stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
007 ja kultainen ase
Julkaisu ja suosio

Elokuvan ensi-ilta oli 18. joulukuuta 1974 Odeon Leicester Squareissä. Prinssi Philip, Edinburghin herttua oli paikalla tilaisuudessa. Elokuvan levittäjä oli United Artists. 007 ja kultainen ase oli ensimmäinen Bond-elokuva, joka esitettiin Kremlissä. Tuottaja Broccoli oli paikalla Kremlin-esityksessä. Suomen ensi-ilta oli 20. joulukuuta 1974 Helsingin Bio Rexissä. Elokuva sai teatterikierroksellaan yhteensä 420 450 katsojaa Suomessa. Vuonna 1974 Suomen ensi-iltansa saaneista elokuvista 007 ja kultainen ase sai kolmanneksi eniten katsojia.
Elokuvan tuotto oli 97,6 miljoonaa dollaria. Levittäjä tienasi elokuvasta 37,3 miljoonaa dollaria, josta vain 9,4 miljoonaa tuli Pohjois-Amerikan markkinoilta. Elokuva oli edeltäjiinsä verrattuna kaupallinen pettymys. Se sai vähemmän katsojia Yhdysvalloissa kuin yksikään sarjan aiempi elokuva. Länsisaksalaisen kolmen miljoonan katsojan myötä annettavan Goldene Leinwand -tunnustuksen elokuva sai tammikuussa 1977.
Elokuvan jälkeen kesti kolme vuotta, ennen kuin seuraava Bond-elokuva, 007 rakastettuni, ilmestyi. Se oli sarjan pisin tauko siihen asti. Syinä olivat toisaalta olettamukset, että sarjasta oli loppumassa puhti, ja toisaalta se, että Harry Saltzman lopetti Bond-elokuvien tuottamisen, mistä seurasi kiistoja sarjan oikeuksista. Saltzman antoi talousvaikeuksiensa vuoksi Danjaqin osakepääomansa vakuudeksi, että sai lainaa. Saltzmanin lisääntyvien ongelmien vuoksi pankit julistivat lunastusoikeuden menetetyksi.
Danjaqin yhtiösopimus oli kieltänyt Broccolia ja Satzmania käyttämästä yhtiön osakepääomaa vakuutena, joten tuottajien välit kiristyivät vuoden 1975 loppuun mennessä. Saltzmanin oli myytävä 40 prosentin osuutensa yhtiöstä ja Broccoli aloitti häntä vastaan pitkän ja katkeran oikeusprosessin. Osakepääoma myytiin lopulta United Artistsille. Näiden järjestelyjen vuoksi seuraavan Bond-elokuvan suunnittelu keskeytettiin. Guy Hamilton oli aikonut ohjata sarjan seuraavankin elokuvan, mutta hän lähti nyt ohjaamaan toista elokuvaa. Elokuvasarjan tulevaisuus oli tässä vaiheessa epävarmaa.
Elokuvan televisioensi-ilta oli joulupäivänä 1980. Kyseisen esityksen televisioyleisö on yhä (2012) Bond-sarjan suurin. Suomessa elokuva on esitetty televisiossa 1990-luvun alusta lähtien noin joka toinen vuosi.
Arvioita > Aikalaisvastaanotto

Aikalaiskritiikin vallitseva näkemys elokuvasta oli, että James Bond -elokuvasarja alkoi olla väsynyt. Financial Times totesi aikalaiskritiikissään, että sarja tuntuu menneen automaattiohjaukselle ja Mooren teennäinen ja hyväkäytöksinen Bond ei onnistu täyttämään Sean Conneryn saappaita. Derek Malcolm kirjoitti The Guardianissa, että käsikirjoitus ontui ja Mooren näyttelijänsuoritus ei parantanut tilannetta.
Tom Milne kirjoitti The Observerissä, että sarja oli aallonpohjassaan. Hän ei arvostanut sitä, että elokuva mukaili hongkongilaisia taisteluelokuvia ja Carry On -elokuvien rivouksia. Jay Cocks kirjoitti Timessä, että olisi parasta jos Bond jäisi eläkkeelle ja jäisi odottamaan, että hänen aikansa taas koittaisi. Cocksin arvio oli, että Bond ei ollut enää tuore, mutta ei vielä kelvannut antiikista. Evening Standard kiitti elokuvaa siitä, että Christopher Lee suoriutui roolistaan hyvin.
Arvioita > Myöhempiä arvioita

007 ja kultainen ase -elokuvaa pidetään yleisesti huonoimpana 1970-luvun James Bond -elokuvana. Rotten Tomatoes -sivuston keskiarvon mukaan elokuva on saanut kriitikoilta keskiarvosanan 5,2/10 ja 46-prosenttisesti kiittävän arvion. Sivuston yhteenveto 39:stä arvostelusta on, että kyseessä on keskinkertainen Bond-elokuva, jonka puutteita ovat kaksimielinen dialogi, vempainten vähäisyys ja se, että antagonisti jättää päähenkilön varjoonsa. Vuonna 2006 IGN valitsi 007:n ja kultaiseen aseen huonoimmaksi Bond-elokuvaksi.
James Chapmanin mukaan elokuvassa on monia upeita kohtia ja erinomainen antagonisti, mutta kaiken kaikkiaan hän pitää sitä yhtenä huonoimmista Bond-elokuvista. Hän pitää perustavanlaatuisena virheenä elokuvan käsikirjoituksen rakennetta, joka yhdistää kaksi vain ohimennen ja satunnaisesti toisiinsa liittyvää juonta: Bondin ja Scaramangan suhdetta käsittelevän juonen, jota Chapman pitää paljon mielenkiintoisempana sekä aurinkovoimajuonen.
Tarinan kaksijakoisuus aiheutti muun muassa sen, että kun Scaramanga-juoni päättyy, aurinkovoimajuoni vielä jatkuu. Chapmanin mielestä Scaramanga-juonen päättymisen olisi pitänyt olla elokuvan huipentuma ja sitä seuraava kohtaus, joka päättää aurinkovoimajuonen, on tylsä ja tarpeeton. Hänen mielestään elokuva epäonnistuu tasapainoillessaan tyyliltään komedia- ja toimintatrillerin välillä. Chapman myös pitää elokuvan itämaisista nimistä tekemiä pilaväännöksiä piinaavina ja ehkä myös rasistisina.
Elokuvakirjailija ja -toimittaja Michael Brooke pitää ajattelemattomana, että elokuvassa on komedian piirteitä. Elokuvan juoni on Brooken mielestä vain tekosyy yhdistää toimintakohtaukset toisiinsa. Elokuvan Bond-tyttö Mary Goodnightia Brooke pitää epäuskottavana hahmona. Maud Adamsin roolityötä Brooke sen sijaan pitää paljon vakuuttavampana. Adams näytteli myöhemmissä Bond-elokuvissa vielä kaksi eri roolia. Christopher Leen näyttelemää Scaramangaa Brooke pitää eräänä ikimuistoisimpana Bond-elokuvien antagonistina.
Sinclair McKayn mielestä elokuva vaikuttaa siltä, että ohjaajan, käsikirjoittajan ja lavastajan luovuus oli ehtymässä. Lavasteet ovat McKayn mielestä liian ruskeita ja tylsiä. Myös hahmoja on vähän, niin että kadut ja käytävät vaikuttavat autioilta. Loppukohtauksessakin on niin vähän ihmisiä, ettei se tunnu lainkaan spektaakkelilta. Lisäksi McKay pitää elokuvan tunnuskappaletta kitschinä. McKayn mielestä elokuvan ainoa hyvä puoli on Christopher Leen hyvä roolisuoritus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 007 ja kultainen ase Wikimedia Commonsissa
The Man with the Golden Gun Metro-Goldwyn-Mayer. (englanniksi)
007 ja kultainen ase (1974) Internet Movie Database. Seattle:  Amazon.com. (englanniksi)
The Man with the Golden Gun (1974) AllMovie. San Francisco:  All Media Network. (englanniksi)
007 ja kultainen ase (1974) Leffatykki.com. Oulu:  Leffatykki Media.
James Bond taistelee karatekoulussa. Kohtaus elokuvasta. Taisteluelokuvat olivat elokuvan ilmestyessä muodissa ja Bond-elokuvasarja pyrki hyödyntämään suosittuja teemoja.
Roger Moore, elokuvan pääosan esittäjä. Allan Warrenin ottama valokuva vuodelta 1973. 007 ja kultainen ase oli Mooren toinen James Bond -elokuva.
Britt Ekland. Allan Warrenin ottama valokuva vuodelta 1972. Ekland piti James Bond -kirjoista ja lobbasi itsensä Bond-tytön rooliin.
The Peninsula -hotelli Hongkongissa. Kuva vuodelta 2014. Hotelli esiintyy elokuvassa ja tuotantoryhmä myös majoittui siellä.
Thaimaalaista saaristoa, jossa elokuvaa kuvattiin. Keskellä Ko Tapun saari, jonka ympärillä levittäytyy Khow-Ping-Kan. Kuva vuodelta 2013.
Auto, jolla elokuvan kierrehyppytemppu ajettiin. Kuva on brittiläisestä National Motor Museumista.
Kultaista asetta käyttävä palkkamurhaaja Francisco Scaramanga (vas., Christopher Lee) kohtaa elokuvassa agentti James Bondin (Roger Moore). Lee oli Bond-kirjojen kirjoittajan Ian Flemingin serkku. Moni kriitikko piti Leen roolityötä eräänä elokuvan parhaimmista puolista.
Queen Elizabethin hylky Hongkongin edustalla. Kuva vuodelta 1972. Elokuvassa hylky on Britannian salaisen palvelun tukikohta, minkä James Chapman on tulkinnut symboloivan Britannian heikentymistä.
Bond (oik.) uhkailee Andrea Andersia (Maud Adams). Kohtausta on arvosteltu alentuvasta suhtautumisesta naisiin, sopimattomuudesta perhe-elokuvaan ja ylipäätään sen tunteettomuudesta. Kultaiseen aseeseen Bondista pyrittiin tekemään kovapintaisempi, minkä vuoksi jotkut ovat pitäneet elokuvan Bondia epämiellyttävänä hahmona.
Kärki

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kärki voi tarkoittaa seuraavia:
kärki, geometriassa kappaleen osa
kärki, heraldinen airutkuvion sukuinen tunnus
Paikannimi

Kärki, kaupunginosa Seinäjoella Suomessa
Kärki, kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Venäjällä
Sukunimi

Anna Kärki (1863–1934), näytelmäkirjailija ja pakinoitsija
Arttu Kärki (s. 2004), jääkiekkoilija
Ester Kärki (1883–1952), ruustinna ja lähetyssaarnaaja
Frans Kärki (1884–1965), rovasti ja kansanedustaja
Helvi Kärki (1906–2017), yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista, kuollessaan 110-vuotias
Ilmari Kärki (taiteilijanimi Ibe, s. 1999), rap-artisti
Jarno Kärki (s. 1994), jääkiekkoilija
Katja Kärki (s. 1985), kirjailija
Kristina Jakobsson-Kärki (s. 1942), vaatesuunnittelija
Laura Kärki (s. 1978), monitaiteilija
Lauri Kärki (n. 1685–1726 tai 1727), soturi, sissijoukkojen päällikkö isonvihan aikana
Maarit Leskelä-Kärki (s. 1973), suomalainen kulttuurihistorioitsija, professori
Manu Kärki (s. 1947), tietokirjailija ja kotiseuduntutkija, kotiseutuneuvos
Niilo Kärki (1897–1931), Akateemisen Karjala-Seuran puheenjohtaja ja pääideologi, Ylioppilaslehden päätoimittaja
Niilo Kärki (1921–2010), Oulun yliopiston farmakologian professori
Onni Kärki (s. 2003), amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Otto Kärki (s. 1971), pituushyppääjä
Pekka Kärki (s. 1940), rakennussuojelun asiantuntija
Timur Kärki (s. 1971), diplomi-insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja
Toivo Kärki (1915–1992), säveltäjä, sovittaja ja muusikko, Frans Kärjen poika
Tuomas Kärki, verkkofootbag-pelaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kärki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
NSU Ro 80

| NSU Ro 80 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  NSU
Konserni:  Volkswagen
Valmistusvuodet:  1967–1977
Tuotantomäärä:  37 406
Korimalli:  sedan
Tekniset tiedot
Moottori:  wankelmoottori
Iskutilavuus:  995 cm3
Teho:  115 hv (DIN)
Vääntö:  159 Nm (DIN)
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  M3 automaattikytkimellä ja momentinmuuntimella
Mitat
Massa:  1 210 kg
Pituus:  4 780  mm
Akseliväli:  2 860 mm
Leveys:  1 760 mm
Korkeus:  1 410 mm
NSU Ro 80 on saksalaisen NSU:n vuosina 1967–1977 valmistama keskikokoinen henkilöauto, jossa oli Wankel-kiertomäntämoottori. Se valittiin Euroopassa Vuoden autoksi 1968. Erikoisen moottorinsa ja voimansiirtonsa lisäksi Ro80 saavutti mainetta edistyksellisellä korimuotoilullaan. Ro80:n valmistus lopetettiin vuonna 1977, jolloin sitä oli tehty vajaat 40 000 kappaletta. Auton mainetta heikensivät wankelmoottorin heikko kestävyys ja lyhyt käyttöikä: moottori piti usein vaihtaa jo 50 000 kilometrin vaiheilla.
Auton ulkomuodossa korostuvat matala keula, suuret ikkunapinnat ja poikkeuksellisen taakse sijoitetut takapyörät. Korilla oli myös hyvin alhainen ilmanvastus. Muotoilua pidetään hyvin aikaa kestäneenä, ja monet nykyautot käyttävät Ro 80:n ensimmäisenä esittelemiä muotoratkaisuja.
Autossa oli kolmivaihteinen puoliautomaattinen vaihteisto, joka toimi samaan tapaan kuin Citroën DS -mallissa. Kytkinpolkimen sijasta vaihteenvalitsimessa oli sormella painettava sähköinen kytkinpainike. Vaihteistossa oli myös momentinmuunnin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta NSU Ro 80 Wikimedia Commonsissa
Südwestrundfunk/Marktcheck: NSU Ro 80, das Wankelauto; Laaja Ro80-auton historia, 29:51 min (saksaksi)
Kaija Saranto

| Kaija Saranto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1954 (ikä 70–71)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  sosiaali- ja terveydenhuollon tietohallinnon professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (THM 1992, TtT 1997)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto
Kaija Kristiina Saranto (s. 1954) on suomalainen erikoissairaanhoitaja ja terveystieteen tohtori, joka toimii Itä-Suomen yliopiston sosiaali- ja terveydenhuollon tietohallinnon professorina (2006–). Hän on ollut perustamassa Kuopioon Suomen ensimmäistä hoidon vaikuttavuuden ja potilasturvallisuuden tutkimuskeskittymää (RECEPS).
Saranto valmistui erikoissairaanhoitajaksi vuonna 1984. Hän jatkoi opintojaan Turun yliopistossa, ja valmistui sieltä terveydenhuollon maisteriksi (1992) ja terveystieteiden tohtoriksi (1997). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1997) käsitteli sairaanhoidon tietojärjestelmiä koskevaa koulutusta. Tutkimustyö oli otsikoitu Outcomes of education in information technology : towards a model of nursing informatics education.
Helsingin Sanomat nosti Sarannon julkaisujensa osalta tarkastelluista tieteenaloista näkyvimpien Suomessa työskentelevien tieteentekijöiden ryhmään huhtikuun 22. päivän 2019 artikkelissaan luokassa Valtio-oppi ja hallintotieteet. Pohjana artikkelille oli Turun yliopiston sosiologian professori Osmo Kivisen ja tutkija Juha Hedmanin huhtikuussa 2019 suomalaisessa Tiedepolitiikka-lehdessä julkaistava artikkeli.
Saranto valittiin ensimmäisenä suomalaisena vuonna 2012 jäseneksi American College of Medical Informatics (ACMI) -tiedeyhteisöön ja  2017 perustetun kansainvälisen terveydenhuollon informaatiotieteiden akatemian (IAHSI) jäseneksi. Vuonna 2013 hänet valittiin American Academy of Nursing]  -yhteisön jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kaija Saranto. University of Eastern Finland, Department of Health and Social Management (englanniksi) (researchgate.net)
Google Scholar -haku "Kaija Saranto" (englanniksi) (scholar.google.com)
Computer Science Bibliography: Kaija Saranto (englanniksi) (dblp.org)
Kaija Saranto. Professor in Health and Human Services Informatics (englanniksi) (linkedin.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  DBLP  ORCID 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Iskandarkūl

Iskandarkūl.
Iskandarkūl (tadžikiksi Искандаркӯл) on järvi Suğdin maakunnan Ainīn piirissä Tadžikistanissa. Se sijaitsee Hisorvuorten pohjoisrinteillä 23 kilometrin päässä Dušanben ja Xudžandin välisestä valtatiestä. Järven pinta-ala on 3,41 neliökilometriä, suurin syvyys 72 metriä ja vesimäärä 0,173 kuutiokilometriä.
Noin 2 200 metrin korkeudella sijaitseva kolmionmuotoinen Iskandarkūl on syntynyt maanvuörymien tukittua Saratoğjoen virtauksen. Siihen virtaavat Saratoğ, Hazormeš ja Sarima. Laskujoki on nimeltään Iskandar. Puhdasvetistä järveä ympäröivät 5 000 metriä korkeat vuoret, mutta sen rantojen ilmasto on kesällä lämmin ja talvella leuto. Vesi on järvessä viileää, mutta ainoastaan itäosa jäätyy kovina talvina.
Järvestä kerrotaan lukuisia Aleksanteri Suureen liittyviä legendoja ja tarinoita. Sen nimi lienee kuitenkin peräisin sogdinkielisestä ’korkeaa paikkaa’ tarkoittavasta sanasta iskotar tai iskodar. Nimi lienee vakiintunut vasta 1600-luvun lopussa.
Iskandarkūlin koillisrannalla sijaitsee vuonna 1929 perustettu sääasema. Maalauksellinen, ilmastoltaan miellyttävä ja ympäröivältä luonnoltaan kaunis järvi on suosittu matkailukohde.
Bb

Bb tarkoittaa seuraavia:
Barbados, ISO 3166-1 -koodi BB, valtio tai muu maantieteellinen alue
Seaborne Airlines, IATA-koodi BB, lentoyhtiö
Belair, IATA-koodi BB, lentoyhtiö
Big Brother, BB, televisio-ohjelma
Blood Bowl, BB, lautapeli
Bomban seisake, liikennepaikkalyhenne Bb, seisake Suomessa
Brigitte Bardot, tunnetaan myös nimellä BB, ranskalainen näyttelijä
aamiainen ja majoitus, B & B, englannin sanoista bed and breakfast, majoitus, jonka hintaan kuuluu aamiainen
Bad Brains, BB, yhdysvaltalainen yhtye
bb, kaksoisalennettu h-sävel
BB-voide, kauneudenhoitoon tarkoitettu tuote
Superintendentti

Superintendentti on etenkin Keski-Euroopassa ja muun muassa Skotlannissa johtava virkamies eräissä kirkoissa. Se vastaa toisinaan piispaa toisinaan lääninrovastia.
Muutamassa Saksan evankelisen kirkon (EKD) jäsenkirkossa on kirkon johtava virka superintendentti (Lippen maakirkko). Muutamissa jäsenkirkoissa alue, kuten Berliinin, Brandenburgin ja Sleesian Ylä-Lausitzin evankelinen kirkko on jaettu superintenduureihin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon rovastikuntien tapaan.
Ruotsissa kuningas Kustaa Vaasa nimitti ensimmäiset superintendentit alueille, joilla ei ollut piispaa tai hiippakuntaa. Superintendentti erosi piispasta siten, että hänellä ei ollut piispan vihkimystä ja hän toimi samalla hiippakuntakaupungin kirkkoherrana. Tällaisia alueita, superintenduureja (superintendentia) Ruotsissa oli Kalmar 1555–1678, Göteborg 1665–1725, Visby 1645–1772, Mariestad 1581–1647, Karlstad 1647–1722 ja Härnösand 1647–1772. Vuoteen 1772 mennessä nämä on muutettu hiippakunniksi. Myös valloitetuilla alueilla, kuten Itämerenmaakunnissa perustettiin superintenduureja kirkollista työtä varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Superintendentti Wikimedia Commonsissa
Josephine Bakhita

| Josephine Bakhita |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1868 Oglassa, Darfur, Sudan
Kuollut: 8. helmikuuta 1947 Schio, Vicenza, Italia
Pyhä Josephine Margaret Bakhita F.D.C.C. (sana bakhita arabian sanasta onnekas; myös Giuseppina Bakhita, Madre Moretta tai Sisko Moretta; 1868 Oglassa, Darfur, Sudan – 8. helmikuuta 1947 Schio, Vicenza, Italia) oli varakkaan sudanilaisen perheen lapsi, mutta orjakauppiaat kaapasivat hänet 9-vuotiaana ja häntä kaupusteltiin El Obeidin ja Khartoumin markkinoilla, kunnes italialainen konsuli Callisto Legnani osti hänet vapauttaakseen hänet ja vei hänet Italiaan. Tyttö annettiin konsulin ystävälle Augusto Michielille ja hänestä tuli Mimmina Michielin lapsenvahti, jota hän seurasi Venetsian katekumeenien instituuttiin ja tunnettuaan itse vetoa katolista kirkkoa kohtaan kastettiin ja konfirmoitiin 1890, jolloin hän otti nimekseen Josephine. Myöhemmin Michieli halusi viedä Josephinen ja tyttärensä takaisin Sudaniin, mutta Josephine kieltytyi ja jäi Italiaan sekä päätti lopulta liittyä  Congregatio Filiorum a Caritate -sääntökuntaan vuonna 1893 tehden professionsa vuonna 1896 ja lähetettiin Pohjois-Italiaan, jossa hän palveli yhteisöä ja opetti ihmisiä rakastamaan Jumalaa. Josephine Bakhita kuoli 8. helmikuuta 1947 luonnollisista syistä. Hän eli seuraavien seitsemän paavien hallintokausien aikana: autuas Piux IX (1846-1878), Leo XIII (1878-1903), pyhä Piux X (1903-1914), Benedictus XV (1914-1922), Pius XI (1922-1939 ja Pius XII (1939-1958). Paavi Johannus Paavali II julisti hänet kunnianarvoiseksi 1. joulukuuta 1978, autuaaksi 17. toukokuuta 1992 ja kanonisoi hänet 1. lokakuuta 2000. Josephine Bakhitaa on pidetty ainoana pyhimyksenä Sudanista. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 8. helmikuuta, ja hän on Sudanin suojeluspyhimys.
Paavi Benedictus XVI kertoo hänen tarinansa kiertokirjeessään Spe salvi (kohta 3).
Hutsin hyppyrimäet

| Hutsin hyppyrimäet> Sijainti |
| --- | --- |
Paikkakunta:   Kitee, Suomi
Koordinaatit:  62°5′22″N, 30°9′26″E
Avattu:  1961
Remontoitu:  1984, 1994, 2005, 2006, 2016, 2023
Muut mäet:  K12 HS14, K7 HS8, K4 HS5, K2 HS4
Seura:  Kiteen Urheilijat
Hutsin hyppyrimäki
K-piste:  56 metriä
Mäkikoko:  60 metriä
Mäkiennätys:  60,5 metriä  Niko Kytösaho (23.2.2013)
Naisten mäkiennätys:  55,5 metriä  Susanna Forsström (23.2.2013)
Kesämäkiennätys:  61,0 metriä  Joni Karjalainen (1.7.2006)
Naisten kesämäkiennätys:  56,0 metriä  Julia Kykkänen (27.8.2022)
Avattu:  1961
Remontoitu:  1984, 2005
Muovitus:  Kyllä
K34
K-piste:  34 metriä
Mäkikoko:  37 metriä
Mäkiennätys:  36,0 metriä  Jarkko Määttä (27.2.2005)
Naisten mäkiennätys:  32,5 metriä  Julia Tervahartiala (6.2.2016)
Kesämäkiennätys:  33,5 metriä  Tuomas Kinnunen (26.9.2015)
Naisten kesämäkiennätys:  29,5 metriä  Nanna Kytöluhta (19.8.2023)
Avattu:  1984
Remontoitu:  1994, 2016, 2023
Muovitus:  Kyllä
K18
K-piste:  18 metriä
Mäkikoko:  22 metriä
Mäkiennätys:  23,0 metriä  Perttu Reponen  Tuomas Kinnunen (7.2.2013, 6.2.2016)
Naisten mäkiennätys:  21,0 metriä  Emilia Sorvisto (22.2.2014)
Kesämäkiennätys:  19,0 metriä  Perttu Reponen (4.9.2010)
Naisten kesämäkiennätys:  17,5 metriä  Oosa Thure (29.9.2018)
Avattu:  1984
Remontoitu:  1994, 2016, 2023
Muovitus:  Kyllä
Hutsin hyppyrimäet on kuuden muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Kiteellä.
Historia

Kiteelle rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki 1920-luvulla Puhoksen lehtikuusimetsän reunalle. Seuraava hyppyrimäki rakennettiin muutaman vuoden päästä Puhoksen seurantalon lähettyville.
Vuosina 1954–1956 rakennettiin Savikon kaupunginosaan hyppyrimäki lehtikuusi pylväistä. Joitakin vuosia ennen, samalle seudulle oli rakennettu pienempi hyppyrimäki. Myös Juurikassa ja Närsäkkälässä on ollut pieniä hyppyrimäkiä.
Hutsiin rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki vuonna 1961. Vuonna 1984 se purettiin ja rakennettiin uudet K56 HS60-, K34-, K18-, K12- ja K7-mäet. Kesällä 1994 K34- ja K18-mäkien alastulorinteeseen asennettiin muovitukset ja ylämäkiin peltiladut. Kesällä 2005 K56-mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja ylämäkeen peltilatu. Seuraavana kesänä myös K7-mäkeen asennettiin muovitus ja peltilatu. Kesällä 2016 K34-, K18-, K12- ja K7-mäkien muovitukset uusittiin. Kesällä 2023 K12- ja K7-mäkien muovitukset uusittiin, muotoiltiin hieman alastulorinnettä ja rakennettiin uudet muovitetut K4- ja K2-mäet sekä rakennettiin K34- ja K18-mäkien alastulorinteeseen suojakaiteet.
Hutsin hyppyrimäki

Hutsin hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1961. Vuoden 1984 remontissa vanha puinen hyppyrimäki purettiin ja uusi teräksinen K56 HS60 -hyppyrimäki rakennettiin. Vuonna 2005 hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.
Hutsin hyppyrimäki > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 60,5 metriä on hypännyt Niko Kytösaho.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.2.2006 |  Sami Saapunki | 60,0 m | 58. Kiteen talvikilpailut |  |
| 26.2.2006 |  Juuso Kaisko | 60,0 m | 58. Kiteen talvikilpailut |  |
| 26.2.2011 |  Aapo Lehtinen | 60,0 m | 63. Kiteen talvikilpailut | Lidl Cup |
| 23.2.2013 |  Niko Kytösaho | 60,5 m | Kiteen talvikilpailut 2013 |  |
Hutsin hyppyrimäki > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 55,5 metriä on hypännyt Susanna Forsström.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28.2.2009 |  Mikaela Klinga | 32,5 m | Yhdistetyn KLL SM-kilpailut 2009 |  |
| 7.2.2010 |  Jenny Rautionaho | 48,5 m | 62. Kiteen talvikilpailut |  |
| 11.3.2012 |  Tanja Kaverinen | 50,0 m | Hopeasompa |  |
| 11.3.2012 |  Jenny Rautionaho | 54,5 m | Hopeasompa |  |
| 23.2.2013 |  Susanna Forsström | 55,5 m | Kiteen talvikilpailut 2013 |  |
Hutsin hyppyrimäki > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 61,0 metriä on hypännyt Joni Karjalainen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.7.2006 |  Matias Niemelä | 43,0 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu |  |
| 1.7.2006 |  Toni Laakso | 51,5 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu |  |
| 1.7.2006 |  Janne Tervahartiala | 57,5 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu |  |
| 1.7.2006 |  Juuso Kaisko | 59,0 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu |  |
| 1.7.2006 |  Janne Tervahartiala | 59,0 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu | Kaatunut |
| 1.7.2006 |  Joni Karjalainen | 61,0 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu |  |
Hutsin hyppyrimäki > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 56,0 metriä on hypännyt Julia Kykkänen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.7.2006 |  Julia Kykkänen | 44,5 m | HS60 muovimäen vihkiäiskilpailu |  |
| 1.10.2016 |  Julia Tervahartiala | 49,0 m | Kiteen kesämäkikilpailut 2016 |  |
| 27.8.2022 |  Oosa Thure | 49,0 m | Kiteen kesämäkikilpailut |  |
| 27.8.2022 |  Julia Kykkänen | 54,0 m | Kiteen kesämäkikilpailut |  |
| 27.8.2022 |  Julia Kykkänen | 56,0 m | Kiteen kesämäkikilpailut |  |
K34

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 34 metrissä ja HS-piste 37 metrissä. Vuonna 1994 hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Alastulorinteen muovitus uusittiin kesällä 2016.
K34 > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 36,0 metriä on hypännyt Jarkko Määttä.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27.2.2005 |  Jarkko Määttä | 36,0 m | 57. Kiteen talvikilpailut |  |