stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Takashi Shimura

| Takashi Shimura> 志村 喬 |
| --- | --- |
 Shimura vuonna 1956
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1905 Asago, Hyōgo, Japanin keisarikunta
Kuollut: 11. helmikuuta 1982 (76 vuotta) Tokio, Japani
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Seitsemän samuraita   Ikiru – tuomittu   Kulkukoira   Juopunut enkeli
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Takashi Shimura (jap. 志村 喬, Shimura Takashi, syntymänimeltään Shoji Shimazaki, 12. maaliskuuta 1905 Asago, Hyōgo, Japanin keisarikunta – 11. helmikuuta 1982 Tokio, Japani) oli 1900-luvun menestyneimpiä japanilaisia näyttelijöitä.
Hänen ensimmäisiä roolejaan oli tarkastajan rooli Kenji Mizoguchin elokuvassa Naniwa erejî (1936). Shimura oli Akira Kurosawan tärkein luottonäyttelijä Toshiro Mifunen jälkeen. Shimura esiintyi monessa Kurosawan elokuvassa, kuten samurai Kambei Shimadan roolissa elokuvassa Seitsemän samuraita (1954), puunhakkaajan roolissa elokuvassa Rashômon (1950), päähenkilönä elokuvassa Ikiru – tuomittu (1952), etsivän roolissa elokuvassa Kulkukoira (1949) ja tohtorin roolissa elokuvassa Juopunut enkeli (1948).
Itse asiassa Shimuran ja Kurosawan yhteistyö alkoi aiemmin ja kesti pidempään kuin Kurosawan yhteistyö Mifunen kanssa. Shimura esiintyi jo Kurosawan ensimmäisessä elokuvassa Sanshiro Sugata (1943), ja viimeinen Kurosawan elokuva, jossa Shimura näytteli, oli Kagemusha (1980), johon Kurosawa kirjoitti roolin eritoten Shimuraa varten. Kohtaus kuitenkin leikattiin pois länsimaalaisesta julkaisusta, joten monet eivät edes tiedä hänen olleen elokuvassa. The Criterion Collectioniin kuuluva julkaisu tosin sisältää kohtauksen.
Kurosawan kanssa tekemänsä yhteistyön ulkopuolella Shimura tunnetaan ehkä parhaiten rooleistaan monissa japanilaisissa hirviöelokuvissa, muun muassa tiedemies Kyohei Yamanen roolistaan kahdessa ensimmäisessä Godzilla-elokuvassa.
Shimura kuoli 11. helmikuuta 1982 emfyseemaan ollessaan 76-vuotias.
Valikoitu filmografia

1943: Sanshiro Sugata
1944: Ichiban utsukushiku
1945: Tora no o wo fumu otokotachi
1946: Waga seishun ni kuinashi
1948: Juopunut enkeli
1949: Shizukanaru ketto
1949: Kulkukoira
1950: Shubun
1950: Rashômon
1951: Aika
1951: Hakuchi
1952: Ikiru – tuomittu
1954: Seitsemän samuraita
1954: Godzilla
1955: Godzilla Raids Again
1955: Ikimono no kiroku
1956: Miyamoto Musashi kanketsuhen: kettô Ganryûjima
1957: Chikyu Boeigun
1957: Kumonosu jô
1958: Kakushi-toride no san-akunin
1961: Yojimbo
1961: Mosura
1962: Sanjuro
1955: Gorath
1962: Chushingura – Hana no maki yuki no maki
1963: Tengoku to jigoku
1964: San daikaijû: Chikyu saidai no kessen
1965: Samurai
1965: Akahige
1965: Frankenstein Conquers the World
1968: Zatoichi and the Fugitives
1973: Zatoichi's Conspiracy
1978: Ogin-sama
1980: Kagemusha
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Takashi Shimura Wikimedia Commonsissa
Takashi Shimura Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stephen Gallagher

Stephen Gallagher (s. 13. lokakuuta 1954 Salford, Lancashire) on englantilainen kauhukirjailija. Stephen Gallagher opiskeli draamaa ja englannin kieltä. Sen jälkeen hän kirjoitti käsikirjoituksia radioon ja televisioon. Vapaaksi kirjoittajaksi hän ryhtyi 1980. Gallagher on toiminut puheenjohtajana Writers' Guild of Great Britain -yhdistyksessä.
Suomennetut teokset

Paholainen lasin takana (1989)
Sade (1990)
Vertailevaa anatomiaa (1991)
Painajainen ja enkeli (1992)
Suomennettu novelli

”Voimanlähde” (1989). Tähtivaeltaja 3/1990.
Aiheesta muualla

Gallagherin kotisivut (englanniksi)
Staffordshiren–Worcestershiren kanava

Veneitä kanavassa lähellä Gaileyn jokisatamaa.
Staffordshiren–Worcestershiren kanava on noin 74 kilometriä pitkä ja 43 sulkua käsittävä kanava, joka yhdistää Trentin–Merseyn kanavan ja Severnjoen toisiinsa. Kanavaan pääsee Severnjoesta Stourportin kaupungissa, josta 31 perättäistä sulkua nostavat veneen noin 89 metrin korkeudelle joen pinnasta. Kanava kulkee tässä korkeudessa noin 16 kilometrin matkan, minkä jälkeen 12 perättäistä sulkua laskevat veneen Trentin–Merseyn kanavan tasolle Great Haywoodin kylässä.
Historia

Kanavan isä oli insinööri James Brindley. Kanavan kaivamisessa käytettiin lähes yksinomaan hakkuja ja lapioita, ja siinä pyrittiin hyödyntämään mahdollisimman tehokkaasti maaston olemassa olevia muotoja Brindleyn suunnitelmien mukaisesti. Kanava vihittiin käyttöön vuonna 1772 ja se menestyi alusta pitäen: sitä pitkin kuljetettiin pääasiassa Cannockista louhittua hiiltä. Kanava ei ollut kuitenkaan ainoastaan teollisuuden käytössä, ja sen varrella toimi enimmillään yli sata vesimyllyä. Kaupallinen liikenne jatkui 1960-luvulle asti. Vuonna 1968 kanavasta tehtiin veneilyreitti ja vuonna 1969 se suojeltiin lailla.
Kanavayhteydet

Kanavasta on seuraavat yhteydet muihin kanaviin:
BCN-kanavaverkostoon Wolverhamptonin Aldersleyssä;
Shropshire Union -kanavaan Wolverhamptonin Oxleyssä;
Stourbridgen kanavaan Stourtonin kylässä.
BCN-kanavaverkostoon on päässyt myös Calf Heathin kylästä alkavaa Hathertonin kanavaa pitkin, mutta se on ollut pois käytöstä kunnostustöiden vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Staffordshiren–Worcestershiren kanava Wikimedia Commonsissa
Stage (televisiosarja)

| Stage |
| --- | --- |

Tyyli:  Tositelevisio Musikaali
Kestoaika:  45 min 90 min
Luoja(t):  Marco Bjurström
Pääosissa:  Tuomarit: Marco Bjurström Antti Vauramo Juontaja: Ellen Jokikunnas Backstage-toimittaja: Sami Kuronen sekä kilpailijat ja tähtivalmentajat
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  13. huhtikuuta 2011 –  1. kesäkuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Teija Paajamaa, Tatiana Elf
Käsikirjoittaja(t):  Tatiana Elf
Leikkaaja(t):  Maria Haipus, Teemu Pöllänen
Tuotantoyhtiö(t):  Zodiak Entertainment Finland Oy
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Stage on suomalainen tositelevisio- ja viihdeohjelma, jonka esittäminen alkoi Nelosella huhtikuussa 2011. Formaatin ohjelmaan on luonut Marco Bjurström, joka toimii myös ohjelman päätuomarina. Toisena vakiotuomarina toimii Antti Vauramo, minkä lisäksi jokaisessa suorassa lähetyksessä on mukana vieraileva tuomari. Ohjelman juontaa Ellen Jokikunnas. Backstage-toimittajana toimii Sami Kuronen.
Ohjelmaidea

Stage-ohjelmassa etsitään Suomen parasta koulumusikaalia. Ohjelmaan on valittu kuusi koulua, jotka harjoittelevat omaa musikaaliaan julkisuudesta tunnetun tähtivalmentajansa johdolla. Joka viikko kukin koulu esittää suorassa lähetyksessä yhden uuden kohtauksen musikaalistaan live-yleisön edessä. Kaksi vähiten yleisöääniä saanutta koulua joutuvat pudotusuhan alle, ja päätuomarina toimiva Marco Bjurström päättää, mikä koulu putoaa kilpailusta. Finaalissa katsojat saavat täyden päätösvallan ja katsojaäänet päättävät kumpi finalistikouluista voittaa. Voittajakoulu pääsee esittämään Marco Bjurströmin tuottamaa ja ohjaamaa musikaalia kahden viikon ajaksi Peacock-teatteriin kesällä 2011.
Koulut ja tähtivalmentajat

| Kaupunki/kunta | Koulu | Tähtiopettaja | Sija | Katsojat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tampere | Tampereen yhteiskoulun lukio | Tuomas Uusitalo | Voittajat 1. kesäkuuta 2011 | 122 000 |
| Porvoo | Linnankosken lukio | Eeva Vilkkumaa | 2. sija 1. kesäkuuta 2011 | 113 000 |
| Jyväskylä | Cygnaeus-lukio | Arja Koriseva | 3. sija 25. toukokuuta 2011 | 107 000 |
| Vantaa | Lumon lukio | Sami Uotila | 3. pudonnut 18. toukokuuta 2011 | 84 000 |
| Helsinki | Helsingin yhteislyseo | Maria Järvenhelmi | 2. pudonnut 11. toukokuuta 2011 | 99 000 |
| Lahti | Salpausselän lukio ja peruskoulu | Tidjân Ba | 1. pudonnut 4. toukokuuta 2011 | 117 000 |
Vierailevat tuomarit

1. suora lähetys: Maria Sid
2. suora lähetys: Aleksi Bardy
3. suora lähetys: Pamela Tola
4. suora lähetys: Antti Luusuaniemi
5. suora lähetys: Eija Ahvo
6. suora lähetys: Riitta Havukainen
Sysiseitikki

| Sysiseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Seitikit Cortinarius
Laji::  anthracinus
Kaksiosainen nimi
 Cortinarius anthracinus  (Fr.) E. Berger 
Katso myös
   Sysiseitikki Wikispeciesissä   Sysiseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sysiseitikki (Cortinarius anthracinus) on seitikkien sukuun kuuluva laji.
Ulkonäkö

Lakin keskellä on kohouma. Lakin väri vaihtelee kosteuden mukaan. Kuivana se on harmaa ja reunasta vaalea. Kosteana se on musta tai purppura. Heltat ovat aluksi vaaleanpunaruskeita ja myöhemmin ruskeita. Malto on väriltään ruskeaa, purppuranpunaista tai lilanväristä.
Elinympäristö

Sysiseitikkiä esiintyy lehdoissa, lehtomaisissa kuusikoissa ja sekametsissä.
Aiheesta muualla

UniProt, Taxonomy: Cortinarius anthracinus (englanniksi)
Siipiänlampi

| Siipiänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°21′49″N, 26°55′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Tainajokeen 
Järvinumero:  14.972.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,3 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,792 km  
Pinta-ala:  3,077 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSiipiänlampi 
Siipiänlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Tainan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 320 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Kallaveden alueeseen (14.972) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 87,3 metriä mpy.
Taleb Nematpour

| Mitalit> Maa:   Iran.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iran.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iran.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Maa:   Iran> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Budapest 2013 | 84 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | 84 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Pattaya 2009 | 84 kg |  |
|  Hopeaa | Jeju 2008 | 84 kg |  |
|  Pronssia | New Delhi 2013 | 84 kg |  |
Taleb Nematpour (pers. ‏طالب نعمت‌پور‎, s. 19. syyskuuta 1984) on iranilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, maailman- ja Aasian mestari sekä Aasian kisojen kultamitalisti.
Nematpour voitti 84 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden Budapestissa 2013. Hän voitti samassa sarjassa myös Aasian kisojen kultaa vuonna 2010 ja yhden mitalin kutakin väriä Aasian-mestaruuskilpailuista.
Vuoden 2014 toukokuussa Nematpour antoi maailmancupissa Teharanissa positiivisen dopingnäytteen, ja hänet asetettiin kilpailukieltoon anabolisten steroidien käytöstä.
Taiwanin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Taiwanin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Taiwania jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Sijoitukset

2010 – 3. divisioona; 5.
2011 – 3. divisioona; 7.
2017 – 3. divisioona; 7.
2018 – 3. divisioonan karsinnat; 2.
2019 – 3. divisioona; 6.
2020 – 3. divisioona; 7.
2021 – 3. divisioonan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 3. divisioona; 1.
2023 – 2. divisioonan B-lohko; 5.
2024 – 2. divisioonan B-lohko; 6.
Tarhamaltsa

| Tarhamaltsa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Maltsat Atriplex
Laji::  hortensis
Kaksiosainen nimi
 Atriplex hortensis  L. 
Katso myös
   Tarhamaltsa Wikispeciesissä   Tarhamaltsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhamaltsa (Atriplex hortensis) on maltsojen sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji, jota viljellään lehtivihanneksena pinaatin tapaan. Se kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa.
Ulkonäkö

Tarhamaltsa kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sillä on pystykasvuinen, niukasti haarova, vihreäjuovainen varsi. Sen leveän kolmiomaiset lehdet ovat 4–9 cm pitkät.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Tarhamaltsa (Atriplex hortensis) Suomessa.
ITIS: Atriplex hortensis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Atriplex hortensis (englanniksi)
Flora of China: Atriplex hortensis (englanniksi)
Hedelmiä ja siemeniä.
Taru Nordlund

Taru Nordlund (os. Salminen, s. 1967) on suomalainen kielentutkija, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Nordlund toimi Virittäjä-lehden päätoimittajana 2008-2009. Tieteellisellä urallaan hän on erikoistunut sosiolingvistiikkaan, vanhaan kirjakieleen sekä 1800-luvun itseoppineiden suomenkielisten kirjoittajien kielen tutkimukseen.
Koulutus

Nordlund valmistui suomen kielen oppiaineesta filosofian tohtoriksi vuonna 2000 tyttönimellään Taru Salminen. Hänen väitöskirjansa on artikkelimuotoinen teos Morfologiasta moniäänisyyteen: suomen kielen kvasirakenteen merkitys, käyttö ja kehitys. Nordlund väitteli Helsingin yliopistosta ja väitöskirjan julkaisi Suomalaisen kirjallisuuden seura SKS.
Väitöstyössään Nordlund käsittelee olla-verbin ja -vinaan/-vinään-loppuisen verbimuodon muodostamaa kvasirakennetta (esim. oli menevinään, on olevinaan) ja sen merkityksiä. Nordlund toi tutkimuksessaan esiin, miten kvasirakennetta käytetään usein kieliopillistuneena "muka"-merkityksessä, lausuttua epäilevänä tai vähättelevänä.
Ura

Taru Nordlund on Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan suomen kielen oppiaineen professori. Hänet valittiin virkaan vuonna 2014. Lisäksi hän on suomen kielen oppiaineen dosentti.
Tutkijana hän on julkaissut runsaasti kirjoja ja artikkeleita läpi 2000-luvun. Tuottoisimmillaan hän oli vuonna 2013, jolloin häneltä ilmestyi seitsemän tieteellistä julkaisua. Nordlund tutkii kielen käyttöä sosiolingvistisesta näkökulmasta: mitä teksti ja sen kirjakielisyys kertoo kirjoittajansa identiteetistä, ja miten tekstillä voi jopa rakentaa identiteettiä? Hänen tutkimuksissaan keskitytään erityisesti vanhaan kirjakieleen sekä varhaisimpien suomeksi kirjoittaneiden, mutta kouluja käymättömien kirjoittajien teksteihin ja kielenpiirteisiin. Hän osallistui Suomalaisen kirjallisuuden seuran poikkitieteelliseen Kansanihmiset ja kirjallistuminen 1800-luvun Suomessa -tutkijaverkostoon (2002-2013), jossa selvitettiin, miten Suomen kirjallinen kulttuuri kehittyi muistitiedon ja puheen rinnalle.
Nordlund toimii aktiivisesti muiden tutkijoiden käsikirjoitusten vertaisarvioijana, osallistuu akateemisille kursseille, konferensseihin ja seminaareihin sekä järjestää niitä myös itse. Hän on myös toiminut useiden kielitieteellisten väitöskirjojen ohjaajana.
Nordlund oli Kotikielen seuran hallituksen jäsen vuosina 2004-2007 sekä seuran julkaiseman, kielitieteellisen aikakauslehti Virittäjän päätoimittaja vuodet 2008-2009. Hän on ollut lehden toimitusneuvoston jäsen vuodesta 2012 lähtien. Hän oli myös Studia Fennica (Linguistica) -lehden toimituskunnan jäsen vuodet 2014-2016. Lisäksi hän on toiminut Sanakirjasäätiön sihteerinä ja hallituksen jäsenenä.
Stefan Örnskog

| Stefan Örnskog> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1969 Jönköping, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2001
Seurat:  HV71 (SEL) JYP (SML)
Bror Karl Stefan Örnskog (s. 4. huhtikuuta 1969 Jönköping) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän pelasi lähes koko uransa kasvattajaseurassaan HV71:ssä, Elitserienissä. Örnskog pelasi Elitserienissä yhteensä 442 ottelua tehoin 106+150=256. Jäähyminuutteja tuli 152.
Ura > Seuraura

Örnskog pelasi HV71:ssä ensimmäiset Elitserien-ottelunsa kaudella 1987–1988. Hän pelasi tuolloin 13 ottelua tehoin 1+2=3. Örnskog teki läpimurtonsa kaudella 1989–1990, jolloin hän teki 39 ottelussa tehot 12+15=27. Örnskog pelasi HV71:ssä kevääseen 1998 saakka. Kaudella 1993–1994 hän oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä vain tehoilla 15+16=31. Örnskogin yhden kauden piste-ennätys on kuitenkin kaudelta 1996–97, jolloin hän teki tehot 14+27=41. Örnskog oli HV71:n paras pistemies ja sijoittui Elitserienin pistepörssissä kahdeksanneksi Malmön Mikko Peltolan kanssa. Örnskog voitti HV71:ssä Elitserienin mestaruuden keväällä 1995. Hän voitti tuon kevään pudotuspelien syöttöpörssin voiton Luleå HF:n Mika Niemisen kanssa. Molemmat antoivat kahdeksan maalisyöttöä.
Kaudeksi 1998–1999 Örnskog siirtyi SM-liigajoukkue JYPin riveihin. Hän ei edustanut HV71:n lisäksi muita seuroja. Örnskog oli yksi JYPin kaikkien aikojen kalleimmista hankinnoista. Hän kuitenkin kärsi loukkaantumisesta ja hänen kautensa 1998–1999 jäi 32 otteluun, joissa Örnskog teki vähäiset tehot 5+11=16. Hän jatkoi JYPissä vielä seuraavalla kaudella 1999–2000, mutta Örnskog sai lähteä joukkueesta 17 pelaamansa ottelun jälkeen. Hän teki niissä tehot 4+5=9. Örnskog palasi loppukaudeksi HV71:een. Hän kärsi uransa lopulla paljon loukkaantumisista ja Örnskog päätti pelaajauransa kevääseen 2001.
HV71 on jäädyttänyt Örnskogin pelinumeron 15.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1995 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Italia 1994 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Anchorage 1989 | jääkiekko |  |
Örnskog voitti olympiakultaa Lillehammerista vuonna 1994. Hän on edustanut Ruotsia myös MM-kilpailuissa vuosina 1994 (pronssia) ja 1995 (hopeaa). Örnskog on voittanut myös alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1989.
Ura > Uran jälkeen

Pelaajauransa lopettua Örnskog on toiminut HV71:n J18-junioreiden päävalmentajana ja managerina.
Muuta

Örnskogin poika Max pelaa HV71:n J18-junioreissa.
Tharcisse Tshibangu Tshishiku

Tharcisse Tshibangu Tshishiku (23. huhtikuuta 1933 – 29. joulukuuta 2021) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. elokuuta 1959 ja nimitettiin Kinshasan vihkipiispaksi sekä Scampan titulaaripiispaksi 1. syyskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Albert Malula, jota avustivat Eugène Kabanga Songasonga ja Martin-Léonard Bakole wa Ilunga.
Tshibangu Tshishiku sai 26. marraskuuta 1991 uuden nimityksen Mbujimayin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 1. elokuuta 2009.
Stanisław Marusarz

| Stanisław Marusarz |
| --- | --- |
 Stanisław Marusarz vuonna 1933.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1913 Zakopane, Itävalta-Unkari
Kuollut: 29. lokakuuta 1993 (80 vuotta) Zakopane, Puola
Mäkihyppääjä
Pituus:  180 cm
Seura:  SN PTT Zakopane (1926-1951) Legia Zakopane (1952-1957)
Maailmancup
Kaudet:  1931-1957
| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lahti 1938 | mäkihyppy |  |
Stanisław Marusarz (18. kesäkuuta 1913 Zakopane, Itävalta-Unkari - 29. lokakuuta 1993 Zakopane, Puola) oli 1930-luvulla menestynyt puolalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn urheilija. Toisen maailmansodan aikana hän oli Puolan vastarintaliikkeen jäsen. Sodan jälkeen hän osallistui vielä kilpailijana vuosien 1948 ja 1952 talviolympialaisiin.
Nousu kansainväliseksi tähdeksi ennen sotavuosia - MM-kisoja ja olympiakisoja

Stanisław Marusarz kasvoi Puolan talviurheilun keskeisellä alueella Zakopanessa. Hän hyppäsi ensimmäisen kerran Zakopanen hyppyrimäestä Wielka Krokiewista vuonna 1926 ollessaan 13-vuotias. Hän nousi Puolan mäkihypyn kärkijoukkoon ennen Lake Placidin vuoden 1932 olympialaisia, jonne hänet valittiin Puolan edustajaksi. Siellä hän sijoittui 18 kilometrin murtomaahiihdossa ja yhdistetyssä 27:ksi sekä mäkihypyssä 17:ksi norjalaisten ottaessa kolmoisvoiton Birger Ruudin johdolla.
Vuoden 1933 MM-kisoissa Innsbruckissa Marusarzin sijoitus yhdistetyssä oli 6., 18 km:n hiihdossa 32. ja mäkihypyssä vasta 76. kaaduttuaan molemmat pitkän hypyt. MM-kisoja käytiin 1930-luvulla vuosittain, joten seuraavissa Sollefteon MM-kisoissa yhdistetyssä tuli 7. sija, 21. mäkihypyssä ja 18 km:n hiihdossa 63. sija. Vysoke Tatran vuoden 1935 MM-kisoissa hän oli 4. mäkihypyssä, 11. yhdistetyssä ja 92. 18 km:n hiihdossa. Samana vuonna Marusarz sai kansainvälistä huomiota, kun hän teki uuden mäkihypyn pituusennätyksen hyppäämällä Jugoslavian Planicassa 87,5 metriä, joka nähtiin siihenastisen mäkihypyn norjalaisvallan uhkana.
Garmisch-Partenkirchenin (Ga-Pa) vuoden 1936 olympialaisissa Marusarz oli mäkihypyssä 5. Norjan Birger Ruudin jälleen voittaessa ja yhdistetyssä 7. Norjan Oddbjørn Hagenin voittaessa. Kyseessä oli menossa hänen parhaat urheiluvuotensa, mutta Ga-Pan olympialaisia ennen hän oli kuumesairaana, joka selitti hänen lievän epäonnistumisensa. Seuraavana vuonna Ranskan Chamonix'n MM-kisoissa Marusarz sijoittui mäkihypyssä 12:ksi  ja yhdistetyssä 14:ksi. Vuoden 1938 Lahden MM-kisoista tuli sitten onnistuminen hänen sijoittuessa toiseksi vain 0,3 pisteellä Norjan Asbjørn Ruudille hävinneenä. Marusarzin hypyt olivat pitempiä kuin Ruudin, mutta mäkituomarit arvioivat Ruudin tyylin paremmaksi niin, että voitto meni Norjaan. Marusarz teki kisassa uuden mäkiennätyksen. Hänet valittiin MM-hopeasaavutuksensa perusteella vuoden 1938 Puolan parhaaksi urheilijaksi. Vuoden 1939 MM-kisat käytiin kotimäessä Zakopanessa, mutta menestys ei ollut toivotunlainen Marusarzin sijoitusten ollessa 5. ja yhdistetyssä 7. Tulos oli puolalaisodotuksiin nähden alakanttiin, mutta syynä oli kisoja edeltänyt loukkaantuminen. Voiton vei Saksan Josef Bradl ja yhistetyssä Saksan Gustav Berauer.
Marusarz oli monipuolinen talviurheilija, sillä hän voitti neljä kertaa Puolan mäkihyppymestaruuden (1932, 1933, 1936, 1937), kolme kertaa yhdistetyn (1932, 1935, 1936), kolme kertaa pujottelun (1931, 1933, 1939) ja kolme kertaa mukana SN PTT Zakopanen viestijoukkueessa (1932, 1933, 1936) sekä alppiyhdistetyn mestaruus vuonna 1933.
Maailmansodan aika - mukana vastarintaliikkeessä

Syyskuun alussa 1939 alkanut Saksan hyökkäys Puolaan muutti Stanisław Marusarzin elämän. Hän oli hostelin pitäjänä Slovakian rajan pinnassa auttaen rajan yli salaa kulkevia ihmisiä. Hän liittyi maanalaiseen puolalaiseen vastarintajärjestöön, mutta joutui kahteen otteeseen pidätetyksi, mutta karkasi molemmilla kerroilla saksalaismiehittäjien käsistä. Ennen karkaamistaan hänet oli tuomittu jo kuolemaan.
Marusarz siirtyi lopulta Unkariin, jossa väärällä puolalaisnimellä toimi unkarilaisten talviurheilijoiden valmentajana kilpaillen myös itsekin. Kilpailujen yhteydessä saksalainen mäkihyppääjä Sepp Weiler tunnisti hänet, mutta ei paljastanut häntä. Marusarz viipyi Budapestissä aina kevääseen 1945, jonka jälkeen hän pääsi palaamaan Puolaan.