stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suuhygienia
Suun sairauksien ehkäisykeinoja > Hampaiden harjaus

Hampaita tulisi harjata joka päivä kaksi kertaa kahden minuutin ajan fluoripitoisella hammastahnalla hampaiden riittävän fluorin saannin turvaamiseksi. Harjatessa tulee käyttää mieluiten myös ksylitolia sisältävää hammastahnaa. Hampaat pestään aamulla ennen aamiaisen syömistä ja lopuksi illalla ennen nukkumaanmenoa. Hammastahnaa ei pidä käyttää liikaa, sillä erään tutkimuksen mukaan useiden hammastahnatuubien käyttö viikossa voi aiheuttaa neurologisia ongelmia.
Suun sairauksien ehkäisykeinoja > Hammasvälien puhdistus

Karies saa usein alkunsa hampaiden välisistä pinnoista, joten hammasvälit on hyvä puhdistaa hammaslangalla, hammastikulla, hammasväliharjalla tai siltalangalla kerran päivässä. Hammasvälien puhdistamisen yhteydessä puhdistetaan myös takimmaisten purupintojen välit.
Suun sairauksien ehkäisykeinoja > Ruokailutottumukset

Ruokailun jälkeiset happohyökkäykset olisi hyvä katkaista ksylitolilla, joko purukumilla tai purukumia tehokkaimmilla fluori-ksylitoli-tableteilla, jotka liukenevat nopeasti suuhun ja korjaavat pieniä alkavia kariesvaurioita.
Hiilihydraattien syömiskertoja ei tulisi olla enempää kuin viisi-kuusi kertaa päivässä, koska jokaista syömiskertaa seuraa happohyökkäys, jolloin hampaiden reikiintyminen voi edetä. Syömiskerraksi lasketaan, jos laittaa vaikka yhden viinirypäleen suuhunsa, ainoastaan vesi ei aiheuta suuhun happohyökkäystä.
Ruokavaliossa tulisi käyttää mahdollisimman vähän sokeria ja happamia elintarvikkeita. Happamiin elintarvikkeisiin kuuluvat kaikki mehut ja virvoitusjuomat sekä hedelmät. Suositeltava janojuoma on vesi. Monille ihmisille sokeria sisältävien ja happamien tuotteiden käytöstä luopuminen voi tuntua vaikealta.
Happamat juomat, muun muassa kevytlimonadit kuluttavat kiillettä hampaan pinnalta ja saavat aikaan eroosiota, joka aiheuttaa ajan myötä hampaiden vihlontaa. Vauriota on vaikeaa korjata jälkikäteen. Eroosiota vähentää hampaiden huuhtominen vedellä tai ksylitolitablettien käyttö happaman juoman jälkeen. Hampaita ei kuitenkaan tule harjata vajaaseen tuntiin happamien elintarvikkeiden nauttimisen jälkeen, koska tällöin eroosio tehostuu ja kiille vaurioituu harjatessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suuhygienia Wikimedia Commonsissa
Säynävälampi

| Säynävälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°22′12″N, 23°41′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Toisveteen 
Järvinumero:  35.421.1.022
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109 m  
Rantaviiva:  1,715 km  
Pinta-ala:  3,8 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSäynävälampi 
Säynävälampi  on Pirkanmaalla Virroilla Säynäväperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109 metriä mpy.
Säynävälammi

| Säynävälammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°14′06″N, 23°59′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  oja Uurasjärveen 
Järvinumero:  35.481.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,1 m  
Rantaviiva:  0,96 km  
Pinta-ala:  2,788 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSäynävälammi 
Säynävälammi  on Pirkanmaalla Virroilla Niemenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,1 metriä mpy.
Aeroflotin lento 821

| Aeroflotin lento 821 |
| --- | --- |

Yhteenveto
Päivämäärä:  14. syyskuuta 2008
Onnettomuustyyppi:  Moottorivika, maahansyöksy
Tapahtumapaikka:   Perm, Venäjä
Lähtöpaikka:   Moskova, Venäjä
Määränpää:   Perm, Venäjä
Kuolleita:  88
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 737-505
Lentoyhtiö:  Aeroflot-Nord (Aeroflot)
Rekisteritunnus:  VP-BKO
Matkustajia:  82
Miehistöä:  6
Kuva onnettomuuspaikasta.
Aeroflotin lennon 821 onnettomuus (tunnetaan myös nimellä Aeroflot-Nordin lennon 821 onnettomuus) tapahtui 14. syyskuuta 2008 venäläisen Aeroflotin tytäryhtiölle Aeroflot-Nordille. Yhtiön Boeing 737-505 -tyyppinen kone oli laskeutumassa Permissä sijaitsevalle Bolšoje Savinon lentoasemalle, kun se syöksyi maahan. 82 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä kuoli. Onnettomuus oli Venäjän vakavin kahteen vuoteen.
Onnettomuus tapahtui pimeässä aamuyöllä, kun konetta lennettiin pilven sisällä käsiohjauksessa. Onnettomuusraportin mukaan pääasiallinen syy maahansyöksyyn oli lentäjien tottumattomuus länsimaistyyliseen keinohorisonttiin. Venäläisessä keinohorisontissa pieni lentokoneen kuva kallistelee mittarissa ja taustahorisontti pysyy paikallaan, kun taas länsimaisessa pieni lentokoneen kuva mittarissa pysyy paikallaan ja taustahorisontti kallistelee. Lisäksi lentäjät eivät olleet levänneet kunnolla ennen lentoa ja kapteenin elimistöstä löydettiin alkoholia.
Koneen lentäjät vetivät erehdyksessä koneen nousuun loppulähestymisessä. Kone nousi 600 metristä 1 300 metriin, kallistui vasemmalle ja kääntyi ylösalaisin sekä syöksyi maahan. Kone putosi Siperian radalle katkaisten rautatien vajaaksi vuorokaudeksi.
Matkustajat

| Kansalaisuus | Kuolleet |
| --- | --- |

 Venäjä: 65
 Azerbaidžan: 9
 Ukraina: 5
 Valko-Venäjä: 1
 Kiina: 1
 Ranska: 1
 Saksa: 1
 Italia: 1
 Latvia: 1
 Sveitsi: 1
 Turkki: 1
 Yhdysvallat: 1
Yhteensä: 88
Surukit

| Surukit |
| --- | --- |
 Harmaapääsurukki (Schiffornis major)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tityrat Tityridae
Suku::  Surukit Schiffornis  Bonaparte, 1854
Katso myös
   Surukit Wikispeciesissä   Surukit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Surukit (Schiffornis) eli aiemmalta nimeltään isotanssijat  on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aiemmin heimo katsottiin kuuluvaksi kotingojen heimmon. Surukkeihin kuuluu BirdLifen mukaan 7 lajia.
Surukkeihin (Schiffornis) kuuluvia lajeja

Guayanansurukki Schiffornis olivacea
Harmaapääsurukki Schiffornis major
Pronssisurukki Schiffornis aenea
Rastassurukki Schiffornis turdina
Ruostesiipisurukki Schiffornis stenorhyncha
Ruskosurukki Schiffornis veraepacis
Sammalsurukki Schiffornis virescens
Aiheesta muualla

ITIS: Schiffornis (englanniksi)
ZipcodeZoo: Schiffornis (englanniksi)
Säyneisen seurakunta

Säyneisen kirkko
Säyneisen alueseurakunta on Kuopion evankelis-luterilaiseen seurakuntayhtymään kuuluvan Järvi-Kuopion seurakunnan alueseurakunta. Se toimii entisen Säyneisen kunnan alueella. Säyneinen on kuntaliitoksessa yhdistetty vuonna 1971 Juankosken kuntaan. Säyneisen seurakunta toimi kuntaliitoksen jälkeen yhteisessä taloudessa Juankosken ja Muuruveden seurakuntien kanssa, kunnes ne yhdistyivät vuonna 2003.
Historia

Säyneisen seurakunnan juuret juontavat Pohjois-Karjalaan. Emäseurakunta oli Suur-Liperi ja myöhemmin Kaavi, josta Säyneisen seurakunta itsenäistyi lopullisesti vuonna 1921. Säyneisen itsenäistyttyä omaksi kunnaksi ja seurakunnaksi nimittivät kaavilaiset säyneiseläisiä leikillisesti ”ruakkikuavilaisiksi”.
Seurakuntalaisten keskuudessa heräsi vuosisadan alussa heräsi ajatus omasta seurakunnasta. Asiakirjojen mukaan ensimmäinen kokous pidettiin vuonna 1910. Asia eteni kuitenkin hitaasti ja vasta 6. maaliskuuta 1917 Säyneinen erotettiin omaksi seurakunnakseen. Toiminta alkoi saman vuoden vappuna, mutta Kaavin papit hoitivat edelleen papiston tehtäviä, koska papille ei ollut asuntoa tarjottavana. Itsenäisyys oli siis siinä vaiheessa jonkinlaista ”autonomiaa”. Hautausmaa on perustettu jo niin aikaisin kuin 1903 ja vihitty tarkoitukseensa kuusi vuotta myöhemmin. Vuonna 1934 hautausmaata laajennettiin nykyiseen kokoonsa. Säyneiskylän kansakoulu laitettiin väliaikaiseksi kirkoksi rakentamalla alttari, saarnatuoli ja koroke soittimena toimineelle urkuharmoonille. Alttarille hankittiin alttaritauluksi Heikki Hämäläisen tekemä ”Jeesus Getsemanessa” ja seinän pinkopahville hän piirsi taulun ”Kolme kuningasta”. Alttaritaulu on kunnostettu ja tuotu kirkkosaliin. Koulun kunnostetut tilat vihittiin väliaikaiseksi kirkoksi elokuussa 1920.
Pappila ja muut kiinteistöt

Pappilana toimi vuoden 1956 syyskuun loppuun asti Siikajärvelle menevän tien varressa ollut entinen maalaistalo, jota oli moneen kertaan kunnostettu ja laajennettu. Tarpeettomana ja heikkokuntoisena se on purettu pois. Nykyinen pappila sijaitsee kirkon välittömässä läheisyydessä ja on valmistunut siis vuonna 1956. Seurakuntasisaren asuntona oli Päivölä-niminen talo lähellä muita seurakunnan kiinteistöjä, mutta se myytiin pois, kun sisarelle saatiin asunnoksi kirkon läheisyydessä oleva omakotitalo, joka tuli seurakunnan omistukseen Alina ja Hannes Partasen testamentin kautta. Seurakunnan hautausmaa sijaitsee muutamien satojen metrien päässä kirkosta. Se on siistissä kunnossa ja siinä on riittävästi vapaata tilaa vielä pitkäksi aikaa. Hautausmaa on maalaadultaan erityisen sopivaa tarkoitukseensa. Kankaala-tilan oston jälkeen tuli koko hautausmaan ympäristö seurakuntayhtymän omistukseen, joten hautausmaa-alueen tulevaisuus on turvattu. Sankarihaudat sijaitsevat aivan kirkon vieressä. Sinne on haudattu 125 sankarivainajaa, joista yksi oli lotta ja yhden sisällissodassa kaatuneen maallinen tomumaja siirrettiin hautausmaalta välirauhan aikana. Kaatuneita oli seurakunnan väkiluku huomioiden paljon. Neljä poikaa samasta kodista oli raskain menetys. Omaisten kärsimä suru ja tuska oli sanoin kuvaamatonta. Niin oli myös seurakunnan papin, sillä hän joutui viemään surusanomat koteihin ja suorittamaan ruumiinsiunaukset.
Seurakunnalla oli vuonna 2001, pari vuotta ennen Juankosken kolmen seurakunnan yhdistymistä hyväpuustoisia metsämaita noin 125 hehtaaria, joista noin 15 ha:n alue Kaavin Petäjäsaaressa olevaa ”perintömaata”. Pappilan pelloista suurin osa meni sotien jälkeen maanhankintalain nojalla seurakunnan omistuksesta ja vähäinen jäljellä oleva peltoala on myyty.
Kirkkoherrat

Vuonna 1920 sai seurakunta ensimmäiseksi kirkkoherrakseen pastori O. V. Heiskasen, joka hoiti virkaa syksyyn 1925 saakka. Kirkonkirjojen pito aloitettiin vuoden 1921 alusta ja kirkkoherra muutti asumaan seurakuntansa keskuuteen vappuna 1921, mistä alkaen katsotaan toiminnan täysin itsenäisenä seurakuntana alkaneen. Toisena viran väliaikaisena hoitajana oli J. Sinkkonen lyhyen ajan ja hänen jälkeensä kokenut koulumies Johannes Bäck. Syksystä 1927 vappuun 1931 oli va. viranhoitajana pastori Veikko Tenlén (myöh. Tena). Hänen jälkeensä tuli virkaa hoitamaan pastori E. V. Saunio ja vuodesta 1935 vuoteen 1936 lähetyssaarnajana pitkään toiminut Oskari Tylväs. Syyskuun alussa 1936 tuli va. kirkkoherraksi pastori Mauno Koivuneva. Vappuna 1943 virka vakinaistettiin ja kirkkoherraksi valittiin pastori Arvo Niva. Hän hoiti virkaa 11 vuotta ja viisi kuukautta.
Lokakuun alusta 1954 vuoden 1955 talveen oli väliaikaisena viranhaltijana pastori Sakari Levonen ja hänen jälkeensä saman vuoden syyskuun loppuun pastori Paavo Piekka. Seuraavana oli vuorossa pastori Penna Konttinen, seurakunnan toinen vakinainen kirkkoherra. Hän hoiti virkaa kahdeksan vuotta, syyskuun loppuun 1963. Va. viranhaltijana oli hänen jälkeensä vuonna 1964 pastori Reino Eskelinen. Tämän jälkeen hoiti vakinaisena  virkaa vajaan kahden vuoden ajan seurakunnan oma kasvatti Pentti Toivanen, joka oli lähetyskentältä kotimaan lomalla tuon ajan vuosina 1964–1966. Pastori Sulo Kettunen oli väliaikaisena vuosina 1966–1967. Viimeksi mainittuna vuonna Reino Eskelinen tuli toistamiseen papiksi, nyt vakinaiseksi, viipyen vuoteen 1969. Pastori Kalevi Salosen tuli mainittuna vuonna va. kirkkoherraksi vuoteen 1974 asti. Pastori Kari Kauhanen hoiti vakinaisena virkaa vuodesta 1975 kesään 1979. Samana syksynä tuli vakinaiseksi papiksi Jukka Olsson. Hän hoiti virkaa toukokuun loppuun 1985. Syksyllä 1985 tuli vakinaiselle paikalle pastori Jukka-Pekka Sepperi. Hän erosi virasta elokuussa 1991, jolloin kirkkoherraksi tuli pastori Martti Muukkonen. Hän jäi kesällä 1996 vuorottelu-, opinto- ja virkavapaalle, joka päättyy heinäkuun loppuun vuonna 2001. Virkavapausaikana ovat vs. kirkkoherroina toimineet pastorit Tero Matilainen, Lauri Kotila ja rovasti Matti Mäkelä heinäkuun 2001 loppuun saakka.
Lyhyitä aikoja viranhaltijoitten vaihtumisten välillä ovat papiston tehtävissä toimineet naapuriseurakuntien papit, mm. Pentti Evijärvi, Erkki Leskio, Tapani Vanhanen, Per-Erik Bucht, Pertti Hentinen ja Osmo Korkalainen.
Muu henkilökunta

Kanttoreina on Säyneisessä ollut vakinaisina, sivutoimisina ja väliaikaisina aikajärjestyksessä seuraavia: Vilho Savolainen noin 7 vuotta, Taavi Miettinen 33 v 7 kk, Aimo Hannikainen, Lauri Aaltonen, Vieno Veikko Haikonen, Pentti Väätäinen 25 vuotta, Kyösti Ruostila, Juha Ruostila, Erkki Vauhkonen, Esko Lehtonen, Petri Tiusanen, Kauko Hirvensalo, Jouni Hakalisto, Matti Saarela, Juha Mikkonen ja Raija Kilpeläinen-Somero.
Ensimmäinen seurakuntasisar, Anja Tirkkonen, saatiin seurakuntaan vuoden 1957 alussa. Hänen jälkeensä ovat tehtävässä olleet Lea Taskinen, Valma Parviainen, Anneli Partanen ja kaikkein pisimpään Leena Lumme. Seurakuntien siirryttyä yhteistalouteen tuli Säyneisen työntekijäksi Marketta Mykkänen. Hänen lähdettyään kesällä 1990 seurakuntasisaren tehtäviä hoidettiin Juankoskelta väliaikaisin voimin. Vuonna 2001 tehtäviä hoiti Tuula Paul.
Lapsityötä on hoitanut Leila Asikainen. Nuorisotyössä on ollut väliaikaisia ja vakinaisia työntekijöitä, tai nuorisotyöntekijä on kokonaan puuttunut joko varojen tai työntekijöiden puutteesta. Vuonna 2001 nuoriso-ohjaajan virka on yhteinen Juankosken kanssa ja sitä hoitaa Lauri Pietikäinen. Yhteisiä työntekijöitä ovat myös taloudenhoitaja ja toimistotyöntekijät Juankoskella.
Suntiona seurakunnassa ovat toimineet sivutoimisina Välilän Antti Kettunen, Pekka Parviainen, Armas Tirkkonen, Hannes Niskanen, Olli Niskanen ja huhtikuun 1954 alusta vuoteen 1990 Pentti Parviainen, 36 vuotta eläkkeelle siirtymiseensä asti.
Seurakunnan sivutoimisena emäntänä toimi vuosikymmeniä Anja Parviainen. Marraskuussa 1986 tuli seurakuntaan täystoimiseksi työntekijäksi kotitalousteknikko Kaarina Löfgren. Hänen työnimikkeensä on suntio ja lisäksi hänen tehtäviinsä kuuluu vastuu hautausmaiden hoidosta, jossa ovat vuonna 2001 työntekijöinä Aino Mustonen ja Pertti Leskinen.
Haudankaivajia on ollut vuosikymmenien aikana useita. Viimeksi työssä oli pitkään Aarne Oksman aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1990. Nykyisin haudankaivun tekee koneella urakoitsija Turunen.
Takki

Päällystakki kaksoisnapituksella, 1876
Takki on yläruumista suojaava vaatekappale. Takissa on kaulus ja se on yleensä  edestä avonainen. Takissa on myös hihat, jotka suojaavat käsivarsia. Takki saadaan kiinni esimerkiksi napeilla, vetoketjulla, tarrakiinnityksellä, hakasilla tai vyöllä, tai näiden yhdistelmällä. Takin vyö voi olla myös koriste. Takin alalaitaa kutsutaan (takin) helmaksi.
Takki tunnettiin jo keskiajalla.
546

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

Audoin tulee langobardien kuninkaaksi.
Totila valloittaa Rooman.
Kuolleita

Walthari, langobardien kuningas.
Aitomehiläiset

| Aitomehiläiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Yläheimo::  Mesipistiäismäiset Apoidea
Heimo::  Aitomehiläiset Apidae  Latreille, 1802
Katso myös
   Aitomehiläiset Wikispeciesissä   Aitomehiläiset Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aitomehiläiset (Apidae) on mesipistiäismäisten yläheimoon kuuluva heimo. Osa aitomehiläisistä on yhteiskuntahyönteisiä, osa erakkoja ja osa siltä väliltä. Heimoon kuuluu muun muassa kimalaisten (Bombus) suku sekä tarhamehiläinen (Apis mellifera). Heimoon kuuluvia alaheimoja ovat Anthophorinae, Apinae, Eucerinae, Nomadinae ja Xylcopinae
Aiheesta muualla

ITIS: Apidae (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Apidae (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Apidae, bumble bees, euglossine, euglossines, honey bees, stingless bees (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Apidae (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Family Apidae - Cuckoo, Carpenter, Digger, Bumble, and Honey Bees (englanniksi)
Surullinen planeetta

| Surullinen planeetta> Par les chemins de l’espace |
| --- | --- |
 Albumin kansikuva
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Pierre Christin
Kuvittaja:  Jean-Claude Mézières
Kieli:  ranska
Genre:  science fiction
Kustantaja:  Dargaud
Julkaistu:  1997
Suomennos
Suomentaja:  Juhani Tolvanen, Soile Kaukoranta
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  128
ISBN:  978-951-887-486-0
Sarja: Valerian ja Laureline
Edeltävä:  Aika-avaaja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Surullinen planeetta (Par les chemins de l’espace) on Valerian ja Laureline -sarjakuvasarjan albumi, joka kokoaa yhteen seitsemän lyhyttä tarinaa vuosilta 1969–1970. Albumi julkaistiin suomeksi vuonna 2013.
Tarinat

Juhani Tolvasen suomentamat, tätä laitosta varten tarkastamat tarinat:
Ystävyyden fflumgluff (Le fflumgluff de l’amitie, 1970), ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuonna 1986
Tsirillitis-asteroidi (Tsirillitis l’asteroïde, 1969), ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuonna 1986
Uxgloan kloonit (Les engrenages d’Uxgloa, 1969), ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuonna 1986
Surullinen planeetta (La planète triste)
Tekniikan riemuvoitto (Triomphe de la technique, 1970), ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuonna 1986 nimellä "Tekniikan ihmeitä"
Soile Kaukorannan Pahat unet -albumiin (Jalava, 1991) suomentamat tarinat:
Suuri keräilijä (La grand collectionneur, 1969)
Merkillisiä näytteitä (Droles de specimen, 1970)
Aiheesta muualla

Jan Wiberg: Avaruusagentin lyhyitä seikkailuja[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 17.11.2013.
Takuujärjestelmä

Takuiden välitysliike Indianapolisin kaupungissa Yhdysvalloissa.
Takuujärjestelmä tai vakuusjärjestelmä tarkoittaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan rikoksesta epäillyllä on esitutkinnan aikana laissa tarkemmin säädetyin ehdoin mahdollisuus välttää tutkintavankeus takuiden avulla. Takuilla tarkoitetaan tuomioistuimen määräämää rahasummaa, muuta vakuutta tai sitoumusta, jonka epäilty määrätään antamaan välttääkseen vapaudenriiston tutkinnan aikana. Epäillyn vapauttamiseen takuita vastaan voi liittyä ehtoja, ja oikeus voi päättää vapautuksesta vain, mikäli laissa määritellyt olosuhteet eivät toisin edellytä.
Yleisimmin takuina käytetyt vakuudet voidaan jakaa käteisvakuuksiin, omaisuusvakuuksiin ja kolmannen osapuolen asettamiin vakuuksiin. Kolmannen osapuolen asettama vakuus tarkoittaa jonkin oikeudenkäynnin ulkopuolisen tahon menemistä takuuseen siitä, että epäilty täyttää tutkintaan ja oikeudenkäyntiin liittyvät velvollisuutensa. Takuujärjestelmiin luetaan lisäksi muitakin edellytyksiä vankeuden välttämiseksi, kuten epäillyn antama vakuutus. Kun takuiksi on asetettu oikeuden määräämä rahasumma, se palautetaan aikanaan takaisin maksajalle, jos epäilty saapuu varsinaiseen oikeudenkäyntiin sovitusti. Takuusumma menetetään valtiolle, jos epäilty pakenee oikeudenkäyntiä tai rangaistuksen täytäntöönpanoa.
Takuujärjestelmä on käytössä monissa maissa tutkintavankeuden vaihtoehtona. Euroopan maista takuujärjestelmä on käytössä vaihtelevassa laajuudessa ainakin Alankomaissa, Belgiassa, Luxemburgissa, Britanniassa (Englanti, Skotlanti, Wales), Irlannissa, Itävallassa, Portugalissa, Romaniassa, Saksassa, Sloveniassa, Tšekissä ja Virossa. Takuujärjestelmää sovelletaan tuomioistuinten käytännössä erityisesti anglosaksisissa maissa, kuten Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Suomessa

Suomen lainsäädännössä jo kumotun Tullilain (1466/1994) 44 §:ssä säädetään mahdollisuudesta asettaa pidätetyn tai vangitun vapaaksi päästäminen ehdoksi, että hän asettaa vakuuden, jonka harkitaan takaavan hänen saapumisensa oikeudenkäyntiin ja ehkä tuomittavien seuraamusten suorittamisen. Takuujärjestely ei ole kuitenkaan Suomessa yleisesti tutkintavankeuden vaihtoehtona eikä sen käyttömahdollisuuksia ollut ennen vuonna 2014 asetettua tutkintavankeuden vaihtoehtoja ja järjestämistä selvittänyttä työryhmää laajemmin tutkittu. Työryhmä ei vuonna 2016 julkaistussa mietinnössään ehdottanut takuujärjestelmän suoraa käyttöönottoa vaan katsoi, että takuiden asettamista voidaan harkita uudelleen, kun on saatu riittävästi kokemuksia tehostetusta matkustuskiellosta ja tutkinta-arestista, joita se ensisijaisesti ehdotti otettavaksi käyttöön tutkintavankeuden vaihtoehtoina.
Ahti Risku

Ahti Onni Risku (2. maaliskuuta 1910 Sievi – 8. elokuuta 1984 Tornio) oli suomalainen insinööri ja johtava virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Riskun vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Iisakki Risku ja Ida Vilhelmiina Vainoniemi ja puolisot 1939–1946 Airi Ella Annikki Tuompo ja vuodesta 1947 Sirkka Annikki Säippä. Risku tuli ylioppilaaksi Porvoon Suomalaisilta jatkoluokilta 1928 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1934. Hän oli maataloushallituksessa ylimääräinen maanviljelysinsinööri Oulun maanviljelysinsinööripiirissä 1934–1935 ja Perä-Pohjolan maanviljelysinsinööripiirissä 1935–1946, vs. apulaismaanviljelysinsinööri 1943–1944, alemman palkkaluokan apulaismaanviljelysinsinööri 1946–1957, vanhempi insinööri Lapin maanviljelysinsinööripiirissä 1957–1970 ja maa- ja vesirakennustoiminnan suunnittelun toimialapäällikkö 1968–1970 sekä maa- ja vesirakennustoiminnan suunnittelun toimialapäällikkö vesihallituksen Lapin vesipiirissä 1970–1975.
Riskulla oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, ennen muuta maa- ja vesirakentamisen piirissä. Esimerkiksi Kemijoen vesirakentamiseen hän oli perehtynyt jo 1930-luvulta ja osallistui merkittävästi siihen liittyneiden kalakorvauskiistojen selvittämiseen. Maanviljelysneuvoksen arvon Risku sai 1974. Suomen kulttuurirahasto perusti Riskun ja hänen vaimonsa Sirkan nimeä kantavan rahaston 1977 heidän tekemiensä lahjoitusten turvin.
Julkaisuja

Vastainen uudisraivaustoiminta Lapin läänissä: esitelmä, 1947
Pienteollisuus, 1966, julkaisussa Lapin insinööri- ja arkkitehtiyhdistys 1946–1966: 20-vuotisjuhlajulkaisu, s. 61-68
Maatilatalouden merkityksestä Lapin läänille, 1977, julkaisussa Maatalousjaoston loppuraportti: peruselinkeinojen merkitys ja koulutus
Aiheesta muualla

Vesa-Pekka Jäntti: Ahti Risku Biografiasampo.