stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kahden kelmin kepposet
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sammy Davis Jr.  | … |  Charles Salt   |
|  Peter Lawford  | … |  Christopher Pepper   |
|  John Wood  | … |  Figg   |
|  Dudley Sutton  | … |  Wilson   |
|  Maggie Wright  | … |  Neiti Tomkins   |
|  Ester Anderson  | … |  Billie   |
|  Percy Herbert  | … |  Mander   |
|  Anthony Nicholls  | … |  Candler   |
|  Allan Cuthbertson  | … |  Belton   |
|  Edward Evans  | … |  Gordon   |
|  Sydney Arnold  | … |  Tombs   |
|  Leslie Sands  | … |  Komisario Grock   |
|  Moultrie Kelsall  | … |  Ministeri   |
|  Glyn Owen  | … |  Dennis   |
|  Lucille Soong  | … |  Kim Lee   |
|  Cyril Luckham  | … |  Rauhantuomari   |
|  Bill Maynard  | … |  Jenson   |
|  David Trevena  | … |  Gene Abernathy   |
|  Norman Mitchell  | … |  Kersantti Smith   |
|  Joanna Wake  | … |  Claire Turpington-Mellish   |
|  Julian D'Albie  | … |  Lordi Turpington-Mellish   |
|  Gladys Spencer  | … |  Lady Turpington-Mellish   |
|  John Nettles  | … |  Dixon   |
|  Peter Cushing  | … |  Tohtori Frankenstein (cameorooli)   |
|  Christopher Lee  | … |  Kreivi Dracula (cameorooli)   |
|  Jerry Lewis  | … |  Orkesterinjohtaja (ääni, cameorooli)   |
Tuotanto

Komedian käsikirjoitti Michael Pertwee ja tuotti Milton Ebbins. Elokuvan sävellyksestä vastasi Les Reed. Elokuva kuvattiin vuonna 1969 Englannissa Lontoossa sekä Herefordshiren Ledburyssa ja Borehamwoodissa studioilla.
Peter Cushingilla ja Christopher Leellä on cameoroolit tohtori Frankensteinina ja kreivi Draculana. Lawford näyttelee Pepperin lisäksi Pepperin kaksoisveljeä lordi Sydney Pepperiä.
Julkaisu

Kahden kelmin kepposet julkaistiin kotimaassaan Yhdysvalloissa toukokuussa vuonna 1970. Suomen ensi-ilta oli 4. kesäkuuta vuonna 1971. United Artists toimi elokuvan julkaisijana ja levittäjänä.
Kahden kelmin kepposet julkaistiin DVD:llä 25. tammikuuta vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Kahden kelmin kepposet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kahden kelmin kepposet Elonet.
Kahden kelmin kepposet AllMoviessa. (englanniksi)
Kairojärvi

| Kairojärvi tai Kairolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°01′35″N, 23°02′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Parkanonjärven alue (35.53)
Laskujoki:  Viinikkajoki 
Järvinumero:  35.532.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,2 m 
Rantaviiva:  4,738 km 
Pinta-ala:  0,31608 km² 
 fiKairojärvi tai Kairolampi 
Kairojärvi  eli Kairolampi  on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Kairojärvi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa

Järvi 1000 metriä pitkä, 950 metriä leveä ja sen pinta-ala on 32 hehtaaria. Sen keskikohta on 50 metriä leveä virtapaikka, joten sitä voi kutsua kaksialtaiseksi järveksi. Ylävirran puoli eli järven itäosa on 1000 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sitä osaa kutsutaan Kairojärveksi. Alapuolinen osa eli länsipuoli on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Tätä osaa kutsutaan Kairolammeksi. Altaita erottaa toisistaan suurehko Kaironiemi. Kairojärveen laskee kaksi 150 metriä pitkää uomaa Riuttasjärvessä olevasta Käenkosken voimalasta. Luomakulman suunnalta laskee Pitkäjärven laskuoja, joka tuo myös Vähä Hanhilammen, Iso Hanhilammen, Ahvenuslammen, Riuttas-Ahvenuksen ja Poikkeusjärven vedet. Kairolampi laskee Viinikkajokeen Kairokosken kautta. Viinikkajoki on noin neljä kilometriä pitkä ja se laskee Parkanonjärveen. Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Kairojärvi on Parkanon keskustan kupeessa, ja sen rannoilla on kiinteää asutusta. Kairojärvellä asutusta on vähemmän, mutta toisaalta vapaa-ajan asuntoja on runsaasti.  Kaironiemellä toimi Luonnonvarakeskuksen (entinen Metsäntutkimuslaitos) tutkimusasema vuodesta 1975 vuoteen 2020 saakka.
Historiaa

Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa järven länsiosaa kutsuttiin "Kairolammeksi"  ja itäosaa "Kairojärveksi" .
Kairokoskessa toimi Pohjois-Satakunnan ensimmäinen vesisaha, joka perustettiin kosken pohjoisrannalle vuonna 1837. Lisäksi koskessa toimi vesimylly vuodesta 1888 lähtien. Myöhemmin myllyn ja sahan rakennukset siirtyivät kosken etelärannalle, missä sijaitsee edelleen hirsirakenteinen, vuonna 1929 rakennettu myllyrakennus, Kairokosken mylly. Myllyn ja sahan toiminta lakkasi 1980-luvulla.
Aiheesta muualla

Luonnonvarakeskus: Parkano (Arkistoitu – Internet Archive)
(35.5)
Kankijärvi (Orivesi)

| Kankijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°46′21″N, 24°37′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Naurisjärveen 
Järvinumero:  35.756.1.057
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,8 m  
Rantaviiva:  0,447 km  
Pinta-ala:  1,1 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKankijärvi 
Kankijärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Längelmäen Manuksen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Juupajoen itäpuolella ja Längelmäen pohjoispuolella olevalla mäkisellä ylänköalueella mäkien välisessä painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat osittain avosuota ja osittain rämesuota.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy. Suo-oja kiertävät järveä, mutta sen vedet suotuvat Naurisjärveen laskevaan metsäojaan. Ojalle tulee pudostusta 11,6 metriä. Naurisjärveltä vesireitti jatkuu Vähän Heinäjärven kautta Heinäojaan, joka laskee Pieneen Valkeajärveen ja Valkeajokea myöten Vähään Petääjärveen. Vedet päätyvät lopuksi Sahajokeen.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa ei järven ympäristössä näkynyt suo-ojia, mutta seuraavassa kartassa vuodelta 1977 niitä oli jo. Samalla oli järven piirtäminen muutettu siten, että sillä näkyi olevat toinen avovesilampi, joka säilyi vielä vuoden 1986 kartassa. Nykyään lammen kohdalla kasvaa rämemäisesti puitakin.
Karhunruohot

| Karhunruohot |
| --- | --- |
 Lettokarhunruoho (Tofieldia calyculata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Karhunruohokasvit Tofieldiaceae
Suku::  Karhunruohot Tofieldia  Huds.
Katso myös
   Karhunruohot Wikispeciesissä   Karhunruohot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karhunruohot (Tofieldia) on karhunruohokasvien (Tofieldiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi 12 lajia. Useita sukuun kuvattuja lajeja on myös todettu samoiksi lajeiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa tai siirretty toisiin sukuihin kuuluviksi. Karhunruohot muistuttavat paljolti suoliljoja (Narthecium), mutta eroavat niistä kukkien rakenteiden perusteella.
Karhunruohot ovat monivuotisia, ruohovartisia ja kaljuja kasveja, joilla on suikertava juurakko. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja varren alaosissa on muutamia lehtiä. Tyvilehdet ovat muodoltaan keihäsmäisiä ja lehtien reunat ovat kääntyneet vartta kohti. Karhunruohojen kukinto on tiivis terttu. Karhunruohojen hedelmä on munanmuotoinen kota.
Suomessa tavataan vain yhtä karhunruoholajia, pohjankarhunruohoa eli karhunruohoa (Tofieldia pusilla), joka on paikoin yleinen Pohjois-Suomessa.
Karhunruohojen (Tofieldia) suvun tieteellinen nimi viittaa 1700-luvulla eläneeseen englantilaiseen kasvitieteilijään Thomas Tofieldiin.
Lajeja

Tofieldia calyculata – lettokarhunruoho
Tofieldia cernua
Tofieldia coccinea
Tofieldia divergens
Tofieldia furusei
Tofieldia glabra
Tofieldia himalaica
Tofieldia nuda
Tofieldia okuboi
Tofieldia pusilla – pohjankarhunruoho eli karhunruoho
Tofieldia thibetica
Tofieldia yoshiiana
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Karhunruohot – Tofieldia
Kansallispuolue

Kansallispuolue voi viitata useaan puolueeseen:
| Valtio | Puolue |
| --- | --- |
 Alankomaat: Friisian kansallispuolue
 Australia: Australian kansallispuolue
 Belize: Kansallispuolue
 Britannia: Britannian kansallispuolue Britannian kansallispuolue (1960) Englannin kansallispuolue Manxin kansallispuolue Manxin kansallispuolue (1977) Kansallispuolue (UK, 1917) Kansallispuolue (UK, 1976) Kansallispuolue (Pohjois-Irlanti) Skotlannin kansallispuolue
 Chile: Kansallispuolue (1857-1933) Kansallispuolue (1966-1973)
 Espanja: Baskin kansallispuolue Galician kansallinen ryhmä
 Etelä-Afrikka: Kansallispuolue Uusi kansallispuolue
 Grenada: Kansallispuolue Uusi kansallispuolue
 Honduras: Hondurasin kansallispuolue
 Iran: Iranin kansallispuolue
 Irlanti: Kansallispuolue (1924) Kansallispuolue (1995)
 Italia: Veneton kansallispuolue
 Kanada: Kanadan kansallispuolue  Kanadan kansallispuolue (1979) Kansallispuolue
 Kiina: Kiinan kansallispuolueen vallankumouskomitea
 Korea: Korean vapauspuolue
 Lesotho: Basothon kansallispuolue Progressiivinen kansallispuolue
 Malesia: Parti Negara ("kansallispuolue") Sarawakin kansallispuolue
 Malta: Kansallispuolue
 Pakistan: Awamin kansallispuolue Balochistanin kansallispuolue Kansallispuolue Kalatin kansallispuolue
 Papua-Uusi-Guinea: Kansallispuolue
 Puola: Kansallispuolue
 Ranska: Bretagnen kansallispuolue
 Romania: Kansallispuolue
 Ruotsi: Kansallispuolue
 Salomonsaaret: Kansallispuolue
 Samoa: Samoan kansallispuolue
 Seychellit: Seychellien kansallispuolue
 Slovakia: Slovakian kansallispuolue
 Slovenia: Slovenian kansallispuolue
 Sri Lanka: Yhdistynyt kansallispuolue
 Suriname: Surinamen kansallispuolue
 Syyria: Kansallispuolue
 Taiwan: Kiinan kansallispuolue
 Tšekki: Kansallispuolue
 Turkki: Kansallispuolue
 Uruguay: Kansallispuolue
 Uusi-Seelanti: Uuden-Seelannin kansallispuolue
 Yhdysvallat: Kansallispuolue
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kansallispuolue”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kati Immonen

| Kati Immonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1971 (ikä 53) Jyväskylän maalaiskunta
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Kati Maria Immonen (s. 6. helmikuuta 1971 Jyväskylän maalaiskunta) on turkulainen kuvataiteilija, jonka pääasiallinen maalaustekniikka on vesivärimaalaus. Hän luonnostelee teoksensa ajatuksissaan valmiiksi ja hahmottelee sen vesiliukoisilla puuvärikynillä paperille, sillä vesivärit eivät sovellu jatkuvaan korjailuun, vaan työstettävä kohta on parasta maalata kerralla valmiiksi. Vesiväreillä maalaamisen nopeus sopii siksi hyvin Immosen luonteelle, koska hän ei pidä pitkällisestä työskentelystä saman teoksen parissa.
Immoselle teoksen tekemisen hitain ja hankalin vaihe on idean kehittely. Hyvän idean pohjalta maalaus syntyy nopeasti, mutta jos ei ole kunnon ajatusta vaan vain halu maalata, hän joutuu itsekseen pohdiskelemaan mitä teokselta haluaa ja milloin se on valmis. Joskus hän joutuu myöntämään itselleen, ettei idea kantanutkaan, ja pohdiskelu täytyy aloittaa alusta ja toivoa seuraavan idean olevan edellistä parempi. Immonen pitää teosta hyvänä vasta kun siitä löytyy hyvän idean lisäksi uusi näkökulma, jonka kannalta teoksen aihetta voi tutkia. Immosen mielestä innoittavinta maalaustyössä on vuoropuhelu eri näkökulmien välillä.
Immonen opiskeli taidealaa Turun piirustuskoulussa 1993–1997 ja suoritti siellä kuvataiteilijan tutkinnon. Vuonna 2007 hän osallistui ammattitaiteilijoille suunnattuun muotokuvamaalauskurssiin ja 2011 hän suoritti Turun Taideakatemiassa kuvataiteilijan ammattikorkeakoulututkinnon.
Ensi kerran Immosen teoksia oli esillä Rauman taidemuseossa järjestetyssä aluetaidenäyttelyssä 1998. Sen jälkeen hän on osallistunut moniin kotimaisiin ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin sekä ulkomailla järjestettyihin näyttelyihin 1998 Tukholmassa, 2002 Quebecissa Kanadassa, 2006 Istanbulissa ja İzmirssä Turkissa, 2007 Haagissa Alankomaissa, 2009 Cádizissa Espanjassa ja Lissabonissa Portugalissa ja 2015 Sankt Gallenissa Sveitsissä. Immosen yksityisnäyttely on järjestetty Helsingissä 2000, 2005, 2010, 2014 ja 2017, Jyväskylässä 2001 ja 2012, Turussa 2003, 2008, 2013 ja 2015, Hangossa 2007, Tampereella 2009, Korppoossa 2014 sekä Strasbourgissa Ranskassa 2005.
Aiheesta muualla

Kati Immonen taiteilijamatrikkelissa
Kati Immosen kotisivut
Katrineholms-Kuriren

| Katrineholms-Kuriren |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  NTM-konserni
ISSN:  ISSN 1103-9507
Levikki:  8 000 (2021)
Perustettu:  1916
Päätoimittaja:  Eva Burman
Sitoutuneisuus:  liberaali
Kotikunta:  Katrineholm
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Katrineholms-Kuriren on ruotsalainen vuonna 1916 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Katrineholm. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu NTM-konserniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katrineholms-Kuriren Wikimedia Commonsissa
Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
Lehden toimitus Katrineholmissa
Katti-Matti (täsmennyssivu)

Katti-Matti voi tarkoittaa seuraavia:
Katti-Matti (engl. Heathcliff),  George Gatelyn luoma sarjakuvahahmo:
Katti-Matti, vuonna 1980 valmistunut piirrossarja
Katti-Matti, vuosina 1984–1985 valmistunut piirrossarja
Katti-Matti, vuonna 1986 valmistunut elokuva
Kattimatti, Suomessa vuosina 1986–1991 ilmestynyt sarjakuvalehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Katti-Matti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karl Grammann

Karl Grammann
Karl Grammann (3. kesäkuuta 1844 Lyypekki – 30. tammikuuta 1897 Dresden) oli saksalainen säveltäjä.
Grammann suoritti konservatorio-opintonsa Leipzigissä. Hän asui myös Wienissä ennen kuin muutti Dresdeniin vuonna 1885. Grammannin elinaikana hänen täysimittaisista oopperoistaan esitettiin Melusine (1875), Thusnelda und der Triumphzug des Germanicus (1881) ja Das Andreasfest (1882). Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös lyhyemmät oopperat Ingrid ja Das Irrlicht. Grammannilta esitettiin vuonna 1901 postuumisti ooppera Auf neutralem Boden. Oopperoiden lisäksi Grammannin tuotantoon kuuluu muun muassa kantaatteja, sinfonioita ja kamarimusiikkiteoksia eri kokoonpanoille.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Kamila Shamsie

Kamila Shamsie vuonna 2016.
Kamila Shamsie (s. 13. elokuuta 1973 Karachi, Pakistan) on pakistanilais-brittiläinen kirjailija.
Shamsien teos Joka veljeään vihaa (alkuteos Home Fire) voitti Women’s Prize for Fiction -palkinnon vuonna 2018. Teos oli myös Booker-palkinto- ja Costa-palkintoehdokkaana. Myös Shamsien teokset Poltetut varjot (2009) ja Jumala joka kivessä (2014) olivat Women’s Prize for Fiction -palkintoehdokkaina. Shamsie on Royal Society of Literaturen jäsen.
Pakistanissa syntynyt Shamsie opiskeli Massachusettsissa ja asuu nykyisin Lontoossa. Hän muutti Britanniaan vuonna 2007 ja sai kansalaisuuden vuonna 2013.
Suomennetut teokset

Kartanpiirtäjä.  (Kartography, 2002)  Suomentanut Kristiina Drews. Helsinki:  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8448-7.
Poltetut varjot.  (Burnt Shadows, 2009)  Suomentanut Kristiina Drews & Tommi Uschanov. Helsinki:  Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-7850-9.
Jumala joka kivessä.  (A God in Every Stone, 2014)  Suomentanut Raimo Salminen. Helsinki:  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9630-5.
Joka veljeään vihaa.  (Home Fire, 2017)  Suomentanut Kristiina Drews. Helsinki:  Gummerus, 2018.  ISBN 978-951-24-0753-8.
Aiheesta muualla

Kamila Shamsie Twitterissä
Kansallispuolue (Malta)

| Kansallispuolue> Partit Nazzjonalista |
| --- | --- |
  
  
  
Johtaja:  Bernard Grech
Ideologia:  kristillisdemokratia eurooppamyönteisyys
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Maltan parlamentti:  35 / 79
Euroopan parlamentti:  2 / 6
Kansainväliset jäsenyydet:  Euroopan kansanpuolue
Kotisivu:  pn.org.mt
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansallispuolue (maltaksi Partit Nazzjonalista) on maltalainen kristillisdemokraattinen poliittinen puolue. Se on toinen Maltan kahdesta valtapuolueesta yhdessä kilpailevan työväenpuolueen kanssa. Maltan itsenäistymisestä alkaen (1964) kansallis- ja työväenpuolue ovat saaneet valtaosan äänistä ja olleet hallituksessa vuorotellen.
Kansallispuolue kannatti maan itsenäistymisestä alkaen länsimielistä ulkopolitiikkaa ollessaan hallituksessa 1962–1971, työväenpuolueen kannattaessa sitoutumattomuutta. Euroopan unionin jäsenyyttä kansallispuolue haki Maltalle ollessaan hallituksessa vuonna 1990. Hävittyään EU-jäsenyyttä vastustaneelle työväenpuolueelle seuraavissa vuoden 1996 parlamenttivaaleissa, jäsenyyshakemus jäädytettiin. Ennenaikaisissa vuoden 1998 parlamenttivaaleissa kansallispuolue saavutti voiton ja uudisti jäsenyyshakemuksen. Kansallispuolueen ansiosta Malta hyväksyttiin Euroopan unioniin vuonna 2004 samanaikaisesti useiden Itä-Euroopan maiden kanssa. Yle luonnehti Maltaa "unionin vanhoillisimmaksi", koska abortti ja avioero olivat maassa laittomia ja Malta oli liittyessään anonut erivapaudet niiden osalta.
Puolueen nykyinen johtaja on Bernard Grech, joka valittiin jatkokaudelle vuonna 2022. Maltan parlamentissa puolueella on 35 edustajaa vuoden 2022 parlamenttivaalien jälkeen ja puolue on oppositiossa. Europarlamenttivaaleissa 2019 puolue sai kaksi europarlamentaarikkoa, joista toinen on Euroopan parlamentin puhemieheksi valittu Roberta Metsola.
Karl Gröber

Karl Borromäus Gröber (28. huhtikuuta 1885 Neufra, Saksan keisarikunta – 5. toukokuuta 1945 Riedlingen) oli saksalainen valokuvaaja, konservaattori ja Münchenin yliopiston muinaistutkimuksen dosentti.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Gröber onnistui pääsemään armeijaan Baijerin kuninkaan hovimarsalkan avulla, vaikka hänet olikin hylätty kutsunnoissa. Hän palveli sodan aikana seitsemällä eri rintamalla ja hänelle myönnettiin rautaristi. Gröber oli mukana keväällä 1918 Suomeen lähetetyssä saksalaisessa retkikunnassa ja hän osallistui Suomen sisällissodassa Helsingin, Riihimäen ja Hämeenlinnan valtauksiin sekä Tuuloksen taisteluun. Gröberin suomennetut sotamuistelmat ilmestyivät 1935 nimellä Satakiloisena maailmansodassa - ja Suomessa - humoristin kokemuksia.
Teoksia

Schwäbische Skulptur der Spätgotik. Riehn & Reusch, München 1922
Die Plastik in der Oberpfalz. B. Filser, Augsburg 1924
Unterfränkische Burgen. B. Filser, Augsburg 1924
Sicilia. Filser, Augsburg 1924
Oberpfälzische Burgen und Schlösser. B. Filser, Augsburg 1925
Schwaben: Text und Bildersammlung. Delphin-Verl., München 1925
Palästina, Arabien und Syrien: Baukunst, Landschaft, Volksleben. Verlag von Ernst Wasmuth, Berlin 1925 englannin kielellä nimellä Palestine and Syria: the country, the people, and the landscape. Via-Lens Publications, New York 1926
Children's toys of bygone days; a history of playthings of all peoples from prehistoric times to the XIXth century. B.T. Batsford Ltd, London 1928
Kinderspielzeug aus alter Zeit: eine Geschichte des Spielzeugs. Deutscher Kunstverlag, Berlin 1928
Alte Oberammergauer Hauskunst. Filser Verlag, Augsburg 1934
Die Puppenhaus der Fürstin Augusta Dorothea von Schwarzburg-Arnstadt. K.R. Langewiesche, Königstein im Taunus 1934
Mit zwei zentnern durch den weltkrieg; erinnerungen eines optimisten. Deutsche Verlags-anstalt, Stuttgart 1935, ilmestyi suomeksi nimellä Satakiloisena maailmansodassa - ja Suomessa - humoristin kokemuksia. Karisto 1935
Alte deutsche Zunftherrlichkeit. G.D.W. Callwey, München 1936
Die Bildwerke des Bamberger Doms: 46 Bildtafeln, mit einem Geleitwort. Insel Verlag, Leipzig 1938
Die Kunstdenkmäler von Bayern: 7,2 Die Kunstdenkmäler von Schwaben u. Neuburg ; Stadt Nördlingen.  Oldenbourg 1981
Die Kunstdenkmäler von Bayern: 4,17 Die Kunstdenkmäler von Niederbayern ; Stadt und Bezirksamt Deggendorf. Oldenbourg 1982
Karl Grün

Karl Grün
Karl Grün (30. syyskuuta 1817 Lüdenscheid, Westfalen, Preussi – 18. helmikuuta 1887 Wien, Itävalta-Unkari) oli saksalainen lehtimies, kulttuurihistorioitsija ja varhainen sosialisti.
Grün opiskeli teologiaa, filosofiaa ja kielitiedettä Bonnin ja Berliinin yliopistoissa. Hän työskenteli valmistuttuaan opettajana ja vuodesta 1842 Mannheimer Abendzeitungin toimittajana Mannheimissa. Hän sai aatteellisia vaikutteita ranskalaisilta utopiasosialisteilta ja filosofi Ludwig Feuerbachilta. Vaadittuaan lehdistönvapautta hänet karkotettiin sekä Badenista että Baijerista, joten hän asettui 1843 Kölniin ja alkoi pitää siellä luentoja kirjallisuus- ja taidehistoriasta. Grün siirtyi pian Pariisiin, jossa julkaisi ensimmäiset kirjalliset teoksensa. Pariisissa hän tutustui ranskalaiseen Pierre-Joseph Proudhoniin ja käänsi tämän eräitä teoksia saksaksi. Grün alkoi näihin aikoihin käyttää kannattamastaan poliittisesta suuntauksesta nimitystä ”tosi sosialismi” (wahre sozialismus). Karl Marx ja Friedrich Engels vastustivat Grüniin henkilöytynyttä oppia ja polemisoivat sitä vastaan muun muassa Kommunistisessa manifestissaan.
Grün palasi Saksaan vallankumouksen kynnyksellä maaliskuussa 1848 ja ryhtyi Trierissä ilmestyneen Trierische Zeitungin toimittajaksi. Hänet valittiin lokakuussa 1848 edustajaksi Preussin kansalliskokoukseen ja seuraavana vuonna maapäivien alahuoneeseen, missä hän edusti äärimmäistä vasemmistoa. Arvosteltuaan maapäivien hajottamista vuonna 1849 Grün tuomittiin oikeudessa ”älyllisesti vastuullisena” Prümin kaupungissa tapahtuneeseen kansannousuun, jonka yhteydessä väkijoukko oli yrittänyt asevaraston valtausta. Hän vapautui oltuaan kahdeksan kuukautta vankeudessa ja siirtyi sen jälkeen uudelleen ulkomaille. Hän asui pitkään Belgiassa ja Italiassa, mutta palasi Saksaan vuoden 1861 yleisen armahduksen myötä ja toimi kauppakoulun opettajana Frankfurtissa. Hän esiintyi edelleen Preussin sota- ja sosiaalipolitiikan vastustajana, ja muutti vuonna 1867 loppuiäkseen asumaan Wieniin.
Teoksia

Friedrich Schiller als mensch, geschichtschreiber, denker und dichter (1844)
Über Goethe vom menschlichen Standpunkte (1846)
Westeuropäische Gränzen (1853)
Kulturgeschichte des sechzehnten Jahrhunderts (1872)
Ludwig Feuerbach in seinem Briefwechsel und Nachlass (1874)
Kulturgeschichte des siebzehnten Jahrhunderts (1880)
Kepler-11f

Kepler-11f on eksoplaneetta, joka kiertää Kepler-11-tähteä. Se löydettiin ylikulkumenetelmällä vuonna 2011 Kepler-avaruusteleskooppilla tehtyjen havaintojen avulla. Teleskooppi käyttää [[ Kepler-11f on viides planeettakuntansa kuudesta planeetasta ja se sijaitsee noin 2110 valovuoden päässä Maasta.
Eksoplaneetta sijaitsee 0,25 AU:n päästä keskustähdestään. Kepler-11f on kaasukääpiö, Maata suurempi mutta Neptunusta pienempi kaasuplaneetta. Sen lämpötila on 270 °C astetta. Planeetan läpimitta on noin 2.6 kertaa Maapallon läpimitta ja massa 2.3 kertaa Maan massa. Planeetta on järjestelmänsä kevein planeetta. Kepler-11f kiertoradan säde on 0.25 AU (37 000 000 km) ja kiertoaika tähtensä ympäri on 26,68876 vuorokautta. Kepler-11f löytyminen julkaistiin 2.2.2011.
Kerstin Garefrekes

Kerstin Garefrekes
Kerstin Garefrekes (s. 4. syyskuuta 1979) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 130 maaottelua, joissa hän on tehnyt 43 maalia.
Garefrekes esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa marraskuussa 2001. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2003 ja 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2005 ja 2009. Olympialaisissa hän on saavuttanut pronssia vuosina 2004 ja 2008.
Seuratasolla Garefrekes edustaa 1. FFC Frankfurtia, jossa hän on voittanut UEFA Cupin vuosina 2006 ja 2008. Hänen aiempia seurojaan ovat GW Steinbeck, Arminia Ibbenbüren ja FFC Heike Rheine.