stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poliittinen kirjo
Oikeisto–vasemmisto-vastakkainasettelu

Oikeiston ja vasemmiston vastakkainasettelu viittaa perinteisesti jakoon konservatismia sekä jyrkkiä yhteiskunnallisia uudistuksia kannattavien välillä. Käsitteet syntyivät Ranskan vallankumouksen aikana, jolloin ne viittasivat istumapaikkajärjestykseen Ranskan lainsäädännöllisissä elimissä. Oikeistolaisuuteen on perinteisesti kuulunut markkinatalouden suosiminen, vahva kansallismielisyys ja maanpuolustuksen arvostus. Vasemmiston tunnusmerkkinä on alun perin pidetty sosialismin kannattamista, mutta nykyään tämän on pääasiallisesti läntisissä demokratioissa korvannut sosiaalidemokratia tai punavihreys. Nykyisin vasemmisto–oikeisto-ulottuvuuden on nähty liittyvän ensisijaisesti verotusta, sosiaaliturvaa sekä valtion ja elinkeinoelämän suhteita koskeviin kysymyksiin. Vasemmisto painottaa valtion taloudellista, säätelevää ja palveluja tuottavaa roolia, kun taas oikeisto luottaa markkinavoimiin ja haluaa pitää valtion roolin pienenä.
Globalistit–kansallismieliset

Joidenkin 2010-luvun poliitikkojen, kuten Suomen pääministerin Alexander Stubbin, Ranskan kansallismielisten johtajan Marine Le Penin sekä Perussuomalaisten puheenjohtajan Jussi Halla-ahon mukaan jako globalisteihin ja kansallismielisiin (tai puhujasta riippuen "isänmaallisiin", "lokalisteihin" ym.) on korvannut vanhan jaon oikeistoon ja vasemmistoon.
Suomessa

Politiikan tutkija Heikki Paloheimo erottaa Suomen puoluejärjestelmässä toisistaan seitsemän ristiriitaulottuvuutta, joita voidaan kutsua ideologisiksi ulottuvuuksiksi:
vasemmisto vastaan oikeisto
kasvukeskukset vastaan syrjäseutu
kansallinen vastaan kansainvälinen suuntautuminen
suomenkieliset vastaan ruotsinkieliset suomalaiset
yhtenäiskulttuuri vastaan moniarvoisuus
ekologiset arvot vastaan kasvu ja kulutus
eliitti vastaan kansa
Suomessa suurista puolueista oikeistolaisin on keskusta-oikeistolainen Kokoomus. Vasemmistopuolueiksi luetaan eduskuntapuolueista Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Vasemmistoliitto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poliittinen kirjo Wikimedia Commonsissa
| n k Poliittinen kirjo |
| --- | --- |
 Äärioikeisto  Laitaoikeisto  Oikeisto  Keskusta-oikeisto  Poliittinen keskusta  Keskusta-vasemmisto  Vasemmisto  Laitavasemmisto  Äärivasemmisto 
Poliittinen sijoittuminen  Radikaali oikeisto  Uusoikeisto  Radikaali keskusta  Kolmas tie  Uusvasemmisto  Radikaali vasemmisto 
Ideologiat  Kansallissosialismi  Fasismi  Nationalismi  Radikalismi  Konservatismi  Kristillisdemokratia  Liberalismi  Sosiaaliliberalismi  Sosiaalidemokratia  Sosialismi  Anarkismi  Syndikalismi  Marxismi  Kommunismi 
Arvot  Libertarismi  Individualismi  Antiautoritarismi  Familismi  Kommunitarismi  Kollektivismi  Valtiojohtoisuus  Autoritarismi  Totalitarismi 
Tyylit  Populismi  Agrarismi  Taantumuksellisuus  Establishment  Korporativismi  Identiteettipolitiikka  Vallankumous 
Mallit  Hevosenkenkäteoria  Vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus  Nolanin kartta  Overtonin ikkuna  Triangulaatio
Jussi Koivusalo

Jussi Arvi Koivusalo (23. maaliskuuta 1929 Alavus – 6. tammikuuta 2000) oli suomalainen kuvanveistäjä, jonka ateljee sijaitsi Espoon Mankkaalla. Hän sai kuvataiteen valtionpalkinnon 1981 ja Espoon kaupungin taidepalkinnon 1983. Hänen teoksiaan on muun muassa Valtion taidemuseon, Amos Andersonin taidemuseon sekä monien kaupunkien ja seurakuntien kokoelmissa.
Jussi Koivusalon vanhemmat olivat kotoisin Seinäjoelta. Hän syntyi toisena perheen kolmesta lapsesta heidän asuessaan Alavudella. Vuonna 1932 perhe muutti Seinäjoelle. Lapsuusajan kotikaupungilleen Koivusalo lahjoitti yhdessä vaimonsa kanssa yhteensä 20 veistosta.
Koivusalo valmistui kuvanveistäjäksi Suomen Taideakatemian koulusta, ja hänen töitään oli ensi kerran esillä vuonna 1958. Hän osallistui seitsemän kertaa Suomen Taiteilijain yhteisnäyttelyyn ja neljä kertaa Suomen Kuvanveistäjien viisivuotisnäyttelyihin (vuosina 1960, 1965, 1970 ja 1975). Hän oli mukana näyttelyissä myös Pariisissa, Hampurissa, Berliinissä ja Budapestissa. Jussi Koivusalon viimeinen yksityisnäyttely pidettiin vuonna 1991 Galleria Sculptorissa Helsingissä.
Koivusalo käytti materiaaleinaan tavallisimmin pronssia, marmoria, graniittia ja puuta.
Jussi Koivusalo toimi 1960-luvulla Suomen Kuvanveistäjäliiton johtokunnan jäsenenä sekä liiton omistaman taidevalimon
johtajana. Vuonna 1989 hänet nimitettiin liiton kunniajäseneksi. Hän toimi myös Espoon kuvataiteilijoiden puheenjohtajana 1970- ja 1980-luvun vaihteessa.
Jussi Koivusalo avioitui farmaseutti Raili Koivusalon kanssa vuonna 1958. Heillä ei ollut lapsia. Suomen Kulttuurirahastolla on heidän testamenttiinsa perustuva nimikkorahasto, joka tukee kuvataiteilijoita
apurahoilla ja muilla sopivilla tavoilla.
Kuvia julkisista taideteoksista

Dioriittiperhe, 1961, Pori.
Paimentyttö, 1963, Seinäjoki.
Kurjet, 1972, Seinäjoki.
Tuuliviiri, 1982, Espoo.
Paperipuu ui, 1982, Äänekoski.
Kääntyvät kuutiot, 2001, Seinäjoki.
Iso Musta, 2009, Espoo.
Aiheesta muualla

Jussi Koivusalo taiteilijamatrikkelissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Yhteisökylä

Yhteisökylä on asumisen ja elämisen muoto, jonka tavoite on toteuttaa kestävää elämäntapaa. Yhteisökylät ovat kohtalaisen omavaraisia paikallistalouksia. Suomen yhteisökylähanke on Suomen kestävän elämäntavan yhteisöt ry:n (SKEY), Elävä Maa ry:n ja Maan ystävien maaseuturyhmän alkuunpanema. Tavoitteena on alkuunsaattaa ja tukea muodostuvia kestävää elämäntapaa etsiviä yhteisöjä.
Aiheesta muualla

SKEY, yhteisökylien muodostumista ajava yhdistys
Aiheesta muualla > Olemassa olevat yhteisökylät

Livonsaaren yhteisökylä
Kivisalon yhteisökylä (Arkistoitu – Internet Archive)
Kurjen yhteisökylä (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakentaminen ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Yhdyskuntasuunnittelu:  ympäristövaikutusten arviointi  ekokylä  yhteisökylä 
Suunnitteluperiaatteet:  ekorakentaminen  aurinkoarkkitehtuuri  matalaenergiatalo  passiivitalo  nollaenergiatalo  plusenergiatalo 
Lämmitys:  aurinkolämmitys  kaukolämpö  lämpöpumppu  maalämpö  puupelletti  takka 
Talotekniikka:  ilmanvaihtokone  aurinkokenno  energiansäästölamppu 
Rakennustekniikka:  rakennuksen vaippa  lämmöneriste  ilmansulku  ikkuna 
Perinnerakentaminen:  hirsirakentaminen  olkipaalirakentaminen  savirakentaminen  turpasmökki  terva  keittomaali 
Organisaatiot:  ympäristöhallinto  Ympäristöministeriö  Ympäristökeskus  Motiva
Ilpo Kuokkanen

Ilpo Kuokkanen.
Ilpo Kuokkanen (s. 17. huhtikuuta 1964 Oulu) on suomalainen yrittäjä ja yksityissijoittaja, joka toimii tällä hetkellä hallituksen puheenjohtajana petrokemian teknologiaa kehittävässä Coolbrook Oy:ssä , mobiili- ja Facebook- pelejä valmistavassa Namida Diamond Factory Oy:ssä sekä pääomasijoituksia tekevässä Tietoklusteri Oy:ssä.
Coolbrook Oy kertoi helmikuussa 2017 saaneensa Tekesiltä 3,6 miljoonan euron rahoituksen etyylikrakkaukseksi kutsutun muoviteknologiainnovaation kehittämiseen. Coolbrook Oy:n toimitusjohtajana toimii Harri Johannesdahl.
Kuokkanen on toiminut myös suomalaisen, roottoripurjeteknologiaa kehittävän meriteknologiayrityksen  Norsepower Oy:n varhaisvaiheen sijoittajana .
Kuokkanen osallistui ja oli merkittävästi vaikuttamassa 1990-luvun puolivälissä alkaneeseen maailmanlaajuisten internetpalvelujen syntymiseen ja kehittymiseen. Hän perusti internet- ja teleoperaattoriyhtiö Saunalahti Groupin ja toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2001 asti.
Tausta

Kuokkanen luopui nuorena jääkiekkoilijan urastaan ja aloitti oikeustieteen opinnot Turun yliopistossa vuonna 1985. Opintojensa alkuvaiheessa hän alkoi tarjoilijan työstä saamillaan palkkarahoilla käydä pörssikauppaa ja nousi yhdessä muutamien opiskelutoveriensa ja sijoittajakumppaniensa kanssa merkittäväksi vähemmistöomistajaksi muutamissa julkisesti noteeratuissa pörssiyhtiöissä.
Pörssibuumi päättyi vuonna 1990 suomalaisten pankkien suuriin osakekauppoihin, joilla purettiin pankkien toisiinsa kohdistamat valtausyritykset. Pankit velkaantuivat kauppojen seurauksena merkittävästi ja 1991 tapahtunut Suomen valuutan devalvaatio kurjisti pankkien ja niiden lainoittamien yritysten tilannetta.
Tässä osin kaoottisessa taloustilanteessa suomalaiset pankit ryhtyivät pelastamaan huonoja sijoituksiaan ja joitakin rahoittamiaan yrityksiä ryhtymällä käyttämään pelastusoperaatioihin muiden vakavaraisten pörssilistattujen yritysten varallisuutta.
Kuokkanen oli kumppaneineen hankkinut yli 10 % vähemmistöosuuden muutamista niistä yrityksistä, joiden rahoja ja varallisuutta pankit ryhtyivät hyödyntämään. Kuokkanen ryhtyi puolustamaan osin omistamiaan yrityksiä. Hänen toimintansa sai mukaansa suuren määrän muita osakkeenomistajia. Hän nosti useita oikeuskanteita pankkien toiminnan johdosta. Pankit eivät halunneet perääntyä ja syntyneet riidat saivat mediahuomiota. Media kääntyi tukemaan Kuokkasen näkemyksiä. Hänen toimintaansa vähemmistöosakkeenomistajien puolustajana verrattiin mediassa Robin Hoodiin.
Lopulta pankit perääntyivät.
Saunalahden aika

Kuokkanen luopui puolustamiensa yhtiöiden osakkeista vuonna 1996 perustaakseen Suomeen yhden maan ensimmäisistä internetoperaattoreista. Yhtiö perustettiin vuonna nimellä Nettilinja Oy. Yhtiö vaihtoi myöhemmin nimensä Saunalahti Oy:ksi, edelleen Jippii Oy:ksi ja lopulta takaisin Saunalahti Oyj:ksi.
Kuokkanen neuvotteli fuusion Nettilinja Oy:n ja kahden muun teleyhtiöistä riippumattoman internetoperaattorin, DLC Data Link Connectionsin ja Scifi Communicationsin kanssa. Nämä kolme yhtiötä fuusioituivat keväällä 1998. Uusi yhtiö edusti syntyessään noin 25 % osuutta koko Suomen internetliittymien määrästä.
Onnistuneen fuusion jälkeen Saunalahti teki Kuokkasen johdolla lähes kaksikymmentä yrityskauppaa, yhdistäen lähes kaikki pienemmät yksityiset internetoperaattorit Suomessa. Alkuperäinen kolmen yhtiön fuusio ja suurin osa muistakin yrityskaupoista suoritettiin osakevaihtona siten, että ostettujen yritysten perustajatoimitusjohtajista tuli Saunalahden osakkeenomistajia ja yhtiön eri tuotealueiden toimialajohtajia. Tästä alkoi yhtiössä kaksi vuotta kestänyt, dynaaminen ajanjakso, jonka aikana tehtiin lukuisia tele- ja internet-teknologian alalla uraauurtavia keksintöjä, joissa Saunalahti näytteli kansainvälisestikin merkittävää roolia. Näitä ovat muun muassa wifi-teknologia, wlan-puhelut ja liittymien tarjoaminen mobiiliverkkoa vuokraamalla. Yhtiö levitti toimintansa yli kymmeneen Euroopan maahan.
Oli yleisesti maailmalla tunnettua, että Suomi oli ennen vuosituhannen vaihdetta merkittävästi edellä kaikkia muita maita tele- ja internet-teknologian kehityksessä.
Vuonna 2000 Saunalahti listautui Helsingin pörssiin. Yhtiö otti tavoitteekseen murtaa valtioiden telealan monopolit Euroopassa sekä levittää wifi-teknologia kaikkialle Eurooppaan.
Yhtiön suunnitelma Euroopan telekentän vallankumouksesta joutui vastatuuleen Saksan valtion omistaman Deutsche Telekom -yhtiön ja Hollannin valtion osittain omistaman KPN-Qwest-yhtiön toiminnan vuoksi. Yhtiöt estivät ja viivyttivät Saunalahden suunnitelmien toteutumista monopoliasemansa turvin. Telemonopolien toiminta hankaloitti ratkaisevasti Saunalahden ostaman saksalaisen internet- ja teleyhtiön haltuunottoa, mikä johti yhtiön likviditeetin heikkenemiseen ja lopulta vetäytymiseen yhtiön ulkomaan toiminnoista.
Edellä mainittuihin ongelmiin liittyen Saunalahden johtajia vastaan nostettiin syytteitä, joita käsiteltiin eri oikeusistuimissa lähes kymmenen vuoden ajan . Oikeudenkäynnit päättyivät kesäkuussa 2013 Suomen Korkeimman oikeuden päätökseen, jossa kaikki johtajat vapautettiin kaikista syytöksistä . Suomen valtio joutui maksamaan yli 4 miljoonaan euroon nousseet oikeudenkäyntikulut .
Filosofian opinnot

Oikeusprosessin ja perusteettomiksi osoittautuneiden syytösten synnyttämä mediahuomio käytännössä esti vuosien ajan Kuokkasta jatkamasta yritystoimintaansa. Tilanne antoi toisaalta hänelle mahdollisuuden suuntautua itsensä kehittämiseen. Vuonna 2007 tekemällään Intian-matkalla Kuokkanen tutustui ensimmäistä kertaa vuosituhansia vanhaan Vedanta-filosofiaan ja päätyi opiskelemaan sitä useita vuosia. Vedanta-filosofian opiskelun tuoman selkeyden ja uudelleenlatautumisen myötä hän on palannut aktiiviseen yritystoimintaan Coolbrook Oy- ja Namida Diamond Factory Oy –nimisissä yhtiöissä.
Vaeltajalaji

Vaeltajalaji on eläinlaji, joka saattaa esimerkiksi ilmavirtauksen johdattamana ajautua kauas yleiseltä esiintymisalueeltaan. Poikkeuksellisen lämmin tuuli saattaa saada joidenkin perhoslajien yksilöt ajautumaan tuhansia kilometrejä tavalliselta esiintymisalueeltaan pohjoiseen. Suomeen saakka on ajautunut Kaspianmerellä ja Mustanmeren alueella esiintyviä perhoslajeja. Vaeltajalajeihin kuuluu myös muita hyönteisiä, kuten sudenkorentoja. Myös jotkut lintulajit saattavat satunnaisesti harhautua reitiltään ja ajautua kauas esiintymisalueiltaan tai muuttoreiteiltään. Suomessa on nähty harvinaisia lintuja, joista kaukaisimmillaan ovat tulleet Pohjois-Amerikasta tai Aasian arovyöhykkeeltä saakka.
Kari Juva

Kari Juva vuonna 1966 voitettuaan Helsingin kaupunginteatterin veistos­kilpailun ehdotuksellaan Thalia ja Pegasos.
Kari Juhani Juva (ent. Orkamaa; 5. tammikuuta 1939 Helsinki – 21. huhtikuuta 2014 Espoo) oli suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja piirtäjä. Hän sai professorin arvonimen 2009. Juva tunnetaan varsinkin monumentaaliveistoksista. Pegasokset ja ratsut yleensä ovat yleisiä aiheita Juvan teoksissa.
Juva vietti lapsuuden ja nuoruuden Pyhäjoella, Raahessa ja Iisalmessa. Hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa Helsingissä  1961-1964 ja opetti siellä myöhemmin.
Juvan julkisia veistoksia ja monumentteja on näkyvillä paikoilla monissa Suomen kaupungeissa. Tunnetuimpia ovat Helsingin kaupunginteatterin Thalia ja Pegasos ja Hämeentiellä Helsingin Kalliossa sijaitseva Tannerin portti. Juvan töistä koostuva veistospuisto perustettiin Raaheen kesällä 2008. Raatihuoneenpuistoon rakennettuun veistospuistoon sijoitettiin 19 teosta.
Kari Juva oli naimisissa kuvataiteilija Seija Juvan kanssa.
Julkiset teokset

| --- | --- |
 Thalia ja Pegasos, (Helsingin kaupunginteatteri) Helsinki 1970  Topparoikka, Riihimäki 1971  Lukusali, (Töölön kirjasto) Helsinki 1972  Rakentajat, Hämeenlinna 1973  Sieppari, Jyväskylä 1975  Viisaat neitsyet, (seinäreliefi - Pyhäjoen kirkko) Pyhäjoki 1977  Nuoruus, (RP&KK) Raahe 1982  Meren henki (Tuulta purjeisiin), (kirjasto) Raahe 1982  Tyttö Karjalan, (Kaupunginteatteri) Lappeenranta 1982  Hirvilauma, (Kuusisaari) Helsinki 1981  Ilmatar, (MTV3) Helsinki 1982  Hyvä paimen, (Kaukovainio) Oulu 1982  Pääsiäinen, (alttarireliefi), Lapua 1983  Muusa ja Pegasos, Espoo 1983  Tannerin portti, Helsinki 1985  Itämeren tytär, (Retretti) Punkaharju 1985 :  Pauhavene, Pyhäjoki 1987  Launeen neidot, Lahti 1987  Turku työllä rakennetaan, Turku 1987  Walkian valjastaja, Valkeakoski 1987  Yhteinen matka, (Hämeenlinnan Aluesäästöpankki) Hämeenlinna 1987  Kulmakivet, (Partek) Helsinki 1988  Mikael, (Kontulan kirkko) Helsinki 1988  Aapeli (Simo Puupponen), Kuopio 1989  Alkuvoima, Saarijärvi 1990  Muusa lähteellä, Yhdysvallat 1992  Lämmin sade, (Lähivakuutus) Espoo 1997  Rannalla, Yhdysvallat, 1997  Jeesus kävelee veden pinnalla, (Pyhäjoen seurakuntatalo) Pyhäjoki 2003  Viisaat neitsyet, (Vartiokylän kirkko) Helsinki 2004  Johannes Kastaja, (Johanneksen kirkko) Helsinki 2004  Väinö Tanner, (Eetu Salinin aukio) Pori 2006  Kari Juvan veistospuisto, (Raatihuoneen puisto) Raahe 2008, (taiteilijan lahjoitus Raahen kaupungille, 19 pronssiteosta)  Katse tulevaisuuteen, (Lastenklinikka) Helsinki 2008
Kuvia teoksista

Pietarin radan rakentamisen 100-vuotismuistolaatta, 1970, Riihimäki.
Thalia ja Pegassos, 1970, Helsinki.
Topparoikka, 1970, Riihimäki.
Lukusali, 1972, Helsinki.
Rakentajat (Sokkeli), 1973, Hämeenlinna.
Pesäpalloilija/Sieppari, 1975, Jyväskylä.
Hirvilauma, 1981, Helsinki.
Tuulta purjeisiin, 1982, Raahe.
Muusa ja Pegasos, 1983, Espoo.
Ilmatar, 1983, Helsinki.
Tannerin portti, 1985, Helsinki.
Walkian valjastaja, 1985, Valkeakoski.
Turku työllä rakennetaan, 1987, Turku.
Launeen neidot, 1987, Lahti.
Arkkienkeli Mikael, 1987, Helsinki.
Pauhalla (Pauhavene), 1987, Pyhäjoki.
Hyvän tuulen voima, 1989, Kuopio.
Alkuvoima, 1990, Saarijärvi.
Uskoa tulevaisuuteen, 2000, Oulainen.
Väinö Tannerin muistoreliefi, 2006, Pori.
Katse tulevaisuuteen, 2007, Helsinki.
Nuori Anna, 2010, Raahe.
Runoratsu ja muusa, 2014, Raahe.
Aiheesta muualla

Julkiset teokset Kari Juvan kotisivulla Kari Juva. Arkistoitu 15.2.2018. Viitattu 15.2.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Ranskan metsät

Ranskan metsät ovat kokonaispinta-alaltaan 16 miljoonaa hehtaaria. Suurin osa Ranskan metsistä on lehtimetsää ja yleisimpiä puulajeja ovat tammi, pyökki ja mänty. Ranskassa esiintyy kaikkiaan 138 puulajia. Ranskalle kuuluvassa Etelä-Amerikassa sijaitsevassa Ranskan Guyanassa metsä on trooppista sademetsää ja siellä metsien pinta-ala on yli 8 miljoonaa hehtaaria. Julkisten yhteisöjen omistamien metsien hoitoa varten on paikallismetsähallitus, ONF. Yksityisten metsänomistajien omistuksessa on 12 miljoonaa hehtaaria metsää. Kuitenkin suuri osa yksityisistä metsänomistajista omistaa vain erittäin pieniä metsäaloja. Ranskassa kaadetaan metsää puutavaran myyntiin vuosittain 38 miljoonaa kuutiometriä.
Pariisin seudulla, lähellä Fontainebleauta sijaitsevat Fontainebleaun metsä ja Trois Pignonsin metsä. Puusto alueilla on sekametsää. Trois Pignonsin metsä on nykyisin valtion omistuksessa ja sen pinta-ala on 22 000 hehtaaria. Maasjoen laaksoa lähellä sijaitsevan Ardennien vuoriston metsässä elää useita metsänisäkäslajeja ja metsälintulajeja.
Huhtamo

| Huhtamo |
| --- | --- |
 Huhtamon soraharjua.
Kaupunki:  Huittinen
Pinta-ala:  noin 34 km² 
Väkiluku:  222 (2021)
Postinumero(t):  32770
Huhtamo on kylä Huittisten kaupungissa, Vampulan, Punkalaitumen ja Alastaron rajalla. Huhtamon alueen pinta-ala on noin 34 neliökilometriä ja sen asukasluku on 222 (vuonna 2021). Kylässä toimii kirkko ja vanhan kyläkaupan tiloissa aloittanut kahvila ja lounasruokala Huhtamokka.
Huhtamo on maastoltaan monipuolista aluetta. Ilmiönsuo kuuluu suurimmalta osin Huhtamoon. Kylän ”läpi” kulkee soraharju (Huhtamonkangas-Kankaanpäänharju), joka on myös merkittävää pohjavesialuetta.
Huhtamossa toimii aktiivisesti järjestö, Huhtamon Nuorisoseura, jonka toimintaan kuuluu muun muassa miesten jalkapalloa Satakunnan 4. divisioonassa ja myös tyttö-jalkapallo on vahvalla pohjalla.lähde? Nuorisoseuran omistamalla Honkapirtillä järjestetään bingoiltoja. Kylän viimeinen pankkikonttori lopetti toimintansa vuoden 2016 lopussa.
Kylälle on suunnitteilla myös laavu ja näkötorni.
Maantiede

Mannerjää suli Huhtamon alueelta noin 9 500 eaa. Maanpinta nousi merenpinnan yläpuolelle noin 8 500 eaa.
Merkittävimmät maastonmuodot ovat Ilmiönsuo ja Huhtamonkangas-Kankaanpäänharju. Rautasuo ei ole enää luonnontilainen. Myös peltoja on paljon. Kärkkäänjoki virtaa peltojen keskellä.
Historia > Esihistoria

Ensimmäinen merkki ihmistoiminnasta Huhtamon lähellä on asumuksen jäänteet Palojoella, lähellä Huittisten hirvenpään löytöpaikkaa, noin 6 900 - 7 000 vuotta sitten. Ei tiedätä, onko tämä ollut pysyvää asutusta, vai satunnaisen ohikulkijan asumus. Viimeistään 3 000 eaa. Huhtamon alueella on ollut jo pysyvää asutusta. Kiinteä asutus syntyi vasta 400 - 800 jaa. Silloiset asukkaat kasvattivat karjaa ja harjoittivat kaskiviljelyä.
Katajanokan terminaali

| Katajanokan terminaali |
| --- | --- |

Osoite:  Katajanokanlaituri 8, 00160
Sijainti:  Katajanokka, Helsinki
Koordinaatit:  60°09′49″N 24°58′10″E﻿ / ﻿60.16355°N 24.96945°E﻿ / 60.16355; 24.96945
Rakennustyyppi:  Matkustajalaivaterminaali (en), satamaterminaali (d), laituri ja venesatama
Suunnittelija:  Gunnar Taucher
Valmistumisvuosi:  1977 (1937)
Käyttäjä:  Viking Line
 fiKatajanokan terminaali 
  
Sisätiloja.
Katajanokan terminaali on yksi Helsingin Sataman matkustajaterminaaleista, ja se sijaitsee Eteläsatamassa Helsingin Katajanokalla. Viking Line liikennöi terminaalista säännöllisesti Tukholmaan ja Tallinnaan.
Rakennus on suojeltu. Vastapäätä terminaalin sisäänkäyntiä on vuonna 1855 Helsingin edustalla uponneen venäläisen linjalaiva Hesekielin (Iezekiil) ankkuri, jonka sukeltajat löysivät Suomenlinnan luota vuonna 1977.
Raitiovaunulinjan 5 päätepysäkki on terminaalin luona.
Historia

Terminaalirakennus oli alun perin tullimakasiini, satamarakennus K8. Se valmistui vuonna 1937 Helsingin kaupunginarkkitehdin Gunnar Taucherin suunnittelemana. Rakennus muutettiin sataman matkustajaterminaaliksi vuonna 1977, kun autolautta Finnjet aloitti liikennöinnin Helsingin ja Travemünden välillä. Muutostyöt suunnitteli satamalaitoksen arkkitehti Kari Unelius. Terminaalia on sittemmin laajennettu useasti, viimeksi vuonna 2008 rannan puolelle valmistuneella lasiseinäisellä laajennusosalla, jonka suunnitteli arkkitehti Ari Bungers.
Suunnitelmat

Kun vastarannalla sijaitseva Olympiaterminaali lakkautetaan, Katajanokalla tulee olla tilaa Viking Linen lisäksi myös Silja Linelle. Myös aluspaikkoja järjestellään uudelleen. Autoliikenne Katajanokalla kuitenkin vähenee, sillä Tukholman-laivat kulkevat vain kerran vuorokaudessa ja tavaraliikenne Helsingin ja Tukholman välillä on vähäisempää kuin Tallinnan-laivoilla.
Satamasta liikennöivät laivat

| Varustamo | Laiva | Reitti |
| --- | --- | --- |
|  Viking Line | M/S Gabriella | Helsinki–Maarianhamina–Tukholma |
|  Viking Line | M/S Viking Cinderella | Helsinki–Maarianhamina–Tukholma |
|  Viking Line | M/S Viking XPRS | Helsinki–Tallinna |
Satamasta liikennöivät laivat > Aiempia laivoja

| Varustamo | Laiva | Reitti | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
|  Finnlines | GTS Finnjet | Helsinki–Travemünde | 1977–1986 |
|  Silja Line | GTS Finnjet | Helsinki–Travemünde | 1987–1998 |
|  Silja Line | GTS Finnjet | Helsinki–Tallinna–Rostock | 1999–2003 |
|  Silja Line | GTS Finnjet | Helsinki–Tallinna | 1993–2006 |
|  Silja Line | GTS Finnjet | Helsinki–Muuga | 1997–1998 |
|  Viking Line | M/S Viking Saga | Helsinki–Tukholma | 1980–1986 |
|  Viking Line | M/S Viking Song | Helsinki–Tukholma | 1980–1985 |
|  Viking Line | M/S Mariella | Helsinki–Tukholma | 1985–1999 |
|  Viking Line | M/S Mariella | Helsinki–Maarianhamina–Tukholma | 1999–2021 |
|  Viking Line | M/S Olympia | Helsinki–Tukholma | 1986–1993 |
|  Viking Line | M/S Cinderella | Helsinki–Tukholma | 1989–1994 |
|  Viking Line | M/S Cinderella | Helsinki–Tallinnan edusta | 1989–1993, 1994–1995 |
|  Viking Line | M/S Cinderella | Helsinki–Muuga | 1995–1999 |
|  Viking Line | M/S Cinderella | Helsinki–Tallinna | 2000–2003 |
|  Viking Line | M/S Cinderella | Helsinki–Maarianhamina–Tukholma | 2022 |
|  Viking Line | M/S Amorella | Helsinki–Maarianhamina–Tukholma | 2022–2023 |
|  Viking Line | M/S Isabella | Helsinki–Tukholma | 1994–1997 |
|  Viking Line | M/S Isabella | Helsinki–Tallinnan edusta | 1990–1994 |
|  Viking Line | M/S Isabella | Helsinki–Muuga | 1995–1996 |
|  Viking Line | M/S Rosella | Helsinki–Tallinna | 2003–2008 |
| HSC | Viking FSTR | Helsinki–Tallinna | 2017 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katajanokan terminaali Wikimedia Commonsissa
Tietoa Katajanokan terminaalista Viking Linen sivuilla
Katajanokan terminaali | Port of Helsinki
| n k Perustiedot Wikidatassa: Katajanokan terminaali (Q59612586)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: matkustajalaivaterminaali, satamaterminaali, laituri, venesatama
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Katajanokka
katu tai tie: Katajanokanlaituri
koordinaatit: 60°09′49″N 24°58′10″E﻿ / ﻿60.16355°N 24.96945°E﻿ / 60.16355; 24.96945