stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuomari Nurmio
Diskografia > Mukana levyillä

Eri esittäjiä – Metropolis (1980)
Pedro's Heavy Gentlemen (1980)
Hasse Walli (1981)
Eri esittäjiä – Paljaat uneksijat (1987)
Eri esittäjiä – Sunnuntaina sataa aina (1989)
Eri Esittäjiä – 1990 (1990)
Pedro's Heavy Gentlemen – Reggae (1997)
Olli Haavisto – Pysäkkimusiikkia (2002)
Eri esittäjiä – Cash Only A Tribute To Johnny Cash (2002)
Eri esittäjiä – Takorautaa (2002)
Eri esittäjiä – Mielenrauhaa – Aki Sirkesalon musiikkia (2005)
Eri esittäjiä – Synkkien laulujen maa (2006)
Breadmachine – Under the Greenwood Tree (2007)
Eri esittäjiä – Miehen työ – Soundtrack (2007)
Eri esittäjiä – Sanat Jukka Virtanen (2008)
Ajattara – Joululevy (2009)
Eri esittäjiä – Ipanapa Talvilaulut (2009)
Korpiklaani – Ukon Wacka (2011)
Stadin kadonneet – On rookis kalsa hima (2016)
Knucklebone Oscar – Judge Meets the King (2018)
Diskografia > DVD:t

Tuomari Nurmio, Ismo Alanko, Jarkko Martikainen ja Timo Rautiainen: Heinola Sinfonietta – Rock 2005 (23.08.2006)
Tuomari Nurmio feat. Judge Bone & Dr. Liza: Vastavirta-klubi (15.08.2010)
Dumari – Elää, potkii ja puree! (2DVD, 01.09.2010)
Stadilaista tangoa etsimässä (dokumentti-elokuva, 12.11.2010)
Hotelli Voodoo,  Janne Kuusen ohjaama musikaali, (tv-elokuva 17.11.2010)
Toivon tuolla puolen, musiikkirooli Aki Kaurismäen elokuvassa, 2017
Kirjat

Kuviteltuja klassikkoja 1: Kuuluisan kertojan parhaat biisit.  (Nuottikirja)  Helsinki:  Love Kustannus, 1988.  ISBN 951-9377-13-1
Lindfors, Jukka ym. (toim.): Tuomari vastoin tahtoaan: Todistusaineistoa tuomari Nurmion varhais-vuosilta.  Helsinki:  Odessa, 1990.  ISBN 951-9178-42-2
Karvainen sielu.  Porvoo:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19980-X
Jukka Lindfors, Markku Salo ja Raimo Pesonen: Dumari – Kohdusta hautaan ja Paratiisin puutarhaan (musiikillinen elämäkerta, 2010)
Tuhannen ja yhden kapakan lauluja – 132 biisiä (nuottikirja, 2013)
Tuomari Nurmio: Vinoja sanoja. Laulujen lyriikat. Like, 2020. ISBN 978-951-1-36708-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| n k Tuomari Nurmio |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Kohdusta hautaan  Maailmanpyörä palaa  Lasten mehuhetki  Punainen planeetta  Meet the Meatballs  Käytettyä rakkautta  Kuu  Tuomari Nurmio & Hugry Tribal Marching Band  Hullu puutarhuri  Hillbilly Spacecraft  Karaokekuningas  Tanssipalatsi  Luuta ja nahkaa  1999  Tuomari Nurmio & Korkein Oikeus  Kinaporin kalifaatti  Tangomanifesti  Big Bear’s Gate  Paratiisin puutarha  Dumari ja Spuget  Dumari ja Spuget bailaa!  Tales of Judge Bone  Ihmemaassa  Dumarillumarei  Usvaa putkeen  Maailman onnellisin kansa  Believe It Or Not  Rajaseudun laki 
Kokoelmat:  Valitut Palat  Valitut  Lasten mehuhetki + Kohdusta hautaan  Extra  24 karaattia  Lauluja rakastamisen vaikeudesta  Lemmenloruja  Suomi huiput – 20 hittiä  Tuhannen kapakan lauluja  Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009 
Mukana levyillä:  Eri esittäjiä – Metropolis  Pedro’s Heavy Gentlemen  Hasse Walli  Eri esittäjiä – Paljaat uneksijat  Eri esittäjiä – Sunnuntaina sataa aina  Eri Esittäjiä – 1990  Pedro’s Heavy Gentlemen – Reggae  Olli Haavisto – Pysäkkimusiikkia  Eri esittäjiä – Cash Only A Tribute To Johnny Cash  Eri esittäjiä – Takorautaa  Eri esittäjiä – Mielenrauhaa – Aki Sirkesalon musiikkia  Eri esittäjiä – Synkkien laulujen maa  Breadmachine – Under the Greenwood Tree  Eri esittäjiä – Miehen työ – Soundtrack  Eri esittäjiä – Sanat Jukka Virtanen  Ajattara – Joululevy  Eri esittäjiä – Ipanapa Talvilaulut  Korpiklaani – Ukon Wacka  Stadin kadonneet – On rookis kalsa hima  Knucklebone Oscar – Judge Meets the King 
DVD:t:  Heinola Sinfonietta – Rock 2005  Vastavirta-klubi  Dumari – Elää, potkii ja puree!  Stadilaista tangoa etsimässä  Hotelli Voodoo  Toivon tuolla puolen 
Muuta:  Luettelo Tuomari Nurmion kappaleista 
Virallinen sivusto
Epävirallinen sivusto
Ylen Elävä arkisto: Tuomarin tummat laulut
Tuomari Nurmio esittelee sikarilaatikko-kitaraansa
Tuomari Nurmio esittää kappaleen "Ramona" Hittimittari-ohjelmassa 14.01.1987 Yle Areena
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  3  4  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO) 2  3  4  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana 
Tuomari Nurmio yhtyeineen Helsingin Kaivopuistossa vuonna 1979.
Dumari & Spuget & Blosarit Helsingin juhlaviikoilla Huvilateltassa vuonna 2014.
Tuomari Nurmio esiintyy myös ilman yhtyettä, säestäen itseään omintakeisella sähkökitarallaan. Kuva keikalta ravintola Juttutuvassa Helsingissä Taiteiden yönä 2007.
Sulo Nykänen

| Sulo Nykänen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1894 Pietari
Kuollut: 1. huhtikuuta 1941 (46 vuotta) Tallinna
Kansalaisuus:   Suomi  Viro
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:   Suomi 1918-1940  Iso-Britannia1918  Ranska 1918  Viro1919-1940  Puola1920
Taistelut ja sodat:  Suomen sisällissota Viron vapaussota Latvian vapaussota Puolan–Neuvosto-Venäjän sota
Sotilasarvo:  luutnantti
Sulo Nykänen (27. syyskuuta 1894 Pietari – huhtikuu 1941 Tallinna)  oli suomalainen luutnantti, joka johti Suomen sisällissodassa valkoisten puolella Jaalan lentävää osastoa. Osasto valtasi Jaalan pitäjän ja aloitti siellä huhti-toukokuussa 1918 terroritoimet joiden aikana teloitettiin ainakin 53 jaalalaista punaista.
Sulo Nykäsen vanhemmat olivat Pietarissa kultasepänliikkeen 1880–1917 omistanut kultaseppämestari sekä Fabergén työmestari Gabriel Nykänen (1854–1921) ja Mäntsälästä kotoisin ollut Henrika (Hinni) Juhanantytär Tuomala Öhberg (1858–1934), joka omisti Pietarissa ompelimon. Perheessä oli viisi lasta, joista isoveli Vietti Nykänen oli opiskellut arkkitehdiksi ja insinööriksi. Sulo Nykänen meni ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän armeijan palvelukseen.
Nykänen työskenteli myöhemmin Virossa tehtaalla. Vuonna 1940, kun Neuvostoliitto oli miehittänyt Viron, hänet pidätettiin Tallinnassa. Kolmen kuukauden kuulustelujen jälkeen hänet tuomittiin kuolemaan 5.3.1941, tuomion perusteluina olivat vastavallankumouksellisten voimien tukeminen Venäjän sisällissodassa, kansainvälisen porvariston avustaminen taistelussa Neuvostoliittoa vastaan ​​ja terrorismiin osallistuminen. Nykänen teloitettiin seuraavassa kuussa.
Toiminta Suomen sisällissodan aikana

Nykänen toimi 1917 tuntikirjurina ja tulkkina venäläisten Jaalan alueella tekemissä linnoitustöissä mutta poistui sitten paikkakunnalta syksyllä 1917 kun linnoitustyöt lopetettiin. Hän osallistui vielä venäläisissä joukoissa maailmansodan itärintaman taisteluihin Romaniassa mutta pakeni sitten sieltä Suomeen maaliskuussa 1918. Nykänen oli aluksi valkoisten puolella Puumalan lentävää osastoa johtaneen Erkki Osmonsalon adjutanttina kunnes sai Jaalan lentävien osaston komentoonsa.
Nykäsen osaston toiminnasta Jaalassa on säilynyt hänen itse kirjoittamansa selonteko. Selonteossa luetellaan 189 jaalalaisen punakaartilaisen nimet kylittäin ja listan mukaan Nykänen allekirjoitti 70 kaartilaisen kuolemantuomiot. Tilastolähteiden perusteella tiedetään teloitetun 53 jaalalaista. Nykänen kävi myös läheisellä Kouvolan vankileirillä hakemassa teloitettavia jaalalaisia vankeja. Nykäsen kerrotaan myös ampuneen valkoisten puolelle liittyneen moldavialaisen luutnantti Tsinkon, jota kohtaan hänellä oli vanhoja kaunoja venäläisten vallitöiden ajalta.
Mirjam Turusen kirjassa Veripellot on sivulla 258 seuraava ote Nykäsen sotakertomuksesta jossa kerrotaan osaston toimista Uimilan kylässä:
»Käskystäni pojat pitivät kylässä jaguaarintapaista jahtiaan. Kun pysähdyimme juomaan kahvia eräässä kylän talossa, toivat tuomittavakseni erään vanhan (noin 62–65-vuotiaan) akan, jonka alahuulet vapisi ja silmät mulkoilivat kuin hullulla. Harvoin näin sotilaitten janoavan niin kovasti ihmisverta kuin nytten ilmoittaessani heille, kuka tuo eukko oli. Hän oli juuri se punikin äiti, tulipunaisempi synnyttämäänsä poikaa.»
Nykänen uskoi kiinniotetun naisen johtaneen tahallaan joukon valkoisia väijytykseen, jolloin ryhmänjohtaja Lauri Oittinen kaatui. Niinpä hän määräsi naisen ammuttavaksi:
»Minun pois lähdettyäni ampumispaikalta syöksyivät miehet ruumiin päälle ja huutaen: "Kostoa Oittisen verestä" työnsivät kiiltävät puukot akan ruumiiseen, jossa jo ennestään pulppusi höyryävä veri.»
Nykänen näyttää muistitiedon mukaan olleen taitava manipuloimaan ihmisiä ja hän käytti teloittajina hyvin nuoria sotilaita.
Tiedusteluosaston johtajana Virossa

Nykänen toimi sisällissodan jälkeen Suomen yleisesikunnan tiedusteluosaston agenttina. Hän oli kesällä 1918 Malmin retkikunnan tiedustelupäällikkönä Vienan Karjalassa. Syksyllä 1918 hän vakoili brittien toimintaa Arkangelissa ja hän ehti toimia myös Tukholmassa brittien kaksoisagenttina.
Sulo Nykänen liittyi veljensä Vietti Nykäsen kanssa vuoden 1919 alussa Viron vapaussotaan osallistuneeseen suomalaisten vapaaehtoisten retkikuntaan ja palveli vapaaehtoisjoukoissa vänrikkinä. Hän johti Tartossa toiminutta suomalaisjoukkojen Eteläisen alueen tie­dusteluosastoa. Tämä noin 100 miehen vahvuiseksi kasvanut osasto perustettiin 1. helmikuuta ja se oli toiminnassa 15. toukokuuta saakka.
Nykänen saapui Viroon Pohjan poikain rykmentin mukana 12. tammikuuta. Hän oli aluksi Hans Kalmin räjähdyskomennuskunnan johdossa, mutta pyysi sitten siirtoa Tarttoon kenraali Martin Wetzerin esikuntaan, siirto toteutui 27. tammikuuta ja Nykänen määrättiin eteläisen tiedusteluosaston päälliköksi 1. helmikuuta. Nykäsen tiedusteluosastolla oli oikeus tehdä kotitarkastuksia ja pidättää Viron kansalaisia ja osasto lähetti myös vakoilijoita ja sabotaasitekojen suorittajia Neuvosto-Venäjälle. Osaston toimialue ulottui Riianlahdelta aina Pihkovaan ja Peipsijärvelle saakka sekä Neuvosto-Venäjällä Pietariin ja Novgorodiin asti. Osasto menetti kuitenkin toimintaedellytyksensä kun sitä tukeneiden suomalaisaktivistien huomio siirtyi huhtikuussa 1919 Virosta Aunukseen.
Nykänen jäi tiedusteluosaston lakkauttamisen jälkeen asumaan Viroon ja otti Viron kansalaisuuden. Vuonna 1920 Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan aikana hän johti Puolassa 80-henkistä tiedustelu- ja tuhotyöosastoa. Hän asui vuosina 1920–1926 Tallinnassa mutta muutti sitten Latviaan Riikaan. 1930-luvulla Nykänen palasi takaisin Tallinnaan ja meni naimisiin virolaisen naisen kanssa.
Virossa Nykänen oli muun muassa työssä kangastehtaassa, oli suomalaisen Radiolaite Oy:n edustajana Virossa sekä toimi liikemiehenä ja pohjoismaisten kielten tulkkina. Hän julkaisi salanimellä Sulo Koski viitisentoista kirjaa suomen, viron ja venäjän kielillä, kirjojen joukossa oli tietokirjoja kankaanteosta, poliittisia pamfletteja ja poikien seikkailukirjoja. Neuvostoliiton miehitettyä Viron kesällä 1940 Nykänen pidätettiin 30. marraskuuta 1940 Tallinnassa. Kolme kuukautta kestäneiden kuulustelujen jälkeen hänet tuomittiin kuolemaan 5. maaliskuuta 1941, tuomion perusteina olivat vastavallankumouksel­listen voimien tukeminen Venäjän sisällissodassa, kansainvälisen porvariston avustaminen Neuvostoliiton vastaisessa taistelussa ja terrorismin harjoittaminen. Joidenkin väitteiden mukaan hän olisi onnistunut välttämään teloituksen ja elänyt sitten Baltiassa ja sotien jälkeen Suomessa.
Eduskunnan puhemiehenä vuosina 1912—1914 toiminut Oskari Tokoi (1873—1963) kertoo muistelmissaan, että hän törmäsi toisen maailmansodan jälkeen Helsingissä tarjoilijaan, joka kertoi olevansa Nykänen. Hän muistutti miesten tapaamisesta Arkangelissa syksyllä 1918.
Kirjallisuutta

Aleksi Mainio: "Jaalan pyöveli" ja bolshevismin vastainen sota. Sulo Nykäsen elämä 1918-1924. Suomen ja Pohjoismaiden historian pro gradu -työ, Helsingin yliopisto 2007
Mainio, Aleksi: Jaalan pyöveli : vänrikki Sulo Nykäsen rikos ja rangaistus 1894-1941.  Helsinki:  Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2024.  ISBN 978-952-388-209-6
Aiheesta muualla

Yle Areena : YLE Kymenlaakso : Jaalan pyöveli Sulo Nykänen oli osa valkoista terroria, julkaistu 9.5.2018
Nystykämmekät

| Nystykämmekät |
| --- | --- |
 Tuoksunystykämmekkä (Oncidium ornithorhynchum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Nystykämmekät Oncidium  Sw.
Katso myös
   Nystykämmekät Wikispeciesissä   Nystykämmekät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nystykämmekät (Oncidium) on suku, joka kuuluu heimoon kämmekkäkasvit (Orchidaceae). Sen lajeja on hyötykäytössä koristekasveina, huonekasvina.
Nystykämmeköihin kuuluu yli 450 lajia ikivihreitä orkideoita, jotka ovat epifyyttisiä, litofyyttisiä tai maassa kasvavia. Niitä esiintyy luonnossa Meksikossa, Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Kasvavat vaihtelevissa ympäristöissä merenpinnasta 3000 metrin korkeudelle. Jotkin nystykämmekät ovat tiiviskasvuisia ja pienilehtisiä. Muilla lajeilla varsimukulasta kasvaa yksi suuri tai kaksi pienempää lehteä. Kukat ovat tavallisesti keltaisia ja niiden huuli on huomattavan suuri.
Viljellyt nystykämmekät viihtyvät viileässä tai keskilämpimässä ilmassa. Niitä kasvatetaan epifyyttien ruukkuseoskasvualustassa tai kaarnan pinnalla tai korissa.
Lajeja

tuoksunystykämmekkä (Oncidium ornithorhynchum) – Etelä-Meksiko, Guatemala, El Salvador, Costa Rica.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Oncidium
ITIS: Oncidium (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Oncidium (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q133754  Wikispecies: Oncidium  BioLib: 114322  BOLD: 196634  CoL: 8VZVW  EoL: 29120  EPPO: 1OCDG  FNA: 122894  FoC: 122894  GBIF: 2834394  GRIN: 8452  iNaturalist: 55350  IPNI: 331250-2  IRMNG: 1102111  ITIS: 43655  NCBI: 45173  NZOR: 5844d000-27c5-488c-8e82-07440bcb323f  Open Tree of Life: 137617  PLANTS: ONCID  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:331250-2  Tropicos: 40031779  WFO: wfo-4000026835  WoRMS: 206807 
Oncidium flexuosum.
Per Nørgård

Per Nørgård (s. 13. heinäkuuta 1932 Gentofte) on tanskalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa Kööpenhaminassa Vagn Holmboen johdolla ja jatkoi niitä myöhemmin Pariisissa opettajanaan Nadia Boulanger. Nørgård sai erityisesti uransa alkuvaiheissa vaikutteita Vagn Holmboelta, Carl Nielseniltä ja Jean Sibeliukselta. Myöhemmin sveitsiläinen taiteilija Adolf Wölfli on toiminut inspiraation lähteenä monille Nørgårdin teoksille.
Nørgårdin tuotantoon kuuluu muun muassa kuusi oopperaa, kaksi balettia, kahdeksan sinfoniaa ja konserttoja. Hän on julkaissut myös useita musiikkiin liittyviä kirjoituksia.
Per Nørgårdille myönnettiin Wihurin kansainvälisten palkintojen rahaston Sibelius-palkinto vuonna 2006. Oopperasta Gilgamesh Nørgård sai Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon vuonna 1974.
Lasse Näsi

Lasse Juhani Näsi (12. lokakuuta 1930 Karunki – 22. helmikuuta 2022 Sodankylä) oli suomalainen keskustalainen poliitikko. Näsi oli kansanedustajana 1991–1995 ja Lapin maakuntaliiton hallituksessa jäsenenä 1969–1970 sekä puheenjohtajana 1975–1994. Hän oli Sodankylän kunnanjohtaja 1968–1993 ja sitä ennen Karvian kunnansihteeri 1955–1957 ja Keminmaan kunnansihteeri 1957–1967. Näsi sai maakuntaneuvoksen arvonimen vuonna 1992.
Vuonna 1999 korkein oikeus tuomitsi Näsin kolmeksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen petoksesta hänen nostettuaan perusteettomasti kulukorvauksia kansanedustajuutensa aikana.
Näsin avopuoliso oli Sisko Marjatta Kiuru. Näsi oli reservin kapteeni.
Aiheesta muualla

.aspx Lasse Näsi Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Lasse Näsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Aho  Ala-Nissilä  Alaranta  Anttila  Aula  Björkenheim  Heikkinen  Huuhtanen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo (1991–1993)  Järvilahti  Jäätteenmäki  Kalli  Kauppinen  Kemppainen  Koistinen  Komi  Korkeaoja  Korva  Koski  Korteniemi (1994–1995)  Kuittinen  Kuuskoski  Kääriäinen  Laivoranta  Laukkanen  Lehtosaari  Leppänen  Liikkanen  Lindqvist  Mattila  Morri  Mölsä  Näsi  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka (1991–1994)  Puhakka  Pura (1992–1995)  Rehn  Renko (1991–1995)  Rossi  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Siuruainen (1991)  Suhola  Tenhiälä (1991–1992)  Vanhanen  Vihriälä  Viljanen  Virrankoski  Vuorensola  Väistö  Väyrynen  Ääri (1993–1995) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Arvo Nyström

| Arvo Nyström |
| --- | --- |
 Arvo Nyström vuonna 1945
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1918 Porvoon pitäjä, Suomi
Kuollut: 24. helmikuuta 1978 (59 vuotta) Tampere
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1930-luku – 1970-luku
Tyylilajit:  viihdemusiikki
Soittimet:  harmonikka
Yhtyeet:  VIVO, Jamsessio, Pihlajamaan pelimannit, lukuisia tanssiorkesterikokoonpanoja
Levy-yhtiöt:  Leijona
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Arvo Nyström (5. marraskuuta 1918 Porvoon pitäjä, Suomi – 24. helmikuuta 1978 Tampere) oli suomalainen harmonikansoittaja. Nyström tuli laajemman yleisön tietoisuuteen toimiessaan viihdyttäjänä sota-ajan viihdytyskiertueilla. Hän saavutti kärkisijoja sota-aikojen harmonikkakilpailuissa ja toimi sittemmin aikansa merkittävien laulusolistien säestäjänä, yhtyeissä, solistina, sekä teatterissa.
Tausta

Arvo Nyströmin isä oli myös harmonikansoittaja ja hänen äidinpuoleisessa suvussaan oli monia viulupelimanneja. Nyströmin kerrotaan esiintyneen Askolan työväenyhdistyksen juhlatilaisuudessa jo 4-vuotiaana. Muusikkona hän oli itseoppinut, mutta opetteli nuottikirjoituksen sekä musiikin teoriaa. Nyström muutti Kouvolasta Tampereelle vuonna 1936, jossa hän suoritti myös vaatturin ammattiopinnot. Hän toimi jonkin aikaa vaatturina ennen ammattimuusikoksi ryhtymistään, ja hänen kerrotaan myöhemminkin valmistaneensa itse esiintymisasunsa.
Ura ja elämä

Pian Tampereelle muuttonsa jälkeen Arvo Nyström oli perustamassa 1930-luvulla toiminutta ja aikoinaan maineikasta Tampereen harmonikkaorkesteria yhdessä Armas Piispasen kanssa. Nyström ja Piispanen profiloituivat myös paikallisesti Tampereella harmonikansoiton opetuksen ja soitinrakennuksen alueella. Laajemman yleisön tietoisuuteen Nyström tuli erityisesti sota-ajan viihdytyskiertueiden ja aseveli-iltojen myötä. Nyström osallistui myös harmonikan suomenmestaruuskilpailuihin ainakin kahdesti, sijoittuen niissä kolmanneksi (1942) ja viidenneksi (1943). Hän edusti Suomea myös Suomi-Ruotsi harmonikkamaaottelussa vuonna 1943 yhdessä Viljo Vesterisen, Toivo Mannisen ja Onni Laihasen kanssa sijoittuen seitsemänneksi.
Sotien jälkeen Nyström soitti tamperelaisessa VIVO-tanssiorkesterissa muun muassa Eugen Malmstenin kanssa, minkä jälkeen hän perusti Lasse Pihlajamaan kanssa Jamsessio-yhtyeen, jossa oli mukana myös laulaja-kitaristi Jorma Ikävalko. Yhteistyö Pihlajamaan kanssa jatkui myöhemmin Pihlajamaan Pelimannit -yhtyeessä ja Nyström myös levytti Pihlajamaan kanssa neljä harmonikkaduettoa vuonna 1951.
Arvo Nyström soitti muun muassa Olavi Virran orkesterissa 1950-luvun loppupuolella. Hän oli Virran yhtyeen hanuristina myös tämän surullisenkuuluisalla "Ilomantsin keikalla" maaliskuussa 1959, missä tapahtunut skandaali johti Olavi Virran uran kääntymiseen laskusuuntaan. Von Baghin ja Kosken mukaan Nyström oli ollut voimakkaassa humalatilassa, joutunut keskeyttämään soittonsa, käyttäytynyt aggressiivisesti ja viety putkaan. Tästä johtuen koko orkesteri joutui keskeyttämään soittonsa ja yleisölle oli maksettava heidän suorittamansa pääsymaksut takaisin. Lehdistö teki asiasta kohujutun, minkä johdosta Virta sai pilkkanimen "laulava  lihapulla". Olavi Virrasta elämäkerran kirjoittaneen Hannu Nybergin mukaan koko kohun aikaansaanut Nyström selvisi Ilomantsin epäonnisesta keikasta huomattavan vähällä verrattuna siihen, millaista vahinkoa tapaus aiheutti Olavi Virralle. Nyström ei itse myöhemmin sanallakaan kommentoinut Ilomantsin tapahtumia. Esko Koskisen mukaan Nyström oli alkanut käyttää alkoholia vasta myöhemmällä iällä ja humalatilan tehneen Nyströmistä vaikean luonteen. Yleisesti ottaen Koskinen kertoo Nyströmin olleen tunnettu herrasmiesmäisestä käyttäytymisestään ja pukeutumisestaan.
Tanssi- ja ravintolamuusikkouran ohella Nyström toimi teatterimuusikkona, esimerkiksi Tampereen Työväen Teatterin Tukkijoella-esityksissä. Hän oli pienessä muusikon roolissa myös elokuvissa Kalle Aaltosen morsian (1948) sekä televisioelokuvassa Reseptillä saa ja hevosella pääsee (1973).
Aiheesta muualla

Arvo Nyström YLE:n elävässä arkistossa Pauli Räsäsen taustalla ohjelmassa "Nää niitä lauluja on"
Arvo Nyströmin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Nördlingen

| Nördlingen |
| --- | --- |
 Nördlingen
 Koordinaatit: 48°51′N, 10°30′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Schwaben
Piirikunta:  Donau-Ries
Hallinto:  
 – Pormestari:  Hermann Faul
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  68,10 km²
Väkiluku (31.12.2015):  19 841
 
 www.noerdlingen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nördlingen on kaupunki Baijerin osavaltiossa, eteläisessä Saksassa. Se sijaitsee noin sata kilometriä luoteeseen Münchenin suurkaupungista, Eger-joen varrella. Nördlingenissä on asukkaita noin 19 800, ja se on pinta-alaltaan 68,10 neliökilometriä.
Nördlingenistä muodostettiin vuonna 1215 vapaa valtakunnankaupunki (Freie Reichstadt). Kolmikymmenvuotisen sodan aikana sen lähistöllä käytiin vuonna 1634 ensimmäinen Nördlingenin taistelu ja vuonna 1645 toinen Nördlingenin taistelu, sekä 1700-luvulla Ranskan vallankumoussotien taisteluita. Nördlingen tunnetaan myös sitä ympäröivästä, harvinaisen hyvin säilyneestä keskiaikaisesta kaupunginmuurista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nördlingenin viralliset sivut
Nördlingenin raatihuone ja Gasthaus Sonne.
Stig Nyström

Stig Henning Mikael Nyström (14. heinäkuuta 1924 Helsinki – 15. marraskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Nyströmin vanhemmat olivat johtaja Rudolf Nyström ja Ede Björkman. Nyström tuli ylioppilaaksi 1942, ja sotien aikaan hän palveli varusmiehenä panssarijoukoissa. Nyström valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1950, lääketieteen lisensiaatiksi 1956, ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1960. Samana vuonna hän avioitui sairaanhoitaja Maire Sauna-ahon kanssa.
Nyström erikoistui neurokirurgiaan 1962 ja jatkoi opintojaan Harvardin yliopistossa 1963–1965. Hän hoiti Oulun yliopiston neurokirurgian professuuria vuosina 1976–1989. Hän tutki aivokasvaimia ja epilepsiakirurgiaa. Hän esiintyi myös taidemaalarina ja piti noin 40 taidenäyttelyä.
Julkaisuja

1960 – Pathological changes in blood vessels of human glioblastoma multiforme: Comparative studies using plastic casting, angiography, light microscopy and electron microscopy, and with reference to some other brain tumours (väitöskirja)
1965 – A study on supratentorial meningiomas, with special reference to gross and fine structure
1973 – Psychodynamics in subarachnoid hemorrhage: A study based on 1,183 patients
1973 – Basic studies on neurosurgical target tissues with special reference to microsurgical aspects
1988 – Neurokirurgia
1999 – Taidetta vuosilta 1929–1999
2003 – Tuokiokuvia sotavuosilta 1942–1944
2006 – Op-taiteesta
2014 – Vuoristoradalla vuosituhannen vaihdosta kohti: Stig Nyströmin lääkärivuodet
Kirjallisuutta

Kuka kukin on 1978, s. 662. Helsinki, Otava 1978. ISBN 951-1-04755-8
Aiheesta muualla

Stig Nyströmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki
Birger Nylander

Birger Jarl Nylander (14. kesäkuuta 1894 Helsinki – 20. elokuuta 1960) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan prikaatin intendenttinä.