stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lokakuun vallankumous
Myöhemmät tulkinnat > Historiankirjoitus

Neuvostoliittolaisessa historiankirjoituksessa lokakuun vallankumous esitettiin historian lakien ja luokkataistelun väistämättömänä seurauksena, joka oli ollut mahdollinen vuoden 1917 Venäjällä bolševikkien puhdasoppisen etujoukkopuolueen ja Leninin henkilökohtaisen kyvykkyyden ansiosta. Toisaalta Pietarin marraskuun 1917 tapahtumat esitettiin neuvostopropagandassa myös liioitellun dramaattisena kansannousuna. Varsinkin Stalinin valtakauden historiankirjoitus oli hyvin propagandistista. 1950-luvulta alkaen Neuvostoliitossa tehtiin myös hieman kriittisempää historiantutkimusta, joka ei kuitenkaan kumonnut peruskäsityksiä aiheesta.
Stalinin ajan neuvostoliittolainen historiankirjoitus myös liioitteli hänen omaa osuuttaan vallankumouksessa, mutta Stalinin kuoltua tästä painotuksesta luovuttiin. Vuonna 1938 julkaistun NKP:n historian lyhyen oppikurssin mukaan bolševikkien ”puoluekeskus” oli toiminut sotilaallisen vallankumouskomitean ydinjoukkona ja sitä oli johtanut Stalin. Vuoden 1959 NKP:n historian mukaan ”puolueen keskuskomitean sotilaallinen vallankumouskeskus” toimi sotilaallisen vallankumouskomitean sisällä, mutta Stalinia ei enää kuvattu sen puheenjohtajaksi eikä keskusta sotilaallisen vallankumouskomitean ”ydinjoukoksi”. Vuoden 1974 Neuvostoliiton historia mainitsi enää vain aseellista kapinaa tukevan ”keskuksen” perustamisen kertomatta siitä mitään muuta.
Länsimaisessa historiankirjoituksessa pitkään vallinnut kuva lokakuun vallankumouksesta oli luotu lähinnä neuvostopropagandan vastakohdaksi, ja se korosti oletettujen historian lakien sijaan sattumanvaraisten olosuhteiden ja tapahtumaketjujen ratkaisevaa vaikutusta. Vallankumous nähtiin ensisijaisesti pienen ääriryhmän vallankaappauksena. Länsimaisten Venäjän historian tutkijoiden keskuudessa 1960–1970-luvuilla esiinnoussut ”revisionistinen” koulukunta taas pyrki luomaan moniulotteisemman kuvan tapahtumista ja korostamaan enemmän niitä sosiaalihistoriallisia olosuhteita, jotka mahdollistivat bolševikkien valtaannousun. Kylmän sodan päätyttyä jotkut tutkijat hylkäsivät nämä tutkimukset ”vasemmistolaisina” ja nostivat uudelleen esiin aiemman suoraviivaisen vallankaappaustulkinnan.
Myöhemmät tulkinnat > Kirjallisuus ja elokuvat

Tunnettu lokakuun vallankumouksen silminnäkijäkuvaus on yhdysvaltalaisen kommunistin ja lehtimiehen John Reedin kirja Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa (1919).
Tunnettuja lokakuun vallankumouksesta kertovia elokuvia ovat muun muassa neuvostoliittolaisen Sergei Eisensteinin mykkä montaasielokuva Lokakuu (1927) ja yhdysvaltalaisen Warren Beattyn John Reedistä tekemä elämäkertaelokuva Punaiset (1981), jonka Pietariin sijoittuvat osuudet kuvattiin Helsingissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lokakuun vallankumous Wikimedia Commonsissa
"Lokakuu" 1917 Pietarissa, Helsingin Sanomat, 07.11.1937, nro 301, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kapinoita ja vallankumouksia Venäjän ja Neuvostoliiton historiassa
Suolakapina 1648 | Stenka Razin 1670 | Ivan Mazepa 1709 | Jemeljan Pugatšov 1773 | Dekabristit 1825 | Vuoden 1905 vallankumous (Verisunnuntai) | Kazakstanin kapina 1916 | Vuoden 1917 vallankumous (Helmikuun vallankumous · Heinäkuun päivät · Lokakuun vallankumous) | Bolševikkien vastaiset kapinat: Kerenskin–Krasnovin kapina 1917 · Vasemmistoeserrien kapina 1918 · Jaroslavlin kapina 1918 · Tambovin kapina 1920 · Kronstadtin kapina 1921 | Basmatšin kapina 1916–1934 | Storoževoin kapina 1975 | Sumgaitin levottomuudet 1988 | Bakun levottomuudet 1990 | Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991 | Perustuslaillinen kriisi 1993 | Wagner-ryhmän kapina 2023
Vladimir Lenin vuonna 1916.
Pääministeri Aleksandr Kerenski työhuoneessaan Talvipalatsissa.
Lev Trotski.
Boris Kustodijevin maalaus "Bolsevikki"
Pietarilainen punakaarti.
Risteilijä Aurora.
Naisvapaaehtoisten kuolemanpataljoona Talvipalatsin aukiolla 7. marraskuuta valmiina puolustamaan väliaikaista hallitusta.
Toisen yleisvenäläisen neuvostokongressin osallistujia.
Vesannon seurakunta

| Vesannon seurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Rautalammin rovastikunta
Lakkautettu:  2020
Kirkkoherra:  Jarmo Paananen
Pääkirkko:  Vesannon kirkko
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesannon seurakunta oli seurakunta Pohjois-Savossa, Vesannon kunnassa. Seurakunta kuului Kuopion hiippakunnassa Rautalammin rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimi Jarmo Paananen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 1 718 jäsentä. Vuoden 2019 lopussa Tervon seurakunta ja Vesannon seurakunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin Niiniveden seurakunta vuoden 2020 alusta alkaen.
Aiheesta muualla

Kotisivut internetin arkistossa
Katharine Berkoff

Katharine Berkoff (s. 28. tammikuuta 2001) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on saavuttanut olympiapronssia 100 metrin selkäuinnissa sekä MM-mitaleja selkäuintimatkoilla ja viesteissä.
Berkoff voitti lyhyen radan MM-kilpailuissa 2021 kultaa 4 × 50 metrin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviesteissä. Lisäksi hän sai kolmesta viestistä hopeaa ja 100 metrin selkäuinnista pronssia. Pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti 50 metrin selkäuinnissa hopeaa hävittyään 0,08 sekunnin erolla Kanadan Kylie Masselle. Pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä mutta ui vain alkuerissä. Hän saavutti pronssia sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa siinäkin hän ui vain alkuerissä, ja 100 metrin selkäuinnissa. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti 100 metrin selkäuinnissa pronssia edellään Australian Kaylee McKeown ja joukkuetoverinsa Regan Smith. Lisäksi hän ui alkuerissä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat loppukilpailussa voitti. Lyhyen radan MM-kilpailuissa 2024 hän sai kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja alkueräuimarina 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, hopeaa 50 ja 100 metrin selkäuinneissa sekä pronssia sekajoukkueiden 4 × 50 metrin sekauintiviestissä.
Katharine Berkoffin isä David Berkoff on kaksinkertainen sekauintiviestin olympiavoittaja ja kaksinkertainen selkäuinnin olympiamitalisti.
Battersean voimalaitos

Voimalaitos tunnusomaisine piippuineen Thames-joen suunnalta kuvattuna.
Battersean voimalaitos (engl. Battersea Power Station) on Lontoossa Battersean alueella sijaitseva tunnettu hiilivoimalaitos. Art Deco-tyylisen voimalan rakentaminen aloitettiin vuonna 1928. Se vastasi eteläisen Lontoon sähkön ja kaukolämmön tuotannosta. Laitos on kooltaan valtava, ja se onkin Euroopan suurin tiilirakennelma. Voimalaitos pysäytettiin lopullisesti vuonna 1983, minkä jälkeen tilat ovat saaneet olla pääasiassa käyttämättöminä. Irlantilainen Real Estate Opportunities (REO) osti rakennuksen vuonna 2006. Voimalaitoksen läheisyyteen valmistui vuonna 2021 uusi metroasema.lähde?
Voimala on esiintynyt useaan otteeseen myös populaarikulttuurissa.lähde? Ehkäpä tunnetuinkenen mukaan? esimerkki tästä on Pink Floyd -yhtyeen Animals-levyn kansikuva.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Battersean voimalaitos Wikimedia Commonsissa
Battersea Power Station Community Group (englanniksi)
Battersea Power Station Company (englanniksi)
Voimalaitoksen historiaa (englanniksi)
BBC NEWS: In Depth: Battersea Power Station (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
BBC NEWS: kuvia (englanniksi)
Haapajärvi (järvi Haapajärvellä)

| Haapajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Haapajärvi
Koordinaatit:  63°45′25″N, 25°18′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kalajoen vesistö (53)
Valuma-alue:  Kalajoen yläosan alue (53.04)
Laskujoki:  Kalajoki Kortejärveen
Taajamat:  Haapajärven keskustaajama
Järvinumero:  53.043.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  80,3 m  
Rantaviiva:  18,32 km  
Pinta-ala:  1,9683 km² 
Saaria:  2 
  [ ohje ]  
Haapajärvi on Pohjois-Pohjanmaalla Haapajärvellä sen keskustaajamassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 197 hehtaaria eli 1,97 neliökilometriä ja sen rantaviivan pituus on 18,32 kilometriä. Se on muodoltaan melko pitkä ja kapea. Haapajärven keskustaajaman asutus sijaitsee pääosin järven keskiosan itärannalla, mutta järveä ympäröivä asutus on muutenkin melko tiheää ja suurin osa rannoista on peltomaata. Rannoilla sijaitsevia kyliä tai kulmakuntia ovat Vehkapuhto keskustaajaman pohjoispuolella sekä Tiitonranta, Haaganperä ja Veitsiniemi länsirannalla. Järvessä on kaksi saarta, joista toinen on Pikkusaari luusuassa ja toinen nimetön luoto Pukkilahden suussa. Haapajärvi on etelässä yhteydessä samalla korkeudella (80,3 metriä mpy.) olevaan Ylipäänjärveen, joiden raja on SYKEn tiedoissa Uitonsalmessa kantatien 58 sillan kohdalla.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kalajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 53) Kalajoen yläosan alueen (53.04) Kortejärven-Haapajärven alueella (53.043). Haapajärvi on osa vesistön pääuomaa, jonka ylimmät osat ovat Reisjärven puolella sijaitsevat Vuohtajärvi ja Reisjärvi. Haapajärven yhteydessä olevaan Ylipäänjärveen laskee kolme jokea: Kalajanjoki Reisjärvestä, Kuonanjoki Kuonanjärvestä sekä Vonganjoki Hautaperän tekojärvestä Mustolanjärven kautta. Järvenosa, johon Kalajanjoki laskee, luetaan toisinaan osaksi Haapajärveä eikä Ylipäänjärveä. Lisäksi varsinaisen Haapajärven Pukkilahteen laskee Lahdenoja, joka alkaa Haaganlammesta. Varsinainen Kalajoki alkaa Haapajärven pohjoispäästä ja virtaa ensin Siiponkosken kautta Kortejärveen. Järvien pinnat ovat säännöstelyn vuoksi kummatkin noin 80,3 metrin korkeudella merenpinnasta. Järvien pinnankorkeutta säännöstellään Oksavan voimalaitoksella sekä Jämsänkosken säännöstelypadolla.
Gornjak-UGMK Verhnjaja Pyšma

| Gornjak-UGMK Verhnjaja Pyšma |
| --- | --- |
Perustettu:  2012
Entiset nimet:  Gornjak Utšaly (2012–2021)
Kaupunki:   Verhnjaja Pyšma
Kotiareena:  Aleksandr Kotsinyn urheilukoulun halli
– kapasiteetti:  1 100
Sarjataso:  VHL
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Airat Nurgalijev
Päävalmentaja:   Aleksei Aleksejev
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gornjak Utšaly (ven. Горняк Учалы) on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Verhnjaja Pyšmasta, Sverdlovskin alueelta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL:ssä. Seura tekee yhteistyötä KHL:ssä pelaavan Avtomobilist Jekaterinburgin kanssa.
Gornjak perustetiin Utšalyssa, Baskortostanin tasavallassa vuonna 2012 ja joukkue liittyi kaudella 2013–2014 kansalliseen MHL-B-juniorisarjaan. Gornjak voitti sarjan mestaruuden 2016 ja 2017, minkä jälkeen seura liittyi aikuisten VHL-sarjaan. Vuonna 2021 joukkue siirrettiin lähemmäksi KHL-yhteistyöseuraa Avtomobilistia Verhnjaja Pyšman kaupunkiin.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 36 |  | Vladislav Okoriak | L | 2024 | Samara, Venäjä |
| 93 |  | Pavel Romaškin | L | 2026 | Kaliningrad, Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 |  | Valeri Sitnikov | L | 2026 | Asbest, Venäjä |
| 26 |  | Nikita Išimnikov | R | 2025 | Snežinsk, Venäjä |
| 72 |  | Jaroslav Trofimov | L | 2025 | Tobolsk, Venäjä |
| 73 |  | Arman Iritsian | R | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 75 |  | Daniil L. Zaitsev | L | 2025 |  |
| 85 |  | Juri Žuravljov | L | 2026 | Kurgan, Venäjä |
| 92 |  | Daniil Valitov | R | 2025 | Perm, Venäjä |
|   |  | Mihail Bolšakov | L | 2026 | Jekaterinburg, Venäjä |
|   |  | Ignat Holkin | L | 2025 | Rostov-na-Donu, Venäjä |
|   |  | Daniil Karpovitš | L | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Nikita Nekrasov | L | 2026 | Volgograd, Venäjä |
|   |  | Artjom Zubarev | L | 2025 | Almetjevsk, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 47 |  | Stepan Grimzin | L | H | 2024 | Nižnevartovsk, Venäjä |
| 56 |  | Ilja Ovtšinnikov | L | KH | 2024 | Tšaikovski, Venäjä |
| 63 |  | Aleksandr Fomintsev | R | H | 2023 | Verhnjaja Pyšma, Venäjä |
| 70 |  | Jegor Aleksejev | L | KH | 2026 | Toljatti, Venäjä |
| 76 |  | Artjom Kaštanov | L | KH | 2026 | Rež, Venäjä |
| 87 |  | Ilja Loza | L | H | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
|   |  | Stepan Borisov | L | H | 2026 | Pietari, Venäjä |
|   |  | Aleksandr Gordin | L | OLH / KH | 2025 | Pietari, Venäjä |
|   |  | Andrei Grišakov | R | VLH | 2024 | Tšeljabinsk, Venäjä |
|   |  | Konstantin Hremkin | L | KH | 2026 | Tšerepovets, Venäjä |
|   |  | Nikita Luhovskoi | R | KH | 2026 | Serpuhov, Venäjä |
|   |  | Maksim Mahrin | L | KH | 2025 |  |
|   |  | Vladimir Maškov | R | H | 2025 | Berdsk, Venäjä |
|   |  | Nikita Miller | L | H | 2026 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Danil Mylnikov | L | H | 2025 | Sysert, Venäjä |
|   |  | Vladislav Razdjakonov | L | H | 2026 | Jekaterinburg, Venäjä |
|   |  | Kirill Vahiltšuk | R | H | 2026 |  |
|   |  | Maksim Voitovitš | L | H | 2026 | Homel, Valko-Venäjä |
|   |  | Oleg Zaitsev | L | KH | 2025 | Moskova, Venäjä |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Aleksei Aleksejev
Apuvalmentaja: Georgi Mišarin
Apuvalmentaja: Boris Timofejev
Maalivahtivalmentaja: Rustem Ganejev
Toimitusjohtaja: Airat Nurgalijev
Lähde: EliteProspects
Rimouski Océanic

| Rimouski Océanic |
| --- | --- |

Perustettu:  1969
Entiset nimet:  Sherbrooke Castors (1969–1982) Saint-Jean Castors (1982–1989) Saint-Jean Lynx (1989–1995) Rimouski Océanic (1995– ) 
Kaupunki:   Rimouski, Quebec
Kotiareena:  Colisée Financière Sun Life
– kapasiteetti:  5 062
Sarjataso:  QMJHL
Divisioona:  Itä
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Serge Beausoleil
Päävalmentaja:   Serge Beausoleil
Mestaruudet:  Memorial Cup (2000)   QMJHL (2000, 2005, 2015)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rimouski Océanic on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotipaikka on Rimouskin kaupunki, joka sijaitsee Quebecin provinssissa.
Océanicin seurahistorian tunnetuin pelaaja on vuoden 2005 NHL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus, Pittsburgh Penguinsia nykyisin edustava Sidney Crosby.
Joukkue

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |  |
|   |  | Olivier Brideau | L | 2005 | Gatineau, Québec, Kanada |  |
|   |  | Mathis Langevin | L | 2006 | St-Zotique, Québec, Kanada |  |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |  |
| 7 |  | Olivier Théberge | L | 2005 | Québec, Québec, Kanada |  |
| 10 |  | Luke Coughlin | L | 2005 | Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada |  |
| 15 |  | Spencer Gill | R | 2006 | Riverview, New Brunswick, Kanada |  |
| 19 |  | Basile Sansonnens | L | 2006 | Estavayer-le-Lac, Sveitsi |  |
|   |  | Jack Martin | L | 2005 | Upper Coverdale, New Brunswick, Kanada |  |
|   |  | Vincent Murray | L | 2006 | Gatineau, Québec, Kanada |  |
|   |  | Pier-Olivier Roy | L | 2004 | Adstock, Québec, Kanada |  |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 13 |  | Maxime Coursol | R | OLH | 2005 | Montreal, Québec, Kanada |
| 17 |  | Thomas Belzil | R | VLH | 2006 | Trois-Rivières, Québec, Kanada |
| 22 |  | Alexandre Blais | L | VLH | 2005 | Longueuil, Québec, Kanada |
| 37 |  | Maël St-Denis | L | KH | 2005 | Sainte-Agathe-des-Monts, Québec, Kanada |
| 81 |  | Jacob Mathieu | L | KH | 2004 | St-Odile, Québec, Kanada |
|   |  | Brett Arsenault | R | KH | 2005 | Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
|   |  | Mathieu Cataford | R | KH | 2005 | Saint-Constant, Québec, Kanada |
|   |  | Mikaël Denis | L | OLH | 2003 | Rivière-du-Loup, Québec, Kanada |
|   |  | Jonathan Fauchon | L | KH | 2004 | Sainte-Claire, Québec, Kanada |
|   |  | Maël Lavigne | L | KH | 2005 | Québec, Québec, Kanada |
|   |  | Lou Lévesque | L | KH | 2006 | St-Faustin–Lac-Carré, Québec, Kanada |
|   |  | Ēriks Mateiko | L | VLH | 2005 | Jelgava, Latvia |
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Serge Beausoleil
Apuvalmentaja: Donald Dufresne
Apuvalmentaja: Alexis Loiseau
Maalivahtivalmentaja: Mickaël Rioux
Taitovalmentaja: Zacharie Beausoleil
Huoltopäällikkö: Louis Leclerc
Apulaistoimitusjohtaja: Danny Dupont
Lähde: EliteProspects
Käännös suomeksi
Pimeä sumu

Yksi esimerkki pimeästä sumusta, kuva on Hevosenpääsumusta ja sen on ottanut avaruusteleskooppi Hubble.
Pimeä sumu on tähtienvälisessä avaruudessa oleva pölypilvi. Toisin kuin heijastussumut ja emissiosumut, pimeä sumu ei säteile eikä heijasta valoa merkittävästi, joten se on nimensä mukaisesti pimeä. Pimeät sumut voidaan havaita vain välillisesti, eli ne ovat esimerkiksi jonkin kirkkaan sumun tai emissiosumun edessä. Toiset sumut näkyvät tiheätähtistä taustaa vasten. Ehkäpä tunnetuinkenen mukaan? pimeä sumu on Hevosenpääsumu Barnard 33. Eteläisellä pallonpuoliskolla on havaittavissa myös Hiilisäkki-niminen pimeä sumu, joka heijastaa kuitenkin valoa 10 %. Se on 550 valovuoden päässä ja siinä on 40 000 Auringon massaa.
Monia pimeitä sumuja on Barnardin luetteloissa merkittynä kirjaimilla B1, B2 ... Laajimmat pimeät sumut ovat jättiläismolekyylipilviä. Nämä näkyvät paljain silmin Linnunradan maitomaisia tähtitihentymiä vasten tummina juovina. Hyvin suppeat pimeät sumut ovat globuleja, pilvestä muodostuvia tähtiä.
Pimeät sumut näkyvät kirkkaina pitkäaaltoisessa infrapunassa.
Pimeitä sumuja

Hiilisäkki
Hevosenpääsumu
Käärmesumu B72, etäisyys 500 valovuotta
Rho Opchiuchi-sumu
Joutsenen repeämä, etäisyys 2400, pituus 2500 valovuotta
Härän pimeä sumu
Monoceros R2 - 2600 valovuoden päässä, Yksisarvisen tähtikuviossa
Kartiosumu 2500 valovuotta maasta
Alexandra Berková

| Alexandra Berková |
| --- | --- |
 Alexandra Berková vuonna 1994.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1949 Trenčín, Tšekkoslovakia
Kuollut: 16. kesäkuuta 2008 (58 vuotta) Praha, Tšekki
Kirjailija
Äidinkieli: tšekki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alexandra Berková (2. heinäkuuta 1949 Trenčín, Tšekkoslovakia – 16. kesäkuuta 2008 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen kirjailija.
Berková opiskeli Kaarlen yliopistossa. Berkován teoksia on käännetty suomeksi, espanjaksi, sloveeniksi, bulgariaksi ja katkelmia englanniksi. Hän toimi opettajana Josef Škvorecký -akatemiassa, jota hän oli perustamassa. Lisäksi hän kirjoitti kolumneja.
Berková kävi useaan otteeseen Suomessa, muun muassa opettajana Oriveden opistossa ja vieraana Mukkulan kirjailijakokouksessa.
Berková sairasti vaikeaa sairautta. Hänet löydettiin kotoaan kuolleena kesäkuussa 2008.
Suomennettuja teoksia

Magoria – tarina suuresta rakkaudesta, Taifuuni, 1994, suom. Eero Balk; alkuteos 1991
Uskollisen Reppanan kärsimykset, Taifuuni, 1997, suom. Eero Balk
Polvijärven seurakunta

| Polvijärven seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Polvijärven kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Pääkirkko:  Polvijärven kirkko
Perustettu:  1879
Jäsenmäärä:  3 053 (2022)
– Osuus asukkaista:  74,8 %
Kirkollisvero:  1,65 %
Kirkkoherra:  Satu Ruhanen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Polvijärven seurakunta oli Polvijärvellä Pohjois-Karjalassa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Polvijärven ja Outokummun seurakunnat yhdistyivät vuoden 2024 alussa Outokummun ja Polvijärven seurakunnaksi.
Seurakunnan synty

1800-luvun alussa Polvijärvellä heräsi ajatus irtautua Liperin seurakunnasta pitkien kirkkomatkojen takia. Lisäksi vainajien kuljetus Liperiin tuotti haasteita varsinkin talvisin. Ensimmäinen askel kohti omaa seurakuntaa tapahtui vuonna 1805, kun polvijärveläisille annettiin lupa perustaa hautausmaa. Seuraavan kerran asia edistyi kuitenkin vasta vuonna 1842, kun paikalliset aktiivit päättivät rakentaa rukoushuoneen, joka valmistui vuonna 1847. Vuonna 1856 Polvijärvelle perustettiin kappeliseurakunta ja sille rakennettiin oma kirkko. Vuonna 1873 Polvijärven ensimmäinen varsinainen kirkkorakennus todettiin kuitenkin toteutukseltaan epäonnistuneeksi. Nykyinen Polvijärven kirkko valmistui vuonna 1881. Kahta vuotta aiemmin seurakunta oli itsenäistynyt omaksi seurakunnaksi. Seurakunta sai kuitenkin oman varsinaisen kirkkoherran vasta vuonna 1902, kun Juho Ihalainen määrättiin seurakunnan kirkkoherraksi.
Kirkkoherrat

Juho Ihalainen (1902–1933)
Toivo Immonen (1934–1955)
Harald Oksanen (1956–1974)
Esko Jalkanen (1974–1993)
Erkki Jaskari (1993–2016)
Martti Turunen (2016–2019)
Satu Ruhanen (2020–2023: Polvijärven ja Outokummun seurakuntien yhteinen kirkkoherra)
Hradčany

Hradčany.
Hradčany [ˈɦrat͡ʃanɪ] eli Prahan linnan alue, Tšekin kuninkaiden valtaistuin kautta aikojen, nykyisin siellä on Tsekin presidentin virka-asunto.
Hradčany käsittää monia rakennuksia, mukaan lukien goottilaisen Pyhän Vituksen katedraalin (Prahan tunnetuimman maamerkin), useita palatseja, luostarin, museoita ja gallerioita, näkötorneja, Pyhän Yrjön basilikan sekä Kultaisen kujan.
Prahan linnanherra perusti Hradčanyn 1321 rakennuttamalla muurin olemassaolevien katujen ympärille. Kaupunkilaisten velvollisuuksiin kuului heinän hankkiminen linnan talleihin ja vankien vartiointi. Vuoden 1541 suuressa palossa suuri osa rakennuksista tuhoutui, ja Prahan mahtisuvut rakennuttivat palatsejaan vapautuneille tonteille.
Pontiac Aztek

| Pontiac Aztek |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Meksiko
Valmistaja:  Pontiac
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2000–2005
Korimalli:  4-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Muotoilija:  Tom Peters
Edeltäjä:  Pontiac Sunrunner (Kanada)
Seuraaja:  Pontiac Torrent
Tekniset tiedot
Mitat
Pituus:  4 625 mm
Leveys:  1 872 mm
Korkeus:  1 694 mm
Pontiac Aztek on crossover-tyyppinen iso henkilöauto, jota General Motors valmisti heinäkuusta 2000 elokuuhun 2005 Ramos Arizpe Assembly-autotehtaalla Meksikossa.
Historia

Aztek oli suunniteltu vuonna 1999 esitellyn Pontiac Aztek Concept -konseptiauton pohjalta. Aztekin myynti alkoi kesällä 2000 vuoden 2001 mallivuodella. Auton suunnitteluryhmää johti Tom Peters, jonka töihin kuluu esimerkiksi Chevrolet Camaron, ja Chevrolet Corvetten uudistukset. Aztekia pidetään yleensä epäonnistumisena, ja se on usein nimetty yhdeksi kaikkien aikojen rumimmista henkilöautoista. Sen valmistus lopetettiin 2005.
Automalli tuli myöhemmin tunnetuksi televisiosarjan Breaking Bad (2008–2013) päähahmon, kemianopettaja Walter Whiten ajoneuvona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pontiac Aztek Wikimedia Commonsissa
Aztek takaa
Valkolampi (Jyväskylä, Tikkakoski)

| Valkolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°24′08″N, 25°34′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.295.1.049
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,1 m  
Pituus:  140 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,381 km  
Pinta-ala:  1,086 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkolampi 
Valkolampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakosken kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.