stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kimia Alizadeh

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kimia Alizadeh |  Kimia Alizadeh |  Kimia Alizadeh |  |
Maa:   Iran
Naisten taekwondo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Muju 2017 | 62 kg |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2015 | 57 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | Hồ Chí Minhin kaupunki 2018 | 62 kg |  |
Kimia Alizadeh Zonouzi (کیمیا علیزاده زنوزی; s. 10. heinäkuuta 1998 Karaj, Iran) on iranilainen taekwondo-urheilija ja Iranin ainoa olympiamitalistinainen. Hän sai pronssia lajissaan Rion olympialaisissa
Alizadeh voitti vuonna 2014 nuorten maailmanmestaruuden 52 kg:n painoluokassa sekä kultaa nuorten olympialaisten 63-kiloisten sarjassa.
Alizadeh saavutti Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2015 pronssia 57 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hävittyään välieräottelussa espanjalaiselle Eva Calvolle pistein 7−8, hän kukisti pronssiottelussa Ruotsin Nikita Glasnovicin 5−1. Seuraavana vuonna hän saavutti Mujun MM-kilpailuissa hopeaa 62-kiloisissa hävittyään loppuottelussa Norsunluurannikon Ruth Gbagbille pistein 9−19. Hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia 62 kg:n sarjassa 2018.
Alizadeh poistui Iranista tammikuussa 2020 tuntemattomaan paikkaan vastalauseena Iranin yhteiskunnalliselle tilanteelle. Some-ilmoituksessaan hän sanoi, että hänen voittoaan on käytetty propagandistisesti hyväksi ja häntä on nöyryytetty naisena. Uutislähteiden mukaan hän harjoittelee Alankomaissa.
Alizadeh sijoittui Tokion olympialaisissa vuonna 2021 neljänneksi 57 kg:n sarjassa. Hän osallistui kisoihin pakolaisten olympiajoukkueen väreissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kimia Alizadeh Wikimedia Commonsissa
Kimiko Hashimoto

| Kimiko Hashimoto> 橋本 きみ子.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kimiko Hashimoto
Syntynyt: 17. helmikuuta 1953 (ikä 71) Chiba, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Koripalloilija
Pituus:  166 cm
Paino:  65 kg
Maajoukkueet
:   Japani
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Japani> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kolumbia 1975 |  |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Teheran 1974 |  |  |
Kimiko Hashimoto (jap. 橋本 きみ子, Hashimoto Kimiko, s. 17. helmikuuta 1953 Chiba) on japanilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Hashimoto kuului Japanin naisten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa MM-hopeaa Kolumbiassa 1975. Mitali oli Tokion kesäolympialaisiin 2020 asti Japanin ainoa koripallon olympia- tai MM-mitali aikuisten tasolla. Hashimoto kuului myös Japanin viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Montréalin kesäolympialaisissa 1976 ja Aasian kisoissa 1974 kultaa voittaneeseen kokoonpanoon.
Aiheesta muualla

Kimiko Hashimoto Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Toinen profiili FIBA Archive (englanniksi)
Japanin joukkue – MM-kilpailut 1975
4 Hayashida ·
5 Furuno ·
6 Aonuma ·
7 Ōtsuka ·
8 Namai ·
9 Miyamoto ·
10 Hashimoto ·
11 Yamamoto ·
12 Kadoya ·
13 Satake ·
14 Wakitashiro ·
15 Fukui ·
Valmentaja Ozaki
Keltapinsettikala

| Keltapinsettikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Perhokalat Chaetodontidae
Suku::  Forcipiger
Laji::  flavissimus
Kaksiosainen nimi
 Forcipiger flavissimus  Jordan & McGregor, 1898 
Katso myös
   Keltapinsettikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltapinsettikala (Forcipiger flavissimus) on perhokaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Keltapinsettikala kasvaa 22 cm pitkäksi. Sen otsa on musta, leuka valkoinen, muuten kala on keltainen pyrstöntyven mustaa läikkää lukuun ottamatta.
Alkuperä

Keltapinsettikala on kotoisin Indopasifiselta merialueelta.
Käyttäytyminen

Keltapinsettikala on aggressiivinen omia lajitovereitaan kohtaan, mutta muuten rauhallinen.
Keltapinsettikala syö joskus koralleja, joten se ei aina sovi riutta-akvaarioon. Se ei ole yhtä nirso ruoan suhteen kuin pinsettikala, mutta sekin tarvitsee akvaarion, jossa on elävää kiveä.
Kala käyttää pitkää nokkaansa ruoan nyppimiseen elävästä kivestä ja saattaa päätyä outoihin asentoihin, jopa pää ylöspäin. Se kykenee myös sylkemään vettä pinnan yläpuolelle.
Kivimo (täsmennyssivu)

Kivimo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kivimo, kylä Houtskarissa, Paraisilla
M/S Kivimo, yhteysalus Naantalissa
Kivimon lossi, lossi Roslaxin ja Kivimon välillä Houtskarissa, Paraisilla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kivimo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä

| Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä Samlingspartiets riksdagsgrupp |
| --- | --- |
 
  
 
Asema:  Valtioneuvosto
Perustettu:  22. toukokuuta 1907
Jäsenpuolueet:  Kansallinen Kokoomus
Puheenjohtaja:  Matias Marttinen
Vaalipiiri:  Suomen valtiopäivät
Varapuheenjohtajat:   Pia Kauma  Sinuhe Wallinheimo  Mari-Leena Talvitie 
Pääsihteeri:  Mikko Kortelainen
Edustus:  48 / 200
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä (lyhenne kok) on Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajien muodostama yhteistyöelin Suomen valtiopäivillä eduskunnassa. Eduskuntaryhmien asemasta säädetään laissa eduskuntaryhmien tuesta, eduskunnan työjärjestyksessä ja muissa eduskunnan omissa säädöksissä.
Historiaa

Kokoomuksen eduskuntaryhmä on perustettu ja aloittanut katkeamattoman toiminnan vuonna 1918, eli samana vuonna kuin Kokoomus-puolue rekisteröityi puolueeksi.
Kokoomuksen eduskuntaryhmän pitkäaikaisin ryhmäpuheenjohtaja on ollut kansanedustaja Ben Zyskowicz. Hän toimi eduskuntaryhmän puheenjohtajana yhtäjaksoisesti aikavälillä 9. helmikuuta 1993 – 1. helmikuuta 2006, kunnes hänet korvasi loppuajaksi vaalikaudelle 2003-2007 kansanedustaja Jyri Häkämies. Tämän jälkeen Zyskowicz toimi eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtajana kesäkuuhun 2011 asti.
Muita merkittäviä eduskuntaryhmän puheenjohtajina toimineita Kokoomuksen kansanedustajia:
Paavo Virkkunen, joka toimi useaan otteeseen myös eduskunnan puhemiehenä
Pekka Pennanen, joka toimi myös Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1936–1942, lisäksi hän on Kokoomuksen pitkäaikaisin kansanedustaja (42 valtiopäivät)
Edwin Linkomies, joka toimi eduskuntaryhmän puheenjohtajana jatkosodan alkuvaiheessa ja tämän jälkeen Kokoomuksen puheenjohtajana ja pääministerinä
Arvo Salminen, joka toimi myös Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1946–1955
Jussi Saukkonen, joka toimi myös Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1955-1965
Juha Rihtniemi, joka toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1962 ja 1968 sekä Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1965-1971
Raimo Ilaskivi, joka toimi myöhemmin monta vuotta Helsingin kaupungin kaupunginjohtajana ja ylipormestarina
Iiro Viinanen, joka tuli myöhemmin erityisen tunnetuksi Esko Ahon hallituksen valtiovarainministerinä
Kimmo Sasi, joka on tullut myöhemmin tunnetuksi useista valtioneuvoston ja kansainvälisistä luottamustehtävistä
Historiaa > Vaalikausi 2007–2011

Vaalikaudella 2007–2011 Kokoomuksen eduskuntaryhmään kuului eduskuntavaalien 2007 jälkeisestä ryhmän järjestäytymisestä, maaliskuusta 2007 alkaen, 50 kansanedustajaa. Kansanedustaja Merikukka Forsiuksen vuonna 2008 tapahtuneen ryhmään liittymisen jälkeen ryhmään kuului kauden loppuun asti 51 edustajaa, mikä teki Kokoomuksen eduskuntaryhmästä eduskunnan suurimman ryhmän yhdessä Keskustan eduskuntaryhmän kanssa.
Eduskuntaryhmää johti huhtikuusta 2007 lähtien koko kauden kansanedustaja Pekka Ravi.
Historiaa > Vaalikausi 2011–2015

Vaalikaudella 2011–2015 Kokoomuksen eduskuntaryhmään kuului eduskuntavaalien 2011 jälkeisestä ryhmän järjestäytymisestä, huhtikuusta 2011 alkaen, 44 kansanedustajaa. Samalla Kokoomuksen eduskuntaryhmä nousi ensimmäistä kertaa Suomen historiassa vaalien jälkeen eduskunnan suurimmaksi eduskuntaryhmäksi. Eduskuntaryhmien kesken tehdyn herrasmiessopimuksen mukaisesti suurin ryhmä voi yrittää valtioneuvoston (hallituksen) ja hallitusohjelman muodostamista ensimmäisenä, joten Kokoomuksen eduskuntaryhmä nimitti hallitustunnustelijaksi puheenjohtajansa, kansanedustaja Jyrki Kataisen. Kokoomuksen eduskuntaryhmä ja puoluevaltuusto vahvistivat yhteisessä kokouksessaan kesäkuussa 2011 hallitustunnustelija Kataisen esityksen perusteella ehdokkaansa pääministeriksi sekä valtioneuvoston jäseniksi, ehdotuksen hallitusohjelman hyväksymisestä ja päätöksen näiden edellä mainittujen ehdotusten siirtämiseksi eduskunnan hyväksyttäväksi.[lähde? ]
Pekka Ravi valittiin yksimielisesti huhtikuussa 2011 jatkamaan ryhmän puheenjohtajana myös vaalikauden 2011-2015 alkupuolella tilapäisesti, kunnes eduskuntavaalien myötä valittu uusi eduskunta oli saanut nimitettyä kesäkuuhun 2011 asti kestäneiden hallitusneuvottelujen jälkeen uuden valtioneuvoston ja uuden eduskunnan puhemiehistön.[lähde? ]
Historiaa > Vaalikausi 2019–2023

Kansanedustaja Ilkka Kanerva kuoli kesken kauden.
Historiaa > Vaalikausi 2023–2027

Ryhmän koko kaudella on 48 edustajaa.
Ryhmän puheenjohtajisto

Kesäkuussa 2011 eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi nimitettiin yksimielisesti kansanedustaja Jan Vapaavuori. Ensimmäiseksi varapuheenjohtajiksi nimitettiin Lenita Toivakka, toiseksi varapuheenjohtajaksi Petteri Orpo ja kolmanneksi Outi Mäkelä. Toivakka oli toiminut varapuheenjohtajana vuodesta 2010 ja Orpo vuodesta 2007. Outi Mäkelä oli uusi ryhmän puheenjohtajistossa.
Marraskuussa 2012 Vapaavuori nimitettiin Kataisen hallituksen elinkeinoministeriksi Jyri Häkämiehen erottua tehtävästä. Hänet korvasi ryhmän puheenjohtajana yksimielisellä päätöksellä kansanedustaja Petteri Orpo. Orpon tilalle ryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi valittiin äänestyksen jälkeen kansanedustaja Arto Satonen.
Kesäkuussa 2014 Orpo aloitti Stubbin hallituksen maa- ja metsätalousministerinä ja Arto Satosesta tuli eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Lenita Toivakasta tuli Stubbin hallituksen Eurooppa- ja ulkomaankauppaministeri ja Outi Mäkelä nousi ryhmän ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Ben Zyskowiczista tuli toinen ja Heikki Autosta kolmas varapuheenjohtaja.
Huhtikuussa 2015 Satonen valittiin jatkamaan eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Eduskuntaryhmän ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi valittiin jatkamaan kansanedustaja Outi Mäkelä Nurmijärveltä ja toiseksi varapuheenjohtajaksi kansanedustaja Ben Zyskowicz Helsingistä.
Eduskuntaryhmän uudeksi kolmanneksi varapuheenjohtajaksi valittiin kansanedustaja Sinuhe Wallinheimo. Wallinheimo on Kokoomuksen toisen kauden kansanedustaja Jyväskylästä.
Ryhmään kuuluneet kansanedustajat

Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään sen perustamisesta lähtien kuuluneet kansanedustajat
Merkittäviä henkilöitä > Puheenjohtajat

Pekka Ahmavaara 1918–1919
Juhani Arajärvi 1919–1922
Paavo Virkkunen 1922–1923, 1924–1926, 1927–1928, 1929
Juho Mannermaa 1923–1924
Pekka Pennanen 1926–1927, 1928–1929, 1929–1933, 1936–1941, 1943–1944
Taave Junnila 1933–1936
Edwin Linkomies 1941–1943
Toivo Horelli 1944–1945
Arvo Salminen 1945–1948, 1957–1958
Arvi Ahmavaara 1948–1954
Felix Seppälä 1954–1957
Päiviö Hetemäki 1958
Jussi Saukkonen 1958–1965
Juha Rihtniemi 1965
Erkki Tuuli 1965–1966
Olavi Lähteenmäki 1966–1970
Raimo Ilaskivi 1971–1973, 1975
Olavi Nikkilä 1973–1974
Antero Salmenkivi 1974–1975, 1975–1979
Pentti Sillantaus 1979–1983
Matti Jaatinen 1983–1984
Ulla Puolanne 1984–1987
Tapani Mörttinen 1987–1990
Iiro Viinanen 1990–1991
Kimmo Sasi 1991–1992
Ben Zyskowicz 1993–2006
Jyri Häkämies 2006–2007
Pekka Ravi 2007–2011
Jan Vapaavuori 2011–2012
Petteri Orpo 2012–2014
Arto Satonen 2014–2016
Kalle Jokinen 2016–2019
Kai Mykkänen 2019–2023
Matias Marttinen 2023–
Merkittäviä henkilöitä > Pääsihteerit

Wäinö Valkama 1918
Elli Tavastähti 1919–1921
Veli Kustaa Simelius 1922–1923
Juho Rannikko 1922–1926
Elli Tavastähti 1924–1926
Kaino Oksanen 1927–1929
Toivo Aalto-Setälä 1927–1929
Aina Lähteenoja 1929–1930
Arvi Ahmavaara 1929–1930
Alli Kallioniemi 1930–1932
Toivo Aalto-Setälä 1930–1932
Aarne Honka 1933–1944
Erkki Paavolainen 1939–1944
Arvo Pohjannoro 1945–1947
Päiviö Hetemäki 1945–1959
Usko Koski 1948–1950
Jaakko Hakala 1950–1956
Aune Innala 1951
Lauri Järvi 1956–1957
Aune Innala 1957–1959
Juha Rihtniemi 1958–1959
Olli Aulanko 1960–1962
Pentti Sillantaus 1963–1965
Esko Koppanen 1966–?
Ilkka Oksala 2001–2007
Tero Kallio 2007–2009
Sami Paatero 2009–2014
Laura Rissanen 2014–2018
Mikko Kortelainen 2018–
Aiheesta muualla

Kokoomuksen eduskuntaryhmä, eduskunta.fi
Eduskuntaryhmän ja ministeriryhmän raportteja
Eduskuntaryhmä, kokoomus.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Eduskuntaryhmä, eduskunta.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Kevytmetalli

Kevytmetallit ovat matalatiheyksisiä metalleja ja niiden seoksia. Kevytmetallille ei ole tarkkaa määritelmää, mutta useimmiten kevytmetalleiksi katsotaan alkuaineet ja seokset, joiden tiheys on alle 4 500 kg/m3.
Suurin osa kevytmetalleista on alkali- tai maa-alkalimetalleja. Tekniikassa tärkeimmät kevytmetallit ovat alumiini, magnesium ja titaani, sekä näiden seokset.
Kevytmetalliseokset > Alumiini

Alumiini ja sen seokset ovat kevyitä (puhtaan alumiinin tiheys 2,70 g/cm3), johtavat hyvin lämpöä ja sähköä, ja kestävät hyvin korroosiota monissa olosuhteissa, kuten ulkoilmassa. Useimmat alumiiniseokset ovat helposti muokattavia ja niitä voidaan valaa tai takoa. Alumiiniseokset ovat lujia painoonsa nähden, mikä tekee niistä hyödyllisiä ilmailussa ja muissa käyttökohteissa, missä keveys on tärkeää. Alumiinin käyttöä rajoittaa sen matala sulamispiste (660 °C). Alumiinin tärkeimmät seostusaineet ovat kupari, magnesium, pii, mangaani ja sinkki.
Kevytmetalliseokset > Magnesium

Magnesiumseoksissa yhdistyy magnesiumin keveys (1,74 g/cm3) suureen lujuuteen, minkä tähden niitä käytetään ilmailu- ja puolustusteollisuudessa sekä enenevässä määrin kuluttajaelektroniikassa. Kuten alumiinilla, magnesiumilla on suhteellisen matala sulamispiste (651 °C). Magnesiumseokset ovat kemiallisesti suhteellisen epävakaita, ja ovat erityisen alttiita meriveden aiheuttamalle korroosiolle. Nämä ominaisuudet rajoittavat sen käyttöä. Jauhemainen magnesium syttyy herkästi ja palaa kirkkaalla, kuumalla liekillä. Magnesiumin tärkeimpiä seostusaineita ovat alumiini, sinkki, mangaani ja eräät harvinaiset maametallit.
Kevytmetalliseokset > Titaani

Titaanilla ja sen seoksilla on lukuisia hyviä ominaisuuksia. Puhdas titaani on kevyttä (4,5 g/cm3) ja sillä on korkea sulamispiste (1668 °C); titaaniseokset ovat erittäin lujia mutta myös helposti työstettäviä ja taottavia. Titaanin suurin haittapuoli on sen reaktiivisuus korkeissa lämpötiloissa, minkä takia titaanin jalostuksessa, sulattamisessa ja valamisessa joudutaan käyttämään erikoismenetelmiä, jotka nostavat titaaniseosten hintaa. Tästä huolimatta titaani on erittäin korroosionkestävää matalissa lämpötiloissa. Titaaniseoksia käytetään ilmailu- ja avaruusteollisuudessa (tärkein käyttökohde), kirurgisissa implanteissa, petrokemian teollisuudessa ym. Titaanisankaiset silmälasit ovat myös suosittuja. Tärkeitä titaanin seostusaineita ovat alumiini, tina ja vanadiini.
Kerttu ja Hannu

| Kerttu ja Hannu> Gretel & Hansel |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oz Perkins
Käsikirjoittaja:  Oz Perkins Rob Hayes (käännä suomeksi)
Perustuu:  Grimmin veljesten satuun ”Hannu ja Kerttu”
Tuottaja:   Brian Kavanaugh-Jones  Fred Berger 
Säveltäjä:  Robin Coudert
Kuvaaja:  Galo Olivares
Leikkaaja:   Julia Wong  Josh Ethier 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Orion Pictures Automatik (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Orion Pictures
Ensi-ilta:   2020-01-3131. tammikuuta 2020  
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kerttu ja Hannu (engl. Gretel & Hansel) on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Oz Perkins. Se perustuu Grimmin veljesten satuun ”Hannu ja Kerttu”.
Kerttu ja Hannu sai ensi-iltansa 31. tammikuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kerttu ja Hannu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Luettelo Havaijin kuvernööreistä

| Havaijin kuvernööri |
| --- | --- |
 Governers of Hawaii Ke Kiaʻaina o Hawaiʻi
 Kuvernöörin lippu
 
 Nykyinen Josh Green 5. joulukuuta 2022 lähtien
Virka-asunto:  Washington Place
Nimittäjä:  suora kansanvaali
Kauden pituus:  4 vuotta (uusittavissa kerran)
Perustettu:  21. elokuuta 1959
Ensimmäinen:  Sanford Ballard Dole (territorio) William F. Quinn (osavaltio)
Palkka:  158 700 $ vuodessa
Kotisivut:  hawaii.gov/gov
Tämä on luettelo Havaijin kuvernööreistä (engl. Governor of Hawaii, havaijiksi Ke Kiaʻaina o Hawaiʻi). Havaijin kuvernööri on Havaijin hallinnon johtaja ja Havaijin asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Havaijin uusiin lakiesityksiin. Kuvernöörin virkakauden pituus on neljä vuotta ja ne on rajattu kahteen peräkkäiseen. Nykyisenä kuvernöörinä toimii Josh Green, joka astui virkaansa 5. joulukuuta 2022.
Mikäli kuvernööri ei voi hoitaa tehtäväänsä, hänen tilallaan toimii varakuvernööri. Havaijilla varakuvernööri toimii myös automaattisesti osavaltion sisäministerinä, ja hoitaa mm. nimien muutoksista ja sertifioi yhdysvaltalaisia dokumentteja, jotka on tarkoitus lähettää ulkomaille. Kuvernööri voi myös osoittaa varakuvernöörille muita rooleja tarpeen vaatiessa.
Pätevyysvaatimukset

Kuvernöörin kelpoisuusvaatimukset on lueteltu osavaltion perustuslaissa:
Vähintään 30-vuotias
Täydet poliittiset oikeudet Havaijin osavaltiossa
Asuinpaikka Havaijin osavaltion alueella vähintään viisi vuotta ennen vaaleja
Ei saa toimia muussa poliittisessa virassa tai ansiotyössä kuvernöörikautensa aikana
Lisäksi ehdokkaan tulee maksaa 750 dollarin ehdolleasettumismaksu.
Palkkio ja edut

Kuvernöörin virka-asuntona toimii Washington Place, joka on aiemmin toiminut Havaijin kuningattaren, Lili‘uokalanin, yksityisasuntona. Myös territorion kuvernöörin virka-asunto toimi samassa rakennuksessa.
Vuonna 2020 Kuvernöörin vuosipalkka oli 158 700 dollaria, joka 15. korkein Yhdysvaltain kuvernöörien keskuudessa.
Luettelo > Havaijin territorion kuvernöörit

Havaijin ollessa Yhdysvaltojen territorio Yhdysvaltain presidentti nimitti Havaijin kuvernöörin.
| # | Kuva | Kuvernööri | Astui virkaan | Lähti virasta | Nimittäjä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Sanford B. Dole | 14. kesäkuuta 1900 | 23. marraskuuta 1903 | William McKinley |
| 2 |  | George R. Carter | 23. marraskuuta 1903 | 15. elokuuta 1907 | Theodore Roosevelt |
| 3 |  | Walter F. Frear | 15. elokuuta 1907 | 30. marraskuuta 1913 | Theodore Roosevelt |
| 4 |  | Lucius E. Pinkham | 30. marraskuuta 1913 | 22. kesäkuuta 1918 | Woodrow Wilson |
| 5 |  | Charles J. McCarthy | 22. kesäkuuta 1918 | 5. heinäkuuta 1921 | Woodrow Wilson |
| 6 |  | Wallace R. Farrington | 5. heinäkuuta 1921 | 6. heinäkuuta 1929 | Warren G. Harding |
| 7 |  | Lawrence M. Judd | 6. heinäkuuta 1929 | 2. maaliskuuta 1934 | Herbert Hoover |
| 8 |  | Joseph Poindexter | 2. maaliskuuta 1934 | 24. elokuuta 1942 | Franklin D. Roosevelt |
| 9 |  | Ingram Stainback | 24. elokuuta 1942 | 8. toukokuuta 1951 | Franklin D. Roosevelt |
| 10 |  | Oren E. Long | 8. toukokuuta 1951 | 28. helmikuuta 1953 | Harry S. Truman |
| 11 |  | Samuel Wilder King | 28. helmikuuta 1953 | 26. heinäkuuta 1957 | Dwight D. Eisenhower |
| 12 |  | William F. Quinn | 29. elokuuta 1957 | 21. elokuuta 1959 | Dwight D. Eisenhower |
Lähde:
Luettelo > Havaijin osavaltion kuvernöörit

Havaijin liityttyä Yhdysvaltojen osavaltioksi 1959 sai se itse valita omat kuvernöörinsä kansanvaaleilla.
Havaijin osavaltion kuvernööreistä on demokraatteja ollut 5 ja republikaaneja 2.
| # | Kuva | Kuvernööri | Astui virkaan | Lähti virasta | Puolue | Varakuvernööri | Kausia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | William F. Quinn | 21. elokuuta 1959 | 3. joulukuuta 1962 | Republikaanit | James Kealoha | 1 |
| 2 |  | John A. Burns | 3. joulukuuta 1962 | 2. joulukuuta 1974 | Demokraatit | William S. Richardson | 3 |
| 2 |  | John A. Burns | 3. joulukuuta 1962 | 2. joulukuuta 1974 | Demokraatit | Thomas Gill | 3 |
| 2 |  | John A. Burns | 3. joulukuuta 1962 | 2. joulukuuta 1974 | Demokraatit | George Ariyoshi | 3 |
| 3 |  | George Ariyoshi | 2. joulukuuta 1974 | 1. joulukuuta 1986 | Demokraatit | Nelson Doi | 3 |
| 3 |  | George Ariyoshi | 2. joulukuuta 1974 | 1. joulukuuta 1986 | Demokraatit | Jean King | 3 |
| 3 |  | George Ariyoshi | 2. joulukuuta 1974 | 1. joulukuuta 1986 | Demokraatit | John D. Waihee III | 3 |
| 4 |  | John D. Waihe‘e III | 1. joulukuuta 1986 | 5. joulukuuta 1994 | Demokraatit | Ben Cayetano | 2 |
| 5 |  | Ben Cayetano | 5. joulukuuta 1994 | 2. joulukuuta 2002 | Demokraatit | Mazie Hirono | 2 |
| 6 |  | Linda Lingle | 2. joulukuuta 2002 | 6. joulukuuta 2010 | Republikaanit | James "Duke" R. Aiona Jr. | 2 |
| 7 |  | Neil Abercrombie | 6. joulukuuta 2010 | 1. joulukuuta 2014 | Demokraatit | Brian Schatz | 1 |
| 7 |  | Neil Abercrombie | 6. joulukuuta 2010 | 1. joulukuuta 2014 | Demokraatit | Shan Tsutsui | 1 |
| 8 |  | David Ige | 1. joulukuuta 2014 | 5. joulukuuta 2022 | Demokraatit | Shan Tsutsui | 2 |
| 8 |  | David Ige | 1. joulukuuta 2014 | 5. joulukuuta 2022 | Demokraatit | Doug Chin | 2 |
| 8 |  | David Ige | 1. joulukuuta 2014 | 5. joulukuuta 2022 | Demokraatit | Josh Green | 2 |
| 9 |  | Josh Green | 5. joulukuuta 2022 | Virassa | Demokraatit | Sylvia Luke | 1 |
Lähde:
Kenraali Rafael Urdanetan silta

| Kenraali Rafael Urdanetan silta |
| --- | --- |

Ylittää:  Maracaibojärven suun
Sijainti:  Maracaibo, Venezuela
Siltatyyppi:  vinoköysisilta
Pituus:  8 678 m
Korkeus:  86,6 m
Avattu liikenteelle:  1962
Koordinaatit:  10°34′27.38″N, 71°34′33.73″W
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kenraali Rafael Urdanetan silta on Venezuelassa sijaitsevan Maracaibojärven suun ylittävä vinoköysisilta. Se valmistui vuonna 1962, ja sen pituus on 8,7 kilometriä.
6. huhtikuuta 1964 siltaa alittamassa ollut laiva törmäsi siihen, jolloin yksi sillan jänneväleistä sortui veteen. Onnettomuudessa kuoli seitsemän ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kenraali Rafael Urdanetan silta Wikimedia Commonsissa