stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1994
Yhteenveto

Turnauksen avausottelussa hallitseva maailmanmestari Saksa voitti Bolivian 1–0. Argentiinan tähtipelaaja Diego Maradona suljettiin alkulohkovaiheessa kisoista tämän jäätyä kiinni dopingista. Venäjän Oleg Salenko teki MM-historiaa tekemällä viisi maalia alkulohkon ottelussa Kamerunia vastaan. Yhdysvaltoja vastaan oman maalin tehnyt Kolumbian Andrés Escobar ammuttiin myöhemmin kotimaassaan.
Neljännesvälierissä Gheorghe Hagin johtama Romania voitti Argentiinan 3–2 monien mielestä turnauksen parhaassa ottelussa. Brasilia kaatoi isäntäjoukkue Yhdysvallat 1–0. Alkulohkostaan vaivoin jatkoon selviytynyt Italia puolestaan voitti Nigerian jatkoajan jälkeen 2–1 Roberto Baggion kahdella maalilla.
Puolivälierissä Brasilia voitti Alankomaat värikkäiden vaiheiden jälkeen 3–2 Brasilian Bebeton tehdessä kuuluisan kehtotuuletuksensa. Italia puolestaan kaatoi Espanjan 2–1 Baggion viime hetkien maalilla. Turnauksen yllättäjiin kuulunut Ruotsi voitti Romanian rangaistuspotkukilpailun jälkeen ottelun päätyttyä 2–2. Toinen yllättäjäjoukkue Bulgaria taas kaatoi Saksan 2–1 Hristo Stoitškovin ja Jordan Letškovin maaleilla.
Välierissä Brasilia voitti Ruotsin 1–0. Ottelu oli täydellistä Brasilian hallintaa, mutta Romário onnistui maalinteossa vasta kymmenen minuuttia ennen loppua. Toisessa välierässä Italia kaatoi Bulgarian 2–1 Baggion tehtyä jälleen kaksi maalia. Pronssiottelussa Ruotsi voitti Bulgarian 4–0. Pronssijoukkue Ruotsin hahmoja turnauksessa olivat taitava hyökkääjä Tomas Brolin ja värikäs maalivahti Thomas Ravelli.
Loppuottelu Brasilian ja Italian välillä päättyi maalittomana. Brasilia voitti rangaistuspotkukilpailun maalein 3–2. Italian tähtipelaaja Baggio laukoi ratkaisevan rangaistuspotkun yli maalin. Mestarijoukkue Brasilian avainpelaajia turnauksessa olivat hyökkääjien Romárion ja Bebeton lisäksi keskikentällä pelannut kapteeni Dunga ja maalivahti Taffarel. Brasilia omisti voiton aiemmin keväällä menehtyneelle Formula 1-kuski Ayrton Sennalle.
Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Brasilian Romário. Maalikuninkuuden jakoivat kuudella maalillaan Venäjän Salenko ja Bulgarian Stoitškov.
Turnauksessa nähtiin kentällä myös suomalaisväriä, kun raumalainen Tapio Yli-Karro toimi avustavana erotuomarina neljässä alkulohkon ottelussa.
Stadionit

| Kaupunki | Stadion | Katsomo |
| --- | --- | --- |
| Foxborough, Boston | Foxboro Stadium | 61 000 |
| Chicago | Soldier Field | 67 000 |
| Dallas | Cotton Bowl | 67 000 |
| Pontiac, Detroit | Pontiac Silverdome | 80 000 |
| Pasadena, Los Angeles | Rose Bowl | 91 000 |
| East Rutherford, New Jersey | Giants Stadium | 77 000 |
| Orlando | Citrus Bowl | 70 000 |
| Palo Alto, San Francisco | Stanford Stadium | 80 000 |
| Washington, D.C. | RFK Stadium | 56 000 |
Pudotuspelit > Neljännesvälierät

Neljännesvälierät pelattiin 2.–5. heinäkuuta.
Pudotuspelit > Puolivälierät

Puolivälierät pelattiin 9. ja 10. heinäkuuta.
Pudotuspelit > Välierät

Välierät pelattiin 13. heinäkuuta.
Pudotuspelit > Pronssiottelu

Pronssiottelu pelattiin 16. heinäkuuta.
Pudotuspelit > Loppuottelu

Loppuottelu pelattiin 17. heinäkuuta.
Maalintekijät

Maalit ovat tässä tekojärjestyksessä; ensimmäisenä tiettyyn maalimäärään yltänyt pelaaja on osionsa ensimmäisenä.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 6 maalia  Oleg Salenko   Hristo Stoitškov 5 maalia  Jürgen Klinsmann   Roberto Baggio   Romário   Kennet Andersson 4 maalia  Martin Dahlin   Gabriel Batistuta   Florin Răducioiu 3 maalia  Gheorghe Hagi   José Luis Caminero   Bebeto   Dennis Bergkamp   Tomas Brolin : 
| 2 maalia | 1 maali |  |  |
|   Adrian Knup   Adolfo Valencia   Goikoetxea   Hong Myung-Bo   Claudio Caniggia   Daniel Amokachi   Luis García   Rudi Völler   Fuad Amin   Philippe Albert   Ilie Dumitrescu   Wim Jonk   Emmanuel Amunike   Dino Baggio   Jordan Letškov |   Julio Salinas   Seo Jung-Won   Georges Brégy   Eric Wynalda   Ray Houghton   Marc Degryse   Roger Ljung   David Embe   François Omam-Biyik   Kjetil Rekdal   Raí   Gaston Taument   Diego Maradona   Rasheed Yekini   Alain Sutter   Stéphane Chapuisat   Earnie Stewart |   John Aldridge   Márcio Santos   Sami al-Jaber   Mohammed Chaouch   Samson Siasia   Daniel Borimirov   Herman Gaviria   Harold Lozano   Dan Petrescu   Josep Guardiola   Erwin Sánchez   Karlheinz Riedle   Hwang Sun-Hong   Daniele Massaro   Marcelino Bernal   Roger Milla   Dmitri Radtšenko |   Saeed al-Owairan   Hassan Nader   Brian Roy   Nasko Sirakov   Finidi George   Georges Grun   Fernando Hierro   Luis Enrique   Txiki Begiristain   Fahad al-Ghesheyan   Abel Balbo   Alberto García Aspe   Aron Winter   Branco   Lothar Matthäus   Håkan Mild   Henrik Larsson |
Oma maali
Andrés Escobar
Norsk Tipping

Yhtiön pääkonttori vuonna 2006.
Norsk Tipping AS on norjalainen rahapeliyhtiö. Vuonna 1948 perustetun yhtiön pääkonttori sijaitsee Hamarin kaupungissa.
Norjan valtio on omistanut Norsk Tippingin kokonaan vuodesta 1993 lähtien. Kuten Veikkaus Suomessa, myös Norsk Tipping jakaa tuottonsa Norjan urheilulle, liikuntaan ja kulttuuriin.
Norsk Tipping osallistuu myös Suomessa pelattavaan Vikinglottoon. Yhtiön muihin peleihin kuuluvat muun muassa Lotto, Keno, Jokeri, raaputusarpapeli Flax ja vedonlyöntipelit Tipping sekä Oddsen.
Aiheesta muualla

Norsk Tippingin verkkosivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Norsk Skuespillerforbund

| Norsk Skuespillerforbund (NSF) |
| --- | --- |

Perustettu:  1898
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 1500 (2021)
Puheenjohtaja:  Per Emil Grimstad
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norsk Skuespillerfobund (lyh. NSF) on norjalainen näyttelijöiden ammattiliitto. Se on perustettu vuonna 1898 ja sillä oli noin 1 500 jäsentä vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
Jonas Claesson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. joulukuuta 1970 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Sävsjö, Ruotsi
Pelipaikka: Valmentaja
Pituus: 173 cm
Paino: 78 kg
Seura
Seura:  Ruotsi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1986 | Sävsjö BK |  |  |
| 1986-1996 | Vetlanda BK | 411 |  |
| 1996-2002 | Hammarby IF | 362 |  |
Maajoukkue
| 1990-1999 |  Ruotsi | 82 | (144) |
Valmennusura
2008–2010:  Vetlanda BK
2010–2012:  Kuzbass, Kemerovo
2013–:  Ruotsin jääpallomaajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31.1.2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31.1.2014.
Jonas Claesson (s. 1. joulukuuta 1970 Sävsjö) on entinen ruotsalainen jääpalloilija, nykyinen jääpallovalmentaja.
Hän aloitti pelaajauransa kotipaikkakuntansa Sävsjön joukkueessa 13-vuotiaana. Syksyllä 1986 hän siirtyi Vetlanda BK:hon, jossa hän pelasi aina seuraavat 10 vuotta. Ensimmäisen pääsarjapelinsä Claesson pelasi tammikuussa 1987 16-vuotiaana. Syksyllä 1996 Claesson siirtyi tukholmalaisen Hammarby IF:n joukkueeseen, jossa hän pelasi kevääseen 2002. Kaikkiaan jääpallon pääsarjapelejä kertyi 773 ottelua, joissa hän teki 441 maalia. Claessonia onkin pidetty Ruotsin pääsarjan parhaimpiin kuuluvana maalintekijänä.
Uran päätti selkäongelmat. Hän siirtyi urheilu-uransa jälkeen kotiseudulleen Sävsjöhön ja työskenteli purjehdukseen liittyvässä perheyrityksessään.
Claesson pelasi 1990-luvulla urallaan 82 maaottelua ja teki niissä 144 maalia. Hän oli viisissä MM-kisoissa ja saavutti kolme MM:ää vuosina 1993, 1995 ja 1997. 
MM-otteluissa hän on tehnyt kaikkiaan 47 maalia.
Jääpallopelaajauransa jälkeen hän toimi asiantuntijakommentaattorina Ruotsin radiossa. Hän teki myös yhdessä Anders Lifin kanssa kirjan "Claesson : om bandy, livet och att komma till skott"
Valmentajan uransa Claesson aloitti vuonna 2008 Vetlanda BK:ssa, jota hän valmensi seuraavat kaksi kautta. Syksyllä 2010 hän siirtyi Venäjälle Kemerovon Kuzbassin valmentajaksi. Keväällä 2013 Claesson aloitti Ruotsin jääpallomaajoukkueen valmentajana.
Saavutukset

Maajoukkueessa
3 MM-kultaa: 1993, 1995 ja 1997
1 MM-hopea: 1991
1 MM-pronssi: 1999
Seurajoukkueissa
2 Ruotsin mestaruutta: 1991, 1992 Vetlandan riveissä,
5 Ruotsin mestaruushopeaa: 1989, 1994 ja 1995 Vetlandan riveissä sekä 2000 ja 2001 Hammarbyn riveissä,
Jääpallon maailmancup-mestari: 1993 Vetlandan riveissä sekä 1999 ja 2001 Hammarbyn riveissä,
Jääpallon Euroopan cup-mestari: 1991 Vetlandan riveissä
Henkilökohtaisesti
5 kertaa Ruotsin vuoden jääpalloilija: 1991, 1992, 1996, 1999 ja 2000
Ruotsin jääpallon Stora Grabbar #202
7 kertaa Ruotsin jääpallon pääsarjan maalikuningas: (1992 – 53 maalia; 1993 – 39; 1995 – 56; 1996 – 58; 1997 – 44; 1998 – 52; 1999 – 62)
Vuoden 1997 MM-kisojen maalikuninkuus 15 maalilla.
Norsk Lokomotivførerforbund

| Norsk Lokomotivførerforbund |
| --- | --- |

Perustettu:  1893
Toimiala:  ammattijärjestö
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:   Norja
Jäsenmäärä:  n. 1 950 (2023)
Puheenjohtaja:  Rolf Juul Ringdal
Jäsenlehti:  Lokomotivmands Tidende
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Norsk Lokomotivførerforbund (lyh. NLF; vuoteen 2023 Norsk Lokomotivmannsforbund) on norjalainen veturinkuljettajien ammattiliitto, joka kuuluu keskusjärjestö LO:hon. Se on perustettu vuonna 1893 ja sillä oli noin 1 950 jäsentä vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norsk Lokomotivførerforbund Wikimedia Commonsissa
New Yorkin ePrix

|  New Yorkin ePrix |
| --- | --- |
Sarja:  Formula E
 Rata vuosina 2021–2022.
Rata:  Brooklynin katurata
Sijainti:  New York, New York
Ratatyyppi:  katurata
Radan pituus:  2,373 km
Ensimmäinen tapahtuma:  2017
Viimeisin tapahtuma:  2022
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Sam Bird (3) 
Tallit:  Envision Racing (4)
Viimeisin kilpailu (2022):
Voittaja:   António Félix da Costa   (DS Techeetah)
Voittoaika:  46:55.511
Toinen:   Stoffel Vandoorne   (Mercedes-EQ)
Kolmas:   Mitch Evans   (Jaguar)
Paalupaikka
Kuljettaja:   António Félix da Costa   (DS Techeetah)
Paaluaika:  1:08.751
Nopein kierros
Kuljettaja:   Edoardo Mortara   (Venturi)
Kierrosaika:  1:10.378  
New Yorkin ePrix tai New York Cityn ePrix on kaudesta 2016–2017 alkaen järjestetty Formula E -sarjan osakilpailu, jossa kilpaillaan sähköisillä formula-autoilla. Kilpailu on ajettu väliaikaisella Brooklynin katuradalla, joka sijaitsee New Yorkin Brooklynin hallintoalueella. Edellisen kerran kilpailu ajettiin kaudella 2021–2022.
New Yorkin ePrix on ensimmäinen kansainvälinen moottoriurheilukilpailu kaupungissa, jonka järjestämisestä vastasi FIA.
Yhdysvalloissa on ajettu ePrix New Yorkin lisäksi myös Long Beachilla, Miamissa ja Portlandissa.
Historia

New Yorkin ePrix on ensimmäinen kansainvälinen moottoriurheilukilpailu kaupungissa, jonka järjestämisestä vastasi FIA. Kaupungissa on yritetty ennen ePrix’iä järjestään kansainvälisen tason autokilpailua. Formula 1 ilmoitti vuonna 1982, että kaudella 1983 kaupungissa ajettaisiin Grand Prix. Kilpailu oli tarkoitus järjestää mahdollisesti Queensin ja Long Islandin hallintoalueilla, mutta suunnitelmat eivät koskaan toteutuneet. Kansallinen CART-sarja ajoi Meadowlandsissa vuosina 1984–1991, mutta kilpailu lopetettiin taloudellisten syiden ja katsojien puuttumisen vuoksi. New York yritti itse järjestää autokilpailua Manhattanilla vuonna 1992, mutta suunnitelma kaatui taloudellisen tukijan ja kaupungin pormestarin David Dinkinsin väliseen riitaan tupakkamainoksista. Vuonna 2010 F1:n pääjohtaja Bernie Ecclestone ilmoitti uudesta suunnitelmasta järjestää kilpailu New Jerseyn Port Imperialissa. Kilpailua olivat paikan päällä esittelemässä muun muassa F1 maailmanmestari Sebastian Vettel ja Indianapolis 500-voittaja Alexander Rossi. Tämäkin suunnitelma lopulta epäonnistui taloudellisten tekijöiden epävarmuuteen.
Formula E otti yhteyttä New Yorkin kaupunkiin jo ennen kuin yhtäkään Formula E -kilpailua oltiin ajettu. Formula E:n etu muihin järjestejiin nähden oli, ettei kilpailun järjestäminen aiheuttanut kohtuutonta haittaa esimerkiksi liikenteelle. Kilpailun järjestäminen sai suurta tukea muun muassa New Yorkin apulaispormestarilta, joka oli myös seuraamassa Pariisin ePrix’iä. Myös New Yorkin taloudellisen kehittämisen keskus (NYCEDC) tuki kilpailun järjestämistä.
Muita vaihtoehtoja kilpailun järjestämispaikoiksi New Yorkissa olivat Governors Island, Central Park ja Liberty Park. Governors Island todettiin liian vaikeasti logistisesti sekä energian saatavuuden kannalta ja Central Parkista olisi pitänyt kilpailun vuoksi kaataa puita.
New Yorkin ePrix 2019 oli kauden 2018–2019 viimeinen osakilpailu ja samalla paikka, jossa Jean-Éric Vergne varmisti maailmanmestaruuden. Vergnestä tuli samalla ensimmäinen kaksi mestaruutta voittanut kuljettaja.
Kilpailua ei järjestetty vuonna 2023, koska Brooklyn Cruise Terminalin laajennustyöt estivät kilpailun järjestämisen. Formula E halusi kuitenkin kilpailun Pohjois-Amerikkaan, joten New Yorkin sijaan kaudella 2022–2023 ajetaan Portlandin ePrix.
Rata

Brooklynin katurata rakennetaan Atlantin valtameren rannalla olevalle Brooklyn Cruise Terminaliin. Televisiokuvissa radan takana näkyy muun muassa Vapaudenpatsas sekä Manhattanin korkeat rakennukset. Alkuperäinen ehdotus radasta oli 1947 metriä pitkä ja se piti sisällään 14 mutkaa. Vuonna 2017 käytetty rata oli kuitenkin hieman pidempi, 1953 metriä. Siinä oli 10 mutkaa. Vuonna 2018 rataa tehtiin muutoksia: se piteni 2374 metriin ja ensimmäinen neulansilmä korvattiin useammalla mutkalla, joten radalla oli 14 mutkaa. Vuodesta 2019 alkaen rata on ollut viralliseti 2373 metriä pitkä, kun rataa tehtiin pieniä muutoksia.
Tulokset

| Vuosi | Rata | Voittaja | Toinen | Kolmas | Paalupaikka | Nopein kierros | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 Kilpailu 1 | Brooklyn |  Sam Bird DS Virgin Racing |  Jean-Éric Vergne Techeetah |  Stéphane Sarrazin Techeetah |  Alex Lynn DS Virgin Racing |  Maro Engel Venturi Formula E Team |  |
| 2017 Kilpailu 2 | Brooklyn |  Sam Bird DS Virgin Racing |  Felix Rosenqvist Mahindra Racing |  Nick Heidfeld Mahindra Racing |  Sam Bird DS Virgin Racing |  Daniel Abt ABT Schaeffler Audi Sport |  |
| 2018 Kilpailu 1 | Brooklyn |  Lucas di Grassi ABT Schaeffler Audi Sport |  Daniel Abt ABT Schaeffler Audi Sport |  Sébastien Buemi Renault e.Dams |  Sébastien Buemi Renault e.Dams |  Felix Rosenqvist Mahindra Racing |  |
| 2018 Kilpailu 2 | Brooklyn |  Jean-Éric Vergne Techeetah |  Lucas di Grassi ABT Schaeffler Audi Sport |  Daniel Abt ABT Schaeffler Audi Sport |  Sébastien Buemi Renault e.Dams |  Daniel Abt ABT Schaeffler Audi Sport |  |
| 2019 Kilpailu 1 | Brooklyn |  Sébastien Buemi Nissan e.Dams |  Mitch Evans Panasonic Jaguar Racing |  António Félix da Costa BMW i Andretti Motorsport |  Sébastien Buemi Nissan e.Dams |  Jean-Éric Vergne DS Techeetah |  |
| 2019 Kilpailu 2 | Brooklyn |  Robin Frijns Envision Virgin Racing |  Alexander Sims BMW i Andretti Motorsport |  Sébastien Buemi Nissan e.Dams |  Alexander Sims BMW i Andretti Motorsport |  Daniel Abt Audi |  |
| 2021 Kilpailu 1 | Brooklyn |  Maximilian Günther BMW i Andretti Motorsport |  Jean-Éric Vergne DS Techeetah |  Lucas di Grassi Audi Sport ABT Schaeffler |  Nick Cassidy Envision Virgin Racing |  Norman Nato ROKiT Venturi Racing |  |
| 2021 Kilpailu 2 | Brooklyn |  Sam Bird Jaguar Racing |  Nick Cassidy Envision Virgin Racing |  António Félix da Costa DS Techeetah |  Sam Bird Jaguar Racing |  Joel Eriksson Dragon / Penske Autosport |  |
| 2022 Kilpailu 1 | Brooklyn |  Nick Cassidy Envision Racing |  Lucas di Grassi ROKiT Venturi Racing |  Robin Frijns Envision Racing |  Nick Cassidy Envision Racing |  Edoardo Mortara ROKiT Venturi Racing |  |
| 2022 Kilpailu 2 | Brooklyn |  António Félix da Costa DS Techeetah |  Stoffel Vandoorne Mercedes-EQ Formula E Team |  Mitch Evans Jaguar TCS Racing |  António Félix da Costa DS Techeetah |  Edoardo Mortara ROKiT Venturi Racing |  |
Nathalie Lahdenmäki

Nathalie Frédérique Lautenbacher (o.s. Lahdenmäki, s. 1974) on suomalais-ranskalainen keramiikkataiteilija, tutkija ja opettaja.
Opiskelu

Lahdenmäki valmistui keraamikoksi Taideteollisen korkeakoulun keramiikka- ja lasisuunnittelun osastolta vuonna 1999. Opintojensa yhteydessä hän toimi freesuunnittelijana Designor Oy:n Iittalan lasitehtaalla vuonna 1997 ja Designor Oy:n Arabian keramiikkatehtaalla harjoittelijana vuonna 1998.
Toiminta taiteilijana

Opintojensa jälkeen Lahdenmäki toimi suunnittelijana Arabian keramiikkatehtaalla ja Iittalan lasitehtaalla. Tunnetuimpia teollisesti valmistettuja esineitä ovat keramiikasta valmistetut Piste -koriste-esinesarja (Arabia, 1999) ja lasista valmistetut Natal-maljakot (Iittala, 1997). Vuodesta 2004 Lahdenmäellä on ollut oma työpaja Studio Nathalie Lahdenmäki. Hänen uniikkitöilleen on ominaista hienostunut ja herkkä ote. Lahdenmäellä on ollut vuodesta 1997 tasaisesti sekä yksityis- että ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Hän on ollut kutsuttuna vierailevana taiteilijana vuonna 2005 The Shigaraki Ceramic Cultural Park, Shigaraki, Japaniin. Lahdenmäki kuuluu myös jäsenenä arvostettuun IAC:hen (International Academy of Ceramics, Geneva).
Lautenbacher on lehtori Aalto-yliopiston taiteen, muotoilun ja arkkitehtuurin korkeakoulussa.
Palkinnot

2005 Minon kansainvälinen keramiikkakilpailu, Japani (pronssia)
2008 Vuoden nuori muotoilija (yhdessä Naoto Niidomen kanssa)
2014 Minon kansainvälinen keramiikkakilpailu, Japani (pronssia)
Jean-Paul Aimé Gobel

Jean-Paul Aimé Gobel (s. 14. toukokuuta 1943) on katolisen kirkon ranskalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1969 ja piispaksi 6. tammikuuta 1994. Hänet nimitettiin 7. joulukuuta 1993 Calatian titulaariarkkipiispaksi, joka hän on yhä.
Gobel on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hän on toiminut nuntiuksena (nuncio) eli Pyhän istuimen suurlähettiläänä Georgiaan, Armeniaan, Azerbaidžaniin, Senegaliin, Guinea-Bissauhun, Maliin, Kap Verdelle, Nicaraguaan ja Iraniin.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Archbishop Jean-Paul Aimé Gobel (englanniksi)
OSS

OSS ja O.S.S. voivat tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Oss, kaupunki Alankomaissa
Office of Strategic Services (OSS), vuosina 1942–1945 toiminut Yhdysvaltojen tiedustelupalvelu, CIA:n edeltäjä
Open Sound System (OSS), vuonna 1992 kehitetty Linux-ytimen äänirajapinta
Open-source software (OSS), avoimen lähdekoodin ohjelmisto
Oulun Shakkiseura (OSS), vuonna 1924 perustettu oululainen shakkikerho
O.S.S., sotaelokuva vuodelta 1946.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”OSS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
John Cassin

John Cassin.
John Cassin (6. syyskuuta 1813 Providence, Yhdysvallat – 10. tammikuuta 1869 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Cassin syntyi kveekariperheeseen Philadelphian lähellä. Hän kävi kveekarien sisäoppilaitoksen Westtownissa Pennsylvaniassa.
Cassin oli Amerikan ensimmäinen varsinainen taksonomi. Hän kuvaili ja nimesi 198 lintulajia, joita Alexander Wilson ja John James Audubon eivät edes maininneet eivätkä kuvittaneet, muun muassa oliivikertun ja kanelisorsan. Hän tutki ja nimesi myös muita eliöitä, mutta linnut olivat hänelle sydämen asia. Hän oli loistava lintumaalari, jonka taidot on asetettu lähelle edellä mainittujen herrojen tasoa.
Hänet nimitettiin Philadelphian luonnontieteellisen akatemian hoitajaksi 1842. Hänen päähuomionsa kiinnittyi akatemian lintukokoelmaan. Varakkaan philadelphialaisen tohtorin Thomas Wilsonin avustuksella Cassin hankki erittäin laajan kokoelman lintujen nahkoja eri puolilta maapalloa. Thomas Wilson kustansi myös akatemian laajan lintutieteellisen kirjaston. Näiden ja Cassinin tarmokkuuden ansiosta akatemia oli lintutieteen huipulla 1800-luvun puolivälissä.
Cassin julkaisi lukuisia teoksia, joista tunnetuimmat ovat Illustrations of the Birds of California, Texas, Oregon, British and Russian America (1853–1856) ja Birds of North America (1860), yhdessä Bairdin ja Lawrencen kanssa.
Yhdysvaltain sisällissodassa Cassin palveli Unionin joukoissa, mutta joutui Konfederaation vangiksi.
Cassin kuoli todennäköisesti arsenikin aiheuttamaan myrkytykseen, sillä parikymmentä vuotta arsenikilla käsiteltyjä linnunnahkoja lajiteltuaan ja tutkittuaan, ilman suojakäsineitä, hänen elimistönsä keräsi sitä lopulta liikaa.
Cassinin kunniaksi on nimetty suuri joukko lintuja, panamanjuoksukyyhky (Leptotila cassini), lännenlepakkokiitäjä (Neafrapus cassini), kultakaulustikka (Veniliornis cassini), harmaapäävireo (Vireo cassinii), purosieppo (Muscicapa cassini), harsukutoja (Malimbus cassini), mäntypunavarpunen (Carpodacus cassinii), choconkultapyrstö (Psarocolius cassini), harmaasirkkuli (Aimophila cassinii) ja valkosilmätangara (Mitrospingus cassinii).
Norsk Telegrambyrå

Norsk Telegrambyrå (NTB, engl. Norwegian News Agency) on suuri norjalainen uutistoimisto. Se perustettiin yksityisenä palveluna vuonna 1867.
Aiheesta muualla

NTB:n sivusto
Norsk Litteraturfestival

Tapahtuman logo
Norsk Litteraturfestival on Norjan Lillehammerissa joka kevät järjestettävä maansa suurin kirjallisuustapahtuma. Se perustettiin vuonna 1993 ja tunnetaan myös Sigrid Undset -päivinä kaupungissa asuneen kirjailijan mukaan. Tapahtuman yhteydessä julkistetaan Dobloug-palkinto, nuorisokirjallisuuden Upris-palkinto, Norjan kääntäjäyhdistyksen käännöspalkinto ja helppolukuisen kirjan Ordknappen-palkinto. Vuosina 2020 ja 2021 tapahtuma järjestettiin digitaalisena koronapandemian vuoksi.
Aiheesta muualla

Tapahtuman verkkosivut (norjaksi)
Norsk Tjenestemannslag

| Norsk Tjenestemannslag |
| --- | --- |

Perustettu:  1947
Toimiala:  ammattijärjestö
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:   Norja
Jäsenmäärä:  n. 56 000 (2023)
Puheenjohtaja:  Kjersti Barsok
Jäsenlehti:  NTL-magasinet
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Norsk Tjenestemannslag (lyh. NTL) on norjalainen ammattiliitto, joka kuuluu keskusjärjestö LO:hon. Se on perustettu vuonna 1947 ja sillä oli noin 56 000 jäsentä vuonna 2023. Useimmat heistä ovat valtion työntekijöitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norsk Tjenestemannslag Wikimedia Commonsissa
John Cavell (piispa)

John Kingsmill Cavell (4. marraskuuta 1916 – 19. toukokuuta 2017) oli Englannin kirkon pappi, joka toimi 9. Southamptonin piispana vuosina 1972–1984. Hän opiskeli Sir Roger Manwood’s Schoolissa ja Queens’ Collegessa, Cambridgessa. Hän sai pappisvihkimyksensä vuonna 1940 ja toimi aluksi kuraattina Folkestonessa ja Croydonissa. Sitten hän pääsi Church Mission Societyn sihteeriksi, Cheltenhamin Kristuksen kirkon vikaariksi ja Plymouthin lääninrovastiksi ennen piispaksi valitsemistaan.
Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Cavell jatkoi kirkon palvelemista avustavana piispana Salisburyn hiippakunnassa.
Käännös suomeksi
Jonas Dahl

| Jonas Dahl> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1849 Stavanger, Norja
Kuollut: 5. toukokuuta 1919 (69 vuotta) Bestum, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  pappi, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jonas Anton Dahl (14. elokuuta 1849 Stavanger, Norja – 5. toukokuuta 1919 Bestum, Norja) oli norjalainen kirjailija ja pappi.
Dahl valmistui papiksi 1872. Hän oli Hollannissa 1876–1880 merimiespappina, sitten hän toimi pappina Stavangerissa ja vuodesta 1907 Ullernissa Oslossa. Hän julkaisi teoksen Paa hellig grund 1879 sekä suosittuja uskonnollis-filosofisia tutkielmia. Hän kirjoitti myös virsitekstejä, joiden sävy oli opettavainen, ja kaunokirjallisia tekstejä.
Dahl osallistui ajan kirkollisiin keskusteluihin. Hänen lapsuudenystävänsä oli kirjailija Alexander L. Kielland.
Suomennetut teokset

Kurittaja (Tugtemesteren, 1890), suom. Aatto S[uppanen]. WSOY, 1891