Herran enkeli
Tulkintoja

Useimmat  kohdat, joissa on "Herran enkeli", jättävät lukijan kysymään, oliko se enkeli vai Jahve, joka ilmestyi. Lukuun ottamatta sitä näkyä, että "Herran enkeli on vain – enkeli", laaja valikoima ratkaisuja on tarjottu, kuten että enkeli on Jumalan maallinen ilmentymä, jonkinlainen Jumalan avatar tai esi-inkarnoitunutKristus.
Catholic Encyclopedia -tietosanakirjassa (1907) Hugh Pope kirjoittaa: "Varhaiset kirkkoisät, sivuuttaen Septuagintan tekstin kirjaimen, välittivät, että Jumala itse ilmestyi lain antajana Moosekselle. Ei ollut epäluonnollista, että Tertullianus [...] näki sellaiset ilmestykset siinä valossa, että ne ennakoivat inkarnaatiota, ja useimmat itäiset kirkkoisät seurasivat samaa ajatuslinjaa." Pope lainaa Theodoretin näkemystä, että tämä enkeli oli luultavasti Kristus, "Ainoasyntyinen Poika, suuren neuvoantajan enkeli", ja latinalaisten kirkkoisien Hieronymuksen, Augustinuksen ja Gregorius Suuren näkemystä, joka on vastakkainen Theodoretille, että se ei ollut enempää kuin enkeli. Tämän näkemyksen, hän sanoo, "oli tarkoitus elää Kirkossa, ja skolastikot tekivät siitä järjestelmän". Tueksi tälle näkemykselleen hän lainaa Augustinusta, joka julisti, että "enkeli on oikein nimetty enkeliksi, jos me tarkastelemme häntä itseään, mutta on yhtä oikein sanoa häntä "Herraksi", koska Jumala asuu hänessä." Pope osoittaa kuitenkin, että päinvastainen näkemys oli myös hyväksytty  Katolisen Kirkon sisällä.
"Herran enkelin" esiintymiä on itse asiassa usein esitetty itsensä Jahven ilmestymisinä pikemminkin kuin erillisenä, hänen puolestaan toimivana olentona. 1. Mooseksen kirjan jakeissa 31:11–13, "Jumalan enkeli", sanoo, "minä olen Jumala, joka ilmestyin sinulle Betelissä". 2. Mooseksen kirjan jakeissa 3:2-6 "Jahven enkeli" (מלאך יהוה) ilmestyi Moosekselle tulenliekissä, ja sitten "Jahve" (יהוה) sanoi hänelle: "minä olen sinun isäsi Jumala". Vertaa myös 1. Mooseksen kirjan jae 22:11; Tuomarien kirjan jakeet 6:11–22. Tällä kertaa Herran enkeli puhuu siten, kuin aiemmat lupaukset olisivat hänen vallassaan (ks. 1. Moos. 16:11 ja 21:17).
Toinen tulkinta perustuu muinaisten puhujien käytännölle, johdantolauseen jälkeen käytetään kieliopillisesti ensimmäistä persoonaa julistettaessa sen näkökulmasta, jota he edustavat.
Toinen ehdotus on Samuel A. Meierin interpolointiteoria, , jonka mukaan alun perin tarinat, joissa on monitulkintaisuutta Jahven ja "Jahven enkelin" välillä, on kirjoitettu niin, että Jahve itse tuo viestin. Myöhemmin termi mal'akh liitettiin ennen jumalallista nimeä muuttamaan kertomuksia, jotta ne täyttäisivät muuttuvan teologian vaatimukset, joka korosti voimakkaasti transsendenttista Jumalaa. Jos termi mal'akh poistetaan näistä kohdista, lopputarina sopii siististi "default"-muodossa Lähi-idän kirjallisuuteen, jossa jumaluus näkyy suoraan ihmisille ilman välittäjää. Lisäksi termi mal'akh ei vaadi mitään muutoksia siihen yhteydessä oleviin verbeihin, koska molemmat mal'akh ja jumaluus, kuten Jahve tai Elohim, ovat kieliopillisesti maskuliinisia ja koska substantiivi, jota ennen mal'akh on otettu käyttöön, säilyy muuttumattomana konsonanttitasolla. Toisaalta, sanan mal'akh poistaminen kerronnasta tekee yleensä siitä koherentimman ja sopusointuisemman muinaisen Lähi-idän kirjallisuuden kontekstissa.
Vaikka Wojciech Kosior suosii tätä interpolointiteoriaa, hän mainitsee joitakin siihen liittyviä ratkaisemattomia vaikeuksia: suuri määrä samanlaisia Jumalan ilmestymisiä, joissa sanaa mal'akh ei ole lisätty nimiin Jahve ja Elohim ja se, että sitä ei ole koskaan liitetty nimiin kuten El-Elyon, El-Shadday tai El-Ro'eh, joita raamatulliset heprealaiset palvoivat.