stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
You’ll Never Walk Alone
Jalkapallohymni

Vuonna 1963 kappaleen levytti liverpoolilainen yhtye Gerry and the Pacemakers ja se nousi välittömästi Britannian singlelistan ykköseksi neljän viikon ajaksi. Liverpool FC:n kannattajat omivat kappaleen pian itselleen ja alkoivat laulaa sitä katsomossa ennen jokaisen pelin alkua. Se on myöhemmin levinnyt myös usean muun jalkapallojoukkueen kannattajien keskuuteen, sitä laulavat muun muassa skotlantilaisen Glasgow Celticin sekä useiden hollantilaisten ja saksalaisten joukkueiden fanit. Yleisesti ”You’ll Never Walk Alone” yhdistetään kuitenkin nimenomaan Liverpoolin kannattajiin.
Nykyään lause löytyy myös seuran tunnuksesta sekä kirjoitettuna yhden Anfieldin stadionille johtavan portin yläpuolelle. Se on nimetty seuran entisen managerin Bill Shanklyn mukaan ”Shankly Gateksi”. Shankly oli yksi ensimmäisistä henkilöistä, joka kuuli Gerry and the Pacemakersin levyttämän version ennen sen julkaisua.
Kappaleen levytettyjä versioita

Kappaleen ovat vuosien mittaan levyttäneet kymmenet artistit. Tunnetuimpia esittäjiä ovat Alicia Keys, Aretha Franklin, Barbra Streisand, Elvis Presley, Frank Sinatra, Johnny Cash, Kiri Te Kanawa, Louis Armstrong, Ray Charles, Gerry and the Pacemakers ja Pink Floyd.
Jalkapalloaiheisena sen ovat tehneet muun muassa saksalainen Die Toten Hosen sekä italialainen Los Fastidios. Liverpoolin joukkue puolestaan levytti kappaleen 1975. Vuonna 1985 ”You’ll Never Walk Alone” ilmestyi useiden brittiläisten julkisuuden henkilöiden esittämänä hyväntekeväisyyssinglenä, jolla kerättiin rahaa Bradfordin katsomopalon uhreille.
Hyväntekeväisyys

Jerry Lewis esitti kappaleen Yhdysvalloissa lihassurkastumaa potevien ihmisten hyväksi pidetyn vuosittaisen Telethon-hyväntekeväisyyskeräyksen lopuksi vuosina 1966–2010.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu

| Yleisurheilu  kesäolympialaisissa 2008 > Pikajuoksut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |   | Miehet |   | Naiset |
| 200 m |  | Miehet |  | Naiset |
| 400 m |  | Miehet |  | Naiset |
| 100 m aidat |  |  |  | Naiset |
| 110 m aidat |  | Miehet |  |  |
| 400 m aidat |  | Miehet |  | Naiset |
| 4×100 m viesti |  | Miehet |  | Naiset |
| 4×400 m viesti |  | Miehet |  | Naiset |
Kestävyyslajit
| 800 m |  | Miehet |  | Naiset |
| 1500 m |  | Miehet |  | Naiset |
| 5000 m |  | Miehet |  | Naiset |
| 10000 m |  | Miehet |  | Naiset |
| 3000 m esteet |  | Miehet |  | Naiset |
| Maraton |  | Miehet |  | Naiset |
| 20 km kävely |  | Miehet |  | Naiset |
| 50 km kävely |  | Miehet |  |  |
Hypyt ja heitot
| Pituushyppy |  | Miehet |  | Naiset |
| Kolmiloikka |  | Miehet |  | Naiset |
| Korkeushyppy |  | Miehet |  | Naiset |
| Seiväshyppy |  | Miehet |  | Naiset |
| Kuulantyöntö |  | Miehet |  | Naiset |
| Kiekonheitto |  | Miehet |  | Naiset |
| Keihäänheitto |  | Miehet |  | Naiset |
| Moukarinheitto |  | Miehet |  | Naiset |
Moniottelut
| Seitsenottelu |  |  |  | Naiset |
| Kymmenottelu |  | Miehet |  |  |
Naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu kesäolympialaisissa 2008 järjestettiin 21. – 22. elokuuta Pekingin olympiastadionilla. Lajiin osallistui kuusitoista joukkuetta, jotka karsittiin parhaan keskiarvon mukaan kahdesta juoksusta. Suomi ja Kuuba pääsivät jatkoon, mutta luopuivat kisapaikoistaan, joten ne korvattiin Thaimaan ja Nigerian joukkueilla.
Mitalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi |
| Naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu |  Venäjä Jevgenija Poljakova Aleksandra Fedoriva Julija Guštšina Julija Tšermošanskaja |  Belgia Olivia Borlée Hanna Mariën Élodie Ouédraogo Kim Gevaert |  Nigeria Franca Idoko Gloria Kemasuode Halimat Ismaila Olumadola Osayomi Agnes Osazuwa * |
(*) juoksi 1. kierroksella
Ennätykset

Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys |  Itä-Saksa Romy Müller Sabine Günther Ingrid Auerswald Marlies Göhr  | 41,37 s | Canberra, Australia | 6. lokakuuta 1985 |
| Olympiaennätys |  Itä-Saksa Bärbel Wöckel Marlies Göhr Ingrid Auerswald Romy Müller | 41,60 s | Moskova, Neuvostoliitto | 1. elokuuta 1980 |
Kilpailussa ei syntynyt uusia ennätyksiä.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Q, selviytyi jatkoon sijoituksella  q, selviytyi jatkoon ajalla  DNS, ei lähtenyt  DNF, ei selviytynyt maaliin  DQ, hylätty |   |  SB, kauden kärkitulos  NR, maanennätys |
Tulokset > Ensimmäinen kierros

| Ryhmä | Rata | Maa | Juoksijat | Tulos | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | 7 |  Jamaika | Shelly-Ann Fraser, Sheri-Ann Brooks, Aleen Bailey, Veronica Campbell-Brown | 42,24 | Q, SB |
| 2 | 3 |  Venäjä | Jevgenija Poljakova, Aleksandra Fedoriva, Julija Guštšina, Julija Tšermošanskaja | 42,87 | Q |
| 1 | 7 |  Belgia | Olivia Borlée, Hanna Mariën, Élodie Ouédraogo, Kim Gevaert | 42,92 | Q, SB |
| 1 | 9 |  Yhdistynyt kuningaskunta | Jeannette Kwakye, Montell Douglas, Emily Freeman, Emma Ania | 43,02 | Q |
| 1 | 5 |  Brasilia | Rosemar Coelho Neto, Lucimar de Moura, Thaissa Presti, Rosangela Santos | 43,38 | Q |
| 1 | 8 |  Nigeria | Franca Idoko, Gloria Kemasuode, Agnes Osazuwa, Oludamola Osayomi | 43,43 | q, SB |
| 1 | 6 |  Puola | Ewelina Klocek, Daria Korczynska, Dorota Jedrusinska, Marta Jeschke | 43,47 | q |
| 2 | 4 |  Saksa | Annet Mollinger, Verena Sailer, Cathleen Tschirch, Marion Wagner | 39,13 | Q |
| 1 | 3 |  Valko-Venäjä | Julija Nestsjarenka, Aksana Drahun, Nastassia Šuliak, Anna Bagdanovitš | 43,69 | SB |
| 2 | 5 |  Kiina | Tao Yujia, Wang Jing, Jiang Lan, Qin Wangping | 43,78 |  |
| 2 | 9 |  Thaimaa | Sangwang Jaksunin, Orranut Klomdee, Jutamass Thavoncharoen, Nongnuch Sanrat | 44,38 |  |
| 2 | 2 |  Ranska | Myriam Soumare, Muriel Hurtis-Houairi, Lina Jacques-Sebastien, Carima Louami | DNF |  |
| 1 | 4 |  Italia | Anita Pistone, Vicenza Calì, Giulia Arcioni, Audrey Alloh | DQ |  |
| 2 | 6 |  Trinidad ja Tobago | Wanda Hutson, Kelly-Ann Baptiste, Ayanna Hutchinson, Semoy Hackett | DNF |  |
| 2 | 8 |  Ukraina | Natalija Pyhyda, Natalija Pohrebnjak, Iryna Shepetyuk, Oksana Schcerbak | DQ |  |
| 1 | 2 |  Yhdysvallat | Angela Williams, Mechelle Lewis, Torri Edwards, Lauryn Williams | DQ |  |
Tulokset > Finaali

| Sija | Rata | Maa | Juoksijat | Tulos | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 4 |  Venäjä | Jevgenija Poljakova, Aleksandra Fedoriva Julija Guštšina, Julija Tšermošanskaja | 42,31 | SB |
|  | 5 |  Belgia | Olivia Borlée, Hanna Mariën Élodie Ouédraogo, Kim Gevaert | 42,54 | NR |
|  | 3 |  Nigeria | Franca Idoko, Gloria Kemasuode Halimat Ismaila, Olumadola Osayomi | 38,15 | SB |
| 4 | 8 |  Brasilia | Rosemar Coelho Neto, Lucimar de Moura   Thaissa Presti, Rosangela Santos | 43,14 | SB |
| 5 | 9 |  Saksa | Anne Möllinger, Verena Sailer   Cathleen Tschirch, Marion Wagner | 43,28 |  |
|  | 7 |  Yhdistynyt kuningaskunta | Jeanette Kwakye, Montell Douglas   Emily Freeman, Emma Ania | DNF |  |
|  | 6 |  Jamaika | Shelly-Ann Fraser, Sherone Simpson   Kerron Stewart, Veronica Campbell-Brown | DNF |  |
|  | 2 |  Puola | Ewelina Klocek, Daria Korczynska   Dorota Jedrusinska, Joanna Henryka Kocielnik | DQ |  |
ZIL-4104

| ZIL-4104 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Zavod imeni Lihatšova
Valmistusvuodet:  1978-1983
Tuotantomäärä:  106
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  ZIL-114
Seuraaja:  ZIL-41047
ZiL-4104 on Zavod imeni Lihatšovan valmistama luksusauto. Autoissa on nahkaverhoilu, sähköikkunat ja -peilit ja keskuslukitus. ZiL-41047:ssa on 7 680 kuution V8-moottori, jonka teho on noin 315 hv (235 kW) ja kolmivaihteinen automaattivaihteisto.
Tietoa

Perusmalli 4104:ää valmistettiin vuosina 1978–1985. Se on amerikkalaisvaikutteinen 7-paikkainen neliovinen limusiini, joidenkin mukaan suora kopio Lincoln Continentalista. Muita versioita ovat lyhennetty sedan-malli, farmari sekä avomallit.
Lyhennetyssä sedan-versiossa on paikat vain viidelle, tekniikaltaan se on kuitenkin identtinen isoveljensä kanssa.
Neuvostoliitossa autoa käyttivät lähinnä politbyroon jäsenet ja muut ylimmät virkamiehet. Harvat länsimaiset, jotka autolla ovat matkustaneet, kuvailevat sen kojetaulua art deco -vaikutteiseksi ja kromin kyllästämäksi, heikosti valaistuksi ja varustetuksi jukeboksia muistuttavalla autoradiolla. Moottorin ääntä ei paljon kuulu, mutta Moskovan kuoppaisilla kaduilla meno on epävakaista. 6,4 metriä pitkä auto vaatii lähes 16 metriä leveän tilan tehdäkseen U-käännöksen. Punaisella nahalla päällystetyt istuimet ovat niin upottavan pehmeitä, että niistä on vaikea nousta ulos autosta.
Mallinumerot

ZIL-4104 = limusiini
ZIL-41041 = sedan
ZIL-41042 = farmari
ZIL-41044 = avomalli
Aiheesta muualla

Tehtaan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Zygomaturus

| Zygomaturus |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys
 Pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Vombatiformes
Heimo::  †Diprotodontidae
Suku::  †Zygomaturus  Macleay, 1857
Lajit
 †Zygomaturus diahotensis  †Zygomaturus gilli  †Zygomaturus keanei  †Zygomaturus keani  †Zygomaturus tasmanicus  †Zygomaturus trilobus 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zygomaturus oli pleistoseenillä Australiassa elänyt pussieläin. Se oli läheistä sukua Diprotodonille ja muistutti tätä myös ulkonäöllisesti. Laji erosi Diprotodonista lähinnä kokonsa vuoksi ja sen elinalue ulottui myös Tasmaniaan, toisin kuin Diprotodonin. Zygomaturuksen lähimmät elävät sukulaiset ovat vompatit.
Piirteet

Aikuinen Zygomaturus oli noin 2,5 metriä pitkä ja noin metrin korkuinen. Sen arvioitu paino oli noin 300–500 kiloa. Sen hampaiden perusteella on päätelty että se söi kaisloja ja sarakasveja. Tästä taas on päätelty että eläin olisi viihtynyt rannikkoseuduilla tai muiden vesistöjen läheisyydessä olleissa metsissä, kun taas sen läheinen sukulainen diprotodon, oli tottuneempi ruohikkoalueisiin. Eräiden teorioiden mukaan Zygomaturus olisi ollut elintavoiltaan virtahevon kaltainen suuren osan ajastaan vedessä käyttänyt eläin. Tätä on perusteltu muun muassa sillä että Zygomaturuksen sieraimet sijaitsivat melko korkealla sen päässä.
Fossiilit

Zygomaturuksen fossiileja on löydetty Kaakkois- ja Luoteis-Australiasta sekä Tasmanian saarelta. Vuonna 1912 löydettiin suuri määrä Zygomaturuksen fossiileja Mowbrayn suolta Tasmaniasta.
Venäjän koripallomaajoukkue

Venäjän koripallomaajoukkue edustaa Venäjää koripallon maajoukkuekilpailuissa. Sen edeltäjäksi voidaan laskea Neuvostoliiton maajoukkue, jossa tosin pelasi useita muidenkin kansallisuuksien edustajia, varsinkin liettualaisia.
Historia > Neuvostoliiton aika

Neuvostoliiton koripallomaajoukkue ylsi historiansa jokaisella osallistumiskerralla mitaleille olympiakisoissa. MM-kisoissa se jäi ilman mitalia vain ensimmäisellä osallistumiskerralla, vuonna 1959, jolloin se sijoittui kuudenneksi. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa se voitti 1967 ja ensimmäinen olympiakultansa Münchenissä 1972. Sen jälkeen se voitti maailmanmestaruuden vielä kahdesti ja olympiakultaa Soulissa 1988. Mitaliketju katkesi Barcelonan 1992 olympialaisissa, kun Neuvostoliittoa seuranneen Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkue jäi neljänneksi. Euroopan mestaruuden Neuvostoliitto voitti ennätykselliset 14 kertaa, mm. 8 kertaa peräkkäin vuosina 1957–1971.
Historia > 1990-luku

Venäjän joukkue ylsi 1990-luvulla kahdesti hopealle MM-kisoissa. Kanadassa pelatuissa vuoden 1994 kisoissa se hävisi finaalissa Yhdysvaltain Dream Team II:lle pistein 91–137. Kreikan järjestämissä vuoden 1998 kisoissa Venäjä voitti välierässä Yhdysvallat 66–64 mutta hävisi finaalissa Jugoslavialle 62–64. EM-kisoissa Venäjä sai hopeaa 1993 ja pronssia 1997. Atlantan 1996 olympialaisiin joukkue ei selviytynyt mukaan.
Historia > 2000-luku

Venäjän koripallomaajoukkue ei menestynyt 2000-luvun alkuvuosina entiseen malliin. Sydneyn 2000 olympialaisissa se sijoittui kahdeksanneksi ja Indianapolisin MM-kisoissa 2002 kymmenenneksi. Seuraaviin olympia- ja MM-kisoihin se ei selviytynyt mukaan. Pekingin 2008 olympialaisissa se voitti vain yhden ottelun ja sijoittui yhdeksänneksi. EM-kilpailuissa 2009 ja MM-kilpailuissa 2010 Venäjä oli seitsemäs.
Historia > EM-kilpailut 2007

Espanjassa pelattavissa vuoden 2007 EM-kisoissa Venäjä voitti alkulohkossa Serbian 73–65, Israelin 90–56 ja Kreikan 61–53. Jatkolohkossa se voitti Portugalin 78–65, hävisi Espanjalle 69–81 ja voitti Kroatian 83–70. Puolivälierissä Venäjä voitti Ranskan 75–71, välierissä Liettuan 86–74 ja finaalissa Espanjan 60–59 ja voitti kultaa – ensimmäisen arvokisamitalinsa yhdeksään vuoteen ja ensimmäisen arvokisakultamitalinsa sitten Neuvostoliiton aikojen. Andrei Kirilenko valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Joukkuetta valmensi yhdysvaltalais-israelilainen David Blatt.
Venäjän joukkue vuoden 2007 EM-kisoissa
| Numero | Nimi | Pelipaikka | Pituus | Syntymäaika | Syntymäpaikka | Seura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 | Nikita Shabalkin | laitahyökkääjä | 204 | 09.10.1986 |  RSO-Alania |  Khimki |
| 5 | Jon Robert Holden | takamies | 184 | 10.08.1976 |  Pittsburgh |  CSKA Moscow |
| 6 | Sergei Bykov | takamies | 190 | 26.02.1983 |  Novodvinsk |  Dynamo Moscow |
| 7 | Andrei Kirilenko | laitahyökkääjä | 209 | 18.02.1981 |  Izevsk |  Utah Jazz |
| 8 | Nikita Morgunov | laitahyökkääjä | 210 | 29.06.1975 |  Novokuznetsk |  Triumph Ljubertsi |
| 9 | Petr Samoilenko | takamies | 187 | 07.02.1977 |  Outchkoudouk |  Dynamo Moscow |
| 10 | Viktor Hrjapa | laitahyökkääjä | 203 | 03.08.1982 |  Kiev |  Chicago Bulls |
| 11 | Zahar Pashutin | takamies | 196 | 03.05.1974 |  Sotši |  CSKA Moscow |
| 12 | Sergei Monia | laitahyökkääjä | 205 | 15.04.1983 |  Saratov |  Dynamo Moscow |
| 13 | Anton Ponkrašov | laitahyökkääjä | 198 | 23.04.1986 |  Pietari |  Khimki |
| 14 | Aleksei Savrasenko | keskushyökkääjä | 217 | 28.02.1979 |  Krasnodar |  CSKA Moscow |
| 15 | Nikolai Padius | takamies | 195 | 01.09.1980 |  Pietari |  Unics Kazan |
Historia > EM-kilpailut 2011

Liettuan EM-kilpailuissa Venäjä eteni alkulohkostaan jatkoon ja voitti jatkolohkonsa viimeisessä ottelussa Makedonian. Tällä maa varmisti myös jatkolohkon voiton. Puolivälierissä Venäjä voitti Serbian ja eteni välieriin Ranskaa vastaan. Ranskan voitettua ottelun Venäjä joutui pronssiotteluun, jossa se kohtasi Makedonian. Pronssiottelu päättyi Venäjän 72–68-voittoon. Maan paras pistemies oli Andrei Kirilenko, joka teki 18 pistettä.
Historia > Olympialaiset 2012

Lontoon 2012 olympialaisissa Venäjä voitti alkulohkonsa, kun se voitti selvästi Ison-Britannian ja Kiinan, yhdellä pisteellä Brasilian, kolmella pisteellä Espanjan sekä hävisi kahdella pisteellä Australialle. Puolivälierissä Venäjä voitti Liettuan pistein 83–74 mutta hävisi välierissä Espanjalle 59–67. Voitto pronssiottelussa Argentiinasta pistein 81–77 toi Venäjälle sen ensimmäisen olympiamitalin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.
Historia > 2013–

Sekä EM-kilpailuissa 2013 että 2015 Venäjä voitti alkulohkossa vain yhden ottelun ja hävisi neljästi, muun muassa molemmilla kerroilla Suomelle. Se ei selviytynyt MM-kilpailuihin 2014 eikä olympialaisiin 2016. EM-kilpailuissa 2017 Venäjä sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelussa Espanjalle.
Aiheesta muualla

Venäjän koripalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia  |  Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
Entisiä joukkueita: DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
Štš-210

| Štš-210 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Martin telakka, Nikolajev
Kölinlasku:  3. kesäkuuta 1934
Laskettu vesille:  13. maaliskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  31. joulukuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 13. maaliskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  587 t (pinnalla) 704,8 t (sukellus)
Pituus:  58,75 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,2 m
Syväys:  4,0 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 1 600 bhp 2 × sähkömoottoria 800 shp
Nopeus:  13,6 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 200 merimailia@13,6 solmua (pinnalla) 3 650 merimailia@7,3 solmua (pinnalla) 8 merimailia@2,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 × 45 mm K-21 -tykkiä
Štš-210 (ven. Щ-210) oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1934. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1936.
Palvelus

Alus upotettiin 13. maaliskuuta 1942.
Azar Nafisi

| Azar Nafisi |
| --- | --- |
 Azar Nafisi vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1948 Teheran, Iran
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, professori
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Lolita Teheranissa - kirjalliset muistelmat (2003)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Azar Nafisi (pers. ‏آذر نفیسی‎, Āzar Nafisi, s. 1948 Teheran, Iran) on iranilais-yhdysvaltalainen kirjailija ja englanninkielisen kirjallisuuden professori. Nafisi tunnetaan parhaiten teoksesta ​​Lolita Teheranissa - kirjalliset muistelmat. Nafisi on luennoinut ja kirjoittanut laajasti kirjallisuuden ja kulttuurin poliittisista vaikutuksista sekä iranilaisten naisten ja tyttöjen oikeuksista.
Elämä ja kirjallinen ura

Nafisi syntyi ja kasvoi Iranissa. Hänen isänsä Ahmed Nafisi oli Teheranin pormestari ja hänen äitinsä Nezhat Nafisi oli yksi ensimmäisistä Iranin parlamentissa istuneista naisista. Nafisi muutti Yhdysvaltoihin tekemään kirjallisuudentutkimuksen väitöskirjaa Oklahoman yliopistoon 1970-luvulla.
Myöhemmin Nafisi palasi Iraniin ja opetti englantia Teheranin yliopistossa. Vuoden 1979 Iranin vallankumouksen jälkeen ilmapiiri Iranissa muuttui. Nafisi erotettiin tehtävistään Teheranin yliopistolla vuonna 1981 tämän kieltäydyttyä käyttämästä huntua. Hän opetti sen jälkeen muissa iranilaisissa yliopistoissa.
Vuonna 1995 Nafisi jätti työnsä yliopistonlehtorina ja opetti pientä ryhmää opiskelijoita kotona keskustellen Iranissa tuolloin kiistanalaisina pidetyistä teoksista, kuten Lolitasta ja Rouva Bovarysta.  Vuonna 2003 Nafisi julkaisi tähän kokemukseen perustuvan teoksensa Lolita Teheranissa - kirjalliset muistelmat, joka kertoo iranilaisten arjesta seitsemän kirjallisuuden opiskelijan kautta. Kansainvälisesti menestynyt teos on käännetty 32 kielelle. Suomessa kirjan julkaisi WSOY vuonna 2005 Hanna Tarkan suomentamana.
Nafisi on kirjoittanut useita kirjallisia teoksia. Vuonna 2022 häneltä julkaistiin Read Dangerously: The Subversive Power of Literature in Troubled Times.
Nafisi palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1997 ja asuu pääkaupungissa Washingtonissa.
Pattersonin oireyhtymä

Pattersonin oireyhtymä, josta käytetään myös nimitystä valeleprekaunismi, on erittäin harvinainen syndrooma. Ennen kuin oireyhtymä kuvattiin tieteellisesti, sitä ei osattu erottaa samankaltaisesta Donohuen oireyhtymästä eli leprekaunismista.
Oireyhtymä on nimetty lääkäri Joseph Hanan Pattersonin mukaan. Sen kuvasivat Patterson ja Watkins vuonna 1962.
Pattersonin oireyhtymän patogeneesi ja etiologia saatiin selville vuonna 1981.
Oireet

Valeleprekaunismille tyypillistä on normaalista poikkeava kasvojen ulkonäkö, joka on samankaltainen kuin leprekaunismissa. Se vaikuttaa pääasiallisesti tukikudoksiin ja neuroendokriiniseen järjestelmään aiheuttaen hyperpigmentaatiota, käsien ja jalkojen velttoihoisuutta, kehon epäsuhtaisuutta, vakavaa henkistä kehitysvammaisuutta ja luuston epämuodostumia. Yleistynyt osteokondrodysplasia on oireyhtymälle luonteenomainen.
Pattersonin oireyhtymään liittyy endokrinologisia poikkeavuuksia, Cushingin oireyhtymän kaltaisia oireita ja sokeritautia. Yhdessä tapauksessa on todettu myös ennenaikainen adrenarke.
Štš-214

| Štš-214 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  61 kommuna, Nikolajev
Kölinlasku:  13. heinäkuuta 1935
Laskettu vesille:  23. huhtikuuta 1937
Palveluskäyttöön:  4. maaliskuuta 1930
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 19. kesäkuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  587 t (pinnalla) 704,8 t (sukellus)
Pituus:  58,75 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,2 m
Syväys:  4,0 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 1 600 bhp 2 × sähkömoottoria 800 shp
Nopeus:  13,6 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 200 merimailia@13,6 solmua (pinnalla) 3 650 merimailia@7,3 solmua (pinnalla) 8 merimailia@2,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 × 45 mm K-21 -tykkiä
Štš-214 (ven. Щ-214) oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevista 61 kommunan telakalta, missä köli laskettiin 13. heinäkuuta 1935. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 4. maaliskuuta 1939.
Palvelus

Alus upotettiin 19. kesäkuuta 1942.
’Patafysiikka

’Patafysiikka on ranskalaisen kirjailijan Alfred Jarryn kehittämä filosofian haara, joka tutkii metafysiikan tuolla puolen olevia asioita.
Historia

Termi ’patafysiikka (ransk. ’pataphysique) esiintyi painettuna ensi kerran Alfred Jarryn artikkelissa ”Guignol”, joka julkaistiin L’Écho de Paris littéraire illustré -lehden 28. huhtikuuta 1898 ilmestyneessä numerossa. Myöhemmin Jarry määritteli ’patafysiikan näin: ”kuvitteellisten ratkaisujen tiede, joka liittää symbolisesti virtuaalisuutensa kuvailemien olioiden ominaisuudet niiden luonteenomaisiin piirteisiin” (Gestes et opinions du Docteur Faustroll, osa II, kappale VIII). Raymond Queneau on kuvaillut ’patafysiikan lepäävän ”ristiriitaisuuksien ja poikkeuksien totuudessa”. Se on modernin tieteen metodien parodiaa, ja käyttää usein nonsensen kielellistä ilmaisutapaa. ’Patafysiikan harjoittajaa kutsutaan ’patafyysikoksi.
Jarry edellytti kirjoitusasuun heittomerkkiä ”välttääkseen yksinkertaisen sanaleikin”, joka olisi ehkä ollut ”patte à physique” (fysiikan jalka) tai mahdollisesti ”pas ta physique” (ei sinun fysiikkasi).
Collège de ’pataphysique on Pariisissa 11. toukokuuta 1948 perustettu patafyysisestä filosofiasta kiinnostuneiden taiteilijoiden ja kirjailijoiden ryhmittymä. Collègen motto on Eadem mutata resurgo (”Nousen uudelleen samana, mutta muuttuneena”) ja sen päällikkönä toimii Hänen Suuruutensa, paroni Jean Mollet. Collègen julkaisuihin kuuluvat muiden muassa Cahiers du Collège de ’Pataphysique ja Dossiers du Collège de ’Pataphysique. Collège valitsee satraappeja, jotka ovat kunnostautuneet ’patafysiikan edistäjinä. Kuuluisia satraappeja ovat esimerkiksi Marcel Duchamp, Man Ray ja Umberto Eco.
Ranskalaiset kirjailijat Raymond Queneau, Jean Genet, Boris Vian ja Jean Ferry ovat määritelleet itsensä ’patafyysiseen traditioon kuuluviksi. Filosofi Jean Baudrillard lasketaan usein ’patafyysikoiden joukkoon. Amerikkalainen kirjoittaja Pablo Lopez on laajentanut ’patafysiikkaa kehittelemällä pataforan, jonka suhde metaforaan on kuin metaforan suhde todellisuuteen.
Kirjallisuutta

Jarry, Alfred: Tohtori Faustroll : johdatus patafysiikkaan.  Suomentanut Sami Sjöberg. Turku:  Savukeidas, 2016.  ISBN 978-952-268-180-5.