stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apollonia (Pontos)
Historia

Apollonia oli Miletoksesta käsin perustettu kreikkalainen siirtokunta. Sen perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 610 eaa. Arkeologia tukee ajoitusta, sillä varhaisimmat löydöt kaupungin paikalta ovat 600-luvun eaa. lopulta. Stefanos Byzantionlaisen mukaan Apollonian olisivat perustaneet miletoslaiset ja rhodoslaiset yhdessä, mutta tämä ajatus hylätään nykyisin. Aelianuksen mukaan Apollonian perustajia olisi johtanut filosofi Anaksimandros, mutta tämä ei sovi kaupungin perustamisen ajoitukseen, sillä Anaksimandros syntyi vasta samoihin aikoihin.
Apollonia nimettiin Apollon-jumalan mukaan. Kaupunki erotettiin antiikin lukuisista muista Apollonia-nimisistä kaupungeista tarvittaessa nimellä Apollonia (Eukseinos) Pontoksella (Ἀπολλωνία ἡ ἐν τῷ (Εὐξείνῳ) Πόντῳ, Apollōnia hē en tō (Eukseinō) Pontō). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Apollōniatēs (Ἀπολλωνιάτης), myöhemmin latinaksi Apolloniates ja Apolloniensis. Apollonian valtiomuoto oli alun perin 500-luvulla eaa. oligarkinen. Aristoteleen mukaan Apolloniassa oli jossakin vaiheessa stasis, ja hän käyttää kaupunkia esimerkkinä oligarkioissa tapahtuneista muutoksista.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Apollonia kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Apollonia löi omaa attikalaisen standardin mukaista hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Ateenalainen vaikutus näkyy myös kaupungin käyttämässä kalenterissa.
Vuonna 341 eaa. Apollonialla oli sopimus Filippos II:n kanssa, ja kaupunki saattoi olla alisteisessa asemassa Makedonialle. Hellenistisen kauden alussa vuonna 313 eaa. Apollonia oli mukana Pontoksen pentapoliina tunnetussa liitossa Lysimakhosta vastaan; sen muut jäsenet olivat Istros, Kallatis, Mesembria ja Odessos. 200–100-luvuilla eaa. Apollonia soti Mesembriaa vastaan.
Marcus Luculluksen johtama armeija valtasi Apollonian Roomalle vuonna 73/72 eaa. Thracian provinssin perustamisen noin vuonna 44/46 jaa. jälkeen Apollonia kuului siihen. Kaupunki säilyi olemassa läpi roomalaisen kauden, vaikkakaan ei enää kukoistanut samassa määrin kuin aiemmin. Varhaisella kristillisellä kaudella Apolloniasta tuli piispanistuin. Sillä oli oma piispa viimeistään vuonna 170.
Myöhemmän antiikin aikana kaupunki sai nimen Sozopolis, mistä nykyisen Sozopolin kaupungin nimi on muuntunut. Kaupungin Rooman keisariajalla lyömät rahat käyttävät nimeä Apollonia 200-luvulle jaa. saakka, jolloin nimi Sozopolis ilmestyy.
Rooman valtakunnan jaossa Sozopolis tuli osaksi Bysantin valtakunnaksi kehittynyttä Itä-Roomaa. Bysanttilaisella keskiajalla Sozopolis kukoisti edelleen piispanistuimena, kauppakaupunkina ja satamana, jota genovalaiset käyttivät usein.
Rakennukset ja löydökset

Nykyisessä Sozopolin kaupungissa on jäljellä vain vähän näkyviä antiikin aikaisia jäänteitä. Sveti Georgin saarella on joitakin jäänteitä myöhäisantiikin tai bysanttilaisen ajan kaupungista.
Antiikin ajan Apollonia oli ympäröity muurein, jotka ovat olleet kirjallisten lähteiden perusteella olemassa ainakin 300-luvulla eaa. Muurit uusittiin barbaarien hyökkäysten vuoksi myöhäisantiikin aikana 400–500-luvuilla jaa. Tuon aikaiset muurit olivat kaksitasoiset ja vahvistettu torneilla. Muurien jäänteitä on säilynyt erityisesti Sozopolin niemen etelä- ja kaakkoissosassa.
Varsinaisen kaupungin ulkopuolella nykyisellä Sveti Kirikin saarella sijaitsi Apollon Ietrokselle omistettu temppeli. Siellä oli suurikokoinen Kalamiin veistämä pronssinen Apollonin patsas, jonka korkeus oli noin 13,2 metriä. Lucullus vei sen kaupungin vallattuaan sotasaaliina Roomaan, jossa se asetettiin Capitoliumille. Saarelta on löydetty Apollonin kulttiin liittyää aineistoa, kuten 500-luvulle eaa. ajoittuvia terrakottaveistoksia, sekä niin kutsuttu Anaksandroksen steela, joka on hautakivi samalta ajalta.
Sozopolin niemen kärjestä eli Skamnin niemeltä on löydetty Demeterille ja Persefonelle omistettu pyhäkkö. Kaupungissa tiedetään olleen temppelit myös Zeukselle, Dionysokselle, Poseidonille, Ge (Gaia) Khthonialle, Afroditelle ja Hekatelle. Kaupungin läheltä on löydetty nekropoliita eli hauta-alueita, joissa on traakialaisen tavan mukaisia hautakumpuja. Haudoista on löydetty hautavaaseja ajalta 400–100 eaa.
Kaupungista löydettyä esineistöä on esillä Sozopolin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollonia Wikimedia Commonsissa
Apollonian lyömä hopeinen tetradrakhma, 300-luku eaa. Kuvituksessa Apollonin pää sekä ankkuri, rapu, kirjain Α sekä virkamiehen nimi ΚΩΛΩΤΗΣ, Kōlōtēs.
Bustrofedonilla tehdyn piirtokirjoituksen katkelma Apolloniasta.
Osa kahta hopliittia esittävästä reliefistä Apolloniasta, n. 600–550 eaa.
Etruria (Augustuksen alue)

| Etruria Regio VII Etruria> Italian alue |
| --- | --- |

 Regio VII Etrurian sijainti Italiassa.
Valtio:  Rooman valtakunta
Nykyinen valtio/alue:  Italia (Toscana)
Perustettu:  n. 7 eaa.
Lakkautettu:  n. 293 jaa.
Etruria (lat. Regio VII Etruria) oli keisari Augustuksen perustama roomalaisen Italian alue, joka vastasi paljolti Etrurian maakuntaa ja käsitti pääosin nykyisen Italian Toscanan alueen.
Maantiede

Etruria käsitti sille nimen antaneen Etrurian maakunnan Italian niemimaan länsiosassa Tyrrhenanmeren ja Apenniinien välisellä alueella. Sen luoteispuolella sijaitsi Liguria (Regio IX), josta sen erotti Macra (nyk. Magra) -joki, pohjoispuolella Aemilia (Regio VIII), itäpuolella Umbria (Regio VI) ja Samnium (Regio IV), ja kaakkoispuolella Latium et Campania (Regio I), josta sen erotti Tiber-joki.
Etrurian pääteitä olivat rannikolla kulkenut, Roomasta Pisaeen johtanut Via Aurelia, sekä sitä jatkanut Via Aemilia Scauri ja sisämaassa kulkenut Via Cassia.
Maantiede > Kaupunkeja

Etrurian alueen kaupunkeja olivat muun muassa:
Alsium
Anneianum
Aquae Populoniae
Arretium
Blera
Caere
Capena
Castrum novum
Centumcellae
Clusium
Cortona
Cosa eli Cosae
Faesulae
Falerii
Ferentium
Feronia eli Lucus Feroniae
Fescennium
Flavinium
Florentia
Forum Aurelii
Forum Cassii
Forum Clodii
Fregenae
Graviscae
Herbanum
Horta
Luca
Luna
Massa eli Massa Veternensis
Maternum
Nepet
Perusia
Pisae
Pistoriae
Polimartium
Populonia
Pyrgi
Rusellae
Sabate
Salebro
Salpinum
Saturnia eli Aurinia
Saena eli Saena Julia
Statonia
Suana
Sudertum
Sutrium
Tarquinii
Telamon
Tuscana eli Tuscania
Urbs Vetus
Vada Volaterrana
Veji
Vetulonia
Visentium eli Bisentium
Volaterrae
Volsinii
Vulci
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Regio VII Etruria Wikimedia Commonsissa
Italian alueet ja Rooman provinssit vuonna 117
| --- | --- |
AugustuksenItalian alueet:  Regio I Latium et Campania  Regio II Apulia et Calabria  Regio III Lucania et Bruttii  Regio IV Samnium  Regio V Picenum  Regio VI Umbria  Regio VII Etruria  Regio VIII Aemilia  Regio IX Liguria  Regio X Venetia et Histria  Regio XI Transpadana 
Provinssit:  Achaea  Aegyptus  Africa proconsularis  Alpes Cottiae  Alpes maritimae  Alpes Poeninae et Graiae  Arabia Petraea  Armenia  Asia  Assyria  Bithynia et Pontus  Britannia  Cappadocia  Cilicia  Creta et Cyrene  Cyprus  Dacia  Dalmatia  Epirus  Galatia  Gallia Aquitania  Gallia Belgica  Gallia Lugdunensis  Gallia Narbonensis  Germania inferior  Germania superior  Hispania Baetica  Hispania Tarraconensis  Judaea  Lusitania  Lycia et Pamphylia  Macedonia  Mauretania Caesariensis  Mauretania Tingitana  Mesopotamia  Moesia inferior  Moesia superior  Noricum  Pannonia inferior  Pannonia superior  Raetia  Sardinia et Corsica  Sicilia  Syria  Thracia 
Etrurian alueen kartta.
Nuorten lääkärien yhdistys

Nuorten Lääkärien Yhdistys (NLY) on suomalainen lääkärijärjestö. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää lääkärien ammatillista kehitystä, valvoa heidän ammattiinsa liittyviä etuja sekä ilmaista mielipiteensä maan terveydenhuollolle ja lääkärikunnalle tärkeissä kysymyksissä.
Yhdistyksen jäsenmäärä on kasvanut alkuaikojen muutamasta sadasta liki 12 000 jäseneen. NLY:n jäseniksi kutsutaan kaikki kolmannen vuosikurssin lääketieteen kandidaatit, ja jäsenyyttä voivat hakea kaikki, joilla on oikeus harjoittaa lääkärintointa Suomessa.
Historia

NLY perustettiin vuonna 1928 nimellä Suomen Avustajalääkäriyhdistys, jolloin sen tarkoituksena oli edustaa uransa alkuvaiheessa sairaaloissa assistentteina työskennelleitä avustajalääkäreitä. Tuolloin avustajalääkärit työskentelivät yleisesti ruokapalkalla.
Yhdistys vaihtoi nimensä Nuorten Lääkärien Yhdistykseksi vuonna 1941. Toisen maailmansodan jälkeen tapahtunut ammattiyhdistystoiminnan hyväksyttävyyden lisääntyminen ja vahvistuminen heijastui myös NLY:seen. Yhdistyksen jäsenmäärä kasvoi voimakkaasti ja yhdistys perusti tiedotuskanavaksi oman Tiedonantolehden. Myös yhteistyö Lääkäriliiton kanssa lisääntyi. NLY toimi aktiivisesti erityisesti nuorten lääkärien palkka-asioiden parantamiseksi.
Yhdistyksen äänitorvena julkisuudessa toimiva Nuori Lääkäri -lehti perustettiin vuonna 1963. Vuosien varrella lehdestä kehittyi kantaa ottava ja keskusteleva julkaisu. 1960-luvulla yhdistys profiloitui erityisesti koulutuspoliittisena vaikuttajana.
Seuraava murroskohta yhdistyksen historiassa tapahtui 1970-luvun alussa, jolloin yhdistyksen organisaatiota uudistettiin jäsenkyselyssä saadun palautteen perusteella. Yhdistykselle valittiin ensimmäistä kertaa valtuuskunta ja paikallistason toimintaa vahvistettiin.
1980–90-luvun vaihteeseen tultaessa NLY oli kasvanut lähes 10 000 jäsenen yhdistykseksi. Taustalla vaikuttivat lääketieteellisten tiedekuntien aloituspaikkojen lisääntyminen aiempina vuosina. Nuorten Lääkärien Yhdistyksen vaikutusmahdollisuudet kasvoivat myös Lääkäriliiton sisällä ja paikallisosasto toiminta oli aktiivista etenkin Kuopiossa, Oulussa ja Tampereella.
1990-luvun laman aikaan NLY otti kantaa vanhaan, mutta uudelleen pinnalle noussutta ilmiötä vastaan: nuorille lääkäreille tarjottiin ja teetettiin palkatta työtä. Yhä useammalle paikkakunnalle laajentunut paikallisosastotoiminta vahvisti yhdistyksen perustaa.
Vuoden 2001 lääkärilakossa yhdistys pyrki palkankorotusvaatimusten ohella kiinnittämään huomiota julkisen terveydenhuoltojärjestelmän epäkohtiin ja työolosuhteiseen.
Kuluvalla vuosituhannella vaikuttamistyön kohteena ovat palkka-asioiden lisäksi olleet peruskoulutuksen aloituspaikkojen määrä, erikoistumiskoulutuksen valintamenettely sekä lääkärien työskentelyolosuhteet.
Toiminta

Nuorten Lääkärien Yhdistys järjestää jäsenilleen koulutuksia ja vapaa-ajan tilaisuuksia valtakunnallisesti ja paikallisesti sekä julkaisee Nuori Lääkäri -lehteä. Yhdistys ottaa kantaa erityisesti lääkäreiden koulutuskysymyksiin. Lisäksi olennainen osa edunvalvontaa on palkkaedunvalvonta, joksi NLY:ssä käsitetään pelkän rahan lisäksi myös työsuhdeasiat.
NLY järjestää vuosittain NuoriLääkäriPäivät, joka on Suomen suurin nuorten lääkärien koulutus- ja kohtaamistapahtuma. Tapahtuma on suunnattu uransa alkuvaiheessa oleville lääketieteen lisensiaateille.
Yhdistyksen toiminnan rungon muodostavat hallitus, vaaleilla kolmen vuoden välein valittava valtuuskunta, valmistelevat valiokunnat sekä paikallisosastot. Yhdistyksellä on aktiivista paikallisosastotoimintaa Helsingissä, Turussa, Tampereella, Kuopiossa, Oulussa, Joensuussa, Jyväskylässä, Lahdessa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Seinäjoella, Rovaniemellä ja Vaasassa.
Nuorten Lääkärien Yhdistyksellä on toimitilat Helsingissä Mäkelänkadun Lääkäritalossa. Yhdistyksellä on kolme palkattua työntekijää.
Puheenjohtajat

| --- | --- |
 Martti Mustakallio 1928–1935  Per Eric Aschan 1935–1946  Eero Turpeinen 1946–1947  Väinö Pensala 1947–1949  Harry Blomqvist 1949–1952  Oiva Ollila 1952–1953  Alpo Luppi 1953–1955  Lars-Erik Laurent 1955–1956  Jaakko Tola 1956–1957  Ralf Lindholm 1957–1958  Gunnar Brandt 1958–1962  Eero Iikkala 1962–1963  Pentti Rokkanen 1963–1965  Berndt-John Procopé 1965–1968  Antti Louhija 1968–1969  Tapio Tervo 1969–1971  Arpo Aromaa 1971–1972  Timo Niinimäki 1972–1973  Björn Eklund 1974  Markku Äärimaa 1975–1976 :  Ville Laaka 1977–1978  Taito Pekkarinen 1979–1981  Arto Alanko 1982  Jyrki Olkinuora 1983–1985  Osmo Pammo 1986–1987  Ari Palomäki 1988–1990  Kirsi Ailus 1991–1992  Jarkko Ihalainen 1993–1995  Jaakko Halonen 1996–1999  Jan Schugk 2000–2001  Anne-Mari Kantanen 2002–2004  Tero Yli-Kyyny 2005–2007  Suvi Vainiomäki 2008–2010  Terhi Savolainen 2011–2013  Mikko Keränen 2014–2016  Iiro Karhiaho 2017  Sara Launio 2018–2019  Jesper Perälä 2020–2021  Riku Metsälä 2022–2024  Lauri Heiskanen 2025–
Aiheesta muualla

Nuorten Lääkärien Yhdistyksen kotisivut
Juba Tuomola

Juba Tuomola Turun Kirjamessuilla vuonna 2009.
Jussi ”Juba” Tuomola (s. 8. marraskuuta 1965 Lahti) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuin sarjakuvansa on Viivi ja Wagner. Muita hänen sarjakuviaan ovat muun muassa Minerva, Les Tavattomat, Pate Patonki, Vauhti-Virtanen ja Menestyksen maku.
Tuomola on opiskellut kääntämistä Turun yliopistossa ja asuu Turussa.
Tuotanto > Viivi ja Wagner -albumit

Sikspäkki ja salmiakkia (1998)
Apua, sängyssäni on sika! (1999)
Ei banaaninkuoria paperikoriin! (2000)
Oi, mikä karju! (2001)
Kuumaa hiekkaa (2002)
Viriili vesipeto (2003)
Sohvaperunoiden kuningas (2004)
Ranskalainen liukumäki (2005)
Kaasua sohvalla! (2006)
Sian morsian? (2007)
Terassilla tarkenee (2008)
Kuinka kasvissyöjä kesytetään (2009)
Sika pussaa! (2010)
Vieläkin yhdessä (2011)
Vau, kuuma kinkku! (2012)
Sian puolella sänkyä (2013)
Kyljys kainalossa (2014)
Sian salarakas (2015)
Sikamainen selfie (2016)
On-nöff-suhde (2017)
Maasian munatoti (2018)
Kuumia aaltoja, kylmää kaljaa (2019)
Seksiä, saippuaa ja sianhoitoa (2020)
Tuotanto > Muut Viivi ja Wagner -kirjat

Rakas siankärsämöni (1/2001)
Pannaan haisemaan, elämä on lyhyt! (2/2001)
Minä Wagner (1/2002)
Minä Viivi (2/2002)
Viivin ja Wagnerin touhukas sanakirja (2003)
Sinappihuntu (2004)
Parisuhteellisuusteoria (6/2006)
Juhlakirja (2007)
Saparokierre (2007)
Viivi ja Wagner – Kaksi näytelmää (2009)
Ystävänpäiväkirja (2009)
Syömään! Viivin ja Wagnerin keittokirja (2009)
Viivi ja Wagner – sika ja muusa, näyttelykirja (2010)
Mitä söisin öisin? Viivin ja Wagnerin keittokirja (2010)
Viivin ja Wagnerin suhdekiemuroita (2011)
Wagnerin olutkirja (2011, toim. Vesa Anttonen)
Sian logiikka (2012)
Wagnerin keksintökirja (2012)
Viivin ja Wagnerin hääkirja. Se on menoa nyt! (2013)
Tiskiallasblues (sis. CD-levyn) (2013)
Dagen Efterin saari – Wagnerin harharetket (2014)
Sian vuodet 1996–1999 (2014)
Viivi ja Wagner lemmenlomalla (2015)
Sian vuodet 2000–2001 (2015)
Sian vuodet 2002–2003 (2016)
Sian vuodet 2004–2005 (2017)
Sian vuodet 2006–2007 (2018)
Sian vuodet 2008–2009 (2019)
Tuotanto > Minerva-sarja

Kukkia tohtori Kääkälle (2006)
Jääkarhun sydän (2009)
Alajuoksun kelluva pullukka (2013)
Sipulirengassuon vanki (2016)
Elävien luiden laakso (2018)
Jättiläisen kyyneleet (2022)
Tuotanto > Muita

Punaniska: Pancho Villan nahkahousut (1997)
Älä pingota Paavo! Ota viinirypäleitä... (2002)
Frank: Viettelysten vaunussa (2010)
Essin ja Einarin huusholli (2018)
Rocco Lamotta: Sikojen klaani (2019)
Hurja-Hilda (2020)
Julkaisut lehdissä > Kotimaiset julkaisut

Alpha 1991–1993
Ilta-Sanomat – helmikuun kotimainen 1989
JP-lehti 1990–2000
Kritiikin uutiset 1987
Kultis 1992–1993
Laaki 1993
Myrkky 1990–1994
Myrkky-special 1992
Pahkasika 1984–1987
Punaniska 1993–1994
Suomen MAD 1987–1995
Suomen MAD special 1988
Tuottoisa kotieläintalous 1989–1990
Koululainen 1996–2002
Helsingin Sanomat 1997–
Julkaisut lehdissä > Ulkomaiset julkaisut

Taboo Espesial (Yhdysvallat) 1991
Talking Turkey (Iso-Britannia) 1991
Trombone (Iso-Britannia) 1990
U-comix (Saksa) 1992–1993
Julkaisut lehdissä > Pilapiirroksia

Turun Sanomat 1984–1992
Nuori Lääkäri 1987–
Näyttelyt

2004 Galleria Dixi, Helsinki (maalauksia)
2006 Galleria Dixi, Helsinki (maalauksia)
29.9.2010–9.1.2011  EMMA – Espoon modernin taiteen museo: Juba Tuomola: Viivi ja Wagner
Palkinnot

Nuoren taiteen palkinto (1998)
Lempi-patsas (1999)
Puupäähattu-palkinto (2000)
Aboa-palkinto (2000)
Suomi-palkinto (2010, 30 500 euroa)
Aiheesta muualla

Römpötti, Harri: Mielikuvitus lentää vaikka pahvilaatikolla. Helsingin Sanomat 2.1.2007.
Kylkisalo, Heikki: Jääkarhut vaarassa Kirkko ja kaupunki. 15.6.2009.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef
Jeesuksen pyhä nimi

Jeesuksen nimi on kristillisen hartauden ja kunnioituksen kohde. Sen pohjalta on muodostunut useita hartauskäytäntöjä.
Jeesus on hepreankielinen nimi, joka esiintyy eri muodoissa jo Vanhassa testamentissa (Joosua, Jesaja, Hoosea). Se merkitsee vapauttajaa. Nimen teologisen sisällön ilmaisee Matt. 1:21: "Ja hän on synnyttävä pojan, ja sinun on annettava hänelle nimi Jeesus, sillä hän on vapahtava kansansa heidän synneistänsä." Ortodokseille ja protestanteille uudenvuodenpäivä on kirkollisena juhlana omistettu Jeesuksen pyhälle nimelle. Roomalaiskatolisessa liturgisessa kalenterissa se on 3. tammikuuta, ja koko tammikuu on omistettu Jeesuksen pyhälle nimelle.
Idässä Jeesuksen nimen kunnioituksen perusmuodoksi muotoutui Jeesuksen rukous, lännessä taas Jeesuksen pyhän nimen litania. Keskiajalla hartautta Jeesuksen pyhää nimeä kohtaan saarnoissaan edisti Bernhard Clairvaux’lainen, mutta aivan erityisesti Bernardino Sienalainen ja Johannes Capistranolainen, jotka myös käyttivät Kristus-monogrammia IHS.
Katolisen kirkon katekismus käsittelee Jeesuksen pyhän nimen merkitystä teologisesti kohdissa 430-435 ja rukouksena kohdissa 2666-2668.
Martti Luther kehottaa toisen käskyn selityksissään sekä Vähässä katekismuksessa että Isossa katekismuksessa huutamaan avuksi pyhää nimeä.
Vanhaluterilaisen tavan mukaan kristitty kumartaa pientä kunniaa laulettaessa ja Jeesuksen nimeä mainittaessa jumalanpalveluksen aikana.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan uudenvuodenpäivän virret 38-42 keskittyvät Jeesuksen pyhään nimeen.
Aiheesta muualla

Jeesuksen pyhän nimen litania
Rukous Jeesuksen nimessä Rukous.net
Ranskan presidentinvaali 1848

Ranskan presidentinvaalit vuonna 1848 olivat ensimmäiset koskaan pidetyt. Vaalit olivat Ranskan toisen tasavallan ensimmäist ja ainoat presidentinvaalit. Vaalit järjestettiin 10. joulukuuta 1848, ja ne johtivat Louis-Napoléon Bonaparten yllätysvoittoon 74 prosentilla kansanäänestyksestä. Nämä olivat ainoat suorat presidentinvaalit vuoteen 1965 asti.
Kroatian presidentinvaali 2014–2015

Kroatian presidentinvaali 2014–2015 järjestettiin Kroatiassa joulukuussa 2014 ja tammikuussa 2015. Vaalin ensimmäinen kierros oli 28. joulukuuta 2014 ja toinen kierros 11 tammikuuta 2015.
Uudeksi presidentiksi valittiin Kroatian demokraattisen liikkeen ehdokas Kolinda Grabar-Kitarović, joka voitti istuvan presidentin Ivo Josipovićin niukasti. Kolindasta tuli samalla myös Kroatian ensimmäinen naispresidentti.
Prahan joukkoampuminen 2023

| Prahan joukkoampuminen 2023 |
| --- | --- |
 Päivä ampumisen jälkeen Kaarlen yliopiston viereen on tuotu kynttilöitä uhrien muistoksi.
Paikka:  Praha, Tšekki
Kohde:  Kaarlen yliopisto
Ajankohta:  21. joulukuuta 2023  noin 15.00
Iskutyyppi:  joukkomurha
Kuolleita:  15 yliopistolla (tekijä mukaan lukien)
Haavoittuneita:  25
Taiteiden tiedekunnan rakennus. Kuva on otettu ampumista seuraavana päivänä 22.12.2023.
Prahan joukkoampuminen tapahtui 21. joulukuuta 2023 noin kello 15 Kaarlen yliopiston filosofisessa tiedekunnassa Prahassa, Tšekissä. Iskussa yliopistolla kuoli tekijä mukaan lukien 15 ihmistä ja loukkaantui vähintään 25. Ampuja oli yliopiston 24-vuotias opiskelija, jonka tiedettiin suunnittelevan itsemurhaa. Poliisi suoritti ennen ampumista evakuoinnin tiedekunnan toisessa rakennuksessa ja oli minuuteissa paikalla teon alkamisen jälkeen. Tekijä löydettiin kuolleena rakennuksen katolta noin kaksikymmentä minuuttia myöhemmin. Tarkkaa motiivia ei vielä tiedetä, mutta poliisi epäilee tekijän saaneen innoitusta muualla maailmalla tapahtuneista kouluampumisista. Tekijän uskotaan surmanneen ampumista edeltäneenä viikkona isän ja kahden kuukauden ikäisen lapsen Klanovickyn metsässä lähellä Prahaa.
Prahan joukkoampuminen oli Tšekin itsenäisyyden siihen mennessä eniten kuolonuhreja vaatinut ammuskelutapaus. Uhrien joukossa oli muun muuassa suomen kielen lehtori ja suomenruotsalaisen kirjallisuuden asiantuntija Jan Dlask (cs) ja paikallinen musiikkitieteilijä Lenka Hlávková.
Tapahtumien kulku

24-vuotiaan epäillyn opiskelijamiehen uskotaan surmanneen aiemmalla viikolla kävelyllä olleen miehen ja tämän kaksikuukautisen vauvan Prahan laitamilla. Epäillyllä oli luvat kahdeksaan ampuma-aseeseen.
Ampumispäivänä, ennen ampumista yliopistolla, poliisi oli löytänyt epäillyn kotitalosta tämän isän kuolleena. Epäilty oli todennäköisesti ampunut tämän aiemmin. Poliisi sai myös epäillyn lähipiiriltä itsemurha-aikeista varoittavia viestejä, joten epäiltyä alettiin etsiä noin kello 13. Kun selvisi, että mies oli matkalla Kaarlen yliopiston yhdelle kampukselle, alettiin sitä evakuoida noin kello 14.20. Ampuminen alkoi vähän ennen kolmea iltapäivällä toisella kampusalueella, taiteiden tiedekunnan rakennuksessa, jonne poliisi ehti nopeasti.
Ampumista tapahtui tiettävästi kerroksessa, jossa sijaitsee suomen kielen laitos. Laukauksia kuulleet opiskelijat tukkivat luokkiensa ovet kasaamalla kalusteita niiden eteen. Aseistetut poliisit kävivät rakennuksen luokkahuoneita läpi, yrittivät auttaa loukkaantuneita ja evakuoida ihmisiä ulos. Poliisit saivat rakennuksessa olleilta pian tiedon, että ampuja olisi ampumassa katolle paenneita. Noin 20 minuuttia ampumisen alkamisen jälkeen epäilty surmasi itsensä, kun poliisit lähestyivät häntä rakennuksen katolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prahan joukkoampuminen 2023 Wikimedia Commonsissa
Kroatian presidentinvaali 2000

Kroatian presidentinvaali 2000 järjestettiin Kroatiassa 24. tammikuuta 2000. Vaalit olivat myös ensimmäiset ennenaikaiset presidentinvaalit, koska ne pidettiin nykyisen presidentin Franjo Tuđmanin kuoleman vuoksi 10. joulukuuta 1999 sekä viimeiset vaalit, jotka pidettiin puolipresidenttisen hallintojärjestelmän aikana, jolloin presidentti oli hallitusrakenteen voimakkain virkamies ja pystyi nimittämään ja erottamaan pääministerin ja heidän kabinettinsa.
Koska yksikään ehdokas ei saanut vaadittua äänienemmistöä ensimmäisellä kierroksella 24. tammikuuta, niin toinen kierros järjestettiin 7. helmikuuta 2000, mikä oli ensimmäinen kerta, kun toinen kierros oli järjestetty maan historiassa. Presidentinvaalit voitti Kroatian kansanpuolueen ehdokas Stjepan Mesić, joka sai 56,01 % äänistä. Äänestysprosentti oli 62,98 % ensimmäisellä kierroksella ja 60,88 % toisella kierroksella.
Mesić vihittiin viiden vuoden toimikaudeksi Kroatian toiseksi presidentiksi 18. helmikuuta 2000 Pyhän Markuksen torilla perustuslakituomioistuimen tuomareiden edessä.
Musopen

| Musopen |
| --- | --- |

 Sivusto vuonna 2019.
Verkkosivusto:  https://musopen.org
Luonut:  Aaron Dunn
Avattu:  2006
Musopen on voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii parantamaan pääsyä musiikkiin luomalla vapaita resursseja ja oppimateriaaleja. Järjestö julkaisee äänitteitä, nuottikirjoituksia ja oppikirjoja.
Järjestön perusti Aaron Dunn, joka näki musiikin opiskelijana vuonna 2006 kuinka talonmiehet keräsivät roskasäkkeihin äänitteitä poisheittämistä varten. Dunn alkoi pohtia miten niitä voisi käyttää hyödyksi poisheittämisen sijaan. Hän alkoi perehtyä tekijänoikeuksiin ja havaitsi mahdollisuuden luoda palvelun klassisen musiikin äänitteille, joka olisi vapaasti käytettävissä. Dunn avasi sivuston vuonna 2006, mutta se ei edistynyt ennen vuotta 2010, jolloin hän aloitti joukkorahoituskampanjan Kickstarter-palvelussa. Sävellysten tekijänoikeudet ovat usein erillään äänitteistä, joiden oikeudet ovat orkestereilla ja siten pääsy on rajoitettua jollei tehdä vapaasti julkaistavaa äänitettä. Sävellyksen esittämiseen voi muutoin joutua käyttämään hyvin vanhaa äänitettä tai nuottikirjoitusta.
Aiheesta muualla

Musopen-kokoelma Archive.orgissa