stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marib
Historia > Myöhempi historia

Islamilaisessa historiankirjoituksessa profeetta Muhammadin sanotaan nimittäneen Jemenin kaupunkeihin kuvernöörejä persialaisen kuvernööri Badhanin kuoltua. Maribiin lähetettiin muuan Abu Musa al-Ash'ari. Maribista tuli sittemmin islamilaisen Jemenin paikallinen hallintokeskus. Sen merkitys oli kuitenkin vähentynyt selvästi. Paikka mainitaan tämän jälkeen historiallisissa lähteissä ajoittain. Vuonna 1640 Husain bin Muhammad bin Nasir julistautui paikalliseksi emiiriksi, ja Marib oli käytännössä itsenäinen oma ruhtinaskuntansa. Carsten Niebuhr kuvaili paikallista emiiriä köyhäksi, ja itse kaupunki käsitti noin 300 taloa. Marib oli silti Niebuhrin mukaan oman alueensa merkittävin kaupunki. Eduard Glaser kirjoitti vuonna 1888 Maribissa olleen vain 80 taloa ja noin 600 asukasta. Vuonna 1932 paikan valtasivat imaami Yahya Muhammad Hamid ed-Dinin joukot ja viimeinen Maribin emiiri kukistui.
Pohjois-Jemenin sisällissodan aikana Maribissa käytiin ankaria taisteluja kuningasmielisten ja tasavaltalaisten välillä. Kuningasmieliset olivat vallanneet kaupungin lokakuussa 1962, tasavaltalaiset maaliskuussa 1963 ja kuningasmieliset taas vuonna 1965. Suuri osa tiheään rakennetusta vanhastakaupungista tuhoutui ilmaiskuissa taistelujen aikana. Vanha Marib raunioitui ja sen asukkaat muuttivat hieman sen ulkopuolelle. Vuonna 1981 valmistui Sanaan johtava maantie, jota ennen nopein tapa päästä kaupunkiin oli ollut lentoliikenne. Jemenin sisällissodan aikana kaupunkia ovat hallinneet huthienvastainen Saudi-Arabian johtama liittouma. Kaupungilla on strateginen merkitys, sillä ympäröivä maakunta on yksi Jemenin tärkeimmistä öljyn ja maakaasun tuotantoalueista ja alueen hallinnasta on käyty taisteluja. Kaupunkiin on tullut suuri määrä pakolaisia ja samalla keskushallinto on kiinnittänyt siihen aikaisempaa enemmän huomiota esimerkiksi rakennushankkeiden kautta.
Väestö

Maribin kaupungin asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 13 863 ja suuremman piirikunnan 39 495. Kaupungin  asukkaat olivat pääasiassa zaidilaisia muslimeja. Jemenin sisällissodan alettua Maribiin on saapunut suuria määriä maan sisäisiä pakolaisia.
Maribin pato.
Temppelin raunioita.
Maribista löydetty naishahmo 100- tai 200-luvulta eaa.
Maksim Vorobjov

Maksim Vorobjov
Näkymä Jerusalemista, 1821
Salamaniskusta murtunut tammi, 1842, vaimon kuoleman allegoria.
Maksim Nikiforovitš Vorobjov (ven. Макси́м Ники́форович Воробьёв; 17. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1787 Pihkova - 11. syyskuuta (J: 30. elokuuta) 1855 Pietari) oli venäläinen romantiikan ajan maisemalaalari.
Elämäkerta

Vorobjov syntyi sotilasperheeseen, jonka isästä oli eläköidyttyään tullut Pietarin taideakatemian vartija. Maksim pääsi sinne opiskelemaan vuonna 1798 arkkitehtuuria, mutta valmistui sieltä maisemamaalarina vuonna 1809.
Vuonna 1814 hänestä tuli akateemikko, vuonna 1815 apulaisprofessori, vuonna 1823 professori ja vuonna 1843 kunniaprofessori. Hänellä oli monia oppilaita, heidän joukossaan Ivan Aivazovski, Aleksei Bogoljubov ja Tšernetsovin veljekset.
Huolimatta opetustyöstään Vorobjov maalasi koko elämänsä ajan. Hän maalasi kaupunki- ja merinäkymiä, arkkitehtuurisia monumentteja, maisemia ja sotakuvia. Hän matkusteli paljon, erityisesti vuonna 1813 Venäjän joukkojen matkassa, aikana jolloin hän loi joitain unohtumattomimmista maisemistaan, merinäkymistään ja kaupunkinäkymistään ulkomailta. Kotimaasta joitakin merkittäviä teoksia ovat Näkymä Moskovasta ja Näkymä Jauzalta Kremliin Moskovassa. Hänen Lähi-idän matkallaan tekemät maalaukset, kuten Näkymä Jerusalemiin ja Itämainen maisema, toivat hänelle ehkä eniten mainetta. 1820-luvun lopussa Vorobjov vieraili Venäjän–Turkin sodan sotanäyttämöllä Tonavalla, jossa hän teki joitain merkittävimmistä myöhäisistä töistään. Maksim Vorobjovin teokset vaikuttivat moniin venäläisiin taidemaalareihin, hiedän joukossaan hänen adoptoitu poikansa Sokrat Vorobjov.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maksim Vorobjov Wikimedia Commonsissa
Teoskuvia sivulla Olga's Gallery
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Maxim Vorobiev
Käännös suomeksi
Maiwandin taistelu

Maiwandin taistelu käytiin Afganistanin kruunua tavoitelleen Muhammad Aijub Khanin joukkojen ja brittien välillä toisen afgaanisodan aikana Maiwandissa 27. heinäkuuta 1880. Taistelu päättyi brittien huomattavaan tappioon ja heidän vetäytymiseensä Kandahariin. Kandahar piiritettiin, mutta piirittäjät voitettiin myöhemmin.
Tausta

Maiwandin taistelu käytiin toisen afgaanisodan aikana. Jaqub Khanin veli Muhammad Aijub Khan päätti yrittää ottaa valtaistuimen itselleen ja heinäkuussa 1880 hän lähti suuren sotajoukon kanssa kohti Kandaharia. Joukkoon oli liittynyt entisiä Afganistanin armeijan sotilaita, sekä uskonnollisista syistä hänen riveihinsä saapuneita taistelijoita.
Brittikenraali G.R.S. Burrowsin komentama brittiosasto eteni puolestaan Kandaharista kohti Helmandjokea estääkseen 'Aijub Khanin joukkoja ylittämästä jokea. Brittejä oli yhteensä 2 599 ja mukanaan heillä oli 3 000 huolto- ja kuljetusjoukkoihin kuulunutta, sekä kuusi tykkiä. Toiset kuusi tykkiä saatiin brittien afgaaniliittolaisilta, jotka loikkasivat 'Aijub Khanin puolelle. Afgaanien oli tarkoitus pitää asemat Girishissä ja loikkaus teki joen puolustamisesta mahdotonta Britit vetäytyivät Khushk-i-Nakhudiin jonkin matkan päähän Kandaharista. 26. heinäkuuta brittien tiedustelu ilmoitti 'Aijub Khanin etujoukkojen edenneen Maiwandiin. Afgaanien joukkoihin kuului arviolta yli 25 000 miestä ja 30 tykkiä. Burrows päätti edetä joukkoineen Maiwandiin ja ottaa yhteen afgaanien kanssa näiden vielä marssiessa.
Taistelu

Afgaaniarmeija Maiwandissa havaittiin noin kello kymmeneltä aamulla 27. heinäkuuta. Britit ottivat hyökkäämisen sijaan puolustusasemat, minkä myötä aloite siirtyi afgaaneille. Afgaanien ratsuväki hyökkäsi brittien vasenta siipeä vastaan ja jalkaväki uhkasi sitä oikealla. Martini–Henry-kivääreillä varustetut britit torjuivat afgaanit oikealla ja pyrkivät etenemään vasemmalla hajottaakseen afgaanien hyökkäyksen. Eteneminen pysähtyi kuitenkin afgaanien tykkituleen. Afgaanit olivat kärsineet kuitenkin suuria tappioita ja he ryhmittyivät uudestaan. Afgaanit hyökkäsivät uudelleen noin kello puoli kolmen aikaan iltapäivällä. Brittien tykistön ammukset olivat loppuneet ja upseeriensa menettäneinä osa yksiköistä alkoi paeta. Brittien ratsuväen hyökkäys ei onnistunut ja 100 sotilasta brittien takavartiostossa saarrettiin ja tuhottiin. Burrows tajusi tilanteen kääntyneen toivottomaksi ja määräsi joukkonsa vetäytymään kohti Kandaharia, jonne saavuttiin seuraavana päivänä.
Seuraukset

Britit olivat menettäneet taistelussa 962 sotilasta kaatuneina ja 161 haavoittuneina. Afgaanien tappioita voi vain arvioida, mutta he menettivät ehkä noin 5 500 kuolleina ja 1 500 haavoittuneina. Maiwandin taistelu lukeutuu brittien Viktoriaanisen kauden suurimpiin tappioihin. Paštujen keskuudessa taistelun sankariksi nostettiin Malalai-niminen nainen, joka innosti laulaen taisteluun osallistuneita sotureja eturivin joukossa saaden lopulta surmansa luodista. Sittemmin Afganistanissa hänet on nostettu kansallissankarin asemaan.
Afgaanit etenivät edelleen Kandahariin, joka piiritettiin. Afgaanien voitostaan saavuttama etu jäi kuitenkin lopulta vähäiseksi, sillä Kabulista saapunut 10 000:n britin armeija voitti heidät Frederick Robertsin johdolla.
Maiwandin taisteluun osallistuneista hahmoista ehkä tunnetuin on fiktiivinen Sherlock Holmesin apuri Tohtori Watson.
Brittien ratsuväki pakenee taistelukentältä. Richard Caton Woodvillen maalaus vuodelta 1883.
Mahaviran lause

Mahaviran lause on jännenelikulmioon liittyvä tulos Euklidisessa geometriassa. Jos jännenelikulmion sivujen pituudet ovat 
 a,b,c ja
 d sekä lävistäjien pituudet  n ja  m, on  m^{2}={\frac {(ab+cd)(ac+bd)}{ad+bc}} ja  n^{2}={\frac {(ad+bc)(ac+bd)}{ab+cd}}. Mahaviran lause seuraa Ptolemaioksen lauseesta.
Marko Kämäräinen

Marko Kämäräinen on keskisuomalainen stand up -koomikko. Hän esiintyi televisiossa Komiikkatehdas-nimisessä ohjelmassa (TV2 ja Yle FST, taltioitu Helsingissä). Ammatiltaan hän on luokanopettaja. Hän on myös Jyväskylän Seisomapaikkaklubin perustajajäsen.
DVD:t

Komediadynamo (2006)
Aiheesta muualla

http://www.markokamarainen.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Marko Honkola

Marko Honkola on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Honkola pelasi Superpesiksessä vuosina 1993–2011. Hän seurojaan olivat Seinäjoen Maila-Jussit, Nurmon Jymy ja Koskenkorvan Urheilijat. Seinäjoen Maila-Jusseissa pelatessaan kaudella 2001 Honkola voitti Superpesiksen kärkilyöntitilaston keräämällä kauden aikana 191 kärkilyöntiä. Nurmon Jymyssä pelatessaan Honkola saavutti SM-hopeamitalin kaudella 2005. Honkola pelasi urallaan 407 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa löi 17 kunnaria ja 112 tavallista juoksua, toi 250 juoksua ja keräsi 1697 kärkilyöntiä. 48 pelaamassaan pudotuspeliottelussa Honkola on lyönyt yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, tuonut 13 juoksua ja kerännyt 156 kärkilyöntiä. 20 pelaamassaan Superpesiksen karsintasarjan ottelussa Honkola on lyönyt kahdeksan juoksua, tuonut 23 juoksua ja kerännyt 95 kärkilyöntiä.
Maksim Tšudov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maksim Tšudov |  Maksim Tšudov |  Maksim Tšudov |  |
Maa:   Venäjä
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Anterselva 2007 | viesti |  |
|  Kultaa | Östersund 2008 | sprintti |  |
|  Kultaa | Östersund 2008 | viesti |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2007 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Östersund 2008 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2009 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Östersund 2008 | yhteislähtö |  |
Maksim Aleksandrovitš Tšudov (ven. Максим Александрович Чудов, s. 12. marraskuuta 1982 Baškortostan) on venäläinen ampumahiihtäjä, sprintin ja viestin maailmanmestari.
Tšudov saavutti Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hopeaa takaa-ajokilpailussa. Hän lähti kilpailuun sprintin (10 kilometriä) jälkeiseltä 13. sijalta, mutta nousi toiseksi kolmesta sakkokierroksestaan huolimatta. Eroa kilpailun voittaneeseen Ole Einar Bjørndaleniin oli toista minuuttia. Viestissä Tšudov hiihti toisen osuuden Venäjän joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden yli minuutin erolla Norjaan.
Tšudov voitti sprintin maailmanmestaruuden Östersundin MM-kilpailuissa 2008 19,8 sekunnin erolla Halvard Hanevoldiin; molemmat selviytyivät kilpailusta ilman sakkokierroksia. Takaa-ajossa Tšudov sijoittui Ole Einar Bjørndalenin jälkeen hopealle. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Venäjän joukkueessa, joka voitti kultaa lähes 50 sekunnin erolla Norjaan. Yhteislähtökilpailussa Tšudov saavutti pronssia kolmesta ohilaukauksestaan huolimatta; hän hävisi yhden sakkokierroksen kiertäneille Emil Hegle Svendsenille ja Ole Einar Bjørndalenille noin 25 sekuntia.
Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 Tšudov saavutti hopeaa takaa-ajossa. Välillä hänet nostettiin mestariksi Bjørndalenin saatua minuutin aikasakon väärästä reitinvalinnasta. Tuomaristo kuitenkin perui päätöksensä myöhemmin, jolloin Tšudov putosi takaisin toiseksi.  Vancouverin olympialaisissa 2010 hän hiihti kolmannen osuuden pronssia saaneessa Venäjän viestijoukkueessa.
Maailmancupissa Tšudov on voittanut neljä kilpailua, ollut yhdeksän kertaa toinen ja viisi kertaa kolmas. Kauden 2007–2008 kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja kaudella 2008–2009 viides.
Saavutuksia

MM-kilpailut:
Anterselva 2007: viestissä kultaa, takaa-ajossa hopeaa, sprintissä 13.
Östersund 2008: sprintissä ja viestissä kultaa, takaa-ajossa hopeaa, yhteislähtökilpailussa pronssia, normaalimatkalla viides
Pyeongchang 2009: takaa-ajossa hopeaa, sprintissä viides, yhteislähdössä seitsemäs, normaalimatkalla kymmenes
Hanty-Mansijsk 2011: normaalimatkalla yhdeksäs
Olympialaiset:
Torino 2006: sprintissä ja takaa-ajossa yhdeksäs, yhteislähdössä 15.
Vancouver 2010: viestissä pronssia
Nuorten MM-kilpailut:
Ridnaun-Val Ridanna 2002: takaa-ajossa hopeaa
Koscielisko 2003: kultaa takaa-ajossa ja viestissä, pronssia sprintissä
Saavutuksia > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Laji |
| 17. maaliskuuta 2007 |  Hanti-Mansijsk | takaa-ajo |
| 9. helmikuuta 2008 |  Östersund | sprintti |
| 18. joulukuuta 2008 |  Hochfilzen | normaalimatka |
| 10. tammikuuta 2009 |  Oberhof | sprintti |
| 15. helmikuuta 2009 |  Pyeongchang | takaa-ajo |

Tšudov MM-kisoissa 2008
Marcus Camby

| Marcus Camby |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Marcus D. Camby
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Hartford, Connecticut, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  211 cm
Paino:  107 kg
Nyk. joukkue:   Houston Rockets
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  2. varaus 1996 Toronto Raptors
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1996–1998 1998–2002 2002–2008 2008–2010 2010–2012 2012 2012–2013 2013–:   Toronto Raptors  New York Knicks  Denver Nuggets  Los Angeles Clippers  Portland Trail Blazers  Houston Rockets  New York Knicks  Houston Rockets
Marcus D. Camby (s. 22. maaliskuuta 1974 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-joukkue Houston Rocketsia. Camby oli vuoden 1996 varaustilaisuuden toinen varaus. Hän aloitti ammattilaisuransa Toronto Raptorsissa ja on edustanut myöhemmin New York Knicksiä, Denver Nuggetsia, Los Angeles Clippersiä, Portland Trail Blazersiä ja Houston Rocketsia. Hän on edustanut sekä Knicksiä että Rocketsia kahteen eri otteeseen. Jälkimmäiseen hän palasi vapaana pelaajana heinäkuussa 2013.
Camby kuuluu NBA:n 2000-luvun parhaimpiin puolustuspelaajiin. Kaudella 2006–2007 hänet valittiin NBA:n vuoden puolustuspelaajaksi, ja neljällä peräkkäisellä kaudella 2004–2008 hänet valittiin sarjan puolustuksen tähdistökentällisiin.
Aiheesta muualla

Profiili NBA.com:issa (englanniksi)
Profiili ultimatenba.com:issa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Marko Hilpo

Marko Hilpo on suomalainen pianisti ja kapellimestari. Hän on esiintynyt eri puolilla maailmaa resitalistina, yksinlaulujen säestäjänä ja kamarimuusikkona.
Hilpo opiskeli Sibelius-Akatemiassa Hamsa al-Wadi Jurisin ja Ilmo Rannan johdolla. Madridin Kuningatar Sofían koulussa hän sai opetusta Claudio Martínez Mehneriltä ja Dmitri Baškirovilta. Vuoden 2010 Maria Canals -pianokilpailussa Barcelonassa Hilpo sai kolmannen palkinnon ja erikoispalkinnon parhaasta Isaac Albénizin teoksen tulkinnasta.
Hilpo on soittanut solistina Radion sinfoniaorkesterin, Kuopion kaupunginorkesterin ja Vallèsin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on työskennellyt Sibelius-Akatemiassa, Teatterikorkeakoulussa ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Maria Alice

Maria Alice (Maria Alice de Fátima Rocha Silvas s. 23. lokakuuta 1961 Ilha do Sal, Kap Verde) on kapverdeläinen maailmanmusiikkilaulaja. Hänen musiikkityylinsä on fuusiota, ja se ammentaa innoitusta kapverdeläisistä rytmeistä.
Maria Alice aloitti laulamisen vuonna 1985. Vuonna 1991 hän muutti Portugaliin, jossa aloitti uransa tehden musiikkia yhdessä tunnettujen nimien, kuten klarinetisti Luís Moraisin kanssa. Vuonna 1994 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Ilha d..Sal, ja sai sillä portugalilaisen lehdistön huomion. Toisen levynsä julkaisemisen jälkeen Maria Alice keikkaili jo festivaaleilla ympäri Eurooppaa, ja sen jälkeen hän on esiintynyt muun muassa Kap Verdessä, Portugalissa, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, San Marinossa, Sveitsissä ja Moskovassa yhdessä Cesária Évoran rinnalla, ja kiertänyt Englantia Lura ja Nancy Vieiran kanssa "Kap Verden naiset" -projektissa. Vuonna 2017 Kap Verden hallitus palkitsi hänet ansiomitalilla.
Julkaisut

Ilha d'Sal (1993)
D'Zemcontre (1998)
Lágrima e Súplica (2002)
Tocatina (2008)
Maltan piiritys

Matteo Perez d'Aleccion fresko Maltan piirityksestä.
Maltan piiritys tapahtui vuonna 1565, kun osmanit hyökkäsivät Maltalle. Suleiman Suuri päätti vallata saaren ja tuhota siellä majaansa pitäneen Johanniittain ritarikunnan. Osmanien vahvuus oli noin 40 000 miestä, kun puolustajiin kuului vain 700 johanniittain ritaria ja jonkin verran muita joukkoja. Johanniitat kestivät piiritystä 112 päivää osmanien kärsiessä suuria tappioita. Piiritys päättyi, kun osmanit ajettiin pakoon Sisiliasta apuun tulleen pienen armeijan voimin.
Puolustajia johti Johanniittain suurmestari Jean Parisot de Valette, jonka mukaan on nimetty heti piirityksen jälkeen perustettu Vallettan kaupunki, joka on nykyään Maltan pääkaupunki.
Maltan presidentti

| Maltan presidentti |
| --- | --- |
 President ta' Malta
 
 Nykyinen Myriam Spiteri Debono 4. huhtikuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  San Antonion linna
Kauden pituus:  5 vuotta
Perustettu:  13. joulukuuta 1974
Ensimmäinen:  Anthony Mamo
Kotisivut:  
Maltan presidentti on Maltan valtionpäämies, jonka parlamentti valitsee viiden vuoden välein.[lähde? ] Presidentin asema on lähinnä seremoniallinen. Nykyinen presidentti on Myriam Spiteri Debono vuodesta 2024 lähtien.
Marcus Larsson

Dagerrotypia Marcus Larssonista maalaustelineensä ääressä.
Simon Marcus Larsson (1825–1864) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänen jylhää luontoa ja myrskyistä merta kuvannutta tyyliään on luonnehdittu romanttisen vauhdikkaaksi. Hän maalasi kuunvalossa villissä metsämaisemissa kohisevia koskia ja myrskyävällä merellä ajelehtivia aluksia. Larsson oli V. Melbyen oppilas. Hän oleskeli Düsseldorfissa vuosina 1852–1857 ja vuoden 1859 jälkeen Suomessa (mm. Runebergin luona Porvoossa), Pietarissa ja Lontoossa. Larssonin päätöitä ovat Haaksirikko Ruotsin rannikolla (1853) ja Vesiputous Smålandissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marcus Larsson Europeanassa
Maorinpodokarpus

| Maorinpodokarpus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Podokarpukset Podocarpus
Laji::  totara
Kaksiosainen nimi
 Podocarpus totara  G.Benn. ex D.Don 
Katso myös
   Maorinpodokarpus Wikispeciesissä   Maorinpodokarpus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Maorinpodokarpus eli totara (Podocarpus totara) on podokarpuskasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Maorinpodokarpusta kasvaa luontaisesti Uudessa-Seelannissa, jossa se on yleinen Stewartinsaarta lukuun ottamatta. Lajia esiintyy alamaalta 500 metrin korkeudelle asti.
Luontaisella esiintymisalueellaan maorinpodokarpus voi kasvaa jopa 30 metriä korkeaksi, mutta menestyy puutarhapuuna myös eteläisimmässä Euroopassa noin Irlannin korkeudelle saakka. Ennätysyksilöt ovat jopa 42,7 ja 51 metriä korkeita. Rungon paksuus on noin 2–3 metriä ja sen alaosassa ei ole oksia.
Maorinpodokarpuksen kaarnaa.
Maorinpodokarpuksen kaarna on harmaanruskeaa ja muuttuu lopulta syvä- ja leveäuurteiseksi. Neulaset ovat kellertävänharmaan sävyisiä, nahkamaisia, kovia ja otakärkisiä.
Maorinpodokarpus on herkkä Corynelia tropican aiheuttamalle lehtien sienisairaudelle.
Totara on alun perin kasvin maorinkielinen nimi.
Lääkinnällinen käyttö

Maorit ovat käyttäneet maorinpodokarpuksen meheviä käpyjä ripulin ja punataudin hoitoon. Päänahkaan hierottavan lehtiuutteen sanotaan edistävän hiustenkasvua.
Kasvi sisältää totaroli-nimistä yhdistettä.
Marcus Burghardt

| Marcus Burghardt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Saksa
Pyöräilijä
Pituus:  189 cm
Paino:  75 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2005–2007 2008–2009  2010-2016 2017–2021:  T-Mobile Team Team High Road / Team Columbia BMC Racing Team Bora-Hansgrohe
Suurimmat voitot
 Gent-Wevelgem 2007 Ranskan ympäriajo, etappi  Maantieajon Saksan-mestaruus 2017 
 Tiedot päivitetty: 10. tammikuuta 2024 
Aiheesta muualla
www.marcus-burghardt.com
Marcus Burghardt (s. 30. kesäkuuta 1983 Zschopau) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2005–2021.
Burghardt ajoi amatöörinä U-23 Wiesenhof -joukkueessa voittaessaan Bundesliiga Gerlingen -kilpailun vuonna 2004. Hän aloitti ammattilaisuransa  T-Mobile Team -tallissa seuraavana vuonna, jolloin sijoittui neljänneksi Dwars door Vlaanderen -kilpailussa.
Vuonna 2007 Burghardt voitti Gent-Wevelgem -klassikon ennen tallitoveriaan Roger Hammondia. Voiton ratkaisi Burghardtin irtiotto runsas kilometri ennen maalia. Hän voitti myös 3-Länder-Tour -ajon kolmannen ja viidennen etapin sekä pistekilpailun. Lisäksi hän oli paras Ruta del Sol -etappiajon sprinttikilpailussa ja sijoittui kolmanneksi E3 Prijs Vlaanderen -kilpailussa.
Vuonna 2008 Burghardt voitti Ranskan ympäriajon 18. etapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Carlos Barredon. Seuraavana vuonna hän oli Flanderin ympäriajossa seitsemäs.
Burghardt edusti BMC Racing Teamia 2010–2016. Vuoden 2010 Sveitsin ympäriajossa hän voitti pistekilpailun sekä viidennen ja seitsemännen osuuden. Seuraavana vuonna hän voitti Belgian ympäriajon sprinttikilpailun. Vuonna 2013 hän voitti Tour de Romandien mäkikirikilpailun.
Burghardt edusti Bora-Hansgrohe-joukkuetta viimeiset ammattilaisvuotensa 2017–2021. Hän voitti maantiejon Saksan-mestaruuden 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcus Burghardt Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (saksaksi)
Marcus Lattimore

| Marcus Lattimore |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1991 Duncan, Etelä-Carolina
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  183 cm
Paino:  105 kg
Pelipaikka:  Keskushyökkääjä
Seura
Pelinumero:  38
Seura:  San Francisco 49ers
Sarja:  NFL
Pelaajaura
NFL-varaus:  131. varaus, 2013 San Francisco 49ers
Pääsarjaura:  2013–2014
Marcus Lattimore (s. 29. lokakuuta 1991, Duncan, Etelä-Carolina) on  yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hänet varattiin NFL-liigan San Francisco 49ersiin, ja ennen ammattilaisuraansa pelasi yliopistojalkapalloa Etelä-Carolinan yliopiston joukkueessa.
Ura

Lattimorea pidettiin yhtenä vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ykkösnimistä, ja tilaisuuden parhaana keskushyökkääjänä. Kaksi vakavaa polvivammaa pudottivat hänet kuitenkin vasta neljännelle kierrokselle, jossa San Francisco 49ers varasi hänet tilaisuuden 131. pelaajana.
Lattimore joutui lopettamaan uransa vuonna 2014 vaikeiden polvivammojen takia. Hän ei osallistunut urallaan yhteenkään ammattilaistason otteluun.
Mateos

Mateos on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adolfo López Mateos (1910–1969), Meksikon presidentti 1958–1964
Ciriaco Benavente Mateos (s. 1943), espanjalainen katolinen piispa
David Mateos (s. 1987), espanjalainen jalkapalloilija
Mayte Mateos (s. 1951), espanjalainen laulaja, Baccara-yhtyeen jäsen
Raymundo López Mateos (1932–2000), meksikolainen katolinen piispa
Urko Vera Mateos (s. 1987), espanjalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.