stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ernestine Schumann-Heink

Ernestine Schumann-Heink
Ernestine Schumann-Heink (alun perin Tini Rössler; 15. kesäkuuta 1861 Libeň, Böömi – 17. marraskuuta 1936 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli itävaltalainen ooppera- ja liedlaulaja, joka oli äänialaltaan kontra-altto. Hän oli yksi keskeisistä Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoiden roolien tulkitsijoista ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä.
Schumann-Heink teki ensimmäisen ammattimaisen esiintymisensä laulamalla Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian esityksessä Grazissa sopraano Maria Wiltin kanssa vuonna 1877. Oopperadebyyttinsä hän teki Dresdenissä Saksassa vuonna 1878 Azucenan roolissa Giuseppe Verdin oopperassa Trubaduuri. Hän lauloi Wagnerin oopperoiden esityksissä Bayreuthin musiikkijuhlilla vuosina 1896–1906 ja loi Klytemnestran roolin Richard Straussin Elektrassa vuonna 1909. Vuosina 1899–1904 Schumann-Heink lauloi Metropolitan-oopperassa New Yorkissa. Hänen laajinta huomiota saanut roolinsa oli Erda Wagnerin Siegfriedissä. Hänen roolejaan Wagnerin ja Richard Straussin tuotantojen ulkopuolella olivat muiden muassa Carmen (Georges Bizet: Carmen), Fidès (Giacomo Meyerbeer: Le prophète) ja Orlovsky (Johann Strauss: Lepakko). Schumann-Heink tunnettiin myös merkittävänä yksinlaulujen tulkitsijana, joka piti usein resitaaleja.
Schumann-Heink otti miestensä Ernest Heinkin ja Paul Schumannin sukunimet. Hän tuli elämänsä jälkimmäisellä puoliskolla tunnetuksi radiolähetyksistä Yhdysvalloissa, ja hän esiintyi vuonna 1935 elokuvassa Here's to Romance. Schumann-Heink on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Yksi hänen lapsistaan oli näyttelijä Ferdinand Schumann-Heink.
Ernesto Canto

| Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Meksiko> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 20 km kävely |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | 20 km kävely |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Indianapolis 1987 | 5 000 m kävely |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Caracas 1983 | 20 km kävely |  |
Ernesto Canto Gudiño (18. lokakuuta 1959 México – 20. marraskuuta 2020) oli meksikolainen kävelijä, joka käveli sekä 20 että 50 kilometrin matkoja.
Canto voitti 20 kilometrin kilpailun kävelyn maailmancupissa 1981. Hän voitti Helsingin maailmanmestaruuskilpailuissa 1983 kultaa 20 kilometrin kävelyssä 10 sekunnin erolla kakkoseen ajalla 1.20.49. Hän voitti samana vuonna 20 kilometrillä kultaa Caracasin Pan-Amerikan kisoissa ajalla 1.28.12 ja sijoittui toiseksi maailmancupissa. Vuotta myöhemmin, Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän voitti kultaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.23,13. 11. elokuuta, 8 päivää olympiavoiton jälkeen Canto sijoittui kymmenenneksi 50 kilometrin kävelyssä.
Canto saavutti Indianapolisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1997 pronssia 5 000 metrin kävelyssä ajalla 18.38,71. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hänet hylättiin 20 kilometrillä. Sama toistui vuotta myöhemmin Soulin olympialaisissa 1988. Kävelyn maailmancupissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1991. Hän osallistui vielä vuonna 1992 Barcelonan olympialaisiin, missä hänen sijoituksensa oli 29:s. Hän lopetti uransa pian kisojen jälkeen.
Canto menehtyi haima- ja maksasyöpään 61-vuotiaana marraskuussa 2020.
Edvin Sederholm

Klas Anton Edvin Sederholm (31. joulukuuta 1873 Helsinki – 1951) oli suomalainen tilintarkastaja.
Edvin Sederholmin vanhemmat olivat kirjakauppias, kustantaja ja kirjapainon omistaja Claes Theodor Sederholm ja Maria Sofia Christina Blomqvist. Hän kävi kuusi luokkaa ruotsalaista normaalilyseota ja suoritti 1893 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun kurssin. Hän matkusti koulunkäynnin päätettyään Yhdysvaltoihin ja asui Chicagossa 1893–1895. Suomeen palattuaan hän oli 1897 kauppalaskennon ja englannin kielen opettajana Porin kauppakoulussa ja sitten konttoristina Tampereen Verkatehdas Oy:ssä vuoteen 1898 saakka. Hän oli prokuristina Finlayson & Co:n palveluksessa 1898–1900, John Dahlberg & C:o Oy:n konttoripäällikkönä 1900–1903 ja vuodesta 1903 Hämekoski Oy:n isännöitsijänä Ruskealassa. Sederholm oli sen jälkeen jonkin aikaa ulkomailla ja palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1905 Tampereella Suomen Luotonantajain Yhdistyksen ja oli johtajana vuoteen 1912 saakka järjestäen tänä aikana luottotietotoiminnan Suomessa. Sederholm teki opintomatkoja Leipzigiin ja Lontooseen 1899 ja Berliiniin, Lontooseen ja Yhdysvaltoihin 1905. Hän opiskeli Berliinin kauppakorkeakoulussa 1914. Vuonna 1912 Sederholm siirtyi kirjanpidon opettajaksi Ruotsalaiseen kauppakorkeakouluun ja hän hoiti tätä tehtävää muutamia välivuosia lukuunottamatta vuoteen 1922 saakka. Vuosina 1919–1921 Sederholm oli Agros Oy:n osastopäällikkönä ja johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1926 Sederholm oli mukana perustamassa Widenius, Sederholm & Someri tilintarkastustoimistoa (nykyinen KPMG) Juho Somerin ja K. A. Wideniuksen kanssa ja oli sitten toimiston osakkaana.
Tampereella asuessaan Sederholm järjesti yhden Suomen ensimmäisistä osuuskaupoista Finlayson & Kumpp. Työväen Osuuskaupan ulkomaisten esikuvien mukaan. Sederholm oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1905–1912 siellä asuessaan. Sederholm oli useiden yhtiöiden johtokuntien tai hallintoneuvostejen jäsenenä tai tilintarkastajana. Sederholm oli mukana perustamassa Suomen Tilintarkastajayhdistystä ja oli yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Hän otti osaa moniin kansainvälisiin tilintarkastajain kongresseihin ja avusti kirjoituksillaan liiketeknillisiä aikakauslehtiä Suomessa ja Skandinavian maissa.
Edvin Sederholm oli naimisissa vuodesta 1901 Gerda Mathilda Brotheruksen (s. 1881) kanssa, jonka isä oli professori Viktor Ferdinand Brotherus. Sederholmin veli oli professori ja geologi Jakob Johannes Sederholm. Vuonna 1951 kuollut Edvin Sederholm on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Julkaisuja

Syftet med lagbestämningar angående bokföringsskyldighet. 1916
Frihetskrigets skörd inom Högre svenska handelsläroverkets krets av lärare och elever; tekijät G. L. Zetterman ja Edvin Sederholm. 1918
Eric Koston

Eric Koston
Eric Koston (s. 29. huhtikuuta 1975, Bangkok, Thaimaa) on yhdysvaltalainen, alkujaan thaimaalainen ammattirullalautailija. Koston on ollut ammattilainen vuodesta 1991. Eric Koston on kehittänyt joitain temppuja, kuten Fandanglen. Koston toi myös tunnetuksi jo aiemmin keksittyä K-Grindiä, nykyisin Krookedina tai Crookedina tunnettua temppua. Hän oli pelattavana hahmona EA:n Skate 2:ssa ja Skate 3:ssa sekä Tony Hawk pelisarjan monissa peleissä.[lähde? ]
Kilpailusijoituksia

1. 2007 Tampa Pro
1. 2003 X Games: street
1. 2003 X Games: Global Championship
1. 2003 Gravity Games
1. 2002 X Games: street
1. 2002 Gravity Games: street
1. 2002 Tampa Pro
1. 2002 X Games: street
1. 2001 Gravity Games: street
1. 2001 Slam City Jam: street
1. 2000 Gravity Games: street
1. 1996 Tampa Pro
1. 1995 PSL: woodfest
Eurymedon

Eurymedon (m.kreik. Εὐρυμέδων, Eurymedōn) voi viitata seuraaviin:
Eurymedon, useita hahmoja kreikkalaisessa mytologiassa
Eurymedon (k. 413 eaa.), ateenalainen sotapäällikkö
Köprüçay, antiikin Eurymedon, joki Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eurymedon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Danielle Dax

| Danielle Dax |
| --- | --- |
 Danielle Dax vuonna 1990.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Danielle Gardner
Syntynyt: 23. syyskuuta 1958 (ikä 66) Southend-on-Sea, Englanti
Muusikko
Aktiivisena:  1979–1995
Tyylilajit:  post-punk  rock  avantgarde kokeellinen musiikki
Soittimet:  laulu, saksofoni, huilu, piano, honky-tonk piano, rummut, kitara, basso, koskettimet, syntetisaattori, TR808, TV, pullot, sitar, kalimba
Yhtyeet:  Lemon Kitterns Danielle Dax
Levy-yhtiöt:  Awesome Records Sire Records Biter of Thorpe
Aiheesta muualla
www.danielledax.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Danielle Gardner (s. 23. syyskuuta 1958, Southend-on-Sea, Essex), tunnetumpi taiteilijanimellään Danielle Dax on goottia, post-punkkia ja kokeellista tyylisuuntaa edustava artisti, jonka ura alkoi 70-luvun lopulla ja jatkui 90-luvun puoliväliin saakka. Dax on multi-instrumentalisti, ja tyypillisesti hänen vokalisaationsa vaihtelee yhden kappaleen aikana: välillä ääni on matala, sitten korkea ja värisevä – tai jotain siltä väliltä. Musiikkiuran lisäksi Dax on suunnitellut muun muassa levynkansia, sisustuksia ja puutarhoja. Daniellen visuaalisen ilmeen, hätkähdyttävänkin ulkonäön, esiintymisen ja musiikin voidaan katsoa olleen aikaansa edellä, eikä hän koskaan saavuttanut valtavirran suosiota.
Ennen soolouraa

Danielle oli jo varhain kiinnostunut taiteista. Teinivuosinaan hän maalasi ja näytteli. Hän teki myös lyhyesti mallintöitä, ja hänet valittiin vuonna 1976 "Miss Evening Echo" -kilpailun voittajaksi. Hänen musiikillinen uransa käynnistyi vuonna 1979, kun hän liittyi kosketinsoittajaksi bändiin nimeltä Amy Turtle & the Crossroads. Ryhmä esiintyi vain kerran ja hajosi sitten, mutta esiintyminen kiinnitti Karl Blaken huomion. Blake perusti avantgardistisen post-punk-bändin nimeltä Lemon Kittens vuonna 1977 yhdessä Gary Thatcherin kanssa, ja yhtyeen muu jäsenistö vaihtui tiheään. Blake pyysi Daxia ensin suunnittelemaan Lemon Kittensin EP:n kannen, mutta hyvin pian Dax oli jo yksi yhtyeen jäsenistä. Dax ja Blake eivät kumpikaan itse asiassa soittaneet keikoilla mitään, mutta he hätkähdyttivät yleisöä muun muassa esiintymällä vain pelkkään vartalomaaliin verhoutuneina. Lemon Kittens sai aikaan kaksi kokeellista levyä, We Buy a Hammer for Daddy sekä The Big Dentist.
Sooloura > Pop-Eyes 1983 ja Jesus Egg That Wept 1984

Danielle Daxin ensimmäinen oma levy Pop-Eyes ilmestyi 1983. Levy antoi vahvan näytön Daniellen kyvykkyydestä, luovuudesta ja lahjoista: Dax kirjoitti laulut, soitti kaikkia instrumentteja, tuotti, miksasi ja suunnitteli jopa levynsä kannet. Kansitaide kuitenkin osoittautui joillekin musiikkialan edustajille liian shokeeraavaksi, ja niin se korvattiin: Holly Warburton vastasi uusista levynkansista. Kauppiaat eivät pitäneet Daniellen kannesta, jossa kuvakollaasit muodostavat kamanlannäköiset kasvot.
Dax levytti esikoisalbuminsa omassa kotistudiossaan nimeltä "Fortress Dax". Daxilla ei ollut tiedossa yhtään naispuolista artistia, joka olisi levyttänyt kokonaisen albumin täysin itse. Tee-se-itse-asenne juontui Daxin suuresta tarpeesta saada tilanteeseen muutos ja tuoda musiikkialalle sekä itsenäisyyttä että lisää naiskeskeisyyttä. Levyllä olevasta ”Bed Caves” -kappaleesta Dax kertoo runsaasti teknisiä yksityiskohtia ja toteaa perään, että hän kuunteli tuohon aikaan paljon krautrockia – se heijastui kappaleen toistavaan rumpukuvioon. Vokalisaatioon Danielle sai innoitteen jonkun radiokanavan ohjelmasta London Sounds Eastern. Ohjelmassa soitettiin erikoinen versio Cliff Richardin kappaleesta ”We Don't Talk Anymore”. Version musiikkiraita vastaa alkuperäistä, mutta sen päälle on vedetty raita, jolla nainen laula kimeällä äänellä joko hindiksi tai urduksi. Kontrasti kolahti ja näytti Daniellelle häivyttää musiikin tyylillistä ja jopa historiallista taustaa.
Vuonna 1984 julkaistiin Daniellen toinen levy Jesus Egg That Wept. Levy osoitti Daxin kehittyneen sekä musiikillisesti että teknisesti. Levyltä tulee ilmi hänelle myöhemminkin tyypillinen tapa ottaa käsittelyyn jotain tuttua ja kehittää siitä jotakin tyystin erilaista, mutta silti säilyttää jotakin tunnistettavaa. Vaikka Danielle soittaakin useita soittimia ja joissakin kappaleissa jopa kaikki soittimet, levyllä soittaa myös Daxin myöhemmiltä levyiltä tuttu yhteistyökumppani David Knight. Kappaleella ”Ostrich” (suom. Strutsi) kitarasoolon soittaa Lemon Kittensistä tuttu Karl Blake. Levyn aloitusraitaa ”Evil Honky-Stomp” oli radiosoitossa myös Suomessa. Levyn kannen teki jälleen Holly Warburton.
Danielle Dax esitti samana vuonna Neil Jordanin ohjaamassa kauhu-/fantasiaelokuvassa Sudet tulevat roolihahmoa "Wolfgirl".
Sooloura > Inky Bloaters 1987 ja Dark Adapted Eye 1988

Inky Bloaters -levy ilmestyi 1987 – jälleen Daxin omalla Awesome Records levymerkillä. Levyllä on nimikappaleen lisäksi muitakin Dax-klassikkoja, kuten ”Big Hollow Man”, ”Brimstone in a Barren Land” ja ”Fizzing Human Bomb”. Musiikillisesti Dax jatkoi yhteistyötään sävellyspuolella David Knightin kanssa, ja hänen ja Daniellen lisäksi osan instrumenteista soittaa Ian Sturgess. Kansikuva oli taas Holly Warburtonin käsialaa. Vain osassa levyjulkaisuista on kappale ”Yummer Yummer Man”, joka on yksi Daxin tunnetuimpia kappaleita. Laulu on mukana esimerkiksi muutamilla japanilaisen Vap-levy-yhtiön julkaisuilla, mutta ei Pohjoismaissa julkaistulla versiolla.
Dax siirtyi Sire Records -levymerkille vuonna 1988. Aluksi julkaistiin kokoelmalevy Dark Adapted Eye, jolla oli aiemmilla levyillä julkaistua materiaalia, muun muassa lähes jokainen Inky Bloaters -levyn kappale. Sillä oli myös kappaleita 1987 ilmestyneeltä The Chemical Wedding -julkaisulta, jolla taas oli aiemmin singleinä ilmestyneitä levytyksiä, kuten ”Cat-House” ja ”Whistling for His Love”. Levykannessa luotettiin edelleen Warburtonin kuvitukseen. Sanoitukset ovat Daxin käsialaa, sävellykset taas Daxin ja David Knightin yhteistyötä. Dax ja Knight soittavat lukuisia eri instrumentteja, Pete Farrugia soittaa kitaroita ja bassoa.
Daxin ”Cat-House” -kappaletta on keikoillaan esittänyt esimerkiksi The Damned, ja version siitä on levyttänyt myös Kata Kärkkäinen Your Love -levyllään. Dark Adapted Eye -levyllä oli myös aiemmin julkaisematon kappale ”White Knuckle Ride” ja lisäksi Inky Bloatersin Suomi-versiolta puuttunut ”Yummer Yummer Man”. Suomessa ilmestyneellä Dark Adapted Eyen LP-versiolla ei kuitenkaan ollut kuin 12 kappaletta, kun taas UK-painoksessa on 19 laulua. Enemmän lauluja sisältävässä painoksessa on ”Cat-House”-kappaleen lisäksi toinen laulu, jonka nimi on ”House-Cat”. Kappaleet ovat tyylillisestikin aivan toistensa peilikuvia.
Sooloura > Blast the Human Flower 1990 ja uran päättyminen

Sire julkaisi 1990 Danielle Daxin seuraavan uuden levyn Blast The Human Flower. Levy meni Daxin tuotannossa ehkä eniten popin suuntaan, vaikka usea singlejulkaisu jo sitä ennenkin lähestyi enemmän valtavirtaa. Osa Daxin kannattajista suhtautui tähän negatiivisesti. Levyllä julkaistiin ensimmäinen kappale, joka ei ollut Danielle tai Daniellen ja David Knighting säveltämä: versio The Beatles -yhtyeen laulusta ”Tomorrow Never Knows”. Dax luo laulusta version, joka seisoo omilla jaloillaan, mutta ei hylkää alkuperäistä. Salon-lehti otti Daxin version mukaan, kun se julkaisi listan 30 uskomattomasta Beatles-coverista, jotka jokaisen tulisi kuulla. Daxista käytettiin myös nimitystä goth pop art genius – hätkähdyttävä artisti jo kauan ennen kuin Lady Gagan lihapuvusta oli kuultukaan.
Levyn tuotti Stephen Street lähes kokonaan, paitsi kappaleet ”Bayou” ja ”Daisy” Street tuotti Daxin kanssa. Levyllä soittavat Daniellen ja David Knightin lisäksi tuottaja Street, Karl Blake ja Peter Farrugia. Lisäksi viulua soittivat David Cross (mm. King Crimson) ja Anna Palm. Levyn kansitaide oli tällä kertaa Simon Fowlerin eikä Holly Warburtonin tuotantoa.
Vaikka Inky Bloaters -levy oli saavuttanut menestystä indie-listoilla, ei Blast The Human Flower kuitenkaan ilmeisesti ollut sellainen menestys, kuin Sire oli toivonut. Siren ja Daxin tiet lähtivät eri suuntiin. Tämän jälkeen Daxilta ilmestyi omalla Biter of Thorpe -levymerkillä vuonna 1995 levy Timber Tongue EP ja uran kattava kokoelma Comatose Non-Reaction (The Thwarted Pop Career of Danielle Dax. Dax ei tämän jälkeen enää julkaissut levyjä. Blast the Human Flower sai kyllä hyvän vastaanoton muun muassa NME:ltä, mutta sitten taas BBC Radio One ei muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta soittanut levyä, koska ilmeisesti ei oikein tiedetty miten monipuoliseen ja kategorioihin sopimattomaan levyyn tulisi oikeastaan suhtautua. Dax itse sanoi haastattelussa, että jos ei pääse Radio Onella soittoon, on vaikea lyödä läpi.
Ian Phillips toteaa arvostelussaan (Discogs) levystä ja Daxista: "Ei ole mitenkään liioiteltua julistaa tätä levyä unhoon jääneeksi mestariteokseksi. Levy on rohkea, röyhkeä, seikkailuhenkinen, kekseliäs ja tajunnanräjäyttävä. Danielle Dax voi olla tunnustusta vaille jäänyt sankari, mutta hänen työnsä pysyy innovatiivisena. Dax ansaitsee tulla tunnustetuksi yhtenä rock-musiikin suurista naisista.
Sooloura > Musiikkiuran jälkeen

Vuodesta 1996 lähtien Danielle Dax on tehnyt muun muassa sisustussuunnittelua. Hän on esiintynyt esimerkiksi BBC:n sisustusohjelmassa Homefront. Lisäksi Dax suunnittelee puutarhoja.
Sanoitukset

Monissa Daxin sanoituksissa käsitellään uskontoa, etenkin organisoitua uskontoa, tekopyhyyttä, hurskastelua ja uskonnollista kiihkoilua; esimerkkeinä muun muassa ”Big Hollow Man” ja ”Jehovas Precious Stone”. Hurskastelu ja tekopyhyys yhdistyvät orjuuttamiseen kappaleessa ”Evil Honky-Stomp” (Jesus Egg That Wept, 1984). Täysilaidallisen saa myös asehulluus kappaleessa ”The Id Parade”. Sosiaalista kommentaaria sisältyy Blast the Human Flower -levyn kappaleeseen ”The Living and Their Stillborn”, joka käsittelee asunnottomuutta ja köyhyyttä. Haastattelussa Dax on kertonut, että tietää kyllä mitä köyhyys on: Viisi vuotta kului niin, ettei hänellä juuri ollut varaa mihinkään, ja myös hänen terveytensä horjui, koska asuinolot olivat niin huonot. Inky Bloaters -levyllä kappaleen ”Bad Miss 'M'” viittaa Margaret Thatcheriin. Kaikkien kappaleiden sanoma ei suinkaan ole synkkä; Daxin tuotantoon mahtuu myös kauniita näkymiä, rakkautta ja tunnetta: Where the Flies Are -singleltä ”When I Was Young”, White Knuckle Ride -singleltä ”Whistling for His Love” tai Blast the Human Flowerin ”Big Blue '82”. Kaksi ensin mainittua ovat mukana myös Dark Adapted Eye -kokoelmalla. ”Whistling for His Love” kertoo rakkaudesta, mutta siitä huolimatta siinä on kylmät väreet nostavaa synkkyyttä.
Julkaisut > Albumit

Pop-Eyes (1983, Awesome)
Jesus Egg That Wept (1984, Awesome)
Inky Bloaters (1987, Awesome)
The Chemical Wedding (1987, Awesome)
Blast The Human Flower (1990, Sire)
Timber Tongue EP (1995, Biter of Thorpe)
Julkaisut > Kokoelmat

Dark Adapted Eye (1988, Sire)
Comatose Non-Reaction; the thwarted pop career of Danielle Dax (1995, Biter Of Thorpe)
Aiheesta muualla

Danielle Dax Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Danielle Dax Myspace-sivustolla (englanniksi)
Cat-House-video YouTubessa, 3.2.2006 – (www.youtube.com) (englanniksi)
House-Cat-video YouTubessa, 10.12.2019 – (www.youtube.com) (englanniksi)
Dreams of Endless War

| Dreams of Endless War Norther |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sundi Coop, Savonlinna
 Julkaistu: 2002
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 43.28
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 17.
Northerin muut julkaisut
|   | Dreams of Endless War 2002 | Mirror of Madness 2003 |
Dreams of Endless War on metalliyhtye Northerin vuonna 2002 julkaistu debyyttialbumi. Levy jakoi ilmestyessään mielipiteet erittäin vahvasti ja jotkut syyttivät Northeria Children of Bodomin kopioimisesta musiikin samankaltaisuuden vuoksi, mutta albumin musiikkia ja soittoa kuitenkin kehuttiin.
Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet

Darkest Time – 6.10
Last Breath – 5.01
Released – 4.08
Endless War – 6.49
Dream – 4.34
Victorious One – 5.44
Nothing Left – 4.22
The Last Night – 2.18
The Final Countdown – 4.22 (Europe -cover)
Youth Gone Wild – 3.02 (Skid Row -cover, Japanin bonusraita)
Kokoonpano

Petri Lindroos – laulu, kitara
Kristian Ranta – kitara
Tuomas Planman – kosketinsoittimet
Jukka Koskinen – basso
Toni Hallio – rummut
Muut tekijät:
Tuomo Valtonen – äänittäjä
Arvostelut

Metalliluola: 10-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Dreams of Endless War Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Dreams of Endless War Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Norther
| --- | --- |
Albumit:   Dreams of Endless War  Mirror of Madness  Death Unlimited  Till Death Unites Us  N  Circle Regenerated 
EP:t:   Solution 7  No Way Back 
DVD:t:  Spreading Death
Eskolin

Eskolin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Guido Eskolin (1912–1978), nuortenkirjailija
Rauli Eskolin, tuottaja ja lauluntekijä
Veikko Eskolin-Esk (1936–2001), kuvanveistäjä ja taidemaalari
Vuokko Eskolin-Nurmesniemi (o.s. Eskolin, s. 1930), tekstiilitaiteilija, keraamikko ja taiteen akateemikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Enrique Guaita

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. heinäkuuta 1910
Syntymäpaikka: Lucas González, Argentiina
Kuolinaika: 18. toukokuuta 1959 (48 vuotta)
Pelipaikka: Hyökkääjä
Maajoukkue
| 1933, 1937 |  Argentiina | 2 | (0) |
| 1934–35 |  Italia | 10 | (5) |

Enrique Guaita tai Enrico Guaita (11. heinäkuuta 1910 Lucas González, Argentiina – 18. toukokuuta 1959) oli italias-argentiinalainen jalkapalloilija. Guaitan pelipaikka oli hyökkääjä. Hän saavutti urallaan jalkapallon maailmanmestaruuden vuonna 1934. Hän pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa yhteensä 5 ottelua tehden niissä yhden maalin. Guaita edusti urallaan sekä Argentiinan että Italian maajoukkuetta. Argentiinan maajoukkueessa hän pelasi kaksi ottelua tekemättä yhtään maalia. Italian maajoukkueessa hän teki viisi maalia kymmenessä ottelussa. Seurajoukkueurallaan hän edusti Estudiantesia, AS Romaa ja Racing Clubia.
Ernst Reuter

Ernst Reuter vuonna 1958 julkaistussa länsisaksalaisessa postimerkissä.
Patsas Berliinissä
Ernst Reuter (29. heinäkuuta 1889 Apenrade – 30. syyskuuta 1953 Länsi-Berliini) oli saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Länsi-Berliinin pormestarina kylmän sodan alkuvaiheessa vuosina 1948–1953.
Reuter liittyi Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SPD) vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Saksan armeijassa ja jäi 1916 venäläisten sotavangiksi. Venäjällä hän liittyi vallankumouksen jälkeen bolševikkeihin ja toimi vuonna 1918 komissaarina Volgan saksalaisten sosialistisessa neuvostotasavallassa. Reuter palasi Saksaan sodan jälkeen ja hänestä tuli Saksan kommunistisen puolueen Berliinin-sihteeri. Hän kuitenkin irtaantui kommunismista ja liittyi takaisin sosiaalidemokraatteihin vuonna 1922. Hänet valittiin 1926 Berliinin kaupunginvaltuustoon, 1931 Magdeburgin pormestariksi ja 1932 valtiopäiväedustajaksi.
Natsien valtaannousun yhteydessä Reuter pidätettiin ja hän lähti vuonna 1935 maanpakoon, aluksi Englantiin. Toisen maailmansodan aikana hän asui Turkissa ja toimi Ankaran yliopistossa julkisen hallinnon professorina. Sodan jälkeen Reuter palasi vuonna 1946 Berliiniin ja osallistui SPD:n uudelleenperustamiseen. Hänet valittiin vuonna 1947 koko Berliinin pormestariksi, mutta Neuvostoliitto ei hyväksynyt valintaa eikä Reuter astunut virkaan. Kun kaupunki jakautui seuraavana vuonna täydellisesti kahtia, hän ryhtyi kuitenkin toimimaan pormestarina Länsi-Berliinissä. Reuter toimi länsiberliiniläisten henkisenä johtajana Berliinin saarron aikana ja saavutti laajan arvovallan myös kaupungin ulkopuolella. Hän piti 9. syyskuuta 1948 valtiopäivätalon edustalla 300 000 ihmisen yleisön edessä kuuluisan puheen, jossa hän pyysi ulkomaailman apua Länsi-Berliinille sanoen ”Maailman kansat! Katsokaa tätä kaupunkia!”
Reuter kuoli virassa ollessaan vuonna 1953. Hänen mukaansa on nimetty Ernst-Reuter-Platz Berliinissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Reuter Wikimedia Commonsissa