stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain vaalit 2024

| --- | --- |
Vaalipäivä:  5. marraskuuta
Presidentinvaalit
Valitaan Yhdysvaltain presidentti:  538 valitsijamiesten ääntä, 270 tarvitaan voittoon
 
 Tulokset:  Trumpin voittamat valitsijamiesäänet (312)   Harrisin voittamat valitsijamiesäänet (226)
Senaatin vaalit
Valittavat paikat:  34 I-luokan paikkaa (+ 1 poikkeusvaali)
 
 Tulokset:  Siirtyi demokraateille   Säilyi demokraateilla   Siirtyi republikaaneille   Säilyi republikaaneilla   Säilyi sitoutumattomilla
Edustajainhuoneen vaalit
Valittavat paikat:  Kaikki 435 paikkaa
 
 Tulokset:  Siirtyi demokraateille   Säilyi demokraateilla   Siirtyi republikaaneille   Säilyi republikaaneilla
Kuvernöörinvaalit
Valittavat paikat:  (11 osavaltiota, 2 territoriota)
 
 Tulokset:  Säilyi demokraateilla   Säilyi republikaaneilla
Yhdysvaltain vuoden 2024 vaalit järjestettiin tiistaina 5. marraskuuta 2024. Silloin valittiin kongressin edustajainhuoneen kaikki 435 jäsentä, 34 senaattoria senaattiin ja Yhdysvaltain presidentti. Lisäksi pidettiin joukko osavaltio- ja paikallistason vaaleja, esimerkiksi 11 osavaltioon ja kahteen territorioon valittiin kuvernööri.
Republikaani Donald Trump valittiin presidentiksi toiselle, ei-perättäiselle kaudelle, päihittäen demokraattien ehdokkaan Kamala Harrisin.  Republikaanit saivat enemmistön Yhdysvaltain senaattiin. Republikaanit säilyttivät edustajainhuoneen enemmistönsä.
Liittovaltiotason vaalit

Presidentinvaalit
Edustajainhuoneen vaalit, valitaan kaikki 435 paikkaa
Senaatinvaalit, valitaan 34 senaattoria
Osavaltiotason vaaleja

Kuvernöörinvaalit, valitaan kuvernööri 11 osavaltioon ja kahdelle saarialueelle
Parlamenttivaalit useissa osavaltioissa
Oikeusministerin vaalit 10 osavaltiossa
Tuomarinvaaleja useissa osavaltioissa
Paikallisvaaleja

Pormestarivaalit useissa kaupungeissa
Koululautakunnanvaaleja useissa osavaltioissa
Useita muita vaaleja tai kansanäänestyksiä: esimerkiksi Arizonassa kansanäänestys aborttioikeudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain vaalit 2024 Wikimedia Commonsissa
Luunmurtuma

Eri murtumatyyppejä reisiluussa. (a) Umpimurtuma, (b) Avomurtuma, (c) Poikkimurtuma, (d) Kierremurtuma, (e) Pirstalemurtuma, (g) Pajunoksamurtuma, (h) Viistomurtuma.
Luunmurtuma voi aiheutua vamman, luuhun kohdistuvan voiman tai jonkin patologisen syyn kuten kasvaimen tai aineenvaihdunnallisen syyn seurauksena.
Murtumatyyppejä

Luunmurtumia on erityyppisiä riippuen murtuman aiheuttaneen voiman suuruudesta, vaikutussuunnasta, vamman mekanismista ja luun alueesta.
Avomurtumassa iho on murtuman alueelta rikki ja haavasta on yhteys murtuma-alueelle. Avomurtuma voi aiheuttaa tulehduksen. Umpimurtumassa iho säilyy ehjänä.
Pajunoksamurtumassa luu taittuu mutta ei katkea. Epätäydellisessä murtumassa murtumalinja ulottuu vain osittain luun halki, täydellisessä murtumassa kokonaan. Poikkimurtumassa murtuma on kohtisuoraan luun poikki, viistomurtumassa viistosuuntaisesti ja kierremurtumassa kierreporrasmaisesti. Pirstalemurtumassa murtumakohtaan muodostuu luun irtokappaleita.
Väsymismurtuma aiheutuu toistuvasta rasituksesta. Patologinen murtuma syntyy ilman väkivaltaa jonkin muun luuta heikentävän tekijän vaikutuksesta. Tällaisia ovat esimerkiksi luun synnynnäinen heikkous, osteoporoosi, pahanlaatuiset kasvaimet tai luutulehdus.
Seuraukset

Luuvaurion ja deformaation lisäksi vammaenergia, joka riittää murtamaan luun, aiheuttaa aina myös luuta ympäröivien pehmeiden kudosten eriasteisen vaurioitumisen: pienimmillään paikallisen mustelman, mutta vamman sijainnista riippuen jopa isomman verisuonen vaurion ja verenvuodon, hermovaurion tai sisäelimen vaurion. Nivelpinnalle yltäessään luumurtuma saattaa aiheuttaa postraumaattisen nivelrikon.
Kallomurtumaan voi liittyä keskushermoston vamma tai verenvuoto. Usean kylkiluun murtuma voi aiheuttaa keuhkopussin repeämän vaarallisine seurausilmiöineen. Nikaman murtuma voi saattaa selkäytimen puristuksiin, mikä voi pahimmillaan johtaa halvaantumiseen. Lantiorenkaan murtumaan liittyy muiden elinten vaurioitumisen vaara.
Paraneminen

Luunmurtuma paranee elimistön omassa luutumisprosessissa. Joskus sen edistämiseksi vaaditaan operatiivisia toimenpiteitä tai pitkäaikaista immobilisaatiota.
Primaarinen murtuman paraneminen perustuu inaktiivisina odottavien osteoblastien eli luusolun esiasteiden aktivoitumiseen. Aluksi murtuman seutuun syntyy verenvuotoa kun verisuonet vuotavat. Lähinnä murtumaviivaa oleva luu kuolee verenpuutteeseen ja periosteum irtoaa luusta. Luusolujen esiasteen solut alkavat lisääntyä ja muodostavat murtuma-alueen ympärille aktiivisen solusillan. Osteoblastit alkavat tuottaa ympärilleen luuväliainetta, ja murtumakohdan ympärille syntyy epäkypsästä luusta tuppi eli kallus. Luusolujen aktiviteetti vahvistaa kallusta, ja muodostuu lamellaarista luuta. Kallus ohenee ja murtumakohta alkaa muistuttaa alkuperäisen luun organisaatiota. Lopulta murtumakohta on lujittunut murtumaa edeltävään vahvuuteen.
François Luxembourg

François Luxembourg.
François Luxembourg (oik. François Henri de Montmorency-Bouteville, Piney-Luxemburgin herttua (8. tammikuuta 1628 Pariisi – 4. tammikuuta 1695 Versailles) oli ranskalainen sotilas ja Ranskan marsalkka vuodesta 1675. Hän komensi Ranskan Alankomaissa operoivaa armeijaa vuosina 1677–78 ja 1690–95. Hän oli komentajana kärsivällinen, mutta nopea havaitsemaan pienetkin mahdollisuudet ja tarttumaan niihin. Hän oli Ranskan kyvykkäin kenraali yhdeksänvuotisen sodan aikana ja Ranskan marsalkka Louis II Condén serkku.
Ranskan-Hollannin sota

Luxembourg komensi Ranskan-Hollannin sodan aluksi Ranskan puolella olleiden Münsterin piispan ja Kölnin vaaliruhtinaan yhdistynyttä armeijaa, vaikka korvasikin tilapäisesti Condén Ranskan armeijan Alankomaissa taistelleen puoliskon johdossa vuonna 1672. Luxembourg korvasi kaatuneen Henri Turennen Reinin armeijan komentajana 1676, mutta oli altavastaajana liian pienellä armeijallaan. Vuonna 1677 hän johti Pohjois-Ranskassa Casselin taistelussa Ranskan armeijan vasenta siipeä, joka torjui hollantilaisten hyökkäyksen. Hänen johtamansa armeija operoi Espanjan Alankomaissa 1678 piirittäen Monsin ja painostaen siten hollantilaisia rauhaan. Hän johti ranskalaisia Saint-Denisin taistelussa, joka käytiin 14. elokuuta Monsin lähellä, 4 päivää rauhansopimuksen solmimisen jälkeen.
Ranskan-Hollannin sota > Yhdeksänvuotinen sota

Luxembourg voitti Ranskan vastaisen liittokunnan armeijan Fleurusin taistelussa 1. heinäkuuta 1690 lyömällä vastapuolen oikean siiven hollantilaisen ratsuväen. Hän piiritti ja valtasi Monsin 15. maaliskuuta – 10. huhtikuuta 1691. Hän kävi Steenkirkin taistelun 3. elokuuta 1692 Ranskan päävastustajan, Alankomaiden käskynhaltija ja Englannin kuningas Vilhelm III Oranialaisen kanssa, ja vaikka hollantilaiset yllättivät ranskalaiset, taistelun tulokseksi jäi ratkaisematon. Luxembourg kohtasi Vilhelmin uudestaan Landenin taistelussa 29. heinäkuuta 1693 ja voitti hollantilaisset murtamalla heidän linnoitetut asemansa kolonnataktiikkaa enteilevällä hyökkäyksellä.
Luxembourg sairastui palatessaan Versaillesiin talveksi 1694–95 ja kuoli 4. tammikuuta 1695. Häntä seurasi François Villeroi Ranskan Alankomaissa operoivan armeijan komentajana.
Hubert Lyautey

Hubert Lyautey
Louis Hubert Gonzalve Lyautey (17. marraskuuta 1854 Nancy – 27. heinäkuuta 1934 Thorey-Lyautey) oli ranskalainen kenraali ja Ranskan marsalkka vuodesta 1921.
Lyautey oli koulutukseltaan ratsuväkimies. Hänellä oli aristokraattinen tausta ja hän oli kuningasmielinen. Lyautey sitoutui kristilliseen sosialismiin ja julkaisi arvostetussa Revue des deux mondes -lehdessä kiistanalaisen artikkelin, jossa hän arvosteli upseereita muun muassa siitä, että he välittivät enemmän hevosistaan kuin miehistään. Kun tämä yhdistettiin Lyauteyn osin epäsovinnaisiin elämäntapoihin (häntä muun muassa epäiltiin homoseksuaaliksi), hän sai siirron kaukaiseen Tonkiniin. Tonkinissa Lyauteyn esimies oli Joseph Gallieni, jonka rauhallisen valloitusmetodin kiihkeä kannattaja Lyauteystä tuli. Lyautey seurasi Gallienin mukana Madagaskarille, missä Lyautey sai tehtäväkseen rauhoittaa saaren eteläosan. Vuonna 1903 Algerian kenraalikuvernööri pyysi saada nimenomaan Lyauteyn rauhoittamaan maan lounaisosaa, jota marokkolaiset ryöstelijät häiritsivät. Algeriassa Lyautey otti käyttöön lentävät osastot ja valtasi Marokon sulttaanin nimellisesti hallitsemalta alueelta tukikohtia ranskalaisille. Vuonna 1910 Lyautey sai kutsun takaisin Ranskaan, jossa hän sai komennettavakseen armeijakunnan. Vuonna 1912 Lyautey palasi takaisin Marokkoon ja hänestä tuli maan ensimmäinen kenraaliresidentti. Hän toimi sotaministerinä vuosina 1916–1917 ja sai Ranskan marsalkan arvon vuonna 1921. Vuonna 1925 Lyautey siirtyi eläkkeelle, koska hänen toimiaan Rifin sodan aikana oli kritisoitu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hubert Lyautey Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  Musée d'Orsay 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Luqman

Luqmanin taustalla on nähty yhtäläisyyksiä kreikkalaisen sadunkertoja Aisopoksen tarinoihin (Velázquez, Museo del Prado, 1639-41)
Luqman (arab. لقمان‎, luqmān) eli Luqmanin suura on Koraanin 31. suura ja sisältää 34 jaetta. Nöldeken ikäluokituksessa suura on "mekkalainen", paitsi jakeet 27–29, joita pidetään muita myöhäisempiä eli "medinalaisina".
Suuran nimi tulee jakeissa 12–19 esiintyvästä arvoituksellisesta henkilöstä "Luqman", jolle on annettu "viisaus".
Sisältö > Tunnusmerkkejä, varoituksia ja lupauksia

Suura alkaa edellisen suuran tavoin mystisillä kirjaimilla ALM. Jakeet 2–5 kertovat, että suura on osoitettu niille, jotka tekevät hyvää, eli suorittavat rukouksensa ja antavat säädetyt almut. Näille luvataan menestystä.
ALM
Nämä ovat Viisauden Kirjan jakeita;
johdatukseksi ja armoksi niille, jotka hyvää tekevät.
Niille, jotka suorittavat rukouksensa ja antavat säädetyt almut ja ovat varmat tulevasta elämästä.
He saavat Herraltansa johdatuksen, ja he ovat niitä, jotka menestyvät.
Jakeissa 6 ja 7 kerrotaan niistä, jotka korskeasti torjuvat heille esitetyt merkit ja Viisauden kirjan; heitä odottaa tuskallinen tuomio. Vastakohtana tälle jakeet 8 ja 9 lupaavat uskoville autuaiden tarhat ikuiseksi asuinsijaksi.
Jae 10 antaa esimerkkejä Jumalan merkeistä ja luomistyöstä. Taivas on pystytetty ilman tukipylväitä ja vuoret on luotu sitä varten, ettei maa horjuttaisi ihmisiä. Jae 11 todistaa väärämielisten ajattelun harhaiseksi:
10. Hän on luonut taivaat ilman tukipylväitä, kuten voit nähdä, ja Hän on sijoittanut vuoria maan kamaralle, jottei se sinua horjuttaisi, ja Hän on levittänyt ympäri maata kaikenlaisia elollisia olentoja. Me lähetämme myös sateen taivaasta maan päälle ja kasvatamme monenlaisia hyödyllisiä kasveja.

11. Tällainen on Jumalan luomakunta. Näytä nyt minulle, mitä ne, jotka on asetettu Jumalan rinnalle, ovat luoneet. Niin, väärämieliset ovat suuren harhan vallassa.
Sisältö > Luqmanin neuvot (jakeet 12–19)

Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan suuran keskellä oleva jakso lainaa Lähi-idän sananlaskuperinteestä ja arameankielisestä romaanista Ahiqar, joka sisältää suuran esittelemiä ajatuksia. Myös persialaisessa kirjallisuudessa on useita tekstejä, joissa isä neuvoo poikaansa.
Jakeissa Luqman, jolle on annettu viisautta, antaa neuvoja pojalleen. Ketään ei saa asettaa Jumalan rinnalle, omista vanhemmista on huolehdittava, on suoritettava rukoukset, kehotettava hyvän tekemiseen ja kiellettävä paha, pysyttävä lujana mitä tahansa elämässä sitten sattuukin, vältettävä ylpeyttä ja käyttäydyttävä sävyisästi ja hillitysti.
Sisältö > Tunnusmerkkejä, varoituksia ja lupauksia

Suuran loppuosa (20–34) esittää jälleen Jumalan tunnusmerkkejä sekä antaa varoituksia ja lupauksia. Jakeet 31–32 antavat esimerkkejä merenkulun alalta:
31. Etkö havaitse, miten laivat Jumalan siunaamina purjehtivat merellä, jotta Hän voisi näyttää teille erään merkeistään? Totisesti, tässä on merkkejä jokaiselle lujana pysyvälle ja kiitolliselle ihmiselle.
32. Ja kun aallot vyöryvät heidän päälleen kuin vuoret, niin he rukoilevat Jumalaa uskoen Häneen täydellisesti, mutta kun Hän pelastaa heidät maihin, niin vain muutamat heistä kulkevat oikeata tietä. Vain sopimusten rikkojat ja kiittämättömät väittelevät Meidän merkkejämme vastaan.
Luqmanin hahmo

Hämeen-Anttilan mukaan Luqmanin nimestä on esitetty useita arvauksia. Islamoppaan mukaan muslimit katsovat hänen olleen erään filosofin, jonka muistoa arabialaiset kunnioittavat, mutta jota ei tunneta juutalaisten pyhissä kirjoissa. Hänen sanotaan olleen neekeriorja, ja hänen nimeensä liittyvät tarut ovat niin Aisopoksen tarujen kaltaisia, että niiden tavallisesti arvellaan olevan yhteistä alkuperää, mikä tuntuukin uskottavalta.
Koraanin lisäksi Luqman neuvoineen esiintyy myös monissa haditheissa, jotka Koraanin tavoin kuuluvat islamin pyhiin kirjoituksiin.
Lumbeet

| Lumbeet |
| --- | --- |
Väkiluku:  yli 50 000
Asuinalueet:  Yhdysvallat (Pohjois-Carolina, Virginia ja Pennsylvania)
Kielet:  englanti
Uskonnot:  Kristinusko
Lumbeet ovat pohjoisamerikkalainen väestöryhmä, joka asuu pääosin Pohjois-Carolinassa. Lumbeiden alkuperä on kiistanalainen, mutta he itse pitävät itseään intiaaneina. Useiden historiallisten dokumenttien perusteella he ovat afroamerikkalaisten, intiaanien ja valkoihoisten risteymiä. Vuonna 1956 liittovaltion kongressi viimein tunnusti lumbeet laillisesti intiaaneiksi, mutta epäsi heiltä intiaaneille tarkoitetun liittovaltion tuen.
Lyhyt historia > Lumbeiden synty

Ensimmäiset maininnat lumbeista tulivat 1730-luvulla Pohjois-Carolinasta Appalakkien vuoriston jokialueelta, jonne oli muodostunut pääosin intiaanipakolaisista  muodostunut väestöryhmä. Tätä ryhmää alettiin kutsua lumbee-nimellä läheisen Lumberjoen mukaan.  Monet seka-avioliitot afroamerikkalaisten kanssa lisäsivät lumbeiden monikansallista kokonaiskuvaa.  Heihin liittyi myös brittiläisiä ja skottilaisia siirtolaisryhmiä.
Jo 1700-luvun aikana lumbeiden pääkieleksi muotoutui englannin kieli. Suurin osa heidän väestöstään tunnusti kristinuskoa vuosisadan lopulta eteenpäin, mutta ympäristön valkoinen väestö vieroksui heidän yhteisöään ja luki heidät värillisiksi.  Lumbeiden kohtelu pysyi huonona koko 1800-luvun. Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioiden joukot pakottivat monet lumbeet työskentelemään linnoitustöissä epäinhimillisissä olosuhteissa ja Amerikan kodinturvajoukot terrorisoivat jatkuvasti heidän kommuunejaan.
Lyhyt historia > Sisällissodan aikaan

Sisällissodan jälkeen eräänlaisena Robin Hoodina legendaksi noussut Henry Berry Lowrie kokosi lumbeiden ja mustien orjien joukosta sissijoukon, joka erikoistui ryöstämään rikkaiden amerikkalaisten maatiloja. Ryöstämänsä omaisuuden Lowrie jakoi köyhille intiaaneille ja mustille. Kodinturvajoukot jäljittivät Lowrien sissejä, mutta nämä käyttivät hyödykseen laajoja suo-alueita ja onnistuivat toistuvasti pakenemaan.  Sodan jälkeen Lowrien johtama lumbeiden joukko kahakoi myös Yhdysvaltain armeijan ja Ku Klux Klanin kanssa kunnes tilanne rauhoittui Lowrien kadottua 1870-luvun alussa.
Lyhyt historia > Valtion tunnustus

Vuonna 1885 Pohjois-Carolinan eduskunta tunnusti lumbeet intiaaneiksi, mutta vain kaksi vuotta myöhemmin heiltä kiellettiin avioliitot mustien kanssa. Seuraavan vuosisadan alussa lumbeiden viralliseksi nimeksi tuli "Robesonin piirikunnan intiaanit" (Indians of Robeson County). Kun intiaaniheimoja alettiin laskea ja rekisteröidä, alkoivat lumbeet pyrkiä omaksi heimokseen. Bureau of Indian Affairs (BIA) lähetti tutkijansa selvittämään lumbeiden alkuperää. Tutkijat olettivat kansan olevan cheraw- ja siouan-intiaanien jälkeläisiä. Vuonna 1956 asia käsiteltiin kongressissa ja esitys meni läpi. Esityksessä heitä ruvettiin kutsumaan lumbee-heimoksi; nimi itse tulee heidän maidensa läpi virtaavasta Lumber-joesta.
Lyhyt historia > 1900-luvun kahakka Ku Klux Klanin kanssa

Vuonna 1958 Ku Klux Klan ryhtyi kampanjoimaan lumbeita vastaan, ja poltti muun muassa ristejä näiden pihoilla Robesonin piirikunnan alueella.  Tilanne johti välienselvittelyyn 18. tammikuuta 1958, jolloin klaanin tarkoitus oli järjestää  suurmielenosoitus lumbeita vastaan 5 000 miehen voimin. Lopulta paikalle saapui vain 50 klaanilaista. Kokoontuminen päättyi Hayes Pondin taisteluun, jossa kokouspaikan piirittäneet 500 lumbeeta ajoivat klaanin jäsenet pakoon. Tapaus toi lumbeille paljon julkisuutta ja Ku Klux Klan ei koskaan kokoontunut uudelleen Robesonin piirikunnan alueella.
Lyhyt historia > Nykypäivän lumbeet

Vuonna 1969 lumbeiden korkeakoulusta tuli Pembroken Valtionyliopisto, joka nykyään on osa Pohjois-Carolinan Valtionyliopiostoa. Lumbeiden määrä on kasvanut tasaiseen tahtiin ja vuonna 2010 heidän väestömääränsä oli yli 50 000 intiaania.
Taustatietoa

Kun Pohjois-Carolinassa oli väestönlaskenta 1753, sieltä ei löydetty yhtäkään intiaania, sillä alkuperäinen intiaaniväestö oli siirretty muualle, ja lumbeita ei hyväksytty intiaaneiksi.  Vuoden 1790 väestönlaskennassa lumbeiden esi-isät luettiin vapaiksi orjiksi tai mulateiksi. Ensimmäisen kerran heitä kutsuttiin intiaaneiksi 1867, kun kahta heimon jäsentä epäiltiin murhasta. Kuitenkin 1870 väestönlaskennassa heidät laskettiin edelleen mulateiksi. 1885 esitettiin näkemys, jonka mukaan lumbeet olisivat Englannin kadonneesta siirtokunnasta pakoon lähteneiden eurooppalaisten ja intiaanien jälkeläisiä. Tosin tällä väitteellä saattoi olla poliittisia tarkoitusperiä: sillä saatettiin erottaa lumbeet vapaista afroamerikkalaisista, jotka äänestivät republikaaneja.
Lumbeiden alkuperästä on useita eri versioita, ja heidät on nähty Roanoken siirtokunnan lisäksi myös intiaanien ja espanjalaisten sekä portugalilaisten jälkeläisinä. Lumbeet itse väittävät polveutuneensa valkoisista, mutta kertovat omaavansa myös cherokeiden verta. Cherokeet vastustivat pitkään lumbeiden tunnustamista intiaanikansaksi, eivätkä edelleenkään hyväksy täysin lumbeille myönnettyjä intiaanien oikeuksia.
Lyhytkarvasaukko

| Lyhytkarvasaukko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Alaheimo::  Saukot Lutrinae
Suku::  Lutrogale
Laji::  perspicillata
Kaksiosainen nimi
 Lutrogale perspicillata  (I. Geoffroy Saint-Hilaire, 1826) 
 Lyhytkarvasaukon levinneisyys
Katso myös
   Lyhytkarvasaukko Wikispeciesissä   Lyhytkarvasaukko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lutrogale perspicillata
Lyhytkarvasaukko eli intiansaukko (Lutrogale perspicillata) on aasialainen joissa elävä näätäeläin, sukunsa ainoa laji. Se on yksi suurimmista näätäeläimistä ja kasvaa yli metrin mittaiseksi ja painaa 7–11 kiloa. Se on IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa vaarantunut laji.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Intiansaukko (Lutrogale perspicillata)
iNaturalist: Intiansaukko (Lutrogale perspicillata)
ITIS: Lutrogale perspicillata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lutrogale perspicillata (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lutrogale perspicillata:  Wikidata: Q754737  Wikispecies: Lutrogale perspicillata  ADW: Lutrogale_perspicillata  BOLD: 899591  CoL: 3WGKH  EoL: 46559135  GBIF: 2433686  iNaturalist: 41856  IRMNG: 10769263  ITIS: 621919  IUCN: 12427  MSW: 14001127  NCBI: 452644  OBIS: 404088  Open Tree of Life: 310488  Paleobiology Database: 159254  Paleobiology Database: 159254  SeaLifeBase: 71070  Species+: 7181  WoRMS: 404088 
Lutra perspicillata:  Wikidata: Q41084365  GBIF: 5787249  MDD: 1005851
Lyaasit

Lyaasit ovat entsyymejä, jotka katkaisevat atomien välisiä kovalenttisia sidoksia ja katalysoivat uusien sidosten muodostumista. Tyypillisiä reaktioita ovat eliminaatioreaktiot muodostaen kaksoissidoksia tai rengasrakenteita tai additioreaktiot kaksoissidokseen. Lyaasit poikkeavat hydrolaaseista siten, että ne eivät katalysoi hydrolyysiä eli veden liittämistä. Reaktioissa ei myöskään tapahdu hapetus- tai pelkistysreaktioita. Monien lyaasien katalysoimat reaktiot ovat reversiibeleitä ja voivat tapahtua kumpaan suuntaan tahansa riippuen olosuhteista. Additioreaktioissa lyaaseja kutsutaan usein syntaaseiksi. Kaikkien lyaasien ryhmään kuuluvien entsyymien EC-numeron ensimmäinen numero on 4.
Lyaasien luokittelu

Lyaasit luokitellaan 7 alaryhmään kansainvälisen biokemian ja molekyylibiologian järjestön IUBMB:n luokittelujärjestelmän mukaisesti. Luokittelu perustuu entysymien katalysoimiin reaktioihin ja on seuraava:
EC 4.1.x.x - Entsyymit hajottavat kahden hiiliatomin välisen sidoksen. Tähän luokkaan kuuluvat esimerkiksi dekarboksylaasit.
EC 4.2.x.x - Ryhmän lyaasit katalysoivat hiilen ja hapen välisen sidoksen katkaisemista.
EC 4.3.x.x - Ryhmän lyaasit hajottavat hiilen ja typen välisen sidoksen ja muodostavat kaksoissidoksia tai rengasrakenteita.
EC 4.4.x.x - Tämän ryhmän lyaasit katalysoivat hiilen ja rikin välisen sidoksen katkeamista eliminoiden rikkivetyä.
EC 4.5.x.x - Entsyymit katalysoivat hiilen ja halogeenien välisen sidoksen hajottamista
EC 4.6.x.x - Ryhmän entsyymit hajottavat hiilen ja fosforin välisen kovalenttisen sidoksen. Tähän ryhmään kuuluvat muun muassa nukleotidisyklaasit.
EC 4.99.x.x - Muut lyaasit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lyaasit Wikimedia Commonsissa
Lübeck-Travemünde F4

| Lübeck-Travemünde F4 |
| --- | --- |

Tyyppi:  aseistettu meritiedustelukone
Valmistaja:  Flugzeugwerft Lübeck-Travemünde GmbH, Travemünde Privall
Valmistumisvuosi:  1917–1918
Valmistusmäärä:  34 
Lübeck-Travemünde F4 oli Saksan keisarikunnan laivaston käytössä ollut kaksitasoinen ja yksimoottorinen vesi- ja tiedustelulentokone, jonka voimanlähteenä oli 200 hevosvoiman Benz Bz IV.
Koneita valmistui 1917–1918 kaikkiaan 34 kappaletta ja niiden runkonumerot olivat 1971–1973, 2135 ja 7001–7030.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&011.030000011,3 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&016.070000016,7 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004,0 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&067.064000067,64 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01366.&&&&001 366 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Benz Bz.IV kuusisylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&0150.&&&&00150 kW (&&&&&&&&&&&&0200.&&&&00200 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0138.&&&&00138 km/h
Aseistus
1 × Parabellum-konekivääri etuohjaamossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lübeck-Travemünde F4 Wikimedia Commonsissa
Grey, Peter ja Thetford, Owen: German Aircraft of the First World War.  Lontoo:  Putnam, 1987.  ISBN 0-85177-809-7  (englanniksi)
Glenne, Roar: Lubeck-Travemunde F.4l Cabinet - 1920 -1927 Marinemuseet / Forsvarets museer. Arkistoitu 11.8.2018. Viitattu 11.8.2018 (norjaksi).
Lufthavn. Ett fly på vannet. Lübeck-Travemünde F4, F.46 fra Marinens flyvåpen. Norsk Luftfartsmuseum / DigitaltMuseum. Viitattu 11.8.2018 (norjaksi).
Lübeck Travemünde F-4, 1918 samolotypolskie.pl. Viitattu 11.8.2018 (puolaksi).
Luxury Spit

Luxury Spit on vuonna 1994 perustettu oululainen yhtye. Yhtyeen laulaja-kitaristi ja laulujen tekijä on myös Radiopuhelimet-yhtyeessä soittava Antti Annunen. Yhtye on julkaissut pitkäsoiton, High Presentation (1998) sekä singlen Lady Ice / Waxman (1997) Rubber Rabbit Rock'n'Roll Recordsin kautta. Yhtyeen toinen pitkäsoitto We Are The Universe ilmestyi 13. maaliskuuta 2009.
Yhtyeen kokoonpano > Nykyinen kokoonpano

Antti Annunen – kitara ja laulu
Marko Nikula - rummut
Jukka Kangas - kitara (vuodesta 1996)
Mikko Heikkinen - basso (vuodesta 1998)
Yhtyeen kokoonpano > Entiset jäsenet

Maako Härönen - kitara (1994-1996)
Iiro Rahko - basso (1994-1996)
Tom Sirviö - basso (1996-1998)