stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikko Rimminen
Romaanit > Pölkky

Mikko Rimminen on haastatteluissa todennut olevansa hidas kirjoittaja.[lähde? ] Niinpä uutta romaania saatiin odottaa kolme vuotta. Pölkky ilmestyi vuonna 2007. Teos on sikäli vastakohta edelliselle romaanille, että sen päähenkilö on yksinäinen mies, kun Pussikaljaromaanissa oli pääosassa kolmen kaveruksen tiivis miesjoukko.
Pölkyn päähenkilö saapuu yöjunalla Helsinkiin. On alkutalvi. Rautatieasemalta hän ottaa taksin Kaisaniemen puistoon, missä häntä odottaa tehtävä. Hän asettuu asumaan kentän laidalla olevaan parakkiin, varsin askeettisiin oloihin.
Päähenkilö on yksinäinen mies, joka ei juuri puhu. Hänen kerrotaan olevan noin 30–40-vuotias, vaaleahiuksinen, laiha ja huonoryhtinen. Hän kantaa kulunutta siannahkaista matkalaukkua. Lisäksi hän on saamaton nahjus ja vielä epäonninenkin. Kertoja kertoo päähenkilön toimista muistaen kehua välillä omaa erinomaisuuttaan. Kertojan ja päähenkilön lisäksi romaanin henkilöitä ovat Vänätyinen, Raili, taiteilija Perusmäki sekä ihana Anni. Paikalla käy myös muita puistossa aikaansa kuluttavia ihmisiä.
Pölkky ei sisällä juuri lainkaan dialogia, eivätkä sen tapahtumat ole kovinkaan dramaattisia. Juonen kannalta keskeinen tapahtuma on Vänätyisen syntymäpäiväjuhlat.
Yksinäisyyden ohella kirja käsittelee luistinratojen jäädyttämiseen liittyviä ongelmia.
Romaanit > Nenäpäivä

Rimmisen kolmas romaani Nenäpäivä ilmestyi vuonna 2010. Sille myönnettiin samana vuonna Finlandia-palkinto.
Pölkyn tavoin Nenäpäivä käsittelee yksinäisyyttä. Päähenkilönä on Helsingissä asuva keski-ikäinen Irma, joka päätyy huonekasvia hakiessaan Keravalle ja soittamaan väärää ovikelloa. Kiusallisen tilanteen välttääkseen hän väittää olevansa Taloustutkimuksen kyselytutkija. Hän huomaa, että se on hyvä tapa päästä juttusille ihmisten kanssa, ja palaa yhä uudelleen Keravalle ja kyselytutkijaksi. Irman kysymykset ja tutkimusmenetelmät alkavat kuitenkin herättää epäilyksiä, ja lopulta myös poliisi kiinnostuu hänestä. Irmaa hieman hävettää, ei se, että hän on tekeytynyt kyselytutkijaksi, vaan se, että hänen kysymyksensä ovat noloja ja kömpelöitä. Helsingissä Irma joutuu hämärässä seurassa liikkuvan poikansa asioiden vuoksi hankaliin tilanteisiin.
Romaanit > Hippa

Neljäs romaani Hippa ilmestyi vuonna 2013. Romaanin päähenkilöinä ovat veljekset Juha eli Lefa sekä Petteri eli Riuska-Petteri, jotka työskentelevät äitinsä yrityksessä muuttomiehinä. Äiti pitää antikvariaattia, joka on isän kuoleman ja velkojen takia luisunut kulissiyritykseksi hämärähommille.
Veljesten työssäkäynti ei juuri tarjoa onnistumisen kokemuksia. Se on lähinnä päihteiden sävyttämää sähläämistä, jossa asiakkaina on liian vaarallisia henkilöitä. Lefa ja Riuska-Petteri elävät jatkuvasti uhan alaisina.
Rimmisen käyttämä kieli on jälleen kiemuraista ja kuvailee asioita erikoisilla kielikuvilla. Esimerkiksi lyhyttä miestä kuvaillaan "miehenpökäleeksi" ja hämärämiehiä, stereoidien lihottamia bodareita, kutsutaan "hartikaisiksi".
Teokset

Jännittävää olisi nähdä pihalla lintuja.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1768-5.
Rimminen, Mikko & Salokorpi, Kyösti: Hämärä luonto. Aamunkoista yön tuhmaan lintuun. Niiden käyttäytymisestä ja elämästä yleensä.  (Kuvittanut Tatu Tuominen)  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2009-0.
Sumusta pulppuavat mustat autot.  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2667-6.
Pussikaljaromaani.  Helsinki:  Teos, 2004.  ISBN 951-851-019-9.
Pölkky.  Helsinki:  Teos, 2007.  ISBN 978-951-851-124-6.
Nenäpäivä.  Helsinki:  Teos, 2010.  ISBN 978-951-851-327-1.
Hippa.  Helsinki:  Teos, 2013.  ISBN 978-951-851-566-4.
Maailman luonnollisin asia.  Helsinki:  Teos, 2017.  ISBN 978-951-851-682-1.
Jos se näyttää siltä.  Helsinki:  Teos, 2019.  ISBN 978-951-851-985-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikko Rimminen Wikimedia Commonsissa
Mikko Rimminen Teoksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Riihivaara, Katri: Mikko Rimminen – yhden päivän ja yhden yön tarinoita Kulttuurilehti Teema. 3–4/2004.
Amazonis Planitia

Topografinen kartta Amazonis Planitiasta, ylänurkassa sama alue rajattuna Marsin pinnalla.
Amazonis Planitia on tasankoalue Marsissa. Se on läpimitaltaan noin 2 809 kilometriä. Se sijaitsee Tharsiksen ja Elysium Planitian välimaastossa, länteen Olympus Mons -tulivuoresta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amazonis Planitia Wikimedia Commonsissa
American Bantam

American Bantam vuosimallia 1939.
American Bantam oli yhdysvaltalainen autovalmistaja. Sen edeltäjä American Austin Car Company toimi vuosina 1929–1934. Sen mentyä konkurssiin yritys uudelleenorganisoitiin vuonna 1935 American Bantamiksi, jolla nimellä yritys valmisti autoja 1937–1941.
Vuoden 1938 American Bantamia on pidetty Aku Ankan auton 313:n esikuvana.
Montecuccoli

Montecuccoli voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä

Ernesto Montecuccoli (n. 1582-1633), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kenraali
Georg Leo Graf von Caprivi de Caprara de Montecuccoli, Leo von Caprivi (1831-1899), Saksan valtakunnankansleri
Raimondo Montecuccoli (n. 1600-1680), Itävallan armeijassa toiminut italialainen kenraali
Rudolf Montecuccoli (1843-1922), Itävalta-Unkarin merivoimien komentaja
Sebastian de Montecuccoli (k. 1536), Ranskassa vaikuttanut italialainen aatelismies
Muita merkityksiä

Montecuccoli-luokka, Italian laivaston risteilijäluokka
RN Raimondo Montecuccoli, Italian laivaston risteilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Montecuccoli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Andrea del Castagno

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Andrea del Castagno: Niccolò da Tolentino, 1456
Andrea del Castagno (n. 1422–1457) oli italialainen taidemaalari. Hän toimi Firenzessä ja sai vaikutteita pääasiassa Tommaso Masacciolta ja Giotto di Bondonelta. Andrea del Castgno itse puolestaan vaikutti seuraavan sukupolven firenzeläistaiteilijoihin, joihin lukeutuvat Francesco del Cossa ja Ercole de' Roberti. Andrea del Castagnon tunnetuimmat työt ovat Firenzessä: Sant'Apollonian freskot ja Niccolo de Tolentinon muotokuva ratsailla, joka on Firenzen katedraalissa.
Castagno kuoli ruttoon 1457.
Murmansk (yhtye)

| Murmansk> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  vaihtoehtorock, indie rock
Kotipaikka:   Helsinki
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Olli   Laura   Jaakko   Jari K.  
Entiset jäsenet:  Jari A.   Sebastian   Lauri   Elisabeth  
Levy-yhtiö:  Playground Music   Spinefarm Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Murmansk on helsinkiläinen vaihtoehtorockyhtye, joka perustettiin Kalliossa kesällä 2002. Yhtye on keikkaillut aktiivisesti vuodesta 2004 ja tehnyt debyyttialbuminsa julkaisun jälkeen noin kolmanneksen keikoistaan ulkomailla. Murmanskin keikkakalenterista löytyvät kotimaan esiintymisten ohella muun muassa Popkomm Festival, Øya Festival, Reeperbahn Festival, By:larm, Spot Festival, Midnatsrocken ja P Stereo. Tähän mennessä yhtye on varhaisempien demojen lisäksi julkaissut yhden omakustanne-EP:n ja kolme täyspitkää albumia, Chinese Locks (Around Your Neck 2008), Eleven Eyes To Shade (Ranch/Spinefarm 2009) ja Rüütli (Around Your Neck/Playground 2012).
Yhtye on julkaissut yhden musiikkivideon (Moth), jonka on ohjannut Jussi Kärnä.
Murmanskin musiikkia on kuvailtu määreillä indie rock, alternative rock, krautrock, shoegaze, noise rock, stoner rock, psykedeelinen rock, post-punk, hardcore punk, goottirock, math rock ja progressiivinen rock.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Olli (2002 - nykyhetki), basso
Laura (2006 - nykyhetki), laulu ja kitara
Jaakko (2007 - nykyhetki), rummut
Jari K. (2008 - nykyhetki), kitara
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Jari A. (2002 - 2008), kitara
Sebastian (2003 - 2007), rummut
Lauri (2003 - 2004), laulu
Elisabeth (2004 - 2006), laulu ja kitara
Diskografia

Surfacing (demo 2004, CD-R)
Boarding Gate 1 (demo-EP 2005, CD-R)
Teeth (omakustanne-EP 2006, CD-digipak)
Wholeshebang! (demo-single 2007, CD)
Chinese Locks (albumi 2008, Around Your Neck, CD-digipak)
Eleven Eyes To Shade (albumi 2009, Ranch/Spinefarm, CD-digipak)
Rüütli (albumi 2012, Around Your Neck/Playground Music, CD-digipak)
Mikael Fogelholm

| Mikael Fogelholm |
| --- | --- |
 Mikael Fogelholm Helsingin kirjamessuilla 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Tammisaari
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  ravitsemustiede
Aiheesta muualla
tuhat.helsinki.fi/portal/en/persons/mikael-fogelholm(47f20067-a040-4a8b-a493-25d2d09ad5d6).html
Georg Mikael Fogelholm (s. 9. kesäkuuta 1959 Tammisaari) on suomalainen elintarviketieteiden tohtori, ravitsemustieteen dosentti ja vuodesta 2011 alkaen Helsingin yliopiston ravitsemustieteen professori maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa.
Elämä ja ura > Tutkimus ja tiede

Tutkijanuransa ohella Fogelholm on toiminut tiedemaailman hallinnollisissa ja tiedepoliittisissa tehtävissä, kuten Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksen Palmenian tutkimus- ja kehitysjohtajana (1999–2001), UKK-instituutin johtajana (2001–2007) sekä Suomen Akatemian terveyden tutkimuksen yksikön johtajana (2007–2011). Hänellä on ollut myös ravitsemukseen liittyviä kansainvälisiä tehtäviä. Fogelholm väitteli ravitsemustieteestä vuonna 1992.
Fogelholm on Valtion ravitsemusneuvottelukunnan sekä pohjoismaisen ravitsemussuositustyöryhmän jäsenenä ollut valmistelemassa ja esittelemässä suomalaisia ravitsemussuosituksia. Vuonna 2021 Fogelholm kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi.
Elämä ja ura > Muu toiminta

Puoluekannaltaan Fogelholm on vihreä, ja hän on ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen. Hän oli vuonna 2007 eduskuntavaaliehdokkaana Uudeltamaalta.
Fogelholm harrastaa kestävyysliikuntaa ja pianonsoittoa. Hänen maratonjuoksun ennätyksensä on 2.24.30 vuodelta 1984. Vuonna 1982 Fogelholm voitti HKV:n joukkueessa SM-kultaa 4 × 1 500 metrin viestissä viestijuoksun SM-kisoissa.
Aiheesta muualla

Mikael Fogelholm Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
Syntymäpäiväsankari: Mikael Fogelholm. Yle Areena. 8.6.2013.
Mikael Fogelholm Twitterissä
Amaël Moinard

| Amaël Moinard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1982
Kansalaisuus:   Ranska
Pyöräilijä
Pituus:  180 cm
Paino:  69 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2005–2010 2011–2017 2018–2019:  Cofidis BMC Racing Team Fortuneo-Samsic / Team Arkéa Samsic
Suurimmat voitot
 Pariisi–Nizza-ajo, etappi ja mäkikirikilpailu 2010 
 Tiedot päivitetty: 5. helmikuuta 2018 
Aiheesta muualla
amael.moinard.free.fr/welcome/index.php
Amaël Moinard (s. 2. helmikuuta 1982 Cherbourg-Octeville) on ranskalainen maantiekilpapyöräilijä. Moinard aloitti ammattilaisuransa Cofidis-joukkueessa vuonna 2005, ja edusti tallia kuuden vuoden ajan. Kausilla 2011–2017 hän kilpaili BMC Racing Teamissä ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2018–2019 Fortuneo-Samsic / Team Arkéa Samsic -tallissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amaël Moinard Wikimedia Commonsissa
Amaël Moinardin blogi (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Meckenheim (Rheinland)

| Meckenheim (Rheinland) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Meckenheim (Rheinland)
 Koordinaatit: 50°38′N, 7°1′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Rhein-Sieg-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,8 km²
Korkeus:  180 m
Väkiluku (2019):  24 741
 – Väestötiheys:  710 as./km²
Postinumero:  53340
Suuntanumero(t):  02225
 
 www.meckenheim.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meckenheimin sijainti Rhein-Siegin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Meckenheim (Rheinland) on kaupunki Rhein-Siegin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Bonnin kaupunkiseudulla sijaitseva ja sen imussa kasvanut Meckenheim on elintarviketeollisuuden keskus.
Maantiede

Meckenheim sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa noin 35 kilometriä Kölnin keskustasta etelään ja noin 15 kilometriä Bonnin keskustasta lounaaseen. Meckenheimin eteläpuolella kohoaa Eifelin vuoristoon kuuluva matalahko Ahrgebirge-vuoristo.
Suurin osa Meckenheimin väestöstä asuu kantakaupungissa, johon kuuluu vanhakaupunki ja uusi keskusta eli niin kutsuttu "Neue Mitte". Muut kaupunginosat ovat Altendorf, Ersdorf, Lüftelberg ja Merl, joka on kasvanut yhteen kantakaupungin kanssa. Keskustan luoteispuolella sijaitsee Kottenforstin teollisuusalue.
Meckenheimin koillispuolella on Kottenforstin metsä, jonka pinta-ala on noin 40 neliökilometriä. Metsä on osa Naturpark Rheinlandia, joka kattaa yli tuhat neliökilometriä Nordrhein-Westfalenin lounaisosasta.
Historia

Swistin jokivarren hedelmälliset maat houkuttelivat väkeä jo kivikaudella. Meckenheimin alueelta on löydetty runsaasti todisteita myös roomalaisesta asutuksesta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta, niistä mainittavin on Eifelin akvedukti, joka kuljetti vettä Kölniin.
Rooman luhistumisen jälkeen 400-luvun puolessavälissä seudulle löysivät tiensä frankit. Savinen maaperä oli otollinen keramiikan valmistukselle, joka aloitettiin 600-luvulla, ja jota jatkui aina keskiajan loppuun. Ensimmäinen asiakirjamaininta Meckenheimista on vuodelta 853. Kaupunkioikeudet paikkakunta sai 28. heinäkuuta 1636, mutta se pysyi varsin maaseutumaisena. Väkeä oli vuonna 1500 noin 300 ja vuonna 1870 noin 1 650. Maaliskuussa 1787 Meckenheimia kohtasi tuhoisa kaupunginpalo. Vuonna 1794 Ranskan vallankumousjoukot miehittivät Reininmaata ja poistivat Meckenheimin kaupunkioikeudet. Vasta 1929 paikkakunta sai oikeuden käyttää nimitystä "Landgemeinde Stadt Meckenheim".
1800-luvulla Meckenheimin agraaritalouden merkitys kasvoi: Reinin jokilaakson ilmasto ja maaperä olivat ihanteellisia vihannesten viljelylle. Meckenheimin ydinkeskusta koki lähes täystuhon maaliskuun 1945 ilmapommituksissa. Jälleenrakennus oli pääosin suoritettu 1950-luvun puoliväliin mennessä. Vuonna 1962 Meckenheim ja Merl perustivat yrityksen koordinoimaan seutukunnan kaupungistumista. Tuolloisesta Liittotasavallan pääkaupungista Bonnista kohdistui väestöpainetta alueelle, ja pyrkimyksenä oli kehittää Meckenheim-Merlistä keskisuuri kaupunki, jossa on korkea elämänlaatu. Altendorf, Ersdorf, Lüftelberg ja Merl liitettiin Meckenheimiin elokuussa 1969. Saman vuoden lopussa kaupungin väkiluku oli noin 8 000, josta se kolminkertaistui 1990-luvulle tultaessa.
Meckenheimin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen Burg Lüftelberg sekä katoliset kirkot St. Petrus ja St. Johannes der Täufer, joiden historia ulottuu sydänkeskiajalle. Teollisen ajan arkkitehtuuria edustaa esimerkiksi Kottenforstin rautatieasema, jota kutsutaan myös nimellä Kaiserbahnhof.
Merlistä on ensimmäinen kirjallinen maininta vuodelta 1199 muodossa Merlo. Altendorf ja Ersdorf muodostavat kyläparin Meckenheimin maaseutumaisessa lounaisosassa. Niiden historia alkaa 800-luvulta. Lüftelberg sijaitsee Meckenheimin pohjoisosassa, se sai alkunsa edellä mainitusta Lüftelbergin linnasta 1200-luvulla. Lüftelbergissä sijaitsee myös punatiilinen, pittoreski Kapelle zur schmerzhaften Muttergottes. Kappelille antaa ilmettä puolipyöreä apsis.
Talous ja liikenne

Meckenheimissa on runsaasti elintarviketeollisuutta. Vanhankaupungin palvelut ja käsityöläisyys työllistävät niin ikään. Uudessa keskustassa on jalankulkuvyöhyke, jonka palvelutarjonta on myös laaja.
Meckenheim sijaitsee Voreifel-radan varrella. Rautatieaseman etäisyys Bonnin päärautatieasemalta on 17,7 kilometriä. Meckenheimin keskustan eteläpuolitse kulkee moottoritie BAB 61, jonka pituus on 320 kilometriä. BAB 61 risteää Bonnista lounaaseen vievän BAB 565:n kanssa aivan Rheinland-Pfalzin rajan pinnassa. Valtakunnallinen pyörätie D-Route 4 (Aachen–Zittau) on reititetty Meckenheimin kautta.
Aiheesta muualla

Meckenheim, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Meckenheim (Rheinland)
Burg Lüftelberg
Neuer Markt
Käännös suomeksi
Andre Crawford

Andre Crawford on sarjamurhaaja, joka tuomittiin vuonna 2009 elinkautiseen yhdestätoista murhasta vuosina 1993–1999. Lisäksi hänet tuomittiin yhdestä murhan yrityksestä. Uhrit olivat naisia, joita Crawford oli puukottanut, kuristanut ja hakannut. Hän oli tarjonnut uhreilleen huumeita seksiä vastaan. Henkirikokset hän teki lähinnä, koska raivostui naisille, jotka halusivat päästä huumeiden vaikutuksen alaisiksi jo yhdyntöjen ajaksi.
Usein Crawford ensin surmasi uhrinsa, nautti sitten crack-kokaiinia ja yhtyi lopuksi vainajiin.
Chicagon poliisi ja FBI pidättivät Crawfordin vuonna 2000. Hän tunnusti tekonsa, ja myös DNA-todistusaineisto kytki hänet murhista kahdeksaan. Murhatut olivat Rhonda King, Patricia Dunn, Angela Shateen, Shaguanta Langley, Tommie Davis, Sheryl Johnson, Constance Bailey, Sonji Brandon, Nicole Townsend, Evandre Harris ja Cheryl Cross. Yksi uhri jäi eloon vuonna 1997.
Michalovce

| Michalovce |
| --- | --- |

 vaakuna
 Michalovce
 Koordinaatit: 48°45′19″N, 21°54′48″E 
Valtio:  Slovakia
Alue (kraj):  Košicen alue
Piiri:  Michalovce
Ensimmäinen maininta:  1244
Hallinto:  
 – Pormestari:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  52.80 km²
Korkeus:  113 m
Väkiluku (2022):  35 874
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  071 01
Suuntanumero(t):  +421 56
 
 [www.michalovce.sk] 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Michalovce on kaupunki Košicen alueella Itä-Slovakiassa. Vuonna 2022 siellä asui 35 874 ihmistä.
Historia

Michalovcen alue on ollut asutettu jo ainakin Paleoliittiselta kaudelta asti. Pronssikaudella alue oli merkittävä pronssintuottaja. Kaupungin ensimmäisen kirkon uskotaan olevan jo 1000-luvulta. Michalovce mainitaan ensimmäistä kertaa kirjallisissa lähteissä vuonna 1244, jolloin se kuului Unkarin kuningaskuntaan.
Michalovce kehittyi 1500-luvun lopulle asti voimakkaasti. Kaupungissa toimi muun muassa monta kiltaa. Uusi kehityskausi alkoi 1800-luvulla, kun kaupunkiin syntyi käsityötuotantoa. Rautatieyhteys Medzilaborceen valmistui 1874 ja Itävalta-Unkarin päärautatieverkkoon vuonna 1871. Tänä aikana kaupunkiin perustettiin koulu, postilaitos sekä palokunta. Alueelta lähti kuitenkin paljon talonpoikia siirtolaisiksi esimerkiksi Yhdysvaltoihin, Belgiaan sekä Ranskaan.
1900-luvulla Michalovce liittyi itsenäistyneeseen Tšekkoslovakiaan vuonna 1918. Toisen maailmansodan aikana se pysyi osana Saksan alaista Slovakian tasavaltaa ja liittyi takaisin osaksi Tšekkoslovakiaa sodan jälkeen. Sosialismin aikaan kaupunkiin perustettiin paljon teollisuusyrityksiä, kun kaupunkilaisten elinkeino oli tätä ennen tullut lähinnä maataloudesta ja sen tuotteiden jalostuksesta. Vuodesta 1993 Michalovce on kuulunut itsenäiseen Slovakiaan.
Nähtävyydet

Michalovcen kartano sekä Zemplínin aluetta laajasti esittelevä Zemplínin museo ovat kaupungin päänähtävyyksiä. Kaupungin suosituin tapahtuma on vuosittain järjestettävä Zemplínin kansanmusiikkifestivaali (Zemplínske slávnosti tancov a piesní).
Yksi Slovakian suurimmista lintujensuojelualueista sijaitsee kaupungin viereisellä Zemplínska šíravan järvellä.
Urheilu

Jääkiekkojoukkue HK Dukla Michalovce pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa.
Ystävyyskaupungit

Lähde
Vyškov, Tšekki
Vila-real, Espanja
Pančevo, Serbia
Sátoraljaújhely, Unkari
Jarosław, Puola
Užhorod, Ukraina
Kavarna, Bulgaria
Cognac, Ranska
Liptovský Mikuláš, Slovakia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michalovce Wikimedia Commonsissa
Amazoninkapokkipuu

| Amazoninkapokkipuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Bombacoideae
Suku::  Kapokkipuut Ceiba
Laji::  pentandra
Kaksiosainen nimi
 Ceiba pentandra  (L.) Gaertn. 
Katso myös
   Amazoninkapokkipuu Wikispeciesissä   Amazoninkapokkipuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kapokkipuun siemenkotia.
Amazoninkapokkipuu eli kuitukapokkipuu tai pelkkä kapokkipuu (Ceiba pentandra) on tropiikissa kasvava malvakasvien (Malvaceae) heimoon kuuluva puu.
Amazoninkapokkipuu kasvaa Meksikossa, Keski-Amerikassa, Karibianmerellä, paikoin Etelä-Amerikan pohjoisosissa sekä C. pentandra var. guineensis myös trooppisessa Länsi-Afrikassa. Kapokki tarkoittaa myös kapokkipuun siemenkodasta saatavaa kuitua. Amazoninkapokkipuu on mayamytologian pyhä puu.
Amazoninkapokkipuu voi kasvaa jopa 60–70 m korkeaksi, ja sen läpimitta metrin korkeudella voi olla jopa 3 metriä. Sen runko ja suurimmat oksat voivat olla kokonaan vahvojen okien peittämiä. 20 cm pitkät, palmumaiset lehdet ovat ryhmittyneet 5–9 lehden kimppuihin. Täysikasvuiset puut tuottavat vuosittain useita satoja siemenkotia. Kodassa siemenen ympärillä on nukkaista kuitua, joka koostuu selluloosasta ja ligniinistä.
Kapokin kuitu on onttoa ja ilmavaa, eikä se ime vettä itseensä. Kapokkia on käytetty muun muassa pelastusrenkaiden ja -vöiden, patjojen, huonekalujen, zafujen, tyynyjen sekä peittojen täyteaineena ja eristeenä. Kuidun kerääminen tehdään käsin. Sitä ei voi kehrätä. Kapokkipuun siemenistä puristetaan öljyä ja sitä on käytetty myös lannoitteena. Keinokuidut ovat nykyään pääosin syrjäyttäneet kapokin.
Amazoninkapokkipuuta viljellään yleisesti Aasiassa, erityisesti Jaavalla ja muualla Indonesiassa sekä Malesiassa. Valkokapokin (Bombax ceiba) kuitu on samankaltaista, väriltään tummempaa, mutta ei aivan niin ilmavaa kuin kapokkipuun.
Amazoninkapokkipuu on Puerto Ricon kansallispuu.
Amazoninkapokkipuun kuoresta keitettyä uutetta on käytetty diureettina, lemmen nostatukseen, päänsärkyyn ja myös aikuistyypin diabeteksen hoitoon.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kuitukapokkipuu (Ceiba pentandra)
United States Department of Agriculture (USDA): Ceiba pentandra (englanniksi)
Flora of China: Ceiba pentandra (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Ceiba pentandra[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Ceiba pentandra (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ceiba pentandra (kapok) (englanniksi)