stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun isku 2017
Kirjallisuutta

Rantsi, Niko: Rikospoliisin silmin – Tositarinoita Suomesta. Tammi, 2022. ISBN 9789520441647
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turun isku 2017 Wikimedia Commonsissa
Onnettomuustutkintakeskuksen raportti Turun iskusta
Iskun tekijän reitti.
Kynttilöitä ja kukkia Turun kauppatorilla noin kymmenen tuntia puukotusten jälkeen, 19. elokuuta 2017 klo 02.31.
Pahakuru

Pahakuru on sokkeloinen rotkolaakso eli kuru Enontekiöllä Pallas-Yllästunturin kansallispuistossa Suastunturin ja Ounastunturin välissä.
Juhani Töytäri

Juhani ”Jussi” Töytäri (7. lokakuuta 1953 Orimattila – 21. lokakuuta 2023) oli suomalainen tietokirjailija, luennoitsija ja yrittäjä. Hänen perustamansa Positiivarit on myönteistä asennoitumista markkinoiva perheyritys, jonka päätoimiala on kirjojen ja lehtien kustantaminen. Juhani Töytärin kuoleman jälkeen Positiivarit-yrityksen toiminnasta vastaavat Sami, Jaana ja Juuso Töytäri.
Ura

Töytäri syntyi Orimattilassa, mutta kasvoi Vehkalahdella. Hän valmistui kauppaopistosta. Opiskeluaikanaan hän loi sanaristikoita rahaa ansaitakseen. Positiivarit-yrityksen hän perusti vuonna 1982. Yrityksen alkuvuodet olivat vaikeita, mutta hänen vaimonsa usko yritykseen auttoi. Yrityksen nousu alkoi ajatelmista, jotka Töytäri tekstasi, monisti ja vei myytiin Helsingissä Kilokirja-kirjakaupaan (sittemmin Kirjatori). Suomen 1990-luvun alun laman alkaessa hänellä oli Lahdessa komea liikehuoneisto, kahdeksan autoa, 20 työntekijää – ja kolmen miljoonan velat. Devalvaatio pysäytti kaupan, mutta Töytäri teki unettomina öinään suunnitelman: hän halusi lyhentää velkaa joka kuukausi ja onnistui siinä. Liikehuoneisto vaihtui lastenhuoneen nurkkaan ja velat maksettiin pois seitsemässä vuodessa. Onnistumistaan hän selitti ihmeellä: hän tarvitsi suuria tilaisuuksia, ja kun hän oli varma, että niitä tulisi, niitä myös tuli. Hän esiintyi esimerkiksi Nesteen johtajien valmennuskurssilla ja Nokiassa. Hänen ensimmäiset luentonsa käsittelivät työyhteisöjä ja yrittäjän tarvitsemia taitoja.
Positiivarit on ideoinut posiitivissuusviikon, jota vietetään vuosittain viikolla 36, sekä Vuoden positiivisimman suomalaisen valinnan.
Luennoillaan ja markkinointiviestinnässään Juhani Töytäri rohkaisi ihmisiä "ajattelemaan elämänsä paremmaksi".
Teokset

Mitä on menestys? (1994)
Saavutusten seikkailu (1995)
Maailman merkillisin salaisuus (1997)
Elämän maustehylly (1999)
Tavoitteet : tee omat tavoitteesi ja pyri niihin koko sydämestäsi (1998)
Aurinkoisena uuteen aamuun (2000)
Päivä kuin... mansikka (2001)
Juhani Töytäri & Satu Pusa: Motivaation askelin(2001)
Rusinapulla (2002)
Ilon hedelmiä (2003)
Parhaat jutut : 368 sivua positiivisia ajatuksia (2003)
Olavi Rytkönen & Juhani Töytäri: Positiivisuutta savolaesittaen. 2, Hapan nuama on pirun tiploomityöNäytä tarkat tiedot (2003)
Olavi Rytkönen & Juhani Töytäri: Positiivisuutta savolaesittaen. [3] (2004)
Juhani Töytäri & Markku Heikkilä: Positiivissi funterauksi turuks (2005)
Tenavat terävinä. 1 (2007)
Juhani Töytäri & Tom Lundberg: Onnistujan Pikku-Jättiläinen. ISBN 978-952-5484-46-5 (2007)
Positiivisen ylioppilaan käsikirja (2007)
Ihme & kumma : avaa mielesi mahdollisuuksille (2008)
Tenavat terävinä. 2 (2008)
Sinun vuotesi 1960, Sinun vuotesi 1949, Sinun vuotesi 1950 (2009)
Juhani Töytäri & Reino Rasilainen: Sinun vuotesi 1970, Sinun vuotesi 1940 (2010)
Tom Lundberg & Juhani Töytäri: Tenavafilosofia 1. (2012)
Positiivisen eläkeläisen käsikirja (2013)
Pieni suuri tavoitekirja : Työkirja : Tee toiveista totta!(2014)
Hetki ystävyydelle (2015)
Tom Lundberg & Juhani Töytäri: Alitajuntasi mahtava voima : Näin ajattelet elämäsi hyväksi (2015)
Valmista tuli! Koulu takana – elämä edessä (2017)
Ystävyyden lämpöä (2017)
Kiti Friman & Juhani Töytäri: Sinun vuotesi 1948 (2017)
Kiti Friman, Juhani Töytäri & Reino Rasilainen: Sinun vuotesi 1958, Sinun vuotesi 1968, Sinun vuotesi 1978 (2017)
Juhani Töytäri & Reino Rasilainen: Sinun vuotesi 1979,  (2018)
Tom Lundberg & Juhani Töytäri: Näin karistat kilosi : onnistujan työkirja painonhallintaan (2018)
Koko perheen tietovisa : 1001 kysymystä ja vastausta (2019)
Totuuksia tenavien suusta: Kyllähän se kielsi mutten kuullu (2020)
Yksityiselämä

Töytäri oli naimisissa ja hän sai neljä lasta. Hän teki hyväntekeväisyystyötä muun muassa sairaaloiden lastenosastojen ja Sri Lankan tsunamin puitteissa. Hän myös elvytti vanhaa kotikyläänsäselvennä. Hän toimi kymmenen vuotta Toni Niemisen taustajoukoissa ja teki yhteistyötä myös Kiira Korven kanssa.
Töytäri perusti vuonna 1993 Onnistujien klubin ja löysi siihen sata perustajajäsentä. Vuonna 2007 jäseniä oli 700. Ryhmä jakoi toisilleen onnistumisiaan säännöllisissä tapaamisissa.
Aiheesta muualla

Positiivarien verkkosivut
Studio55: Velkahelvetistä positiivisuuden lähettilääksi - Näin Juhani onnistui
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Ragnar Ungern

Ernst Johan Ragnar Ungern (s. 21. huhtikuuta 1885 Tammisaari – 17. joulukuuta 1955) oli suomalainen taidemaalari. Ungern opiskeli Turun piirustuskoulussa 1903–1906. Hänet valittiin 25-vuotiaana vuonna 1910 Turun piirustuskoulun toiseksi opettajaksi, jolloin hän toimi myös Westerholmin virkavapauden aikana koulun johtajana ja 1916–17 ensimmäisen opettajan sijaisena. Turun piirustuskoulussa hän oli siis opettajana vuosina 1910–1917 ja johtajana 1917–1945. Koska hänellä oli opettajantutkinto, hän toimi piirustuksenopettajana Turun Suomalaisessa Yhteiskoulussa peräti 11 vuotta ja Turun Tyttölyseossa 25 vuotta aina vuoteen 1954 saakka. Hän oli 70-vuotias kuollessaan vuonna 1955. Oikeastaan hän näillä muilla opettajan töillään rahoitti työnsä Turun piirustuskoulussa, sillä johtajan tehtävä siellä oli pikemminkin harrastus tai luottamustehtävä kuin palkallinen työ, niin mitätön korvaus tehtävästä maksettiin. Lisäksi hän toimi Turun taidemuseon vt. intendenttinä 1919–1923 ja taloudenhoitajana 1919–1928. Ungern kuului Turussa 1900-luvun alussa vaikuttaneeseen niin sanottuun Pinellan punaisen huoneen ryhmään, joka kokoontui ravintola Pinellassa.
Ungern vietti ensimmäiset seitsemän vuottaan Tammisaaressa ja kävi koulua Tampereella. Hänen äidinkielensä oli ruotsi, mutta hän kävi suomenkielistä valmentavaa koulua ja suoritti opettajantutkinnon suomeksi vuonna 1906. Hän opiskeli myös vuoden verran Münchenissä.
Opettajana Ungern oli mieliinpainuva, ja Hilkka Toivola on luonnehtinut häntä "valtavaa, tiivistynyttä voimaa" säteileväksi henkilöksi. Ungern viljeli orkideoita ja oli kiinnostunut ruoanlaitosta, rakasti mökkiään Iniössä ja kuunteli mielellään musiikkia.
Kangasmaitikka

| Kangasmaitikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Näivekasvit Orobanchaceae
Suku::  Maitikat Melampyrum
Laji::  pratense
Kaksiosainen nimi
 Melampyrum pratense  L. 
Katso myös
   Kangasmaitikka Wikispeciesissä   Kangasmaitikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangasmaitikka (Melampyrum pratense) on puoliksi loisena elävä pieni keltakukkainen yksivuotinen ruohokasvi.
Ulkonäkö

Kangasmaitikka on 10–40 cm korkea vaihtelevasti haarova ruohovartinen kasvi. Sen lehdet ovat kapeat ja hyvin tummanvihreät. Hento varsi on tumma, usein punertava. Huulimaiset pitkätorviset (noin 15 mm) keltavalkoiset kukat sijaitsevat pareittain, ja kukkaparien väli on pitkä. Kangasmaitikka kukkii heinä–elokuussa. Kukinnan jälkeen koko kasvi kuivuu pikimustaksi.
Levinneisyys

Kangasmaitikkaa kasvaa kaikkialla Euroopassa ja läntisessä Siperiassa.
Elinympäristö

Kangasmaitikka kasvaa nimensä mukaisesti kangasmetsissä mutta myös kallioilla ja joskus melko kuivillakin niityillä. Se on puoliloinen: osan ravinnosta se hankkii itse yhteyttämällä, osan juurikarvojensa avulla toisilta kasveilta, esimerkiksi männyiltä ja puolukalta.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kangasmaitikka (Melampyrum pratense)
Luontoportti: Kangasmaitikka (Melampyrum pratense)
Pohjolan kasvien pauloissa: Melampyrum pratense - kangasmaitikka
Valokki - nettikasvio: Kangasmaitikka (Melampyrum pratense)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161653  Wikispecies: Melampyrum pratense  BioLib: 40896  CoL: 3Z5D4  EoL: 5672972  EPPO: MEAPR  EUNIS: 183526  GBIF: 7331652  iNaturalist: 60076  IPNI: 805713-1  NBN: NBNSYS0000004138  NCBI: 52725  Observation.org: 7046  Open Tree of Life: 503405  PalDat: Melampyrum_pratense  Panarctic Flora: 810302  PFI: 4933  Plant List: tro-29200344  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:805713-1  Tropicos: 29200344  WFO: wfo-0001136626  Laji.fi: MX.39633
Uni (jumalatar)

Unia esittävä terrakottapatsas Villa Guilian etruskimuseossa, n. 380 eaa.
Uni on etruskien jumalatar ja taivaan jumalan Tinian puoliso sekä Perugian suojelusjumalatar. Hän oli etruskimytologian johtava naishahmo. Uni vastaa kreikkalaisten Heraa. Hänen nimensä ei mahdollisesti ole alkuperältään etruskinkielinen, vaan pohjana on latinalainen nimi Iuno eli Juno.
Uni muodosti yhdessä puolisonsa Tinian sekä Menervan kanssa etruskijumalten ylimmän kolminaisuuden.
Etruskien mytologiassa Unin rintamaitoa juo Herkules. Hän tekee sen siksi, että hänestä tulisi kuolematon.
Törmäysteoria

Törmäysteoria on matemaattinen malli, joka  kuvaa kemiallisten reaktioiden tapahtumista ja reaktionopeuksia. Törmäysteorian matemaattiset mallit kehitti ensin Max Trautz vuonna 1916 ja William Cudmore McCullagh Lewis vuonna 1918. Tutkijat eivät olleet tietoisia toistensa töistä ensimmäisen maailmansodan ilmapiirissä. Törmäysteoriassa reagoivan molekyylin oletetaan olevan kimmoton kuula. Törmäysteorian mukaan reaktio tapahtuu, mikäli törmäävien molekyylien kineettinen energia on riittävän suuri.
Törmäysten kineettinen teoria

Trautz ja Lewis perustivat teoriansa törmäyslukuun  Z, joka vastaa törmäysten kokonaismäärää yksikkötilavuudessa ja yksikköajassa. Jos tutkittavana oleva kaasu sisältää vain  {\text{A}}-molekyylejä ja molekyylit oletetaan koviksi kuuliksi, niin törmäysluku molekyylien kesken on:
Tässä  N_{A} on  {\text{A}}-molekyylien lukumäärä yksikkötilavuudessa,  d on molekyylin halkaisija so. törmäävien molekyylien keskipisteiden etäisyys toisistaan. Kineettisen kaasuteorian mukaan molekyylin keskimääräinen nopeus on:
Tässä  k_{B} on Boltzmannin vakio,  T lämpötila Kelvin-asteissa ja  m on molekyylin massa. Sijoittamalla yhtälö (2) edelliseen, saadaan törmäysluvuksi (yksikkö m-3s-1):
Jos tarkasteltavana on erilaiset  {\ce {A}}- ja  {\ce {B}}-molekyylit, pitää ottaa huomioon redusoitu massa  \mu ={\frac {m_{A}m_{B}}{m_{A}+m_{B}}}. Tällöin törmäysluku on
Törmäysteorian mukaan kemiallisen reaktion reaktionopeus on törmäysluku kerrottuna sillä osuudella molekyylien törmäyksistä, joilla on riittävästi energiaa oikean tyyppiseen törmäykseen. Törmäys tapahtuu, jos kahden molekyylin suhteellinen liike-energia on suurempi kuin saatavilla oleva pienin energia  E. Tämä osuus törmäyksistä, jolla on energiaa välillä  E\to E+dE, on laskettavissa kahden samalla suoralla törmäävän molekyylin liike-energiajakaumasta:A
Tässä kyseessä on kaksi translaatiovapausastetta, niin  2s=2. Tällöin saadaan
Integroimalla yhtälö (6) välillä  E\to \infty  saadaan osuudeksi  F=e^{-{\frac {E}{k_{B}T}}}, joka on Arrheniuksen yhtälön eksponenttiosa, jos  E:n yksiköksi muutetaan J mol-1. Reaktionopeudeksi saadaan
Yhtälössä (7) (törmäys)taajuustekijä yksikössä m3s-1 on:
Joten nopeusvakioksi yksikössä m3s-1 saadaan:
Jos yhtälöstä (9) otetaan luonnollinen logaritmi ja derivoidaan lämpötilan suhteen, niin saadaan
Kertomalla osoittaja ja nimittäjä Avogadron vakiolla, ja vertaamalla tulosta Arrheniuksen yhtälöön, voidaan todeta, että  E_{a}\equiv E+{\frac {1}{2}}RT. Jos  E_{a}\gg RT, niin Arrheniuksen aktivoitumisenergia vastaa suunnilleen reaktion etenemisen kannalta katsoen pienintä tarvittavaa energiaa. Törmäysteorian  E:ta ei voi laskea,  z_{AB} voidaan arvioida vertaamalla kokeellisiin kineettisiin mittauksiin. Tällöin on havaittu, että törmäysteorian taajuustekijä vastaa kokeellisesti määritettyä taajuustekijää sitä huonommin mitä kompleksisempi reaktio on kyseessä. Tällöin törmäysteorian mukainen nopeusvakio annetaan:
Tässä  p on reaktion steerinen tekijä tai todennäköisyyskerroin.
Lisätieto

A  Molekulaarisille nopeuksille kolmessa ulottuvuudessa on olemassa Maxwell-Boltzmann -jakauma, joka on ensimmäinen tilastollinen kaava fysikaalisessa kemiassa. Maxwell-Boltzmann -jakauman osuus tilastollisen termodynamiikan kehityksessä on ollut merkittävä:
Sijoittamalla yhtälöön  E\,=\,{\frac {1}{2}}mv^{2} ja  dE={\sqrt {2mE}}\,dv saadaan kineettisen energian jakaumalle kaasussa
Keskimääräinen kineettinen energia molekyyliä kohden on määritelty olemaan:
Sijoittamalla tähän yhtälö (24), saadaan keskimääräiselle kineettiselle energialla  \left\langle E\right\rangle \,=\,{\frac {3}{2}}k_{B}T molekyyliä kohti (kolmessa ulottuvuudessa). Yhdessä ulottuvuudessa  \left\langle E\right\rangle \,=\,{\frac {1}{2}}k_{B}T energian tasanjakaantumisen periaatteen mukaisesti. Molekyylin keskimääräinen energia voidaan ilmaista summana ns.  2s-neliötermejä, jolla kullakin on energiaa  {\frac {1}{2}}k_{B}T. Täten  \left\langle E\right\rangle \,=\,s\,k_{B}T. Kolmessa ulottuvuudessa  2s=3; sijoittamalla tämä yhtälöön (5), saadaan kineettisen energian jakaumalle yhtälö (24).
B Kuvassa  sin\,\alpha ={\frac {b}{d}} ja trigonometriassa  cos^{2}\alpha +sin^{2}\alpha =1
b on törmäysparametri
Törmäysteorian reaktion reaktiivisen poikkipinta-alan riippuvuus translaatioenergiasta.
Kineettisen energian jakauma eri lämpötiloissa. Suuren translaatioenergian omaavan molekyylin esiintymisen todennäköisyys kasvaa lämpötilan funktiona.
Paha demoni

Paha demoni (lat. Genius malignus; suomennettu myös ”mahtava paha henki”) on ihmistä harhaanjohtava hypoteettinen olento, jota filosofi René Descartes käytti ajatuskokeena teoksessaan Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta (1641) osoittaakseen, että lähes kaiken tiedon luotettavuutta voidaan perustellusti epäillä. Ajatuksen modernimpi variantti on aivot altaassa -ajatuskoe, ja tämän tyyppistä ajattelua, jossa havaintomaailman epäillään voivan olla kokonaisuudessaan harhaanjohtava, kutsutaan kartesiolaiseksi skeptismiksi.
Ajatus ihmistä harhauttavasta demonista esiintyy Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta -teoksen ensimmäisessä mietiskelyssä. Descartes on ensin esittänyt niin sanotun uniargumentin, jonka mukaan kaikkia aisteilla ulkoisesta maailmasta saatavia tietoja voidaan epäillä, sillä ne voisivat olla vain unenkaltaista hallusinaatiota ihmisten sitä tietämättä. Toisaalta tämä ei päde esimerkiksi matemaattisiin totuuksiin, sillä ne ovat riippumattomia aistihavainnoista ja siis totta unessakin. Niinpä Descartes nostaa seuraavaksi esiin mahdollisuuden, että ihmisen luonut Jumala on voinut antaa hänelle vääristyneen päättelykyvyn. Tämä niin sanottu ”pettävä Jumala” -oletus pakottaisi epäilemään kaikkia rationaalisia totuuksia. Koska Descartes ei kuitenkaan ole halukas uskomaan, että Jumala voisi olla muuta kuin hyvä, hän esittää vaihtoehtoisen selityksen, jonka mukaan ”jokin äärimmäisen mahtava ja viekas paha henki on käyttänyt kaiken tarmonsa pettääkseen minua”. Näin Descartes osoittaa, että lähes kaikki tieto on periaatteessa mahdollista asettaa epäilyksen alaiseksi. Descartesin mainitsema ”mahtava paha henki” on oletettu vain metodiseksi apuvälineeksi, eikä Descartes luultavasti tarkoittanut sen olemassaolon olevan vakavasti otettava mahdollisuus.
Teoksensa toisessa mietiskelyssä Descartes etenee kuuluisaan päätelmäänsä, jonka mukaan hänen epäilynsä ja ajattelunsa kuitenkin väistämättä todistaa, että vaikka kaikki muu voikin olla harhaa, ainakin hän itse on väistämättä olemassa: ”Ajattelen, siis olen” (Cogito, ergo sum). Hän viittaa myös tässä yhteydessä demonihypoteesiin toteamalla, että jos onkin ”joku pettäjä, äärimmäisen mahtava ja ovela, joka aina varta vasten pettää minua”, niin silloin myös on oltava olemassa se ”minä”, jota petetään.
Descartes esittää uniargumentin ja ”Ajattelen, siis olen” -johtopäätöksen myös aiemmassa teoksessaan Metodin esitys, mutta siinä hän ei vielä puhu pahasta demonista.
Kirjallisuutta

Bertrand Russell: Länsimaisen filosofian historia 2. WSOY 1992. ISBN 9510178861
Ulkomaaninvestointi

Ulkomaaninvestointi on ulkomaille tehtävä investointi. Portfolio-investoinniksi kutsutaan investointeja, joissa investoija ei saa haltuunsa niin suurta määrää osakkeita, että hän investoinnin seurauksena saisi päätäntävaltaa investoinnin kohteena olleeseen ulkomaiseen yritykseen. Suoriksi ulkomaaninvestoinneiksi kutsutaan taas niitä investointeja, joissa investoija saa päätäntävaltaan oikeuttavan osuuden ulkomailla toimivan yrityksen tai yrityksen osan toiminnasta (joko ostaa osuutta vanhasta yrityksestä tai perustaa uutta toimintaa). Tarkkaa rajaa ei voida asettaa sille, milloin on kyseessä portfolio- tai suora ulkomaaninvestointi, joskin jotkut lähteet ehdottavat kymmentä prosenttia osakkeista.kenen mukaan?
Kansainvälisen pääoman liikkeitä on vapautettu 1970-luvulta lähtien kiihtyvällä tahdilla ja ulkomaaninvestoinnit ovat keskeinen osa talouden globalisaatiota. Globalisatiokeskustelussa etenkin suorat ulkomaaninvestoinnit ovat keskeisessä asemassa.
Aiheesta muualla

Pakarinen, Pete: Intia-ilmiö odottaa tarttujaansa Verkkouutiset. 3.6.2005. Suomen Kansallisverkko. Arkistoitu 4.12.2013. Viitattu 1.11.2008.
Töölön sokeritehdas

| Töölön sokeritehdas Sockerbruks A> B. |
| --- | --- |

Sijainti:  Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°10′53″N 24°55′46″E﻿ / ﻿60.18146225°N 24.92935888°E﻿ / 60.18146225; 24.92935888
Rakennustyyppi:  Yritys ja sokeritehdas
Valmistumisvuosi:  1822
 fiTöölön sokeritehdas 
  
Töölön sokeritehdas oli Helsingin Töölössä, nykyisen ooppera­talon paikkeilla vuosina 1822–1965 toiminut sokeritehdas. Tehtaalla puhdistettiin muun muassa Kuubasta, Brasiliasta ja Jaavalta tuotua raakasokeria. Alun perin siitä valmistettiin toppasokeria, 1800-luvun lopulta lähtien myös palasokeria.
Tehtaan vaiheet ja omistajat

Sokerin valmistuksen Helsingissä aloitti Bernhard Manecke vuonna 1806 myöhemmin Kiseleffin talona tunnetussa rakennuksessa nykyisten Aleksanterin- ja Unionin­katujen kulmassa. Vuonna 1812 tehtaan osti venäläis­syntyinen Feodor Kiseleff. Keskellä kaupunkia, aivan Senaatintorin kulmalla sijainnut teollisuus­rakennus kävi ajan mittaan ahtaaksi ja alettiin pelätä palovaaraa. Kun lisäksi tehtaan valitettiin levittävän ikäviä hajuja, se päätettiin vuonna 1819 siirtää Töölöön Turkuun johtaneen maan­tien ja Töölön­lahden väliselle alueelle, joka silloin oli vielä selvästi kaupungin ulko­puolella. Toiminta Töölössä käynnistyi vuonna 1823. Tuotanto oli aluksi melko vaatimatonta ja teknologia vanhentunutta. Kysyntä pysyi kuitenkin korkealla. Tehdasalueella valmistettiin sokerin lisäksi muun muassa siirappia ja alkoholijuomia, kuten rommia ja viskiä.
Feodor Kiseleffin kuoltua tehdasta ylläpitivät hänen perillisensä, kunnes he vuonna 1860 myivät sen varta vasten perustetulle osakeyhtiölle. Vuonna 1918 tehdas yhdistettiin silloin perustettuun Suomen Sokeri Osakeyhtiöön.
Vuosina 1839–1859 Töölön sokeri­tehdas oli ainoa Suomessa toiminut sokeri­tehdas.
Tontti, rakennukset ja työntekijät

Sokeri­tehtaan tontti rajoittui etelässä Hesperianpuistoon, lännessä Mannerheimin­tiehen ja pohjoisessa nykyiseen Helsinginkatuun. Idässä tontti ulottui alun perin Töölön­lahden rantaan saakka, mutta vuonna 1938 sen rannan puoleisesta reunasta lohkaistiin maa­kaistale rantaa pitkin kulkevaa, Hakasalmen huvilan tienoilta lahden pohjois­rannalle saakka ulottuvaa jalan­kulku- ja pyörä­tietä varten.
Ennen sokeri­tehdasta paikalla oli ollut Kiseleffin huvila ja tiiliruukki. Tienoolla oli ollut teollisuutta jo 1600-luvulta saakka, ja tiilten ohella siellä oli tuotettu puutavaraa.
Sokeritehtaan ensimmäisen, vuonna 1823 valmistuneen rakennuksen suunnitteli Carl Ludvig Engel. Myöhemmin alueelle rakennettiin toista­kymmentä muutakin rakennusta, joiden suunnittelijoina toimivat eri aikoina Theodor Höijer, Waldemar Aspelin, Runar Finnilä, Hugo Harmia ja Woldemar Baeckman. Varsinaisten teollisuus­rakennusten lisäksi sinne rakennettiin varasto­rakennuksia sekä myös asuin­taloja, joissa oli työsuhdeasuntoja sekä johtajille että työläisille. Asuin­rakennuksista huomattavin oli Waldemar Aspelinin suunnittelema jugendtyylinen työläisten asuin­rakennus kulma­torneineen. Lähes kaikki tehtaan työn­tekijät asuivat alueella. Työn­tekijöillä oli asunnon lisäksi luontoisetuna myös polttopuut. Vuonna 1865 työntekijöitä oli noin 85–90 ja vuonna 1913 noin 225. Sokeritehdas työllisti tehdastyöntekijöiden lisäksi muun muassa maalareita, seppiä, kirjanpitäjiä ja tynnyrintekijöitä. Tehtaalla työskenteli myös puutarhuri sekä opettaja, jonka opetti tehtaan työntekijöiden lapsia.
Alueen reunaan, Mannerheimin­tien varteen valmistui 1952 Hugo Harmian ja Woldemar Baeckmanin suunnittelema Suomen Sokerin puna­tiilinen pää­konttori­rakennus, joka ainoana sokeri­tehtaan aikaisista rakennuksista on alueella vielä jäljellä.. Sen edustalle pystytettiin vuonna 1956 Viljo Savi­kurjen veistos Sokerityttö. Nykyisin siinä toimii Soprano Oyj:n pääkonttori ja Töölönlahden koulutuskampus.lähde? Rakennuksen ulkoseinässä on vuonna 1997 paljastettu reliefillä varustettu muistolaatta, jossa kerrotaan suomeksi ja viroksi Viron varapääministerin Jüri Vilmsin kuolleen sokeritehtaan alueella 13. huhtikuuta 1918. Perinteisen käsityksen mukaan saksalaiset olisivat teloittaneet Vilmsin sokeritehtaalla Helsingin valtauksen yhteydessä. Historiantutkija Seppo Zetterberg on myöhemmin kyseenalaistanut tämän käsityksen.
Vuodesta 1901 lähtien sokeritehtaalle johti pisto­raide Töölön­lahden etelä­puolella sijainneelta rata­pihalta. Töölön sokeritehtaan rautatie oli alun perin kapea­raiteinen, mutta muutettiin vuonna 1955 leveä­raiteiseksi.
Tehdas noin vuonna 1900.
Mannerheimintie 13–15 vuonna 1908. Etualalla Hesperian huviloita nykyisen Hesperianpuiston alueella. Taustalla näkyy Töölön sokeritehdas.
Tyhjä tontti vuonna 1975.
Suomen Sokerin entinen pääkonttori Mannerheimin­tien varrella.
Tehtaan purkaminen ja alueen myöhemmät vaiheet

1950-luvulla Suomen Sokeri alkoi suunnitella lähtöä Helsingistä ja uuden tehtaan rakentamista muualle. Tontilla ei ollut laajentumismahdollisuuksia, ja yritys oli alkanut kärsiä liikenneongelmista. Myös työvoiman saamisessa oli ilmennyt vaikeuksia, ja sen lisäksi tontti oli kaupunki- ja liikennesuunnitelmien, kuten Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelman tiellä. Helsingin kaupunki näki tontissa uudisrakentamispotentiaalia ja purki vuokrasopimuksen Suomen Sokerin kanssa. Helsingillä ei kuitenkaan ollut tarjota tarpeeksi isoa tonttia muualta. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1965, jolloin uusi Kantvikin sokeritehdas aloitti toimintansa Kirkko­nummella.  Alue siirtyi kaupungin haltuun, ja jo samana vuonna sieltä purettiin kaikki muut rakennukset paitsi vuonna 1952 valmistunut pää­konttori.
Alvar Aallon laatiman Helsingin keskusta­suunnitelman mukaan aivan Töölön­lahden rantaan, myös entiselle sokeri­tehtaan alueelle, olisi rakennettu rivi kulttuuri­rakennuksia. Suunnitelmaa ei koskaan sellaisenaan toteutettu, mutta Suomen kansallisoopperan uusi rakennus päätettiin sijoittaa alueelle, ei kuitenkaan kiinni rantaan. Pitkähkön kiistelyn jälkeen uutta ooppera­taloa alettiin rakentaa vasta vuonna 1986, ja se valmistui 1993. Sitä ennen, jo vuonna 1972, oopperan ja Suomen Sokerin pää­konttorin väliin oli rakennettu Sakkaroosi-niminen, alkujaan vakuutus­yhtiö Pohjalle kuulunut toimis­totalo. Oopperatalon valmistuessa sen eteläpuolelle jäänyt, pitkään tyhjillään ollut tontin osa taas liitettiin osaksi Hesperian puistoa. Vuonna 1952 valmistuneen Suomen Sokerin entisen pää­konttorin lisäksi sokeri­tehtaasta on jäljellä vain osa ranta­tien puoleista tiili­muuria.