stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Romantiikan musiikki

Länsimaisen taidemusiikin
aikakaudet
Antiikki (–476)
Keskiaika (476–1400)
Renessanssi (1400–1600)
Barokki (1600–1750)
Galantti tyyli (1720–1775)
Klassismi (1770–1830)
Romantiikka (1815–1910)
1900-luku (1900–1999)
Nykymusiikki (uusin musiikki)
Romantiikka
Caspar David Friedrich, , 1818.
Pääsuunnat
Romantiikka | Kansallisromantiikka
Muut virtaukset
Düsseldorfin koulukunta | Hudson River -koulukunta |  Goottikulttuuri | Karelianismi
Aiheet
Vastavalistus | Romantiikan musiikki | Pittoreski | Subliimi | Yhtenäistaideteos | Boheemi | Ossianin laulut | Maailmantuska
Teokset
Medusan lautta | Vapaus johtaa kansaa
Tekijät
Ivan Aivazovski | Albert Bierstadt | William Blake | John Constable | Eugène Delacroix | Robert Wilhelm Ekman | Caspar David Friedrich | Henry Fuseli | Théodore Géricault | Francisco de Goya | Aleksander Lauréus | Friedrich Overbeck | Vasili Tropinin | William Turner
Romantiikan musiikki on länsimaisessa taidemusiikissa aikakausi ja tyylisuunta, joka kehittyi klassismin musiikista 1810-luvulla ja päättyi vaiheittain 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä modernismin tullessa vallitsevaksi tyylisuunnaksi. Romantiikan aikakausi sijoitetaan eri taiteenlajeissa eri aikoihin ja tyylikauden ajoittaminen on siksi tuottanut suuria vaikeuksia. Esimerkiksi anglosaksisessa kirjallisuudessa sen katsotaan perinteisesti sijoittuvan vuosiin 1770–1820 kun taas laajan varhais-, täys- ja myöhäisromantiikka -määrittelyn perusteella sen voidaan katsoa musiikissa alkaneen vuosien 1770–1790 vaiheilla ja jatkuneen aina 1910-luvun alkuun asti.
Tyyli

Romantiikan musiikki liittyy läheisesti romantiikkaan myös kirjallisuudessa, taiteessa ja filosofiassa. Musiikissa jatkettiin monelta osin klassismin aikana vallinneita perinteitä, kuten sonaattimuotoa. Henkisesti se oli kuitenkin hyvin erilaista: kun aiemmin musiikissa oli noudatettu tiukkoja kaavoja ja rationalistista estetiikkaa ilmaisussa, nyt säveltäjät alkoivat ilmaista sillä tunteita ja käyttää intuitiivisia ja usein hyvin poikkeuksellisia ilmaisutapoja. Musiikista oli tullut yksilöllisempää, ja jokaisen teoksen ainutkertaisuutta haluttiin korostaa. Säveltäjien tyylit kehittyivät selvästi toisistaan poikkeaviksi. Harmoniset rakenteet olivat peräisin Haydnilta, Mozartilta ja Beethovenilta, mutta niitä laajennettiin ennennäkemättömiin mittasuhteisiin. Sitä alettiin 1800-luvulla kutsua tonaalisuudeksi. Myös kromaattinen sävelasteikko ja dissonanssi tulivat tavallisemmiksi. Kun klassismin musiikin suurin merkitys oli toimia viihdykkeenä ylhäisölle, romantiikassa nähtiin jotain syvällisempää.
Romantiikan sävellykset saivat usein aiheensa luonnosta, kuten aurinkoisesta kevätpäivästä tai myrskyisästä ulapasta. Innoituksia haettiin myös historiasta, kirjallisuudesta ja runoudesta tai ihmisen psyykestä. Teokset saattoivat perustua suoraan kirjallisuuteen, tai teksti saattoi esiintyä niissä laulun muodossa.
Teknisten edistysaskeleiden, kuten pianon oktaavialan ja voimakkuuden kasvamisen ja sinfoniaorkesterin äänen paranemisen myötä myös musiikissa saatettiin pyrkiä laajempiin mittasuhteisiin tai voimakkaampaan ilmaisuun. Teokset pitenivät: Beethovenin Sinfonia Nro 3 (Eroica), yksi romantiikan musiikin ensiaskeleista, kestää noin 45 minuuttia, ja myöhäisromantiikkaa edustavan Gustav Mahlerin kolmas sinfonia on peräti tunnin ja 40 minuutin mittainen.
Synty

Kirjallisuudessa romantiikan katsotaan alkaneen Saksassa jo 1770- tai 1780-luvulla, kun siinä alettiin ottaa aiheita kansantaruista ja muun muassa Shakespearen ja Homeroksen teoksista. Tyylin edelläkävijöitä olivat Goethe ja Schiller. Beethovenin musiikissa ilmeni aina Eroicasta lähtien palava tunteikkuus ja pyrkimys sävellysten ainutlaatuisuuteen. Vaikka häntä säveltäjänä pidetäänkin ensisijaisesti klassismin edustajana, toimi hän linkkinä kahden tyylisuunnan välillä ja esimerkkinä lukuisille myöhemmille romantiikan ajan säveltäjille. 1810-luvulla Muzio Clementi, Louis Spohr ja E. T. A. Hoffmann olivat Beethovenin ohella tärkeitä edelläkävijöitä tuoden kromaattiset sävelet teoksiinsa.
Varhaisromantiikka (1800–1840)

Kuuluisimmat varhaiset romantiikan aikakauteen luettavat säveltäjät olivat Weber, joka toi tyylin oopperoihinsa, ja Schubert, jonka lauluteokset ja sinfoniat vasta vähitellen tulivat tunnetuiksi. Seuraavaan säveltäjien aaltoon kuuluivat pianon mestarit Liszt ja Chopin, soitinnusta kehittänyt Hector Berlioz sekä klassismin romantiikassa säilyttänyt Felix Mendelssohn ja romantiikan säveltäjän perikuva Robert Schumann. He kaikki syntyivät 1800-luvun alussa ja olivat ensimmäisiä täysin romanttisen musiikin edustajia. Vielä 1840-luvulla romantiikan ohella vaikutti voimakkaana postklassismi ja hovimusiikki, mutta myöhemmin ne alkoivat väistyä lopullisesti vallitsevan tyylisuunnan tieltä.
Konserteista tuli yhä tärkeämpiä, ja muun muassa kuuluisat pianistit matkustivat kulkuvälineiden kehittyessä pitkiäkin matkoja esiintymään. Ilmiön pioneeri oli kuuluisa viuluvirtuoosi Niccolò Paganini. Kuuluisan henkilön esiintyessä konsertissa ihmiset saattoivat tulla kuuntelemaan pikemminkin häntä, eikä esitettävä teos enää ollut yhtä tärkeä. Mendelssohnin myötä sinfoniaorkesteri tuli yhä merkittävämmäksi, ja sille kehittyi säännöllinen esiintymiskausi. Lisäksi hänen näkemyksensä kapellimestarista, joka rakentaa esitetystä teoksesta oman tulkintansa, tuli taidemusiikkiin jäädäkseen.
Liszt ja Chopin laajensivat huomattavasti pianotekniikkaa tuomalla uusia taidokkaita soittotapoja. Liszt alkoi myös ensimmäisten joukossa hylätä vanhat sävellyksen rakenteet, ja hän toi uuden sävellysmuodon, sävelrunon, orkesterimusiikkiin. Sävelruno on perinteistä sinfoniaa selvästi rakenteeltaan vapaampi ja lähes aina ohjelmallinen.
Varhaisromantiikan lopulla tulivat tunnetuiksi oopperan mestarit Giuseppe Verdi ja Richard Wagner. Vuoden 1848 vallankumoukset Euroopassa merkitsivät loppua romantiikalle kirjallisuudessa ja maalaustaiteessa ja alkua viktoriaaniselle tyylisuunnalle, mutta musiikissa tyylisuunta kehittyi edelleen myöhäisromantiikaksi.
Myöhäisromantiikka (1850–1910)

Myöhäisromantiikan aikana useat sävellysmuodot kehittyivät äärimmilleen. Wagnerin monumentaaliset oopperat olivat uraauurtavia, ja hänen luomansa kokonaistaideteoksen käsite vaikutti pitkälle 1900-lukuun saakka. Klassista tyyliä ei ollut vielä kokonaan unohdettu, ja sen sisällyttivät musiikkiinsa muun muassa Camille Saint-Saëns ja Beethovenin perilliseksi kutsuttu Johannes Brahms. Tonaalisuus ja teosten monimutkaisuus sekä massiivisuus vietiin äärimmilleen: tätä romantiikan huipentumaa edustivat vuosisadan vaihteen aikoihin muun muassa Richard Strauss ja sinfonikot Anton Bruckner ja Gustav Mahler.
Myöhäisromantiikan huipun jälkeen alkoi säveltäjien keskuudessa yleistyä mielipide, jonka mukaan musiikin kehittämisessä ei ollut enää mahdollista jatkaa eteenpäin tonaalisuudessa. Atonaalisuus, joka esiintyi jo Mahlerin myöhäisissä teoksissa, oli ekspressiivisyyden ohella uusi kiinnekohta, johon muun muassa Arnold Schönberg ja Aleksandr Skrjabin siirtyivät. Romantiikka alkoi väistyä modernismin tieltä.
Kansallisromantiikka

Monissa Keski-Euroopan perinteisten musiikkivaltioiden ulkopuolisissa maissa kansallisuusaatteet alkoivat nousta 1800-luvun lopulla. Kiinnostus heräsi oman maan historiaan, mytologiaan, luontoon ja muihin ominaispiirteisiin samalla, kun esimerkiksi Suomessa ja Norjassa haaveiltiin itsenäisyydestä. Kirjallisuuden ja maalaustaiteen ohella myös musiikissa säveltäjät koettivat kiteyttää teoksiinsa oman kansallisen identiteettinsä. Merkittävimpiä kansallisromantiikan säveltäjiä olivat Venäjällä Pjotr Tšaikovski, Modest Musorgski ja Nikolai Rimski-Korsakov, Suomessa Jean Sibelius, Norjassa Edvard Grieg ja Tšekissä Bedřich Smetana sekä Antonín Dvořák. Samoin jo pianistisäveltäjät Chopin (Puola) ja Liszt (Unkari) sisällyttivät kansallisaatteen musiikkiinsa.
Romantiikka 1910-luvulta nykypäivään

Huolimatta 1900-luvun alun kriisistä romantiikka jatkoi elämistään useiden
säveltäjien, kuten Straussin, Sergei Rahmaninovin ja Ralph Vaughan Williamsin tuotannoissa. Heidän kuoltuaan myös romantiikan katsotaan aikakautena viimeistään loppuneen. Romantiikka vaikutti suuresti useiden modernistien, kuten Igor Stravinskin, Béla Bartókin, Gustav Holstin ja Dmitri Šostakovitšin tuotantoon. Monissa heidän teoksissaan on puhtaasti romanttisia piirteitä. Tyylilaji on säilynyt musiikissa myös 1960-luvun neoromantiikan myötä ja nykyään erityisesti elokuvamusiikissa. Nykymusiikkia olisi vaikea kuvitella ilman romantiikan valtavaa vaikutusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romantiikan musiikki Wikimedia Commonsissa
Ludwig van Beethoven oli romantiikan ensimmäisiä säveltäjiä.
Antonin Dvorak
Caria (provinssi)

| Caria Provincia Caria> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooma (n. 395–)
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Asiana
Nykyinen valtio/alue:  Turkki
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Afrodisias
Caria (lat. Provincia Caria) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Kaarian alueen Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa.
Maantiede

Carian provinssi käsitti vanhan Kaarian (lat. Caria) maakunnan ja sijaitsi Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin lounaisosassa Aigeianmeren puoleisella rannikolla. Sen pohjoispuolella sijaitsi Asian provinssi, koillispuolella Phrygia Priman provinssi (myöhempi Phrygia Pacatiana), ja itä- ja kaakkoispuolella Lycia et Pamphylian provinssi (myöhemmin erilliset Lycia ja Pamphylia). Provinssin hallinnollinen keskus oli Afrodisias (lat. Aphrodisias).
Maantiede > Kaupunkeja

Carian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Afrodisias (Aphrodisias)
Alabanda
Alinda
Antiokheia (Antiochia ad Maeandrum)
Apollonia Salbakes (Apollonia Salbaces)
Bargylia
Halikarnassos (Halicarnassus)
Herakleia Salbakes (Heraclea Salbaces)
Iasos (Iasus)
Kibyra (Cibyra)
Kidrama (Cidrama) eli Kidramos (Cidramus)
Knidos (Cnidus)
Miletos (Miletus)
Mylasa
Sebastopolis eli Saleia
Stratonikeia (Stratonicea)
Tabai (Tabae)
Historia

Carian alue oli aiemmin osa Asian provinssia. Carian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, jolloin Asian provinssi jaettiin useaksi provinssiksi, joista Caria oli yksi. Se esiintyy Veronan luettelossa 300-luvun alkupuolella. Provinssi kuului Asianan diokeesiin.
300-luvulta lähtien provinssi oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin. 400-luvun alun Notitia dignitatumin mukaan provinssia hallitsi praeses. Vuodesta 491 sitä hallitsi consularis.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia | Asia | (Turkin Egeanmeren puoleinen rannikko) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Hellespontus | Hellespontus | (Dardanellit Aasian puolella) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Lydia | Lydia | (Turkki läntinen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Caria | Caria | (Turkki lounainen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Phrygia prima | Phrygia Pacatiana | (Turkki läntinen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Phrygia secunda | Phrygia salutaris | (Turkki läntinen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Insulae | Insulae | (Egeanmeren saaret) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Kajaanin jäähalli

| Kajaanin jäähalli |
| --- | --- |
 Kajaanin jäähalli ulkoa.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Kuntokatu 13, 87100 Kajaani
Koordinaatit:  64°12′45″N, 27°42′56″E
Avattu:  1989
Remontoitu:  2008
Omistaja:  Kajaanin kaupunki
Kenttä:  jää
Käyttäjät
 Kajaanin Edustushokki Ry, L-TEAM Kajaani Ry, Kajaanin Junnuhokki 68 Ry 
Katsojakapasiteetti
 2 372 
Kentän mitat
 Hallin lattiapinta-ala 3 952 m², kenttä 29 x 60 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kajaanin jäähalli on Mestiksessä pelaavan Kajaanin Hokin kotiareena Kajaanissa. Lisäksi kesällä hallissa järjestetään muun muassa messuja ja konsertteja. Jäähallin 2 372 katsojapaikkaa koostuvat 781 istumapaikasta ja 1 591 seisomapaikasta. Jäähallissa on kahvio. Kajaanin jäähalli valmistui vuonna 1989, jolloin Kajaanin Hokki pelasi II-divisioonassa. Halli remontoitiin vuonna 2008 ja 2011 uusittiin kaukalo.
Jäälajeista hallissa harrastetaan jääkiekkoa, taitoluistelua, ringetteä, yleisöluistelua ja kaukalopalloa.
Hänninhauta

| Hänninhauta> Hänski |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Mikkeli
Omistaja:  Mikkelin kaupunki
Kenttä:  Jää, tekonurmi
Käyttäjät
 Jääpallo:   Mikkelin Kampparit 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hänninhauta on urheilukenttä Mikkelissä. Kentästä käytetään myös nimeä Hänninkenttä. Se sijaitsee Mikkelin keskustassa, ja se on rakennettu suppamuodostelman pohjalle. Hännihaudan kenttä on jalkapallo-, jääpallo- ja pesäpallokenttä. Hänninhauta on jääpalloseura Mikkelin Kamppareiden kotikenttä. Hänninhautaa kutsutaan ”Hänskiksi”.
Hänninhaudan kentän koko on jalkapallo- ja jääpallokäytössä 60 × 103 neliömetriä. Keväällä 2009 Mikkelin kaupunki aloitti Hänninhaudan kentän rakentamisen monitoimikentäksi. Kentälle oli tarkoitus asentaa jäädytysjärjestelmä ja tekonurmi sekä uusia valaistus ja katsomot. Kuopion hallinto-oikeuden määräyksestä rakennustyöt melkein valmiilla urheilukentällä kuitenkin keskeytettiin lokakuussa hankkeeseen kohdistettujen valitusten käsittelyn vuoksi. Hallinto-oikeus kuitenkin kumosi asian käsittelyssään valitukset ja lupa kentän asennusten loppuunviemiseksi saatiin joulukuussa 2012.
2011 ja 2012 Hänninhaudassa pelattiin jääpallon Suomen mestaruusloppuottelu, jota seurasi vuonna 2012 ennätykselliset 3700 katsojaa.
Aiheesta muualla

Hänninkentän varauskalenteri[vanhentunut linkki]
6pack

| 6pack |
| --- | --- |
 Tunnuskuva
Tyyli:  sketsisarja
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Luoja(t):  Pirkka-Pekka Petelius Jope Ruonansuu
Kehittäjä(t):  Pirkka-Pekka Petelius, Jope Ruonansuu
Pääosissa:  Pirkka-Pekka Petelius, Jope Ruonansuu
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV1
Julkaistu:  2008
Esitetty:  16. helmikuuta – 22. maaliskuuta 2008
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuottaja(t):  Ilmo Laevuo
Ohjaaja(t):  Pirkka-Pekka Petelius
Käsikirjoittaja(t):  Pirkka-Pekka Petelius, Jope Ruonansuu
Kuvaaja(t):  Jari Pollari
Tuotantoyhtiö(t):  Tuotanto Oy Säihky
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
6pack on suomalainen vuonna 2008 valmistunut kuusiosainen sketsiviihdesarja. Sarjan käsikirjoittajina toimivat Pirkka-Pekka Petelius ja Jope Ruonansuu, jotka esiintyivät myös sarjan päärooleissa.
Sarjassa esitettyjä sketsejä

Persläpiläiset (parodia televisiosarjasta Rintamäkeläiset)
Pihahomo: Helena-Ylermi Lindgrenin juontama puutarha-aiheinen ohjelma.
Päivän peili: keskusteluohjelma, jossa kaksi miestä keskustelevat ja ottavat kaikki kielikuvat kirjaimellisesti. Samantyylinen sketsi on esitetty myös muun muassa brittiläisessä sketsisarjassa Lunta tupaan.
Tarjousimitaatiot: Kaksi miestä esittää yhtä aikaa samaa julkisuuden henkilöä.
Vitsinkertoja Oiva Nöjö
Esitysajat ja julkaisut

Sarja esitettiin televisiossa Yle TV1-kanavalla helmi- ja maaliskuun 2008 aikana. Samana vuonna Sandrew Metronome Distribution Finland Oy julkaisi sarjan DVD:nä. Sarja esitettiin uusintana vuonna 2009 Yle TV1-kanavalla.
Mikael Håfström

| Mikael Håfström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1960 (ikä 64)  Lund, Ruotsi
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Kelly Dennis
Ohjaaja
Aktiivisena:  1987–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jan Mikael Håfström (s. 1. heinäkuuta 1960 Lund, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Osuus |
| 1989 | Terrorns finger | Rikosetsivä Roland Hassel: Nenänmurskaajat eivät häikäile | televisio, ohjaus |
| 1992 | Botgörarna | Rikosetsivä Roland Hassel: Valheiden verkossa | televisio, käsikirjoitus ja ohjaus |
| 1992 | De giriga | Rikosetsivä Roland Hassel: Haamut eivät hellitä | televisio, käsikirjoitus ja ohjaus |
| 1995 | Vendetta | Vendetta | televisio, ohjaus |
| 1996 | Skuggornas hus |  | televisio, ohjaus |
| 1997 | Chock 1 – Dödsängeln |  | televisio, ohjaus |
| 1997 | Chock 2 – Kött |  | televisio, käsikirjoitus |
| 1999 | Sjätte dagen |  | televisio, käsikirjoitus |
| 2001 | Leva livet | Leva livet | käsikirjoitus ja ohjaus |
| 2003 | Ondskan | Pahuus | käsikirjoitus ja ohjaus |
| 2003 | Kopps | Kopps | käsikirjoitus |
| 2004 | Strandvaskaren | Strandvaskaren | käsikirjoitus ja ohjaus |
| 2005 | Derailed | Houkutus | ohjaus |
| 2007 | 1408 | 1408 | ohjaus |
| 2010 | Shanghai | Shanghai | ohjaus |
| 2011 | The Rite | The Rite | ohjaus |
| 2013 | Escape Plan | Escape Plan | ohjaus |
| 2019 | Quick |  | ohjaus |
Aiheesta muualla

Mikael Håfström Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
David Storl

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Storl vuonna 2009. |  Storl vuonna 2009. |  Storl vuonna 2009. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | kuulantyöntö |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Moskova 2013 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Peking 2015 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Istanbul 2012 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Sopot 2014 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2018 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2012 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Zürich 2014 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Amsterdam 2016 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Berliini 2018 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 2015 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2011 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2019 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Belgrad 2017 | kuulantyöntö |  |
David Storl (s. 27. heinäkuuta 1990 Rochlitz) on saksalainen kuulantyöntäjä. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2011 ja 2013 sekä EM-kultaa 2012, 2014 ja 2016 ja sisäratojen EM-kultaa 2015. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui hopealle.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kuulantyöntö: 22,20 (2015)
Kuulantyöntö: 21,88 (2012)
N1

N1 eli N-1 oli neuvostoliittolainen kantoraketin kehityshanke, jolla tähdättiin miehitettyyn kuulentoon. Yhdysvalloissa siitä käytettiin myös koodeja G-1e ja SL-15. N1:n kaikki neljä koelaukaisua epäonnistuivat 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa. Tämä pysäytti Neuvostoliiton kuuohjelman. Kehityshanke keskeytettiin vuonna 1976.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Astronautix-sivuston N1-kertomus
N-1 raketti (Arkistoitu – Internet Archive)
N-1
Raketno-kosmicheskii kompleks N1-L3,book: Гудилин В.Е., Слабкий Л.И.(Gudilin V., Slabkiy L.)"Ракетно-космические системы (История. Развитие. Перспективы)",М. ,1996 (in Russian)
Vasili Pavlovitš Mišin (venäjäksi)
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok 
Saturn V (vas.) ja N1 kokovertailussa
Viihdeuimala Rantakeidas

Viihdeuimala Rantakeidas, entiseltä nimeltään Rantakylän urheilutalo on uimahalli ja liikuntapaikka Mikkelin Rantakylässä. Altaita on viisi, lisäksi 41 metrin vesiliukumäki, kuusi perinteistä saunaa ja kaksi höyrysaunaa. Uimahallissa on kaksi eri puolta; viihdepuoli ja kylmempi puoli harjoitteluun. Rantakeitaassa on kahvio ja kuntosali sekä liikuntasali. Uimahallissa järjestetään koulujen uimatunteja sekä uimakouluja kaiken ikäisille. Rantakeidas sijaitsee lähellä Rantakylän yhtenäiskoulua.
Aiheesta muualla

Viihdeuimala Rantakeidas, Mikkelin kaupunki
Karyai (Lakonia)

| Karyai> Κάρυαι.Sijainti |
| --- | --- |
 Karyai
Koordinaatit:  37°19′51″N, 22°26′39″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Análipsi(?), Pigadákia, Trípoli, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lakonia
Karyai (m.kreik. Κάρυαι, lat. Caryae) oli antiikin aikainen kaupunki Lakoniassa Kreikassa. Sen sijaintia ei tunneta varmuudella, mutta nykyisin se sijoitetaan yleensä Análipsiin lähelle Trípolin kunnan Pigadákian kylää. Aiemmin se on liitetty Spártin kunnan Karyésin kylään, joka on nimetty sen mukaan.
Maantiede

Karyain kaupunki sijaitsi Lakoniassa Arkadian rajalla. Tutkijat ovat pitkään olleet erimielisiä sen sijainnista. Pausaniaan ja useiden sotaretkien kuvausten perusteella on selvää, että se sijaitsi tiellä Tegeasta Spartaan, mutta kyseessä ei välttämättä ollut päätie vaan erityisesti sotaretkillä käytetty vaihtoehtoinen reitti. Sitä käytettiin kenties sen vesilähteiden vuoksi, joihin Lykofron todennäköisesti viittaa.
Perinteisesti Karyai on sijoitettu nykyisen Karyésin kylän paikalle tai lähelle. Nykyisin se sijoitetaan kuitenkin yleisemmin nimellä Análipsi tunnettuun paikkaan, joka on saanut nimensä lähellä olevasta Kristuksen taivaaseenastumiselle (Análipsi) omistetusta kirkosta. Se sijaitsee linnuntietä noin 2,4 kilometriä kaakkoon Pigadákian kylästä. Samalla kukkulalla on myöhäisbysanttilaisen ajan linnoitustornin rauniot 1200-luvulta. Paikka on nykyisinkin aivan Arkadian ja Lakonian alueyksiköiden rajalla.
Barrington Atlas of the Greek and Roman World ehdottaa Karyaita samaksi paikaksi kuin Iasos.