stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oikeinkirjoitus
Suomen kielen oikeinkirjoitus

Suomen kielen oikeinkirjoitus on Suomessa yleisimmin opiskeltuihin muihin kieliin (saksaan, ruotsiin ja erityisesti englantiin ja ranskaan) verrattuna sangen uskollinen foneemiperiaatteelle. Tämän ansiosta sen oppiminen on suhteellisen helppoa ja suomenkielisessä kouluopetuksessa voidaan melko nopeasti siirtyä kirjoituksen opettelemisesta korkeamman asteen tehtäviin. Suomen kielen oikeinkirjoitus on syntynyt ennen kaikkea latinalaisen, ruotsalaisen ja saksalaisen oikeinkirjoituksen pohjalta. Periaatteena on, että sama foneemi kirjoitetaan aina samalla kirjaimella, että sama kirjain tarkoittaa aina samaa foneemia ja että pitkä vokaali ja geminaatta eli kaksoiskonsonantti erotetaan lyhyestä vokaalista ja yksittäiskonsonantista kahdentamalla kirjain. Tästä on kuitenkin eräitä poikkeuksia.
Merkittävin ja tunnetuin poikkeus on ŋ-äänne (”äng”), joka on eri foneemi kuin /n/, mutta jolla ei ole aakkostossa omaa kirjaintaan. Äänne kirjoitetaan eri tapauksissa joko n- tai g-kirjaimella: lyhyt /ŋ/ sanassa keŋkä kirjoitetaan ”kenkä”, kun taas pitkä /ŋ/ taivutusmuodossa keŋŋän kirjoitetaan ”kengän”. Poikkeuksia ja lisäsääntöjä on erityisesti lainasanoissa: eŋlanti kirjoitetaan ”englanti”, maŋneetti kirjoitetaan ”magneetti”, koŋgestio kirjoitetaan ”kongestio” jne. Jukka Korpela on ehdottanut, että ŋ-äännettä alettaisiin merkitä espanjan kielessä esiintyvällä ñ-kirjaimella; tosin se ei espanjassa tarkoita ŋ-äännettä vaan liudentunutta n:ää.
Osittainen lista muista (osin kiistanalaisista) poikkeuksista:
peräkkäiset lyhyet vokaalit erotetaan välimerkillä: ”tasa-arvo”, ”ruo’on”
vokaalin pituus oikeinkirjoituksessa määräytyy usein lähdekielen eikä puhekielen ääntöasun perusteella: symbooli → ”symboli”, Austraalia → ”Australia”; nykyään usein yleensä lausutaan kirjoitetun mallin mukaan
loppukahdennus jätetään merkitsemättä: Tulep pian → ”Tule pian”
assimilaatio jätetään merkitsemättä: Olempa → ”Olenpa”
konsonantit kahdennetaan tai jätetään kahdentamatta lainasanoissa
usein kaksoiskonsonanttina ääntyvä konsonantti kirjoitetaan yhtenä: kamppanja → ”kampanja”, samppoo → ”sampoo”
usein yksittäiskonsonanttina ääntyvä konsonantti kirjoitetaan kahdella kirjaimella penisiliinikenen mukaan? → ”penisilliini”, asistenttikenen mukaan? → ”assistentti” (harvinaisia tapauksia)
lainasanojen alkuperäinen kirjoitusasu säilytetään: pitsa → ”pizza” (myös ”pitsa”), siti → ”city”
käytetään soinnillisia klusiileja g ja b, vaikka arkikielen lausumistapa on lähes soinniton: kreippi → ”greippi”, panaani → ”banaani”
”nf” ja ”mf” luetaan µf: ”sinfonia” → siµfonia
homonyymeja erotetaan tietoisesti: sian ~ sijan, haltia ~ haltija
yksittäisiä poikkeuksia: ruuan → ”ruoan”, sydämmen → ”sydämen”.
Kirjallisuutta

Itkonen, Terho: Kieliopas.  Helsinki: Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3838-7
Kielitoimiston oikeinkirjoitusopas.  (Päätoimittaja Salli Kankaanpää. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 147)  Helsinki:  Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007.  ISBN 978-952-5446-28-9
Aiheesta muualla

Jukka Korpela: Onko suomen kirjoitusjärjestelmä ihanteellinen?
Lotta Schelin

Lotta Schelin
Lotta Schelin (s. 27. helmikuuta 1984 Trångsund) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on vuoden 2017 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 185 maaottelua ja tehnyt niissä 88 maalia.
Schelin esiintyi ensimmäisen kerran Ruotsin maajoukkueessa maaliskuussa 2004. Hän saavutti MM-pronssia 2011 ja olympiahopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja pelasi myös vuosien 2007 ja 2015 MM-kisoissa, vuosien 2004, 2008 ja 2012 olympialaisissa sekä vuosien 2005, 2009, 2013 ja 2017 EM-kisoissa.
Schelin edustaa seuratasolla ruotsalaista FC Rosengårdia. Hänen kasvattajaseuransa on Kållereds SK, ja hän on pelannut myös Hällesåkers IF:ssä 1991–1998, Mölnlycke IF:ssä 1999–2000, Kopparbergs/Göteborg FC:ssä 2001–2008 ja Olympique Lyonnaisissa 2009–2016.
Lotta Schelin on palkittu Diamantbollen-palkinnolla Ruotsin parhaana naisjalkapalloilijana vuosina 2006, 2011, 2012, 2013 ja 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lotta Schelin Wikimedia Commonsissa
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2005
1 Jönsson |
2 Westberg |
3 Törnqvist |
4 Marklund |
5 Bengtsson |
6 Moström |
7 Larsson |
8 Östberg |
9 Andersson |
10 Ljungberg |
11 Sandell Svensson |
12 Lindahl |
13 Schelin |
14 Karlsson |
15 Sjögran |
16 Seger |
17 Sjöström |
18 Åström |
19 Paulson |
20 Öqvist |
Valmentaja Domanski Lyfors
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2007
1 Lindahl |
2 Westberg |
3 Segerström |
4 Marklund |
5 Seger |
6 Thunebro |
7 Larsson |
8 Schelin |
9 Lundin |
10 Ljungberg |
11 Svensson |
12 Lundgren |
13 Östberg |
14 Johansson |
15 Sjögran |
16 Paulson |
17 Edlund |
18 Fischer |
19 Rohlin |
20 Forsberg |
21 Hammarström |
Valmentaja Dennerby
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Lindahl |
2 Rohlin |
3 Segerström |
4 Paulson |
5 Seger |
6 Thunebro |
7 S. Larsson |
8 Schelin |
9 Landström |
10 Asllani |
11 Sandell Svensson |
12 Hammarström |
13 Lissel |
14 Fors |
15 Sjögran |
16 P. Larsson |
17 Dahlkvist |
18 Fischer |
19 Lindén |
20 Liljegärd |
21 Rönnlund |
22 Nilsson |
Valmentaja Dennerby
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Lindahl |
2 Rohlin |
3 Sembrant |
4 Svensson |
5 Seger |
6 Thunebro |
7 Larsson |
8 Schelin |
9 Landström |
10 Jakobsson |
11 Göransson |
12 K. Hammarström |
13 Nilsson |
14 Öqvist |
15 Sjögran |
16 Forsberg |
17 Dahlkvist |
18 Fischer |
19 Edlund |
20 M. Hammarström |
21 Lundgren |
Valmentaja Dennerby
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 K. Hammarström |
2 Rohlin |
3 Segerström |
4 Ilestedt |
5 Fischer |
6 Thunebro |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Göransson |
12 Lindahl |
13 Konradsson |
14 Öqvist |
15 Sjögran |
16 Nilsson |
17 Seger |
18 Samuelsson |
19 Magnusson |
20 M. Hammarström |
21 Lundgren |
22 Schough |
23 Hjohlman |
Valmentaja Sundhage
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Lindahl |
2 Rohlin |
3 Sembrant |
4 Berglund |
5 Fischer |
6 Thunebro |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Hjohlman |
12 Carlén |
13 Diaz Pettersson |
14 Ilestedt |
15 Sjögran |
16 Nilsson |
17 Seger |
18 Samuelsson |
19 Lund |
20 Appelqvist |
21 Söberg |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Sundhage
Ruotsin joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Berglund |
5 Fischer |
6 Eriksson |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Schough |
13 Rolfö |
14 Appelqvist |
15 Samuelsson |
16 Rubensson |
17 Seger |
18 Carlén |
19 Hammarlund |
Valmentaja Sundhage
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Berglund |
5 Fischer |
6 Eriksson |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Spetsmark |
11 Blackstenius |
12 Carlén |
13 Johansson |
14 Folkesson |
15 Samuelsson |
16 Glas |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Hammarlund |
20 Larsson |
21 Lundberg |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Sundhage
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi
Ernst Schybergson

Ernst Schybergson (29. tammikuuta 1891 Helsinki – 17. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen urheilija, jonka lajeina olivat tennis, jalkapallo ja jousiammunta. Hän toimi seuroissa Helsingin Unitas sekä Kronohagens Idrottsförening.
Tenniksessä Schybergson karsiutui vuoden 1924 kesäolympialaisissa 1. kierroksella kaksinpelissä. Nelinpelissä hän selvisi toiselle kierrokselle parinaan Arne Grahn. SM-tasolla hän voitti kultaa vuonna 1914 nelinpelissä parinaan Carl Viktor Sandelin.
Jalkapallossa hän voitti kultaa Unitaksen riveissä vuonna 1908, jolloin lajin SM-mitaleista ensi kertaa kamppailtiin. Hän pelasi myös Suomen jalkapallomaajoukkueen ensimmäisessä ottelussa vuonna 1911 Ruotsia vastaan. Vuosina 1912–1914 hän oli Suomen Palloliiton hallituksen jäsenenä.
Jousiammunnassa Schybergson oli 25. vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli myös ensimmäinen lajin maailmanmestaruuskilpailuihin osallistunut suomalainen.
Schybergson toimi Finlands Tandläkarförbundin puheenjohtajana 1931–1934 sekä Suomen Tennisliiton puheenjohtajana 1935–1937.
Schybergson oli koulutukseltaan hammaslääketieteen lisensiaatti ja ammatiltaan hammaslääkäri. Hän julkaisi myös kirjat Verkkopallopeli – Lawn-tennis (1915) sekä Lawn-Tennis (1916). Lisäksi hän kirjoitti tenniksestä Olympiakisat II -kirjaan (1924).
Hänen veljensä Lars ja Richard edustivat Suomea maajoukkuetasolla muun muassa jalkapallossa. Tytär Anna Märta Louise Schybergson voitti tenniksen nuorten kaksin- ja nelinpelin Suomenmestaruuden vuonna 1947.
Herbert Schoen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Herbert Schoen
Syntymäaika: 18. toukokuuta 1929
Syntymäpaikka: Luckenwalde, Saksa
Kuolinaika: 8. huhtikuuta 2014 (84 vuotta)
Kuolinpaikka: Berliini, Saksa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1949–1950 1950–1954 1954–1958 1959–1962 |  SG Volkspolizei Potsdam  Dynamo Dresden  SC Dynamo Berlin  Dynamo Hohenschönhausen |  |
Maajoukkue
| 1952–1957 |  DDR | 12 (0) |
Herbert Schoen (18. toukokuuta 1929 Luckenwalde – 8. huhtikuuta 2014 Berliini) oli saksalainen jalkapalloilija.
Ura

Schoen aloitti jalkapallon paikallisessa SG Luckenwalde-Südissä vuonna 1939. Hän pelasi seurassa vuoteen 1948 saakka ja siirtyi seuraavana vuonna SG Volkspolizei Potsdamiin. Vuonna 1950 hän siirtyi vastaperustettuun SG VP Dresdeniin. Schoen pelasi seurassa neljä kautta voittaen DDR-Oberligan mestaruuden vuonna 1953. Vuonna 1954 valtio pakkosiirrätti Dresdenin joukkueen Berliiniin, jonne perustettiin SC Dynamo Berlin. Schoen pelasikin seurassa neljän kauden ajan. Vuonna 1959 hän siirtyi alasarjoissa pelanneeseen Dynamo Hohenschönhauseniin ja lopetti uransa kolmen kauden jälkeen.
Schoen pelasi DDR:n jalkapallomaajoukkueessa kaksitoista ottelua. Vuosina 1956–1957 hän toimi myös maajoukkueen kapteenina.
Odessa (Bee Geesin albumi)

| Odessa Bee Gees |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 12. heinäkuuta – joulukuu 1968; Atlantic Studios, New York ja IBC Studios, Lontoo
 Julkaistu: maaliskuu 1969
 Formaatti: LP, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): Robert Stigwood, Bee Gees
 Tyylilaji: soft rock, kamaripop, country rock, progressiivinen rock
 Kesto: 63.36
 Levy-yhtiö:  Polydor Records    Atco Records
Bee Geesin muut julkaisut
| Idea 1968 | Odessa 1969 | Cucumber Castle 1970 |
Singlet albumilta Odessa
 ”First of May” Julkaistu: tammikuu 1969
Odessa on Bee Gees -yhtyeen maaliskuussa 1969 julkaistu studio- ja konseptialbumi. Kaksi levyä sisältävän albumin teema perustuu kuvitteellisen Veronica-nimisen aluksen uppoamiseen Mustallamerellä ystävänpäivänä 1899. Jotkut Odessan kappaleista, kuten ”Edison”, sijoittuvatkin aihepiiriltään 1800-luvulle.
Barry Gibb on sittemmin vähätellyt Odessan olleen väsyneen ja hajoamispisteessä olevan yhtyeen hämmentynyt yritys täyttää levy-yhtiönsä käsky tehdä ”jotain suurta”. Odessaa pidetään silti Bee Geesin kestävimpänä 1960-luvun julkaisuna. Sitä on sanottu myös yhtyeen monimutkaisimmaksi ja haasteellisimmaksi levyksi, ja jopa ”Bee Geesin Sgt. Pepperiksi”.
Bee Gees hajosi albumin julkaisun aikoihin. Robin Gibb erosi yhtyeestä, koska hän koki, etteivät hänen kappaleensa saaneet yhtyeessä tarpeeksi huomiota. Tähän vaikutti erityisesti tuottaja Robert Stigwoodin päätös jättää Robinin tulkitsema kappale ”Lamplight” singlen B-puolelle. A-puolella julkaistiin Barry Gibbin laulama ”First of May”, joka nousi Britanniassa listan sijalle kuusi.
Tuotanto

Tupla-albumi oli yhtyeen managerin Robert Stigwoodin idea. Barry Gibb uskoo, että kyseessä olivat taloudelliset syyt – kaksi levyä toisi levy-yhtiölle enemmän rahaa. Gibb myös vierasti ajatusta tupla-albumista. Kaksi levyä aiheutti hänen mielestään sen, että albumille päätyi liiaksi materiaalia, joka ei ollut kovinkaan hyvää. Odessalla on kaikkiaan seitsemäntoista kappaletta. Gibb on muistellut, että albumi oli yritys tehdä rock-ooppera.
Albumin äänittäminen alkoi New Yorkin Atlantic Studiosissa vuonna 1968, ja jatkui Lontoon IBC Studiosissa vuoden loppuun asti. Sessioiden aikana kitaristi Vince Melouney jätti yhtyeen. Hän ei tuntenut itseään yhtyeen täysivaltaiseksi jäseneksi Gibbin veljesten rinnalla. Melouney ei pitäyt itseään myöskään yhtä lahjakkaana. Melouneyn lähdön myötä albumin viimeistelivät Barry, Robin ja Maurice Gibb sekä rumpali Colin Petersen.
Julkaisu ja vastaanotto

Odessa ilmestyi maaliskuussa 1969. Albumi ylsi Britannian top 10:een ja Yhdysvaltain top 20:een. Länsi-Saksassa se nousi neljänneksi ja Ranskassa viidenneksi.
Suurimmassa osassa maailmaa albumin julkaisi Polydor Records, mutta poikkeuksena Yhdysvalloissa ja Kanadassa julkaisija oli Atco Records ja Australiassa Spin Records. Argentiinassa Odessaa ei julkaistu tupla-albumina, vaan se ilmestyi kahdessa osassa. Toisen albumin nimi oli Odessa vol. 1 ja toisen Odessa vol. 2. Vuonna 1970 myös Britanniassa julkaistiin kahden erillisen albumin versio. Levyjen nimet olivat Marley Purt Drive ja Sound of Love.
Albumi julkaistiin alun perin kultakirjaimin varustetuissa punaisissa veluurikansissa, joiden nukka aiheutti allergisia reaktioita valmistajan tehtaan työntekijöille. Myöhemmin albumi julkaistiin kuitenkin pahvikantisena.
Odessa ilmestyi alkujaan vinyylinä. Vuonna 1976 se julkaistiin 8-raitana. Ensimmäinen CD-painos ilmestyi vuonna 1985. Vuonna 2009 Rhino Records julkaisi albumista uuden, kolmen CD-levyn painoksen.
Odessa valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die. Toinen kirjaan päässyt Bee Gees -albumi oli Trafalgar.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Länsi-Saksa | 4. |  | 1969 |  |
|  Ranska | 5. | 40 | 22.3.1969 |  |
|  Britannia | 10. | 1 | 5.4.1969 |  |
|  Yhdysvallat | 20. |  | 1969 |  |
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Barry, Robin ja Maurice Gibb.
Kappaleet > LP 1

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Odessa (City on the Black Sea) | 7.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | You’ll Never See My Face Again | 4.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Black Diamond | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Marley Purt Drive | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Edison | 3.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Melody Fair | 3.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Suddenly | 2.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Whisper Whisper | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > LP 2

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Lamplight | 4.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Sound of Love | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Give Your Best | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Seven Seas Symphony | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | With All Nations (International Anthem) | 1.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | I Laugh in Your Face | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Never Say Never Again | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | First of May | 2.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | The British Opera | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot Barry Gibb – laulu, kitara  Robin Gibb – laulu, piano, mellotron  Maurice Gibb – laulu, basso, piano, kitara, mellotron, urut  Vince Melouney – kitara  Colin Petersen – rummut Paul Buckmaster – sello kappaleessa ”Odessa (City on the Black Sea)”  Bill Keith – banjo kappaleissa ”Marley Purt Drive” ja ”Give Your Best”  Tex Logan – viulu kappaleessa ”Give Your Best”  Bill Shepherd – orkesterisovitukset  :  Muut Adrian Barber – äänittäjä  P. Sharp – äänittäjä  Philip Wade – äänittäjä  A. Knight – äänittäjä  Robert Stigwood – tuottaja  Bee Gees – tuottaja
Poul Schlüter

| Poul Schlüter |
| --- | --- |
 Schlüter vuonna 2005
Tanskan pääministeri
 10.9.1982–25.1.1993  
Monarkki:  Margareeta II
Edeltäjä:  Anker Jørgensen
Seuraaja:  Poul Nyrup Rasmussen
Euroopan parlamentin jäsen
 19.7.1994–19.7.1999  
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1929 Tønder, Etelä-Jyllanti
Kuollut: 27. toukokuuta 2021 (92 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Konservatiivinen kansanpuolue
Poul Holmskov Schlüter (3. huhtikuuta 1929 – 27. toukokuuta 2021) oli tanskalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1982–1993.
Schlüter valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1957 ja asianajajaksi vuonna 1960. Hän nousi kansankäräjille vuonna 1964 ja toimi siellä aina vuoteen 1994 asti. Hän oli myös Konservatiivisen kansanpuolueen (KF) puheenjohtaja vuosina 1974–1977 ja 1981–1993.
Hän on ensimmäinen ja tähän mennessä ainut puolueensa pääministeriksi noussut puheenjohtaja. Vuonna 1984, pääministeriuransa alussa, hän ansaitsi tittelin "Vuoden pohjoismaalainen poliitikko". Sen jälkeen hänet palkittu myös lukuisilla muilla kansallisilla ja kansainvälisillä palkinnoilla.
1980-luvun lopussa muutaman vuoden noususuhdanteen jälkeen Tanskan talous syöksyi lamaan, ja Schlüterin hallitus aloitti säästöohjelmat. Ne olivat epäsuosittuja kansan keskuudessa, ja siksi niitä haukuttiin nimellä kartoffelkuren (suom. perunakuuri).
Ennen pääministeriyttään Schlüter oli toiminut Euroopan neuvoston jäsenenä vuosina 1971–1974 ja Tanskan delegaation johdossa Pohjoismaiden neuvostossa 1978–1979. Hän joutui eroamaan pääministerin paikalta vuonna 1993, kun selvisi, että hän oli antanut parlamentille vääriä tietoja. Tapaus tunnetaan nimellä "Tamilsagen" johon liittyi Sri Lankan sisällissodan tamilipakolaisten turvapaikkahakemuksia.
Pääministeriuransa jälkeen Schlüter oli Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1994–1999, ensimmäiset kolme vuotta hän toimi parlamentin varapuhemiehenä.
Schlüterin omaelämäkerta Sikken et liv julkaistiin vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poul Schlüter Wikimedia Commonsissa
Poul Schlüter Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat |
| --- | --- |
Puheenjohtajamaan edustaja (1975–2009):  Liam Cosgrave  Aldo Moro  Gaston Thorn  Joop den Uyl  James Callaghan  Leo Tindemans  Anker Jørgensen  Helmut Schmidt  Valéry Giscard d’Estaing  Jack Lynch  Francesco Cossiga  Charles Haughey  Pierre Werner  Dries van Agt  Margaret Thatcher  Wilfried Martens  Anker Jørgensen  Poul Schlüter  Helmut Kohl  Andréas Papandréou  François Mitterrand  Garret FitzGerald  Bettino Craxi  Jacques Santer  Ruud Lubbers  Wilfried Martens  Felipe González  François Mitterrand  Giulio Andreotti  Ruud Lubbers  Aníbal Cavaco Silva  John Major  Poul Nyrup Rasmussen  Jean-Luc Dehaene  Jacques Chirac  Felipe González  Lamberto Dini  Romano Prodi  John Bruton  Wim Kok  Jean-Claude Juncker  Tony Blair  Viktor Klima  Gerhard Schröder  Paavo Lipponen  António Guterres  Jacques Chirac  Göran Persson  Guy Verhofstadt  José María Aznar  Anders Fogh Rasmussen  Konstantínos Simítis  Silvio Berlusconi  Bertie Ahern  Jan Peter Balkenende  Jean-Claude Juncker  Tony Blair  Wolfgang Schüssel  Matti Vanhanen  Angela Merkel  José Sócrates  Janez Janša  Nicolas Sarkozy  Mirek Topolánek  Jan Fischer  Fredrik Reinfeldt 
Pysyvä puheenjohtaja (vuodesta 2009):  Herman Van Rompuy  Donald Tusk  Charles Michel 
Komission puheenjohtaja • Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja • Unionin puheenjohtaja • Parlamentin puhemies
| n k Tanskan pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  Moltke  Bluhme  Ørsted  Bang  Andræ  Hall  Rotwitt  Hall  Monrad  Bluhme  Krag-Juel-Vind-Frijs  Holstein-Holsteinborg  Fonnesbech  Estrup  Reedtz-Thott  Hørring  Sehested  Deuntzer  Christensen  Neergaard  Holstein-Ledreborg  Zahle  Berntsen  Zahle  Liebe  Friis  Neergaard  Stauning  Madsen-Mygdal  Stauning  Buhl  Scavenius  Buhl  Kristensen  Hedtoft  Eriksen  Hedtoft  Hansen  Kampmann  Krag  Baunsgaard  Krag  Jørgensen  Hartling  Jørgensen  Schlüter  Nyrup Rasmussen  Fogh Rasmussen  Løkke Rasmussen  Thorning-Schmidt  Løkke Rasmussen  Frederiksen 
| n k Konservatiivinen kansanpuolue |
| --- | --- |
Puheenjohtajat:  Piper  Tvede  J. C. Møller  Fibiger  Hendriksen  Foss  Thestrup  Haunstrup Clemmensen  Schlüter  Stetter  Schlüter  Rechendorff  Engell  P. S. Møller  Andreassen  Bendtsen  Espersen  F. Poulsen  Barfoed  S. P. Poulsen  Juul 
Jäsenliitot:  Konservativ Ungdom  Konservative Studerende 
Jäsenyydet: Euroopan kansanpuolue · International Democrat Union
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (1994–1999) |
| --- | --- |
EPP-ED:  Kristoffersen  Rovsing  Schlüter 
ELDR:  Dybkjær  Haarder  Kjer Hansen  Kofoed  Riis-Jørgensen 
PES:  Blak  Iversen  K. Jensen  Sindal 
EN/I-EN:  Bonde  L. Jensen  Krarup  Sandbæk 
GUE/NGL:  Gyldenkilde 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  MEP-hakemisto 
Muut:  IdRef
Aarne Oikarinen

Aarne Iisakki Oikarinen (s. 28. huhtikuuta 1949 Muhos) on Oulun yliopiston iho- ja sukupuolitautien professori emeritus.
Henkilöhistoria

Oikarisen vanhemmat olivat Iikka Julius Oikarinen ja Martta Sofia Piippo. Hänen veljensä on hammaslääkäri, professori ja keskustalainen kunnallispoliitikko Kyösti Oikarinen. Oikarinen tuli ylioppilaaksi Muhoksen yhteiskoulusta 1968, suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon Oulun yliopistossa 1974 ja väitteli siellä lääketieteen tohtoriksi 1977. Iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäriksi hän valmistui 1982. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on lääketieteen lisensiaatti Heljä-Terttu Puhakainen. Oikarisen ensimmäinen puoliso Miss Suomi Ritva Lehto menehtyi kesällä 1971 vain muutama päivä häiden jälkeen. Oikarinen julkaisi vuonna 2016 omakustanteena lähes 400-sivuisen muistelmateoksen Isän ja äidin tarina suvustaan ja kotikylästään Muhoksen Kylmälänkylästä ja vuonna 2018 omaelämäkerrallisen teoksen Vilukylästä lääkäriksi.
Ammattiura

Oikarinen toimi terveyskeskuslääkärinä Pulkkilassa 1974–1975, assistenttina Oulun yliopistossa 1975–1977, Oulun yliopistollisen sairaalan iho- ja sukupuolitautien apulaislääkärinä 1977–1981, ihotautien klinikan apulaisopettajana 1982–1990, hallinnollisena apulaisylilääkärinä 1991–1997 ja ylilääkärinä vuodesta 1998. Apulaisprofessorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa hän työskenteli 1982–1984 ja Suomen Akatemian tutkijana 1987–1989 sekä 1990–1991. Oulun yliopiston iho- ja sukupuolitautien va. apulaisprofessori ja va. professori Oikarinen oli 1991–1995 ja professori vuodesta 1998. Hänellä on yli 150 tieteellistä ja ammatillista julkaisua. Eläkkeelle Oikarinen jäi vuonna 2012.
Kirjallisuutta

Oikarinen, Aarne: Vilukylästä lääkäriksi, s. 292.  Omakustanne, 2018.  ISBN 978-952-68520-1-0
Aiheesta muualla

Arto Nenonen: Professori teki kotikylästään kirjan  7.6.2016. Tervareitti. Viitattu 4.5.2017.