stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minna Haapkylä
Filmografia > Elokuvaroolit

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Suolaista ja makeaa | laulutrion jäsen |
| 1997 | Maraton | Tuula |
| 1997 | Kettutytöt | Anna |
| 1999 | Rakkaudella, Maire | Kirsi-Mari Aarniala |
| 2000 | Rakas isä, rakas äiti | äiti |
| 2000 | Nainen kadulla | Ada |
| 2001 | Onnenpeli 2001 | Reetta |
| 2001 | Epäilyksen varjo | Arja Renko |
| 2002 | Kuutamolla | Iiris Vaara |
| 2003 | Helmiä ja sikoja | tuotantosihteeri |
| 2004 | Lapsia ja aikuisia | Venla |
| 2005 | FC Venus | Anna |
| 2006 | Charlie sanoo | Nora |
| 2006 | Käärmeen merkki | Hélène |
| 2007 | Joulutarina | Kristiina |
| 2007 | Raja 1918 | Maaria Eleonoora Lintu |
| 2008 | Erottamattomat | Eve |
| 2009 | Älä ruoki lamaa |  |
| 2009 | Kuulustelu | Kerttu Nuorteva |
| 2010 | Sovinto | Helmi |
| 2012 | Vares – Uhkapelimerkki | Sole Sulavesi |
| 2013 | Luciferin viimeinen elämä | Laura / Lou Andreas-Salomé |
| 2014 | Kristuksen morsian | Meiju |
| 2014 | Ruotsalainen hetki | Sonja |
| 2015 | Armi elää! | Armi Ratia / Maria |
| 2015 | Häiriötekijä | Liina |
| 2015 | Kääntöpaikka | äiti |
| 2017 | Kuudes kerta | Kaisa |
| 2018 | Tyhjiö | Pihlan ystävä |
| 2019 | Elvis & Onerva | Elviksen äiti |
| 2020 | Eden | Kristiina |
| 2022 | Kupla | Tupu |
Filmografia > Roolit televisiosarjoissa

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | Kadonnut näky |  |
| 1999 | Jäähyväiset ilman kyyneleitä | Virpi Hiekkala |
| 2000–2002 | Hovimäki | Ester Lindhof |
| 2002 | Hämmentäjien kuningas |  |
| 2002 | Kylmäverisesti sinun | Tiina Kortela |
| 2003 | Rikospoliisi Maria Kallio | Maria Kallio |
| 2008 | Harvoin tarjolla | Chrisse Lassila |
| 2020 | Karppi | Routa |
| 2021 | Kioski | äiti |
| 2022 | Made in Finland | Lahja Leino |
| 2025 | Queen of Fucking Everything | Anna |
Filmografia > Tuottajana

Kioski (tv-sarja, 2021)
Munkkivuori (tv-sarja, 2021)
Made in Finland (tv-sarja, 2022)
MC Helper beKINGs (elokuva, 2022)
Kupla (elokuva, 2022)
Queen of Fucking Everything (tv-sarja, 2025)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Haapkylän haastattelu Taiteilijaelämää-ohjelmassa.
Minna Haapkylän haastattelu. City-lehti 1/2003.
Minna Haapkylä Elonetissä.
Minna Haapkylä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Parhaan naispääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Ansa Ikonen (1944)  Lea Joutseno (1945)  Regina Linnanheimo (1946)  Emma Väänänen (1947)  Eeva-Kaarina Volanen (1948)  Eeva-Kaarina Volanen (1949)  Eeva-Kaarina Volanen (1950)  Emma Väänänen (1951)  Mirjami Kuosmanen (1952)  Rauni Luoma (1953)  Maija Karhi (1954)  Rakel Laakso (1955)  ei jaettu (1956)  Emma Väänänen (1957)  Emma Väänänen (1958)  Tea Ista (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Sinikka Hannula (1962)  Ruth Snellman (1963)  ei jaettu (1964)  ei jaettu (1965)  Riitta Elstelä (1966)  Elli Castrén (1967)  Kristiina Halkola (1968)  Liisamaija Laaksonen (1969)  Ritva Vepsä (1970)  Hillevi Lagerstam, Siiri Angerkoski (1971)  Eeva-Maija Haukinen, Eila Pehkonen (1972)  Tea Ista (1973)  Tuula Nyman, Anja Pohjola, Aino Lehtimäki (1974)  ei jaettu (1975)  Leena Uotila (1976)  Tuula Nyman (1977)  Irma Seikkula, Raili Veivo, Nanny Westerlund (1978)  Elina Salo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Rea Mauranen, Eeva Eloranta (1981)  ei jaettu (1982)  ei jaettu (1983)  Eeva Eloranta (1984)  Rauni Luoma (1985)  Soli Labbart (1986)  Pirjo Leppänen (1987)  Kaija Pakarinen (1988)  Liisamaija Laaksonen (1989)  Pirkko Hämäläinen (1990)  Kati Outinen(1991)  Irma Junnilainen (1992)  Merja Larivaara (1993)  Tiina Lymi (1994)  ei jaettu (1995)  Päivi Akonpelto (1996)  Kati Outinen (1997)  Leea Klemola (1998)  Elena Leeve (1999) 
2000–2019:  Eeva Litmanen (2000)  Outi Mäenpää (2001)  Irina Björklund (2002)  Kati Outinen (2003)  Sari Mällinen (2004)  Outi Mäenpää (2005)  Maria Lundqvist (2006)  Susanna Anteroinen (2007)  Outi Mäenpää (2008)  Elena Leeve (2009)  Minna Haapkylä (2010)  Katja Küttner (2011)  Elina Knihtilä (2012)  Laura Birn (2013)  Leea Klemola (2014)  Anu Sinisalo (2015)  Krista Kosonen (2016)  Linnea Skog (2017)  Krista Kosonen (2018)  Oona Airola (2019) 
2020–2039:  Mimosa Willamo (2020)  Alma Pöysti (2021)  Seidi Haarla (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Ritva  Elonet  Yle
Kuulopuhelin

Ruotsalaisen Telefonaktiobolaget L. M. Ericssonin valmistama Suomenkin puolustusvoimien käytössä ollut kenttäpuhelin  P-78. Kuulopuhelin on kuljetusasennossaan kenttäpuhelimen päällä. Kenttäpuhelimen kuulopuhelin voidaan suojata sulkemalla alumiininen kansi.
Kuulopuhelin on sotilaskäytössä olevien kenttäpuhelinten, kenttäradioiden ja radiopuhelinten käyttäjän kädessä pidettävästä mikrofoni-kaiutin -yhdistelmästä käytetty nimitys. Nykykielellä sitä kutsutaan kuulokkeeksi eli luuriksi.
AN/PRC-77n kuulopuhelin pöydällä.
Helvarin valmistama kenttäradio kuulopuhelimella.
Sotilasvala

Suomalaisia varusmiehiä antamassa sotilasvalaansa
Sotilasvala on lupaus, jonka varusmies antaa lakisääteisesti varusmiespalveluksen alkuvaiheessa. Jos sotilas ei halua vannoa valaa, vaihtoehtoinen lupausmenettely on sotilasvakuutus eli juhlallinen vakuutus. Ennen vannomista sotilaalle on annettava tietoa sotilaan oikeuksista ja velvollisuuksista sekä kerrottava valan merkityksestä. Vala vannotaan joukko-osaston (tai vastaavan joukon) komentajan edessä ja tämän osaston lipun läsnä ollessa. Aiemmin mihinkään uskontokuntaan kuulumattomat saivat antaa vain vakuutuksen, mutta nykyinen lainsäädäntö ei tee eroa uskontokuntiin kuuluvien ja kuulumattomien välillä .
Sotilasvala tai -vakuutus perustuu perinteeseen, ja sen tarkoituksena on sotilaan henkinen sitouttaminen maanpuolustukseen. Oikeudellista sitovuutta valalla tai vakuutuksella ei ole.
Normaalisti sotilasvala vannotaan alokas- eli peruskoulutuskauden päättyessä noin seitsemän viikon palveluksen jälkeen. Valatilaisuus järjestetään olosuhteista riippuen joko varuskunnassa tai lähiympäristön kunnassa, ja siitä pyritään tekemään mahdollisimman vaikuttava maanpuolustusjuhla. Yleensä valaan kutsutaan varusmiesten omaiset, ja tilaisuuteen liittyy valaparaati, kenttähartaus, kalustoesittely sekä kenttälounas. Nykyään kenttähartaus on kaikille vapaaehtoinen. Valan vannomisen jälkeen varusmiehet nimitetään alimpaan sotilasarvoon, jonka yleisnimitys on sotamies ja joka on varusmiehen aselajista riippuen esimerkiksi jääkäri, tykkimies, pioneeri, viestimies, autosotamies, lentosotamies tai matruusi. Sotilasvakuutus annetaan yleensä samana päivänä pienemmässä tilaisuudessa. Yleensä myös vakuutuksen antaneet sotilaat osallistuvat valatilaisuuteen rivissä, mutta eivät vanno valaa enää uudestaan.
Valan kaava

Suomalaisen sotilasvalan ja -vakuutuksen kaava vahvistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1918. Tämän jälkeen kaava on kokenut vain vähäisiä kielellisiä uudistuksia. Viimeisimmässä uudistuksessa sana miehekkäästi korvattiin sanalla ryhdikkäästi.
Valan kaava > Valan teksti

Joukko toistaa vain lihavoidut osat.
Aiheesta muualla

Asetus sotilasvalasta
Lisää luettavaa aiheesta Sotilasvala on Wikiaineistossa  (Vuoden 1918 kaava)
Heinimäki, Jaakko: Pääkirjoitus: Sotilasvalasta voisi poistaa kirkollisen kuorrutuksen. Kirkko ja kaupunki 1.8.2019.
Kristoffer Kolumbus

| Kristoffer Kolumbus |
| --- | --- |
 Kristoffer Kolumbuksesta ei tunneta yhtäkään muotokuvaa, joka olisi tehty hänen elinaikanaan. Taiteilijan myöhempi näkemys Kolumbuksesta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1451 Genova, Genovan tasavalta
Kuollut: 20. toukokuuta 1506 Valladolid, Kastilian kruunu
Kansalaisuus:  Genova
Ammatti:  tutkimusmatkailija
Puoliso:  Filipa Moniz Perestrelo
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Kristoffer Kolumbus (ital. Cristoforo Colombo, esp. Cristóbal Colón); (1451 Genova, Genovan tasavalta – 20. toukokuuta 1506 Valladolid, Kastilian kruunu) oli genovalainen tutkimusmatkailija. Kolumbus ylitti Atlantin vuonna 1492 ja saapui Karibialle ensimmäisenä eurooppalaisena. Kolumbus asettui löytämiensä alueiden kuvernööriksi ja teki kaikkiaan neljä matkaa Amerikkaan.
Kolumbus purjehti Aragonian ja Kastilian (osa nykyistä Espanjan kuningaskuntaa) kuningasparin Ferdinand Katolilaisen ja Isabella Katolilaisen suojelemana ja rahoittamana. Hän ei etsinyt uutta maanosaa vaan meritietä Intiaan, ja hän uskoikin kuolemaansa saakka löytäneensä Intian eikä uutta mannerta.
Kolumbus ei ollut ensimmäinen Amerikassa käynyt eurooppalainen, sillä ainakin viikingit olivat käyneet Pohjois-Amerikassa ennen häntä. Uuden mantereen olemassaolosta ei kuitenkaan tiedetty Euroopassa, ja vasta Kolumbuksen ensimmäisen matkan seurauksena avautui pysyvä yhteys Amerikan ja muun maailman välille ja eurooppalaiset kolonisoivat Amerikan.
Elämä > Varhaisvuodet

Kristoffer Kolumbuksen taustasta ja varhaisvaiheista ei tiedetä paljonkaan. Hän itse suhtautui aiheeseen vältellen, eikä hän koskaan esimerkiksi kertonut työläisvanhemmistaan vaan vain vihjasi suvussaan olleen amiraaleja. Kolumbuksen poika Fernando Colón kirjoitti isänsä elämäkerran kauan tämän kuoleman jälkeen. Italiaksi käännetty ja vuonna 1541 julkaistu teos on puutteellinen, kaunisteltu ja kiistanalainen. Ei ole kuitenkaan selvää, onko virheiden alkuperä Fernandolta vai Kristofferilta.
Kolumbuksen on yleisesti uskottu syntyneen Genovassa nimellä Cristoforo Colombo elokuun 25. ja lokakuun 31. päivän välillä vuonna 1451. Kolumbuksen kirjoittamaksi uskotussa, hänen jälkeläistensä oikeusriidoissa käytetyssä testamentissa vuodelta 1498 hän itsekin kirjoittaa syntyneensä Genovassa: ”Siendo yo nacido en Genova”. Myös aikalaiskronikoitsijat ja -kirjailijat kutsuivat häntä genovalaiseksi, ja myös moni asiakirja osoittaa samaan suuntaan. Kolumbuksen on myös ehdotettu syntyneen muun muassa Portugalissa, Kataloniassa, Espanjassa marranojuutalaiseksi, Korsikassa tai Kreikassa. Vuonna 2024 julkaistun espanjalaisen DNA-tutkimuksen mukaan Kolumbus oli todennäköisesti sefardijuutalainen, joka eli Valenciassa Espanjassa ja salasi todellisen taustansa juutalaisvainojen vuoksi.
Kristofferin isä Domenico Colombo oli kankuri ja äitinsä Susanna Fontanarossa kankurin tytär. Hänellä oli neljä pikkusisarusta: veli Bartolomeo, nuorena kuollut veli Giovanni Pellegrino, sisar Bianchinetta ja veli Giacomo. Hänen ei tiedetä opiskelleen Pavian yliopistossa, vaikka hänen elämäkerrassaan näin väitetäänkin.
Kristoffer ja veli Bartolomeo lähtivät merille jo nuorina vaikka toisinaan työskentelivätkin villankarstaajina. Vuonna 1470 koko perhe muutti Savonaan, Genovasta länteen. Jossain vaiheessa Kolumbus muutti Lissaboniin. Kolumbuksen muistelmissa on monia vaikuttavia ja joidenkin epäilemiä tarinoita nuoruuden meriseikkailuista Välimerellä ja Islannin länsipuolella. Hänen tiedetään kuitenkin varmasti käyneen vuoden 1478 heinäkuussa Madeiralla ostamassa sokeria.
Kolumbus meni noin 1479 Lissabonissa naimisiin alhaisaatelistonaisen Filipa Moniz de Perestrellon kanssa ja sai Portugalin kansalaisoikeudet. Hänen ensimmäinen poikansa Diego syntyi 1481, eikä äidistä sen jälkeen ole tietoja. Merimatkojensa välillä Kolumbus asui Lissabonin lisäksi myös Porto Santossa ja Madeiralla. Hän hankki elantonsa kartanpiirtäjänä erään kartoittajan palveluksessa ja velkaantui huomattavasti. Kolumbus teki 1480-luvun alussa useita merimatkoja Guineaan, mistä siihen aikaan kuljetettiin kultaa ja orjia Portugaliin.
Elämä > Ajatus meritiestä Intiaan

Kolumbus keräsi jatkuvasti tietoa portugalilaisten tekemistä merimatkoista Afrikkaan ja keskusteli usein merimiesten kanssa. Hän alkoi kehitellä ajatusta purjehtimisesta Aasiaan lännen kautta Atlantin valtameren yli Intiaan, missä oli monenlaisia rikkauksia. Kolumbus tutustui Pierre d’Aillyn vuonna 1480 ilmestyneeseen teokseen Imago Mundi ja opiskeli sitä ahkerasti. Hän kirjoitti tunnetulle kartantekijälle Toscanellille Firenzeen ja vaihtoi tämän kanssa käsityksiä maailmankartasta ja Aasiaan purjehtimisesta. Peter Frankopanin mukaan Kolumbuksen henkilökohtaisena motiivina oli lähes pakkomielteinen huoli Jerusalemista. ”Pyhän kaupungin” takaisin valtaaminen vaatisi kuitenkin varoja, joita voisi saada käymällä tuottoisaa kaukokauppaa jalometalleilla, mausteilla ja jalokivillä - siksi oli löydettävä uusi ja edullisempi kaupankäynnin reitti.
Maapallo tiedettiin pallonmuotoiseksi jo Kolumbuksen aikoina, mutta arviot sen koosta vaihtelivat. Guinean-matkoillaan Kolumbus teki tarkkoja muistiinpanoja ja laski maapallon ympärysmitaksi päiväntasaajan kohdalla 30 192 kilometriä, mikä on lähes 10 000 kilometriä todellista vähemmän. Kolumbus uskoikin löytävänsä Japanin vain 4 440 kilometrin päästä Kanariansaarilta länteen, vaikka todellisuudessa matkaa on 19 500 kilometriä.
Elämä > Retken järjestely > Portugalissa

Kolumbus esitti purjehdussuunnitelmansa Portugalin kuningas Juhana II:lle, mutta ei saanut vastakaikua. Kuninkaallisen komission asiantuntijat totesivat matkan paljon pidemmäksi kuin Kolumbus kuvitteli eivätkä uskoneet täysin Japaninkaan olemassaoloon. Kuninkaalla ei myöskään ollut varaa antaa laivoja näin epävarmaan yritykseen. Kolumbus lähti Portugalista Kastiliaan vuoden 1484 lopussa.
Elämä > Retken järjestely > Kastiliassa

Kolumbus saapui Kastiliaan luultavasti vuonna 1484 kolmivuotiaan Diego-poikansa kanssa. Hän alkoi käyttää Kastiliassa nimeä Cristóbal Colón. Kolumbus asui kreivi Luis de la Cerdan talossa kahden vuoden ajan. Kreivi kirjoitti Kolumbuksesta Kastilian kuningatar Isabellalle, joka kehotti lähettämään Kolumbuksen luokseen. Vuonna 1486 Kolumbus asui Córdobassa, odotti tapaamista kuningattaren kanssa ja myi kirjoja. Kesällä 1488 hän sai uuden naisystävänsä kanssa pojan nimeltä Fernando. Kun Kolumbus pääsi esittelemään ajatuksensa kuningattarelle ja Aragonian kuningas Ferdinandille, nämä kiinnostuivat Kolumbuksen ajatuksesta mutta antoivat asian harkittavaksi oppineiden komissiolle. Komissio käsitteli asiaa monen vuoden ajan, ja Kolumbukselle maksettiin sinä aikana tukea valtion kassasta. Kolumbus kirjoitti myös Portugalin kuninkaalle ja pyysi tätä vielä kerran harkitsemaan ehdotustaan. Kuninkaan vastaus vuonna 1488 oli rohkaiseva, mutta Kolumbuksen ei tiedetä enää palanneen Portugaliin. Samana vuonna Bartolomeu Dias ilmoitti löytäneensä meritien Intiaan Afrikan eteläkärjen kautta, mikä teki Kolumbuksen kaavailemasta reitistä vähemmän tarpeellisen portugalilaisille.
Kolumbus lobbasi Kastiliassa väsymättä suunnitelmiaan. Hänen tukijoihinsa ja kannattajiinsa kuului Genovan ja Firenzen kauppiaita, La Rábidan luostarin ja kuninkaallisen hovin munkkeja, Kanariansaarten espanjalaisvalloituksen rahoittajia, prinssi Don Juanin hovi sekä Aragonian valtionrahasto.
Vuonna 1489 Kolumbus kutsuttiin asumaan hoviin Granadan edustalle, missä espanjalaiset piirittivät maureja. Seuraavana vuonna Kolumbuksen asiaa käsitellyt toimikunta antoi asiasta kielteisen lausunnon. Toimikunta ei uskonut Kolumbuksella olleen sellaista tietoa asioista, joita muilla ei ollut. He uskoivat matkan Intiaan kestävän kolme vuotta, eikä paluu olisi välttämättä enää mahdollista. Hallitsijapari ei kuitenkaan tyrmännyt Kolumbuksen ideaa vaan ilmoitti hänelle, että asia voidaan ottaa esille myöhemmin, kun sota Granadaa vastaan olisi ohi. Granada antautui tammikuussa 1492. Uusi toimikunta hyväksyi Kolumbuksen ajatukset. Kolumbus vaati itselleen kuitenkin niin suurta korvausta palveluksistaan, että toimikunta ja hallitsijapari torjuivat hänet aluksi jyrkästi. Hallitsijapari pyörsi kuitenkin päätöksensä, ehkä kuninkaan rahastonhoitajan Luis de Santángelin vaikutuksesta. Kolumbuksen kanssa tehtiin alustava sopimus, ja Kolumbus sai lainan. Hän meni Palosin kaupunkiin keväällä 1492 herättelemään merenkulkijaporvareissa kiinnostusta tulevaan matkaansa. Huhtikuun 17. päivänä 1492 kuningatar Isabella ja kuningas Ferdinand allekirjoittivat Kolumbuksen kanssa tehdyn sopimuksen. Siinä Kolumbuksesta tehtiin valtameren suuramiraali ja aatelinen, ja hän sai perinnöllisen varakuninkuuden ja kuvernöörinoikeuden löytämiinsä maihin sekä osuuden kaikista voitoista.
Elämä > Matkat Atlantin yli > Ensimmäinen matka > Päiväkirja

Kolumbus kirjoitti ensimmäisestä matkastaan päiväkirjan (suomennettu Amerikan löytöretken päiväkirja, suomennos Erkki Valkeila), joka on säilynyt nykypäivään Bartolomé de las Casasin jäljentämänä. Las Casas on lyhennellyt kirjaa monin paikoin, mutta ilmeisesti kuitenkin poistanut vain lähes mielenkiinnottomia osia kuten mainintoja säästä.
Elämä > Matkat Atlantin yli > Toinen matka

Toiselle matkalleen Kolumbus lähti 24. syyskuuta 1493. Hänellä oli seitsemäntoista laivaa, 1 500 henkeä, hevosia, siemenviljaa, viiniköynnöksiä ja muuta tavaraa uusiin maihin perustettavien siirtokuntien tarpeisiin. Mukana oli myös Kristofferin veli Diego Kolumbus. Hän jäi Hispaniolan saarelle perustetun La Isabela -siirtokunnan ylipäälliköksi. Kristoffer löysi saaren sisäosista kulta-alueen. Sen jälkeen hän purjehti Kuubaan ja Jamaikaan, mutta palasi sieltä huonossa kunnossa syyskuussa 1494 La Isabelaan, minne oli sillä välin tullut hänen toinenkin veljensä, Bartolomé. Kristofferin ollessa matkalla osa väestöä oli alkanut niskuroida Diegoa vastaan. Kapinoijat anastivat lopulta Bartolomén laivat ja lähtivät Espanjaan kantelemaan kuningasparille Kolumbusta vastaan.
Lähes satatuhantinen intiaaniväestö kävi mellastelevien espanjalaisten kimppuun, vaikka Kolumbus olikin kaikin tavoin omalta osaltaan pyrkinyt rauhallisiin väleihin intiaanien kanssa. Ennen matkaa kuningatar Isabella oli antanut hänelle tarkat ohjeet, että intiaaneja on kohdeltava ”hyvin ja rakkaudella”, jotta näistä tulisi katolisia kristittyjä ja Espanjan kuninkaan alamaisia. Syksystä kevääseen käytyjen taistelujen ja intiaanien oman poltetun maan taktiikan seurauksena intiaaneja kuoli historioitsija Pietro Martire d'Anghieran mukaan 50 000, mahdollisesti jopa kaksi kolmasosaa koko väestöstä. Kolumbus onnistui rauhoittamaan saaren ehkä ainakin väliaikaisesti maaliskuussa 1495 sen keskiosiin tekemällään invaasiolla, joskin taistelut jatkuivat seuraavana vuonna. Viisisataa intiaania lähetettiin Sevillaan myytäviksi orjiksi.
Espanjaan menneet niskurit saivat aikaan sen, että kuningaspari lähetti Hispaniolaan luottamusmiehen tutkimaan saaren oloja. Kolumbus palasi Espanjaan ja sai helposti kumotuksi häntä vastaan esitetyt syytökset.
Elämä > Matkat Atlantin yli > Kolmas matka

Kolmannelle matkalle Kolumbus lähti 30. toukokuuta 1498 kuudella aluksella. Matkalle ei riittänyt miehiä, sillä sota Ranskaa vastaan oli käynnissä, ja Kolumbus sai laivojensa väeksi maanpakolaisuuteen tuomittuja rikollisia. Kanariansaarilla Kolumbus jakoi laivastonsa kahtia. Toinen osa purjehti suoraan Hispaniolaan, toisella hän itse lähti eteläisempää tietä Kap Verden saarien kautta ja päätyi monen vastuksen perästä ensi kertaa Etelä-Amerikan mantereelle, Orinocojoen suun seuduille. Sieltä Kolumbus kiirehti kuitenkin Hispaniolaan, missä oltiin tyytymättömiä Bartolomé Kolumbuksen tiukkaan hallintoon ja saaren ylituomari oli asettunut kapinallisten johtajaksi. Kristoffer Kolumbus saapui juuri silloin saarelle, antautui neuvotteluihin kapinallisten kanssa ja rauhan saavuttamiseksi suostui nöyryyttäviin ehtoihin.
Hallitessaan Karibialla varakuninkaana ja kuvernöörinä Kolumbuksen huhuttiin harjoittaneen kovaa kuria, johon saattoi kuulua rikoksiin syyllistyneiden silpominen, nöyryyttäminen ja myyminen orjaksi. Panettelijoiden puheiden seurauksena Hispaniolaan oli lähetetty uusi käskynhaltija Francisco de Bobadilla, joka perille tultuaan hankki itselleen joukkojen suosion antamalla kaikille kullankaivuluvan Kolumbuksen veljesten poissa ollessa. Kolumbusta koskeneiden väitteiden ja hänestä laaditun raportin seurauksena Kastilian kuningaspari palautti ongelmallisen Kolumbuksen kahlittuna Espanjaan. Siellä Kolumbus vapautettiin, mutta hän menetti arvonimensä ja ylivaltansa uudessa maanosassa.
Elämä > Matkat Atlantin yli > Neljäs matka

Neljännelle ja viimeiselle matkalleen meren taakse Kolumbus lähti 11. toukokuuta 1502. Hänellä oli neljä pientä laivaa ja sataviisikymmentä miestä, joukossa veljensä Bartolomé ja kolmetoistavuotias poikansa Fernando. Hispaniolan saaren käskynhaltija Ovando ei sallinut Kolumbuksen nousta lainkaan maihin, joten Kolumbus jatkoi matkaansa Hondurasin rannoille. Sieltä hän etsi salmea, josta pääsisi Intian valtamereen. Sellaista salmea ei löytynyt, mutta Veraguan tienoilla hän löysi kultaa. Hän ryhtyi perustamaan sinne siirtokuntaa mutta joutui pakenemaan intiaanien hyökkäystä Jamaikalle. Vuotavat laivat ohjattiin matalikolle, ja apua lähdettiin pyytämään Hispaniolasta, sitä kuitenkaan saamatta. Kolumbus sairastui ja espanjalaiset suututtivat saaren alkuasukkaat. Kolumbus pelastautui intiaaneilta 1. maaliskuuta 1504 tapahtuneen kuunpimennyksen avulla, jonka hän tiesi tapahtuvan. Hän lähetti intiaanipäällikölle sanan, että Jumala on päättänyt rangaista heitä, koska he näännyttivät nälkään hänen valittunsa, ja vihansa merkiksi Jumala pimentäisi kuun. Kun kuu pimeni Kolumbuksen ennustamalla hetkellä, kantoivat hätääntyneet intiaanit Kolumbukselle ruokatarvikkeita ja Kolumbus lupasi, että jos he vastakin huolehtisivat haaksirikkoisten muonituksesta, Jumala antaisi kuun paistaa.
Kahdeksan kuukauden jälkeen syntyi tyytymättömän miehistön keskuudessa aseellinen kapina, jonka Bartolomé Kolumbus kukisti. Siirtolaisten suuttumusta peläten käskynhaltija Ovando joutui lopulta lähettämään laivan noutamaan haaksirikkoisia. Hispaniolasta Kolumbus kuukauden kuluttua palasi veljineen ja poikineen Espanjaan. Valtameren amiraali ja Intian varakuningas valitteli nyt köyhyyttään, sillä viimeiset varansa hän oli antanut merimiesten palkoiksi, joita hallitus ei suostunut maksamaan. Hän saapui kotimaahan 26. marraskuuta. Kolumbus ei käynyt enää Amerikassa.
Elämä > Elämän loppuvaiheet ja kuolema

Palattuaan Kastiliaan Kolumbus sai nauttia ennenkokematonta vaurautta Hispaniolasta tulevien rahalähetysten ansiosta. Hänen terveytensä oli kuitenkin jo huono ja heikkeni nopeasti. Koska hän ei kyennyt kivuiltaan enää matkustamaan hoviin, poika Diego hoiti hänen asioitaan. Kolumbuksella oli leskeksi jääneen kuninkaan kanssa kiistaa viroistaan sekä saamistaan rahallisista avustuksista ja tuotoista, ja Kolumbus syytti kuningasta lupauksiensa pettämisestä. Vastineeksi kuningas tarjosi läänityksiä Kastiliassa, minkä Kolumbus torjui. Kolumbus kuoli Valladolidissa 20. toukokuuta 1506. Häntä vaivanneeksi sairaudeksi on vuosisatojen ajan arveltu kihtiä. 2000-luvulla todennäköiseksi kuolinsyyksi on nostettu reaktiivinen niveltulehdus, jonka Kolumbus sai todennäköisesti ruokamyrkytyksestä matkoillaan.
Elämä > Jäännösten kohtalo

Kolumbus haudattiin aluksi Valladolidiin, mutta hänen jäännöksensä on sen jälkeen siirretty useasti. Vuonna 1509 hänen poikansa Diego siirrätti jäännökset Sevillaan, Las Cuevasin luostariin. Vuonna 1541 Diegon leski kuljetutti jäännökset Atlantin yli Santo Domingoon Hispaniolaan. Sieltä ne siirrettiin 1795 Havannaan Kuubaan. Vuonna 1898 jäännökset palautettiin valtameren yli Sevillaan. Santo Domingosta oli kuitenkin vuonna 1877 löydetty laatikko, jossa oli luunkappaleita ja Kolumbuksen nimi. Sevillaan palautetuista luista otettiin DNA-näytteet, joista vuonna 2006 varmistui tutkijoiden mukaan, että ainakin osa niistä todella oli Kolumbuksen jäännöksiä.
Ulkonäkö

Kolumbuksesta ei tunneta yhtään muotokuvaa, joka olisi tehty hänen elinaikanaan. Kolumbuksen poika Fernando kuvasi Kolumbuksen sopusuhtaiseksi ja keskimääräistä pitemmäksi. Hän kertoi Kolumbuksella olleen pitkät kasvot, kyömynenä, vaaleat silmät, vaalea ja hiukan punertava iho, ja että hänen vaalea tukkansa muuttui 30 vuoden iässä valkoiseksi. Las Casasin kuvauksen mukaan Kolumbuksen parta ja hiukset olivat punaisia, kunnes muuttuivat valkoisiksi.