stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mediaskare Records
Yhtyeet

A Breath Before Surfacing
As Blood Runs Black
Belay My Last
Betrayal
Blind Witness
Blood Stands Still
Burning The Masses
The Demonstration
Endwell
Exotic Animal Petting Zoo
Martyrdom
The Ghost Inside
The Miles Between
Silent Civilian
Sovereign Strength
With Dead Hands Rising
Take Vengeance
Liisa Rautiainen

Kirsti Anna Eliisabet (Liisa) Rautiainen (15. syyskuuta 1919 Kemi – 24. elokuuta 2018 Keminmaa) oli suomalainen kuvataiteilija ja kuvataideopettaja, joka tunnetaan lyijykynätöistään sekä suurikokoisista maalauksistaan.
Rautiainen aloitti opintonsa Taideteollisessa oppilaitoksessa Helsingissä vuonna 1949 ja valmistui 1952. 1960–1970-luvuilla Korolainen muodosti modernistisen Ryhmä Kemin yhdessä Nina Vanaksen, Harry Porkon, Lea Kaupin, Toivo Hoskarin ja Olavi Korolaisen kanssa. Eva-Johanna Mäkisen väitöstutkimuksessa häntä luonnehditaan Lapin taiteen uranuurtajaksi. Rautiaiselle myönnettiin taiteilijaeläke 1987 ja Lapin yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 1992.
Tita Jänkälä on ohjannut Rautiaisesta kertovan 26 minuuttia pitkän dokumenttielokuvan Toinen ovi, joka valmistui vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Liisa Rautiaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Medal of Honor (vuoden 2010 videopeli)

| Medal of Honor |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Los Angeles (yksinpeli) EA Digital Illusions CE (moninpeli)
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Steam ja PlayStation Store
Säveltäjä:  Ramin Djawadi
Pelisarja:  Medal of Honor
Pelimoottori:  Unreal Engine 3 (yksinpeli) Frostbite Engine (moninpeli)
Julkaistu:  NA 12. lokakuuta 2010EU 15. lokakuuta 2010
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  BBFC: 18 PEGI: 18
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Medal of Honor on EA Los Angelesin ja Digital Illusions CE:n kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on Medal of Honor -pelisarjan kolmastoista osa. Electronic Arts julkaisi pelin lokakuussa 2010 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Aikaisemmista osistaan poiketen peli sijoittuu toisen maailmansodan sijaan Afganistanin sotaan.
Medal of Honorin yksinpeli käyttää suuresti muokattua versiota Unreal Engine 3 -pelimoottorista sekä moninpelin suhteen Frostbite Engineä.
Kiistanalaisuus

Pelin verkkomoninpeli sai jo ennen julkaisua osakseen kritiikkiä, sillä moninpelitilassa pelaaja voi asettua Taliban-terroristien rooliin Ison-Britannian puolustusministeriön Liam Fox kritisoi peliä ja totesi, että ”on järkyttävää, että joku kuvittelee Talibanin brittisotilaita vastaan tekemien tekojen uusimisen videopelissä olevan hyväksyttävää”. Hän epäili, ettei kukaan kansalainen haluaisi ostaa niin ”epäbrittiläistä” peliä. Hän kehottaisi jälleenmyyjiä osoittamaan tukensa brittiarmeijalle kieltäytymällä myymästä ”tätä mautonta tuotetta”. Itse pelissä ei kuitenkaan ole kuvattu brittijoukkoja.
Kanadan puolustusministeri Peter MacKay kritisoi myös peliä. Hänen mukaansa on väärin, että kuka tahansa, etenkin lapset, voivat pelata Talibanin roolia. ”Kanada ja sen liittolaiset ovat taistelleet aivan liian kauan Afganistanissa, eikä se ole peliä”.
Tanskalaiset sotaveteraanit kauhistuivat siitä, että peli sijoittuu Helmandin maakuntaan, jonne tanskalaiset joukot on sijoitettu. Tanskan puolustusministeri Gitte Lillelund Bechin mukaan se on ”mautonta” ja hän tukee peliä vastustavia veteraaneja. Pelin kieltämistä Tanskassa ei kuitenkaan suunnitella. Bech luottaa ”Tanskan nuorison kykenevän erottamaan väärän ja oikean”.
Kehittäjien vastauksen mukaan pelin sisäinen todellisuus kuitenkin vaatii Talibanin sisällyttämistä peliin. Electronic Artsin tiedottaja Amanda Taggart kertoi AOL Newsin haastattelussa, että ”useimmat meistä ovat tehneet tätä jo seitsemänvuotiaasta asti: jos joku on poliisi, jonkun on oltava roisto, jonkun on oltava merirosvo ja jonkun pitää olla alien – Medal of Honorin moninpelissä jonkun pitää olla Taliban.” EA:n Fran Gibeau huomioi myös, että videopeleissä on usein aiemminkin asetettu pelaaja vihollisen, kuten natsin tai terroristin rooliin.
Medal of Honorin talibanit nimettiin uudestaan ”Op For” -nimellä kritiikin jälkeen.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Medal of Honor Electronic Artsin kotisivuilla (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Konsoli:   Medal of Honor  Underground  Frontline  Rising Sun  European Assault  Vanguard  Airborne  Heroes 2  Medal of Honor (2010)  Warfighter 
PC:   Allied Assault  Spearhead  Breakthrough  Pacific Assault  Airborne  Medal of Honor (2010)  Warfighter 
Käsikonsolit:   Underground  Infiltrator  Heroes
Libyan toinen sisällissota

Libyan toinen sisällissota oli vuosina 2014-2020 käyty sisällissota Libyassa. Maa oli hyvin levoton Gaddafin kaataneen kansannousun ja ensimmäisen sisällissodan jälkeen. Tämä johtui muun muassa Gaddafia tukeneiden tyytymättömyydestä ja islamistien halusta perustaa maahan islamilainen hallinto. Väkivaltaisuudet laajenivat sisällissodaksi toukokuussa 2014. Sodassa ovat vastakkain Tobrukissa istunut hallitus, islamistien hallitsema Yleinen kansankongressi sekä useita omia etujaan ajavia islamistijärjestöjä. Näistä yksi oli Isis, joka kukistui. Tobrukin hallituksen kansallisarmeijaa johti marsalkka Khalifa Haftar. Ulkovallat sekaantuivat sotaan. Turkki tuki Tripolin kansankongressia, Venäjä Haftarin joukkoja. Haftari valtasi suuren osan maata ja uhkasi Tripolia. Sitten hallitus sai apua muun muassa Turkista ja työnsi kapinalliset kauas Tripolista.
Tausta

Libyaa hallitsi pitkään vallan kaapannut eversti Muammar Gaddafi, joka loi maahan eräänlaisen arabisosialistisen hallinnon. Se kukisti vastarinnan kovin ottein. Gaddafin diktatuuri tuli tiensä päähän, kun maassa puhkesi Tunisian ja Egyptin kansannousujen kaltainen arabikevään kansannousu. Se muuttui pian aseelliseksi kapinaksi. Huonosti aseistetut kapinalliset jäivät alussa alakynteen. Länsimaiden ilmaiskut muuttivat sodan ensin tasapeliksi ja sitten mahdollistivat kapinallisten voiton. Kapinalliset tappoivat Gaddafin. Kun aiempi keskushallitus oli romahtanut, maa jäi paikallisten aseistautuneiden klikkien käsiin.
7. heinäkuuta 2012 järjestettiin vaalit, joissa valittiin Yleinen kansankongressi (engl. GNC, arab. al-Mu’tamar al-Waṭanī al-‘āmm‎), joka korvasi Siirtymäajan kansallisen neuvoston. Yleinen kansankongressi äänesti puhemiehekseen Mohamed al-Magariefin. Hän erosi 2012 ja seuraajaksi nousi Nouri Abusahmen. Parlamentti valitsi pääministeriksi Al-Magariefin aikaisemman vastaehdokkaan Ali Zeidanin, jonka hallitus vannoi virkavalansa marraskuussa 2012. Kansankongressin tehtävä oli laatia maalle uusi perustuslaki 18 kuukauden kuluessa. Se ei kuitenkaan onnistunut määräajassa.
GNC:tä hallitsevat Muslimiveljeskunta ja Uskollisuus marttyyreille -lista saivat puhdistettua vastustajansa kongressin johdosta lustraatiolailla, joka koski entisiä Gaddafin ajan korkeissa asemissa olleita, ja saivat kesäkuussa 2013 kongressin johtoon oman miehensä Nouri Abusahmainin. Abusahmain muodosti GNC:n aseelliseksi siiveksi LROR-militian (engl. Libya Revolutionaries Operations Room) joka aseistettiin valtion varoilla. Se kaappasi maan pääministeri Ali Zeidanin lokakuussa 2013 yrittäen pelotella häntä eroamaan. GNC tuki myös Egyptiä, jota hallitsi Muslimiveljeskunnasta valittu presidentti Mohammed Mursi, 1,6 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.
Lies of P

| Lies of P |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Neowiz Games Round8 Studio
Julkaisija:  Neowiz Games
Jakelija:  PlayStation Store, Microsoft Store, Steam, Google Stadia ja App Store
Ohjaaja:  Choi Ji-Won
Julkaistu:  18. Syyskuuta 2023
Lajityyppi:  Toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI 16  USK 16, USK 16 ja USK 16 
Alusta:  PlayStation 4 PlayStation 5 Windows macOS Xbox One Xbox Series X/S
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Levyke Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Lies of P on Neowiz Games ja Round8 Studion kehittämä ja Neowiz Gamesin vuonna 2023 julkaisema Soulslike toimintaroolipeli, joka perustuu osittain italialaisen Carlo Collodin vuonna 1883 julkaisemaan romaaniin Pinokkion seikkailut (ital. Le avventure di Pinocchio, suomennettu myös mm. nimillä Pitkänenän seikkailut ja Pinokkio). Peli on julkaistu sekä Xbox- että Playstation-pelikonsoleille sekä myös Microsoft Windows ja MacOS alustoille ja oli ehdolla vuoden 2023 Game Awards palkintogaalassa kahdessa eri kategoriassa, jotka olivat Best Art Direction (suom. paras visuaalinen ohjaus) sekä Best Role Playing Game (suom. paras roolipeli).
Peli on vahvasti ottanut inspiraatiota japanilaisen videopelikehittäjä FromSoftwaren Souls-peleistä ja pelin päätuottaja Ji-won Choi myönsi tämän jo pelin tuotantovaiheessa vuonna 2021 kuitenkin kiistäen tarkoituksenmukaisen kopioinnin.
Pelaaminen

Pelissä Lies of P pelaaja ohjaa pelihahmo Pinokkiota kolmannesta persoonasta ja pelin tapahtumat sijoittuvat kuvitteellisen kaupunkiin Krat, jossa erilaiset mekaaniset nuket ovat kapinoineet ihmisiä vastaan ja ajaneet kaupungin sekasortoon. Pelaaja ohjaa hahmoa kaupungin läpi monenlaisissa eri ympäristöissä taistellen mekaanisia nukkeja vastaan erilaisilla aseilla, joita pelaaja pääsee itse muokkaamaan ja päivittämään tehokkaammiksi. Pelaajan ohjaama Pinokkio kykenee väistämään vihollisten iskuja sekä torjumaan näitä ja iskemään itse takaisin sopivalla hetkellä. Tämän lisäksi pelaaja pääsee käsiksi Pinokkion omiin mekaanisiin laitteisiin, kuten tämän käteen jota voi käyttää esimerkiksi heittokoukkuna tai liekinheittimenä. Soulslike peleille tyypilliseen tapaan peli on haastava, ja haastetta lisäävät harvaan sijoitetut tallennuspisteet joista käytetään nimeä Stargazers sekä vaikeasti päihitettävät pomovastukset joita pelissä on lukuisia.
Vastaanotto

Lies of P on saanut enimmäkseen positiivisen vastaanoton useita arvosteluja kokoavan Metacritic-verkkosivuston mukaan.
Liisa Poppius

Valtionarkiston kanslisti Liisa Poppius, kuva vuodelta 1962. Kansallisarkisto
Aune Liisa Poppius (17. marraskuuta 1900 – 16. heinäkuuta 1979) oli suomalainen sukututkija ja Valtionarkiston kanslisti.
Julkaisuja

Finnen suku, tekijät Liisa Poppius ja Yrjö Raevuori. Tampereen historiallisen seuran julkaisuja 2. Tampere 1934
Hatanpään kartano ja sen omistajat neljän viimeisen vuosisadan aikana.  Tampere. Tutkimuksia ja kuvauksia. 2. Tampere 1934
Haarlan suku, tekijät Liisa Poppius ja Yrjö Raevuori. Rafael Haarla, Tampere 1936
Lapin Kulju ja Kulju-Suomisen suku, tekijät Liisa Poppius ja Yrjö Raevuori. Suomisen nahkatehdas, Nakkila 1937
Ignatius-suku. A. Ignatius, Helsinki 1942
Litzelius, Lizelius, Litzell. Suomen sukututkimusseuran julkaisu. 16 ; Uusi sukukirja, 1. Helsinki 1943
Uusi sukukirja 1: 2 vihko; toim. Ilma Orkamo ja Liisa Poppius. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 16. Otava 1943
Katariina Thorvöst ja hänen kosijansa teoksessa Käräjäpukareita ja käräjäjuttuja: kansamme historiaa tuomiokirjojen valossa. WSOY 1945
Jämsäläinen suku Marttila - Tuorila - Hyppölä. Aleksi Hyppölä, Tampere 1945
Hämäläisiä sukuja. 1, Hörtsänä - Turtola. Jalmari Finnen säätiön julkaisuja, 1. Forssa 1948
Hämäläisiä sukuja. 2, Melkas - Tiura - Nuutila. Jalmari Finnen säätiön julkaisuja, 2. Forssa 1948
Hämäläisiä sukuja: Pohjola - Uotila - Paasikivi. Jalmari Finnen säätiön julkaisuja, 3. Forssa 1949
Hämäläisiä sukuja: Pastell. Jalmari Finnen säätiön julkaisuja, 4. Forssa 1950
Ohtolasta Tammerkoskelle: katkelmia erään suvun historiasta, tekijät Liisa Poppius ja Yrjö Raevuori. Helsinki 1952
Längelmäveden seudun historia. 2, Kuhmalahden historia 2; kirj. Martti Mikkola, Eino Jutikkala, J. V. Wallinheimo, Liisa Poppius. Kuhmalahden kunta, Hämeenlinna 1954
Släkten Poppius: baserad på den av Liisa Poppius år 1943 utgivna släktkrönikan. Gunnar Poppius, Borgå 1966
Aiheesta muualla

Uusi sukukirja työn alaisena. Parinkymmenen suvun menneisyyttä tutkitaan. Sukututkijoista on puutetta, Aamulehti, 24.03.1939, nro 81, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Locked-in-oireyhtymä

| Locked-in -oireyhtymä |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  G93.8
ICD-9:  344.81
MeSH:  D011782
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Locked-in -oireyhtymä tarkoittaa tilaa, jossa ihmisen ajattelu, järki ja tunteet ovat entisellään, mutta raajat, lihakset ja kasvot ovat halvaantuneet eikä puhuminen ja nieleminen onnistu. Tavallisesti silmien liikkeet ovat säilyneet. Yleensä oireyhtymä johtuu aivojen verenkierron häiriöstä takaverenkierron alueella (vertebrobasilaarialueella). Tilasta parantuminen on harvinaista ja kuolleisuus alkuvaiheissa on suurta.
Koska locked-in-oireyhtymästä kärsiviltä potilailta puuttuvat kyvyt ilmaista itseään, on heidän kanssaan kommunikointi hyvin vaikeaa. Kommunikointi perustuu useimmiten silmien liikuttamiseen, joiden avulla voidaan antaa vastaukseksi ”kyllä” tai ”ei” kysymyksiin sekä valita lueteltuja tai näytettyjä kirjaimia ja muodostaa näistä sanoja ja lauseita. Nykyaikana on kehitetty myös erilaisia tietokoneavusteisia kommunikointimenetelmiä, jotka voivat perustua mihin tahansa tahdonalaiseen lihasten liikkeeseen.
Alexandre Dumas kuvaa tautitapausta romaanissa Monte Criston kreivi. Noirtier de Villefort kommunikoi siinä räpyttämällä silmiä.
Mezzosopraano

Naiset
sopraano
mezzosopraano
altto
kontra-altto
Miehet
sopranista
kontratenori
tenori
baritoni
bassobaritoni
basso
Mezzosopraano [metso-] (suom. puoli-) on ääniala sopraanon ja kontra-alton välissä. Mezzosopraano on naisten keskikorkea äänityyppi. Mezzosopraanon sävelalue ulottuu pienestä a:sta kaksiviivaiseen a:han tai b:hen, mutta äänenväri on yleensä tummempi, alttomaisempi kuin sopraanolla. Kuoroissa mezzosopraanot laulavatkin usein ylempää alttostemmaa, jotta kutsutaan ykkösaltoksi. Korkeaäänisemmälle mezzosopraanolle on kuorossa kakkossopraanon stemma.
Ääniala

Mezzosopraanon ääniala on matalampi kuin sopraanolla. Mezzosopraano laulaa säveliä A3-A5 jotka kuuluvat äänityypin vahvuusalueeseen. Kuorossa korkein mezzosopraanon sävel on usein F5. Mezzosopraanolla on enemmän matalia säveliä kuin sopraanolla ja matalat sävelet onnistuvat tyypillisesti paremmin kuin sopraanolta. Mezzosopraano kykenee laulamaan 3. oktaavissa rintaäänellä. Mezzosopraanon äänen sointiväri on tummempi ja rikkaampi kuin sopraanolla, sillä yläsävelsarja on runsas. Mezzosopraanot kykenevät usein laulamaan samoja säveliä kuin sopraano eli A5 ei ole mezzosopraanon korkein sävel, vaan myös B5 ja C6 tyypillisesti onnistuvat harjaantuneilta mezzosopraanoilta. Mezzosopraano voi siis kyetä laulamaan yhtä korkealta kuin sopraano, mutta ei kuitenkaan viihdy korkealla kuten sopraano vaan väsyy korkealla laulamiseen.
Musikaaleissa ja musiikkiteatterissa mezzosopraanon tulisi olla kykenevä laulamaan vahva G5-sävel, joka kuuluu Nettien rooliin Carousel-musikaalissa. Mezzosopraanon belttausväli alkaa sävelestä F4/G4 ja ulottuu C5:een tai D5:een. Mezzosopraanon belttausääniselvennä on tummempi ja paksumpi kuin sopraanolla.
Tunnettuja mezzosopraanoja

| --- | --- |
 Janet Baker  Cecilia Bartoli  Mary J. Blige  Elīna Garanča  Monica Groop  Arja Havakka  Lady Gaga  Amy Winehouse  Annie Lennox  Adele  Floor Jansen  Sia  Lea Laven  Paula Koivuniemi :  Demi Lovato  Anni-Frid Lyngstad  Bette Midler  Rita Ora  Anne Sofie von Otter  Lilli Paasikivi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mezzosopraano Wikimedia Commonsissa
Meriasterit

| Meriasterit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Alaheimo::  Asteroideae
Suku::  Meriasterit Tripolium  Nees
Katso myös
   Meriasterit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meriasterit (Tripolium) on asterikasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen sisältyy kaksi lajia, jotka kasvavat Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Meriasteri esiintyy laajasti koko suvun levinneisyysalueella ja toinen laji Tripolium sorrentinoi vain Italiassa Sisiliassa.
Suomessa meriasteri on yleinen tai melko yleinen merenrantakasvi koko rannikolla. Se on aiemmin luettu astereiden eli koruastereiden sukuun.
Lajit

meriasteri (Tripolium pannonicum , syn. Aster tripolium )
aromeriasteri tai aroasteri (T. pannonicum subsp. pannonicum)
rantameriasteri (T. pannonicum subsp. tripolium)
Tripolium sorrentinoi
Suomen Lajitietokeskuksen taksonomiassa (2021) meriasterit yhdistetään kutriastereihin (Galatella) ja aromeriasteri erotetaan alalajista lajiksi, aroasteriksi (Galatella pannonica).
Lina Snellman

| Lina Snellman |
| --- | --- |
 Lina Snellman 1890-luvun alkupuolella.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sofia Karolina Snellman
Syntynyt: 7. marraskuuta 1846 Oulu
Kuollut: 14. elokuuta 1924 (77 vuotta)
Ammatti:  diakonissa, johtaja, kirjailija
Vanhemmat:  Johan Vilhelm Snellman ja Jeanette Enbom
Kirjailija
Aikakausi:  1896-1914
Aiheet:  diakonia, muistokirjoitukset
Esikoisteos:  Menneen ja nyky-ajan diakonissatoimesta (1896)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sofia Karolina (Lina) Snellman (7. marraskuuta 1846 Oulu – 14. elokuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen diakonissa ja Helsingin Diakonissalaitoksen johtajatar 1883–1924. Hän julkaisi kirjasia, jotka käsittelivät diakonia-alaa, sekä edisti merkittävästi diakoniatyötä Suomessa.
Julkaisuja

Menneen ja nyky-ajan diakonissatoimesta. Edlund, 1896.
Teodor Fliedner : hänen elämänsä ja vaikutuksensa. Edlund, 1896.
Everstinna Karamzinen muisto : Diakonissalaitoksen sisarille ja ystäville omistanut L.S-n. Suomentanut Irene Rosenqvist. Söderström & C:o, jakaja, 1909.
Diakonissa Cecilia Blomqvist : muistosananen. Tekijä, 1911.
Sisarillemme : Helsingin Diakonissalaitoksesta. Helsingin Diakonissalaitos, 1911.
Anna Hermanson : muutamia otteita hänen elämäkerrastaan. Tekijä, 1913.
Skandinaavian diakonissalaitokset. Tekijä, 1914.
Sjukvårdsteorier I och II : att vårda med hjärna, hjärta och hand = Sairaanhoidon teoria I ja II : tiedolla, taidolla ja rakkaudella. Toimittaneet Birgitta Geust ja Eeva Hurskainen. Diamus - Helsingin Diakonissalaitoksen museo, 2014
Liisa Rentola

Liisa Annikki Rentola (o.s. Ollikainen, 17. syyskuuta 1935 Sonkajärvi – 14. joulukuuta 2014 Haapavesi) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Rentolan vanhemmat olivat sekatyömies Aleksi Ollikainen ja Hilja Johanna Kumpulainen. Hän oli naimisissa vuodesta 1960 peruskoulunopettaja Heikki Rentolan kanssa.
Rentola opiskeli kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa 1958–1959 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistossa 1971–1973. Hän asui vuodesta 1960 alkaen Haapavedellä ja toimi ennen eläkkeelle jäämistään englannin kielen opettajana.
Rentola kirjoitti lastenkirjoja, runokokoelman sekä yhdessä Aulis Ritolan kanssa kirjan ja näytelmän haapaveteläisestä kansanrunoilijasta Matti Viinamaasta eli Viina-Matista.
Teoksia

Hevostyttö Sirpa Kesäperällä ; kuvitus Riitta Berczeli. Pohjoinen, Oulu 1979
Maalasin majani auringoksi : runoja. Kirjoittajaseulasarja 14. Pohjoinen, Oulu 1980
Saarelan lapset ja metsärosvot ; kuvitus Tuula Petäjäniemi. Tammi, Helsinki 1981
Wiina-Matti viisas mies... ; kirj. Liisa Rentola, Aulis Ritola. Pohjoinen, Oulu 1984
30 vuotta kaukolämpöä Haapavedellä ; teksti Väinö Lappeteläinen, Liisa Rentola. Haapaveden energia, Haapavesi 1992
Wiina-Matti : näytelmä ; kirj. Liisa Rentola, Aulis Ritola. 1995
Toimitustöitä

Veneet palo, airot jäi : Kärsämäen kunnan Venetpalon kyläkirja ; toimittaja Liisa Rentola ; julkaisijat Haapaveden kansalaisopiston Kärsämäen osaston piiri, Venetpalon kylätoimikunta, Hautajoen kylätoimikunta, Venetpalon nuorisoseura. Kärsämäki 1994
Mukana sodan myrskyissä : 1918-1945 : Kärsämäen sotaveteraanimatrikkeli ; julkaisijat kansalaisopiston perinnepiiri Muistojen poluilla, matrikkelitoimikunta, Kärsämäki-seura ; toimittaja Liisa Rentola. Kärsämäen sotaveteraanit, Kärsämäki 1995
Joki virtaa : Rannankylän, Alarannan, Ylärannan, Luonuanojan, Ruhankankaan, Kokonperän, Luonuanperän ja Hallanperän kylälukemisto ; toimittaja ja Kärsäkkäät-piirin ohjaaja Liisa Rentola. Kärsämäen Rannan kyläyhdistys, Kärsämäki 1997
Ihme ja kumma : runoja, proosaa : antologia ; vastaava toimittaja Liisa Rentola. Haapaveden kriivarit - Haapaveden kansalaisopiston piiri, Luovat kirjoittajat, Kärsämäki 2001
Me jokivartiset : kylälukemisto : Aittokylä, Koirikivi, Käräjäoja, Metsonperä, osa Ojalehtoa ; toimittaja Liisa Rentola ; korjausluku Heikki Rentola. Jokivarren kyläyhdistys, Haapavesi 2003
Rata Keskeltä kylää : Sonkajärven paikallishistoriaa : Ollikainen Väinö (1926 - 2010) ; Kielen ja asiatietojen tarkistus Liisa Rentola; piirrokset/kansi Tuula Ollikainen; taitto yms. Martti Pulakka. Kopijyvä Oy, Jyväskylä 2004
Legend of Edda

Legend of Edda on GamesCampusin kehittämä selainpeli, jossa Titaanit ja Olympukset taistelevat keskenään. Legend of Eddassa on mahdollisuus PvP pelaamiseen (Player versus Player.)
Hahmoluokat

Legend of Eddassa on kolme pääluokkaa, joista kaikki sisältävät kaksi sivuluokkaa:
Fighter (Swordman ja Warrior)
Rogue (Archer ja Assassin)
Mage (Cleric ja Wizard)
Jokaisella hahmoluokalla on omat taitonsa, jotka auttavat taistelemisessa. Lisäksi tasolla 20, jokainen hahmo voi oppia "Demi-God Skillin" (Puolijumalataidon,) jotka ovat huomattavasti tavallisia taitoja voimakkaampia.
PvP

Legend of Eddassa käytetään luokka (grade) järjestelmää.
Grade 1 vastaa tasoa 1-20
Grade 2 vastaa tasoa 20-40
Grade 3 vastaa tasoa 40-54
Otteluissa on vastakkain Titaanit ja Olympukset. Tavoitteena on tappaa vastapuolen pelaajia ja siten ansaita pisteitä puolelleen, sekä varastaa vastustajien kristallit ja tuoda ne oman tukikohdan arkkuihin.
Marunakanat

| Marunakanat |
| --- | --- |
 Marunakana (Centrocercus urophasianus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Alaheimo::  Metsäkanat Tetraoninae
Suku::  Marunakanat Centrocercus  Swainson, 1832
Katso myös
   Marunakanat Wikispeciesissä   Marunakanat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marunakanat (Centrocercus) on metsäkanojen alaheimoon kuuluva lintusuku.
Marunakanoihin (Centrocercus) kuuluvia lajeja

Marunakana (Centrocercus urophasianus)
Pikkumarunakana (Centrocercus minimus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Centrocercus (englanniksi)
Mauritiuksen kansalliskirjasto

| Mauritiuksen kansalliskirjasto> National Library of Mauritius |
| --- | --- |
Osoite:  Fon Sing Building, 12 Edith Cavell Street, Port Louis, Mauritius
Sijainti:  Port Louis, Mauritius
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mauritiuksen kansalliskirjasto (engl. National Library of Mauritius‎) on Madagaskarin itäpuolella sijaitsevan pienen Mauritiuksen saarivaltion pääkaupungissa Port Louisissa toimiva kansalliskirjasto. Kirjaston lainsäädännöllinen perusta on vuodelta 1996, ja kirjasto avattiin yleisölle tammikuussa 2000.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan Mauritiuksen aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli 92,7 prosenttia (vuonna 2015).
Aiheesta muualla

Yves Chan Kam Lon (2004) A New Star in the Indian Ocean: The National Library of Mauritius (Alexandria: The Journal of National and International Library and Information Issues, 16 (2): 113-122; doi: https://doi.org/10.1177/095574900401600205; katsausartikkeli, abstrakti) (englanniksi) (sagepub.com)