stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Raanta
Seuraura > NHL

Toukokuussa 2013 Helsingin IFK ilmoitti tehneensä kaksivuotisen sopimuksen Raannan kanssa. Kesäkuussa Raanta kuitenkin teki yksivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Chicago Blackhawksin kanssa. Hänet kutsuttiin AHL:n Rockford IceHogsista Blackhawksiin 17. marraskuuta 2013, kun kakkosmaalivahti Nikolai Habibulin loukkaantui edellisenä päivänä ottelussa Nashville Predatorsia vastaan. Raanta pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 19. marraskuuta 2013 tullessaan vaihdosta kentälle Corey Crawfordin tilalle ottelussa Colorado Avalanchea vastaan. Hän torjui 16 laukauksesta 14.
Raanta pelasi ensimmäisen nollapelinsä Los Angeles Kingsia vastaan 30. joulukuuta 2013 torjuen 26 laukausta. Hän aloitti kauden voittosaldolla 10-1-3. Loppuvuoden 2013 hyvät otteet johtivat siihen, että Raanta nimettiin NHL:ssä kuukauden tulokkaaksi yhdessä Martin Jonesin kanssa. Raanta pelasi joulukuun 2013 aikana 12 NHL-ottelua, joissa hänen torjuntaprosenttinsa oli 91,2 ja päästettyjen maalien keskiarvonsa 2,23. Hän pelasi myös yhden nollapelin. Kesäkuussa 2014 Blackhawks ilmoitti tehneensä Raannan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kevään 2015 pudotuspeleissä Raanta ei ollut kertaakaan mukana Blackhawksin kokoonpanossa ja seurasi kaikki ottelut katsomosta. Hän ei saanut nimeään Stanley Cup -pokaaliin. Blackhawksin päätös jättää Raanta pois pokaalin kaiverruksesta herätti kohua. Joukkueen olisi pitänyt erikseen anoa Raannan nimeä pokaalin, koska nimen kaivertamisen edellytykset (41 pelattua runkosarjaottelua tai yksi esiintyminen Stanley Cup -loppuottelusarjassa) eivät täyttyneet. Raanta oli joukkueensa pelikokoonpanossa 53 ottelussa, pääosin varamaalivahtina, pelaten vain 14 ottelussa. Hän sai kuitenkin Stanley Cup -sormuksen ja vietti päivän Suomessa pokaalin kanssa.
Kesän 2015 varaustilaisuuden yhteydessä Chicago Blackhawks myi Raannan New York Rangersiin saaden vaihdossa hyökkääjä Ryan Haggertyn.
Raanta loukkaantui kaudella 2018–2019 ja joutui leikkaukseen joulukuussa 2018. Hänen arveltiin olevan toipilaana koko loppukauden.
Heinäkuussa 2021 Raanta solmi kahden vuoden ja arvoltaan 4 miljoonan dollarin sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Raanta pelasi kaudella 2021–2022 Hurricanesin maalilla 28 ottelua. Kauden päätteeksi Raanta ja ykkösmaalivahti Fredrik Andersen voittivat Jennings Trophyn, joka jaetaan runkosarjassa vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdeille, jotka ovat pelanneet vähintään 25 ottelua.
Heinäkuussa 2023 Raanta teki Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Kevään 2024 jälkeen Raanta ei enää saanut mieleistään sopimusta minkään NHL-joukkueen kanssa ja päätti palata Eurooppaan. Syyskuussa 2024 Raanta siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Sveitsin pääsarjaan NLA-joukkue Genève-Servetteen.
Maajoukkueura

Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja Jukka Jalonen valitsi Raannan maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2013. Hän torjui ensimmäisen kerran urallaan Suomen maalivahtina sekä arvokisa- että maajoukkuetasolla Slovakiaa vastaan pelatussa ottelussa. Suomi voitti ottelun lukemin 2–0 Juhamatti Aaltosen ja Petri Kontiolan maaleilla. 36 torjuntaa tehnyt Raanta valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Muuta

Raannan isoisä Pekka Ahlsten voitti jääkiekon Suomen mestaruuden Rauman Lukon joukkueessa vuonna 1963. Myös Raannan isoveli Mikko on jääkiekkomaalivahti.
Tilastot

| Kausi | Joukkue | Liiga | Ottelut | Torjunta % | Voitot | Häviöt | Nollapelit |  | Pudotuspelit | Ottelut | Torjunta % | Voitot | Häviöt | Nollapelit |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Rauman Lukko | SM-liiga | 15 | 91,78 % | 6 | 7 | 2 |  | + | 0 | 0 % | 0 | 0 | 0 |  |
| 2010–2011 | Rauman Lukko | SM-liiga | 20 | 91,10 % | 6 | 6 | 1 |  | + | 2 | 81,82 % | 0 | 1 | 0 |  |
| 2011–2012 | Porin Ässät | SM-liiga | 38 | 93,32 % | 21 | 10 | 2 |  | + | 3 | 91,74 % | 0 | 3 | 0 |  |
| 2012–2013 | Porin Ässät | SM-liiga | 45 | 94,33 % | 21 | 10 | 5 |  | + | 16 | 95,45 % | 12 | 4 | 4 |  |
| 2013–2014 | Chicago Blackhawks | NHL | 25 | 89,7 % | 13 | 5 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Rockford IceHogs | AHL | 14 | 91,4 % | 7 | 5 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2014–2015 | Chicago Blackhawks | NHL | 14 | 93,6 % | 7 | 4 | 2 |  | + | 0 | 0 % | 0 | 0 | 0 |  |
|  | Rockford IceHogs | AHL | 11 | 91,8 % | 8 | 1 | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2015–2016 | New York Rangers | NHL | 25 | 91,9 % | 11 | 6 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2016–2017 | New York Rangers | NHL | 30 | 92,2 % | 16 | 8 | 4 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2017–2018 | Arizona Coyotes | NHL | 47 | 93,0 % | 21 | 17 | 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2018–2019 | Arizona Coyotes | NHL | 12 | 90,6 % | 5 | 6 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2019–2020 | Arizona Coyotes | NHL | 33 | 92,1 % | 15 | 14 | 2 |  | + | 2 | 71,4 % | 0 | 0 | 0 |  |
|  | Tucson Roadrunners | AHL | 1 | 100,0 % | 1 | 0 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2020–2021 | Arizona Coyotes | NHL | 12 | 90,5 % | 5 | 5 | 0 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2021–2022 | Carolina Hurricanes | NHL | 28 | 91,2 % | 15 | 5 | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Ryan Getzlaf

| Ryan Getzlaf |
| --- | --- |
 Getzlaf Ducksin paidassa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1985 (ikä 39) Regina, Saskatchewan
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  100 kg
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2022
Seurat:  Cincinnati Mighty Ducks (AHL) Mighty Ducks of Anaheim (NHL) Portland Pirates (AHL) Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  19. varaus, 2003 Mighty Ducks of Anaheim
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Anaheim Ducks | 2007  |
Ryan Getzlaf (s. 10. toukokuuta 1985 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edusti koko NHL-uransa Anaheim Ducksia ja toimi uransa viimeiset 12 kautta joukkueensa kapteenina.
Ura > Juniorivuodet

Ennen ammattilaisuraansa Getzlaf pelasi neljä kautta Calgary Hitmenissä juniorisarja WHL:ssä. Hän pelasi vuosina 2001–2005 233 runkosarjaottelua, joissa teki 215 tehopistettä, 95 maalia ja 120 syöttöpistettä, sekä 31 pudotuspeliottelua, joissa teki 28 tehopistettä, 12 maalia ja 16 syöttöpistettä. Hän oli kahdella kaudella joukkueensa toiseksi paras pistemies ja kerran paras pistemies, kaudella 2004–2005, jolla hän teki 54 tehopistettä, 29 maalia ja 25 syöttöpistettä, 51:ssä runkosarjaottelussa. Pisteiden valossa parhaalla WHL-kaudellaan, kaudella 2003–2004, hän pelasi 49 runkosarjaottelua ja teki 75 tehopistettä, 28 maalia ja 47 syöttöpistettä. Hitmenin sisäisen pistepörssin voitti tuolloin laitahyökkääjä Andrew Ladd, joka teki yhtä monta pistettä, mutta enemmän maaleja. Ladd pelasi tuolla kaudella kuitenkin yli kaksikymmentä ottelua Getzlafia enemmän. Vuonna 2004 Getzlaf nimettiin WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja vuonna 2005 toiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Kultaa | World Cup 2016 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2005 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 2004 | jääkiekko |  |
| Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  | Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  | Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2003 | jääkiekko |  |
Getzlaf oli voittamassa olympiakultaa Vancouverin olympialaisissa 2010. Hän teki olympialaisten jääkiekkoturnauksessa seitsemän tehopistettä, kolme maalia ja neljä syöttöpistettä, seitsemässä ottelussa. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa hän on edustanut Kanadaa kahdesti. Ensimmäisen kerran hän oli mukana vuonna 2008, jolloin hän oli voittamassa MM-hopeaa ja oli maansa ja turnauksen toiseksi paras pistemies Dany Heatleyn jälkeen tehtyään 14 tehopistettä, kolme maalia ja 11 syöttöpistettä, yhdeksässä ottelussa. Toisen kerran hänet valittiin Kanadan MM-joukkueeseen vuonna 2012, jolloin hänet myös nimettiin joukkueen kapteeniksi.. Kanadan kisat päättyivät puolivälieräottelussa Slovakiaa vastaan. Slovakia teki ottelun voittomaalin ylivoimalla vain muutama sekunti sen jälkeen, kun Getzlaf oli saanut polvitaklauksestaan 5+20 rangaistusminuuttia.
Getzlaf on myös edustanut maataan kahdesti jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, 2004, jolloin hän oli voittamassa hopeaa, ja 2005, jolloin hän oli voittamassa kultaa. Nuorten MM-kilpailuissa 2005 Getzlaf teki 12 tehopistettä, kolme maalia ja yhdeksän syöttöpistettä, kuudessa ottelussa ja oli turnauksen toiseksi paras pistemies maanmiehensä Patrice Bergeronin jälkeen. Vuonna 2003 hän oli mukana jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut voittaneessa Kanadan joukkueessa.
Muuta

Ryan Getzlafin isoveli Chris Getzlaf on kanadalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja.
Aiheesta muualla

Ryan Getzlaf The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Getzlaf Anaheim Ducksin verkkosivuilla (englanniksi)
Kanadan joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2012
2 Keith |
3 Phaneuf (A) |
4 Bouwmeester |
5 Schenn |
7 Russell |
9 Kane |
10 Perry |
14 Eberle |
15 Getzlaf (C) |
16 Ladd |
20 Tavares |
22 Quincey |
24 Benn |
26 Purcell |
27 Murray |
30 Ward |
31 Hackett |
33 Methot |
37 O'Reilly |
40 Dubnyk |
41 Burrows |
44 Vlasic |
53 Skinner |
81 Sharp (A) |
93 Nugent-Hopkins |
Valmentaja Sutter
Jan Johansson

Jan Johansson vuonna 1965.
Jan Johansson (16. syyskuuta 1931 Söderhamn, Ruotsi – 9. marraskuuta 1968) oli ruotsalainen jazzpianisti, säveltäjä ja sovittaja.
Johansson aloitti pianonsoiton vuonna 1942. 1950-luvun alussa hän alkoi opiskella sähkötekniikkaa Göteborgin Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa. Vapaa-ajallaan hän toimi pianistina korkeakoulunsa speksissä Chalmersspexetissä. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa keskittyäkseen musiikkiin päätoimisesti. 1958–1960 hän soitti yhdessä Stan Getzin ja muiden yhdysvaltalaisten muusikkojen kanssa.
Johansson oli ensimmäinen eurooppalainen jäsen Jazz at the Philharmonicissa. Hän aloitti yhteistyön ruotsalaisten muusikoiden, muun muassa Arne Domnérusin ja Georg Riedelin kanssa vuonna 1961. Levystä Jazz på svenska on tullut moderni klassikko, joka on sekoitus jazzia ja ruotsalaista kansanmusiikkia. Johansson teki myös yhteistyötä Astrid Lindgrenin kanssa säveltäen musiikin hänen teksteihinsä. Tunnetuin näistä sävellyksistä on ehkä ”Tässä on Peppi Pitkätossu”.
Johansson meni naimisiin Else Bergströmin kanssa vuonna 1957 ja he saivat kaksi poikaa, Jens ja Anders, jotka ovat myös tunnettuja muusikoita. Johansson kuoli auto-onnettomuudessa 37-vuotiaana marraskuussa 1968.
Johanssonista tehtiin dokumentti vuonna 2019.
Diskografia

1961 – 8 bitar Johansson
1962 – Innertrio
1963 – Jazz på svenska (Georg Riedelin kanssa)
1963 – Rörelser
1964 – In pleno
1964 – Jan Johansson spelar musik på sitt eget vis
1965 – Barnkammarmusik
1966 – Live in Tallinn (Rune Gustafssonin ja Georg Riedelin kanssa)
1967 – 300.000
1967 – Jazz på ryska (Georg Riedelin, Egil Johansenin, Arne Domnérusin, Bosse Brobergin ja Lennart Åbergin kanssa)
1968 – Jazz på ungerska (Svend Asmussenin kanssa)
1968 – Musik genom fyra sekler 3 LP
1988 – Folkvisor (Jazz på svenska ja Jazz på ryska samalla CD:llä)
Palkinnot

Gyllene Skivan -palkinto vuoden parhaasta ruotsalaisesta jazzlevystä 1960 ja 1961
3. palkinto Prahan kansainvälisillä jazzfestivaaleilla 1966
Kirjallisuutta

Bjerknes, Bo: Jan Johansson: 1931–1968. Bollnäs: Ljusnan, 1998. ISBN 91-630-7147-9. Mukana CD, joka sisältää muun muassa osittain julkaisematonta materiaalia, haastattelun sekä täydellisen diskografian.
Aiheesta muualla

Jan Johanssonin tuotanto Johanssonin veljesten Heptagon-levy-yhtiön sivustolla (englanniksi)
Jan Johansson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Kaisa Korhonen

Kaisa Korhonen Turun kirjamessuilla 2008.
Kaisa Korhonen esiintyy SKDL:n vappujuhlassa vuonna 1972.
Kaisa Korhonen (20. heinäkuuta 1941 Sotkamo – 25. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja, näyttelijä, laulaja ja dramaturgi.
Korhonen opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen näyttely- ja lavastustaiteen osastolla 1961–1965. Hän oli Suomen teatterikoulun ensimmäinen ohjaajantyön lehtori 1972–1977, teatterityön professori Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella 1984–1989, Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun väliaikainen professori 1992–1993 ja ohjaajantyön professori 1995–2000.
Korhonen debytoi Ylioppilasteatterin ohjaajana vuonna 1965 ja toimi teatterin taiteellisena johtajana 1965–1967. Hän oli Svenska Teaternissa toimineen KOM-näyttämön ohjaaja ja taiteellinen johtaja 1969–1970 ja oli perustamassa suomenkielistä KOM-teatteria, jonka ohjaajana ja näyttelijänä hän toimi 1971–1972. Lilla Teaternin teatterinjohtajana Korhonen työskenteli vuodet 1981–1984.
Vuosina 1989–1992 Korhonen oli Tampereen Teatterin Musta Rakkaus -teatteriryhmän ohjaaja. Helsingin kaupunginteatterissa hän toimi sisäisen ryhmän taiteellisena johtajana 1993–1995.
Taiteen keskustoimikunta nimesi Korhosen taiteilijaprofessoriksi kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vuoden 2007 alusta. Hänet promovoitiin teatteritaiteen kunniatohtoriksi Teatterikorkeakoulun promootiossa vuonna 2009.
Poliittinen laululiike

Korhosesta tuli sosialisti, kun hän tutustui 1960-luvulla DDR:n yhteiskuntaan ja vakuuttui järjestelmän paremmuudesta. Vuonna 1974 antamassaan haastattelussa Korhonen koki olleensa ”kokemus- ja elämyspohjainen sosialisti”, kunnes hän 1970-luvulla perehtyi myös teoriaan. Korhonen sai DDR:stä myös tärkeimmät taiteelliset vaikutteensa sekä teatterissa että laulussa. Laulajana Korhonen ihaili Ernst Buschia, jonka tyyli perustui vakaumukselliseen esittämiseen. Korhosen voimakasta ilmaisua suosinut laulutapa oli esikuvana monille muille poliittisen laululiikkeen toimijoille.
Korhonen julkaisi kolme albumia: Kaisa Korhonen (Blue Master 1969), Työstä ja taistelusta – Brechtin ja Eislerin lauluja (Love 1970) ja Maamme lauluja (Love 1977). Korhonen esiintyi myös monilla KOM-teatterin levyillä.
Korhonen kuului Suomen Rauhanpuolustajien yhteydessä toimineen Rauhankulttuuritoimikunnan hallitukseen vuodesta 1974 alkaen.
Korhonen osallistui vaalityöhön esimerkiksi vuonna 1972, jolloin hän levytti yhdessä SKDL:n kuoron kanssa singlen "Toverit herätkää / Äänestämme vaaleissa SKDL:ää" (Love Records).
Korhonen oli keskeinen henkilö Lapualaisoopperan synnyssä vuonna 1966.
Perhe

Korhonen oli naimisissa säveltäjä Kaj Chydeniuksen kanssa vuosina 1965–1988 ja heidät tunnettiin kulttuurialalla vaikuttavana avioparina. Heillä oli kaksi lasta, Kalle ja Jussi Chydenius, jotka molemmat ovat muusikkoja ja työskennelleet teatterialalla.
Korhonen on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Palkinnot ja tunnustukset

Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan taidepalkinto 1966
Eino Leinon palkinto 1974
valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 1978–1980
Vuoden puhuja 1980
Ranskan valtion yhdeksän kuukauden apuraha 1984
Pro Finlandia -mitali 1990
Vuoden Teatteriteko 1990 (Musta Rakkaus -ryhmän kanssa)
Hämeen läänin taidepalkinto 1991
Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki 2001
valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2001–2005
Ida Aalberg -mitali 2017
Lähde
Teokset

Uhma, vimma, kaipaus. Muistiinpanoja työstä ja elämästä.  Helsinki:  Otava, 1993.  ISBN 951-1-12316-5
(toim.): Koirien ajama kettu. Ohjaustaiteen kysymyksiä.  Helsinki:  Like, 1998.  ISBN 951-578-612-6
Korhonen, Kaisa & Tanskanen, Katri (toim.): Näytös vailla loppua.  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-628-3
Korhonen, Kaisa & Lahtinen, Joonas (toim.): Näytöksen paikka. Suomalaisen teatterin vuosi 2007.  Helsinki:  Like, 2007.  ISBN 978-952-01-0010-0
Helavuori, Hanna-Leena & Korhonen, Kaisa: Kiihottavasti totta.  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-471-901-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaisa Korhonen Elonetissä.
Kaisa Korhonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaisa Korhosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Kaisa Korhosen ääni jakoi kuulijat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Korhonen ja säveltäjä Kaj Chydenius Ylioppilasteatterin studion ulkopuolella Helsingissä syyskuussa 1965.
Maaren Aikio

Maaren Inger Kristine Aikio (1978 Inari – 2. kesäkuuta 2018 Kautokeino) oli saamelainen laulaja ja joikaaja.
Ura

Ivalon-Matin kylästä kotoisin ollut Aikio tunnettiin 1990-luvulla vaikuttaneen Shamaani Duon toisena jäsenenä. Duon toinen jäsen, Jonne Järvelä, palasi 1990-luvun lopulla Etelä-Suomeen ja jatkoi musiikin tekemistä nimellä Shaman. Aikio oli mukana sanoittamassa ja säveltämässä joitain Shamanin kappaleita.
Duon levy Hunka Lunka oli Bill Clintonille ja Boris Jeltsinille annettu virallinen Helsinki Summit 1997 -huipputapaamisen muistolahja.
Yksityiselämä

Aikion ensimmäinen puoliso oli hänen kanssaan Shamaani Duon muodostanut kitaristi Jonne Järvelä, mutta pariskunta erosi jo 1990-luvun lopussa. Viimeiset 15 vuotta hän asui perheineen Norjan Kautokeinossa. Aikio kuoli kotonaan sydänkohtaukseen kesäkuussa 2018.
Aikion isä on laulaja Niiles-Jouni Aikio.
Diskografia

Hunka Lunka, 1996
Kirjallisuutta

Jorma Lehtola, Laulujen Lappi - tarinoita haavemaasta, s. 258, 2007.  Kustannus-Puntsi, 2007 ISBN 978-952-5343-33-5
Aiheesta muualla

Väylänpyörre.com
Sarah Jessica Parker

| Sarah Jessica Parker |
| --- | --- |
 Sarah Jessica Parker Tribecan elokuvajuhlilla 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1965 (ikä 59) Nelsonville, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:  Matthew Broderick (vih. 1997)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–
Merkittävät roolit:  Carrie Bradshaw (Sinkkuelämää)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sarah Jessica Parker (s. 25. maaliskuuta 1965 Nelsonville, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Sinkkuelämää-sarjan Carrie Bradshaw’na.
Nuoruus

Parkerin amerikanjuutalaisen isän tausta Itä-Euroopasta. Äiti taas sukujuuriltaan saksalainen ja osittain englantilainen. Parkeriksi muutettu alkuperäinen juutalainen sukunimi oli Bar-Kahn ("Kahnin poika"). Hänellä on seitsemän sisarusta. Hän kasvoi työväenluokkaisessa perheessä Cincinnatissa, jossa hän alkoi harrastaa balettia kahdeksanvuotiaana ja esiintyi myös televisiossa paikallisessa The Little Match Girl -lähetyksessä.
Vuonna 1977 Parkerin perhe muutti Englewoodiin, New Jerseyyn. Hän jatkoi baletin opiskelua American Ballet Theatressa, jossa hän esiintyi muun muassa Pähkinänsärkijä-baletissa.lähde?
Näyttelijänura

Parker valittiin Broadway-tuotantoon The Innocents, jonka ohjasi Harold Pinter ja jonka pääosaa esitti Claire Bloom. Vuonna 1978 hän pääsi esiintymään myös Annie-musikaaliin.
Hän tuli ensimmäisen kerran kansan tietoisuuteen vuonna 1982 sitcomissa Square Pegs, joka kesti vain yhden tuotantokauden. Se poiki kuitenkin roolit elokuvissa Footloose ja Tytöt tahtoo bailata.  Komediennenlahjojaan Parker pääsi esittelemään elokuvassa Kuherruskuukausi Vegasissa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Nicolas Cage. Hän näytteli myös elokuvissa Ed Wood (Johnny Deppin kanssa) ja Woody Allenin The Sunshine Boys -televisioelokuvassa vuonna 1995.
Parker jatkoi myös esiintymistään teatterissa. Kriitikot kehuivat hänen rooliaan koirana näytelmässä Sylvia (1995). Näytelmässä How to Succeed in Business Without Really Trying (1996) hän esiintyi yhdessä silloisen poikaystävänsä Matthew Broderickin kanssa.
Näyttelijänura > Sinkkuelämää

Sinkkuelämää-sarjaa, joka päättyi vuonna 2004, tehtiin kuusi tuotantokautta. Sarja keskittyi neljän manhattanilaisen uranaisen elämään. Roolistaan Carrie Bradshaw’na Parker sai sekä Emmy- että Golden Globe -palkinnot. Sarjan toisella tuotantokaudella hän alkoi myös itse tuottaa ohjelmaa. Sarjan lopetuksen tiimoilla huhuttiin, että Parkerin ja muiden näyttelijöiden välille olisi tullut kiistaa esimerkiksi erilaisesta palkkauksesta. Sarjasta tehtiin kuitenkin myöhemmin kaksi elokuvaa täydellä kaartilla. Vuonna 2021 sarja jatkoi nimellä And Just Like That... kolmella päähenkilöllä. Syyksi neljännen puuttumiselle on epäilty erityisesti Parkerin ja Kim Catrallin huonoja välejä.
Yksityiselämä

Sarah Jessica Parker on ollut naimisissa näyttelijä Matthew Broderickin kanssa toukokuusta 1997 asti. Heillä on kolme lasta, vuonna 2002 syntynyt poika sekä vuonna 2009 syntyneet kaksostytöt.
Ennen avioliittoa Parker seurusteli muun muassa Robert Downey Jr.:n ja John F. Kennedy, Jr.:n kanssa.
Palkinnot > Golden Globe -palkinnot

2005: ehdolla: Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa - Perheen Jalokivi
2005: ehdolla: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
2004: voittaja: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
2003: ehdolla: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
2002: voittaja: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
2001: voittaja: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
2000: voittaja: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
1999: ehdolla: Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa - Sinkkuelämää
Palkinnot > Emmy-palkinnot

2004: voittaja: Paras naispääosa komediasarjassa - Sinkkuelämää
2004: ehdolla: Paras komediasarja - Sinkkuelämää
2003: ehdolla: Paras naispääosa komediasarjassa - Sinkkuelämää
2003: ehdolla: Paras komediasarja - Sinkkuelämää
2002: ehdolla: Paras naispääosa komediasarjassa - Sinkkuelämää
2002: ehdolla: Paras komediasarja - Sinkkuelämää
2001: ehdolla: Paras naispääosa komediasarjassa - Sinkkuelämää
2001: voittaja: Paras komediasarja - Sinkkuelämää
2000: ehdolla: Paras naispääosa komediasarjassa - Sinkkuelämää
1999: ehdolla: Paras naispääosa komediasarjassa - Sinkkuelämää
Palkinnot > Screen Actors Guild Awards -palkinnot

2005: ehdolla: Paras naisnäyttelijä komediasarjassa - Sinkkuelämää
2005: ehdolla: Paras näyttelijäkokoonpano komediasarjassa - Sinkkuelämää
2004: voittaja: Paras näyttelijäkokoonpano komediasarjassa - Sinkkuelämää
2003: ehdolla: Paras näyttelijäkokoonpano komediasarjassa - Sinkkuelämää
2002: ehdolla: Paras naisnäyttelijä komediasarjassa - Sinkkuelämää
2002: voittaja: Paras näyttelijäkokoonpano komediasarjassa - Sinkkuelämää
2001: voittaja: Paras naisnäyttelijä komediasarjassa - Sinkkuelämää
2001: ehdolla: Paras näyttelijäkokoonpano komediasarjassa - Sinkkuelämää
2000: ehdolla: Paras naisnäyttelijä komediasarjassa - Sinkkuelämää
Parfyymit

Lovely (2005)
Covet (2007)
Covet (2008) (laventelin värinen, eri tuoksu)
SJP NYC (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarah Jessica Parker Wikimedia Commonsissa
Sarah Jessica Parker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef