stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heliopoliin taistelu
Tausta

Ranskalaiset olivat vallanneet Egyptin Napoleon Bonaparten johdolla vuonna 1798. Seuraavana vuonna hyökkäys kohti Syyriaa päättyi kuitenkin epäonnistuneeseen Akkon piiritykseen. Asemansa epätoivoiseksi kokenut Napoleon pakeni Egyptistä elokuussa 1799 jättäen taaksensa ranskalaisen armeijan rippeet. Joukkojen komentoon jäi kenraali Jean-Baptiste Kléber, joka yritti ensin neuvotella armeijan paluusta Ranskaan. Osmanien valtakunta ja ranskalaiset saivat aikaan 24. tammikuuta 1800 El Arishin sopimuksen, jonka mukaan ranskalaiset saisivat palata kotimaahansa. Britit eivät kuitenkaan sallineet kokeneen ranskalaisen armeijan paluuta Eurooppaan, vaan he olivat valmiita neuvottelemaan vain ranskalaisten sotavankeudesta.
Ranskalaisten asema oli erittäin tukala. Egyptissä oli jo suuri määrä osmanien joukkoja sulttaani Selim III:n komennossa. Noin 6 000 janitsaarin etujoukko oli Matariassa vain kahden tunnin marssin päässä Kairosta. Hieman kauempana oli vielä suurempi 48 000 miehen pääarmeija. Kléber yritti vielä neuvotella Selimin kanssa. Kléber halusi vetäytyä joukkoineen Bilbaysiin ja odottaa poliittista ratkaisua sodalle Euroopassa. Selim uskoi kuitenkin joukkojensa olevan ylivoimaisia ranskalaisiin nähden ja hän kieltäytyi Kléberin pyynnöstä. Kléber päätti vastata kieltäytymiseen iskemällä pienemmillä joukoillaan osmaneja vastaan. Hän kokosi yhteen 10 000 ranskalaista sotilasta puhutellen joukkojaan huudahtaen "Valmistautukaa taisteluun!".
Taistelu

Ranskalaiset etenivät Matariaan, jonne saavuttiin 20. maaliskuuta aamulla kello 03.00. Ranskalaiset järjestäytyivät neljään neliömuodostelmaan. Neliöiden kulmilla oli tykistöä ja krenatöörejä. Ranskalaisten vasenta siipeä komensi kenraali Jean Reynier ja oikeaa siipeä kenraali Louis Friant. Kléber komensi joukkojen keskustaa ja kenraali Charles Leclerc ranskalaista ratsuväkeä joukkojen keskustassa.
Reynierin vasen siipi iski suoraan Matarian janitsaareja vastaan samalla, kun Friant katkaisi heidän vetäytymisreittinsä. Ranskalainen ratsuväki otti puolestaan yhteen osmanien ratsuväen kanssa. Turkkilaisten lisäksi osmanien puolella oli mamelukkien ratsuväkeä. Janitsaarit voitettiin suhteellisen nopeasti ja ranskalaiset alkoivat edetä kohti osmanien pääjoukkoja Heliopoliin suunnalla. Heliopoliissa osmaneja johti itse sulttaani Selim. Osmanit aloittivat järjestäytymättömäksi osoittautuneen hyökkäyksen ranskalaisia vastaan. Hyökkäys tyrehtyi ranskalaisten tykkituleen ja muuttui hallitsemattomaksi vetäytymiseksi. Lopulta ranskalaiset saavuttivat myös osmanien leirin ja kuormaston. Osmanien armeija pakeni Syyriaan.
Seuraukset

Ranskalaisten tappiot Heliopoliin taistelussa jäivät hyvin pieniksi. Ranskalaisia kaatuneita oli vain noin 50. Osmanien puolella kaatuneita oli noin 8 000. Taistelu heijasteli aikaisemman pyramidien taistelun tavoin ranskalaisten sotilaallista ylivoimaa. Kléber oli onnistunut ainakin toistaiseksi pelastamaan epätoivoiselta vaikuttaneen tilanteen. Hän kykeni myös tukahduttamaan Kairossa puhjennen kapinan. Ranskalaisten asema vahvistui entisestään Kléberin palkatessa paikallisia apujoukkoja, sekä hänen liittouduttuaan entisen vihollisensa Murad Bein kanssa. Kléber kuitenkin murhattiin myöhemmin samana vuonna ja hänen seuraajaansa Jacques-François de Menouta pidettiin huomattavasti heikompana johtajana.
Jean-Charles Langlois'n teoksessa vuodelta 1825.
Taistelu kuvattuna reliefissä Strasbourgissa.
Michael Mantler

Michael Mantler
Michael Mantler (s. 1943 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jazz-trumpetisti ja -säveltäjä.
Mantler muutti 1960-luvulla Yhdysvaltoihin, missä hän vaikutti erityisesti New Yorkin
jazz-piireissä tehden yhteistyötä mm. Cecil Taylorin ja Carla Bleyn kanssa. Hän oli jonkin aikaa naimissa Bleyn kanssa. Mantler palasi Eurooppaan vuonna 1991.
Mantler on tehnyt omia levytyksiä ja laajasti yhteistyötä muiden muusikoiden kanssa. Hän on käyttänyt useilla levyillään sävellystyön pohjana esimerkiksi kirjailijoiden Samuel Beckettin, Edward Goreyn, Harold Pinterin ja Paul Austerin tekstejä.
Mantlerille on myönnetty Itävallan valtionpalkinto improvisoidusta musiikista sekä Wienin kaupungin musiikkipalkinto.
Osittainen diskografia

No Answer
13
The Hapless Child
Silence
Movies
More Movies
Something There
Alien
Live
Many Have No Speech
Folly Seeing All This
Cerco Un Paese Innocente
The School of Understanding
Songs and One Symphony
Hide and Seek
Review
Concertos
For Two
The Jazz Composer's Orchestra Update
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Mantler Wikimedia Commonsissa
Harold Nelson

Harold Nelson voi tarkoittaa:
Harold Nelson (urheilija) (1923–2011), uusiseelantilainen kestävyysjuoksija
Harold Nelson (poliitikko) (1881–1947)
Harold Nelson (kuvittaja) (1871–1948), brittiläinen kuvittaja
Harold G. Nelson (s. 1949), yhdysvaltalainen arkkitehti
Harold "H" Nelson (s. 1928), englantilainen pyöräilyvalmentaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Harold Nelson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Helinä-keiju

Helinä-keiju (joskus myös Heli; vuoden 2002 Peter Pan -käännöksessä Raikuli; engl. Tinker Bell) on kuvitteellinen hahmo lastenkirjailija J. M. Barrien kirjassa Peter Pan ja siitä tehdyissä sovituksissa. Helinä-keiju esiintyi ensimmäistä kertaa valonsäteenä vuonna 1904 julkaistussa näytelmässä Peter Pan, joka ilmestyi 1911 kirjana nimellä Peter and Wendy. Nimi lyhennettiin myöhemmin muotoon Peter Pan.
Helinä asuu teepannun muotoisessa talossa Mikä-Mikä-Maan Kimmellyslaaksossa. Helinä on pata- ja kattilakeiju, ja hän rakastaa pannujen, kattiloiden ja kulhojen korjaamista. Hän on muiden keijujen mukaan temperamenttinen, peloton ja hauskanpitoa rakastava. Toisaalta hän on helposti loukkaantuva, mutta myös nopea pyytämään anteeksi.[lähde? ]
Helinä-keiju sai animaattori Marc Davisin kehittelemänä ihmisen hahmon vuonna 1953 Disneyn tekemässä animaatioelokuvassa Peter Pan. DisneyToon Studios tuotti tietokoneanimaatioelokuvan Helinä-keiju vuonna 2008. Se on ensimmäinen elokuva, jossa Helinä-keiju on pääosassa. Elokuva kertoo Helinä-keijusta, Keijupoukamasta ja sen keijuista. Vuonna 2009 julkaistiin animaatioelokuvan jatko-osa Helinä-keiju ja kadonnut aarre. Sarjan kolmas elokuva Helinä-keiju ja suuri keijupelastus julkaistiin vuonna 2010 ja neljäs Helinä-keiju ja siipien salaisuus vuonna 2012. Sarjan viimeisiksi elokuviksi jäivät Helinä-keiju ja merirosvokeiju ja Helinä-keiju ja Mikä-mikä-hirviön arvoitus, joista kumpikin julkaistiin vuonna 2014.
Esiintymiset > Kirjoissa

Barrie, J.M., Peter Pan.
Esiintymiset > Kirjoissa > Keijut-kirjasarja, muun muassa:

Thorpe, Kiki: Särö täydellisyydessä. Sanoma Magazines Finland, 2005.
Carson Levine, Gail: Lumottu maa vaarassa. Sanoma Magazines Finland, 2005.
Tarinoita keijupoukamasta. Sanoma Magazines Finland, 2006.
Carson Levine, Gail: Lumottu taikasauva. Sanoma Magazines Finland, 2007.
Arps, Melissa: Helinä-keiju ja kadonnut aarre. Sanoma Magazines Finland, 2009.
Esiintymiset > Elokuvissa

Peter Pan (1953)
Hook – Kapteeni Koukku (Hook, 1991)
Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan (Peter Pan: Return to Never Land, 2002)
Peter Pan (2003)
Helinä-keiju (Tinker Bell, 2008)
Helinä-keiju ja kadonnut aarre (Tinker Bell and the Lost Treasure, 2009)
Helinä-keiju ja suuri keijupelastus (Tinker Bell and the Great Fairy Rescue, 2010)
Helinä-keiju ja siipien salaisuus (Secret of the Wings, 2012)
Helinä-keiju ja merirosvokeiju (The Pirate Fairy, 2014)
Helinä-keiju ja Mikä-mikä hirviön arvoitus (Legend of the Neverbeast, 2014)
Peter Pan ja Leena (Peter Pan & Wendy, 2023)
Esiintymiset > Televisiosarjassa

Winxien maailma (World of Winx, 2017)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helinä-keiju Wikimedia Commonsissa
Miles Ahead

| Miles Ahead Miles Davis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1957
 Formaatti: LP-levy, CD-levy
 Tyylilaji: jazz
 Kesto: 37.02
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Miles Davisin muut julkaisut
| ’Round About Midnight 1957 | Miles Ahead 1957 | Milestones 1958 |
Miles Ahead on yhdysvaltalaisen jazz-muusikko Miles Davisin studioalbumi vuodelta 1957. Davis soittaa albumilla flyygelitorvea ja on ainoa sooloilija. Davisin lisäksi mukana on 19-miehinen orkesteri ja tätä ennen Davis ei ollut tehnyt yhteistyötä big bandin kanssa.
Orkesteria johtaa ja sovitukset on tehnyt Gil Evans. Evans on sovittanut kymmenen säveltäjän tekemät kappaleet orkesterisarjamaiseksi kokonaisuudeksi. Levy on Evansin näkyvämpi paluu julkisuuteen sitten 1950-luvun alun, johon aikaan hän oli tehnyt Davisin kanssa yhteistyötä sellaisilla kappaleilla kuin ”Boplicity” ja ”Moon Dreams”.
Levytyksen järjestämisestä ovat huolehtineet George Avakian ja Cal Lampley. Avakian on tehnyt osan kansitekstistä ja toinen kirjoittaja on André Hodier kääntäjänään David Noakes. Hodier näkee Evansin orkesterin työskentelyssä yhtäläisyyksiä Duke Ellingtonin työhön 1940-luvun alussa. Näin etenkin kappaleissa ”The Duke”, ”The Maids of Cadiz” ja ”I Don’t Wanna Be Kissed”. Hodier lainaa myös Nat Hentoffin artikkelia Down Beat -lehden numerossa 2. toukokuuta 1957. Artikkelissa Gerry Mulligan ja Miles Davis kommentoivat Gil Evansin musikaalista tyyliä.
Levy-yhtiö on Columbia Records ja luettelotunnus on SRCS 9106.
Kansiversiot

Albumin ensipainoksen kanneksi levy-yhtiö valitsi valokuvan, jossa on valkoinen tyylikäs nainen ja tätä ihaillen katsova valkoinen pikkupoika purjeveneen kannella. Näin haluttiin albumin vetoavan paremmin valkoihoiseen yleisöön. Nähdessään kuvan rotutietoinen Davis tarinan mukaan kysyi ”Mitä tuo valkoinen ämmä tekee minun albumini kannessa?”. Myöhempiin painoksiin kansikuvaksi vaihdettiin Davisia itseään esittävä valokuva.
Kappaleet

Springsville (John Carisi) – 3:27
The Maids of Cadiz – 3:53
The Duke (Dave Brubeck) – 3:35
My Ship (Kurt Weill) – 4:28
Miles Ahead – 3:30
Blues for Pablo – 5:18
New Rhumba (Ahmad Jamal) – 4:37
The Meaning of the Blues – 2:48
Lament (J. J. Johnson) – 2:18
I Don't Wanna Be Kissed – 3:08
Kokoonpano

Miles Davis – flyygelitorvi
Bernie Glow – trumpetti
Ernie Royal – trumpetti
Louis Mucci – trumpetti
Taft Jordan – trumpetti
John Carisi – trumpetti
Frank Rebak – vetopasuuna
Jimmy Cleveland – vetopasuuna
Joe Bennett – vetopasuuna
Tom Mitchell – bassopasuuna
Willie Ruff – torvet
Tony Miranda – torvet
Jimmy Buffington – edellisen tilalla yhdessä sessiossa
Bill Barber – tuuba
Lee Konitz – alttosaksofoni
Danny Bank – bassoklarinetti
Romeo Penque – huilu ja klarinetti
Sid Cooper – huilu ja klarinetti
Edwin Caine – edellisen tilalla yhdessä sessiossa
Paul Chambers – basso
Art Taylor – rummut
Uudelleenjulkaisut

Sony Music Entertainment (Japan) Inc. on julkaissut albumin CD-versiona 20. syyskuuta 1998. CD-levyn suojakotelo on näköispainos alkuperäisen albumin kannesta. Samaa kantta on käytetty alla mainitussa julkaisussa.
Vuonna 2007 Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin sarjassa Original Album Classics 5xCD (Columbia 88697160382CD5). Albumille on lisätty kappaleet ”Springsville” (kesto 3:16), ”Blues for Pablo” (3:32), ”Medley: The Meaning of the Blues / Lament; The Meaning of the Blues / Lament” (5:10) ja ”I Don’t Wanna Be Kissed (By Anyone But You)” (3:12).
Hans Fromm

Hans Fromm (26. toukokuuta 1919 Berliini Saksa – 25. kesäkuuta 2008 Ottobrunn) oli akateemikko ja saksalaisen filologian ja fennougristiikan professori.
Opiskeltuaan Berliinin yliopistossa Fromm väitteli 1946 Tübingenin yliopistossa tohtoriksi. Fromm opetti Turun yliopistossa vuodesta 1952 germaanisen filologian lehtorina ja professorina. Kunniatohtorin arvon hän sai 1969, jolloin hän oli jo siirtynyt Münchenin Ludwig Maximilian -yliopistoon professoriksi. Hän jäi sieltä eläkkeelle 1987.
Fromm käänsi vaimonsa Lore Frommin kanssa Kalevalan saksaksi ja kirjoitti siihen kommentaarin 1967.
Palkinnot ja tunnustukset

Akateemikko, Suomen Akatemia 1990
Kunniatohtori, Turun yliopisto 1969
Suomalainen tiedeakatemia, jäsen 1979
Suomalais-Ugrilaisen Seuran kunniajäsen
Aiheesta muualla

Biografie Hans Fromm (LMU München)
Koivulehto, Jorma: / Fromm, Hans (1919–2008) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  5.9.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Hilda Hölzl

Hilda Hölzl (2. tammikuuta 1927 Belgrad – 10. marraskuuta 1992 Ljubljana) oli slovenialainen dramaattinen sopraano. Hän teki debyyttinsä Zagrebissa vuonna 1957 tulkitsemalla Leonoran roolin Giuseppe Verdin oopperassa Trubaduuri.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hilda Kozari

| Hilda Kozári |
| --- | --- |
 Hilda Kozári Kiasmassa 2013.
Henkilötiedot
Hilda Kozári (s. 1964) on unkarilaissyntyinen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Suomessa. Kozárin teokset ovat moniaistisia installaatioita, joissa taiteilija tutkii tuoksujen ja hajujen vaikutusta visuaaliseen kokemukseen. Monikulttuurisuus, identiteetti ja muisti ovat Kozárin taiteen keskeisiä teemoja. Hän on toteuttanut teoksia ja työpajoja näkövammaisten kanssa.
Kozárin installaatio AIR, Smell of Helsinki, Budapest and Paris (2003) koostuu videoprojisoinneista ja kolmesta tilassa roikkuvasta akryylikuplasta, joiden sisään katsoja voi astua. Kuplat edustavat Helsingin, Pariisin ja Budapestin kaupunkeja, joihin liittyy taiteilijan omia muistoja ja kokemuksia. Videoprojisoinnit näyttävät kuvaa kaupungeista, ja kullekin kaupungille ominaiset tuoksut ovat kuplan sisälle astuvan kokijan aistittavissa. Teoksen tuoksumaailman kehittämiseen osallistui pariisilainen parfyymisuunnittelija Bertrand Duchaufour. AIR, Smell of Helsinki, Budapest and Paris kuuluu Valtion taidemuseon taidekokoelmiin.
Hilja Varis

Hilja Sofia Varis (1. helmikuuta 1907 Janakkala – 1991) oli suomalainen kirjailija ja opettaja.
Teoksia

Äidin ja tyttären tarina : romaani. Gummerus, Jyväskylä 1958
Runoja. Miettilän kylätoimikunta, Miettilä 1992
Aiheesta muualla

Hilja Varis SKS:n kirjailijatietokanta (Arkistolinkki)
Ben Swift

| Ben Swift |
| --- | --- |
 Ben Swift
Henkilötiedot
Koko nimi:  Benjamin Ian Swift
Syntynyt: 5. marraskuuta 1987 (ikä 36)
Kansalaisuus:   Britannia
Pyöräilijä
Lempinimi:  Swifty
Pituus:  179 cm
Paino:  65 kg
Joukkue:  Ineos Grenadiers
Laji:  maantie, rata
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2007 2009 2010–2016 2017–2018 2019−:  Barloworld (harjoittelija) Katjuša Team Sky UAE Team Emirates Team Ineos
Suurimmat voitot
 Linja-ajon maailmanmestaruus 2012  Maantieajon Britannian-mestaruus 2019, 2021 
 Tiedot päivitetty: 15. marraskuuta 2021 
Aiheesta muualla
www.benswift.cc
| Mitalit> Miesten pyöräily.Maa:   Britannia.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten pyöräily.Maa:   Britannia.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten pyöräily.Maa:   Britannia.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Miesten pyöräily> Maa:   Britannia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 2012 | linja-ajo |  |
|  Hopeaa | Ballerup 2010 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Manchester 2012 | pariajo |  |
|  Hopeaa | Manchester 2012 | pisteajo |  |
Benjamin Ian (Ben) Swift (s. 5. marraskuuta 1987 Rotherham) on englantilainen rata- ja maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa harjoittelijana Barloworld-joukkueessa 2007. Kaudella 2009 hän edusti Katjušaa, 2010–2016 Team Skyta, 2017−2018 UAE Team Emiratesia ja vuodesta 2019 alkaen Team Ineosia.
Swift sai ratapyöräilyn MM-kilpailuissa joukkuetakaa-ajon hopeaa Ballerupissa 2010. Melbournessa 2012 hän voitti linja-ajon maailmanmestaruuden sekä sai hopeaa pariajossa ja pisteajossa. Hän voitti maantieajon Britannian-mestaruuden 2019 ja 2021.
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Milan Petržela

Milan Petržela (s. 19. kesäkuuta 1983 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Tšekin Gambrinus ligan FC Viktoria Plzeňia.
Hilja Tolvanen

Hilja Katariina Tolvanen (12. huhtikuuta 1879 Muhos – 11. marraskuuta 1959) oli suomalainen opettaja ja taidemaalari.
Hilja Tolvanen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1901, Helsingin yliopiston piirustussalissa sekä Pariisissa eri taideakatemioissa vuosina 1907–1908, 1910–1911, 1913–1914 ja 1925–1928. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1911–1913, 1915–1919, 1922, 1926, 1928 ja 1930. Tolvanen toimi kuvaamataidon opettajana ja yliopettajana oppikoulussa 1926–1946.
Kirjallista tuotantoa

Piirustuskurssi ; kirjoittanut Hilja Tolvanen. Kansanvalistusseuran kirjeopisto, Helsinki 1939
Piirustus. Kansanvalistusseuran kirjeopisto, Helsinki 1953
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Hilja Tolvanen
Milan Rastislav Štefánikin risti

Ritarikunnan tunnuksia
Milan Rastislav Štefánikin risti (slovakiksi Kríž Milana Rastislava Štefánika) on slovakialainen kunnianosoitus. Se on perustettu 2. helmikuuta 1994. Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena sellaisille Slovakian kansalaisille, jotka ovat henkensä uhalla puolustaneet Slovakiaa tai pelastaneet toisen ihmisen tai jotain arvokasta tavaraa. Nimityksistä päättää Slovakian presidentti, joka saa ehdotuksia maan parlamentilta tai hallitukselta. Lisäksi presidentti voi tehdä nimityksiä myös oman harkintansa mukaan.
Kunnianosoitusta jaetaan kolmessa luokassa:
I luokka
II luokka
III luokka
Mitchell Gilbert

Mitchell Gilbert vuonna 2012.
Mitchell Gilbert (s. 10. toukokuuta 1994 Kuala Lumpur, Malesia) on australialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2002. Vuonna 2011 Gilbert kilpaili Formula Renault UK -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2012 Gilbert ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi.
Vuonna 2013 Gilbert siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttaen kymmenen pistettä. Vuonna 2014 Gilbert jatkoi Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen 28 pistettä. Samana vuonna hän siirtyi kesken kauden GP3-sarjaan. Hän ajoi Trident-tallissa kahdeksan kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Gilbert kilpaili täyden kauden GP3:ssa siirtyen Carlin -tallin kuljettajaksi. Hän saavutti kauden aikana yhden pisteen.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Trident | ESPFEA   | ESPSPR   | AUTFEA   | AUTSPR   | GBRFEA DNS | GBRSPR DNS | GERFEA 14 | GERSPR Kesk. | HUNFEA 20 | HUNSPR 24 | BELFEA   | BELSPR   | ITAFEA 18 | ITASPR 20 | RUSFEA 20 | RUSSPR 14 | ABUFEA   | ABUSPR   | 0 | 26. |
| 2015 | Carlin | ESPFEA 22† | ESPSPR 22 | AUTFEA Kesk. | AUTSPR 11 | GBRFEA 21 | GBRSPR 21 | HUNFEA 11 | HUNSPR 10 | BELFEA 11 | BELSPR 11 | ITAFEA 10 | ITASPR 9 | RUSFEA 12 | RUSSPR 15 | BHRFEA 15 | BHRSPR 11 | ABUFEA 14 | ABUSPR 17 | 1 | 22. |
Heliopolis (Egypti)

Heliopolis (m.kreik. Ἡλιόπολις, Hēliopolis, myös Ἡλιούπολις, Hēliūpolis tai Hēlioupolis; lat. Solis oppidum) eli Iunu (egypt. 𓉺𓏌𓊖, Jwnw, kopt. Ⲱⲛ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Heliopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Heliopoliin kreikankielinen nimi tarkoittaa ”Helioksen/Auringon kaupunkia”. Egyptinkielisenä nimenä esiintyy jo mainitun lisäksi myös muun muassa Iunu-mehui/Iunu-mehti (Jwnw-mḥwj/Jwnw-mḥty, ”Pohjoinen/Ala-Egyptin Heliopolis”, vastakohtanaan Theba eli ”Etelän Heliopolis”), Iunu-nut-Atum (Jwnw-nwt-Jtm, ”Heliopolis Atumin [kaupunki]”), Iunu-Ra (Jwnw-Rꜥw, ”Heliopolis Ran [kaupunki]”), Per-Ra (Pr-Rꜥ, ”Ran talo”) ja Ineb-hedj-iabet (Jnb-ḥḏ-jꜣbt, ”Itäinen valkoinen muuri”).
Maantiede

Heliopolis sijaitsi Niilin itäisimmän eli Pelusiakos-suuhaaran (Pelusionin suuhaaran) itäpuolella pohjoiseen Memfiistä ja noin 8 kilometriä koilliseen nykyisestä Kairosta, lähellä kohtaa, jossa joki haarautuu suuhaaroikseen. Joen länsipuolella kaupungin kohdalla sijaitsivat Kerkasoros ja Letopolis. Kaupungin läheltä kulki itä-länsisuuntainen Faaraoiden kanava, joka yhdisti Niilin Punaiseenmereen. Heliopoliin lähellä joen ja kanavan risteyskohdassa sijaitsi nimellä Babylon tunnettu linnoitus.
Historia

Heliopolis oli yksi Egyptin vanhimpia kaupunkeja. Vanhassa testamentissa kaupungista käytetään nimeä On (vanhassa suomennoksessa Oon). Toinen semiittinen nimi kaupungille on Beth-Schemisch.
Heliopolis tuhoutui Persian kuninkaan Kambyses II:n hyökkäyksessä vuonna 525 eaa., mutta rakennettiin uudelleen. Ainakin kreikkalais-roomalaisella kaudella kaupungin väestö oli todennäköisesti sekoitus egyptiläisiä ja arabialaisia. Lisäksi kaupungissa asui huomattava määrä juutalaisia. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Hēliūpolitēs (Ἡλιουπολίτης).
Aleksanteri Suuri pysähtyi kaupungissa matkallaan Pelusionista Memfiiseen. Strabon vieraili kaupungissa prefekti Aelius Galluksen aikana vuonna 24 eaa., ja tuolloin se oli jälleen paljolti raunioina.
Heliopolis oli merkittävä egyptiläisen oppineisuuden keskus, ja sen oppineiden tietämys siirtyi osittain kreikkalaisille. Muun muassa Solonin, Thaleen ja Platonin sanotaan vierailleen sen kouluissa. Strabonille esiteltiin kaupungissa rakennusta, jossa viimeksi mainittu oli opiskellut. Manetho keräsi Ptolemaios II:n aikana Heliopoliin arkistoista tiedot muinaisen Egyptin kuninkaita käsitelleeseen historiateokseensa.
Kaupungin pääkultti oli sen nimen mukaisesti omistettu auringolle, egyptiläisittäin Ra-jumalalle ja kreikkalaisittain Heliokselle. Siihen liittyi läheisesti myytti feenikslinnusta. Kaupungissa palvottiin myös Mnevis-härkää (Mer-wer tai Nem-wer), joka oli Apis-härän kilpaiija näissä osissa Egyptiä.
Myös Libanonin Baalbek on muinaiselta nimeltään Heliopolis. Sen sanotaan olleen Egyptin Heliopoliin eräänlainen pappissiirtokunta.
Rakennukset ja löydökset

Ran temppeli
Heliopoliissa oli auringonjumala Ralle pyhitetty temppeli, joka hävisi uuden valtakunnan aikaan koossa ainoastaan Theban Amonin temppelille. Temppeli oli merkittävimmillään 5. dynastian aikaan 2465–2323 eaa., kun Ran kultti oli valtakunnan merkittävin.
Obeliskit
Temppelin lisäksi Heliopolis tunnettiin erityisesti lukuisista obeliskeistaan. Ne olivat Ran symboleita ja samalla symboloivat faaraon valtaa ja hänen suhdettaan jumaliin.
Obeliskeista vain yksi, faarao Sesostris I:n vuonna 1942 eaa. pystyttämä, on säilynyt kaupungissa. Se on vanhin edelleen alkuperäisellä paikallaan pystyssä oleva obeliski. Sen korkeus on 20,4 metriä ja paino 120 tonnia.
Seitsemän obeliskia on viety muualle maailman suurkaupunkeihin:
Kleopatran neulat: Kaksi Thutmosis III:n pystyttämää obeliskia, joista toinen on Lontoossa ja toinen New Yorkissa. Lontoon Kleopatran neula sijaitsee Thames-joen varrella. Se siirrettiin Heliopoliista Aleksandriaan 1. vuosisadalla eaa. ja sieltä Lontooseen vuonna 1878. Toinen eli New Yorkin Kleopatran neula lahjoitettiin Yhdysvaltoihin kiitoksena avusta Suezin kanavan rakentamisessa. Se on ollut vuodesta 1881 Central Parkissa lähellä Metropolitan Museum of Artia.
Flaminion obeliski: Seti I:n aloittama ja Ramses II:n loppuunsaattama obeliski, joka on Roomassa Piazza del Popolo -aukiolla. Sen toi kaupunkiin keisari Augustus vuonna 10 eaa.
Macuteon obeliski: Ramses II:n Ran temppelin eteen pystyttämä obeliski, joka on Roomassa Pantheonin edessä.
Dogalin obeliski: Ramses II:n pystyttämä obeliski, joka on Roomassa lähellä Rooman päärautatieasemaa.
Montecitorion obeliski: Psametik II:n pystyttämä obeliski, joka on Roomassa Piazza di Monte Citorio (Montecitorio) -aukiolla. Sen toi kaupunkiin keisari Augustus vuonna 31 eaa.
Bobolin obeliski: Obeliski, joka on Firenzessä Palazzo Pittin museon takana. Se oli alun perin Roomassa. Se siirrettiin Firenzeen vuonna 1790.
Muut rakennukset ja löydökset
Kaupungin paikalta on löydetty myös muiden rakennusten sekä muun muassa sfinksien jäänteitä.