stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ramon Magsaysay

Ramon Magsaysay.
Ramon Magsaysay (31. elokuuta 1907 Iba – 17. maaliskuuta 1957 Cebu) oli filippiiniläinen sotilas ja poliitikko, joka toimi Filippiinien presidenttinä vuosina 1953–1957. Ollessaan puolustusministerinä vuosina 1950–1953 hän tukahdutti Filippiinien maaseudulla vuosia jatkuneen kommunistisen Hukbalahap-talonpoikaisliikkeen Huk-kapinan. Magsaysay kuoli lento-onnettomuudessa virassa ollessaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramon Magsaysay Wikimedia Commonsissa
Filippiinien presidentit
Aguinaldo (1899–1901) | Quezon (1935–1944)  | Laurel (1943–1945) | Osmeña (1944–1946) | Roxas (1946–1948) | Quirino (1948–1953) | Magsaysay (1953–1957) | Garcia (1957–1961) | Macapagal (1961–1965) | Marcos (1965–1986) | Aquino (1986–1992) | Ramos (1992–1998) | Estrada (1998–2001) | Arroyo (2001–2010) | Aquino III (2010–2016) | Duterte (2016–2022) | Marcos (2022–)
Julien Mawule Kouto

Julien Mawule Kouto (19. kesäkuuta 1946 Lomé – 5. kesäkuuta 2015) oli togolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin Atakpamén hiippakunnan johtoon 18. lokakuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.
Kouto erosi tehtävistään 1. maaliskuuta 2006.
Quiet Riot (albumi)

| Quiet Riot Quiet Riot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1977 sisään Wally Heider Studios, Hollywood, CA
 Julkaistu: 2. maaliskuuta 1978
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Derek Lawrence
 Tyylilaji: Hard Rock
 Kesto: 38.23
 Levy-yhtiö: CBS Sony
Quiet Riotin muut julkaisut
|   | Quiet Riot 1978 | Quiet Riot II 1978 |
Quiet Riot on kalifornialaisen hard rock-yhtye Quiet Riotin nimikkoalbumi sekä yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 1978. Albumilla soittaa kitaraa Randy Rhoads ja se julkaistiin vain Japanissa.
Kappaleet

"It's Not So Funny" – 3.22
"Mama's Little Angels" – 3.04
"Tin Soldier" – 3.33  (The Small Faces)
"Ravers" – 3.08
"Back To The Coast" – 2.49
"Glad All Over" – 3.09
"Get Your Kicks" – 2.49
"Look In Any Window" – 3.41
"Just How You Want It" – 2.45
"Riot Reunion" – 2.08
"Fit To Be Tied" – 3.27
"Demolition Derby" – 4.23
Jäsenet

Kevin DuBrow - Laulu
Randy Rhoads - Kitara
Kelly Garni - Basso
Drew Forsyth - Rummut
Aiheesta muualla

Quiet Riot (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Quiet Riot (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Péter Lékó

| Péter Lékó |
| --- | --- |
 Péter Lékó vuonna 2006
Henkilötiedot
Koko nimi:  Péter Lékó
Syntynyt: 8. syyskuuta 1979
Kansalaisuus:   unkarilainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2 730 (tammikuussa 2014) FIDE:n listan sijoitus 23.
Korkein Elo:  2 763 (huhtikuussa 2005)
Péter Lékó (serb. Петер Леко, s. 8. syyskuuta 1979 Subotica, Jugoslavia) on  unkarilainen shakin suurmestari. Hänestä tuli suurmestari 14-vuotiaana vuonna 1994, mikä oli silloin maailmanennätys.
MM-haastaja

Niin sanotun Prahan sopimuksen mukaan, jonka tarkoitus oli yhdistää kahteen leiriin jakautunut shakin maailmanmestaruustitteli, Lékón voitto Dortmundin turnauksessa 2002 oikeutti hänet haastamaan Vladimir Kramnik shakin klassisesta maailmanmestaruudesta. Voittaja pelaisi myöhemmin FIDE:n maailmanmestaria vastaan. Useiden viivytysten jälkeen ottelu pelattiin 25. syyskuuta – 18. lokakuuta Brissagossa, Sveitsissä 2004. Lékó johti ottelua pisteellä, kun vain yksi peli oli pelaamatta. Kramnik voitti viimeisen pelin tasoittaen ottelun tulokseen 7–7, mikä oikeutti hänet säilyttämään mestaruutensa.
Lokakuussa 2005 Lékó pelasi FIDE:n MM-turnauksessa San Luisissa, Argentiinassa sijoittuen viidenneksi kahdeksasta pelaajasta.
Touko–kesäkuussa 2007 Lékó pelasi MM-ehdokasotteluissa, joissa hän kukisti Mihail Gurevitšin ja Jevgeni Barejevin. Näin hän selviytyi Méxicossa samana vuonna pelattuun varsinaiseen MM-turnaukseen, jossa hän tuli neljänneksi.
Chess960

Lékó voitti niukasti Michael Adamsin kahdeksan pelin Chess960-lajin ottelussa, joka pelattiin Mainzin turnauksen yhteydessä 2001. Saavutuksen ansiosta monet pitävät häntä lajin ensimmäisenä maailmanmestarina. Asiasta on vastakkaisiakin näkemyksiä, koska avoimia ehdokasotteluita ei ollut. Lékó hävisi tittelinsä ottelussa Pjotr Svidlerille 2003.
Pelityyli

Lékó on äärimmäisen vakaa pelaaja ja häntä pidetään yhtenä maailman vaikeimmista pelaajista voittaa. Häntä on kritisoitu varovaisesta pelistä, "tappajavaiston" puuttumisesta ja taipumuksesta tasapeleihin. Valkeilla Lékó pelaa melkein aina 1.e4 ja mustilla hän pelaa usein sisilialaista puolustusta tai Grünfeldin puolustusta. Hänet tunnetaan myös erinomaisesta loppupelitekniikastaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Péter Lékón viralliset kotisivut (englanniksi)
Péter Lékó ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
FIDE-kortti: Péter Lékó (englanniksi)
Péter Lékó, Duisburg 1992
Jonas Litonius

J. E. Lindh: Jonas Litonius
Jonas Litonius (28. maaliskuuta tai 27. elokuuta 1810 Lieto – 31. toukokuuta 1864 Helsinki) oli suomalainen Helsingissä toiminut verhoilijamestari ja huonekalutehtailija.
Litonius syntyi kirjuri Samuel Litoniukselle (1760–1820) ja suntiontytär Elisabeth Simonintyttärelle (1777–1827) Liedossa. Hänen isänsä oli opiskellut teologiaa Turun akatemiassa. Litonius avioitui vuonna 1847 Lovisa Grahnin (1807–1867) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta: Frans Ludvig (1841–1894) ja Oscar Wilhelm Litonius (1848–1851).
Litonius muutti 14-vuotiaana Liedosta Turkuun ja pääsi oltermanni Mårten Wickströmin oppiin. Hän sai kisällinkirjan vuonna 1931 ja siirtyi verhoilijanoppiin ensin Tukholmaan ja sitten Pietariin. Hän oli siten valmis satulasepänkisälli saapuessaan Helsinkiin syksyllä vuonna 1833. Litonius oli aluksi kahden vuoden ajan satulaseppämestari J. Ekmanin palveluksessa Helsingissä, ja sai vuonna 1835 maistraatilta luvan verhoilijamestarin toimeen. Maistraatin konsultoimien satulaseppien ammattikunnan edustajien mielestä verhoilijat eivät olisi tarvinneet omaa ammattikuntaa, mutta maistraatti oli eri mieltä. Litoniuksesta tuli Helsingin ensimmäinen verhoilijamestari, ja hän vannoi porvarivalan vuonna 1836.
Koska Litonius oli Helsingin ainoa verhoilijamestari, hän sai runsaasti tilauksia. Hän menestyi verhoilijana niin hyvin, että saattoi vuonna 1840 perustaa myös huonekalutehtaan. Helsingin ainoa huonekalutehdas Joseph Öhrnbergin tehdas oli lopettanut juuri edellisenä vuonna, joten Litoniuksen tehdas oli ainoa toimija myös puisten huonekalujen valmistuksessa. Kilpailijoiden ilmaannuttuakin Litoniuksen tehdas oli bruttotuotannoltaan selvästi suurin.
15. marraskuuta 1845 Litonius osti Kluuvinlahden rannalta 6205 neliökyynärän kokoisen, osittain kallioperäisen tontin 1063 hopearuplalla. Hinta oli verrattain korkea, sillä sitä nostivat korkea maapohja sekä oma kaivo. Hän alkoi heti rakennuttaa tontille rakennusta, joka valmistui joulukuussa 1847. Talo otettiin käyttöön 3. joulukuuta 1847, muutama tunti Litoniuksen ja tämän puolison Lovisa Grahnin häiden jälkeen. Talo sai myöhemmin nimen Domus Litonii.
Litonius valittiin vuonna 1850 Helsingin kaupunginvanhimpien joukkoon, tehtävään johon kuului kaupunkilaisten edustaminen muun muassa arvovaltaisten vieraiden, kuten keisarin, vieraillessa. Heikentyneen terveydentilansa vuoksi hän luopui huonekalujen valmistamisesta vuonna 1858 ja keskittyi sen jälkeen ainoastaan vaativiin sisustus- ja koristelutöihin. Kun Venäjän keisari Aleksanteri II vieraili Helsingissä avaamassa vuoden 1863 valtiopäivät, huolehti Litonius keisarillisen palatsin, Nikolainkirkon ja valtiopäivätanssiaisten pitopaikkana käytetyn Helsingin uuden rautatieaseman salin koristeluista.
Litonius kuoli vuonna 1864. Hänet on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle.
Jonas Matinpoika Raumannus

Jonas Matinpoika Raumannus (26. lokakuuta 1608 Rauma – 1683 Uusikirkko Tl) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Raumannuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Matti Sigfridinpoika Brücher (Brygger) ja Kristiina Matintytär ja puolisot vuodesta 1639 Elisabeth Belter (k. 1656) ja vuodesta 1657 Margareeta Laurintytär (k. 1671). Piispa Karl Fredrik Mennander oli Raumannuksen pojan Antin pojanpoika.   Raumannus tuli Turun lukion notaariksi 1632 ja kollegaksi 1633, papiksi hänet vihittiin 1634. Raumannus oli Uudenkirkon kappalainen 1640-luvun alusta vuoteen 1675. Hän kirjoitti raamatunkäännöskomitan jäsenenä puhtaaksi vuoden 1642 Raamatun ja lisäsi siihen hakemiston. Hänen toimittamanaan ilmestyi vuosina 1646–1647 Manuale finnonicus, Se on: Muutamat tarvittava ia aina käsillä pidettävät Suomenkieliset Kirjat. Siihen oli koottu muun muassa kalenteri, virsikirja, evankeliumikirja, katekismus, rukouskirja ja osia kirkkokäsikirjasta. Raumannuksen suomentamaksi mainitaan myös maanlaki, joka kuitenkin hävisi Turun palossa 1827.
Juhan Kukk

Juhan Kukk
Juhan (Johann) Kukk (13. huhtikuuta 1885 Käru, Vironmaan kuvernementti, Venäjä – 4. joulukuuta 1942 Arkangelin alue, Neuvostoliitto) oli virolainen poliitikko ja Viron hallitusta johtava riigivanem.
Kukk oli yksi vuoden 1918 itsenäisyysjulistuksen pääkirjoittajista. Vuonna 1940 Neuvostoliiton miehitysjoukot pidättivät hänet ja lähettivät vankileirille, missä Kukk kuoli vuonna 1942.
Aiheesta muualla

Juhan (Johann) Kukk
Raisivuono

Raisivuono (norj. Sørreisa, pohjoissaameksi Ráisavuotna) on Norjan kunta ja sen samanniminen keskustaajama Tromssan läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Senja, idässä Målselv ja Bardu, etelässä Salangen ja lännessä Dyrøy.
Kunnan asutus on keskittynyt Reisfjorden-vuonon sisäosiin, Reisvannetin järven ympärille vuonon pohjukkaan sekä lounasosissa sijaitsevaan Skøelvdalenin laaksoon. Vuonon ja järven välillä sijaitsee hallintokeskus Sørreisa. Kunnan toinen taajama on Skøelva. Vuoden 2024 alussa kunnassa oli 3 485 asukasta.
Kuvia

Tømmervikin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Herborg Finnset (s. 1961), piispa
Siri Pettersen (s. 1971), kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raisivuono Wikimedia Commonsissa
Tromssan läänin kunnat
Bardu
Dyrøy
Gratangen
Harstad
Ibestad
Kaivuono (Kåfjord)
Kalsa (Karlsøy)
Kierua (Skjervøy)
Kvæfjord
Lavangen
Målselv
Naavuono (Kvænangen)
Omasvuono (Storfjord)
Paatsivuono (Balsfjord)
Raisi (Nordreisa)
Raisivuono (Sørreisa)
Salangen
Senja
Tjeldsund
Tromssa
Yykeä (Lyngen)
Norjan läänit | Norja
Rakiuran kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Southland Uusi-Seelanti
Lähin kaupunki:  Oban
Pinta-ala:  1 570 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Rakiura National Park 
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2002
Hallinto:  Department of Conservation
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kansallispuiston kasvillisuutta.
Rakiuran kansallispuisto on Uuden-Seelannin Stewartinsaarella sijaitseva kansallispuisto, joka on perustettu vuonna 2002. Kansallispuiston pinta-ala on 1 570 neliökilometriä ja se kattaa 85 prosenttia koko saaresta. Stewartinsaari sijaitsee lähellä Uuden-Seelannin Eteläsaarta, josta sen erottaa Foveaux’nsalmi.
Historia

Kansallispuisto avattiin virallisesti 9. maaliskuuta 2002. Avajaisseremoniassa olivat läsnä muun muassa pääministeri Helen Clark, luonnonsuojelusta vastaava ministeri Sandra Lee ja vuorikiipeilijä Edmund Hillary.
Suojelu

Saari sijaitsee alueella, missä tapahtuu häiriöitä maan magneettikentässä ja tämän vuoksi siellä nähdään paljon revontulia. Alueella elää paljon kiivejä. Siellä esiintyy myös muita lintulajeja, kuten makomakoja, viuhkamonarkkeja ja papukaijoja. Alueen metsissä kasvaa saniaisia ja orkideoita. Kansallispuiston alueella on 36 kilometriä pitkä vaellusreitti.
1970-luvulla alueelta löydettiin erittäin uhanalaisiksi luokiteltuja kakapoja, mutta linnut siirrettiin varsinaisen kansallispuiston alueelta läheiselle Codfishin saarelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakiuran kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Juhan Parts

| Juhan Parts |
| --- | --- |
 Juhan Parts vuonna 2011.
Viron talous- ja viestintäministeri
 Ansipin II hallitus 5.4.2007–6.4.2011 Ansipin III hallitus 6.4.2011–26.3.2014  
Edeltäjä:  Edgar Savisaar
Seuraaja:  Urve Palo
Viron pääministeri
 Partsin hallitus 10.4.2003–12.4.2005  
Presidentti:  Arnold Rüütel
Edeltäjä:  Siim Kallas
Seuraaja:  Andrus Ansip
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1966 (ikä 58) Tallinna
Puoliso:  Merle Parts (1987–2012) Daisy Tauk (2012–)
Tiedot
Puolue:  Isänmaan ja Res Publican liitto
Muut puolueet:  Res Publica (vuoteen 2006)
Juhan Parts (s. 27. elokuuta 1966 Tallinna) on Viron entinen pääministeri ja Res Publica -puolueen entinen puheenjohtaja. Parts toimi Viron pääministerinä vuosina 2003–2005. Hän toimi myöhemmin Andrus Ansipin toisen ja kolmannen hallituksen talous- ja viestintäministerinä 2007–2014.
Isänmaan ja Res Publican liitto (IRL) asetti Partsin puolueen pääministeriehdokkaaksi vuoden 2015 vaaleissa. Vaaleissa IRL koki suuren vaalitappion, mihin yhtenä syynä arvioitiin olleen Partsin asettamisen pääministeriehdokkaaksi, vaikka tämä ei ollut puolueen puheenjohtaja. Juuri ennen vaaleja pidetyssä pääministeriehdokkaiden vaalitentissä Partsin arvioitiin pärjänneen kuitenkin vahvasti. Vaalien jälkeen Parts puolusti IRL:n vaaliohjelmaa ja kertoi jakavansa vastuun tappiosta yhdessä puolueen puheenjohtajan Urmas Reinsalun kanssa.
Viron hallitus esitti 10. lokakuuta 2016 Partsin nimittämistä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäseneksi. Partsin nimitys hyväksyttiin sekä Euroopan parlamentissa että Eurooppa-neuvostossa joulukuun lopulla.
Parts on opiskellut oikeustiedettä Tarton yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juhan Parts Wikimedia Commonsissa
Jukka Oas

Jukka Tapani Oas (25. tammikuuta 1952 Hattula – 19. syyskuuta 1999 Helsinki) toimi kansainvälisten järjestöjen ja EU:n tehtävissä 1980- ja 1990-luvuilla.
Oas syntyi Hattulassa vuonna 1952, valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1972 ja valtiotieteen maisteriksi 1979. Nuoruudessaan hän toimi Suomen teiniliiton puheenjohtajana. Hänen kansainvälisiä tehtäviään olivat sosialistisen nuorisointernationaalin pääsihteeri Wienissä 1979–1981, Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän neuvonantaja Brysselissä 1993–1996 ja Euroopan komission Suomen edustuston johtaja 1996–1999.
Oas valittiin ensimmäiseksi Hämeenlinnan vuoden lyseolaiseksi 1996. Hän menehtyi vatsasyöpään 47-vuotiaana vuonna 1999.
Pääsiäismuna

Puolalainen pääsiäismuna
Pääsiäismuna on koristeltu muna, joita annetaan lahjaksi pääsiäisenä. Perinteisesti on koristeltu kananmunia, mutta nykyisin suklaiset munat ovat yleistyneet, ja myynnissä on myös pahvisia karamelleilla täytettyjä munia. Suklaamunien sisään on usein piilotettu pieni yllätys. Koristeltuja kananmunia on käytetty elämän tunnuskuvana.
Kananmuna elämän tunnuksena

Koristellut munat, niistä kuoriutuvat untuvikot ja puput ovat perinteisiä uuden elämän ja hedelmällisyyden tunnuksia. Esimerkiksi kalevalainen maailmansyntyruno kertoo munasta, joka särkyy pudotessaan veteen. Joidenkin mukaan muinaisten germaanien kevätjuhlassa uhrattiin munia ja jäniksiä. Munia tuova tai kätkevä pupu on suosittu satuhahmo..
Juutalaiseen pääsiäiseen kuuluvat kovaksikeitetyt munat uuden elämän symbolina, ja heidän arvellaan omaksuneen perinteen kenties muinaisten roomalaisten kevätjuhlista.
Kristillisen pääsiäismunan historia

Kananmuna soveltui hyvin kristillisen ylösnousemususkon symboliksi. Se on päältäpäin eloton ja kylmä, mutta kätkee elämän sisäänsä. Kananmuna sopi myös Jeesuksen kalliohaudan symboliksi.
Ensimmäiset kirjalliset merkinnät maalattujen pääsiäismunien antamisesta on 900-luvulta. Lähteen mukaan Tessalonikin luostarin igumeni antoi munkeille pääsiäisyönä maalatut pääsiäismunat.
Pääsiäismunan suosioon on vaikuttanut myös käytännöllisiä syitä. Katolisissa maissa pääsiäismunien suosiota on lisännyt eläinkunnan tuotteista kieltäytyminen pääsiäistä edeltävän paaston aikana, minkä vuoksi munia jäi yli. Munat tuli käyttää pääsiäisenä, ennen kuin ne pilaantuivat.
Kristillisen pääsiäismunan historia > Maria Magdaleenan legenda

Kristillisestä pääsiäismunaperinteestä kerrotaan Maria Magdaleenan legendaa. Legendan mukaan Maria Magdaleena matkusti keisari Tiberiuksen luo kertomaan ylösnousseesta Kristuksesta. Tiberius vastasi hänelle, että ylösnousemus on yhtä mahdollinen kuin pöydällä olleen kananmunan muuttuminen punaiseksi. Samassa muna muuttui punaiseksi ja siitä tuli ensimmäinen pääsiäismuna.
Pääsiäismunaperinteitä

Pääsiäismunien koristelu on erityisen suosittua Puolassa ja muissa slaavilaisissa maissa. Kuuluisa jalokiviseppä Peter Carl Fabergé toimitti loistokkaita hopeamunia tsaarin hoviin.
Joissakin maissa pääsiäismunia piilotetaan ja lapset saavat etsiä ne. Karjalaisperinne ovat munataistelut: kovaksi keitetyt kananmunat kopsautetaan vastakkain ja se, jonka muna jää ehjäksi, voittaa.[lähde? ]
Kirjallisuutta

Arkkimandriitta Arseni: Pääsiäismuna, ylösnousemuksen symboli, Glorian antiikki 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta pääsiäismuna Wikimedia Commonsissa
Perinteet suosivat punaista munaa . Helsingin Sanomat 31.3.2009.
Huttunen, Siiri: Käsintehty suklaamuna on taideteos. Yle Olotila.  27.3.2013. Arkistoitu 30.4.2013.
Suklainen pääsiäismuna
Juhan Kunder

Juhan Kunder.
Juhan (Johann) Kunder (26. joulukuuta 1852 Holstre – 24. huhtikuuta 1888 Pietari) oli virolainen kirjailija.
Juhan Kunder syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän opiskeli Tarton opettajaseminaarissa ja suoritti kansakoulun opettajan tutkinnon. Kunder työskenteli toimittajana ja opettajana, laati oppikirjoja, kirjoitti näytelmiä ja runoutta sekä toimi kääntäjänä ja kirjallisuuskriitikkona.
Kunderin näytelmistä suosituin oli komedia Kroonu onu (1855). Hän keräsi kansanrunoutta ja julkaisi satukokoelman Eesti muinasjutud (1885). Yhteiskunnallisilta näkemyksiltään Kunder oli lähellä Carl Robert Jakobsonia.
Suomennettuja teoksia

Taikapeili. Englannin kielestä suom. Jukka Torvinen. Tampere: Satukustannus, 1987.
Taikapeili ja muita satuja. Suom. Tyyne Perttu. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
Jari Haapala

Jari Haapala on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän on selostanut vuosikymmenet Ylen radiokanavien jääkiekko- ja futiskierroksilla. Talviolympialaisissa 2014 Haapala selosti radiossa Yle Puheessa jääkiekkoa. Hän on selostanut Ylellä televisiossa jalkapalloa muun muassa MM-kisoissa 2014, EM-kisoissa 2016 ja MM-kisoissa 2018.
Koulutukseltaan Haapala on kasvatustieteiden maisteri, ja hän on toiminut luokanopettajana alakoulussa.
Jonas Lössl

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jonas Bybjerg Lössl
Syntymäaika: 1. helmikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Kolding, Tanska
Pelipaikka: Maalivahti
Seura
Seura: Brentford (lainalla Midtjyllandista)
Pelinumero: 49
Maajoukkue
| 2016– | Tanska | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. toukokuuta 2021.
Jonas Bybjerg Lössl (1. helmikuuta 1989 Kolding) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Brentfordia lainalla Midtjyllandista. Hänen pelipaikkansa on maalivahti. Lössl on edustanut Midtjyllandia, Guingampia, Mainz 05:tä, Huddersfield Townia ja Evertonia. Hän on pelannut Tanskan maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2016.
Lössl palasi FC Midtjyllandin joukkueeseen helmikuussa 2021 pelattuaan vajaat seitsemän vuotta ulkomailla. Hän on pelannut Tanskan Superliigassa 140 ottelua, Ranskan Ligue 1:ssä 67 ottelua, Saksan Bundesliigassa 27 ottelua, Englannin Valioliigassa 69 ottelua ja Englannin mestaruussarjassa 15 ottelua.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004 – miesten turnaus

| Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004 miesten turnaus |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Kreikka
Ajankohta:  11.-28.8.2004
 
Mitalistit
–  Kulta:   Argentiina
–  Hopea:   Paraguay
–  Pronssi:   Italia
 
Ottelut:  32
Maalit:  101 (3,16 per ottelu)
Yleisö:  401 415 (12 544 per ottelu)
Maalintekijä:   Carlos Tevez (8)
  ← 2000 2008 →
Miesten jalkapalloturnaus vuoden 2004 kesäolympialaisissa alkoi 11. elokuuta ja päättyi 28. elokuuta. Turnauksen voitti Argentiina, joka lukeutui ennen turnausta suurimpiin voittajasuosikkeihin. Se voitti loppuottelussa kisojen yllättäjäjoukkueen Paraguayn maalein 1-0. Kisojen suurin yllättäjä oli Irak, joka selviytyi lopulta pronssiotteluun asti, minkä se hävisi Italialle. Sodan runteleman Irakin olympiakomitea oli saanut olympiakelpoisuuden vasta alkuvuonna 2004.
Karsinnat

Vuoden 2004 olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi karsintojen kautta 15 maata. Isäntämaa Kreikka selviytyi kisoihin ilman karsintoja.
Alkulohkot > Lohko A

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Mali  | 3 |  1 |  2 |  0 |  5 |  3 | +2 | 5 |
|   Etelä-Korea  | 3 |  1 |  2 |  0 |  6 |  5 | +1 | 5 |
|   Meksiko  | 3 |  1 |  1 |  1 |  3 |  3 | 0 | 4 |
|   Kreikka  | 3 |  0 |  1 |  2 |  4 |  7 | -3 | 1 |
Alkulohkot > Lohko B

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Paraguay  | 3 |  2 |  0 |  1 |  6 |  5 | +1 | 6 |
|   Italia  | 3 |  1 |  1 |  1 |  5 |  5 | 0 | 4 |
|   Ghana  | 3 |  1 |  1 |  1 |  4 |  4 | 0 | 4 |
|   Japani  | 3 |  1 |  0 |  2 |  6 |  7 | -1 | 3 |
Alkulohkot > Lohko C

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Argentiina  | 3 |  3 |  0 |  0 |  9 |  0 | +9 | 9 |
|   Australia  | 3 |  1 |  1 |  1 |  6 |  3 | +3 | 4 |
|   Tunisia  | 3 |  1 |  1 |  1 |  4 |  5 | -1 | 4 |
|   Serbia ja Montenegro  | 3 |  0 |  0 |  3 |  3 | 14 | -11 | 0 |
Alkulohkot > Lohko D

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Irak  | 3 |  2 |  0 |  1 |  7 |  4 | +3 | 6 |
|   Costa Rica  | 3 |  1 |  1 |  1 |  4 |  4 | 0 | 4 |
|   Marokko  | 3 |  1 |  1 |  1 |  3 |  3 | 0 | 4 |
|   Portugali  | 3 |  1 |  0 |  2 |  6 |  9 | -3 | 3 |
Loppusijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Argentiina (ARG)
:  Paraguay (PAR)
:  Italia (ITA)
4.:  Irak (IRQ)
5.:  Mali (MLI)
6.:  Etelä-Korea (KOR)
7.:  Australia (AUS)
8.:  Costa Rica (CRC)
9.:  Ghana (GHA)
10.:  Marokko (MAR)
10.:  Meksiko (MEX)
12.:  Tunisia (TUN)
13.:  Japani (JPN)
14.:  Portugali (POR)
15.:  Kreikka (GRE)
16.:  Serbia ja Montenegro (SCG)
Maalintekijät

Turnauksen paras maalintekijä oli kahdeksan maalia tehnyt Argentiinan Carlos Tevez.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  8 maalia  Carlos Tevez 5 maalia  José Cardozo 4 maalia  Alberto Gilardino   Tenema N'Diaye   Fredy Bareiro 3 maalia  John Aloisi 2 maalia  César Delgado   Ahmad Elrich   Stephen Appiah   Giannis Taralidis   Emad Mohammed   Hawar Mulla Mohammed   Salih Sadir   Yoshito Okubo   Shinji Ono   Omar Bravo   Bouabid Bouden   Cho Jae-Jin   Lee Chun-Soo   Ali Zitouni  |  1 maali  Andrés D'Alessandro   Gabriel Heinze   Kily González   Lucho González   Mariano González   Mauro Rosales   Javier Saviola   Tim Cahill   Pablo Brenes   Álvaro Saborío   José Villalobos   Emmanuel Pappoe   William Tiero   Dimitrios Papadopoulos   Ieroklis Stoltidis   Razzaq Farhan   Mahdi Karim   Younis Mahmoud   Cesare Bovo   Daniele De Rossi   Giampiero Pinzi   Yuki Abe   Daiki Takamatsu   Mamadi Berthe   Rafael Márquez Lugo  |   Salaheddine Aqqal   Carlos Gamarra   Pablo Giménez   Aureliano Torres   Hugo Almeida   José Bosingwa   Ricardo Costa   Jorge Ribeiro   Cristiano Ronaldo   Miloš Krasic   Srdan Radonjic   Simon Vukcevic   Kim Dong-Jin   Kim Jung-Woo   Clayton   Mohamed Jedidi Oma maali  Loukas Vyntra   Adama Tamboura   Haidar Jabar   Fernando Meira  |