stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jakob Johan Maexmontan

Jakob Johan Maexmontan (13. lokakuuta 1796 Turku – 7. helmikuuta 1884 Bussilan kartano, Piikkiö) oli suomalainen tilanomistaja, tunnettu ajokoirametsästyksen harrastaja sekä metsästysaiheista kirjoittanut kirjailija. Maexmontan toimi 1820-luvun lopulle saakka kauppiaana Turussa mutta ryhtyi sitten maanviljelijäksi. Hän omisti Piikkiön Hepojoen kylässä sijainneen Bussilan kartanon jossa hän järjesti jänisjahteja vierailleen.
Aikalaisten Suomen metsästyskuninkaaksi kutsuma Maexmontan piti tarkkaa kirjanpitoa muun muassa omistamistaan ajokoirista, saaliiksi saaduista jäniksistä sekä jahteihin osallistuneista metsästystovereistaan. Vuosina 1850-1865 Maexmontan julkaisi ruotsin kielellä kuusi metsästystä ja aseita käsitellyttä teosta ja lisäksi hän kirjoitti useita metsästysaiheisia artikkeleita suomalaisiin ja ruotsalaisiin lehtiin.
Maexmontanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Jacob Johan Maexmontan (1760–1829) ja Margareta Elisabet Roos. Hän oli naimisissa vuodesta 1819 Carolina Sofia Tjäderin kanssa. Heidän poikansa oli jalkaväenkenraali Fridolf Leonard Maexmontan (1821–1901). Fridolf Maexmontanin poika kenraalimajuri Nikolai Maexmontan (1860–1932) toimi Suomen kaartin viimeisenä komentajana ennen kaartin lakkauttamista 1905.
Teoksia

Om Ströfvaren med afseende a dess uppfödande, vård och inöfning, jemte underrättelse om Harjagt med Ströfvare, samt bihang om Botemedel mot åtskilliga Hundens sjukdomar 1850, 103 sidor (Jägare och jagtvänner I)(suomennettu nimellä Om Stöfvaren - Ajokoirametsästys, Suomen Metsästysmuseon julkaisuja 15/2005), 179 sivua
Dubbelbössan med perkussionsantädning, dess beskrifning, vård, rengöring och skottställning och samt i sammanhang dermed om skjutkonsten jemte anteckningar om krut, hagel, förladdningar och knallhattar; samt andra underrättelser, hvilka för jägaren kunna vara af fjärde 1852, 114 sidor (Jägare och jagtvänner II)(suomentamaton)
Orrjagt med bullvan samt orrskytte om vintern ifrån släda, under åkning.  J. W. Lillja, Åbo 1852, 20 sidor (suomennettu nimellä  Orrjagt med bulvan - Teerenmetsästys kuvilta ja talvella reestä ajon aikana, Suomen Metsästysmuseon julkaisuja 12/2001), 36 sivua
Stussaren med perkussionsantändning, dess beskrifning, vård och rengöring; samt i sammanhang dermed om skjutkonst med kula 1955, 144 sidor (Jägare och jagtvänner III) (suomentamaton)
Aiheesta muualla

Maexmontanin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Jan-Erik Jansson

Jan-Erik Jansson (21. toukokuuta 1921 Helsinki – 16. elokuuta 2010 Kauniainen) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun laivanrakennusopin professori 1962–1977 ja Merenkulkuhallituksen pääjohtaja 1977–1988.
Jansson valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1955. Hän työskenteli 1951–1953 Turussa isänsä August Janssonin johtamalla Crichton-Vulcanin telakalla.
Kovanin metroasema

Kovan on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Hougangissa Singaporen koillisella suuralueella. Se avattiin 20. kesäkuuta 2003. Asemaa käyttävät North East Linen junat.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North East Line
| NE1 HarbourFront | 5:51 |  | 6:12 |  | 23:37 |  |  |
| NE17 Punggol | 6:24 |  | 6:44 |  | 0:19 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kovanin metroasema Wikimedia Commonsissa
Kovanin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Serangoon | North East Line | Seuraava asema: Hougang |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kovan MRT Station
Käännös suomeksi
Kuvastin

| Kuvastin Flinch |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. maaliskuuta 2006
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Lex Luthor
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.45
 Levy-yhtiö: Hype
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 17.
Flinchin muut julkaisut
|   | Kuvastin 2006 | Irrallaan 2008 |
Kuvastin on Flinchin albumi, joka julkaistiin 6. maaliskuuta 2006. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet

Kunnian sana – 4.30
Almut – 3.25
Liikaa – 3.51
Kerro kerro kuvastin – 5.10
Näihin silmiin – 3.57
En tahdo lopettaa – 4.33
Tuulet – 3.33
Päivään uuteen – 3.08
Paholaisten valtakunta – 4.04
Paikkaan parempaan – 4.34
Kokoonpano

Ville Liimatainen – laulu
Mikko Häkkilä – kitara
Olli Laukkanen – kitara
Tuukka Hänninen – basso
Juuso Valkeala – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Lex Luthor – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Matti Lötjönen – äänittäjä, miksaaja
Jani Viitanen – äänittäjä
Jarno Alho – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Aiheesta muualla

Kuvastin discogs.com -sivustolla
Inuvikin lentoasema

Inuvikin lentoasema (engl. Inuvik (Mike Zubko) Airport) (IATA: YEV, ICAO: CYEV) on lentoasema Kanadan Luoteisterritorioissa 12 kilometriä itään Inuvikin kaupungista. Kenttää ylläpitää Luoteisterritorioiden hallinto. Lentoonlähtöjä ja laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 17 464.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air North: Fairbanks [kausittainen], Dawson City, Old Crow, Whitehorse
Kenn Borek Air, Aklak Airin kalustolla: Aklavik, [tarvittaessa] Fort McPherson, [kausittainen] Paulatuk, Sachs Harbour, Tuktoyaktuk, Ulukhaktok
Canadian North: Calgary, Edmonton, Norman Wells, Yellowknife
First Air: Yellowknife
North-Wright Airways: Aklavik, Fort Good Hope
Kulttuuritalo Jaatsi

| Kulttuuritalo Jaatsi |
| --- | --- |

Sijainti:  Sastamala, Suomi
Koordinaatit:  61°20′52″N 22°53′40″E﻿ / ﻿61.34782°N 22.894392°E﻿ / 61.34782; 22.894392
Rakennustyyppi:  kulttuurikeskus
 fiKulttuuritalo Jaatsi 
  
Jaatsi on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan lapsuudenkoti ja sijaitsee Sastamalassa.
Jaatsin talon seinässä on muistolaatta: ”Tämän Jaatsin talon, joka on vuodesta 1920 ollut Tyrvään kunnan toimitalona, rakennutti Peter Wilhelm Gallén kunnallisen itsehallinnon syntyessä suurina nälkävuosina 1867–1868.” Jaatsin puiston luonnonkiveen on upotettu laatta, jossa lukee: ”Kalevaisen kansan suuri kuvaaja Akseli Gallen-Kallela kasvoi kehdosta mieheksi näillä kunnahilla”. Jaatsin puistossa on Gallen-Kallelan pronssiin valettu näköispatsas, jonka ovat tehneet Alpo Sailo ja Nina Sailo (1927/1960).
Kulttuuritalo Jaatsissa on nykyään Sastamalan kaupungin kulttuuripalveluiden toimisto. Kulttuuritalossa järjestetään taidenäyttelyitä, pienimuotoisia konsertteja, erilaisia kulttuuritilaisuuksia ja musiikin opetusta.
James Shields (vuonna 1806 syntynyt poliitikko)

James Shields
James Shields (10. toukokuuta 1806 tai 1810 Altmore, Irlanti – 1. kesäkuuta 1879 Ottumwa, Iowa, Yhdysvallat) oli Irlannissa syntynyt, mutta sittemmin Yhdysvalloissa vaikuttanut demokraattipoliitikko ja sotilas. Hänen samanniminen setänsä toimi myös poliitikkona.
Sotilaana Shields palveli ensin 1846–48 Meksikon-Yhdysvaltain sodassa ja 1861–63 Unionin kenraalina Yhdysvaltain sisällissodassa.
Poliitikkona Shields muistetaan erityisesti siitä, että hän on ainoana ihmisenä edustanut Yhdysvaltain senaatissa kolmea eri osavaltiota. Shields pääsi senaattiin ensimmäisen kerran vuonna 1849 Illinois'n senaattorina. Vuonna 1858 hänet valittiin Minnesotan senaattoriksi osavaltion ensimmäisissä senaattorinvaaleissa. Kolmannen kerran Shields valittiin senaattiin Missourin edustajana vuonna 1879 järjestetyissä täytevaaleissa, joissa valittiin uusi senaattori Lewis Bogyn virkakaudesta jäljellä olleiksi kuudeksi viikoksi. Senaatin lisäksi Shields toimi muun muassa Oregonin territorion kuvernöörinä 1848–49.
Ilmatorjuntaohjus

Patriot-patteri ampuu ohjuksen.
Ilmatorjuntaohjus (engl. anti-air missile tai surface-to-air missile, SAM) on sotilaskäytössä oleva ohjus, joka on tarkoitettu ilmassa liikkuvien kohteiden (lentokoneiden, helikoptereiden, ohjusten) tuhoamiseen ja torjuntaan.
Ilmatorjuntaohjusjärjestelmä koostuu osajärjestelmistä, kuten ohjuslavetti, tutka ja ohjukset.
Ilmatorjuntaohjuksia voidaan laukaista laivoista, lentokoneista, maalla kulkevista ajoneuvoista ja kannettavista olkapäälaukaisimista. Ilmatorjuntaohjuksia voidaan torjua ohjustentorjuntaohjuksilla ja konetykkijärjestelmillä (esimerkiksi Phalanx CIWS) sekä erilaisilla harhamaalijärjestelmillä (esimerkiksi MASS).
Ilmatorjuntaohjuksien nimityksiä

Laivasta laukaistava ilmatorjuntaohjus on mereltä ilmaan-ohjus (surface-to-air missile, SAM). Esimerkkejä ovat länsieurooppalaiset MBDA Aster 15 ja MBDA Aster 30.
Maalta laukaistava ilmatorjuntaohjus on maasta ilmaan-ohjus (ground-to-air missile, GTAM). Esimerkkejä ovat ranskalainen Crotale ja BUK M1.
Lentokoneesta laukaistava ilmatorjuntaohjus on ilmasta ilmaan-ohjus (air-to-air missile, AAM) eli ilmataisteluohjus. Esimerkkejä ovat AIM-9 Sidewinder ja AIM-54 Phoenix.
Historia

Ensimmäiset ilmatorjuntaohjukset suunniteltiin ja tehtiin natsi-Saksassa. Historian ensimmäinen ilmatorjuntaohjus oli saksalainen Wasserfall, jota testattiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 1943. Ensimmäinen ilmasta ilmaan laukaistava ohjus (ilmataisteluohjus) oli myös saksalainen, RK344. Toisen maailmansodan jälkeen ilmatorjuntaohjuksia alkoivat valmistaa Neuvostoliitto, Iso-Britannia ja Yhdysvallat. Myöhemmin, 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla ilmatorjuntaohjukset alkoivat syrjäyttää ilmatorjuntatykistöä entistä enemmän. Nykyään ilmatorjuntaohjuksia on lähes jokaisen maan puolustusvoimissa.
Ilmatorjuntaohjustyypit > Lähi-ilmatorjuntaohjukset

Erittäin lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat useimmiten olkapäältä laukaistavia noin 1–2 m pitkiä ohjuksia, joiden kantama on useimmiten pystysuunnassa 2–4 km ja vaakasuunnassa 4–6 km. Erittäin lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksia ovat muun muassa ranskalainen Matra Mistral, venäläinen 9K38 Igla ja yhdysvaltalainen FIM-92 Stinger.
Ilmatorjuntaohjustyypit > Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjukset

Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat lavetilta laukaistavia useimmiten 2–3 m pitkiä ohjuksia. Niiden kantama on usein pystysuunnassa 5–8 km ja vaakasuunnassa 7–12 km. Lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksissa on usein pidempi vaakaulottuvuus kuin pystyulottuvuus. Hyvä esimerkki lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksesta on ranskalainen Crotale.
Ilmatorjuntaohjustyypit > Keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset

Keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat lentokoneesta tai lavetilta laukaistavia 2–5 m pitkiä ohjuksia. Niiden kantama on pystysuunnassa 7–15 km ja vaakasuunnassa 10–30 km. Esimerkkejä keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjuksista on mereltä laukaistava länsieurooppalainen MBDA Aster 15, sekä mereltä että maalta laukaistava Umkhonto ja lentokoneesta laukaistava AIM-9 Sidewinder.
Ilmatorjuntaohjustyypit > Pitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset

Pitkän kantaman ilmatorjuntaohjusten kantama on vaakatasossa vähintään 40 km ja pystysuunnassa 20 km. Lentokoneista laukaistavat ilmasta-ilmaan ohjukset eivät tarvitse suurta pystyulottuvuutta.
Esimerkkejä pitkän kantaman ilmatorjuntaohjuksista ovat yhdysvaltalaiset MIM-104 Patriot, laivaston RIM-66 Standard ja venäläiset S-300 ja S-400 Triumf, laivasta laukaistava länsieurooppalainen MBDA Aster 30 ja ilmasta laukaistavat yhdysvaltalaiset AIM-54 Phoenix-, AIM-7 Sparrow- ja AIM-152 AAAM- ohjukset ja europpalainen MBDA Meteor-ohjus.
Crotale-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ranskalaisen Tourville fregatin kannella (1999).
RK 344 eli Kramer X4 -ohjus Deutsches Museumissa.
AIM-9 Sidewinder ohjusmuseossa.
Kovanaama (videopelihahmo)

| Kovanaama |
| --- | --- |
Laji:  Bulldoggi
Pelisarja:  Sly Cooper
Ensimmäinen peli:  Sly Raccoon (2002)
Luoja:  Sucker Punch Productions
Ääninäyttelijä  (englanti):  Kevin Blackton
Ääninäyttelijä (suomi):  Ossi Valo
Henkilötiedot
Ryhmäsidokset:  Fiendish Five
Sukupuoli:  Mies
Tunnetut voimat:  Pistoolit Lihakset
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Kovanaama on kuvitteellinen hahmo Sucker Punch Productionsin kehittämässä Sly Cooper -videopelisarjassa.
Kovanaama on bulldoggi, joka oli aiemmin Fiendish Fiven jäsen. Autettuaan tappamaan Conner Cooperin hän otti osan Varkaidenkäsikirjasta ja asettui Mesa Cityyn, aiemmin kukoistavaan amerikkalaiseen puomikaupunkiin, joka sijaitsee Utahissa. Sly Raccoon -pelissä hän on Sunset Snake Eyes -kentän antagonisti. Muutamaa vuotta myöhemmin hän oli merkittävä kilpailija ACES-kilpailussa, jossa hän toimi toissijaisena antagonistina Sly 3: Konnien kunnia -pelin kentässä Taivaan valtiaat.
Historia > Tausta

Kovanaama syntyi heikoksi ja isompien koirien jatkuvasti kiusattavaksi. Pian hän alkoi ihailla kovia, raakoja rikollisia ja sitä, kuinka he eivät sietäneet ketään. Yhdessä näistä elokuvista, nimeltään The Dogfather, Kovanaama näki ensimmäisen gangsterinsa, ja hän tiesi heti, että tämä oli sitä, mitä hän halusi olla.
Unelmiensa innoittamana suuresta vallasta ja kunnioituksesta hän vietti lapsuutensa treenaten ja sitten hän kosti entisille kiusaajilleen ja hänestä tuli tunnettu toimeenpanija ja ampuja, jonka lopulta värväsi Clockwerk.
Historia > Sly Raccoon

Liityttyään Fiendish Fiveen Kovanaama osallistui Cooperin kotiin hyökkäämiseen, joka tappoi Sly Cooperin vanhemmat. Lopulta Kovanaama erosi Clockwerkista ja ryhtyi myöhemmin perustamaan uhkapeliimperiumia Yhdysvaltojen länsiosaan. Ajettuaan pois suurimman osan Mesa Cityn asukkaista Kovanaama ryhtyi tekemään oman kasinon.
Lopulta Sly murtautui Kovanaaman kattohuoneistoon. Massiivisen kokonsa vuoksi Kovanaama oli haavoittumaton Slyn hyökkäyksille, Kovanaama oli kuitenkin altis palamiselle, jota Sly käytti hyväkseen ohjaamalla auringonvaloa eri peileistä Kovanaaman kristalleihin, mikä puolestaan ​​paistoi Kovanaaman ja hänen aseensa. Sly käytti tätä tekniikkaa koko taistelussa mikä antoi hänelle mahdollisuuden voittaa. Tappionsa jälkeen Carmelita Fox pidätti Kovanaaman ja sijoitti hänet vankilaan.
Historia > Sly 3: Konnien kunnia

Kolme vuotta myöhemmin, tuntemattomista syistä, Kovanaama pääsi pois vankilasta ja on nyt pilotti Mustanparonin järjestämässä ACES-kilpailussa Kinderdijkissä Hollannissa. Hän törmäsi Cooper Koplaan, kun hekin osallistuivat kilpailuun. Vaikka hän ei itse asiassa kohdannut Cooperin Koplaa turnauksen avausiltana, hän oli täysin tietoinen siitä, keitä he olivat. Pian avajaisillan jälkeen Kovanaama lahjoi suuren joukon Mustanparonin vartijoita käynnistämään massiivisen hyökkäyksen Cooperin Koplan lentokonehalliin kostoksi, mutta ei onnistunut Bentleyn eri ansojen ja Murrayn raa'an voiman sekä Penelopen RC-kopterin ansiosta hänen hyökkäyksensä epäonnistui lopulta.
Päivä tai kaksi hallitapahtuman jälkeen Bentley kohtaa Kovanaaman, joka oli  paronin valvomassa rangaistuksena. Hän yritti olla huomioimatta Bentleytä, mutta tämä onnistui saamaan hänet tappeluun loukkaamalla Kovanaaman äitiä. hän suostui Bentleyn taisteluun kaupungin torilla. Taistelu oli itse asiassa osa Bentleyn monimutkaista ansaa, sillä samalla Sly houkutteli Carmelitan sovittuun tapaamispaikkaan. Kun he törmäsivät toisiinsa, Carmelita ei kyennyt vastustamaan Kovanaaman pidätystä. Heillä oli tulitaistelu ympäri kaupunkia. Lopulta Carmelitan pidätti Kovanaaman ja lähetti hänet takaisin vankilaan.
Külli Tomingas

Külli Tomingas (s. 29. kesäkuuta 1972 Pärnu) on virolainen, Italiassa asuva mezzosopraano.
Tomingas aloitti opintonsa kotimaassaan ja valmistui vuonna 2000 Piacenzan konservatoriosta Adelisa Tabiadonin luokalta. Hän suoritti opintoja myös Milanossa Bianca-Maria Casonin johdolla. Hän osallistui mestarikursseille, joita pitivät Matti Pelo, Leyla Gencer, Luciana Serra, Claudio Desderi, Enzo Dara ja Katia Ricciarelli.
Tomingas debytoi Marcellinan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Figaron häissä Pärnun oopperassa vuonna 1994. Kapellimestarina toimi Rolf Gupta ja lavastajana Elmo Nüganen. Vuonna 1996 Tomingas esitti Arnold Schönbergin Pierrot Lunairen (kapellimestari: Andrus Kallastu, lavastaja: Rein Laos, koreografi: Laine Mägi). Vuosina 2000 ja 2001 hän esitti saman teoksen Italiassa Raffaele Mascolon johtaman Milanon Cantelli-orkesterin kanssa. Tomingaksella on uransa aikana ollut rooleja myös Gioacchino Rossinin, Benjamin Brittenin, Giacomo Puccinin, Henry Purcellin, Bruno Madernan, Francesco Cilean, Giuseppe Verdin, Amilcare Ponchiellin, Pietro Mascagnin ja Richard Straussin oopperoiden esityksissä. Tomingas on esittänyt myös sinfonista ohjelmistoa, kuten Mozartin Requiemin, Giovanni Battista Pergolesin Stabat Materin, Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian ja Jules Massenetin La Viergen. Pianistina häntä on säestänyt Luca Schieppati.
Tomingas esiintyi vuosina 1996–1997 Terrence McNallyn näytelmässä Maria Callasin mestariluokka Sharonin roolissa Ülo Vilimaan lavastuksissa Endla-teatterissa, Viron draamateatterissa ja Vanemuinessa.
Kapellimestareita, joiden kanssa Tomingas on tehnyt yhteistyötä, ovat Guptan, Kallastun ja Mascolon lisäksi olleet muiden muassa Matteo Beltrami, Gioele Muglialdo, Luca Pfaff, Andrea Raffanini, Tiziano Severini, Claudio Vadagnini, Marco Fracassi, Erki Pehk ja Michelangelo Mazza. Lavastajia, joiden kanssa Tomingas on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Nügasen, Laosin ja Vilimaan ohella muiden muassa Massimo Scaglione, Jordi Bernaus, Mario Riccardo Migliara, Andrea de Rosa, Denis Krief ja Roberto Laganà.
Iriao

| Iriao |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2013––
Tyylilaji:  jazz, kansanmusiikki
Kotipaikka:  Tbilisi, Georgia
Jäsenet:  Davit Malazonia  Nugzar Kavtaradze  Levan Abšilava  Šalva Gelekhva  Giorgi Abašidze  Mikheil Džavakhišvili  Bidzina Murghulia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iriao (georg. ირიაო) on vuonna 2013 perustettu georgialainen jazz- ja kansanmusiikkiyhtye. Se edusti Georgiaa kappaleella "Šeni gulistvis" vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa.
Iriaota kuvaillaan yhtyeeksi, joka luo ainutlaatuista musiikkia, joka on yhdistelmä jazzia ja georgialaista kansanmusiikkia. Yhtyeen nimi tulee fraasista “Iriao-uruao”, joka liittyy Krimantšuli-nimiseen georgialaiseen jodlaamistyyliin. Vuonna 2013 Iriaon johtaja Davit Malazonia perusti yhtyeen. Häntä kuvaillaan Georgian ensimmäiseksi säveltäjäksi, joka yhdistää jazzia ja georgialaista kansanmusiikkia. Yhtye on esiintynyt myös Malesian vuoden 2014 Borneo Jazz -festivaalilla.
Jäsenet

Davit Malazonia (sävellys, koskettimet, sovitus, johto)
Nugzar Kavtaradze (georgialaiset kansansoittimet)
Levan Abšilava (rummut, lyömäsoittimet)
Šalva Gelekhva (basso)
Giorgi Abašidze (laulu)
Mikheil Džavakhishvili (laulu)
Bidzina Murghulia (laulu)
Kulttuuritalo Korundi

| Kulttuuritalo Korundi |
| --- | --- |

Tyyppi:  Rakennus, kulttuurikeskus 
Osoite:  Korundi, Lapinkävijäntie 4, 96100 Rovaniemi  
Sijainti:  Rovaniemi
Perustettu:  2011
Kotisivut:  www.korundi.fi
Koordinaatit:  66°30′5.4″N, 25°43′9.4″E
 fiKulttuuritalo Korundi 
  
Kulttuuritalo Korundi
Kulttuuritalo Korundin konserttisali
Kulttuuritalo Korundi on Rovaniemen vuonna 2011 avattu Kulttuuritalo, jonka tilat on kunnostettu vuonna 1933 rakennetusta postiautovarikosta. Postiautovarikko on yksi harvoista toisessa maailmansodassa säilyneitä rakennuksista Rovaniemellä. Rovaniemen taidemuseo toimi jo aiemmin osassa entistä varikkoa, jotka kunnostettiin vuosina 2009–2011 uudeksi kulttuuritaloksi muun muassa Euroopan aluekehitysrahaston rahoittaman projektin avulla. Sisäpihalle rakennettiin uudisrakennuksena erillinen monitoimisali, joka on Rovaniemen kaupunginorkesteri – Lapin kamariorkesterin kotisali. Soittajilla on uudessa talossa harjoitustilat. Rovaniemen taidemuseolle lisättiin näyttelytilaa, taidevarastoja ja toimistotiloja. Korundi avattiin toukokuussa 2011.
Postiautovarikko on rakennettu 1930-luvun alkupuolella. Se on kaksikerroksinen, pitkänomainen punatiilinen rakennus, jonka pohjoispuolella on raunioiden purkutiilistä rakennettu laajennus, johon vuonna 1986 avattiin professori Juhani Pallasmaan suunnitelmien mukaan tehdyt taidemuseon tilat. Lapinkävijäntielle avautuvan pääoven edessä on neljä graniittipylvästä.
Korundi sai nimensä yleisölle suunnatun nimikilpailun tuloksena. Lapissa esiintyy hyvälaatuisena mineraalia korundia, jota tavataan usein kultahuuhdonnassa.
Rakennuksen kokonaispinta-ala on 5 300 m².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kulttuuritalo Korundi Wikimedia Commonsissa
In a Glass House

| In a Glass House Gentle Giant |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Heinäkuussa 1973,   Advision Studios, Lontoo
 Julkaistu: 1973
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Gentle Giant
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 53.40
 Levy-yhtiö: Vertigo/WWA
Gentle Giantin muut julkaisut
| Octopus 1972 | In a Glass House 1973 | The Power and the Glory 1974 |
In a Glass House on brittiläisen Gentle Giant -yhtyeen viides studioalbumi vuodelta 1973. Levyn on kustantanut Vertigo/W.W.A. Records -levy-yhtiö ja sen sarjatunnus on WWA 002. Markkinoinnista on huolehtinut Phonogram.
Levyn tuottajana on ollut yhtye itse. Levy on äänitetty Lontoossa heinäkuussa 1973 Advision-studioilla. Äänittäjänä on ollut Gary Martin ja miksaajana (Tape Operator) Paul Hardingham.
Valokuvat on ottanut Martyn Dean. Levykannen läpinäkyvään muovi-ikkunaan on painettu negatiivikuvat yhtyeen jäsenistä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat yhtyeen jäsenten Derek Shulmanin, Ray Shulmanin ja Kerry Minnearin tekemiä ja niiden oikeudet omistaa Alucard Music.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Runaway | 7.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | An Inmates Lullaby | 4.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Way of Life | 7.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Experience | 7.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | A Reunion | 2.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | In a Glass House | 8.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Runaway/Experience (Live 1975) | 9.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Way of Life (Radio Session 1973) | 5:451 |  |  |  |  |  |  |  |
Muusikot

Derek Shulman – laulu, altto- ja sopraanosaksofoni, nokkahuilu
Gary Green – 6- ja 12-kieliset kitarat, mandoliini, perkussiot, alttonokkahuilu
Kerry Minnear – kosketinsoittimet, sävelperkussiot, nokkahuilu, laulu
Ray Shulman – bassokitara, viulu, akustinen kitara, perkussiot, taustalaulu
John Weathers – rummut, perkussiot
Ilmatyynyjuna

Otiksen valmistama leijuva kaapelin vetämä henkilönkuljetin Naritan lentoasemalla
Ilmatyynyjuna tai leijujuna (engl. Hovertrain) on juna, jossa teräspyörät on korvattu ilmatyynyalusten nostotyynyillä ja rautatie päällystetyllä ohjausradalla. Tavoitteena on ollut poistaa pyörien vierintävastus ja antaa hyvä suorituskyky sekä samalla tehdä radoista yksinkertaisia. Teknologia ei kuitenkaan koskaan saavuttanut suosiota.