stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtatie 9
Tiehankkeita > Lieto asema-Aura

Väylävirasto on yhteistyössä Sitowise Oy:n kanssa laatinut tiesuunnitelman Säkyläntien (204) eritasoliittymän ja kantatien 41 liittymän välisen leveäkaistatien muuttamisesta nelikaistaiseksi. Tiesuunnitelma valmistui joulukuussa 2020, ja sen mukainen kustannusarvio hankkeesta olisi 45.34 miljoonaa euroa. Uusi nelikaistainen osuus olisi pituudeltaan 8.6 kilometriä. Jos tieosuus rakennetaan moottoritieksi, tekisi se Turun puoleisesta valtatien 9 moottoritieosuudesta yli 20 kilometriä pitkän. Tieosuudelle rakennettaisiin 2 uutta eritasoliittymää: Päivästön eritasoliittymä ja Prunkkalan eritasoliittymä. Päivästön eritasoliittymä rakennettaisiin valtatien 9 alittavan Päivästöntien kohdalle, ja Prunkkalan eritasoliittymä korvaamaan Auran nuortentalon ja kantatien 41 tasoliittymät. Leveäkaistatien muuttamista nelikaistaiseksi perustellaan sillä, etteivät nykyisen tien käyttäjät osaa käyttää leveäkaistatietä oikein.
Tiehankkeita > Tampere–Orivesi

Pirkanmaan ELY-keskus suunnittelee Tampereen ja Oriveden välisen tieosuuden muuttamista nelikaistaiseksi. Hankkeen yleissuunnitelma valmistui marraskuussa 2010 ja se asetettiin maantielain mukaisesti nähtäville helmikuussa 2011. Yleissuunnitelman mukaan nykyiseen maastokäytävään sijoittuva tie toteutetaan moottoritienä Tampereen Alasjärven ja Kangasalan Ruutanan välisellä osuudella ja siitä Orivedelle nelikaistaisena keskikaiteellisena sekaliikennetienä. Hankkeen kustannusarvio on 110 miljoonaa euroa. Yhteysvälin parantaminen on mukana vuoden 2012 liikennepoliittisen selonteon vuosien 2016–2022 liikenneverkon kehittämisohjelman suunnittelukohteena. Tämä tarkoittaa sitä, että hankkeen suunnitteluvalmiutta edistetään ja jatkosuunnittelussa arvioidaan vaihtoehtoisia ratkaisuja ja monipuolisten keinojen hyödyntämistä.
Tiehankkeita > Jämsä–Korpilahti

Liikennevirasto suunnittelee Jämsän ja Korpilahden välillä olevan neljän ohituskaistan muuttamista keskikaiteelliseksi. Suunnitelman tavoitteena on parantaa tien liikenneturvallisuutta.
Tiehankkeita > Kuopion seutu

Kuopion itäpuolella sijaitsee vuonna 2018 valmistunut uusi Jännevirran silta.
Pitemmän tähtäimen suunnitelmissa on siirtää Kuopiossa valtatie 9 uuteen paikkaan 18 kilometrin matkalla. Uusi tie alkaisi nelikaistaisena Kuopion keskustan tuntumasta Maljalammen eritasoliittymän kohdalta ja alittaisi Männistön kaupunginosan 1,35 kilometrin pituisessa kalliotunnelissa. Honkalahden kohdalle rakennettavan eritasoliittymän jälkeen tie muuttuisi kaksikaistaiseksi ja kulkisi Iso-Telkkoon Kallaveden ylittävää 1,28-kilometristä vinoköysisiltaa pitkin ja siitä edelleen Vaajasaloon. Tästä tie jatkuisi Kortejoen pohjoispuolitse metsävaltaisen maaston läpi ja yhtyisi nykyiseen tiehen hieman ennen Pelonniementien liittymää. Tien kaksikaistaiselle osuudelle rakennettaisiin kaksi ohituskaistaparia. Suunnitelmaan kuuluu yhteensä 21 siltaa ja neljä uutta eritasoliittymää, minkä lisäksi kahta nykyistä eritasoliittymää parannettaisiin. Uusi tie lyhentäisi Kuopion ja Joensuun välistä matkaa noin kymmenellä kilometrillä. Matka Kuopion keskustasta Vehmersalmelle lyhenisi noin 20 kilometrillä. Lisäksi tie korvaisi nykyisen Kortesalmen lossin. Hankkeen kustannusarvio on noin 100 miljoonaa euroa. Hankkeen toteuttamisesta tai rahoituksesta ei ole tehty päätöstä.
Tiehankkeita > Muut hankkeet

Liperin kunta ja Pohjois-Savon ELY-keskus suunnittelevat eritasoliittymää nykyiseen seututien 476 risteykseen Ylämyllyllä. Samalla tie rakennettaisiin nelikaistaiseksi liittymän ja nykyisen moottoritien välillä sekä keskikaiteelliseksi 2+1-tieksi liittymän länsipuolella.
Osana koko päätieverkkoa koskevia kehittämissuunnitelmia Liikenneviraston tavoitteena on parantaa koko valtatietä niin, että vuonna 2025 koko tiellä olisi säännöllisesti keskikaiteellisia ohituskaistoja. Nämä suunnitelmat ovat kuitenkin alustavia ja edellyttäisivät tieinvestointeihin käytettävien määrärahojen kaksinkertaistamista nykyisestä.
Aiheesta muualla

Ilmapanoraamakuva Valtatie yhdeksästä Tampereen Sarankulman kohdalta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Ilmapanoraamakuva Valtatie yhdeksästä Tampereen Kaukajärven kohdalta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Liittymät Turusta Niiralaan
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Valtatie (1+1, säännöllisesti ohituskaistoja), suunnitteilla
|  |   |   | Orilammen liittymä | Kuopiontie | Petäjämäki |
|  |   |   | Pajumäen liittymä |   Pajumäentie | Pajumäki, Kaavi |
|  |   |   | Pirttijärven liittymä |   Luostaritie | Ruskila, Karvio |
|  |   |   | Salmenkylän liittymä | 5682 Kuopiontie | Petäjämäki, Kaavi |
 :   Valtatie (1+1), nykyinen
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Valtatie (1+1, säännöllisesti ohituskaistoja), suunnitteilla
|  |   |   | Purtovaaran liittymä | 4904 Purtovaarantie | Kemie |
|  |   |  | Tehdastien kiertoliittymä |   Tehdastie   Tehdastie | Kemie, Kitee Tenkakangas, Kiihtelysvaara |
|  |   |   | Lahdenjoen liittymä | Lahdenjoentie | Ristee |
|  |   |   | Lahdenvaaran liittymä | Lahdentie | Lahdenvaara, Tenkakangas |
|  |   |   | Marjolammen liittymä | 4904 Sininentie | Kemie, Ristee |
 :   Valtatie (1+1), nykyinen
Välimatkataulukko
| (km) | Turku |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Humppila | 85 | Humppila |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Tampere (Lakalaiva) | 160 | 75 | Tampere (Lakalaiva) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Orivesi | 202 | 117 | 42 | Orivesi |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Jämsä | 251 | 166 | 91 | 49 | Jämsä |  |  |  |  |  |  |  |
| Jyväskylä | 310 | 225 | 150 | 108 | 59 | Jyväskylä |  |  |  |  |  |  |
| Suonenjoki | 404 | 319 | 244 | 202 | 153 | 94 | Suonenjoki |  |  |  |  |  |
| Kuopio | 454 | 369 | 294 | 252 | 203 | 144 | 50 | Kuopio |  |  |  |  |
| Outokumpu | 543 | 458 | 383 | 341 | 292 | 233 | 139 | 89 | Outokumpu |  |  |  |
| Joensuu | 590 | 505 | 430 | 388 | 339 | 270 | 186 | 136 | 47 | Joensuu |  |  |
| Tohmajärvi | 645 | 560 | 485 | 443 | 394 | 325 | 241 | 191 | 102 | 55 | Tohmajärvi |  |
| Niirala (raja) | 663 | 578 | 503 | 461 | 412 | 343 | 259 | 209 | 120 | 73 | 18 | Niirala (raja) |
Valtatiet 1–29
|   |   |   |   | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 
 16 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29
Eurooppatiet Suomessa
E 4 | E 8 | E 12 | E 18 | E 45 |  E 63 | E 67 | E 75
Maailman radiopäivä

| Maailman radiopäivä> World Radio Day |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kansainvälinen vuosipäivä
Vietetään:  13. helmikuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  2012
Liittyy:  Radio
Kotisivu
Maailman radiopäivä on kansainvälinen vuosipäivä, jota on vietetty Yhdistyneiden kansakuntien aloitteesta 13. helmikuuta vuodesta 2012 lähtien.
Maailman radiopäivän teema vaihtuu vuosittain. Vuoden 2025 teemana on Radio ja ilmastonmuutos,  ja vuonna 2023 aiheena oli Radio ja rauha. Vuonna 2025 Britannian yleisradioyhtiön BBC:n mukaan radiota voidaan käyttää vaikkapa ilmastotietoisuuden lisäämiseseen Intiassa (Cool It Down -podcastit 18-45 vuotiaille) ja luonnonkatastrofien aikaisen tiedotuksen viestikanavana. Maailman radiopäivän eräänä tavoitteena on edistää yhteistyötä radioasemien ja radioalan toimijoiden  välillä. Vuonna 2025 eräänä esimerkkinä oli BBC:n kokoama monikielinen ilmastoasioiden raportoinnin verkkoaineisto toimittajille (MOOC-koulutus).
Paikallisesti, alueellisesti tai valtakunnallisesti teemapäivänä voidaan nostaa esille muitakin radioon liittyviä aiheita. Esimerkiksi vuoden 2025 Maailman radiopäivänä Intiassa muistutettiin radion merkityksestä maailmanlaajuisesti parhaiten ihmiset tavoittavana tiedotusvälineenä, tulotasosta tai käytettävissä olevista teknisistä laitteista riippumatta. Se tavoittaa kuulijat myös maaseudulla ja syrjäisillä alueilla, joissa pääsy internetiin on rajoitettua. Radiolla voidaan saavuttaa käytännössä 95 prosenttia kaikkien väestöryhmien ihmisistä (2012). Kehitysmaissakin yli 75 prosentilla kotitalouksista oli käytössään radiovastaanotin (2012). Radio välitää informaatiota ja viihdettä; se on helppokäyttöinen ja tarjonnaltaan monipuolinen joukkoviestin. Radio tarjoaa myös vuorovaikutusta kuulijoilleen, jotka voivat soittaa tai lähettää viestejä radioasemalle reaaliaikaisesti.
Louisa (Iso-Britannia)

| Louisa |
| --- | --- |
 Kuningatar
 Kuningatar Louisa kruunajaisasussaan, Carl Gustaf Pilo 1747
Tanskan ja Norjan kuningatar
Valtakausi:  6. elokuuta 1746 – 8. joulukuuta 1751

Syntynyt:  Louise Guelph (Welft) Hanover 18. joulukuuta 1724 Leicester House, Westminster, Lontoo
Kuollut:  19. joulukuuta 1751 (ikä 27) Christiansborg, Kööpenhamina, Tanska
Hautapaikka:  Roskilden tuomiokirkko
Puoliso:  Fredrik V
Lapset:  Kristian  Sofia Magdalena Vilhelmina Karoline  Kristian VII  Louise
Suku:  Hanover, Welf
Isä:  Yrjö II
Äiti:  Caroline von Brandenburg-Ansbach
Louisa, Louise Guelph (Welft) Hanover (engl. Louise of Great Britain); (18. joulukuuta 1724 Leicester House, Westminster, Lontoo, Ison-Britannian kuningaskunta – 19. joulukuuta 1751 Christiansborgin linna, Kööpenhamina, Tanskan kuningaskunta) oli englantilainen prinsessa josta tuli kuningas Fredrik V:n ensimmäisenä puolisona Tanskan ja Norjan kuningatar. Seuraava kuningas Kristian VII oli heidän poikansa. Hän oli myös Ruotsin kuningatar Sofia Magdalenan äiti.
Ison-Britannian prinsessa Louise alle 10-vuotiaana, Christian Friedrich Zincke n. 1730
Yrjö II ja hänen seitsemän lastaan vuonna 1732: Frederick, William, Anne, Amelia, Caroline, Mary ja Louisa
Suku

Louise oli Yrjö II:n ja Caroline von Brandenburg-Ansbachin viides ja nuorin tytär, hänellä oli myös kaksi veljeä. Hän oli kaksivuotias kun hänen isänsä kruunattiin kuninkaaksi. Louise oli seurallinen ja nopea ystävystymään, ja sai hyvän koulutuksen. Samaan aikaan Tanskassa etsittiin huikentelevaiselle kruununprinssi Fredrikille vaimoa, joka takaisi hänen isälleen Kristian VI:lle Englannin tuen pyrkimyksissä Ruotsin valtaistuimelle sekä kenties rauhoittaisi levottoman nuorenmiehen.
Avioliitto

Ensimmäinen vihkiminen oli 10. marraskuuta 1743 Hannoverissa, missä 18-vuotiaan Louisen veli William, Cumberlandin herttua (1721–1765) toimi sulhasen edustajana. Pariskunta tapasi toisensa ensimmäistä kertaa viikkoa myöhemmin rajakaupunki Altonassa marraskuun lopulla 1743. Vaikka avioliitto, joka solmittiin 11. joulukuuta 1743 Kööpenhaminassa Christiansborgin linnan kirkossa, oli perusteiltaan täysin poliittinen, he tulivat melko hyvin toimeen keskenään ja heistä tuli hyvät ystävät. Fredrikillä oli koko avioliiton ajan muita naissuhteita, jopa virallinen rakastajatar Else Hansen, jonka kanssa hän sai viisi tunnustettua lasta vuosina 1746–1751 ja vietti epäsäännöllistä elämää juopotellen.
Avioliitto > Kuningatar

Kolmen avioliittovuoden jälkeen, tuolloin jo vahvasti alkoholisoituneesta 23-vuotiaasta Frederikistä tuli kuningas vuonna 1746 ja 21-vuotiaasta Louisesta tuli kuningatar. Heidät kruunattiin Fredriksborgin linnassa 4. syyskuuta 1747. Louisen suosiota lisäsivät hänen ponnistelunsa oppia tanskan kieltä ja paikallista kulttuuria, ja huolehti siitä että nopeassa tahdissa syntyneet viisi lastakin oppivat puhumaan tanskaa.
Kuningatar Louise vastusti vuonna 1751 tuloksetta avioliittoa tyttärensä, viisivuotiaan prinsessa Sofia Magdalenan ja Ruotsin valtaistuimen perillisen kruununprinssi Gustavin, tulevan kuningas Kustaa III:n välillä. Hän pelkäsi, ettei kuningatar Lovisa Ulrika kohtelisi hänen tytärtään hyvin. Lovisa Ulrika tunnettiin Tanskan vastaisista näkemyksistään ja suunnitellun avioliiton vastustamisesta, ja tiedettiin, että hän oli Ruotsin todellinen hallitsija. Kerrotaan, että Louise ei myöskään pitänyt järjestetyistä avioliitoista omien kokemustensa vuoksi.
Avioliitto > Esittävien taiteiden suojelija

Kuningatar Louise oli kiinnostunut musiikista, tanssista ja teatterista, hän järjesti vuonna 1747 italialaisen Pietro Mingottin oopperaryhmälle kutsun Kööpenhaminaan, jossa he esittivät oopperaa ja balettia hoviteatterissa Christiansborgin linnassa vuoteen 1750 asti.
Sen jäseniin kuului säveltäjä Christoph Willibald Gluck, joka asui Tanskan hovissa vuosina 1748–1749. Kun kuningatar vuonna 1749 synnytti valtaistuimen perijän, kruununprinssi Kristianin, Cluck sävelsi oopperan La Contesa dei Numi ("Jumalten kiista"), jossa olympolaiset jumalat kokoontuvat Ison-Beltin rannoille keskustelemaan siitä, kenen tulisi erityisesti suojella uutta prinssiä. Se esitettiin ensimmäisen kerran 12. maaliskuuta 1749 Charlottenborgin linnassa kuningattaren ensimmäisen synnyksen jälkeisen jumalanpalveluksen yhteydessä.
Vuonna 1748 Jeanne Du Londelin johtama ranskalainen teatteriryhmä Du Londel Troupe kutsuttiin esittämän dramaa Kööpenhaminaan, jossa he esiintyivät vuoteen 1753 asti ja esiintyivät myös Oslossa kuninkaan oleskellessa siellä vuonna 1749.
Perintö

Kuningatar Louise kuoli äkillisesti puhjenneeseen umpilisäkkeen tyrään 27-vuotiaana ollessaan kuudetta kertaa raskaana 19. joulukuuta 1751. Kuninkaallinen kirurgi ei pystynyt pelastamaan leikkauksessa kumpaakaan. Hänet on haudattu Roskilden tuomiokirkkoon.
Vuonna 1756 Louisen sisar, Ison-Britannian prinsessa Mary (1723–1772), joka oli vieraantunut aviomiehestään, Hesse-Kasselin maakreivi Friedrich II:sta, muutti Tanskaan hoitamaan kuolleen sisarensa lapsia. Hän toi mukanaan kolme poikaansa, jotka kasvatettiin tanskalaisessa hovissa. Kaksi vanhempaa poikaa, prinssi Vilhelm ja prinssi Kaarle, avioituivat myöhemmin tanskalaisten serkkujensa, prinsessa Vilhelmine Karolinen ja prinsessa Louisen kanssa.
Lapset

Kristian (1745–1747), kruununprinssi, kuoli 2-vuotiaana
Sofia Magdalena (1746–1813), Ruotsin kuningatar, avioitui 1766 tulevan Kustaa III:n kanssa, heille syntyi kaksi poikaa
Vilhelmine Karoline (1747–1820), avioitui 1763 serkkunsa Hessenin vaaliruhtinas Vilhelm I:n kanssa, avioliitto oli lapseton
Kristian VII (1749–1820), Tanskan kuningas, avioitui 1766 serkkunsa Ison-Britannian prinsessa Caroline Matildan (1751–1775) kanssa, heidän poikansa oli Fredrik VI ja tyttärensä prinsessa Louisa Augusta
Louise (1750–1831), avioitui 1766 serkkunsa Hesse-Kasselin prinssi Kaarle II:n kanssa; heille syntyi kolme lasta, joista Marie Sophie Frederika (1767–1852) oli Fredrik VI:n puoliso ja Tanskan kuningatar vuodesta 1808
Kristian VI perheineen: istumassa kuningatar Sophia Magdalena, vas. kruununprinssi Fredrik (Fredrik V) ja oik. tämän sisar prinsessa Louise. Hirschholmin palatsi taustalla, Marcus Tuscher 1744
Tanskan ja Norjan kuningatar Louise, Carl Gustaf Pilo n. 1745
Tellushalli

| Tellushalli> Pietarsaaren maapohjahalli |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Pietarsaari
Avattu:  1991
Omistaja:  Pietarsaaren kaupunki
Kenttä:  kumirouhetekonurmi
Käyttäjät
 FF Jaro 
Katsojakapasiteetti
 200 
Kentän mitat
 100 × 60 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tellushalli on Pietarsaaressa sijaitseva urheiluhalli. Se on maapohjahalli ja siitä käytetään usein nimeä Pietarsaaren maapohjahalli Tellus. Halli on otettu käyttöön vuonna 1991. Se sijaitsee aivan Pietarsaaren keskuskentän ja urheilutalon vieressä. Hallissa pelataan pääasiassa jalkapalloa ja yleisurheillaan. Keväisin jalkapallon Ykkösessä pelaava pietarsaarelainen joukkue FF Jaro pelaa hallissa Liigacupin kotiottelunsa. Hallissa on 25 mm pitkä Dynagrass-kumirouhetekonurmi, joka on asennettu vuonna 2000. Hallissa valaistuksen teho on 450 luxia. Urheilutapahtumien lisäksi Tellushallissa järjestetään joitain näyttelyitä ja messuja. Siellä on pidetty esimerkiksi Kauppiasmessuja. Hallin kentän koko 100 m × 60 m. Kentällä on myös viisi juoksurataa ja mahdollisuus heitto- ja hyppylajeille.
Tellushallin on suunnitellut kokkolalainen yritys Nordic Hall. Yritys on suunnitellut myös Järvenpään Areenan, joka romahti kevättalvella 2010. Myös Tellushallin rakennesuunnittelu epäonnistui, eikä hallin katto kestänyt lumikuormaa kuin kymmenesosan suunnitellusta. Pietarsaaren kaupunki oli joutunut sulkemaan hallin jo syyskuun lopussa 2003 sortumisvaaran takia. Pietarsaaren tekninen johtaja Heimo Toiviainen totesikin hallin pysyneen pystyssä vain hyvällä onnella. Myös keväällä 2010 halli jouduttiin asettamaan käyttökieltoon. Pietarsaari päätti syksyllä 2010 peruskorjata hallin katon. Kun määräysten mukaan katon pitäisi kestää lumikuormaa 140 kilogrammaa neliömetriä kohti, ei Tellushallin katto kestä remontin jälkeenkään kuin 40 kilogrammaa/m2. Remontti valmistui loppuvuonna 2010.
Venäjän Maarianhaminan konsulaatti

Venäjän Maarianhaminan konsulaatti on Venäjän valtion diplomaattinen edustusto Suomessa Ahvenanmaan maakunnassa. Se sijaitsee Maarianhaminan keskustassa osoitteessa Norra Esplanadgatan 11. Konsulina toimii Aleksandr Rogov.
Historia

Konsulaatti perustettiin vuonna 1940 välirauhan aikana.
Historia > Taustaa

Neuvostoliiton ulkoministeri Vjatšeslav Molotov lausui Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kokouksessa 31. toukokuuta 1939 – muutamaa kuukautta ennen toisen maailmansodan syttymistä – pitämässään puheessa paheksuntansa siitä, että Ahvenanmaan kysymys oli ratkaistu Kansainliitossa vuonna 1921 silloisen Neuvosto-Venäjän kantaa huomioimatta. Molotov piti Ahvenanmaan sijaintia Suomenlahden suulla Neuvostoliiton turvallisuuden kannalta strategisesti tärkeänä eikä katsonut vuoden 1921 Genéven sopimuksen sitovan Neuvostoliittoa. J. K. Paasikiven mukaan Neuvosto-Venäjää ei ollut kutsuttu Ahvenanmaan kysymyksen käsittelyyn vuonna 1921 sen vuoksi, että sen kansainvälinen asema oli tuolloin ollut vakiintumaton eikä sillä ollut ollut diplomaattisuhteita läntisen Euroopan suurvaltoihin.
Talvisodan aikana suomalaiset rakensivat Ahvenanmaalle muutamia varustuksia.
Historia > Perustaminen

Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhansopimuksessa maaliskuussa 1940 Ahvenanmaata ei mainittu sanallakaan. Kuitenkin kesäkuussa 1940 Neuvostoliiton ulkoministeri  Molotov esitti Suomen Moskovan-lähettiläälle J. K. Paasikivelle vaatimuksen suomalaisten Ahvenanmaalle rakentamien linnoitteiden purkamisesta. Tämän jälkeen Molotov vaati, että Neuvostoliitto saisi perustaa Maarianhaminaan konsulaatin valvomaan Ahvenanmaan demilitarisointisopimusta. Molotovin mukaan Hitlerin Saksan sotilaalinen voima Itämeren piirissä oli selvästi kasvanut sen vallattua huhtikuussa 1940 Tanskan ja Norjan, mikä Neuvostoliiton kannalta nosti myös Ahvenanmaan strategista merkitystä. Vielä tässä vaiheessa ilman Saksan tukea ollut Suomi joutui  myöntymään Neuvostoliiton vaatimuksiin. Suomen Moskovan-lähettiläs Paasikivi ja Neuvostoliiton ulkoministeri Molotov allekirjoittivat konsulaattia koskevan sopimuksen Moskovan Kremlissä 11. lokakuuta 1940. Muutamassa viikossa konsulaatin neuvostoliittolaisen henkilökunnan määrä nousi liki 40:een.
Oikeustieteilijä Rafael Erich kirjoitti Ahvenanmaan asemasta vuonna 1942 julkaisemassaan tutkimuksessa, että Neuvostoliiton Maarianhaminan konsulaattia koskeva sopimus, ”kansainvälinen anomalia”, oli ”rengas siinä Venäjän väkivalta- ja kiristyspolitiikassa, jonka aloitti hyökkäys Suomen kimppuun vuonna 1939 ja joka sitten jatkui Moskovan rauhansopimuksessa ja sen jälkeenkin”. Toisaalta Erich katsoi vuoden 1921 Genéven sopimuksen menettäneen merkityksensä käytännössä kokonaan.
Toisen maailmansodan jälkeen Maarianhaminan konsulaattia koskeva sopimus siirtyi osaksi vuoden 1947 Pariisin rauhansopimusta. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen sopimus on periytynyt Suomen ja Neuvostoliiton seuraajavaltion Venäjän väliseksi eikä sitä ole toistaiseksi purettu.
Toiminta

Diplomaattisen edustamisen lisäksi konsulaatti on jatkanut Ahvenanmaan aseettomuuden valvontaa lähes yhtäjaksoisesti perustamisestaan lähtien. Erityistehtävästä on virallisesti sovittu lokakuussa 1940 solmitussa ”Sopimuksessa Suomen ja Sosialististen Neuvostotasavaltain Liiton välillä Ahvenanmaan saarista”. Valtiosopimuksella on annettu Venäjän konsulille valtuus vaatia Suomen viranomaisilta yhteisen tutkimuksen suorittamista, mikäli edustaja havaitsee demilitarisointimääräysten kanssa ristiriidassa olevia seikkoja. Valtiotieteen tohtori Jukka Tarkan mukaan Neuvostoliiton tai Venäjän edustaja Ahvenanmaalla on viimeksi antanut sotilasasioista Suomelle huomautuksen 1980-luvulla. Tuolloin kyse oli suomalaisen sota-aluksen liikkumisesta Ahvenanmaan vesillä.
Konsulaatti oli ruotsalaisen vakoojan Stig Berglingin yksi etappipaikka hänen pakomatkallaan Ruotsista Neuvostoliittoon lokakuussa 1987.
Venäjä sulki konsulaatin 1990-luvun lopussa, mutta avasi sen uudelleen vuonna 2003. Uudelleenavaaminen liittyi Jukka Tarkan mukaan Venäjän presidentiksi valitun Vladimir Putinin ulkopolitiikkaan, jossa Venäjäle alettiin rakentaa uutta sotilaspoliittista asentoa.
Sulkeminen

Valtiotieteen tohtori Jukka Tarkan mukaan Suomella olisi ollut tilaisuus vaatia Maarianhaminan konsulaattia suljettavaksi kylmän sodan päättymisen ja Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisessä tilanteessa 1990-luvun alussa. Presidentti Mauno Koiviston johdolla Suomi irtisanoi vuonna 1990 yksipuolisesti Pariisin rauhansopimuksen artiklat, joissa oli rajoitettu Suomen aseistusta ja suhteita Saksaan. Diplomaatti René Nyberg sai tällöin tehtäväkseen selvittää mahdollisuuksia Maarianhaminan konsulaatin sulkemiseksi. Nyberg siirrettiin kuitenkin pian muihin tehtäviin ja asia unohtui.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022, konsulaatin tarpeellisuutta on alettu arvostella Suomessa. Esimerkiksi entinen Moskovan suurlähettiläs Hannu Himanen on kannattanut konsulaatin sulkemista, samoin  perussuomalaisten kansanedustaja Jussi Halla-aho. Jyrkintä kantaa edustaa Jukka Tarkka, jonka mukaan Venäjän konsulaatin olemassaolo Maarianhaminassa on loukkaus Suomen suvereniteettia kohtaan. Pitkälle kehittyneen tiedustelutekniikan kannalta Tarkka pitää Venäjän fyysistä läsnäoloa Ahvenanmaalla tarpeettomana.
Konsulaatin auki pitämistä on myös kannatettu. Sosiaalidemokraattien kansanedustaja Kimmo Kiljunen on todennut, että vaikka Venäjä rikkoo kansainvälisiä sopimuksia Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjasta lähtien, se ei kuitenkaan anna Suomelle oikeutta kevyin perustein rikkoa tekemiään kansainvälisiä sopimuksia.
Huhtikuussa 2023 Suomessa tehtiin kansalaisaloite konsulaatin sulkemiseksi. Aloite keräsi muutamassa kuukaudessa yli 50 000 allekirjoitusta, mutta sitä ei voitane ottaa käsiteltäväksi, koska kansainvälisistä sopimuksista ei lain mukaan saa tehdä kansalaisaloitetta.
Presidentti Sauli Niinistö tilasi ulkoministeriöltä selvityksen, joka koskee Ahvenanmaan demilitarisoinnin oikeudellisia näkökohtia.
Ulkoministeriön selvitys  tuli siihen tulokseen, ettei valtiosopimusoikeus tarjoa ”oikeudellisesti varmaa ja riidatonta keinoa” Venäjän kanssa solmitun sopimuksen irtisanomiseksi. Konsulaatin sulkeminen edellyttäisi sitä, että Venäjä kohdistaisi Suomeen jonkin kansainvälisen oikeuden vastaisen teon. Teko, joka ei ole oikeudenvastainen vaan ainoastaan epäystävällinen, ei oikeuta vastatoimiin. Vastatoimen tulisi myös olla väliaikainen eikä pysyvä. Niinpä  presidentti Niinistön ja hallituksen yhteinen ulko- ja turvallisuuspoliittinen valiokunta totesi, ettei Suomi aio ryhtyä mihinkään toimenpiteisiin Venäjän Maarianhaminan-konsulaatin suhteen.