stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dritan Abazović
Poliittinen ura

Abazović oli vuonna 2012 perustamassa Positiivinen Montenegro -puoluetta, ja hänet valittiin saman vuoden vaaleissa parlamenttiin. Abazović oli parlamentin nuorin jäsen. Puolue kuitenkin hajosi vuonna 2014, kun Abazović ja suurin osa sen jäsenistä ajautuivat ristiriitoihin puoluejohdon kanssa. Abazović edusti sen jälkeen parlamentissa sitoutumattomana, mutta vuonna 2015 hän perusti URA-puolueen, joka osallistui vuoden 2016 vaaleihin osana Avain-koalitiota. Abazović uusi vaaleissa paikkansa.
Abazović valittiin vuonna 2017 URA:n puoluejohtajaksi. Puolue oli heinäkuussa 2020 perustamassa niin sanottua ”mustaa valkoisella” -alustaa, joka tuo yhteen samanmielisiä kansalaisia ja toimijoita. Yhteenliittymän tavoitteena on kohentaa montenegrolaisten elintasoa, noudattaa oikeusvaltioperiaatetta, taistella korruptiota ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, uudistaa talous-, koulutus- ja terveydenhoitojärjestelmää sekä suojella ympäristöä ja kestävää kehitystä. Mustaa valkoisella osallistui omana vaalilistanaan vuoden 2020 parlamenttivaaleihin. Mustaa valkoisella -vaalilista liittyi vaalien jälkeen hallituspuolueisiin, ja Abazović valittiin turvallisuusasioista vastaavaksi varapääministeriksi.
Abazović keskittyi varapääministerinä erityisesti järjestäytyneesseen rikollisuuteen ja sai sen takia myös tappouhkauksia. Kavaçëven klaanin johtajat vangittiin huhtikuussa 2021, ja sen jälkeen hän hyökkäsi tupakan salakuljettajia vastaan.
Abazovićin URA-puolue tuki helmikuussa 2022 opposition rinnalla epäluottamuslausetta Zdravko Krivokapićin hallitusta vastaan, minkä seurauksena hallitus kaatui. Hallitusta oli syytetty koronapandemian huonosta hoidosta, epäonnistumisesta investointien saamisessa ja Euroopan yhdistymisen hidastumisesta. Abazović valittiin huhtikuussa uuden vähemmistöhallituksen pääministeriksi.
Hinikissia Albertine Ndikert

Hinikissia Albertine Ndikert (s. 15. syyskuuta 1992) on tšadilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Ndikert on osallistunut olympialaisiin kerran, vuonna 2008. Hän juoksi tuolloin vain 15-vuotiaana 100 metrin matkan, jolla hän karsiutui ensimmäisellä kierroksella ajallaan 12,55. Ndikert toimi maansa lipunkantajana kisojen avajaisissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän osallistui 200 metrille karsiutuen alkuerissä ennätysajallaan 24,81. Hänen 100 metrin ennätyksensä on 12,52.
CrazyMonkeyGames

Kuvakaappaus etusivusta.
CrazyMonkeyGames.com on web-sivusto, joka tarjoaa Flash-pelejä. Sivusto kuuluu 5000 suosituimman webbisivuston joukkoon. Sivuston käyttäjät ovat pääosin nuoria, niukka enemmistö on naisia.
Boxhead

Boxhead on päähahmo viidessä CrazyMonkeyGamesin internet-pelissä.
Pelit julkaisujärjestyksessä ovat:
Boxhead Halloween
Boxhead: The Rooms
Boxhead: More Rooms
Boxhead: 2Play Rooms
Boxhead: The Zombie Wars
Kaikissa Boxhead-peleissä lukuun ottamatta Boxhead Halloweenia on tavoitteena tappaa mahdollisimman paljon zombeja ennen kuin kuolee itse. Zombien tappamisesta saa pisteitä, ja pistetuloksen voi lähettää highscore-taulukkoon. Pelisarjan tekijä on Sean Cooper.
Boxhead
Boxhead on yksi suosituista nettipeleistä. Boxhead pelejä on 7. Ne ovat: Boxhead Halloween special, Boxhead the rooms, Boxhead Even more rooms, Boxhead Bounty hunter, ja Boxhead Zombie wars. Viholliset: Zombit, Devilssit (iskee tulta) Vampyyrit, Muumiot, Juoksevat zombit. Tasoja on Beginner, Indermiate, Expert, ja Nightmare. Boxhead 2playssa voit pelata toista pelaajaa vastaan Deatchmatchissa, tai toisen pelaajan kanssa zombeja vastaan Cooperactivessa. Aseet: Pistooli (1) UZI (2) Shotgun (3) Barrels (räjähtäviä tynnyreitä) (4) Claymore (5) Gharge pack (6) Airstrike (7) Rocket/sinko (8) Railgun (9) Minigun (10) Barricades (11) Turret gun (12) Turret mortor (13) Uudistetaan kun tietoa tulee!
Boxhead > Boxhead: The Rooms

Boxhead: The Rooms on Boxhead-pelisarjan toinen osa. Pelin tavoite on puolustaa itseään, kun zombit hyökkäävät pelaajan kimppuun. Asevalikoimaan on lisätty räjähtävät tynnyrit, miinat, rakettiheitin ja lasersäteitä ampuva pistooli. Peliin on sisällytetty viisi erilaista kenttää. Lisäksi peliin on lisätty aseiden parannuksia. Parannuksia ja uusia aseita saa, kun saavuttaa tarpeeksi suuren zombikertoimen, joka laskee koko ajan, mutta jota voi nostaa tappamalla zombeja. Peli julkaistiin 24.12.2006.
Aiheesta muualla

CrazyMonkeyGames.com
Ducati Monster

Ducati Monster S4RS "Übermonster"
Ducati Monster on Ducatin vuonna 1992 esittelemä nakupyörä-tyylinen moottoripyörä.
Monster oli ennennäkemättömän pelkistetty moottoripyörä, joka saavutti heti julkistamisensa jälkeen suuren suosion. Vuoteen 2009 mennessä Mosteria oli myyty yli 200 000 kappaletta, joka oli puolet Ducatin myynnistä. Suunnittelija Miguel Galluzzin tarkoitus oli ettei mallissa olisi mitää ylimääräistä. Mottona hänellä oli: "All you need is a saddle, tank, engine, two wheels, and handlebars."
Kölnin messuilla elokuussa 1992 näytteillä ollut 900-kuutioinen monster-prototyyppi tuotiin vuotta myöhemmin tuotantoon. Pyörässä oli 851/888 -malleista tuttu runko ja 904-kuutioinen ilma/öljy-jäähdytteinen "pompone"-moottori supersport-sarjasta.
Ducati Monster 1100

Ducati Monster 1100 on vuonna 2009 markkinoille tullut Monster malli. Siinä on Ducatille normaali 90° kaksisylinterinen V-moottori. Polttoaineen syöttönä on 45 mm suihkurunko. Etujousena mallissa on Ø 43 mm USD (Up Side Down) haarukka jonka joustovara on 130 mm.
Malli korvasi aiemman mallin S2R. Monster 1100 perustuu malliin Monster 696. Niissä on sama runko ja yksipuolinen alumiinista valettu takahaarukka joka on kevyt 5 kg painoisena. Myös mittaristo, hallintalaitteet ja jalkatapit ovat samat. Mallissa on samat Brembon valmistamat radiaalijarrut kuin Ducati 848:ssa. Monster 1100:sta on myös paremmin varusteltu malli Monster 1100 S jossa on Öhlinsin valmistamat jouset ja malli on kevyempi kuin Monster 1100.
Ducati Monster 1100 > Teknisiä tietoja Ducati Monster 1100

Moottorin tyyppi - Kaksisylinterinen, nelitahtinen 90° V-moottori, OHC, ilmajäähdytys
Iskutilavuus - 1078 cm³
Poraus/isku - 98/71,5 mm
Puristussuhde - 10,7:1
Huipputeho - 95 hv / 7500 rpm
Huippuvääntö - 103 Nm / 6000 rpm
Vaihteisto - 6-portainen
Kytkin - Kuiva monilevykytkin, hydraulikäyttöinen
Toisioveto - Ketju
Ohjauskulma - 24°
Etujättö - 96 mm
Kuivapaino - 169 kg
Istuinkorkeus - 810 mm
Akseliväli - 1450 mm
Etujarru - Kaksi 320 mm levyjarrua,  4-mäntäpuristin
Takajarru - 245 mm levyjarru, 2-mäntäpuristin
Eturengas - 120/70 x 17, 3,5"
Takarengas - 180/55 x 17, 5,5"
Runko - Putkirunko, valutakaosa
Huippunopeus - noin 210 km/h
Polttoainesäiliö - 15 l
Ducati Monster 696

Ducati Monster 696 on vuonna 2008 markkinoille tullut Monster malli. Siinä on Ducatille normaali 90° kaksisylinterinen V-moottori. Polttoaineen syöttönä on 45 mm suihkurunko. Etujousituksena on 43 mm USD (Up Side Down) haarukka, jonka jouston pituus on 120 mm. Etujousitus ei ole säädettävä. Takajousituksena on monovaimennin, jonka joustonpituus on 148 mm. Takajousituksessa voidaan säätää esijännitystä ja paluuvaimennusta. Sen runko on 34 mm teräsputkea, ja takahaarukka on alumiinia. Mallin etujarrut ovat Brembon valmistamat, ja ne ovat kotoisin Ducati 848 mallista.
Monster 696 korvasi edeltävän mallin 695.
Ducati Monster 696 > Teknisiä tietoja Ducati Monster 696

Moottorin tyyppi - Kaksisylinterinen, nelitahtinen 90° V-moottori, DOHC, ilmajäähdytys
Iskutilavuus - 696 cm³
Poraus/isku - 88/57,2 mm
Puristussuhde - 10,7:1
Huipputeho - 80 hv / 9000 rpm
Huippuvääntö - 69,6 Nm / 7750 rpm
Vaihteisto - 6-portainen
Kytkin - Märkä monilevykytkin
Toisioveto - Ketju
Kuivapaino - 161 kg
Istuinkorkeus - 770 mm
Akseliväli - 1450 mm
Etujarru - Kaksi 320 mm levyjarrua,  4-mäntäpuristin
Takajarru - 245 mm levyjarru, 2-mäntäpuristin
Eturengas - 120/60 x 17
Takarengas - 160/60 x 17
Runko - Teräksinen putkirunko, alumiininen takahaarukka
Huippunopeus - 198 km/h
Polttoainesäiliö - 15 l
Ducati Monster 1100 S
Ducati Monster 696 (edessä, Termignonin pakoputkistolla varustettuna)
Edo Pillu

Edo Pillu (myös Edo Pilluck, Edu ja Edward, s. 5. kesäkuuta 1969 Bandung, Indonesia) on indonesialainen nykytaidemaalari, valokuvaaja ja performanssitaiteilija.
Koulutus

Edo Pillu on opiskellut ISDF Fotografi -instituutissa Bandungissa (1989) sekä Indonesian Art Institutessa, Fine Art -laitoksella Yogyakartassa 1990–1996, josta hän suoritti loppututkinnon 1997.
Ura

Edo Pillu on tuottanut kolme omaa näyttelyä: Foot note On Coarseness (1999, French Culture Center, Yogyakarta), menungso (human) (2000, AIR art house, Jakarta), sekä To Whom It May Concern (2007, Koong Gallery, Jakarta)
Soolonäyttelyiden lisäksi Pillun töitä on ollut nähtävillä useissa yhteisnäyttelyissä muun muassa Indonesian kansallisgalleriassa Jakartassa, Berliinissä, Singaporessa, New Jerseyssä, Kanadassa sekä eri taidekilpailujen yhteydessä muun muassa Argentiinassa ja Hongkongissa. Hänen työnsä ovat saavuttaneet kuusi finaalisijoitusta eri taidekilpailuissa vuosina 1999–2006.
Taide ja ajattelutapa

Edo Pillun taide on saanut vaikutteita jaavalaisista traditioista ja arvoista. Hän pyrkii saamaan kankaalle oman mielentilansa ja elämänsä, yrityksenä löytää elämän todellinen tarkoitus. Hänen mukaansa arkipäiväisten tapahtumien monimutkaisuus muistuttaa kaikkia ihmisiä Jumalasta: mikään ei ole niin täydellistä kuin Jumalan suunnitelmat. Mikke Susanto kuvaa kirjassa "In Between - Perupa dalam Rotasi Media" Pillun maalaustyyliä demokratian estetiikaksi, joka välttää absoluuttista ilmaisua. Se, että ihmisten on pohdittava ja arvailtava, on osa "peliä", Jumalan suunnitelmaa. Hän korostaa kaikkien uskontojen hyviä puolia ja pitää niitä mielenkiintoisina ja oppimisen arvoisina.
Hänen viimeisin näyttelynsä To Whom It May Concern välitti harmonista ja humaania maailmankuvaa kuvaamalla käsiä eri konteksteissa. Hänen tekniikkaansa, joka hahmottelee muovista idean ääriviivat kankaalle tietokoneohjelman avulla, on kuvattu ainutlaatuiseksi.
Aiheesta muualla

Edo Pillun käsiaiheista taidetta jakartalaisen Koong Gallerian sivustolla[vanhentunut linkki]
Pillun teoksia lontoolaisen Saatchi-gallerian sivustolla[vanhentunut linkki]
Hauch

Hauch on seuraavien tanskalaisten henkilöiden sukunimi:
Carsten Hauch (1790–1872), kirjailija
Henrik Hauch (1876–1957), poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hellannupit kaakkoon

| Hellannupit kaakkoon |
| --- | --- |

Kirjailija:  Lauri Tähkä
Kieli:  suomi
Genre:  ruokakirja, keittokirja
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  120
ISBN:  978-951-1-286-851

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hellannupit kaakkoon on Lauri Tähkän 20. elokuuta 2015 ilmestynyt ruokakirja. Kirja on Tähkän esikoisteos. Tähkä on koonnut kirjaansa 60 reseptiä. Kirjassa on ruokaohjeita muun muassa keittoihin, kasvis- ja liharuokiin, leipiin, kakkuihin ja piiraisiin. Jokaiseen ruokaan ja ruokaohjeeseen liittyy Tähkälle tärkeä tarina, kohtaaminen, muisto tai hetki hänen elämästään.
Lauri Tähkä tunnetaan muusikkona ja lauluntekijänä, mutta hänellä on myös ravintolakokin koulutus. Tähkän keittokirjan lähtökohtana on ollut rakkaus ruokaan ja tekemisen ilo. Kirjan on kustantanut Otava.
Craig MacTavish

| Craig MacTavish |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1958 (ikä 66) London, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Sarja:  NHL, AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1997
Seurat:  Boston Bruins (NHL)   Binghamton Dusters (AHL)   Springfield Indians (AHL)   Erie Blades (AHL)   Edmonton Oilers (NHL)   New York Rangers (NHL)   Philadelphia Flyers (NHL)   St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  153. varaus, 1978 Boston Bruins
Valmennusura
Vuodet:  1997–
Seurat:  New York Rangers (NHL)  Edmonton Oilers (NHL)  Kanadan maajoukkue  Chicago Wolves (AHL)  Lokomotiv Jaroslav (KHL)
Craig MacTavish (s. 15. elokuuta 1958 London, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovaikuttaja, entinen valmentaja ja jääkiekkoilija. Nykyisin hän on NHL-joukkue Edmonton Oilersin varatoimitusjohtaja.
Jääkiekkoilijana MacTavish oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi NHL:ssä vuodesta 1979 vuoteen 1997 viidessä eri joukkueessa (Boston Bruins, Edmonton Oilers, New York Rangers, Philadelphia Flyers ja St. Louis Blues) yli 1 000 ottelua ja voitti neljästi Stanley Cupin. Pelaajauransa jälkeen hän toimi vuosina 1997–2000 New York Rangersin ja Edmonton Oilersin apuvalmentajana ja vuodesta 2000 vuoteen 2009 Edmontonin päävalmentajana. Kaudella 2011–2012 hän toimi AHL-joukkue Chicago Wolvesin päävalmentajana, jota ennen ehti työskennellä kaksi vuotta TSN-kanavan analyytikkona.
Kaudeksi 2012–2013 MacTavish palasi NHL:ään, kun Edmonton Oilers palkkasi hänet jääkiekkotoiminnasta vastaavaksi varapresidentiksi (engl. senior vice-president of hockey operations).
Ura pelaajana

Ennen ammattilaisuraansa MacTavish pelasi vuodesta 1977 vuoteen 1979 yliopistojääkiekkoa Lowellin yliopiston joukkueessa Chiefsissä. Boston Bruins varasi hänet NHL:ään vuorolla 153 vuoden 1978 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella. MacTavish aloitti NHL-uransa kaudella 1979–1980, josta pelasi osan myös AHL:n Binghamton Dustersissa. Seuraavat kaudet hän pelasi suurimmaksi osaksi AHL:ssä, Springfield Indiansissa ja Erie Bladesissä, kunnes vakiinnutti paikkansa Bostonin NHL-kokoonpanossa kaudella 1982–1983.
MacTavish ajoi tammikuussa 1984 autollaan alkoholin vaikutuksen alaisena ja aiheutti 26-vuotiaan naisen kuoleman törmäämällä tämän ohjaamaan autoon. Hänelle langetettiin toukokuussa 1984 vuoden vankeusrangaistus, josta hän vapautui toukokuussa 1985. Tämän vuoksi hän ei pelannut otteluakaan NHL-kaudella 1984–1985. Hän pelasi viimeiset ottelunsa Bostonissa kauden 1983–1984 lopulla. MacTavish teki vapaana pelaajana pelaajasopimuksen Edmonton Oilersin kanssa helmikuussa 1985 ja siirtyi kaudeksi 1985–1986 Edmontoniin.
MacTavish pelasi Edmontonissa yhdeksän kautta ja voitti joukkueessa kolme Stanley Cupin mestaruutta vuosina 1987, 1988 ja 1990. Hän oli tärkeä pelaaja mestaruusjoukkueille. Hän toimi joukkueen kapteenina kaudesta 1992–1993 alkaen, kunnes siirtyi maaliskuussa 1994, kesken kauden 1993–1994, New York Rangersiin. Edmonton sai pelaajakaupassa Todd Marchantin. Kesäkuussa 1994 MacTavish oli voittamassa yhdessä kuuden muun entisen Oilers-pelaajan (Glenn Anderson, Jeff Beukeboom, Adam Graves, Kevin Lowe, Mark Messier ja Esa Tikkanen) kanssa Stanley Cupia Rangersille. Mestaruus oli Rangersin ensimmäinen sitten vuoden 1940.
Heinäkuussa 1994 MacTavish teki vapaana pelaajana pelaajasopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa, jossa pelasi työsulun lyhentämän kauden 1994–1995 ja suurimman osan kaudesta 1995–1996. Hän pelasi jälkimmäisellä kaudella ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöottelussa. Maaliskuussa 1996 Philadelphia myi MacTavishin St. Louis Bluesiin, josta se sai vaihdossa Dale Hawerchukin. MacTavish lopetti pelaajauransa kauden 1996–1997 jälkeen.
MacTavish pelasi 17 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 1 093 runkosarjaottelua, joissa teki 480 tehopistettä, 213 maalia ja 267 syöttöpistettä. Hän pelasi myös 193 pudotuspeliottelua tehden 58 tehopistettä, 20 maalia ja 38 syöttöpistettä. Hän voitti neljä Stanley Cupia. Hänet muistetaan myös viimeisenä NHL-pelaajana, joka ei käyttänyt pelatessaan kypärää.
Ura valmentajana

MacTavish liittyi New York Rangersin valmennusryhmään apuvalmentajana kaudella 1997–1998 ja jatkoi seurassa myös seuraavan kauden. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Edmontoniin entisen joukkuetoverinsa Kevin Lowen johtamaan valmennusryhmään ja vuonna 2000, Lowen siirryttyä general manageriksi, MacTavishista tuli Edmontonin päävalmentaja. Vuonna 2006 hän valmensi Edmontonin Stanley Cupin loppuotteluihin, joissa Carolina Hurricanes oli kuitenkin parempi otteluvoitoin 4–3.
MacTavish on toiminut Kanadan jääkiekkomaajoukkueen valmentajana. Hän oli joukkueen apuvalmentaja maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2005 ja 2008 sekä päävalmentaja 2010.
MacTavish toimi Edmontonin päävalmentajana kauden 2008–2009 loppuun saakka, jonka jälkeen hänet vapautettiin tehtävästään. Hän toimi vuosina 2009–2011 televisiokanava The Sports Networkin (TSN) jääkiekkoasiantuntijana, kunnes aloitti AHL-seura Chicago Wolvesin päävalmentajana. MacTavish valmensi Wolvesia vain kauden 2011–2012. Kesällä 2012 Edmonton Oilers palkkasi hänet jääkiekkotoiminnasta vastaavaksi varapresidentiksi.
MacTavish palasi vielä hetkeksi valmennustehtäviin kaudella 2014–2015 toimiessaan Oilersin väliaikaisena päävalmentajana.
Vuonna 2019 hän toimi kahdeksan ottelun ajan KHL:ssä Lokomotiv Jaroslavin päävalmentajana kunnes sai potkut syyskuussa 2019.
Taustahenkilönä

Huhtikuussa 2013 MacTavish ylennettiin Edmonton Oilersin toimitusjohtajaksi (engl. general manager) Steve Tambellinin irtisanomisen jälkeen. MacTavish oli Oilersin toimitusjohtajana vain kaksi kautta. Seuran menestys oli surkea ja Peter Chiarelli tuotiin korvaamaan hänet. Syyskuussa 2015 ilmoitetiin, että MacTavish siirtyy seuran varatoimitusjohtajaksi.
Pelityyli

MacTavish oli pelaajarooliltaan puolustava hyökkääjä ja oli myös hyvä aloittaja. Hän oli hyvä karvaaja, mutta osasi tehdä myös maaleja. MacTavish johti joukkueen pelaajistoa ja lisäksi hän osasi pelata kovaotteisesti. Craig MacTavish muistetaan myös NHL:n viimeisenä ilman kypärää pelanneena pelaajana.
Duodecimin Nuoren tutkijan palkinto

Duodecimin Nuoren tutkijan palkinto on lääkäriseura Duodecimin joka toinen vuosi myöntämä palkinto itsenäisen tutkimuskykynsä osoittaneelle etevälle lääketieteen tutkijalle, joka ei ole vielä täyttänyt 38 vuotta. Palkinnon arvo on 10 000 euroa, puolet Matti Äyräpään palkinnon summasta. Duodecim-seuran hallitus valitsee palkinnon saajan Suomen Lääketieteen Säätiön stipendivaliokunnan tekemän ehdotuksen pohjalta.
Palkitut

1985 Jukka Finne
1987 Sirpa Jalkanen
1989 Hannele Yki-Järvinen
1991 Taina Pihlajaniemi
1993 Tomi Mäkelä
1995 Marikki Laiho
1997 Olli Ritvos
1999 Tapio Visakorpi
2001 Kristiina Vuori
2003 Akseli Hemminki
2005 Mika Rämet
2007 Jukka Westermarck
2009 Mikko Niemi
2011 Markus Juonala
2013 Tuomas Rissanen
2015 Ville Leinonen
2017 Erika Jääskeläinen
2020 Juho Joutsa
2021 Joonas Kauppila
Lähde:
Donnie Yen

| Donnie Yen |
| --- | --- |
 Donnie Yen Shanghain elokuvajuhlissa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Zhen Zidan
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1963 (ikä 61) Kanton, Guangdong, Kiina
Ammatti:  näyttelijä, elokuvatuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Merkittävät roolit:   Kenraali Nap-lan  (Once Upon a Time in China II)  Ma Jun  (Flash Point)  Ip Man  (Ip Man)  Shen Chongyang  (Bodyguards and Assassins) 
Palkinnot
 Taurus Award 2008 Flash Point Jury Award 2009 Ip Man Huabiao Film 2009 Ip Man Huading Award 2011 Ip Man 2  2015 Kung Fu Killer 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Donnie Yen (kiin. 甄子丹, s. 27. heinäkuuta 1963 Kanton, Guangdong, Kiina) on hongkongilainen näyttelijä, ohjaaja, itämaisten taistelulajien taitaja, tuottaja sekä muun muassa Hong Kong Film -palkinnolla palkittu taistelukoreografioiden ohjaaja.
Näyttelijäura

Yen päätyi elokuviin vuonna 1983, jolloin hän toimi aluksi sijaisnäyttelijänä elokuvissa Shaolin Drunkard ja Taoism Drunkard. Sittemmin vuonna 1984 Yen teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa Drunken Tai Chi. Hänen ensimmäinen läpimurtoroolinsa oli kenraali Nap-lan elokuvassa Once Upon a Time in China II, jossa hän näytteli muun muassa yhdessä Jet Lin kanssa. Neljä vuotta myöhemmin Yen toimi ensimmäistä kertaa myös ohjaajana elokuvassa Legend of the Wolf, jossa hän esitti myös pääosaa.
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen alussa hän esiintyi pienemmissä rooleissa yhdysvaltalaisissa elokuvissa Highlander – pelin loppu, Blade II ja Shanghai Knights. Vuonna 2002 Yen esiintyi Jet Lin kanssa elokuvassa Hero, jossa kaksikolla oli jälleen yhteinen taistelukohtaus.
Vuonna 2008 Yen esiintyi pääosassa Ip Manin elämään löyhästi perustuvassa elokuvassa Ip Man. Hänet palkittiin roolistaan Pekingin opiskelijaelokuvajuhlissa Jury-palkinnolla parhaana näyttelijänä. Lisäksi Huabiao Film tapahtumassa Yen palkittiin erinomaisena ulkomaalaisena näyttelijänä.
Yksityiselämä

Donnie Yen syntyi Guangzhounissa, Kiinassa. Hänen äitinsä oli Wushu- ja taijimestari ja hänen isänsä Klyster Yen oli sanomalehtialalla. Yenin perhe muutti Hongkongiin, kun Donnie oli kaksivuotias. Sittemmin perhe muutti Yhdysvaltoihin, Bostoniin, Donnien ollessa 11-vuotias.
Yenin sisko on myös itämaisten taistelulajien taitaja ja näyttelijä.
Yen oli jo pienenä todella kiinnostunut taistelulajeista ja harjoitteli aluksi äitinsä opettamana taijia. Hän harjoitteli pienenä myös karatea. Yen opiskeli hetken myös klassista pianon soittoa. Myös hänen isänsä oli musikaalinen soittaessaan viulua. Yenin lopetettua koulunkäynnin 14-vuotiaana, hän alkoi harjoittelemaan Wushuta. Sittemmin hänen vanhempansa lähettivät Yenin kaksi vuotta kestäneeseen harjoitteluun Pekingin Wushujoukkueeseen, kun he olivat huolissaan poikansa viettävän liian paljon aikaa Bostonin pahamaineisella alueella, Combat Zonessa. Samaisessa joukkueessa Yenin valmentajana toimi sama henkilö, joka oli aiemmin valmentanut Jet Litä. Sittemmin hän on muun muassa esikuvansa Bruce Leen tavoin harjoitellut muita kamppailulajeja laajentaakseen osaamistaan. Yen aloitti myöhemmin teini-ikäisenä taekwondon harjoittelemisen, josta hänellä on 6. danin musta vyö ja on myös moninkertainen mestari lajissa. Lisäksi hän on saavuttanut mustan vyön judossa ja on myös harjoitellut painia, thainyrkkeilyä, potkunyrkkeilyä, nyrkkeilyä, hapkidoa ja jeet kune dota. 2000-luvulla hänen kiinnostuksensa vapaaotteluun sai Yenin harjoittelemaan brasilialaista jujutsua, josta hänellä on purppura vyö. Vuoden 2007 lopulla Yen harjoitteli myös yhdeksän kuukautta Wing Tsunia Ip Chunin opissa Ip Man elokuvaa varten.
Filmografia

1983 Shaolin Drunkard
1984 Drunken Tai Chi
1985 Mismatched Couples
1988 Tiger Gage
1989 In the Line of Duty 4
1990 Tiger Gage 2
1991 Holy Virgin vs The Evil Dead
1991 Crystal Hunt
1992 Once Upon a Time in China II
1992 Dragon Inn
1993 Iron Monkey
1993 Butterfly and Sword
1993 Fist of the Red Dragon
1994 Wing Chun
1994 Circus Kid
1995 High Voltage
1996 Iron Monkey 2
1995 The Saint of Gamblers
1996 Satan Returns
1997 Legend of the Wolf
1997 Black Rose 2
1998 Ballistic Kiss
1998 Shanghai Affairs
1999 City of Darkness
2000 Highlander – pelin loppu
2001 The Princess Blade
2002 Blade II
2002 Hero
2003 Shanghai Knights
2004 Love On the Rocks
2004 The Huadu Chronicles: Blade of the Rose
2005 Seitsemän miekkaa
2005 SPL-Hong Kong Force
2006 Stormbreaker
2006 Dragon Tiger Gate
2007 Flash Point
2008 An Empress and the Warriors
2008 Painted Skin
2008 Ip Man
2009 All’s Well, Ends Well 2009
2009 The Founding of a Republic
2009 Bodyguards and Assassins
2010 14 Blades
2010 Ip Man 2
2010 Legend of the Fist: The Return of Chen Zhen
2011 All’s Well, Ends Well 2011
2011 The Lost Bladesman
2011 Wu Xia
2012 All’s Well, Ends Well 2012
2013 Together Hong Kong
2013 The Monkey King
2014 Yi ge ren de wu lin (Kung Fu Killer)
2015 Ip Man 3
2016 Crouching Tiger, Hidden Dragon: Sword of Destiny
2016 Rogue One: A Star Wars Story
2017 XxX 3: Xander Cagen paluu
2017 Chasing the Dragon
2019 Ip Man 4
2020 Mulan
2023 John Wick: Chapter 4
Aiheesta muualla

Hong Kong Cinemagic - Donnie Yen Chi Tan (Arkistoitu – Internet Archive)
Herľany

Herľanyn geysir
Herľany (saks. Herlein, unk. Ránkfüred) on Slovakiassa Košicen alueella sijaitseva kunta ja kunnan keskustaajamana toimiva kylä. Kylä on tunnettu Herľanyn geysiriksi kutsutusta kylmän veden geysiristä, joka on alueen keskeinen nähtävyys.
Herľanyn geysir on ainoa Slovakiassa sijaitseva kylmän veden luonnonsuihkulähde. Se purkautuu jaksottain 24-32 tunnin välein. Purkaus kestää noin 25 minuuttia kerrallaan. Korkeimmillaan vesi nousee 10-15 metrin korkeuteen.