stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taisto Tammi

Taisto Tammi vuonna 1960.
Taisto Lundberg, taiteilijanimeltään Taisto Tammi, (10. joulukuuta 1945 Kuusankoski – 5. helmikuuta 1979 Tampere) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hän oli ensimmäinen äänilevylle laulanut suomalainen romanilaulaja ja tuli tunnetuksi etenkin Toivo Kärjen tangojen tulkitsijana.
Ennen iskelmäuraansa Lundberg oli työskennellyt maalarina. Tammen ura alkoi hänen voitettuaan vuonna 1962 Kotkassa järjestetyn iskelmälaulukilpailun. Kilpailun tuomaristoon kuulunut Eero Väre vinkkasi nuoresta lahjakkuudesta Fazerin tuotantopäällikölle Toivo Kärjelle. Kärki muisteli myöhemmin, Lundbergin taiteilijanimen Tammi keksi Reino Helismaa. Tammi piti esikuvanaan Olavi Virtaa. Hänen ensilevytyksensä oli yhdysvaltalainen käännöskappale ”Ruusu on punainen”.
Tammen suurin suosio ajoittuu 1960-luvun alkupuolelle, jolloin hänen tunnetuimpia kappaleitaan olivat ”Tango merellä”, ”Tangotyttö” ja ”Rakkauden rikkaus”. Viimeksi mainitulla kappaleella hän osallistui vuonna 1964 Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintaan. Keväällä 1963 levytetty ”Tango merellä” pysyi myyntitilaston kärkipaikalla liki puoli vuotta. Vuonna 1964 Tammi valittiin Suomen parhaaksi mieslaulajaksi. Samama vuonna paras naislaulaja oli Laila Kinnunen.
Tammella oli 1960-luvun puolivälissä lyhytaikaiseksi jäänyt suhde laulaja ja näyttelijä Tamara Lundin kanssa. Vuonna 1970 Tammi avioitui Airi Lehtolan kanssa. Heille ei syntynyt lapsia.
Tammi oli 33-vuotias kuollessaan vuonna 1979 Tampereen yliopistollisessa keskussairaalassa sairauskohtaukseen. Hänet on haudattu Valkealan hautausmaalle.
Taisto Tammen veljenpoika on iskelmälaulaja, vuoden 2016 tangokuningas Marco Lundberg.
Diskografia

Taisto Tammen tangoja (Finnlevy 1969)
Taisto Tammi laulaa kotimaisia tangoja (Finnlevy 1975)
Muistojeni ruusut (Finnlevy 1976)
Näitä lauloi Olavi Virta: solisteina Taisto Tammi, Kai Hyttinen, Jarkko Lehti ja Eino Valtanen (Extra Sound 1978)
Unohtumattomat (Finnlevy 1979)
20 suosikkia – tango merellä (Fazer Records 1996)
20 suosikkia – muistojeni ruusut (Warner Music Finland 2001)
Nostalgia (Warner Music Finland 2006)
30 suosikkia – Tähtisarja (Warner Music Finland 2009)
Tangolaulaja (Valitut Palat 2017)
Talouskuri

Talouskuri, talouskuripolitiikka, austerity tai kurjistava talouspolitiikka (engl. fiscal austerity) tarkoittaa politiikkaa, jossa erilaisilla talouspoliittisilla toimenpiteillä 
pyritään pienentämään valtiontalouden budjetin alijäämää.
Talouskuripolitiikan tehokkuudesta ja hyödyllisyydestä on käyty kiivasta 
keskustelua puolesta ja vastaan, eikä konsensusta ole toistaiseksi löytynyt.
Brownin yliopiston poliittisen taloustieteen professori Mark Blyth määrittelee kirjassaan Talouskuri (2017) talouskuripolitiikan tietoiseksi deflaatioksi, jonka tarkoitus on sopeuttaa taloutta ja palauttaa kilpailukykyä alentamalla palkkoja, hintoja ja julkisia menoja. Keskeisin keino tähän on valtion budjetin, velan ja alijäämän leikkaus, jonka katsotaan parantavan sijoittajien markkinaluottamusta. Blyth suhtautuu tähän oletukseen kriittisesti ja katsoo sen olevan paremminkin teoreettinen hypoteesi, kuin empiirisesti osoitettu säännönmukaisuus.lähde tarkemmin?
Talouskuri käytännössä

Talouskurin toteutustavoista keskeisimmät ovat verojen korotukset ja menoleikkaukset julkisiin palveluihin.
Organisaatioissa talouskuri merkitsee yleensä menojen, käytännössä joko toimintojen ja henkilöstön karsimista.
Talouskuri-käsite on liitetty tilanteisiin, joissa vaikeuksiin joutunutta taloudellisesti avustava taho asettaa auttamisen kohteen toteuttaman kustannustensa karsimisen sen lainoittamisen tai velkajärjestelyn ehdoksi. Käytännön esimerkkinä tästä on esimerkiksi IMF:n, EKP:n ja euroryhmän vaateet Kreikan valtiota kohtaan Kreikan talouskriisin lainoittamisen yhteydessä.
Kritiikki > Kritiikki tieteellisessä tutkimuksessa

Suomi noudatti 1990-luvun lamassa tiukkaa talouskuria, ja pyrki välttämään velanottoa viimeiseen saakka. Tämä johti työttömyyden räjähtämiseen lyhyessä ajassa 2 %:n tietämistä lähes 18 %:iin. Noudatettu politiikka siis syvensi ja pahensi lamaa. . Lopulta velanoton kasvattamiseen jouduttiin kuitenkin kasvaneiden sosiaalimenojen vuoksi, ja velkaa piti lopulta ottaa enemmän kuin jos olisi alusta saakka elvytetty.. Suomi ei ole sen jälkeenkään päässyt lamaa edeltäneeseen hyvään työllisyystilanteeseen.
Esimerkiksi julkisen tutkimusrahoituksen laskusta johtuneen henkilökunnan vähennyksen on todettu johtaneen ongelmiin kansallisen innovaatiojärjestelmän suorituskyvyssä.
Talouskuria kritisoitaessa voidaan tuoda esille sen aiheuttamia ongelmia, kuten jonkin väestöryhmän tai -ryhmien aseman heikkenemistä sekä vaikutuksia elintasoon ja elämänlaatuun.
Talouskurin käsite on liitetty tutkimusuutisoinnissa mm. itsemurhien määrän lisääntymiseen.
Tutkijat House, Proebing & Tesar (2017, sivu 3) ovat tehneet laajan empiirisen analyysin austerity-politiikan vaikutuksista finanssikriisin jälkeen. Estimointi on tehty DSGE-mallilla euroalueen valtioiden sarjasta 2010-2014. Tutkimuksen analyysituloksista nähdään, että aggregaattituotanto EU10-maissa (Belgia, Saksa, Viro, Ranska, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Slovenia, Slovakia ja Suomi) olisi noin kolmen prosentin laskun sijaan kriisiä edeltävällä tasollaan ilman austerity-toimenpiteitä. Efekti on vielä korostuneempi GIPSI-maissa (Kreikka, Irlanti, Portugali, Espanja, Italia), jossa aggregaattituotanto olisi laskenut 18 %:n sijaan vain 1 %:n. Estimointi osoittaa austerity-politiikan olevan tehoton myöskin julkisen velkasuhteen vähentämisessä BKT:n dramaattisen kontraktioefektinselvennä vuoksi.
Ainosvuo (2017) tulee aihetta käsittelevässä tutkimuksessaan seuraavaan lopputulemaan:
»Vaikuttaa siltä, että mitä klassisemmilla ja yksinkertaistetuimmilla oletuksilla teoreettinen malli on rakennettu, sitä houkuttelevampi julkisen kulutuksen supistaminen politiikkakeinona on. Kuitenkaan edes klassiset mallit eivät suosittele austerity-politiikkaa varauksettomasti nähden siinä useita epätoivottuja sivuvaikutuksia. Talouden kiristämispolitiikkaa ei voida nähdä teorian perusteella houkuttelevana talouden stimuloimiskeinona.»
Kritiikki > Kritiikki politiikassa

Politiikassa sosialistiset puolueet on tulkittu talouskurivastaisina sekä velkaelvytystä suosivina. Toisaalta myös porvaripuolueita on kritisoitu leikkauksien suosimisesta veronkiristysten kustannuksella.
Talouskuri julkishallinnon ulkopuolella ja yksilötasolla

Talouskurin käsitettä on laajemassa merkityksessään käytetty kuvaamaan myös julkishallinnon ulkopuolisten organisaatioiden tai yksilöiden taloudenhallintaa.
Talouskurin ajatus ei ole uusi. Sitä kuvaa esimerkiksi suomalainen sanonta ”suu säkkiä myöten”, missä ”suu” viittaa kulutukseen ja ”säkki” käytössä oleviin tuloihin.
Talouskurin vastakohdaksi voidaan esittää kuriin alistetun halut, kuten ilmenee Takuusäätiön asiakkaina olevien ylivelkaantuneiden kokemuksista: ”Arjessa selviytyminen merkitsi kieltäytymistä monista haluista. – – Nyt hän oli hyväksynyt tiukan talouskurin ja oppinut asennoitumaan siihen oikein.”
Talouden käsitteiden ohessa on hyvä muistaa, että julkishallinto makrotalouden toimijana, ja yksittäinen toimija kuten yhdistys, yritys tai yksilö eivät merkittävästi erilaisina talouden toimijoina ole järkevästi rinnastettavissa keskenään.
Kirjallisuutta

Autto, Janne. Talouskuri tuli Suomeen. Tampere: Vastapaino, 2023. ISBN 978-952-397-021-2
Holappa, Lauri: Olli Rehn ja talouskuripolitiikan pitkä linja. Politiikka, 2014, 56. vsk, nro 1, s. 52-61.  Helsinki:  Valtiotieteellinen yhdistys. ISSN 0032-3365
Aiheesta muualla

Australialainen taloustutkija: Euroalue on joukkopsykoosissa Helsingin Sanomat, 7.10.2015.
Aiheesta muualla > Yhteiskuntatieteellistä tutkimusta

United States Fiscal Austerity and Urban Innovation Project, 1983-1984 (ICPSR 8709) icpsr.umich.edu.
Marja-Liisa Vartio

| Marja-Liisa Vartio |
| --- | --- |
 Marja-Liisa Vartio 35-vuoden ikäisenä. Vartio pitelee Otavan runokilpailun voittaneen miehensä Paavo Haavikon (vas.) kukkia palkintojenjakotilaisuudessa vuonna 1959. (Vartion oikealla puolella Eeva Meri sekä hänen romaanipalkinnon voittanut puolisonsa Veijo Meri.)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marja-Liisa Orvokki Vartio
Syntynyt: 11. syyskuuta 1924 Sääminki
Kuollut: 17. kesäkuuta 1966 (41 vuotta) Savonlinna
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marja-Liisa Orvokki Vartio (o.s. Sairanen, 11. syyskuuta 1924 Sääminki – 17. kesäkuuta 1966 Savonlinna) oli suomalainen runoilija ja prosaisti. Häntä pidetään yhtenä suomalaisen romaanin uudistajista.
Elämä

Marja-Liisa Vartion vanhemmat, sairaanhoitaja Aino Sairanen (o.s. Luukkanen) ja kansakoulunopettaja Valter Sairanen, olivat eronneet ennen hänen syntymäänsä. Hänen isoveljensä Uuno ja Kauko asuivat isän luona toisella paikkakunnalla, eikä äiti ilmoittanut tyttären syntymästä entiselle miehelleen. Vartion tultua kouluikään hänen äitinsä lähetti hänet isän luokse Nurmijärvelle. Siellä hän kävi kansakoulun ja yhteiskoulun lukuun ottamatta vuosia 1939–1940, joiksi äiti sijoitti tyttärensä Pieksämäelle Mikkosen perheeseen asumaan. Loma-aikojaan hän vietti äitinsä luona Säämingissä.
Vartio pääsi ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta vuonna 1944. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuutta, taidehistoriaa ja filosofiaa ja valmistui filosofian maisteriksi pääaineenaan taidehistoria vuonna 1950.
Keväällä 1945 Vartio avioitui toimitusjohtaja Valter Vartion kanssa ja he adoptoivat tytön. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1955, ja tytär jäi Valterille. Samana vuonna Vartio meni naimisiin kirjailija Paavo Haavikon kanssa. Liitosta syntyi kaksi lasta, Johanna (s. 1956) ja Heikki (s. 1960).
Vartio kuoli kesällä 1966 vain 41-vuotiaana. Hän oli sairastunut sitä ennen krooniseen kuumeeseen. Kyseessä oli kilpirauhasen ylitoiminta, joka diagnosoitiin kuitenkin kilpirauhasen alitoiminnaksi. Vartio sai sen vuoksi väärän lääkityksen, joka aiheutti muun muassa unettomuutta. Vartiolla alkoi olla vaikeuksia huolehtia hänen ja Haavikon yhteisistä lapsista.
Haavikko kaksinkertaisti vaimonsa lääkeannoksen, koska oli huolissaan vaimonsa heikosta kunnosta. Vartio ui ennen kuolemaansa kylmässä vedessä, minkä jälkeen hänen kuumeensa nousi entistä korkeammaksi ja hän vaipui koomaan. Vartio vietiin Savonlinnan keskussairaalaan, jossa hänet todettiin aivokuolleeksi.
Vartio on haudattu Savonlinnaan Talvisalon hautausmaalle.
Kirjailijanura

Kirjallisen uransa Vartio aloitti 1950-luvun alussa lyyrikkona mutta keskittyi myöhemmin proosaan. Hänen esikoisrunokokoelmansa Häät ilmestyi vuonna 1952 ja toinen kokoelma Seppele seuraavana vuonna. Vuonna 1955 ilmestyi novellikokoelma Maan ja veden välillä.
Vartion pääteoksena pidetään postuumisti ilmestynyttä romaania Hänen olivat linnut (1967). Teos rakentuu suurelta osin leskiruustinna Adelen ja hänen Alma-palvelijansa keskusteluille.
Vartiolle myönnettiin valtion kirjallisuuspalkinto vuosina 1954 ja 1958. Kirjailijan päiväkirjamerkintöjä ja kirjeitä on julkaistu 1990-luvulla kolmena niteenä. Tekstit on toimittanut Vartion miniä Anna-Liisa Haavikko.
Marja-Liisa Vartio -palkinto

Haavikko-säätiö on vuodesta 1994 alkaen jakanut suunnilleen joka toinen vuosi Marja-Liisa Vartio -palkinnon. Se myönnetään tutkimuksen, luovan kirjoittamisen tai tiedottamisen alalla toimivalle naiselle. Palkinnon arvo oli aluksi 25 000 markkaa, sittemmin 5 000 euroa.
Teokset

Häät (1952, runokokoelma)
Seppele (1953, runokokoelma)
Maan ja veden välillä (1955, novellikokoelma)
Se on sitten kevät (1957, romaani)
Mies kuin mies, tyttö kuin tyttö (1958, romaani)
Kaikki naiset näkevät unia (1960, romaani)
Tunteet (1962, romaani)
Runot ja proosarunot (1966, Vartion itsensä valikoima kokoomateos runoja ja novelleja)
Hänen olivat linnut (1967, Vartion pääteoksena pidetty, postuumisti julkaistu romaani)
Ja sodan vuosiin sattui nuoruus (toim. Anna-Liisa Haavikko, julkaistu 1994)
Nuoruuden kolmas näytös : päiväkirjamerkintöjä ja kirjeitä vuosilta 1941–1952 sekä uninovelli Vatikaani (toim. Anna-Liisa Haavikko, julkaistu 1995)
Lyhyet vuodet (päiväkirjamerkintöjä vuosilta 1954–1966, toim. Anna-Liisa Haavikko, julkaistu 1996)
Sylvi Kekkosen muotokuva.  (Paavo Haavikon kanssa)  Helsinki:  Art House, 2000.  ISBN 951-884-294-9
Vartio, Marja-Liisa: Anni ja Napoleon / Ja hänen olivat linnut . (Kahden romaanin näytelmäsovitus) Helsinki: Art House, 2000. ISBN 951-884-268-X
Sisältö: Anni ja Napoleon: Se on sitten kevät -romaanin dramatisointi. Tekijän aloittaman dramatisointityön on loppuunsaattanut ja täydentänyt Paavo Haavikko. Ja hänen olivat linnut: Hänen olivat linnut -romaanin dramatisointi. Dramatisoinut Paavo Haavikko
Kirjallisuutta

Ruuska, Helena: Marja-Liisa Vartio – kuin linnun kirkaisu.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 951-0-38752-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Kärkkäinen (tavaratalo)

| Kärkkäinen Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Se edullisen ostamisen tavaratalo
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1988/1992
Perustaja:  Juha Kärkkäinen
Toimitusjohtaja:  Pasi Lämpsä
Puheenjohtaja:  Juha Kärkkäinen
Toiminta-alue:  Lahti, Ylivieska, Oulu, Ii, Jyväskylä
Toimiala:  Tavarataloketju
Liikevaihto:  271,0 miljoonaa euroa (2020)
Liikevoitto:  10,7 miljoonaa euroa (2020)
Henkilöstö:  699 (2020)
Kotisivu:  www.karkkainen.com www.karkkainen.fi www.kauppasuomi.fi www.rivikauppa.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ylivieskan Kärkkäinen kesäkuussa 2007
Ylivieskan Kärkkäinen kuvattuna rakennuksen toisesta kerroksesta joulukuussa 2014
Oulun Kärkkäinen
Kärkkäinen (aik. J. Kärkkäinen) on ylivieskalainen tavarataloketju. Se oli vuonna 2016 liikevaihdoltaan Suomen neljänneksi suurin halpamyymäläketju Tokmannin, HalpaHallin ja Motonetin jälkeen. Yrityksen perustaja on Juha Kärkkäinen.
Historia

Juha Kärkkäinen perusti yrityksen vuonna 1988. Alkuvuosina yritys kävi kauppaa myymäläautosta käsin. Vuonna 1991 yritys sai ensimmäiset toimitilansa Ylivieskaan. Myöhemmin yritys laajeni niin, että nykyään yrityksellä on 30 000 m²:n laajuinen Iso Kärkkäinen -nimeä kantava tavaratalo perustamispaikkakunnalla Ylivieskassa. Lisäksi yhtiöllä on 5 000 m²:n laajuinen tavaratalo Oulun Limingantulliin. Joulukuussa 2007 avattiin uusi 10 000 m²:n laajuinen Kärkkäinen Express -tavaratalo Iihin nelostien varrelle. Keväällä 2009 avattiin 32 000 m²:n laajuinen tavaratalo Lahteen. 6.4.2017 avattiin uusi myymälä Jyväskylän Palokan Kotikeskukseen.
Vuonna 2010 J. Kärkkäinen hakeutui yrityssaneeraukseen. Yhtiöllä oli saneerausvelkaa yhteensä yli 37 miljoonaa euroa. Käräjäoikeus laati yritykselle kymmenen vuotta kestävän takaisinmaksuohjelman. Yrityssaneerausohjelma päättyi elokuussa 2020.
Vuonna 2024 yhtiön toimitusjohtajana aloitti Pasi Lämpsä.
Liiketoiminta

Yrityksellä on liikkeet Lahdessa, Jyväskylässä, Ylivieskassa, Oulussa ja Iissä sekä verkkokauppa.
Lahdessa sijaitseva Kärkkäisen myymälä on kooltaan Suomen viidenneksi suurin Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalon , Veljekset Keskisen, Tuurin kyläkaupan jälkeenlähde? , Helsingin Kannelmäen sekä Joensuun Prismojen jälkeen. Se on pinta-alaltaan 3,2 hehtaarin laajuinen kauppakiinteistö ja myymäläalaltaan 2,5 hehtaarin laajuinen kauppa. Kärkkäisen omassa markkinointiviestinnässä viitataan Lahden Kärkkäisen asemasta Etelä-Suomen Kärkkäiseen, koska liikkeen tabloid-kokoista mainoslehteä jaetaan Keski-Suomessa, Päijät-Hämeessä, Kymenlaakson länsiosissa ja Itä-Uudellamaalla noin puoleen miljoonaan kotitalouteen.
Kärkkäinen uudistaa vuonna 1999 avatun Oulun myymälän remontoimalla ja laajentamalla noin 1 000 neliötä. Remontin on arvioitu valmistuvan vuoden 2025 lopulla. Lisäksi suunnitelmissa on rakentaa uudet myymälät Kempeleen Zatelliittiin ja Seinäjoen Ideaparkkiin.
Markkinointi & Mainonta -lehden vuonna 2018 tekemässä Brändien arvostus -kyselytutkimuksessa Kärkkäinen oli seitsemän halpamyymäläbrändin joukosta vähiten arvostettu.
Kärkkäisen ilmaisjakelulehdet

J. Kärkkäinen Oy kustansi syksyllä 2013 lakkautettua ilmaisjakelulehteä Magneettimediaa, jota jaettiin Pohjois-Pohjanmaalla, Keski-Pohjanmaalla ja Päijät-Hämeessä 366 500 talouteen. Vuonna 2011 Skepsis myönsi yritykselle Huuhaa-palkinnon lehden julkaisemisesta. Joulukuussa 2013 Magneettimedian korvasi uusi KauppaSuomi-niminen lehti.
Kärkkäisen ilmaisjakelulehdet > Magneettimedia

Magneettimedia oli tunnettu myös juutalaisvastaisista artikkeleistaan. Elokuussa 2012 sivuston kirjoituksista tehtiin kaksi tutkintapyyntöä. Asiasta nousi vireille oikeudenkäynti, jonka aiheuttaman julkisuuden seurauksena J. Kärkkäisen toimitusjohtajaksi tuli Juha Kärkkäisen tilalle maaliskuussa 2013 Riku Ilvesluoto. Lokakuussa 2013 Ilvesluoto kuitenkin irtisanoitui ja Kärkkäinen palasi toimitusjohtajaksi. Samassa kuussa Ylivieska-Raahen käräjäoikeus tuomitsi toimitusjohtaja Juha Kärkkäiselle 90 päiväsakkoa kansanryhmää vastaan kiihottamisesta ja 45 000 euron yhteisösakon J. Kärkkäinen Oy:lle. Tuomitut valittivat hovioikeuteen, joka piti käräjäoikeuden antamat rangaistukset voimassa ja tuomio tuli siten lainvoimaiseksi syyskuussa 2014.
Kärkkäisen ilmaisjakelulehdet > KauppaSuomi

Myös J. Kärkkäinen Oy:n julkaisema KauppaSuomi-ilmaisjakelulehti sisälsi juutalaisvastaisia ja rasistisia artikkeleita. Niiden kirjoittajana on epäilty toimineen uusnatsijärjestö Suomen vastarintaliikkeen johtohahmoihin kuuluvan henkilön. Yritys ja Juha Kärkkäinen on myöhemmin sanoutunut irti kytköksistä ja sitoutunut lopettamaan poliittisten tekstien julkaisemisen. Juha Kärkkäinen on myös tuominnut rasismin ja pahoitellut aiheuttamaansa mielipahaa.
Kohut

Vuonna 2013 Magneettimedian säännöllinen julkaiseminen paperisena loppui ja vuonna 2015 J. Kärkkäinen luovutti sen julkaisemisen Suomen vastarintaliikkeelle. Vaikka J. Kärkkäinen Oy:n omistaja Juha Kärkkäinen sanoutui irti Magneettimedian toiminnasta, vielä vuonna 2016 J. Kärkkäinen omisti www.isomagneetti.fi-nimisen verkkotunnuksen, joka ohjasi Magneettimedian sivuille.
Tammikuussa 2017 nousi kohu, että J. Kärkkäinen Oy toimittaa tavaraa uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen verkkokauppaan. Myynnissä on muun muassa Muumi-shampoota, Mora-puukkoja, kissojen ja koirien kynsisaksia sekä juutalaisvastaista kirjallisuutta. Myöhemmin kuitenkin uutisoitiin, että tavarat olivat siirtyneet verkkokauppaan välikäden kautta.
Vuonna 2018 Kärkkäisellä oli hankaluuksia tavaratalon perustamisessa Rovaniemelle, kun jotkut kaupunginvaltuutetut vastustivat Juha Kärkkäistä henkilönä. Vuonna 2020 Kärkkäinen Oy luopui tavaratalon rakentamisesta Rovaniemelle vedoten kaavoitushankaluuksiin.
Vuonna 2021 Juha Kärkkäinen kehotti työntekijöitään sisäisessä sähköpostissa olemaan ottamatta koronavirusrokotetta. Viestin saatteena oli linkki MV-median sivustolle.
Liiketoimintaan vaikuttaneet boikotit

Monet yritykset eivät anna tuotteitaan Kärkkäiselle myyntiin. Yhteistyön katkaisi Finlayson vuonna 2015. Muita ovat ainakin Fiskars (tuotemerkkejä: Iittala, Arabia ja Hackman), Makia, Muumi-tuotteet, Otava ja Bonnier-ryhmä (Tammi, WSOY). Erikseen on kirjailija Sofi Oksanen kieltänyt kaikkien kirjojensa myynnin J. Kärkkäisen kaupoissa. Hän perustelee sitä sillä, ettei halua kirjojen joutuvan natsikirjojen viereen. Hän kertoo myös, että Neuvostoliiton aikaan Ruotsissa on myyty Viron historiaa käsitteleviä näköiskirjoja, joissa sisältöä on muutettu, eikä hän ota sellaista riskiä omien kirjojensa kohdalla. Osa Kärkkäistä boikotoivien yritysten tuotteista on kuitenkin edelleen saatavilla Kärkkäisen myymälöistä lisenssivalmistajien kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kärkkäinen (tavaratalo) Wikimedia Commonsissa
Kärkkäinen Oy:n kotisivut
Terttu Talonen

Terttu Talonen (Vilhola) (Kansallismuseon arkistokuva Kuva-Siskot)
Terttu Elisabet Talonen (o.s. Vilhola 15. kesäkuuta 1941 Helsinki – 2. joulukuuta 2013 Kirkkonummi) oli suomalainen dramaturgi, tuottaja, ohjaaja ja kääntäjä sekä toimituspäällikkö Radio- ja Televisioteatterissa. Talonen muistetaan myös Tertut-lauluduon toisena laulajana sekä pääroolista Lapualaisoopperassa.
Laulu- ja teatteriesiintymiset

Lapsena Vilhola näytteli Lumikin osan Helsingin Kansanteatteri–Helsingin Työväenteatterin lapsiteatterissa ja lauloi Konservatorion lavalla. Talosen lauluharrastus oli alkanut lapsena karjalaisten juhlatilaisuuksissa, joissa hän lauloi karjalan- ja livvinkielisiä lauluja, ja jolloin Vilhola sai opettajakseen käkisalmelaisen musiikkipedagogin ja oopperalaulajan Ture Aran. Myöhemmin Vilhola esiintyi Ylioppilasteatterissa. Siellä hän lauloi vuosina 1965–1966 teatterin Orvokki-kabareessa ja Bertolt Brechtin  runojen lauluillassa. Tertun bravuuri Orvokeissa oli Marja-Leena Mikkolan kirjoittama Ei-laulu. Terttu esiintyi myös Kalastajatorpalla televisioidussa kabareessa Naisia ja ihmisiä. Sen ohjasi vuonna 1967 (myöhemmin työtoveri Televisioteatterissa) Tuija-Maija Niskanen. Pääroolissa Vilhola esiintyi 1966 Lapualaisoopperassa Hurjan Hiljan (Hilja Riipinen) roolissa. Lapualaisooppera esitettiin myös Tukholmassa, kahdesti Dramatenin näyttämöllä.
Yhdysvalloissa Indianassa opiskellessaan hänellä oli lauluohjelmistollaan yli 30 esiintymistä USA:n keskilännessä. Myöhemmin hän esitti ranskalaisia chansoneita. Hän perusti Terttu Sunin kanssa Tertut-nimisen lauluduon. Tertut levyttivät kaksi singleä, joissa oli säestäjänä ja sovittajana Scandia Records levy-yhtiön tuottaja ja muusikko Nacke Johansson. Sävellykset ja sanoitukset olivat Sunin tekemiä. Tertut esiintyivät tanssilavoilla ja muun muassa TV1:ssä lauantaisin esitetyssä viihdeohjelmassa Yksityistilaus..