stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Louis Palander
Myöhempi ura

Palander oli vuodesta 1881 laivaston Karlskronan telakan päällikkönä toimineen von Otterin adjutanttina sekä eri alusten kapteenina. Hänet ylennettiin vuonna 1889 toisen ja 1892 ensimmäisen luokan komentajakapteeniksi, 1896 kommodoriksi, 1900 kontra-amiraaliksi ja 1903 vara-amiraaliksi. Hän oli vuodesta 1892 kuninkaallisen sotatieteellisen akatemian jäsen ja vuosina 1896–1907 kuningas Oskar II:n yliadjutantti. Palander oli vuosina 1897–1899 Karlskronan telakan johtajana ja vuosina 1899–1901 meriasiain ylihallituksen (marinförvaltningen) pääjohtajana.
Ruotsin pääministeriksi kohonnut von Otter kutsui toukokuussa 1901 Palanderin hallituksensa meripuolustusministeriksi (sjöförsvarsminister), ja Palander jatkoi tässä tehtävässä yhtäjaksoisesti neljä vuotta hallitusten vaihtuessa. Hänen ministerikautenaan Ruotsin rannikkotykistö erotettiin omaksi aselajikseen, Ruotsin laivasto sai ensimmäisen sukellusveneensä, uusien alusten hankintaan myönnettiin varoja ja kantahenkilökuntaa lisättiin ja heidän palkkojaan  nostettiin. Palander vastusti jyrkästi Ruotsin ja Norjan unionin purkamista ja vaati vuonna 1905 Johan Ramstedtin hallitusta käynnistämään liikekannallepanon Norjan itsenäistymisen estämiseksi, mutta jäi vähemmistöön. Hän erosi Ramstedtin hallituksen mukana elokuussa 1905 ja jätti politiikan. Viimeksi hän oli vuosina 1905–1910 Tukholman laivastotukikohdan komentajana. Jäädessään eläkkeelle hän sai 1910 amiraalin arvon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis Palander Wikimedia Commonsissa
No Mean City

| No Mean City Nazareth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: tammikuu 1979
 Tuottaja(t): Manny Charlton
 Tyylilaji: heavy rock
 Kesto: 37.06
 Levy-yhtiö: Mountain Records  Vertigo Records  A&M Records 
Listasijoitukset
  34.  81.  88.
Nazarethin muut julkaisut
| Expect No Mercy 1977 | No Mean City 1979 | Malice in Wonderland 1980 |
No Mean City on Nazarethin studioalbumi vuodelta 1979. Toiseksi kitaristiksi yhtyeeseen liittyi tuolloin Zal Cleminson (ex-Sensational Alex Harvey Band). Musiikillisesti albumi on enemmän heavy rock -painotteinen.
Singlenä julkaistut "Star" (UK 54.) ja "May The Sunshine" (UK 22.) menestyivät hyvin listoilla ja myös albumi nousi top-40:neen Britanniassa, jossa yhtyeen menestys oli ollut laskussa muutaman aiemman vuoden aikana.
Albumi on nimetty Alexander McArthurin ja H. Kingsley Longin samannimisen novellin mukaan.
Kappaleet

Just To Get Into It (Agnew/Charlton/Cleminson/McCafferty/Sweet) - 4:24
May The Sunshine (Agnew/Charlton/Cleminson/McCafferty/Sweet) - 4:55
Simple Solution (Part 1-2) (Cleminson) - 4:59
Star (Charlton/McCafferty) - 4:55
Claim To Fame (Charlton) - 4:30
Whatever You Want Babe (Charlton) - 3:41
What's In It For Me (Charlton) - 4:20
No Mean City (Part 1-2) (Agnew/Charlton/Cleminson/McCafferty/Sweet) - 6:32
Kappaleet > Remasteroitujen versioiden (Castle 1999 ja Eagle 2002) bonuskappaleet

May The Sunshine (single edit) - 3:31
Whatever You Want Babe (single edit) - 2:59
Star (USA-versio) - 4:54
No Mean City (vaihtoehtoinen versio, Eaglen painoksessa)
Simple Solution (vaihtoehtoinen versio, Eaglen painoksessa)
Kappaleet > Salvo Recordsin vuoden 2010 remasteroidun version bonuskappaleet

May The Sunshine - 3:31
Snaefell (Charlton/Cleminson) - 3:37
Muusikot

Dan McCafferty: laulu
Manny Charlton: kitara
Zal Cleminson: kitara
Pete Agnew: basso, taustalaulu
Darrell Sweet: rummut
Nazareth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Nazareth  Exercises  Razamanaz  Loud ’N’ Proud  Rampant  Hair of the Dog  Close Enough for Rock ’N’ Roll  Play ’n’ the Game  Expect No Mercy  No Mean City  Malice in Wonderland  The Fool Circle  2XS  Sound Elixir  The Catch  Cinema  Snakes ’N’ Ladders  No Jive  Move Me  Boogaloo  The Newz  Big Dogz  Rock 'n' Roll Telephone  Tattooed on My Brain  Surviving the Law 
Livealbumit:   It's Naz  Live at the Beeb  Homecoming 
Kokoelmat:   Greatest Hits  Hot Tracks  The Ballad Album  The Ballad Album Vol II  From the Vaults  Greatest Hits Volume II  The Very Best of Nazareth  Maximum XS  The Anthology
Nireus

Nireus (m.kreik. Νιρεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean mieshahmon nimi.
Nireus, Poseidonin ja Kanaken poika.
Nireus, Kharopoksen ja nymfi Aglaiaksen poika, joka hallitsi kuninkaana Symeä ja osaa Knidiasta, osallistui Troijan sotaan kreikkalaisten puolella. Hän purjehti Troijaan komentaen Symen joko kolmea tai kuuttatoista alusta. Nireus oli tunnettu komeudestaan jääden toiseksi ainoastaan Akhilleukselle, mutta taisteluihin hän oli arka. Hänet surmasi taistelussa joko Eurypylos tai Aineias.
Muita merkityksiä

173086 Nireus, troijalainen asteroidi
Loimijoen valuma-alueen lasketut järvet

Loimijoen valuma-alueen lasketut järvet ovat Loimijoen valuma-alueella sijaitsevia niitä järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kahdensadan vuoden aikana järvenlasku. Lasketun järven vedenpintaa on alennettu tai sen vesiallas on tyhjennetty kokonaan. Kuivatettu järvi tarkoittaa sitä, että kaikki tai lähes kaikki sen vedet on laskettu pois. Jäljelle on jäänyt kosteikko tai luhta, jollainen on nykyään monen lintuveden perusta; tai jäljelle on jäänyt metsittyvä suo tai niitty. Jotkut alueet on raivattu pelloksi. Entisen järven pohja pidetään kuivana ojittamalla tai salaojittamalla se niin, että sadevesi virtaa sieltä pois.
Seuraavassa on luettelonomaisesti esitelty tunnettuja tapauksia Loimijoen valuma-alueen lasketuista tai kuivatetuista järvistä. Kaikki järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merkittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivaamisesta ovat syntyneet suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Loimijoen valuma-alueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan. Esittely alkaa Loimijoen suistosta ja seuraa jokivartta myöten yläjuoksun suuntaan. Pohjatietoina ovat Kansalaisen karttapaikka ja Oiva-tietokanta, joka on Ympäristöhallinnon eri hallintokuntien yhteispalvelu. Tässä on käytetty lähteinä myös vanhoja karttoja, joissa järven nimi voi olla eri kuin nykyään. Nämä nimet on esitetty lainausmerkeissä. Kuivatettujen järvien nimien vieressä on viite paikan koordinaatteihin. Linkkiä seuraamalla voi paikallistaa kuivatetun järven sijainnin esimerkiksi Karttapaikan palvelusta.
Loimijoen uoma tai siihen laskevat joet

Loimijoen uomassa Vännilän alapuolella vaikuttaa olleen järvi , joka on hävinnyt Loimijoen koskien perkauksissa.
Punkalaitumenjoen valuma-alueella on jäljellä seitsemän luontaista järveä ja niiden lisäksi ihmisen toiminnasta syntyneitä lampia tai tekojärviä. Monet hävinneistä vesialtaista olivat joen koskien alaisia suvantoja, jotka ovat hävinneet joen perkauksissa. Joen uomassa sijaitsi myös pieni järvi, jonka läpi joki virtasi. Se sijaitsi nykyisen Punkalaitunen taajaman yläpuolella ja sen paikalla lukee nykyisissä kartoissa Kuparinjärviö . Halkivahan kirkon lähellä sijaitsi vanhojen karttojen mukaan suurempi nimetön järvi. Sen paikalla lukee nykykartoissa Vaskiluodonsuo . Vuonna 1856 laskuluvan saaneen Aukkojärven sijainti on sen sijaan tuntematon.
Hanhijoella on suoritettu useita joen perkauksia, joista ensimmäiset Ruotsin vallan aikana vuonna 1794. Eräs perkaushakemus mainitsee järvenlaskun ja sillä on mahdollisesti tarkoitettu järveä tai lampea Hanhijoen alajuoksulla. Järvi on silloin todennäköisesti ollut nimeltään Hanhijärvi . Täällä olevaa Järvensuota ei pidä sekoittaa Humppilan Järvensuohoon.
Jänhijoella olevassa Kalsun laaksossa on voinut olla muinainen järvi .
Kojonjoella Humppilassa on sijainnut järvi, jonka nimi oli Rautajärvi. Sen kuivatus alkoi vuoden 1865 jälkeen. Useiden vaiheiden jälkeen työ saatiin lopulliseen päätökseen 1950-luvulla, kun koko järven pohja oli saatettu viljelyyn. Koijärvi päätettiin laskea 1890-luvulla. Työt jatkuivat vuoteen 1910 saakka, jolloin sen vedenpinta oli alentunut metrin verran.
Pyhäjärven alue

Tammelan Pyhäjärvi on Loimijoen pääjärvi. Vuosina 1821−1827 Loimijoen joen yläjuoksua perattiin voimakkaasti ja järven vedenpinta saatiin sen avulla alenemaan pari metriä. Koska Kuivajärvi on lähes samalla vedenkorkeudella Pyhjäjärven kanssa ja yhteydessä siihen Saarensalmen välityksellä, laski myös se yhtäpaljon. Vedenpintaa on alennettu tämänkin jälkeen vähän, viimeksi 1950-luvulla.
Torronsuon pohjoispuolella sijaitsee Talpianjärvi, jota laskettiin 1800-luvun loppupuolella, mutta koska tämän alapuolella sijainnut Kalliojärvi oli lähes Pyhäjärven korkeudella, voitiin molemmat vain laskea suoksi eikä niitä saatu viljelyn pariin. Myöhemmin Kalliojärvi kuivatettiin pelloksi, mutta se onnistui vasta kun vesialtaan syvimpään kohtaan sijoitettiin pumppuaseman ottoputki. Talpianjärvi on edelleen kuivattamatta ja se on liitetty hyvänä lintujärvenä mukaan Torronsuon kansallispuistoon.
Pyhäjärven etelärantaan laskevan Myllyojan latvoilla sijaitsee Kivilammi, jonka kuivattamisajankohtaa ei tiedetä tarkalleen.
Myllyjoen alue

Myllyjoki laskee Kuivajärveen sen pohjoispäähän. Myllyjoen valuma-alueella on muutama laskettu järvi. Lähelle Myllyjoen suistoa yhtyy siihen lännestä Alhonoja, joka on Mustialanlammin laskuoja. Mustialanlammi on laskettu ennen vuotta 1838, jolloin järvenlaskun vesijättömaat jaettiin osakkaiden kesken. Järveä on laskettu vielä tämänkin jälkeen. Myllyjoen keskusjärvi Pehkijärvi on myös ollut järvenlaskun kohteena. Vuonna 1836 suoritettiin järvenlaskussa syntyneiden maatumien jako yhdessä ylempänä olleen ja samaan aikaan lasketun Susikaslammin kanssa. Järvenlaskun tarkkaa ajankohtaa ei tunneta, mutta sen jäljiltä Susikaslammi muuttui luhtamaiseksi kosteikoksi.
Teuronjoen valuma-alueella, joka laskee Pehkijärveen sen itäosaan, on useita järvenlaskun kohteita. Joen lähdejärvi Rautijärvi ja sen alajuoksulla oleva Kuusilammi laskettiin vuoden 1862 luvansaannin jälkeen. Pinnanlaskut suoritettiin perkaamalla järvien välinen Pihonjoki ja Kuuslammista eteenpäin oleva Teuronjoen alkuosuus. Kyläsillanjoen perkaus vaikuttaa ilmeiseltä, koska Kylänlammi on aivan lasketun järven näköinen. Tähän on tarjoutunut tilaisuus vasta Rautijärven laskun jälkeen, jolloin on voitu syventää Kyläsillanjokea ja samalla hieman tyhjentää Kylänlammia.
Sotkajärven laskemiseksi on anottu lupa vuonna 1857. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liiallisen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski myös sitä. Vuoden 1884 Senatin kartaston ja nykykarttojen vertaulu osoittaa selvästi, että järvenlasku on Sotkajärvessä toteutunut ennen 1880-lukua. Myllyharjun uoman aleneminen on selvä tosiasia.
Turpoonjoen valuma-alue

Ilmetynjoen valuma-alueella on kolme järveä, jotka vaikuttavat lasketuilta. Niistä ei ole saatavissa dokumentteja, mutta niiden rantaviiva kulki 1880-luvulla eri tavalla kuin nykykartoissa. Selvin tapaus on Iso-Ilmetty, jonka läpi Ilmetynjoki aikoinaan virtasi. Nykyään järvi on kutistunut ja joki virtaa luhtamaisen järven ohitse, eikä sen läpi, niin kuin se aiemmin teki. Kaksi muuta laskettua järveä sijaitsevat Pääjärveen laskevassa Järviniitunjoen valuma-alueella. Järvet ovat Myllyjärvi ja Pitkäjärvi, joiden rantaviiva, saaristo ja koko ovat hieman muuttuneet.
Turpoonjoen alueella sijaitsi Senaatin kartastossa Punilan kohdalla tien itäpuolellassa ollevassa painanteessa lampi , jota ei enää ole.
Liesjärven vedenpintaa alennettiin 1900-luvun alkuvuosina reippaasti. Järven keskisyvyydeksi on jäänyt kolme metriä. Syy laskuun olivat tukinuiton järjestelyt. Samasta syystä muutettiin Salkolanjärven laskuojaksi Taipaleen ylittäväksi Taipaleenojaksi. Tämän vaikutukset vedenpinnan korkeuteen ei tiedetä tarkkaan, mutta eräs seuraus oli Hullulammin pinnan aleneminen, kun sen läpi kaivettiin tukinuittoa varten laskuoja.
Nintendo-lehti

| Nintendo-lehti |
| --- | --- |
 Nintendo-lehden numero 6/1994
Aihealue:  Nintendo-laitteet ja -pelit
Julkaisija:  Semic
Perustettu:  1990
Lakkautettu:  1994
Ilmestymistiheys:  4–10 numeroa/vuosi
Kieli:  suomi
Nintendo-lehti oli Suomen virallinen Nintendo-pelejä käsittelevä lehti, jota julkaistiin vuosina 1990–1994. Lehden julkaisijana toimi Semic. Numeroita ilmestyi 41 (ml. näytenumero). Loppuvaiheessaan lehti yhdistyi Super Power -lehden kanssa.
Lehti oli paikallinen versio pohjoismaisesta Nintendo-magasinet-lehdestä, ja sen sisältö oli suurelta osin eri maiden toimitusten yhteistuotosta (joskin suuri osa Suomen lehden sisällöstä tuli muun muassa Ruotsista).
Lehden sisältö

Muiden kerholehtien tapaan Nintendo-lehden sisältöön kuului peli- ja laite-esittelyjä, lukijakilpailuja, ennätystuloksia peleistä sekä lukijoiden kysymyksiä ja vinkkejä. Lisäksi lehdessä julkaistiin lukijoiden kirjeenvaihtoilmoituksia, Nintendo-aiheisia sarjakuvia ja läpipeluuohjeita. Lehden journalistinen sisältö oli pääosin käännöstyötä. Välillä lehden välissä julkaistiin kerholiitettä Power Player.
Lehdessä listattiin paitsi myydyimmät Nintendo-pelit, myös vuokratuimmat.
Muihin artikkeleihin kuului muun muassa katsauksia pelikoneiden teknologiaan, pelintekijöiden haastatteluja ja pitkä Marioon keskittynyt artikkelisarja Mario Mania!.
Suurin osa lehden sisällöstä oli sarjakuvia. Nämä sarjakuvat olivat tyypillisesti yhdysvaltalaisista Nintendo Comics System- ja Nintendo Power -lehdistä. Super Mario Bros.- ja The Legend of Zelda -sarjakuvat olivat Nintendo Comics System -lehdistä, kuten myös Game Boy -sarjakuvat (Comics System), jossa reaalimaailmaan päässeet Super Mario Land -pelin viholliset eli minionit aiheuttavat tuhoa Marion ollessa jälleen kerran sankarina. Super Mario World- ja The Legend of Zelda: A Link to the Past -mangat oli alun perin julkaistu Nintendo Powerissa. Lisäksi lehdessä oli  Kapteeni N -sarjakuva.
Historia

Nintendo-klubin jäsenet olivat saaneet näytenumeron Nintendo-lehdestä ennen ensimmäistä varsinaista lehtipisteissä ilmestynyttä numeroa 1/1990.
Aiheesta muualla

Nintendo-lehdet skannattuna NES-Retromaailmassa
Last Days Of Eden

| Last Days Of Eden |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2011–
Tyylilaji:  power metal, sinfoninen metalli
Kotipaikka:  Asturias, Espanja
Laulukieli:  englanti, asturia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Last Days Of Eden on vuonna 2011 perustettu sinfonista metallia soittava yhtye Espanjasta.
Jäsenet

Ani M. Fojaco – laulu
Dani González – kitara, laulu
Adrián Huelga – basso
Juan Gómez – kosketinsoitin
Leo Duarte– rummut
Sara Ember – viulu
Andrea Joglar – säkkipilli, vihellykset
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jorge Ruiz – basso
Manuel Morán – rummut
Alberto Ardines – rummut
Christian Bada – rummut
Gustavo Rodriguez – säkkipilli
Pindy Diaz – säkkipilli, vihellykset, huilu
Julkaisut

Paradise (2014,  EP)
Ride the World (2015)
Traxel Mör (2017)
Chrysalis (2018)
Butterflies (2021)
Julkaisut > Singlet

Paradise (2014)
Invincible (2015)
Here Come The Wolves (2015)
The Piper's Call (2016)
Ride The World (road movie) (2016)
The Garden (2021)
Silence (2021)
The Secret (2021)
Save The World (2021)
Lluz de Llucerín (2021)
Aiheesta muualla

Last Days Of Eden Discogsissa. (englanniksi)
Last Days Of Eden Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
http://lastdaysofeden.es/
No Mercy (2004)

No Mercy (2004) oli showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se järjestettiin 3. lokakuuta, 2004 Continental Airlines Areenalla East Rutherfordissa, New Jerseyssä. Se oli viides vuosittainen No Mercy -tapahtuma.
Yleisömäärä paikan päällä oli noin 10 000, ja tapahtumassa pidettiin ensimmäinen Last Ride -ottelu.
Taustaa

No Mercyn main eventinä nähtiin John "Bradshaw" Layfield puolustamassa WWE-mestaruutta The Undertakeria vastaan Last Ride -ottelussa, missä vastustaja tulisi ajaa ulos lavalta. SummerSlamissa, JBL voitti The Undertakerin ja säilytti mestaruuden. Seuraavassa SmackDownissa, JBL:llä oli niskatuki, koska Undertaker oli heittänyt hänet hänet limusiinin päältä chokeslam -liikkellä. 26. elokuuta, SmackDownissa, yksi JBL:n palkallisista, Orlando Jordan puolusti WWE-mestaruutta JBL:n puolesta Undertakeria vastaan. Undertaker voitti ottelun diskauksella, muttei mestaruutta, koska mestaruudet ei vaihda käsiä, jos tulee diskatuksi tai ulos-lasketuksi. Kaksi viikkoa myöhemmin, SmackDownissa, brändin toimitusjohtaja, Theodore Long ilmoitti, että JBL tulisi puolustamaan mestaruuttaan No Mercyssä Undertakeria vastaan.
Yksi No Mercyn matseista oli John Cena vs. United States mestari, Booker T. SummerSlamissa, Cena voitti Bookerin ensimmäisessä "paras viidestä"-ottelussa. 26. elokuuta, SmackDownissa, toisen ottelun voitti Booker. Seuraavana iltana, house show'ssa, Booker voitti Cean jälleen. 16. syyskuuta, SmackDownissa, Cena voitti Bookerin ja teki ottelusarjasta 2-2 tasapelin. Seuraavalla viikolla ilmoitettiin, että viides ottelu pidettäisiin No Mercyssä.
Tapahtumassa käytiin myös Kurt Anglen ja The Big Show'n välinen ottelu. 9. syyskuuta, SmackDownissa, Kurt kohtasi Eddie Guerreron Lumberjack -ottelussa. Ottelu päättyi kuitenkin ei-tulokseen, kun The Big Show sekaantui otteluun ja iski kumpaakin chokeslam -liikkeellä. Seuraavalla viikolla, Big Showlle annettiin kaksi sopimusta; yhden sopimuksen mukaan hän saisi haastaa Guerreron ja toisen mukaan hän saisi haastaa Anglen. Big Show allekirjoitti sopimuksen Eddie Guerreroa vastaan. Allekirjoituksen jälkeen, Angle ja Luther Reigns heittivät Eddien ulos kehästä ja aikoivat kätellä Show'ta. Show kuitenkin repi sopimuksen ja allekirjoitti sopimuksen Anglea vastaan No Mercyssä.
Ottelut ja tulokset

| # | Tulos | Stipulaatiot | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Eddie Guerrero voitti Luther Reignsin (w/ Mark Jindrak) | Singles -ottelu | 13:21 |  |
| 2 | Spike Dudley (c) (w/ Bubba Ray Dudley ja D-Von Dudley) voitti Nunzion (w/ Johnny Stamboli) | Singles -ottelu Cruiserweigh mestaruudesta | 08:48 |  |
| 3 | Billy Kidman voitti Paul London | Singles -ottelu | 10:36 |  |
| 4 | René Duprée ja Kenzo Suzuki (c) (w/ Hiroko Suzuki) voittivat Rey Mysterion ja Rob Van Damin | Tag team -ottelu WWE Tag Team mestaruudesta |  | 09:13 |
| 5 | Big Show voitti Kurt Anglen | Singles -ottelu | 13:10 |  |
| 6 | John Cena voitti Booker T:n (c) | Singles -ottelu United States mestaruudesta | 10:20 |  |
| 7 | Charlie Haas, Rico, ja Miss Jackie voittivat The Dudleys (Bubba Ray ja D-Von) ja Dawn Marien | Six-Person Mixed Tag Team -ottelu | 08:47 |  |
| 8 | John "Bradshaw" Layfield (c) voitti The Undertakerin | Last Ride -ottelu WWE mestaruudesta | 20:35 |  |
Tapahtuma kronologia

Edellinen: SummerSlam (2004)
Seuraava: Taboo Tuesday (2004)
No Mercy kronologia

Edellinen: No Mercy (2003)
Seuraava: No Mercy (2005)
John "Bradshaw" Layfield WWE mestarina
Nick Castle

Nick Castle
Nick Castle (s. 21. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esitti murhaaja Michael Myersiä John Carpenterin elokuvassa Halloween – naamioiden yö. Hän esittää Myersiä koko elokuvassa paitsi kohtauksessa, jossa Myersin kasvot näytetään. Siinä Myersiä esitti Tony Moran. Castle on myös sekä näytellyt että ohjannut elokuvia Halloweenin jälkeen, esimerkiksi Carpenterin elokuvassa Pako New Yorkista (hän myös avusti Carpenteria sen käsikirjoituksessa) hän esitti pianistia makaaberissa teatteriesityksessä. Castle palasi esittämään Michael Myersiä David Gordon Greenin elokuvaan Halloween (2018) ja sen jatko-osiin Halloween Kills ja Halloween Ends.
Aiheesta muualla

Nick Castle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luettelo Arabiemiraattien lentoyhtiöistä

Tämä on luettelo lentoyhtiöistä, joilla on tai on ollut Arabiemiraattien siviili-ilmailuviranomaisen myöntämä toimilupa.
Nykyiset lentoyhtiöt

| Lentoyhtiö | IATA | ICAO | Kutsutunnus | Aloitti toiminnan |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Abu Dhabi Amiri Flight | MO | AUH | SULTAN |  ? |
| Abu Dhabi Aviation | - | - | - | 1975 |
| Aerogulf Services Company | - | - | - |  ? |
| Aerovista | - | AJD | - | 1999 |
| Air Arabia | G9 | ABY | ARABIA | 2003 |
| Al Jaber Aviation | - | LJB | - |  ? |
| Al Rais Cargo | - | HJT | AL RAIS CARGO | 1983 |
| AVE.com | P3 | PHW | PHOENIX SHARJAH | 1996 |
| Dana Executive Jets | - | - | - |  ? |
| Dolphin Air | ZD | FDN | FLYING DOLPHIN | 1996 |
| Dubai Royal Air Wing | - | DUB | DUBAI |  ? |
| Eastern SkyJets | EE | ESJ | EASTERN SKYJETS | 2004 |
| Emirates | EK | UAE | EMIRATES | 1985 |
| Empire Aviation Group | - | - | - | 2007 |
| Etihad Airways | EY | ETD | ETIHAD | 2003 |
| ExecuJet Middle East | - | - | - | 1999 |
| Falcon Aviation Services | - | FVS | FALCON AVIATION | 2006 |
| Falcon Express Cargo Airlines | FC | FCX | FALCON CARGO | 1995 |
| FJR Private Flight | - | FJR | - |  ? |
| flydubai | FZ | FDB | SKYDUBAI | 2008 |
| Gama Aviation | - | GSH | GAMAMENA | 2010 |
| Global Jet | - | GBG | GLOBALGULF |  ? |
| Gulf Wings | - | - | - | 1975 |
| HeavyLift International Airlines | - | - | - |  ? |
| Heli Dubai | - | - | - | 2005 |
| Jet-Ops | - | - | - | 2007 |
| Maximus Air | - | MXU | CARGO MAX | 2005 |
| Midex Airlines | MG | MIX | MIDEX CARGO | 2007 |
| RAK Airways | RT | RKM | RAKAIR | 2006 |
| Rotana Jet | - | RJD | ROTANA | 2010 |
| Royal Jet | - | ROJ | ROYAL JET | 2003 |
| Ruler's Flight Sharjah | - | SHJ | - |  ? |
Entiset lentoyhtiöt

| Lentoyhtiö | IATA | ICAO | Kutsutunnus | Aloitti toiminnan | Lopetti toiminnan |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Cargo Plus Aviation | 8L | CGP | - | 2001 |  ? |
| Kang Pacific Airlines | T7 | KPA | - | 2006 | 2008 |
| Phoenix Aviation | P3 | PHG | PHOENIX GROUP | 1996 | 2005 |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of airlines of the United Arab Emirates
Käännös suomeksi
Nirmal Purja

Nirmal Purja
Nirmal ”Nims” Purja (nepaliksi निर्मल पुर्जा, Nirmal Purjā); (s. 25. heinäkuuta 1983) on nepalilainen vuorikiipeilijä, jolla on hallussaan lukuisia vuorikiipeilyyn liittyviä ennätyksiä. Purja valloitti vuonna 2019 kaikki 14 yli 8 000 metriä korkeaa vuorenhuippua ennätysajassa, 6 kuukaudessa ja 6 päivässä.
Kun Ison-Britannian armeijan Gurkha-erikoisjoukoissa nuorempana palvellut Purja ilmoitti yrittävänsä kiivetä korkeimmille huipuille seitsemässä kuukaudessa, lähes kaikki pitivät ideaa mahdottomana. Purja antoi sen vuoksi ennätysyritykselleen nimen ”Project Possible”. Hän valloitti huipuista ensimmäisen, 8 586 metriä korkean Kangchenjungan, 15. toukokuuta 2019. Viimeinen huipuista oli Shishapangma, jonne Purja kiipesi tiimeineen 29. lokakuuta 2019. Netflix julkaisi vuonna 2021 ennätyksen teosta dokumenttielokuvan 14 huippua: Mikään ei ole mahdotonta.
Aiempi nopeusennätyksen haltija oli eteläkorealainen Kim Chang Ho, jolla meni korkeimpien huippujen valloitukseen 7 vuotta, 10 kuukautta ja 6 päivää. Ho ei käyttänyt lisähappea noustessaan vuorille, joten hänen hallussaan on yhä nopein ilman lisähappea suoritettu maailman korkeimpien vuorenhuippujen valloitus.
Purja kuului vuonna 2021 nepalilaisten vuorikiipeilijöiden ryhmään, joka valloitti 16. tammikuuta 2021 ensimmäisinä pahamaineisen K2-vuoren talvella.
Syytökset seksuaalisesta häirinnästä

Suomalainen vuorikiipeilijä Lotta Hintsa on kertonut New York Timesille Purjan kosketelleen ja riisuneen vuorikiipeilijätärtä ilman tämän suostumusta hotellihuoneessa ja masturboineen itseään Hintsan vieressä sen makuuhuoneessa. Lääkäri April Leonardo on kertonut olleensa Purjan retkikunnassa K2-vuorelle, jolloin Purja oli yllättäen kourinut ja suudellut häntä.