttaneen vedenpaisumuksen Puolen hehtaarin metsään.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Sterling Holloway | Reino Bäckman | Nalle Puh |
| Ralph Wright | Reino Bäckman | Ihaa |
| Junius Matthews | Reino Bäckman | Jänö (Kani) |
| Howard Morris | Reino Bäckman | Myyrä |
| Hal Smith | Reino Bäckman | Pöllö |
| Paul Winchell | Jukka Kuoppamäki | Tiikeri |
| John Fiedler | Elina Saarinen | Pikku Possu (Nasu) |
| Barbara Luddy | Ritva Lehtelä | Kengu |
| Clint Howard | Ritva Lehtelä | Ruu |
| Jon Walmsley | Ritva Lehtelä | Risto Reipas |
| Sebastian Cabot | Ritva Lehtelä | kertoja |
Aiheesta muualla

Nalle Puh ja tuulinen päivä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Niemelänkylän lentokenttä

Niemelänkylän lentokenttä oli Ylivieskan keskustasta noin 5 kilometriä luoteeseen sijainnut lentokenttä, joka rakennettiin talvisodan aikana Kauhavan Lentosotakoulun apukentäksi. Kenttää varten pakkolunastettiin 75 hehtaaria peltoa, niittyä ja metsää. Kentälle valmistui vuoden 1940 aikana neljä sorapintaista kiitotietä, pohjoinen-etelä-suuntaisen pituus oli 725 metriä, koillinen-lounais-suuntaisen pituus 710 metriä, länsi-itä-suuntaisen 475 metriä ja luode-kaakko-suuntaisen 650 metriä. Kentällä ei ollut lentokonehalleja vaan ainoastaan kolme sirpalesuojaa koneita varten. Lisäksi kentällä oli rakennustöiden aikainen ruokailu- ja konttoriparakki, maanalainen polttoainesäiliö ja tuulipussi. Kiitotievaloja ei ollut. Kiitoteitä pidennettiin jatkosodan aikana niin että ne olivat kaikki vähintään 700 metriä pitkiä.
Niemelänkylän kentältä lyhyen aikaa operoineen Täydennyslentolaivue 25:n kalustoa olivat mm. Pyry-harjoitushävittäjät.
Jatkosodan alkuvaiheessa kesä-heinäkuussa 1941 kenttä oli Täydennyslentolaivue 25:n tukikohtana, tukikohta siirrettiin kuitenkin pian pois kentän huonon kunnon, pienuuden ja kapeiden kiiroratojen vuoksi. Niemelänkylän kenttä toimi sitten Kauhavan Lentosotakoulun matka- eli purjehduslentojen määränpäänä ja kääntöpaikkana.
Kesäkuussa 1944 kentälle siirtyi Kauhavalta tilanpuutteen vuoksi Ohjaajakurssi 7, jonka lentäjien koulutus jatkui kentällä syyskuun alkuun 1944 saakka.
Tämän kurssin kalustona olivat tšekkoslovakialaiset Letov Š-18 "Šmolik" -koulukoneet.
Sotavuosien jälkeen kenttä ei ollut enää aktiivikäytössä huonokuntoisuutensa vuoksi. Suomen Ilmailuliiton lentosirkus Pilvien Huimapäät vieraili 1950-luvun alussa kentällä. Sittemmin kentän käyttö päättyi kokonaan ja sen maita alettiin palauttamaan takaisin maanviljelijöille. Kalajokilaakson Ilmailukerho toimi kentällä 1960-luvun lopulla.
Vuonna 1970 kentän länsipuolelle ja osittain entisten kiitoteiden päälle alettiin rakentaa ravirataa, joka valmistui seuraavana vuonna. Lentokentän kiitoteistä oli viimeksi käytössä 1980-luvulle saakka luode-kaakkosuuntainen lyhyt kiitotie, joka on nykyisin raviradan tallialueena. Muut entiset kiitotiet ovat viljelyskäytössä tai jääneet raviradan alle. Kahden konekorsu-sirpalesuojan kaivannot ovat säilyneet, samoin lentokentälle johtanut maantie.
Kirjallisuutta

Nisula, Jukka: Kauhavan apu- ja leirikentät 1930- ja 1940-luvuilla: Laajalahti-Mänkijärvi-Karvia-Siikakangas-Ylivieska-Lestijärvi-Vaasa-Lappajärvi-Vesivehmaa.  (Julk. Ilmailumuseoyhdistys)  Vantaa:  Ketterät Kirjat, 2017.  ISBN 978-952-7044-20-9.