Kesäolympialaiset 1940
Helsingin kisat

| XII kesäolympiakisat |
| --- | --- |

Isäntäkaupunki:  Helsinki, Suomi
Osallistujat:  Kutsuttu 64 maata, ilmoittautuneet 48 maata
Kisatapahtumat:  17 urheilumuotoa ja 132 urheilulajia
Avajaiset:  20. heinäkuuta 1940
Päättäjäiset:  4. elokuuta 1940
Olympiastadion:  Helsingin olympiastadion
Kesäolympiakisojen ajankohdaksi Helsingissä sovittiin 20. heinäkuuta – 4. elokuuta 1940. Järjestelytoimikunnan perustava kokous pidettiin 18. elokuuta 1938, jolloin sen puheenjohtajaksi valittiin pankinjohtaja, SVUL:n puheenjohtaja J. W. Rangell. Varapuheenjohtajina toimivat KOK:n suomalaisjäsen Ernst Krogius ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja Urho Kekkonen, sihteerinä Jussi Tossavainen, pääsihteerinä ensimmäisen vuoden everstiluutnantti V. A. M. Karikoski ja toisen Lauri Miettinen. Muita järjestelytoimikunnan jäseniä olivat apulaiskaupunginjohtaja Erik von Frenckell, pääjohtaja Mauno Pekkala, kaupunginjohtaja Johan Helo ja kenraaliluutnantti Hugo Österman.
Tähän aikaan oli tapana, että kisat järjestänyt maa saa uuden edustajan KOK:aan. Suomen edustajaksi KOK:n syyskuun 1938 istunnossa valittiin J. W. Rangell. Järjestelytoimikunnan työssä näkyi edellisen kisaisännän eli natsi-Saksan into osallistua kisojen järjestelyyn. Saksan rooli 1930-luvun lopulla oli KOK:ssa vahvassa kasvussa. Tekniseksi asiantuntijaksi KOK lähetti saksalaisen Werner Klingebergin. Hän oli ollut Berliinin kisoissa pääsihteeri Carl Diemin johtaman järjestelytoimikunnan palveluksessa. Tokion saatua kisat hän oli ollut vuodesta 1937 Tokiossa ja siirtyi Helsinkiin kisojen siirryttyä Helsingin järjestettäväksi.
Suomessa kisojen järjestelyyn liittyi poliittisia jännitteitä, sillä huhtikuussa järjestelytoimikunnan pääsihteeriksi valittiin everstiluutnantti V. A. M. Karikoski, jota saattoi pitää Rangellin ja Kekkosen ehdokkaana. Von Frenckell koki tulleensa syrjäytytetyksi poliittisista syistä, sillä hänen katsottiin kuuluvan ruotsinkielisen oikeiston edustajaksi ja siksi poliittisesti Kekkosen ja hänen kannattajiensa syrjäyttämäksi. Von Frenckellin erottua järjestelytoimikunnasta hänestä tuli Helsingin kaupungin olympiatoimiston päällikkö.
Lisäksi jännitteitä aiheutti TUL:n urheilijoiden osallistuminen Suomen olympiajoukkueeseen – tähän astihan TUL:n urheilijat eivät olleet osallistuneet Suomen edustajina olympiakisoihin. Asiaan liittyi Suomen urheilun keskusjärjestöasiat erityisesti SVUL:n ja TUL:n välinen suhde. Järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Rangell uhkasi jopa erolla, elleivät SVUL ja TUL pääse sopuun. Neuvottelut päättyivät huhtikuussa 1939 lopulta sopuun, eli TUL:n urheilijat osallistuvat tuleviin kotikisoihin.
Kisoihin kutsuttiin 64 olympiakansakuntaa, joista 48 ilmoittautui 10. lokakuuta 1939 mennessä.
Kisapaikkojen rakentaminen oli kiireellisin tehtävä. Olympiastadionin lisäksi toteutettiin lukuisia muitakin rakennuskohteita. Stadionin viereen rakennettiin uimastadion, velodromi, Taivallahden soutustadion, ratsastusstadionin katsomotiloja laajennettiin ja Messuhalli kunnostettiin voimailulajeille, Pallokenttä jalkapallon alkusarjan otteluille ja Malmin ampumarata. Urheilijoiden majoitusta varten rakennettiin Olympiakylä paikkanaan Koskelantien omakotialue, jonne rakennettiin 30 kolmikerroksista asuintaloa 3 000 miesurheilijaa varten. Naisurheilijoiden majoitus oli tarkoitus järjestää sairaanhoito-opistossa niin sanottuun Olympiakotiin.
Pääsylippuja sai tilata Suomessa syksystä 1938 helmikuuhun 1939, jona aikana kotimaisia lippuvarauksia tuli noin 200 000.
Kisojen järjestämisestä luovuttiin maaliskuussa 1940 Euroopassa käytyjen sotatoimien vuoksi. Syynä oli myös talvisodan johdosta heikentynyt taloustilanne sekä sodan aiheuttama katkos kisojen valmisteluissa. Virallisesti kisat peruutettiin Suomen Olympiakomitean kokouksessa huhtikuussa 1940, jolloin sota Euroopassa oli laajentunut Saksan hyökättyä Tanskaan ja Norjaan.
Kesällä 1940 kisojen suunniteltuun avajaisaikaan järjestettiin kaksipäiväiset Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut, joissa haluttiin muistaa niitä talvisodassa kaatuneita suomalaisurheilijoita, jotka olisivat olleet kesän 1940 mahdollisia olympiaosanottajia.
Syyskuussa 1940 Helsingin olympiastadionilla järjestettiin yleisurheilun kolmimaaottelu Suomi–Ruotsi–Saksa, jota kutsuttiin aikanaan ”pienoisolympialaisiksi”.
Tokio luopui vuoden 1940 kesä­kisojen järjestämis­oikeudesta heinä­kuussa 1938. Kisojen järjestely­toimi­kunnan japanilais­edustajia 14. heinä­kuuta 1938 otetussa valo­kuvassa.
XII olympiadin kisojen järjestely­toimi­kunta kesällä 1938: Erik von Frenckell (vas.), Mauno Pekkala, Urho Kekkonen, Jussi Tossavainen, Ernst Krogius, Jukka Rangell, Johan Helo ja Hugo Österman.
Helsingin olympiastadion 1930-luvun asussaan vuoden 1940 olympiakisoja varten.
Syyskuun 7.–8. päivänä 1940 Suomi, Ruotsi ja Saksa kävivät yleisurheilun kolmimaaottelun Helsingin olympiastadionilla, jonka piti olla olympianäyttämönä jo kesällä 1940. Tapahtuma nähtiin merkkinä ajan muuttumisena eli Saksan lähentymisenä Suomen suuntaan. Paikalla oli arvovaltainen kutsuvieraskatsomo. Kuvassa vasemmalta Suomen Urheiluliiton puheenjohtaja Urho Kekkonen, sotamarsalkka Mannerheim, Ruotsin perintöprinssi Kustaa Aadolf, pääministeri Risto Ryti ja Saksan urheilujohtaja Hans von Tschammer und Osten.