stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neverwhere (televisiosarja)

| Neverwhere |
| --- | --- |
Tyyli:  urbaani fantasia
Kestoaika:  30 min
Luoja(t):  Neil Gaiman Lenny Henry
Pääosissa:  Gary Bakewell Laura Fraser Hywel Bennett Clive Russell Paterson Joseph Trevor Peacock Tanya Moodie Peter Capaldi Earl Cameron
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC Two
Esitetty:  12. syyskuuta 1996 – 17. lokakuuta 1996
Jaksoja:  6
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Dewi Humphreys
Käsikirjoittaja(t):  Neil Gaiman
Aiheesta muualla
IMDb 
Neverwhere on BBC:n tuottama kuusiosainen televisiosarja, jonka on käsikirjoittanut Neil Gaiman. Vuonna 1996 ensiesitetty sarja sijoittuu ”Alapuoliseen Lontooseen”, Lontoon kaupungin alla kuhisevaan salattuun fantasiamaailmaan. Gaiman ideoi sarjan yhdessä tuottaja Lenny Henryn kanssa ja sen ohjasi Dewi Humphreys. Gaiman sovitti käsikirjoituksensa myös romaaniksi, joka ilmestyi vuonna 1997 ja suomeksi jo seuraavana vuonna nimellä Neverwhere – maanalainen Lontoo.
Sarjan päähenkilönä on Lontoon liike-elämässä työskentelevä skotlantilaissyntyinen Richard Mayhew (Gary Bakewell), joka auttaa eräänä iltana kadulta tapaamaansa haavoittunutta tyttöä, Dooria (Laura Fraser), joka kuuluu Alapuolisen Lontoon ylimystösukuun. Seuraavana päivänä Mayhew huomaa entisen elämänsä kadonneen kokonaan – häntä eivät muista sen paremmin työtoverit kuin entinen tyttöystäväkään. Saadakseen aiemman elämänsä takaisin hänen on laskeuduttava Alapuoliseen Lontooseen, jossa Lontoon metron asemien nimillä on erilaisia ja huomattavasti konkreettisempia merkityksiä.
Neverwhere sai alkunsa Henryn Gaimanille esittämästä ideasta, jossa fantasiateemainen televisiosarja kertoisi kodittomien lontoolaisten heimoista. Gaiman ei halunnut esittää todellista kodittomuutta ”coolina”, mutta hän kehitti ideaa etäännytetymmäksi todellisuudesta. Siten hän katsoi voivansa käsitellä niin kodittomuutta, mielisairauksia ja juurettomuutta suurkaupungissa kuin kaupunkien vahvuuksiakin fantasiatarinan puitteissa.
Muun muassa pienen budjetin ja kiireisen aikataulun vuoksi sarja ei toteutunut sellaisena kuin Gaiman olisi toivonut, ja hän päätti kirjoittaa käsikirjoituksensa pohjalta romaanin ”vastatakseen” televisiosarjan puutteisiin. Televisiosarjan jatkoksi harkittiin toista tuotantokautta, mutta BBC ei taipunut Gaimanin toiveisiin 45 minuutin pituisista jaksoista ja filmille kuvaamisesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Gary Bakewell   | … |   Richard Mayhew   |
|   Laura Fraser   | … |   Door   |
|   Paterson Joseph   | … |   Marquis de Carabas   |
|   Hywel Bennett   | … |   Mr. Croup   |
|   Clive Russell   | … |   Mr. Vandemar   |
|   Trevor Peacock   | … |  Old Bailey   |
|   Tanya Moodie   | … |   Hunter   |
|   Peter Capaldi   | … |   Islington   |
|   Tamsin Greig   | … |   Lamia   |
|   Earl Cameron   | … |   The Abbott   |
Schonach im Schwarzwald

| Schonach im Schwarzwald |
| --- | --- |
 Näkymä Schonachiin
 vaakuna
 Schonachin sijainti Schwarzwald-Baar-Kreisin piirikunnassa
 Schonach im Schwarzwald
 Koordinaatit: 48°08′35″N, 08°12′00″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Freiburg
Piirikunta:  Schwarzwald-Baar-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,71 km²
Väkiluku (30.6.2022):  4 009
 – Väestötiheys:  109,2 as./km²
Postinumero:  78136
 
 www.schonach.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schonach im Schwarzwald on Saksan kunta Baden-Württembergin osavaltion Schwarzwald-Baar-Kreisin piirikunnassa. Se sijaitsee Baden-Württembergin eteläosassa Schwarzwaldin alueella Freiburgin koillispuolella. Schonachissa oli kesäkuun 2022 lopussa 4 009 asukasta, ja sen pinta-ala on 36,71 neliökilometriä.
Schonachissa järjestetään vuosittain yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja. Schonachissa on hyppyrimäki Langenwaldschanze, jonka HS-piste on 106 metriä ja K-piste 95 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schonach im Schwarzwald Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
5.5m

| Kansainvälinen 5> 5 m |
| --- | --- |


Tyyppi:  kölivene, konstruktioluokka
Suurin pituus (LOA):  9,50 m
Leveys:  1,90 m
Syväys:  1,35 m
Paino:  2 000 kg
Purjeet:  isopurje, fokka, spinaakkeri
Purjepinta-ala (iso ja fokka):  29 m2
Spinaakkeri:  50 m2
Miehistö:  3 henkeä
Suunnitteluvuosi:  1950-
5.5m eli viisviitonen on purjeveneiden klassinen konstruktioluokka, joka suunniteltiin samantyyppiseksi kuin 6mR, mutta halvemmaksi valmistaa. Ennen kaikkea pienempi uppouma ja genua-keulapurjeesta siirtyminen fokkaan pienensivät veneiden kustannuksia. Viisvitosluokan veneet suunnitellaan kaavan mukaan, joka ottaa huomioon pituuden, purjepinta-alan ja uppouman. 5.5m-veneiden suunnittelukaava on läheistä sukua R-mittasäännölle.
Charles E. Nicholson suunnitteli 5.5m-säännön jo 1912, mutta se virallistettiin vasta 1949. Ensimmäiset veneet rakennettiin pian sen jälkeen ja luokan suosio lähti kasvuun, kun siitä tehtiin olympialuokka. Luokkasääntöihin on vuosien varrella tehty muutoksia, ja nykyään viisviitosen voi rakentaa lasikuidusta hiilikuitumastolla ja erillisellä peräsinlavalla varustettuna. Viisviitoset voidaan rakennusvuoden mukaan jakaa klassikoihin (1949-1969), evoluutioveneisiin (1970-1989) ja moderneihin veneisiin (1990-).
Viisvitosluokkaan rakennetaan edelleen uusia veneitä ja luokassa kilpaillaan maailmanmestaruustasolla vuosittain. Viimeksi MM-kisat järjestettiin Suomessa vuonna 2011.
5.5m veneet Helsingin Olympialaisissa 1952
Metriluokka

Viisvitoset ovat yksi Kansainvälisen säännön mukaisista niin sanotuista metriluokista. Viisvitonen on uppoumaltaan hiukan ja purjepinta-alaltaan selvästi vitosia suurempi, mutta vain noin puolet kuutosen uppoumasta. Viisvitoset ovatkin vitosia selvästi vauhdikkaampia, mutta paljon edullisempia ylläpitää kuin kutoset tai niitä vielä suuremmat veneet.
Vasta vuonna 1950 vahvistettuna luokkana viisvitoset ovat tyypillisesti myös selvästi nuorempia kuin useimmiten 1920-1940 -luvuilla rakennetut vitoset ja kutoset. Tästä syystä monet viisvitosista eivät vielä vaadi suuria peruskorjaustoimenpiteitä, kuten steevien tai kölipuunvaihtoa.
Suomessa viisvitosia on rakennettu useita kymmeniä ennen kaikkea Wileniuksen ja Vatorin telakoilla. Tällä hetkellä veneitä on 20-30 kappaletta, joista pääosa kuuluu klassikko-ikäluokkaan. Lähes koko 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen hiljaiselon jälkeen viisvitosluokassa on jälleen palautettu uusia veneitä kisakuntoon ja suomalaiset venekunnat ovat kilpailleet viime vuosina myös ulkomailla.
Kansainvälisesti suurimmat klassisten veneiden viisvitoslaivueet löytyvät Sveitsistä, Alankomaista ja Saksasta. Edellä mainittujen lisäksi Yhdysvalloissa ja Norjassa on useita kovatasoisia venekuntia modernien veneiden ryhmässä.
Olympialuokka

Viisviitoset olivat olympialuokka ensimmäisen kerran Helsingin olympialaisissa 1952. Olympiamitaleita jaettiin viisissä olympialaisissa, kunnes Soling korvasi viisvitosen olympiapurjehduksen köliveneenä Münchenin olympialaisissa 1972.
Skandinaavinen Kultapokaali

Skandinaavinen Kultapokaali on 5.5m-luokan arvostetuin kiertopalkinto.  Nyländska Jaktklubben lahjoitti palkinnon vasta saavutetun itsenäisyyden ja purjehdusseurojen lipun kunniaksi vuonna 1919 ja aluksi palkinnosta kilpailtiin Pohjoismaiden kesken saaristoristeilijä-luokassa. Vuonna 1922 NJK luovutti palkinnon Pohjoismaiselle Purjehdusliitolle, joka asetti sen kilpailtavaksi 6 mR-luokassa.
Helsingin olympialaisten jälkeen, vuodesta 1953 Skandinaavisesta Kultapokaalista on kilpailtu viisvitosilla. Suomalaiset veneet ovat voittaneet palkinnon vain kuudesti, viimeksi vuonna 2012.
Kultapokaali-kisoihin jokainen maa saa lähettää yhden venekunnan ja voittaja ratkaistaan kolmen karsintapurjehduksen jälkeen  pari- tai kolminotteluna niiden veneiden kesken, jotka ovat saavuttaneet vähintään yhden voiton karsintapurjehduksissa. Ensimmäinen venekunta, joka saavuttaa kolme ensimmäistä sijaa on voittaja.
Mittasääntö

Viisvitosluokan mittasääntö on määritetty vuoden 2007 kansainvälisissä 5.5 m:n luokkasäännöissä:
missä
L = mittasäännön mukainen pituus (m)
S = purjepinta-ala (m²)
D = uppouma (m³)
edelleen
missä
MWL = veneen pituus mittausvesilinjalla (eli 82,5 mm todellisen vesilinjan yläpuolella)
BG = rungon ympärysmitta 275 mm mittausvesilinjan yläpuolelta mitattuna  MWL:n keulanpäässä
SG = rungon ympärysmitta parraslistan tasolta mitattuna  MWL:n peränpäässä
SH = parraslistan korkeus  MWL:n peränpäässä
lisäksi keulan ja perän ympärysmitoille on asetettu seuraavat vähimmäisarvot laskennassa
\left(BG-550{\text{ mm}}\right)\geq 165{\text{ mm}}
{\frac {SG-2\cdot SH}{3}}\geq 234{\text{ mm}}
Kansainvälinen 5.5 m on konstruktioluokka, eli lukuun ottamatta muutamia sisarveneiden sarjoja, jokainen vene on ainutlaatuinen yksittäiskappale. Kaikille konstruktioille yhteinen mittasääntö määrittää veneiden tärkeimmät parametrit, mutta yksittäisten veneiden välillä on suuriakin eroja esimerkiksi heikon tai voimakkaan tuulen, tai myötä- ja vastatuulipurjehdusominaisuuksien välillä.
Eri viisvitosten pituus (LOA) vaihtelee noin yhdeksästä ja kymmeneen metriin, uppouma välillä 1,7 ja 2,0 kuutiometriä ja purjepinta-ala välillä 26,5 ja 29,0 neliömetriä.
Suomen viisvitoset

| Vene | Purjenro>  | Rakennusvuosi | Suunnittelija | Rakentaja | Tilaaja | Nykyinen omistaja | Nykyinen pursiseura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gullvinge | FIN-1 | 1950 | Tore Holm | E. Blomqvist |  ? |  ? |  ? |
| Inga-Lill XXXVIII (Bloss) | FIN-2 | 1950 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Gösta Kyntzell | Timonen, Timonen, Suortti, Suortti, Kallio, Varelius | HSS |
| Borgå Tippan | FIN-3 | 1950 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Wilenius & Friman |  ? |  ? |
| Trial | FIN-4 | 1951 | Carl-Olof Granfelt | Wilenius Båtvarv | Mikko Nyréen |  ? |  ? |
| Ariane IV (Flamenco) | FIN-8 | 1952 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Kari Lampén |  ? | SuPS |
| Vistra (Vis-a-vis) | FIN-9 | 1952 | Arvid Laurin | Wilenius Båtvarv | Ingmar Nylund |  ? | SuPS |
| Teresita (Dudde IX) | FIN-10 | 1952 | Arvid Laurin | Wilenius Båtvarv | Söderhjelm & konsortium |  ? |  HSS |
| Borgå Tippan II (Pohjantähti II, Freja, Jayne) | FIN-12 | 1952 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Wilenius & Friman |  ? |  ? |
| Experiment | FIN-14 | 1955 | Carl-Olof Granfelt | Wilenius Båtvarv | Mikko Nyréen & co. |  ? |  ? |
| Kisen (Benita, Nika) | FIN-15 | 1954 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Ingmar Nylund |  ? |  HSS |
| Inga-Lill XXXXI (Kan-Bei, Amore) | FIN-16 | 1955 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Gösta Kyntzell |  ? | Suomen merimuseo |
| Inga-Lill XXXXIII | FIN-18 | 1956 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Gösta Kyntzell |  ? |  ? |
| Inga-Lill XXXXIV (Baloo) | FIN-20 | 1959 | Gösta Kyntzell | Wilenius Båtvarv | Gösta Kyntzell | Patrik Cederberg |  ? |
Aiheesta muualla

Kansainvälinen 5.5-luokan liitto (englanniksi)
Suomen 5.5m-yhdistys[vanhentunut linkki]
Maailman 5.5m-veneiden tietokanta
Suomen 5.5m-veneiden tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
5.5m-veneen Kisen historiaa ja kuvaus korjaustöistä
Jorma Rautapään kuvia 5.5 m -luokan veneistä
Purjehdus olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024


Nykyiset olympialuokat (2024)


470 • 49er • ILCA 6 • ILCA 7 • Nacra 17 • purjelauta  (IQFoil) • leijalauta (Formula Kite)


Entisiä olympialuokkia


5.5m • 6mR • 6.5m • 7mR • 8mR • 8.5m • 9mR • 10mR • 12mR • 12′ kevytvene • 12 m2 Sharpie • 15mR • 18′ kevytvene • E-jolla • Elliott 6m • Finnjolla • Firefly • Flying Dutchman • Louhi • O-jolla • Ranskan kansallinen monotyyppi • Saaristoristeilijä • Snowbird • Soling • Star • Swallow • Tempest • Ton class (1⁄2 Ton, 1⁄2–1 Ton, 1–2 Ton, 2–3 Ton, 3–10 Ton, 10–20 Ton, Open) • Tornado • Yngling
purjelauta: Division II • Lechner A-390 • Mistral • RS:X • Windglider
U-Prince

| U-Prince |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  75 min
Pääosissa:   Puttichai Kasetsin  Esther Supreeleela  Vorakorn Sirisorn  Sutatta Udomsilp  Nontanun Anchuleepradit  Nachjaree Horvejkul  Chatchawit Techarukpong  Charada Imraporn  Isariya Patharamanop  Focus Jeerakul  Jirakit Thawornwong  Zuvapit Traipornworakit  Nawat Phumphothingam  Sananthachat Thanapatpisal  Chonlathorn Kongyingyong  Jannine Weigel  Vachiravit Paisarnkulwong  Lapisara Intarasut  Kunchanuj Kengkarnka  Note Panayanggool  Thanat Lowkhunsombat  Lapassalan Jiravechsoontornkul  Chutavuth Pattarakampol  Worranit Thawornwong 
Alkuperämaa:   Thaimaa
Alkuperäiskieli:  thai
Verkko:   GMM 25
Esitetty:  22. toukokuuta 2016 – 2. heinäkuuta 2017
Tuotantokausia:  12
Jaksoja:  54
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
U-Prince on televisioyhtiö GMM 25:n esittämä thaimaalainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Puttichai Kasetsin, Esther Supreeleela, Vorakorn Sirisorn, Sutatta Udomsilp, Nontanun Anchuleepradit, Nachjaree Horvejkul, Chatchawit Techarukpong, Charada Imraporn, Isariya Patharamanop, Focus Jeerakul, Jirakit Thawornwong, Zuvapit Traipornworakitm, Nawat Phumphothingam, Sananthachat Thanapatpisal, Chonlathorn Kongyingyong, Jannine Weigel, Vachiravit Paisarnkulwong, Lapisara Intarasut, Kunchanuj Kengkarnka, Note Panayanggool, Thanat Lowkhunsombat, Lapassalan Jiravechsoontornkul, Chutavuth Pattarakampol ja Worranit Thawornwong.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
TV-ohjelma Kettunen

| TV-ohjelma Kettunen |
| --- | --- |
Tyyli:  satiiri
Pääosissa:  Markus Kajo
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  1988 – 1992
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Hannu Lumivuori
Käsikirjoittaja(t):  Markus Kajo
Kuvaaja(t):  Rauno Pulli
Tuotantoyhtiö(t):  TV2 Puheviihde
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Montreux’n Kultainen ruusu 1992
Aiheesta muualla
IMDb 
TV-ohjelma Kettunen on suomalainen vuosina 1988–1992 valmistunut satiiriviihdesarja. Sarjan tuotti Yleisradio ja sitä esitettiin Yle TV2 -kanavalla. Sarjan pääosassa on toimittaja-kirjailija Markus Kajo. Ennen televisiosarjaa Kajo piti radiossa Kettunen-nimistä radio-ohjelmaa.
Kajon esittämä salahauskan ammattiruikuttaja Kettusen hahmo on absurdia komediaa, jonka juuret ovat itäsuomalaisessa huumorissa.
Sarjaan liittyen julkaistiin pakinakirjoja, joista viimeisin Kettusen kannettava julkaistiin lokakuussa 2008. Kirjoissa ihmetellään ”vinksallaan olevaa maailmaa” ja ”ihmisten arkisia sattumuksia”.
Kettunen edusti Suomea vuonna 1992 Montreux’n Kultainen ruusu -kilpailussa erikoisohjelmalla ''Kettunen Special: The Miserables – poloparat''.
Kirjat

Kettusen kirja (1989)
Kettusen toinen tuleminen (1991)
Kettusen kirja (1992) – äänikirja
Kettusen päästöt eli Toisinajattelijan satuja (1993) – äänikirja
Kettusen kolmas (1995)
Kettusen kootut (1996)
Kettusen paluu: Ihmisen käsikirja (2003)
Kettusen kannettava (2008)
Kettusen kuudes aisti (2013)
Tandem-kentauri eli Kettusen jo mones kirja. (2018)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Kettunen: Poloparat
Ylen Elävä arkisto: Tietoisku vm. 1990: Tv-lupa (Kettunen)
Alkaloidit

Kofeiini
Alkaloidit eli kasviemäkset ovat kasveissa esiintyviä typpipitoisia, emäksisiä, elimistön toimintoihin yleensä merkittävästi vaikuttavia orgaanisia yhdisteitä. Alkaloidit ovat usein kitkerän makuisia. Alkaloideissa on perusrakenteessa typpeä sisältävä heterosyklinen rengas.lähde?
Noin 20 % kasvilajeista sisältää vähintään yhtä alkaloideihin kuuluvaa ainetta. Kasvin kannalta alkaloidin tarkoitus on yleensä toimia tuholaistorjunta-aineena. Koska alkaloidit vaikuttavat usein voimakkaasti kehon toimintoihin, käytetään niitä paitsi luontaislääkinnässä, myös laajasti varsinaisen lääketieteen piirissä.
Vaikka useimmat alkaloidit ovat myrkyllisiä, joitakin käytetään kivun lievityksessä, nukutuksessa tai päihteenä. Joitakin tunnetuimpia alkaloideja ovat mm. morfiini, kokaiini, kofeiini, kiniini ja nikotiini.lähde?
Alkaloidiluokitukset (puutteellinen)

Pyridiinit: piperiini, koniini, trigonelliini, pilokarpiini, nikotiini, sparteiini
Tropaanit: atropiini, kokaiini, ekgoniini, pelletieriini
Kinoliinit: kiniini, strykniini, brusiini, veratriini
Isokinoliinit: oopiumialkaloidit (morfiini, kodeiini, tebaiini, papaveriini, noskapiini [aik. narkotiini], hydrastiini, berberiini)
Fenetyyliamiinit: meskaliini, efedriini
Indolit:
Tryptamiinit: DMT, NMT, psilosybiini, serotoniini
Ergoliinit: ergotalkaloidit (ergiini, ergotamiini, lysergihappo, ym.)
Beetakarboliinit: harmiini, johimbiini, reserpiini, emetiini
Puriinit:
Ksantiinit: kofeiini, teobromiini, teofylliini
Terpenoidit:
Akoniitti-alkaloidit: akonitiini
Steroidit: solaniini
Betaiinit (kvaternääriset ammoniumyhdisteet): muskariini, koliini, neuriini
Kolkisiini
Expect No Mercy

| Expect No Mercy Nazareth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: marraskuu 1977
 Tuottaja(t): Manny Charlton
 Tyylilaji: heavy rock
 Kesto: 35.51
 Levy-yhtiö: Mountain Records  Vertigo Records  A&M Records 
Listasijoitukset
  82.
Nazarethin muut julkaisut
| Play 'N the Game 1976 | Expect No Mercy 1977 | No Mean City 1979 |
Expect No Mercy on hard rock-yhtye Nazarethin studioalbumi vuodelta 1977. Parin kevyemmän albumin jälkeen yhtye palasi tällä albumilla raskaampaan rockiin. Yhtyeen amerikkalainen levy-yhtiö A&M Records ei ollut tyytyväinen ensimmäiseen levytettyyn versioon ja vaati yhtyettä nauhoittamaan materiaalin uudelleen. Hylätty ensimmäinen versio löytyy Salvon vuoden 2010 remasteroidulta painokselta bonus-materiaalina. Albumin kansikuva on kuuluisan fantasiakuvittajan Frank Frazettan taideteos The Brain vuodelta 1967.
Kappaleet

Expect No Mercy - 3:26
Gone Dead Train (Nitzsche/Titelman) - 3:43
Shot Me Down - 3:29
Revenge Is Sweet - 3:04
Gimme What's Mine - 3:45
Kentuky Fried Blues - 3:07
New York Broken Toy - 3:37
Busted (Howard) - 3:40
Place In Your Heart (Charlton) - 3:01
All The Kings Horses (Charlton/McCafferty) - 4:23
kaikki kappaleet Agnew/Charlton/McCafferty/Sweet ellei toisin mainita
Kappaleet > Salvo Recordsin 2010 remasteroidun version bonuskappaleet

Kentucky Fried Blues (first version) - 3:17
Gone Dead Train (first version) - 3:24
Shot Me Down (first version) - 3:44
Greens - 2:53
Life Of A Dog - 4:16
New York Broken Toy (first version) - 3:49
Revenge Is Sweet (first version) - 3:07
Desolation Road - 3:09
Can't Keep A Good Man Down - 4:18
Moonlight Eyes - 2:48
Kappaleet > Eaglen 2002 30-vuotisjuhlapainoksen bonuskappaleet

Greens (b-puoli) (myös Castlen ja Snapperin painoksissa) - 2:50
Desolation Road (b-puoli) (myös Castlen ja Snapperin painoksissa) - 2:58
Gone Dead Train (editoitu versio) - 3:31
Expect No Mercy (vaihtoehtoinen versio) - 2:54
Place In Your Heart (vaihtoehtoinen editoitu versio) - 3:04
Kentuky Fried Blues (editoitu versio) - 2:49
Expect No Mercy (live) - 3:19
Muusikot

Dan McCafferty: laulu
Manny Charlton: kitara
Pete Agnew: basso, kitara
Darrell Sweet: rummut
Valokuvien vangit

| Valokuvien vangit> Shooting the Past |
| --- | --- |
 Dvd-tallenteen kansi
Kestoaika:  182 min
Pääosissa:  Timothy Spall Lindsay Duncan
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Esitetty:  1999 –
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Stephen Poliakoff
Käsikirjoittaja(t):  Stephen Poliakoff
Tuotantoyhtiö(t):  TalkBack Productions, BBC
Palkinnot
Voitetut:  Prix Italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Valokuvien vangit (Shooting the Past) on brittiläinen television minisarja, joka ensiesitettiin BBC Two -kanavalla vuonna 1999. Sarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Stephen Poliakoff, ja sen pääosissa, sulkemisuhan alle joutuvan vanhan valokuva-arkiston työntekijöinä esiintyvät Timothy Spall ja Lindsay Duncan. Royal Television Society valitsi sen vuoden parhaaksi draamasarjaksi, ja se sai myös Prix Italia -palkinnon.lähde? Helsingin Sanomissa Harto Hänninen nimesi sen vuoden lopun tv-katsauksessaan vuoden 2000 monista hyvistä sarjoista parhaiten mieleen jääneeksi.
Juoni

Lontoolainen, valtavaa historiallista valokuvakokoelmaa hallinnoiva Fallon Photo Library joutuu sulkemisuhan alle, kun amerikkalainen yhtiö ostaa sen rakennuksen muuttaakseen sen bisneskouluksi. Tästä on informoitu yhtä arkiston työntekijää, Oswaldia (Spall), mutta tämä ei ole uskaltanut kertoa asiasta kollegoilleen. Amerikkalaiset saapuvat paikalle ja huomaavat, ettei rakennusta olekaan tyhjennetty sopimuksen mukaisesti. Yhtiön pääjohtaja Christopher Anderson (Cunningham) vaatii, että kuvat on tuhottava, ellei niitä pian saada myydyksi jonnekin. Arkiston työntekijät ovat taas sitä mieltä, että kokoelma pitäisi säilyttää kokonaisuutena. He yrittävät myydä kokoelmaa suurelle mainostoimistolle, joka kuitenkin perääntyy kuultuaan, että valtaosa kuvista on mustavalkoisia. Arkiston työntekijät alkavat vakuutella Andersonille kokoelman merkitystä kertomalla hänelle tarinoita eri kuvien takana. Lopulta he löytävät kuvan Andersonin isoäidistä ja kertovat hänelle asioita, joita hän ei tiennyt suvustaan. Lopulta Anderson löytää amerikkalaisen kuvatoimiston, joka suostuu ostamaan koko kymmenen miljoonan valokuvan kokoelman.
Tuotanto

Sarjassa näytetyt kuvat ovat peräisin Britannian suurimmasta kuva-arkistosta, Hulton-kokoelmasta, joka pohjautuu vuosina 1938–1957 ilmestyneen Picture Post -aikakauslehden kuva-aineistoon. Sarjan tarina ennakoi todellisuutta sikäli, että vuonna 2008 Hulton-kokoelman osti maailman suurin kuvatoimisto, yhdysvaltalainen Getty Images.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lindsay Duncan  | … |  Marilyn Truman    |
|  Timothy Spall  | … |  Oswald Bates   |
|  Liam Cunningham  | … |  Christopher Anderson   |
|  Billie Whitelaw  | … |  Veronica   |
|  Emilia Fox  | … |  Spig   |
|  Blake Ritson  | … |  Nick   |
|  Arj Barker  | … |  Garnett   |
|  Andy Serkis  | … |  Styeman    |
Käännös suomeksi
Kill la Kill

| Kill la Kill |
| --- | --- |

キルラキル   (Kiru Ra Kiru)
Genre: Toiminta, draamakomedia, taikatytöt 
TV-anime
Ohjaaja: Hiroyuki Imaishi
Studio: Trigger
Lähetyskanavat: MBS, TBS, CBC, BS-TBS
Alkuperäinen lähetyskierros: 3. lokakuuta 2013 – 27. maaliskuuta 2014
Jaksojen määrä: 24+1 
Manga
Tekijä: Ryō Akizuki
Julkaisija: Kadokawa Shoten
Sarjajulkaisulehti: Young Ace
Ensimmäinen painatus: 4. lokakuuta 2013 – 4. helmikuuta 2015
Kirjojen lukumäärä: 3 
Kill la Kill (キルラキル, Kiru Ra Kiru) on Triggerin tuottama animesarja vuodelta 2013. Sen on käsikirjoittanut Kazuki Nakashima ja ohjannut Hiroyuki Imaishi, jotka molemmat tunnetaan Tengen Toppa Gurren Lagannin tekijöinä. Animesta on tehty myös mangaversio Ryō Akizukin kuvittamana. 3. syyskuuta 2014 julkaistiin OVA-jakso yhdeksännen Blu-ray-levyn kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (japaniksi)
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Petsamo (Lahti)

Petsamo on yksi Lahden läntisistä asuinalueista. Se kuuluu Pirttiharjun kaupunginosaan. Alueen rakentaminen aloitettiin 1945. Nimi vakiintui jo 1940-luvun lopulla, koska alueelle muutti paljon Petsamosta kotoisin olevia.
Kaukotaittoisuus

| Kaukotaittoisuus |
| --- | --- |
 Ylhäällä kuva valon taittumisesta kaukotaitteisessa silmässä ja alhaalla kuva kaukotaitteisuuden korjaavan linssin läpi kulkevasta valosta.
Luokitus
ICD-10:  H52.0
ICD-9:  367.0
MedlinePlus:  001020
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Kaukotaittoisuus eli kaukonäköisyys eli hyperopia on taittovika, jossa silmämunaan tuleva kuva taittuu verkkokalvon taakse eikä verkkokalvolle, kuten terveessä silmässä. Kaukotaitteisuudesta kärsivät näkevät lähelle huonosti mutta kauas hyvin. Tällöin silmämuna on hieman litistynyt, eli mykiön ja verkkokalvon välimatka on liian pieni. Taipumus kaukonäköisyyteen  on usein geneettinen erityisesti merkittävästä kaukotaittoisuudesta kärsivillä. Lähinäkö heikkenee myös ikääntymisen myötä 40-45-vuoden iästä alkaen, ja tästä ilmiöstä käytetään nimitystä ikänäkö.
Kaukotaittoisuutta voidaan korjata kuperilla linsseillä eli käyttämällä pluslaseja, piilolinssien avulla tai kaukonäköleikkauksella. Oikea menetelmä riippuu silmän rakenteesta, taittovian suuruudesta ja omista mieltymyksistä.