stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Polkupyörän lukko
Kuvia lukoista

Runkolukko, joka lukitsee takapyörän.
Kaarilukko kiinnitettynä etupyörään, pyörätelineeseen ja rungon alaosaan.
Kuvan vasemmalla tavallinen lyhyt vaijerilukko.
Avaimella toimiva spiraalilukko.
Numerolukko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polkupyörän lukko Wikimedia Commonsissa
Tallinna Kaubamaja

| Tallinna Kaubamaja Grupp AS |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  aktsiaselts
Osake:  OMXT: TKM1T
Markkina-arvo:   342,9 milj. € (31.12.2018)
Toimitusjohtaja:  Raul Puusepp
Puheenjohtaja:  Jüri Käo
Kotipaikka:  Tallinna, Viro
Toimiala:  kauppa ja kiinteistövuokraus
Tuotteet:  tavaratalot, supermarketit, kenkäkaupat, autokauppa ja kiinteistöjen vuokraus
Liikevaihto:   681,2 milj. € (2018)
Liikevoitto:   37,3 milj. € (2018)
Nettotulos:   30,4 milj. € (2018)
Henkilöstö:   4 283 (keskim. 2018)
Omistaja:  OÜ NG Invevesteeringud (67 %)
Kotisivu:  www.tkmgroup.ee
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tallinna Kaubamaja Grupp AS on Tallinnasta kotoisin oleva virolainen osakeyhtiö, joka toimii kaupan ja kiinteistövuokrausalan parissa. Konserniin kuuluu useita omilla brändeillään toimivia tytäryhtiöitä, kuten Selver-kauppaketju, Tallinnan ja Tarton Kaubamaja -tavarataloja ylläpitävä Kaubamaja AS sekä turvallisuuspalveluja tarjoava Viking Security AS. Tallinna Kaubamaja Gruppin pääomistaja on OÜ NG Invevesteeringud, joka omisti vuoden 2018 lopulla yhtiöstä 67 prosenttia.
Historia

Yritysryhmän historian katsotaan alkavan vuodesta 1960, jolloin Tallinna Kaubamaja -tavaratalo avattiin Tallinnassa, silloisessa Viron SNT:ssä. Ensimmäinen Selver avasi ovensa Tallinnan Lasnamäessä vuonna 1995, ja myöhemmin vuosien 1998–2001 aikana Selveristä kehitettiin super- ja hypermarketketju. Tallinna Kaubamaja Grupp listautui Tallinnan pörssiin vuonna 1996. Helmikuussa 2016 yhtiön osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Konserni laajentui yritysostojen myötä autokaupan puolelle vuonna 2007. Tallinna Kaubamaja Grupp osti jalkinekauppaa Virossa ja Latviassa harjoittaneen ABC King AS:n ja Suurtüki NK OÜ:n vuonna 2008. Yhtiö avasi ensimmäiset kauneudenhoitotuotteiden kauppaan keskittyvät I.L.U.-myymälänsä vuonna 2009.
Konsernilla oli Helsingin Kaisaniemessä liike huhtikuusta 1997 seuraavan vuoden heinäkuuhun, jolloin se lakkautettiin kannattamattomana.
Kuvia

Yrityskonserniin kuuluvan Selver-kauppaketjun supermarket Tallinnan Merimetsassa.
Selver-ketjun hypermarket Tallinnan Mustakiven alueella.
Tartu Kaubamaja -kauppakeskus Tartossa on osa yrityskonsernia.
Aiheesta muualla

Tallinna Kaubamaja Grupp (viroksi, englanniksi)
| n k OMX Baltic 10 |
| --- | --- |
 Coop Pank  Enefit Green  Ignitis Grupe  LHV Group  Merko Ehitus  Šiaulių Bankas  Tallink Grupp  Tallinna Kaubamaja Grupp  Tallinna Sadam  Telia Lietuva 
Päivitetty: 8. maaliskuuta 2023
Eesti Laul 2025

| Eurovision laulukilpailu 2025  Viron euroviisukarsinta> Eesti Laul 2025.Viro Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto  |
| --- | --- |
 ◄ 2024  2026 ► 
Eesti Laul 2025 on Virossa järjestettävä laulukilpailu, jossa valitaan Viron edustaja Eurovision laulukilpailuun 2025.
Kilpailijat

Kilpailun 16. kappale selviää Radio 2:n verkkoäänestyksellä viimeistään tammikuun alussa.
| Esittäjä | Kappale | Lauluntekijä(t) |
| --- | --- | --- |
| Andrei Zevakin feat. Karita | Ma ei tea sind | Andrei Zevakin, Liina Ariadne Pedanik, Martti Hallik |
| An-Marlen | Külm | Frederik Mustonen, Ingel Marlen Mikk, Maria Vainumäg |
| Anna Sahlene | Love Me Low | David Lindgren Zahcarias, Bobby Ljunggren, Michaela Stridbeck, Anna Sahlin, Dagmar Oja, Kaire Vilgats |
| Ant | Tomorrow Never Comes | Ant Nurhan, Kim Wennerström, Merili Käsper |
| Elysa | The Last to Know | Simon Peyron, Angelino Markenhorn, Julie Aagaard, Elisa Kolk |
| Felin | Solo Anthem | Paul Rey, Gevin Niglas, Johanna Ekholm, Elin Blom Etoall |
| Frants Tikerpuu | Trouble | Frants Tikerpuu |
| Gem98 | Psycho | Richard Sepajõe, Gevin Niglas, Karl Birnbaum, Frederik Küüts |
| Janek | Frozen | Janek Valgepea, Kjetil Mørland |
| Joelle | Eyes Don't Lie | Timo Vendt, Johanna-Elise Kabel |
| Minimal Wind | Armageddon | Elisabeth Tiffany Lepik, Taavi-Hans Kõlar, Paula Pajusaar, Velle Tamme, Robin Kiisholts, Katrina Merily Reimand |
| Räpina Jack feat. Kaisa Ling | Tule | Kill Kaare, Kaisa Ling |
| Stereo Terror | Prty Till the End of the World | Lauri Hämäläinen, Heigo Anto |
| Tommy Cash | Espresso Macchiato | Tommy Cash, Johannes Naukkarinen |
| Tuuli Rand | Rem | Tuuli Rand, Cecilia Martina Mägi, Sander Sadam |
Valkopäätopi

| Valkopäätopi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Lehmäantiloopit Alcelaphinae
Suku::  Topit Damaliscus
Laji::  pygargus
Kaksiosainen nimi
 Damaliscus pygargus  (Pallas, 1767) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkopäätopi (Damaliscus pygargus) on lehmäantilooppeihin kuuluva afrikkalainen sorkkaeläinlaji.
Uros voi painaa 80 kg. Säkäkorkeus on metri. Molemmilla sukupuolilla on sarvet. Karvan väritys on yleisesti vaalea punaruskea ja päässä on laaja valkoinen alue.tarvitaan parempi lähde
Valkopäätopi esiintyy eteläisessä Afrikassa. Alalajeja on kaksi. Niistä toisella valkoista väritystä on paitsi päässä, myös vatsassa, jaloissa ja peräpeilissä.
Hotelli Andrea

Hotelli Andrea oli Viipurissa Kirkkokadun varrella toiminut hotelli-ravintola. Sen perusti 1870-luvulla sveitsiläinen Kristian Andreá aluksi ravintolana, joka laajeni pian myös hotelliksi. Hotellin parhaat vuodet olivat ennen ensimmäistä maailmansotaa, jolloin Itä-Suomessa vieraili paljon venäläisiä matkailijoita. Myös suomalainen talouselämän ja politiikan eliitti piti tällöin Hotelli Andreaa kokoontumispaikkanaan ja tämän vuoksi hotelli joutui Venäjän valtiollisen poliisin silmälläpidon kohteeksi.
Kristian Andreá kuoli vuonna 1880 ja sen jälkeen hotellin omisti vuodesta 1880 aina vuoteen 1937 konsuli Eugen Wolff. Wolff ei osallistunut juurikaan hotellin toimintaan vaan palkkasi hotellille ammattijohtajan. Vuonna 1935 Hotelli Andreassa oli 24 huonetta, joissa oli 50 vuodetta. Huoneet olivat neljä metriä korkeita ja jokaisessa kerroksessa oli kolme kylpyhuonetta. Hotelli sijaitsi kauempana Viipurin rautatieasemasta kuin myöhemmin rakennetut viipurilaiset hotellit.
Aiheesta muualla

Viipurin kaupunki kellotornista pohjoiseen; linnan restaurointi, Hotelli Andrea kuvan alareunassa, valokuva vv. 1892-1894, Lappeenrannan museot, Wiipuri-museon kokoelma (Finna)
Viipurin Hotel Andrea, valokuva 1890-luvulta, Lappeenrannan museot, Wiipuri-museon kokoelma (Finna)
Viipurilaisen hotelli Andrean mainosviuhka 1930-luvulta, Lappeenrannan museot, Wiipuri-museon kokoelma (Finna)
Vesa Puuronen

Vesa Pekka Aatos Puuronen (s. 4. helmikuuta 1957 Rovaniemi) on suomalainen sosiologi ja vasemmistoliiton poliitikko. Hänet on nimitetty Oulun yliopiston sosiologian professoriksi 1. elokuuta 2013.
Puuronen väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Joensuun yliopistossa vuonna 1995. Hän on toiminut tutkijana, lehtorina ja professorina Joensuun, Lapin, Kuopion ja Itä-Suomen yliopistossa. Hän on tutkinut muun muassa nuorten poliittista osallistumista, sosiologian metodologiaa, oikeistopopulismia ja rasismia.
Politiikka

Puuronen oli aiemmin SKP:n jäsen ja taistolainen. Vuosien 2012, 2017 ja 2021 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Rovaniemen kaupunginvaltuustoon Vasemmistoliiton listalta. Hän on ollut Lapin liiton valtuuston jäsen 2012-2017. Puuronen oli vasemmistoliiton ehdokas myös vuosien 2015, 2019  ja 2023 eduskuntavaaleissa. Puuronen on Lapin hyvinvointialueen (Lapha) valtuuston jäsen ja Laphan tarkastuslautakunnan puheenjohtaja 2023-2025.
Kannanottoja julkisuudessa

Vuonna 2015 hän katsoi, että ISISin pysäyttäminen sotilaallisesti ei ole kestävä ratkaisu, vaan pitää pyrkiä löytämään ratkaisuja vuoropuhelussa ISISin kanssa. Julkisia menoja pitäisi leikkaamisen sijaan lisätä, geenimuunneltu ruoka on vaarallista, ruotsin opiskelun tulee olla pakollista, uutta ydinvoimalaa ei pidä sallia.
Vuonna 2019 hän vaati Oulun yliopiston kasvatustieteen ainejärjestöjä poistamaan Mannerheimin kuvan ainejärjestön kiltatilan seinältä. Puurosen mukaan kuva kertoo historiatietoisuuden puutteesta. Ainejärjestö poisti kuvan.
Sakkotuomio vahingonteosta

Syyttäjä vaati helmikuussa 2021 Lapin käräjäoikeudessa Puuroselle sakkotuomiota vahingonteosta Puurosen töhrittyä Kemijoki Oy:n voimalaitoksia kalankuvilla ja iskulauseilla. Puuronen tuomittiin 40 päiväsakon rangaistukseen ja maksamaan vahingonkorvauksia Kemijoki Oy:lle kaikkiaan 11 076 euroa.
Palkinnot ja tunnustukset

Puuroselle on myönnetty etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen seuran (ETMU) tunnustuspalkinto merkittävästä työstä etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen parissa. Marjo Laitalan ja Vesa Puurosen kirjoittama teos "Yhteiskunnan tahra. Koulukotien kasvattien kokemuksia" (Vastapaino 2016) palkittiin Tieteiden päivillä 2017 vuoden tiedekirjana.
Julkaisuja

Valkoisen vallan lähettiläät. Arjen rasismi ja rasismin arki. Vastapaino 2001. (Toim.)
Suomalainen hyvinvointiyhteiskunta tienhaarassa. Joensuun yliopisto. Joensuu 2005.
Nuorisotutkimus. Vastapaino. Tampere 2006.
Rasistinen Suomi. Gaudeamus 2011.
Elämää Yläkemijoen kylissä. Yläkemijoen kylien historia 1. Yläkemijoen kylät ry. 2015. (Toim.)
Yhteiskunnan tahra. Koulukotien kasvattien kokokemuksia. Vastapaino 2016, (Yhdessä Marjo Laitalan kanssa)
Nuorten yhteiskunnallinen osallistuminen ja oikeistopopulismi. Nuorisotutkimusverkosto 2017. (Toimittaneet Vesa Puuronen ja Kari Saari).
Veden ja metsän viljasta. Yläkemijoen kylien historia 2. Yläkemijoen kylät ry. 2019. (Toim.)
Dynamics of Uncertainty, Unrest and Fragility in EuropeIn the Shadow of the Ukraine and Migration Crises, Edited By Monika Banaś, Vesa Puuronen, Routledge 2025.
Postinumero

Postinumero postitoimipaikan seinässä Lappajärven Itäkylässä.
Postinumero on postiosoitteeseen lisättävä koodi, joka helpottaa postin lajittelua. Postinumerot viittaavat yleensä tiettyyn maantieteelliseen alueeseen, mutta niitä saatetaan jakaa myös suuria postimääriä vastaanottaville tahoille kuten valtion virastoille ja yrityksille. Ensimmäinen postinumerojärjestelmä otettiin käyttöön toisen maailmansodan aikana kansallissosialistisessa Saksassa vuonna 1941.lähde? Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastaava järjestelmä luotiin 1959 ja Yhdysvalloissa vuonna 1963.lähde?
Helmikuussa 2005 Maailman postiliitto UPU:n 190 jäsenestä 117 käytti jonkinlaista postinumerojärjestelmää.lähde? Postinumeroa eivät käytä mm. Hongkong, Macao, Panama ja Vietnam. Suurimmaksi osaksi maiden käyttämät postinumerojärjestelmät ovat täysin numeerisia. Joissain maissa ne voivat sisältää myös kirjaimia, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa, Kanadassa ja Argentiinassa. Euroopan maissa postinumero sijoitetaan osoitteeseen tyypillisesti ennen kaupunkia (paitsi Latviassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa).
Kansainvälisissä lähetyksissä numeron eteen lisätään joskus selvennykseksi maatunnus. Maailman postiliitto UPU ei kuitenkaan suosittele maatunnusten käyttöä, ja ne ovat ai­heut­ta­neet jopa se­kaan­nuk­sia. Maatunnusten käyttö on tai oli käytössä vain Euroopan maissa, ja monet niistäkin (esim. Saksa ja Itävalta) ovat luopuneet käytöstä tai jopa kieltäneet sen molempiin suuntiin, myös Suomeen lähtevässä postissa. Syy on, että maatunnukset ovat ai­heut­ta­neet se­kaan­nuk­sia. Maatunnuksia ei monissa maissa käytetä eikä tunneta hyvin, mikä voi johtaa väärinkäsityksiin.
Postinumerot Suomessa

Suomessa siirryttiin postinumerojärjestelmään kansainvälistä esimerkkiä seuraten 1970-luvun alkupuolella. Järjestelmä oli koekäytössä vuoden 1971, jolloin myös ilmestyi ensimmäinen postinumeroluettelo, vuosi 1972 muodosti ylimenokauden ja virallisesti järjestelmään siirryttiin vuoden 1973 alussa. Paperille painettuja postinumeroluetteloita julkaistiin noin kolmen-neljän vuoden väleinlähde?, viimeisen kerran vuonna 1998. Helsingissä aloitettiin postitoimipaikkojen numerointi vuonna 1966, kuten esim. Helsinki 57.
Suomi on jaettu viisinumeroisiin postinumeroalueisiin. Postinumeron kaksi ensimmäistä numeroa määrittelevät, millä alueella postinumeron mukainen postitoimipaikka sijaitsee. Numerot pääsääntöisesti kasvavat pohjoista kohti mentäessä. Nämä numerot kertovat, mihin lajittelukeskukseen postit lähetetään. Postinumeron kolme viimeistä numeroa kertovat, mihin postinumeroalueen sisällä olevaan postitoimipaikkaan lähetys toimitetaan. Viimeinen numeroista kertoo, onko lähetys lähetetty postilokeroon vai katuosoitteeseen. Mikäli viimeinen numero on 1, se on tarkoitettu postilokeroon. Katuosoitteeseen tarkoitettu posti merkitään numerolla 0, joissain tapauksissa haja-asutusalueilla numerolla 5. SmartPost-automaattien postinumerot päättyvät numeroon 4 ja Postin pakettiautomaattien numeroon 5. Paljon postia saavilla yrityksillä ja yhteisöillä voi olla oma suurasiakaspostinumero.
Erikoisena postinumerona oli aiemmin 99999 Korvatunturi eli Joulupukin posti. Nykyinen Joulupukin osoite on Tähtikuja 1, 96930 NAPAPIIRI.
Posti jakaa suuret kaupungit omiin postinumeroalueisiinsa siten, että keskustan alue on aina 100-loppuinen ja mitä kauemmaksi keskustasta siirrytään, sen suuremmiksi viimeiset kolme numeroa yleensä kasvavat. Ensin edetään sataluvuilla, mutta suuria postinumeroalueita joudutaan usein pilkkomaan kymmenluvuilla. Pienet kaupungit ja kunnat saattavat muodostua vain yhdestä postinumeroalueesta, kuten esimerkiksi Kauniainen (02700) ja Kaskinen (64260). Postinumerojärjestelmän alkuaikoina postitoimipaikkojen nimet kantoivat kaupungeissa ja kauppaloissa itse kuntien nimiä ja maalaiskunnissa puolestaan kylien nimiä. Esimerkiksi lehtien palkintokilpailujen voittajien kotipaikkakunnat ovat postitoimipaikkojen nimiä.
Kansainvälisessä postiliikenteessä suomalaisten postinumeroiden eteen suositeltiin aikaisemmin laitettavaksi maatunnus FI, mutta tästä suosituksesta on luovuttu. Esimerkiksi Kouvolan keskustan postinumero olisi näin ollut FI-45100. Ennen vuotta 2004 maatunnus oli jonkin aikaa FIN ja ennen sitä pitkään SF. FIN-tunnuksen käytöstä on pitänyt luopua vuoden 2005 jälkeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maailman postiliitto: Postinumerot (Arkistoitu – Internet Archive)
Eri maiden postinumerojärjestelmien yksityiskohtaisia määrittelyjä
Postinumerohaku Posti
Vaiheongelma

Vaiheongelma on röntgenkristallografiassa kohdattava ongelma, joka vaikeuttaa makromolekyylien rakenteiden selvittämistä. Ongelma johtuu siitä, että   röntgenkristallografisessa tutkimuksessa kyetään mittaamaan vain röntgensäteilyn voimakkuus.  Siksi säteilyyn liittyvän aallon vaiheinformaatio menetetään.
Yleistä

Röntgenkristallografia on menetelmä, jota käytetään mm. proteiinien rakenteen selvittämiseen. Proteiinikidettä pommitetaan röntgensäteillä, joka saa proteiinin elektronit lähettämään röntgensäteilyä puolestaan eteenpäin. Säteily napataan röntgenfilmille, johon muodostuneen kuvan perusteella proteiinin atomitasoinen kolmiulotteinen rakenne pyritään ratkaisemaan matemaattisin keinoin. Matemaattiset keinot (Fourier'n sarja) vaativat kuitenkin, että röntgensäteistä tiedetään aallonpituus, aallonkorkeus eli amplitudi ja vaihe. Aallonpituus on sama kuin lähteneen röntgensäteen aallonpituus, joka on tarkkaan tiedossa. Amplitudi taas saadaan röntgenfilmille muodostuneiden täplien tummuudesta, intensiteetistä, sillä intensiteetti on amplitudin neliö. Vaiheesta ei kuitenkaan saada mitään informaatiota, vaan tieto röntgensäteiden vaiheesta katoaa mittauksen aikana.
Vaiheiden puuttuminen aiheuttaa vaiheongelman. Aaltojen vaiheita nimitetään englanniksi sanalla phase, ja vaiheongelma on englanniksi phase problem - siitä suomennos.
Vaiheongelman ratkaisut

Vaiheongelma voidaan yrittää kiertää. Hyvin yksinkertaisten rakenteiden kohdalla tutkijat voivat yrittää arvata vaiheita. Tai, mikäli jonkin samankaltaisen molekyylin rakenne on ratkaistu, voivat tutkijat käyttää sen vaiheita uuden rakenteen ratkaisemisessa.
Ison, tuntemattoman proteiinin vaiheiden selvittämiseen tarvitaan kuitenkin muita keinoja. Vaiheiden ratkaisemiseen voidaan käyttää raskasmetalleja. Tutkittavasta proteiinista kerätään röntgendataa ilman raskasmetalleja, sekä siten, että proteiiniin on upotettuna raskasmetalleja. Näin saatujen datojen eroista voidaan laskea vaihetiedot. Raskasmetalleihin perustuvista mittaustavoista on erilaisia versioita, jotka kulkevat mm. nimillä MAD, MIR ja SAD.
Vaihetiedot eivät kuitenkaan osu suoraan oikeaan. Sen vuoksi tutkittavalle rakenteelle on suoritettava hienosäätöä, ja vaiheet muuttuvat mallintamisen aikana. Vaiheiden paikkansapitävyyttä seurataan R-tekijän avulla
Neuvostoliiton johtaja

Neuvostoliiton johtajat luotsasivat Neuvostoliittoa sen historian ajan 1922–1991. Heistä ensimmäinen oli Vladimir Lenin, joka oli johtanut bolševikkien ryhmää.
Omalla valtakaudellaan Josif Stalin esitti itsensä Leninin seuraajana ja työn jatkajana pyyhkien historian lehdiltä Leninin kuoleman jälkeiset johtajat, esimerkiksi vuosien 1924–1930 pääministeri Aleksei Rykovin, joka korvattiin Stalinin suosikilla Vjatšeslav Molotovilla. Stalin ajoi liittolaisineen Lev Trotskin maanpakoon 1929, ja suositun bolševikkijohtaja Sergei Kirovin murhasta vuonna 1934 alkaneissa Stalinin vainoissa tuomittiin ja teloitettiin monet aiemmin korkeissa asemissa olleen kommunistit kuten Grigori Zinovjev, Lev Kamenev ja Nikolai Buharin.
Myös Stalinin kuoleman jälkeen syntyi valtatyhjiö ja valtakamppailu. Lavrenti Berija esitti Georgi Malenkovia pääministeriksi ja Malenkov Berijaa varapääministeriksi, eikä kukaan uskaltanut vastustaa ehdotuksia. Berijalla oli tässä tilanteessa ylin valta. Molotov sai takaisin paikan ulkoministerinä ja Nikita Hruštšov joutui tyytymään paikkaan kommunistisen puolueen sihteeristössä. Kuitenkin Malenkov pidätytti Berijan 26. kesäkuuta 1953 ja hänet teloitettiin. Muutaman vuoden päästä Hruštšov mustamaalasi puoluekokouksessa Stalinin ja Malenkov ja Molotov syrjäytettiin.
Luettelo Neuvostoliiton johtajista

| Muotokuva | Nimi (elinikä) | Virkakausi | Poliittiset virat | Neuvostoliiton pääministeri | Neuvostoliiton presidentti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Vladimir Lenin (1870–1924) | 30. joulukuuta 1922 – 21. tammikuuta 1924 | Kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja | Hän itse | Mihail Kalinin |
|  | Josif Stalin (1878–1953) | 21. tammikuuta 1924 – 5. maaliskuuta 1953 | Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri (1922–1952) Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja | Aleksei Rykov Vjatšeslav Molotov Hän itse | Mihail Kalinin Nikolai Švernik |
|  | Georgi Malenkov (1902–1988) | 5.3.1953 – 7.9.1953 | Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja | Hän itse | Nikolai Švernik Kliment Vorošilov |
|  | Nikita Hruštšov (1894–1971) | 7. syyskuuta 1953 – 14. lokakuuta 1964 | Neuvostoliiton kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri | Georgi Malenkov Nikolai Bulganin Hän itse | Kliment Vorošilov Leonid Brežnev Anastas Mikojan |
|  | Leonid Brežnev (1906–1982) | 14. lokakuuta 1964 – 10. marraskuuta 1982 | Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri | Aleksei Kosygin Nikolai Tihonov | Anastas Mikojan Nikolai Podgornyi Hän itse |
|  | Juri Andropov (1914–1984) | 10.11.1982 – 9.2.1984 | Neuvostoliiton  kommunistisen puolueen pääsihteeri | Nikolai Tihonov | Hän itse |
|  | Konstantin Tšernenko (1911–1985) | 9. helmikuuta 1984 – 10. maaliskuuta 1985 | Neuvostoliiton  kommunistisen puolueen pääsihteeri | Nikolai Tihonov | Hän itse |
|  | Mihail Gorbatšov (1931–2022) | 10. maaliskuuta 1985 – 25. joulukuuta 1991 | Neuvostoliiton presidentti (1990–1991) Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri | Nikolai Tihonov Nikolai Ryžkov Valentin Pavlov Ivan Silajev | Andrei Gromyko Hän itse |
Troikka

Troikka johti Neuvostoliittoa neljä kertaa – 2–3 vuoden ajanjakso Vladimir Leninin työkyvyttömyyden aikana sekä   Josif Stalinin johtajuuden välillä; kolme kuukautta Stalinin kuolemasta;  Nikita Hruštšovin kukistumisen ja Leonid Brežnevin vallan vahvistumisen välisenä aikana sekä Konstantin Tšernenkon sairastumisen aikana Neuvostoliittoa hallitsi kollektivinen neuvosto, joka tunnettiin nimellä troikka (eli "triumviraatti"), jolloin politiikan teko perustui kolmen politbyroon päähenkilön yksimielisyyteen.
| Jäsenet (elinikä) | Jäsenet (elinikä) | Jäsenet (elinikä) | Virkakausi |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | toukokuu 1922 - huhtikuu 1925 |
| Lev Kamenev (1883–1936) | Josif Stalin (1878–1953) | Grigori Zinovjev (1883–1936) | toukokuu 1922 - huhtikuu 1925 |
|  |  |  | 13. maaliskuuta 1953 - 26. kesäkuuta 1953 |
| Lavrenti Berija (1899–1953) | Georgi Malenkov (1902–1988) | Vjatšeslav Molotov (1890–1986) | 13. maaliskuuta 1953 - 26. kesäkuuta 1953 |
|  |  |  | 14. lokakuuta 1964–16. kesäkuuta 1977 |
| Leonid Brezhnev (1906–1982) | Aleksei Kosygin (1904–1980) | Nikolai Podgornyi (1903–1983) | 14. lokakuuta 1964–16. kesäkuuta 1977 |
|  |  |  | 13. helmikuuta 1984–20. joulukuuta 1984 |
| Konstantin Tšernenko (1911–1985) | Andrei Gromyko (1909–1989) | Dmitri Ustinov (1908–1984) | 13. helmikuuta 1984–20. joulukuuta 1984 |
Veikko Guttorm

Veikko Armas Johannes Guttorm, pohjoissaameksi Jalvvi-Veikko, (s. 1946) on nuorgamilainen eläkkeelle jäänyt rajavartija, pitäjänneuvos ja saamelaispoliitikko.
Guttorm valittiin Saamelaiskäräjille kaudelle 2012–2015. Vuonna 2012 hänet valittiin edustamaan Saamelaiskäräjiä Kirkolliskokouksessa. Hän on ollut pitkään myös Utsjoen kunnanvaltuustossa. Hän on ollut sekä valtuuston että kunnanhallituksen puheenjohtaja. Hän on ollut myös Keskustan Lapin piirin hallituksen jäsen. Vuonna 2005 Guttorm kuitenkin valittiin valtuustoon Saamelaislistalta eikä Keskustan edustajana. Samalla hän menetti kunnanhallituksen puheenjohtajuuden.
Toimiessaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana Guttorm vaihtoi kokouskieleksi saamen.
Guttorm on kasvanut Tenon rannalla Jalvessa yhdeksänlapsisessa perheessä, jossa lohi oli tärkeä ravinnon ja tulojen lähde.
Munuaispyramidi

Munuaisen rakenne ja osat

1. Munuaispyramidi

2. Viejäsuoni

3. Munuaisvaltimo

4. Munuaislaskimo

5. Munuaisportti

6. Munuaisallas

7. Virtsanjohdin

8. Pieni munuaispikari

9. Munuaiskotelo

10. Munuaiskotelo (infeorinen)

11. Munuaiskotelo (superiorinen)

12. Tuojasuoni

13. Nefroni

14. Pieni munuaispikari

15. Iso munuaispikari

16. Munuaisnysty

17. Munuaispylväs
Munuaispyramidit (lat. pyramis renalis) muodostavat munuaisen ytimen perusrakenteen. Ydin jakautuu 10-15 erilliseen lohkoon eli munuaispyramidiin, joiden leveä tyviosa on kohti munuaisen kuorikerrosta ja kärki suuntautuu kohti munuaisallasta. Munuaispyramidin kärkeä kutsutaan munuaisnystyksi (lat. papilla renalis) ja jokainen munuaisnysty sijaitsee yhden munuaisaltaasta haarautuvan munuaispikarin sisällä.
Rakenne ja toiminta

Jokaisen munuaispyramidin sisällä on lähes 100 000 nefronia. Nefronin rakenteeseen kuuluvat keräsenkotelo, sen sisällä oleva hiussuonikeränen, proksimaalinen kiemuratiehyt, Henlen linko, distaalinen kiemuratiehyt ja kokoojaputki. Munuaisvaltimosta haarautuva tuojasuoni tuo verta munuaispyramidin sisälle keräsenkotelon ontelossa olevaan hiussuonikeräseen. Siellä kapillaarien seinämien läpi suodattuu keräsenkotelon onteloon alkuvirtsaa, joka jatkaa kulkuaan munuaistiehyisiin. Valtaosa alkuvirtsasta imeytyy tiehyissä ja kokoojaputkissa munuaisytimen hiussuoniin eli takaisin verisuonistoon. Viejäsuoni kuljettaa takaisin imeytyneen nesteen pois munuaispyramidista ja edelleen munuaislaskimoon.
Useiden nefronien distaaliset kiemuratiehyet laskevat samaan kokoojaputkeen. Pienet kokoojaputket yhtyvät suuremmiksi putkiksi, jotka laskevat munuaisnystyn kautta munuaisaltaaseen ulos munuaispyramidista. Alkuvirtsan takaisinimeytymistä tapahtuu ainoastaan munuaispyramidin sisällä, joten munuaisaltaaseen päätyy vain lopullista virtsaa.