Peru
Talous ja infrastruktuuri

Peru on Maailmanpankin mukaan ylemmän keskitulotason maa, ja maan talous on ollut 2000-luvulla voimakkaassa kasvussa. 2000-luvun ensimmäisen 15 vuoden aikana kasvu on ollut noin 5 prosenttia vuodessa. Nopeus oli yksi latinalaisen Amerikan kovimmista. Talouskasvu oli vuosien 2004–2012 aikana noin 6 prosenttia vuodessa, mutta vuoden 2015 taloudellisten ongelmien jälkeen kasvu on hidastunut. Koronapandemian takia bruttokansantuote romahti vuonna 2020 yli 11 prosenttia. Vuonna 2019 bruttokansantuote oli 228 miljardia dollaria ja 6 790 dollaria asukasta kohden.
Perun talous pohjautuu sen luonnonvaroihin. Vuoristossa on malmeja ja mineraaleja, ja Tyynenmeren rannikon kalavedet ovat hyvät. Talouteen kuitenkin vaikuttaa metallien heilahtelevat maailmanmarkkinat. Kaivos- ja valmistusteollisuuden osuus bruttokansantuotteesta 30,6 prosenttia ja työvoimasta 15 prosenttia. Peru on maailman suurimpia hopean, kullan ja kuparin tuottajia sekä merkittävä Sinkin ja lyijyn tuottaja. Tärkeimmät teollisuustuotannon haarat ovat puolestaan tekstiili-, kulutustavara- ja ruoanvalmistusteollisuus. Liman suurkaupunkialue on keskeisin teollisuuskeskittymä.
Perun pinta-alasta vain pieni osa soveltuu hyvin maataloudelle, sillä kuiva rannikko, vuoristoinen keskiosa ja vaikeakulkuinen sademetsäalue rajoittavat maataloutta. Maatalous on silti kilpailukykyinen, ja tuottaa 7 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllistää 27 prosenttia työvoimasta. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat puuvilla, sokeriruoko, kahvi, vehnä, riisi, maissi, kvinoa ja ohra. Peru on myös maailman johtavia latva-artisokan, mangon, sitrushedelmien, avokadon ja viinirypäleiden tuottaja. Palvelualat käsittävät puolestaan 54,4 prosenttia bruttokansantuotteesta ja 57 prosenttia työvoimasta. Matkailu, finanssipalvelut ja telekommunikaatio ovat olleet 2000-luvulla eniten kehittyneitä aloja.
Peru kuuluu Maailman kauppajärjestöön, ja se on erittäin avoin kansainväliselle kaupalle. Maan tärkeimmät vientituotteet ovat kupari, kulta, öljy ja sinkki. Perun ulkomaankauppa perustuu avoimeen talouteen, ja se on tehnyt monia kauppasopimuksia. Vuonna 2019 lähes 95 prosenttia viennistä meni maahan, jonka kanssa Perulla on vapaakauppasopimus. Kiina ja Yhdysvallat ovat tärkeimmät kauppakumppanit, ja muita merkittäviä kumppaneita ovat Brasilia, Etelä-Korea, Meksiko, Ecuador, Japani ja Sveitsi.
Perun talouden 2000-luvun myönteisin kehityskulku on ollut köyhyysasteen pieneneminen. Köyhyysaste oli Perun tilastokeskuksen mukaan vuonna 2001 vielä 54,7 prosenttia, mutta vuonna 2019 enää 20,2 prosenttia. Trendi on ollut erityisen voimakasta maaseudulla, mutta toisaalta maaseudun köyhyysaste vuonna 2019 oli vielä silti 40,8 prosenttia. Äärimmäisessä köyhydessä vuonna 2021 eli 2,9 prosenttia perulaisista. Vuoristoalueiden maaseudulla äärimmäisen köyhyyden osuus oli 12,0 prosenttia.
Köyhyyden vähenemisestä huolimatta Perussa on edelleen suurta sosioekonomista epätasa-arvoa, mikä kohdistuu erityisesti Andien ja Amazonin altaan alkuperäisasukkaisiin. Gini-kerroin vuonna 2016 oli 43,8 ja sukupuolten välisen epätasa-arvon indeksi vuonna 2017 0,368. Tulojen epätasainen jakautuminen on Perussa siis edelleen suurta, vaikka tilanne on hieman parempi kuin esimerkiksi Brasiliassa tai Chilessä.