stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Coimbran yliopisto
Historia

Yliopisto perustettiin Lissabonissa 1290 studium generale -nimityksellä. Kuningas Dinis I siirsi sen kuitenkin Coimbraan vuonna 1308. Yliopisto siirrettiin tämän jälkeen vielä kaksi kertaa takaisin Lissaboniin, kunnes se muutti vuonna 1537 pysyvästi Coimbraan. Juhana III:n suojeluksessa yliopisto muutti tuolloin vanhaan kuninkaalliseen palatsiin ja alkoi keskittyä humanistisiin tieteisiin. Yliopiston ympärille kehitettiin lisäksi yli 20 sisäoppilaitostyylisen colégion verkosto. Colégiot sijaitsivat kuninkaallisen palatsin lähettyvillä, ja ne olivat luostarityylisiä suljettuja alueita, joissa oli oma kappeli.
Yliopisto tuli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa tunnetuksi jesuiittaprofessoreiden tekemästä Aristoteleen teosten kommentaarista, josta tehtiin yli sata painosta ja joka levisi ympäri Eurooppaa. Samaan aikaan Francisco Suárezin työt vaikuttivat modernin kansainvälisen oikeuden kehittymiseen.
Juhana V:n aikakaudella yliopistoon rakennettiin barokkityylinen kirjastorakennus, joka valmistui 1728. Sen myötä myös valistusaatteen ajatukset levisivät yliopistoon, kun kirjastoon hankittiin tieteellisiä kirjoja ja matemaattisia laitteita. Vuosisadan lopulla vuonna 1772 Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo uudisti niin sanotussa Pombal-uudistuksissa yliopistoa. Tämän seurauksena yliopiston jesuiittavaikutteet vähenivät ja opetussuunnitelmaa modernisoitiin. Samassa yhteydessä perustettiin matematiikan ja luonnontieteiden tiedekunnat. Opetusuudistuksen myötä yliopiston yhteyteen tarvittiin myös uusia tiedelaitoksia, joten samaan aikaan yliopistoon perustettiin myös kemian laboratoria, observatorio, yliopistopaino ja kasvitieteellinen puutarha.
Yliopiston colégiot suljettiin 1834, mikä vähensi myös opiskelija-asuntoloiden määrää. Tämä johti uusien opiskelijayhteisöjen syntymiseen vanhankaupungin alueelle, kun opiskelijat muuttivat vuokra-asuntoihin. Portugali julistettiin tasavallaksi vuonna 1910, jolloin myös kirkko ja valtio erosivat toisistaan. Yliopisto pyrki kehittämään jatkumoa, sillä siellä jatkettiin edelleen vanhoja akateemisia seremonioita ja opiskelijaperinteitä.
Portugalin toisen tasavallan sotilashallituksen aikana yliopistoa uudistettiin runsaasti, sillä monia vanhoja rakennuksia tuhottiin ja niiden tilalle rakennettiin uusia. Yliopiston yhteyteen valmistui vuonna 1961 myös yliopistostadion. Vuoden 1970 jälkeen, erityisesti 2000-luvun alussa yliopisto on laajentunut uusille alueille perinteisten Altan ja Sofian kampusalueiden ulkopuolelle.
Coimbran yliopisto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (portugaliksi)
Curse of Chucky

| Curse of Chucky |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Don Mancini
Käsikirjoittaja:  Don Mancini
Tuottaja:   David Kirschner  Don Mancini 
Säveltäjä:  Joseph LoDuca
Kuvaaja:  Michael Marshall
Leikkaaja:  James Coblentz
Lavastaja:  C. Summer Holmes
Pääosat:   Brad Dourif  Fiona Dourif  Danielle Bisutti 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Home Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  2013
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  8 000 000 dollaria
Edeltäjä:  Seed of Chucky
Seuraaja:  Cult of Chucky
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Curse of Chucky on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Don Mancini. Elokuva on kuudes osa Child's Play -elokuvasarjassa. Elokuva julkaistiin suoraan videolle. Chuckyn äänenä toimii jälleen Brad Dourif ja elokuvan pääosaa esittää Dourifin tytär Fiona Dourif.
Alkujaan Don Mancini oli suunnittelemassa ensimmäisestä Child’s Play -elokuvasta reboot-versiota, jonka tarkoituksena oli palata taas pelottavaan kauhuun viimeisimpien osien ollessa kauhukomediaa. Lopulta päädyttiin uuteen jatko-osaan, joka alkujaan työstettiin työnimellä Revenge of the Chucky.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chantal Quesnelle  | … |  Sarah   |
|  Fiona Dourif  | … |  Nica   |
|  Danielle Bisutti  | … |  Barb   |
|  A Martinez  | … |  Father Frank   |
|  Maitland McConnell  | … |  Jill   |
|  Brennan Elliott  | … |  Ian   |
|  Summer H. Howell  | … |  Alice   |
|  Adam Hurtig  | … |  Stanton   |
|  Brad Dourif  | … |  Charles Lee Ray / Chucky (ääni)   |
Cardinals Folly

Cardinals Folly on helsinkiläinen doom metal -yhtye. Yhtye on toiminut vuodesta 2004, vuosina 2004–2007 nimellä The Coven, jolla se julkaisi kaksi demoa ja yhden live-äänitteen. Vuodesta 2007 alkaen nykyisellä nimellään toimineena yhtye on julkaissut neljä pitkäsoittoa, Such Power is Dangerous! (Shadow Kingdom Records, 2011), Our Cult Continues! (Shadow Kingdom Records, 2014), Holocaust of Ecstasy & Freedom (Shadow Kingdom Records, 2016) ja "Deranged Pagan Sons" (Nine/Topillo Records, 2017) ja kaksi EP:tä Heretic's Hangover (2008) ja Orthodox Faces (2009), jotka julkaistiin uudelleen bonuskappaleiden kera kokoelmalevyllä Strange Conflicts of The Past (Shadow Kingdom Records, 2013).
Kokoonpano

Count Karnstein – basso, laulu
J. Nordic Wrath – kitara
J. Battle Ram – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Such Power is Dangerous! (Shadow Kingdom Records, 2011)
Our Cult Continues! (Shadow Kingdom Records, 2014)
Holocaust of Ecstasy & Freedom (Shadow Kingdom Records, 2016)
"Deranged Pagan Sons" (Nine/Topillo Records, 2017)
Cardinals Folly/Purification – Possessed In The Ritual Grove Split (2022)
Diskografia > Kokoelmalevyt

Strange Conflicts of The Past (Shadow Kingdom Records, 2013)
Diskografia > EP:t

Heretic's Hangover(2008) ja Orthodox Faces (2009)
Aiheesta muualla

Wikimetal: Cardinals Folly (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Christian Vieri

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Christian Vieri
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Bologna, Italia
Pituus: 185 senttimetriä
Lempinimi: Bobo
Junioriseurat
1987–1988:  Marconi Stallions
1988–1989: Santa Lucia
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1990 |  AC Prato | 0 | (0) |
| 1990–1992 |  AC Torino | 7 | (1) |
| 1992–1993 |  Pisa Calcio | 18 | (2) |
| 1993–1994 |  US Ravenna | 32 | (12) |
| 1994–1995 |  AC Venezia | 29 | (11) |
| 1995–1996 |  Atalanta | 19 | (7) |
| 1996–1997 |  Juventus | 23 | (8) |
| 1997–1998 |  Atletico Madrid | 24 | (24) |
| 1998–1999 |  SS Lazio | 22 | (12) |
| 1999–2005 |  Internazionale | 143 | (103) |
| 2005 |  AC Milan | 8 | (1) |
| 2006 |  AS Monaco | 7 | (3) |
| 2006–2007 |  Atalanta | 7 | (2) |
| 2007–2008 |  ACF Fiorentina | 26 | (6) |
| 2008–2009 |  Atalanta | 9 | (2) |
Maajoukkue
| 1997–2005 |  Italia | 49 | (23) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Christian ”Bobo” Vieri (s. 12. heinäkuuta 1973 Bologna, Italia) on entinen italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
1980-luvulla alkaneella urallaan Vieri edusti Pratoa, Torinoa, Pisa Calciota, Ravenna Calciota, SSC Veneziaa, Atalantaa, Juventusta, Club Atlético de Madridia, SS Laziota, FC Internazionale Milanoa, AC Milania, AS Monacoa ja ACF Fiorentinaa.
Italian maajoukkueessa Vieri debytoi vuonna 1997. Hän pelasi maajoukkueessa 49 ottelua tehden niissä 23 maalia.
Yksityiselämä

Christian Vierin veli Massimiliano "Max" Vieri edusti Australian jalkapallomaajoukkuetta.
Saavutukset

Intercontinental Cup: 1996
Serie A:n mestaruus: 1997
UEFA Super Cup: 1997
Primera Divisiónin maalikuninkuus: 1998 (24 maalia)
Cup-voittajien Cup: 1999
Serie A:n paras pelaaja: 1999, 2002
Serie A:n maalikuninkuus: 2003 (24 maalia)
FIFA 100
Henry Manni

| Henry Manni> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1992 (ikä 32) Lohja
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  pyörätuolikelaus
Valmentaja:  Leo-Pekka Tähti
| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten pyörätuolikelaus. Paralympialaiset  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten pyörätuolikelaus. Paralympialaiset  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten pyörätuolikelaus. Paralympialaiset  | Maa:  Suomi> Miesten pyörätuolikelaus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio 2016 | 100 m T34 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2015 | 400 m T34 |  |
|  Pronssia | Lyon 2013 | 200 m T34 |  |
|  Pronssia | Doha 2015 | 200 m T34 |  |
|  Pronssia | Doha 2015 | 800 m T34 |  |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | 400 m T34 |  |
|  Pronssia | Kobe 2024 | 100 m T34 |  |
|  Pronssia | Kobe 2024 | 400 m T34 |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Swansea 2014 | 100 m T34 |  |
|  Kultaa | Swansea 2014 | 200 m T34 |  |
|  Kultaa | Swansea 2014 | 400 m T34 |  |
|  Kultaa | Swansea 2014 | 800 m T34 |  |
|  Kultaa | Grosseto 2016 | 100 m T34 |  |
|  Kultaa | Grosseto 2016 | 200 m T34 |  |
|  Kultaa | Grosseto 2016 | 400 m T34 |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | 400 m T34 |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | 800 m T34 |  |
|  Kultaa | Bydgoszcz 2021 | 100 m T34 |  |
|  Hopeaa | Grosseto 2016 | 800 m T34 |  |
|  Hopeaa | Berliini 2018 | 100 m T34 |  |
Miesten paramelonta
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Pronssia | Poznań 2010 | K-1 200 m TA |  |
Henry Manni (s. 18. kesäkuuta 1992 Lohja) on suomalainen pyörätuolikelaaja. Pyörätuolikelauksessa Mannilla on seitsemän MM-mitalia, yksitoista EM-mitalia, joista yhdeksän kultaista ja kaksi hopeaa. Lisäksi hänellä on paralympiapronssi. Manni kelaa T34-luokassa. Pyörätuolikelauksesta hänellä on myös monia nuorten arvokisamitaleita. Manni on opiskellut liikuntaneuvojaksi liikuntakeskus Pajulahdessa.
Manni on aikaisemmin kilpailut myös ratamelonnassa ja kanoottipoolossa. Vuonna 2010 Poznańissa melonnassa Manni saavutti K-1-luokan 200 metriltä MM-pronssia.
Mannilla on nimissään vuoden 2016 EM-kisoissa tehdyt 100, 200 ja 400 metrin kelauksen EM-kisaennätykset. Hän saavutti myös pronssia 100 metrillä ensimmäisissä paralympialaisissaan Riossa samaisena vuonna.
Vuoden 2018 EM-kisoissa Berliinissä hän voitti 400 ja 800 metriä ja oli 100 metrillä toinen.
Hermann Baumann (muusikko)

Hermann Rudolph Konrad Baumann (1. elokuuta 1934 Hampuri – 29. joulukuuta 2023) oli saksalainen käyrätorvensoittaja.
Baumann aloitti musiikillisen toimintansa laulajana ja jazzrumpalina, mutta siirtyi 17-vuotiaana käyrätorveen. Hän opiskeli sen soittamista Fritz Huthin johdolla ja työskenteli kahdentoista vuoden ajan eri orkestereissa, kuten Dortmundin filharmonikoissa ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1964 Baumann voitti kansainvälisen ARD-musiikkikilpailun Münchenissä. Hän alkoi luoda kansainvälistä uraa käyrätorvisolistina ja tehdä levytyksiä. Baumann opetti Folkwangin taideyliopistossa kolmen vuosikymmenen ajan. Hän piti myös mestarikursseja ja luentoja eri puolilla maailmaa.
Baumann tilasi teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Jean-Luc Darbellaylta, Bernhard Krolilta ja Hans Georg Pflügeriltä. Hän kantaesitti vuonna 1982 György Ligetin Trion viululle, käyrätorvelle ja pianolle. Baumann teki myös omia sävellyksiä. Hän soitti nykyaikaisen käyrätorven lisäksi useita erilaisia luonnontorvia. Vuonna 1992 Baumannista tuli International Horn Societyn kunniajäsen, ja elokuun 1998 The Horn Coll omistettiin hänelle. Siinä hän kertoi aivoverenkiertohäiriöstään ja vaikeasta toipumisestaan siitä. Hän oli saanut sairaskohtauksen hotellissa esitettyään Buffalon filharmonikkojen kanssa Richard Straussin toisen käyrätorvikonserton. Vuonna 1999 Baumann sai Pariisissa Historic Brass Societyn Christopher Monk -palkinnon elinikäisestä panoksestaan musiikkiin periodisoittimin.
Baumann oli 40 vuoden ajan naimisissa vaimonsa Hellan kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 1997.
Comic Book Legal Defense Fund

Comic Book Legal Defense Fund (CBLDF) on yhdysvaltalainen säätiö, joka on omistautunut puolustamaan sarjakuva-alalla työskentelevien oikeuksia Yhdysvaltain perustuslain ensimmäisen lisäyksen mukaiseen sananvapauteen (ilmaisunvapauteen). Voittoa tuottamaton järjestö on esimerkiksi auttanut alan ihmisiä näiden jouduttua sarjakuvien sisällön takia tekijöinä, tai kauppiaina vastakkain viranomaisten kanssa ja ohjannut syytetyille ihmisten tekemiä lahjoituksia. Järjestö pyrkii saamaan sarjakuville samat vapaudet ilmaisuun, kuin muullakin taiteelle, kuten kirjallisuudella ja elokuvalla on.
Säätiö aloitti toimintansa virallisena järjestönä tammikuussa 1990 rahoilla, jotka jäivät yli Illinoislaisen kauppiaan 'Friendly Freddien' puolustamiseen lahjoitetuista varoista. CBLDF:n puolustamien sarjakuva-ammattilaisten joukossa on muun muassa Michael Diana. Säätiön aktiiveja ovat muun muassa käsikirjoittaja Neil Gaiman ja sarjakuvantekijät Jeff Smith ja Frank Miller.
Aiheesta muualla

Comic Book Legal Defense Fund Viralliset sivut
Connie Chiu

Connie Chiu (s. 1969) on kiinalainen albinismia sairastava malli.
Chiu syntyi Hongkongissa kiinalaiseen perheeseen. Perhe muutti Ruotsiin hänen ollessa 7-vuotias ja 25-vuotiaana hän ryhtyi malliksi.
Chiu on esiintynyt Alan Wilderin Recoil-sooloprojektin singlestä ”Stalker” tehdyllä musiikkivideolla.
Aiheesta muualla

Connie Chiu Fashion Model Directoryn sivuilla (englanniksi)
Gyaru

Gyaruja valokuvattavana Ikebukurossa
kogal (kogyaru) subtyyli
Gyaru (ギャル) tai gal on japanilainen nuorisotyyli, joka kapinoi Japanin kauneusstandardeja vastaan. Gyaru on japanin kielen translitterointi englannin sanasta gal, joka tarkoittaa tyttöä.
Gyaru-tyyliin kuuluu tarkka ja huolellinen laittautuminen sekä trendikäs pukeutuminen ja lisäksi useasti myös tekoripsien, tekokynsien tai värillisten, silmiä suurentavien piilolinssien käyttö. Gyaru-kulttuuriin kuuluvat läheisesti myös eurobeat-musiikin tahtiin tanssittava parapara-tanssi ja decoden eli erilaisten tavaroiden koristelu. Tokiossa Shibuyan alueella sijaitseva suuri, monikerroksinen kauppakeskus Shibuya 109 on täynnä gyaru-tyylisiä vaatekauppoja. Gyarussa on tärkeää olla perillä viimeisimmästä muodista, jota esitellään erilaisten muotilehtien sivuilla. Ylivoimaisesti suosituin gyaru-lehti on Egg. Muita lehtiä ovat muun muassa Ranzuki, Popteen, Ageha ja Jelly.
Alkuperä

Gyaru-tyyli syntyi 1990-luvun alussa, jolloin kogal-suuntaus oli muodissa nuorten lukiolaistyttöjen keskuudessa. He halusivat kapinoida valtavirtaa ja japanin kauneusstandardia vastaan muuttamalla ihonsa tummaksi ja hiukset vaaleaksi. He järkyttivät ihmisiä nostamalla koulupukujensa hameet mahdollisimman ylös ja pukeutumalla tarkoituksellisen provosoivasti. Tyyliin kuului mahdollisimman nuorelta näyttäminen. Löysät sukat olivat muotia. Mediassa lukiolaistytöt kuvattiin silti erilaisina: heillä oli pitkät hameet, saparot ja valkoiset polvisukat. Kogalia ei juuri mediassa näkynyt. Alun perin kogal-muotiin keskittynyt Egg-lehti syntyi näihin aikoihin vastaamaan tähän puutteeseen.
1990-luvun lopulla kogalin rinnalle alkoi muodostua uusi tyyli, ganguro. Tyyliä kutsuttiin aluksi myös nimellä loco gyaru. Ganguro-tyylissä olivat muotia havaijilaisvivahteet, värikkyys, platform-saappaat, vahva rusketus ja vaalea meikki. Egg-lehti alkoi käsitellä kogalin sijasta ganguroa. Samalla parapara-tanssin suosio alkoi kasvaa. Gangurot veivät tyyliä yhä pidemmälle, ja syntyi gonguro, jossa rusketus oli yhä tummempaa ja meikki vaaleampaa.
2000-luvun alussa ganguro/gonguro-tyyli alkoi mennä pois muodista, ja pitkälle äärimmäisyyksiin viety yamanba syntyi. Vaatteet olivat todella värikkäitä, hiukset näyttäviä ja meikki huomiota herättävää. Yamanba-nimi tarkoitti alun perin Fuji-vuorella elävää vanhaa, rumaa noitaa. Japanilaisilla oli ja on edelleenkin ennakkoluuloja yamanboja kohtaan. Yleinen ennakkoluulo oli se, etteivät yamanbat peseydy eivätkä huolehdi hygieniastaan. Vuoden 2004 tienoilla nimi yamanba lyhennettiin muotoon manba. Samoihin aikoihin sentaa gai- ja kigurumin-tyylit syntyivät. Alba Rosa oli suosituin vaatemerkki. Kaikkien aikojen tunnetuimman gal circlen, Angeleekin, kulta-aika alkoi, ja circlen jäsenet loivat uutta muotia. Manbasta erottuivat hillitymmät alalajit banba ja bibinba. Vuoden 2006 Campus Summit-paraparatapahtumassa syntyi tsuyome manba-tyyli, mutta se saavutti suosiota vasta vuonna 2007. Tsuyome manba oli täysin äärimmäisyyksiin vedettyä isoine, neonvärisine hiuksineen ja valkoisine pandameikkeineen. Vuonna 2008 Angeleekin seitsemäs sukupolvi valmistui circlestä, ja samalla manban suosio laantui. Samaan aikaan Egg-malli Kaoru Watanabe oli suosittu, ja hän loi haady gal-tyylin. Nykypäivän gyaru-kei alkoi olla kaikista suosituin tyyli.
Tyylin suuntaukset

Gyaru-kei (ギャル系) on tavallisin ja yleisin, nykyaikainen gyaru-tyyli. Alatyylejä kehittyy ja tulee lisää jatkuvasti. Niiden rajat ovat liukuvia.selvennä Alatyylejä ovat muun muassa amekaji (american casual), rokku (rock) ja haady. Amekaji-tyylille ovat tyypillisiä löysät housut ja todella värikkäät vaatteet, joissa on isoja, räikeitä printtejä. Kuuluisin amekaji-tyylisiä vaatteita myyvä brändi on Cocolulu. Haady on tullut suosituksi Egg-lehden mallin Kaoru Watanaben värikkään, omaperäisen tyylin kautta. Haady suosii iloisia, värikkäitä ja rohkeita printtejä.
Yamanbojen kadotessa katukuvasta 2000-luvun jälkeen värikkäät manbat nousivat esille tai syntyivät silloin. Manban tunnistaa usein hyvin voimakkaasta ruskeaksi meikatusta ihosta sekä musta-valkoisesta kasvomeikistä. Tyyliin on yhdistetty myös piilolinssen käyttö sekä voimakkaan värikkäät vaatteet.
Tyyleistä eniten mahdollisesti Lolitaa muistuttava on Himegyaru, prinsessamainen tyyli, jonka tyylisistä vaatteista löytyy usein pitsiä, rusetteja sekä hyvin hintavia asusteita. Myös elegantit ja muhkeat kampaukset kuuluvat tyyliin.
Miespuolisille gyaru-kulttuurin harrastajille ovat mahdollisia mm. Gyaru-oh- tai Onii-kei-tyylit, ja Japanista heille löytyy gyaru-tyyliin yhdistetyn Shibuya 109:n oma versio, 109-2. Miespuolisella gyarulla voi nähdä kuten tytölläkin muhkeita, lennokkaita kampauksia, tyylikästä pukeutumista ja jopa mahdollisesti ruskettunutta ihoa.
Mago gyaru on yläaste- tai lukioikäinen gyaru.
Kiguruminilla tarkoitetaan usein eläin- tai sarjakuvahahmoaiheiseen yöpukutyyppiseen haalariin pukeutuvaa gyarua.
Banballa on kevyempi meikki kuin Manballa, mutta vaatteet ovat värikkäämpiä, ja kyoba boi on miespuolinen Manba.
Tyylin suuntaukset > Gyaru länsimaissa

Gyaru-tyyli on synnyttänyt uusia, erilaisia tapahtumia, lehtiä sekä kauppoja. Vaikka tyyli välillä katosikin, on se nyt ottanut jalansijansa myös Suomessa yhä vahvemmin. Myös Suomessa järjestetään erilaisia gyaru-tapahtumia ja muotinäytöksiä, yleensä conien yhteydessä. On olemassa myös monia gyaru-tyyliin keskittyneitä blogeja sekä Suomessa että ulkomailla. Suomessa on neljä gal circleä (gyaru-sa/ギャルサー).[lähde? ] Gal circle on gyarujen ryhmä, joka järjestää miittejä ja tapahtumia, jotka liittyvät gyaru-tyyliin, musiikkiin ja parapara-tanssiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jokinen, Liisa: He ovat gyaruja – Ensin Japanista tuli lolita-muoti, sitten gyarut. Katumuoti, Helsingin sanomat 9.4.2010.[vanhentunut linkki]
Silvander, Lauri: Söpöilevät äidit ovat Japanissa arvostettuja vanhempia  11.12.2012. Yle Uutiset.
Hermann Aldinger

| Hermann Aldinger> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1907 Nürnberg
Kuollut: 2. marraskuuta 1993 (86 vuotta) München, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa  Saksa
Palvelusvuodet:  1935-1945 (Wehrmacht) 1956–1970 (Bundeswehr)
Komentajuudet:  1. Luftwaffendivision
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:   eversti  kenraalimajuri
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Hermann Aldinger (22. heinäkuuta 1907 Nürnberg – 2. marraskuuta 1993 München) oli toisessa maailmansodassa taistellut Saksan ilmavoimien ilmatorjuntaupseeri. Hän liittyi 1956 sodan jälkeisen Saksan ilmavoimiin, mistä hän jäi eläkkeelle kenraalimajurina.
Hermann Aldinger syntyi 22. heinäkuuta 1907 Nürnbergissä. Hän astui palvelukseen 20. huhtikuuta 1927 Saksan maavoimien kenttätykistöön. Hänet ylennettiin 1. marraskuuta 1933 yliluutnantiksi. Hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1935 ilmavoimiin ilmatorjuntapatteristo Döberitziin. Hän oli 6. marraskuuta 1936 ilmatorjuntarykmentti 12 II patteristossa ja 6. marraskuuta Legion Condorin ilmatorjuntapatteristo F:ssä patterinpäällikkönä. Hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1937 koulutuspatteristoon Wustrowiin. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1. marraskuuta. Hänet siirrettiin 19. huhtikuuta Kampfgeschwader 257:n esikuntaan, missä hän oli 8. kesäkuuta 1938 asti. Hän palveli eri tehtävissä muun muassa 10. armeijan ilmatorjuntaosastossa.
Toisen maailmansodan alkaessa hän oli koulutusosaston operaatioupseerina, mihin tehtävään hänet oli siirretty 15. lokakuuta 1939.
Hän kuoli 1. marraskuuta 1993.
Connie Nielsen

| Connie Nielsen |
| --- | --- |
 Connie Nielsen San Diegon Comic-Conissa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1965 (ikä 59)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Lucilla (Gladiator), Hippolyta (DC Extended Universe)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Connie Inge-Ilse Nielsen (s. 3. heinäkuuta 1965) on tanskalainen näyttelijä. Hän syntyi Frederikshavnissa ja asui useita vuosia Italiassa ennen asettumistaan Yhdysvaltoihin vuonna 1996.
Nielsen on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Paholaisen asianajaja (1997),   Operaatio Mars (2000), Gladiator (2000), One Hour Photo (2002), Saalistaja (2003), Basic (2003), Nymphomaniac (2013) ja Wonder Woman (2017). Tanskalaisessa elokuvassa hän esiintyi ensi kertaa vasta vuonna 2004. Hän on vieraillut myös televisiosarjassa Kova laki: Erikoisyksikkö, jossa hän tuurasi erikoistehtäviin lähtenyttä Olivia Bensonia 8. kaudella kuuden jakson ajan.
Nielsenillä on vuonna 1991 syntynyt poika. Hän seurusteli Lars Ulrichin kanssa; parille syntyi poika vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Connie Nielsen Wikimedia Commonsissa
Connie Nielsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Connie Nielsen Elonetissä.
Curse of Enchantia

| Curse of Enchantia |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Core Design
Julkaisija:  Virgin Interactive ja Core Design
Jakelija:  Sega
Tuottaja:  Jeremy Heath‑Smith
Suunnittelija:  Robert Toone, Ian Sabine, Chris Long
Taiteilija:  Rolf Mohr, Billy Allison, Stuart Atkinson
Säveltäjä:  Martin Iveson
Ohjelmoija:  Robert Toone
Julkaistu:  1992
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, DOS
Jakelumuoto:  Levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Curse of Enchantia on Core Designin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 1992 Amigalle ja DOS:lle.
Vastaanotto

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 89/100.
Peli on saanut The One -lehden arvostelussa arvosanaksi 79/100.
Aiheesta muualla

Curse of Enchantia MobyGamesissa (englanniksi)
Curse of Enchantia Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Hinni Aarninsalo

| Hinni Aarninsalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1981 (ikä 42–43)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  radio- ja televisiotoimittaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2001–
Hinni Aarninsalo (s. 1981) on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja.
Aarninsalo tunnetaan erityisesti entisen YLE Extra -kanavan ohjelmasta Extra Large, Yle Teeman keskusteluohjelmasta Popkult ja Yle TV1:n ajankohtaisohjelmasta A-studio: Stream. Hän on työskennellyt myös radiokanavilla YleQ ja YleX. Aarninsalo on tehnyt toimittajan töitä vuodesta 2001.
Aarninsalo on opiskellut Lontoossa School of Oriental and African Studies -yliopistossa ja on suorittanut siellä tutkinnot kansainvälisestä politiikasta sekä media- ja kulttuurintutkimuksesta. Hän on tutkinut homoseksuaalisuuden vastaisuutta kolmessa Itä-Afrikan maassa: Ugandassa, Keniassa ja Ruandassa.
Aiheesta muualla

Hinni Aarninsalo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saulo, Sandra: "Jokainen moka on lahja" popkultisti Hinni Aarninsalo Puhekupla – Kurkistus kulisseihin.  12.6.2008. Yle Ohjelmaopas. Arkistoitu 4.8.2008. Viitattu 1.4.2020.