stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savages (Soulflyn albumi)

| Savages Soulfly |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2013
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  39.
Soulflyn muut julkaisut
| Enslaved 2012 | Savages 2013 | Archangel 2015 |
Savages on Soulflyn yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2013.
Kappaleet

Bloodshed – 6.55
Cannibal Holocaust – 3.29
Fallen – 5.55
Ayatollah of Rock 'n' Rolla – 7.29
Master of Savagery – 5.10
Spiral – 5.34
This Is Violence – 4.23
K.C.S. – 5.15
El Comegente – 8.17
Soulfliktion – 5.43
Fuck Reality – 5.25  (bonuskappale)
Soulfly IX – 5.55  (bonuskappale)
Kokoonpano

Max Cavalera - laulu & kitara
Marc Rizzo - kitara
Mike Leon - basso
Zyon Cavalera - rummut
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Kaaoszine: 9/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Savages (Soulflyn albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Savages (Soulflyn albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Soulfly
| --- | --- |
Studioalbumit:   Soulfly  Primitive  3  Prophecy  Dark Ages  Conquer  Omen  Enslaved  Savages  Archangel  Ritual  Totem 
EP:t:   Tribe 
Singlet:   Tribe  Bleed  Umbabarauma  Back To The Primitive  Unleash  Rise of the Fallen  World Scum  Bloodshed  Master of Savagery  Ayatollah of Rock 'n' Rolla  We Sold Our Souls to Metal  Sodomites  Archangel  Titans  No Hope No Fear  Evil Empowered  Ritual  Dead Behind the Eyes  Superstition  Scouring the Vile  Filth Upon Filth 
DVD:t:   Song Remains Insane 
Musiikkivideot:   Bleed  Back to the Primitive  Seek 'n' Strike  Prophecy  Carved Inside  Frontlines  Innerspirit  Unleash  Rise of the Fallen  World Scum  Bloodshed  Archangel  Filth Upon Filth
Sm7

| Sm7> Perustiedot |
| --- | --- |
Tyyppi:  sähkömoottorijuna
Liikennöitsijä:  VR
Valmistaja:  Stadler
Lukumäärä:  20 (+50 optio)
Valmistusvuodet:  2025–
Istumapaikkoja:  796 matkustajaa (356 istumapaikkaa)
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  160 km/h
Vaunujen lukumäärä:  4 kpl
Raideleveys:  1 524 mm
Sm7 on VR:n lähiliikennekäyttöön tilaama uusi sähkömoottorijuna.
VR teki sveitsiläisen Stadlerin kanssa hankintasopimuksen 20 lähijunayksikön toimittamisesta 29. marraskuuta 2022. Sopimukseen sisältyy optio tilata 50 junayksikköä lisää. Kalustohankinnan arvo ilman optioita on noin 250 miljoonaa euroa. Junat tulevat liikenteeseen keväästä 2026 alkaen.
Sm7-junat perustuvat Stadlerin Flirt-juniin ja uudempaan keulamalliin. Junayksikkö koostuu neljästä vaunusta, jossa on tilaa 796 matkustajalle, joista 356 on istumapaikkoja. Junien kokoonpano tehdään Stadlerin tehtaalla Puolassa.
Sm7-lähijunat ovat 50 prosenttia VR:n nykyistä lähijunakantaa energiatehokkaampia. Junan sisustusta voidaan muokata tarpeen mukaan, ja matkustusmukavuuteen on kiinnitetty huomiota. Polkupyöräpaikkojen määrää voidaan lisätä kesäksi ja junissa on pöydillä varustettuja istuimia, jotta työskentely kannettavalla tietokoneella on helpompaa. Lisäksi junissa on langaton verkkoyhteys ja latauspistokkeet kaikille istuimille.
Uudet junat otetaan käyttöön reittiliikenteessä keväästä 2026 alkaen. Ne liikennöivät linjoilla D, R, T, Z ja M. Linjoilla käytetään nykyisin vuosina 1999–2005 käyttöön otettua Sm4-kalustoa, joista suurin osa siirtyy muille reiteille VR:n vanhemman Sm2-lähijunakaluston tilalle.
Puhtaus ja vaara

| Puhtaus ja vaara Rituaalisen rajanvedon analyysi> Purity and Danger An Analysis of a Concepts of Pollution and Taboo.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Mary Douglas
Kieli:  englanti
Genre:  tieteellinen kirja
Kustantaja:  Routledge and Keegan Paul
Julkaistu:  1966
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  0-7100-1299-3
Suomennos
Suomentaja:  Virpi Blom, Kaarina Hazard
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  277
ISBN:  951-768-047-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Puhtaus ja vaara (Purity and Danger) on Mary Douglasin kirjoittama kirja, joka edustaa teorialtaan symbolista antropologiaa. Kirjassaan Douglas esittää teoriansa ihmisen ajattelusta: miten siihen liittyvät käsitykset puhtaudesta ja saastumisesta. Douglasin teoria on kategoriateoreettinen. Hänen mukaansa ihminen näkee maailman kategorioiden kautta. Kategorioiden rakentaminen synnyttää kuitenkin anomalioita eli poikkeuksia ja epäsäännöllisyyttä, jotka voivat esiintyä yhteisön ajattelussa kulttuurista riippuen joko uhkana tai voimavarana. Usein anomaliaan liitetään uskomus pyhyydestä tai saastaisuudesta, puhtaasta tai epäpuhtaasta.
Lika

Lika nousee Puhtaus ja vaara -teoksessa keskeiseksi käsitteeksi. Douglas selittää lian lainaamalla lordi Chesterfieldin lausahdusta: ”Lika on ainetta väärässä paikassa”. Lika loukkaa järjestystä, ja siksi se koetaan usein uhkana. Douglasin mukaan likaan liittyvät toiminnot erotteleminen, puhdistaminen, rajojen vetäminen ja rajojen rikkomisesta rankaiseminen on tapa luoda järjestystä muuten sekavalta tuntuviin kokemuksiin. Lian karttaminen ei ole pelonsekaista tai järjetöntä. Se voi olla luovaa toimintaa. Lian poistaminen on positiivinen yritys järjestää ympäristöä. Lika on myös suhteellista. Esimerkiksi ruoka on puhdasta lautasella, mutta paidalle tipahtaessa se muuttuu liaksi.
Pyhä

Douglas määrittelee pyhän heprean kielen sanan qdš (’Jumalalle erotettu’) perusteella. Pyhä on erilleen asetettu. Se on eheä, kokonainen ja täydellinen. Ihmisillä on taipumus luoda käsityksiä siitä, mikä on pyhää ja arvostettavaa.
Silmutjärvi

| Silmutjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°39′57″N, 26°19′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.714.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,9 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,439 km  
Pinta-ala:  1,21 ha  
Tilavuus:  0.000010 km³ 
Keskisyvyys:  0,83 m  
Suurin syvyys:  1,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSilmutjärvi 
Silmutjärvi tai Silmutlampi on Keski-Suomessa Konnevedellä  Silmutjoen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 190 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven tilavuudeksi on saatu 10 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,8 metriä ja suurin syvyys on 1,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Silmutjoen valuma-alueeseen (14.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,9 metriä mpy.
Siltavuori

Helsingin yliopiston rakennus Psychologicum Siltavuorella. Näkymä Hakaniemestä.
Näkymä Siltavuoresta pohjoiseen vuonna 1907
Siltavuori (ruots. Broberget) on Helsingin Kruununhaassa sijaitseva kalliopenger ja näköalapaikka. Pääasiassa 1900-luvun alussa rakennetulla alueella on useita Helsingin yliopiston rakennuksia.
Paikka sai nimensä jo 1650-luvulla, kun sen läheisyyteen rakennettiin Helsingistä pohjoiseen johtavan maantien silta, nykyisen Pitkänsillan edeltäjä. Siitä ovat saaneet nimensä myös viereinen Siltavuorensalmi, joka on osa Töölönlahden avomereen yhdistävää salmea, ja sen rantaa pitkin kulkeva katu, Siltavuorenranta.
Suomenlinnan rakentajana sittemmin tunnettu Augustin Ehrensvärd suunnitteli vuonna 1748 suurta linnoitusta Siltavuorelle, joka olisi puolustanut Helsinkiä pohjoisesta tulevilta hyökkäyksiltä. Jo maaliskuussa samana vuonna aloitettiin räjäytystyöt. Kun työ jatkui keväällä 1749, Ehrensvärd ja hänen apulaisensa alkoivat jo aavistaa hankkeen liian laajaksi ja resurssit riittämättömiksi. Pitkänsillan pielessä tehtävää työtä pidettiin nyt vähemmän tärkeänä ja se lopetettiin. Joitakin tilapäisiä rakennuksia oltiin jo ehditty rakentaa, muun muassa tiili- ja kalkkiuuneja, lastauslaituri sekä komendantin asunto. Yhdestäkään näistä ei ole tänä päivänä mitään nähtävissä – osa rakennuksista siirrettiin, osa rapistui ja paloi ja osa kiviaineksesta käytettiin muualla rakentamiseen.
Helsingin yliopiston toiminta alueella

Siltavuoren jyrkät kalliot olivat rakentamatta vielä 1900-luvun alkaessa, ja Keisarillinen Aleksanterin-Yliopisto (myöhemmin Helsingin yliopisto) kiinnostui alueesta etenkin sen valoisuuden ja vankan peruskallion vuoksi. Alueelle rakennettiin Gustaf Nyströmin suunnittelemana fysiologian laitosrakennus vuonna 1905 ja fysiikan laitosrakennus vuonna 1910.
Nyström oli suunnitellut alueesta luonnontieteellisen keskittymän, jonka arkkitehtuurissa hän korosti hyötyrakentamista ja yliopiston tehtävää tiedeinstituutiona, toisin kuin yliopistorakennuksissaan muualla jotka edustivat perinteisempiä tyylisuuntia ja korostivat yliopistoa edustuksellisena ja valtiollisena laitoksena. Hän oli vuonna 1914 suunnitellut alueelle toteutettavaksi myös anatomian laitoksen, joka olisi ollut samantyylinen muiden laitosrakennusten kanssa. Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu ensimmäisen maailmansodan vuoksi, ja anatomian laitos toteutettiin lopulta vuonna 1928 täysin eri tyylisuunnan mukaisena Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelemana.
1900-luvun lopulla yliopiston fysiikan laitos siirtyi Kumpulan uudelle yliopistoalueelle ja lääketieteelliset laitokset Meilahteen, jolloin Siltavuoren rakennuksiin muutti kasvatustieteellinen tiedekunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siltavuori Wikimedia Commonsissa
Järvenpää, Eeva: Siltavuoren kätköissä oli yli kymmenen perheen pihapiiri HS.fi – Kertomuksia Helsingin kortteleista
Sirkka-Liisa Ekman

Sirkka-Liisa Ekman, o.s. Söyrinki (18. helmikuuta 1943 Kemin maalaiskunta – 3. syyskuuta 2020 Ruotsi) oli suomalainen sairaanhoitaja, joka väitteli Ruotsissa lääketieteen tohtoriksi ja toimi Karoliinisen instituutin hoitotieteen professorina.
Henkilöhistoria

Ekmanin vanhemmat olivat vakuutustarkastaja Uuno Söyrinki ja emäntä Maija Sunnari. Hän avioitui 1968 lääkäri Kari Ekmanin kanssa. Sirkka-Liisa Ekman  kävi kuusi luokkaa oppikoulua Kemin tyttölyseossa ja talouskoulun Rovaniemellä. Hän suoritti siellä myös sairaanhoitajakoulun 1962–1965. Aikuislukion ja sairaanhoidon opintoja Ekman suoritti Ruotsissa 1980–1986 ja hoitotieteen opintoja Uumajan yliopistossa 1986–1987. Hän väitteli siellä lääketieteen tohtoriksi 1993.
Ekman oli sairaanhoitaja Suomessa 1965–1967 ja 1968–1970, Sveitsissä 1967 ja Ruotsissa 1970–1981, ylihoitaja Uumajan yliopistollisessa sairaalassa 1981–1987, tutkijakoulutettava Uumajan yliopistossa 1988–1993 ja projektisihteeri Tukholmassa 1993–1995. Tutkijan ja laitoksen johtajan tehtäviä hän hoiti Karoliinisessa instituutissa 1994–2001 ja oli hoitotieteen professori Blekingen teknillisessä korkeakoulussa 2000–2003 ja Karoliinisessa instituutissa gerontologisen hoitotieteen jaoston johtaja 2004–2005, hoitotieteen professori 2005–2010 ja sitten vanhempi tutkija. Ekman, jolla oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, oli myös osa-aikainen lehtori Tukholmassa 1993–1994, hoitotieteen dosentti Turun yliopistossa vuodesta 1997 ja vieraileva tutkija Kaliforniassa 1998 ja Helsingissä 1999. Hän oli perehtynyt erityisesti monikulttuuriseen vanhustenhuoltoon.
Julkaisuja

Monolingual and bilingual communication between patients with dementia diseases and their caregivers, 1993 (väitöskirja)
Shahjalalin kansainvälinen lentoasema

Hazrat Shahjalalin kansainvälinen lentoasema (bengaliksi হযরত শাহ্‌জালাল আন্তর্জাতিক বিমানবন্দর; IATA: DAC, ICAO: VGHS) on kansainvälinen lentoasema Dhakassa Bangladeshin pääkaupungissa. Se toimii solmukohtana Bangladeshin kansalliselle lentoyhtiölle Biman Bangladesh Airlinesille. Lentoasema koostuu kolmesta terminaalista. Neljäs terminaali on rakenteilla ja otetaan käyttöön vuonna 2023. Vuosina 1983–2010 lentokentän nimi oli Zian kansainvälinen lentokenttä. Kenttä valmistui matkustajakäyttöön vuonna 1980.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shahjalalin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Pyhän Eerikin legenda

Erik kuvattuna keskiaikaisessa puuveistoksessa Roslag-Bron kirkossa Upsalassa.
Pyhän Eerikin legenda on 1200-luvun lopulla syntynyt latinankielinen teksti, joka on ainoa ensimmäisestä Suomeen tehdystä ristiretkestä suoranaisesti kertova lähde.
Legenda on kirjoitettu aikaisintaan 1270-luvun jälkipuoliskolla ja sen tarkoituksena oli Ruotsin kuningas Eerik Pyhän kanonisointi. Vanhin säilynyt legendan käsikirjoitus, Registrum Upsalense, on vuodelta 1344. Sitä säilytetään Ruotsin valtionarkistossa.
British Museumissa on toinen, huomattavasti lyhyempi versio legendasta kirjeen muodossa. Se on kirjoitettu Linköpingin hiippakunnassa. Standardilegenda kuvailee Eerikin elämää ja 50 ihmettä. Se on alkujaan Sigtunan dominikaanikonventin johtajan laatima. Hänestä tuli myöhemmin Västeråsin piispa Israel Erlandsson. Tämän tekstin on täytynyt valmistua viimeistään 1311, jolloin piispa kuoli. Pian tämän jälkeen, 1314, mainitaan ensimmäisen kerran Pyhän Eerikin kappeli Uppsalassa.
Pyhän Eerikin väkivaltainen kuolema

Eerik kuoli legendan mukaan 18. toukokuuta 1160. Päivä on hänen muistokseen edelleenkin Eerikin nimipäivä. Legenda, joka osoittaa Magnus Henrikssonin, tanskalaisen prinssin, Eerikin surmaajaksi, tai ainakin murhan tilaajaksi, kuvailee versiossaan kuolintapaa ja -paikkaa seuraavalla tavalla:
[lähde? ]
»Sinä päivänä oli Kristuksen taivaaseen astumisen juhla, jolloin hän (kuningas Erik) Herramme tavoin voittaisi marttyyrin palmun ja astuisi taivaaseen. Sinä päivänä hän vietti messua pyhän kolminaisuuden kirkossa vuorella, jota kutsutaan Herramme Vuoreksi ja jolla nyt Tuomiokirkko sijaitsee. Silloin yksi hänen miehistään kantoi hänelle sanoman, että kaupungin ulkopuolella on vihollisia ja että olisi aiheellista kohdata heidän asein.
Silloin hänen sanotaan vastanneen: ”Antakaa minun rauhassa kuulla tämän juhlan suurta sanomaa; asetan toivoni Herraan, että se mikä jumalanpalveluksesta on jäljellä, sen saan juhlallisesti kuulla muualla.”
Kun hän oli tämän sanonut, hän jättäytyi Jumalan haltuun, teki ristinmerkin, lähti kirkosta, aseisti itsensä ja miehensä, meni heidän kanssaan – vaikka olivat harvat – miehinä vihollista vastaan. Nämä alkoivat taistelun ja lähettivät sotajoukkonsa kuningasta vastaan. Kun Herran Voideltu makasi lyötynä maassa, haavoittivat he tätä uudestaan ja uudestaan, he kiusasivat ja pilkkasivat häntä, jo puolikuollutta, löivät epäkunnioittavasti hänen kunnianarvoista päätään.
Näin hän meni voittajana sodasta rauhaan ja vaihtoi autuaasti maallisen valtakunnan taivaalliseen.»
Puna-armeijan muistomerkki (Olomouc)

Puna-armeijan muistomerkki
Puna-armeijan muistomerkki (tšek. Památník Rudé armády) on muistomerkki puna-armeijalle. Puna-armeijan muistomerkki sijaitsee Olomoucin kaupungissa Olomoucin puistossa Määrin maakunnassa Tšekissä. Muistomerkki valmistui 15. heinäkuuta 1945, jolloin oli kulunut 68 päivää toisen maailmansodan päättymisestä Euroopassa. Muistomerkin suunnitteli arkkitehti Jaroslav Kovar Olomouc. Tyyliltään muistomerkki edustaa sosialistista realismia.
Praying Mantis

Praying Mantis esiintymässä.
Praying Mantis on brittiläinen heavy metal -yhtye, joka edustaa 1970-luvulla Britanniassa syntynyttä NWOBHM-tyyliä. Yhtye perustettiin 1970-luvun lopussa nimellä Junction. Vuonna 1980 Praying Mantis julkaisi ensimmäisen levynsä. Se oli kolme kappaletta sisältänyt EP-levy. Ensimmäinen täysimittainen albumi, Time Tells No Lies, ilmestyi vuonna 1981, kun yhtye oli solminut levytyssopimuksen BMG Europen kanssa. Esikoisalbumiin sisältynyt Cheated-single oli menestys. Hiukan sen jälkeen Praying Mantis kuitenkin hajosi. 1990-luvun alussa yhtye perustettiin uudelleen. Vaikka yhtye on jo julkaissut lukuisia albumeita, se ei enää ole saanut kovin paljoa suosiota.
Diskografia > Studioalbumit

Time Tells No Lies (Arista 1981)
Throwing Shapes (billed as Stratus) (1984)
Predator in Disguise (1991)
A Cry for the New World (1993)
To the Power of Ten (1995)
Forever in Time (1998)
Nowhere to Hide (2000)
The Journey Goes On (2003)
Sanctuary (2009)
Legacy (2015)
Gravity (2018)
Katharsis (2022)
Defiance (2024)
Diskografia > Livealbumit

Live at Last (1990)
Captured Alive in Tokyo City (1996)
Keep It Alive! (2019)
Diskografia > Singlet & EP:t

The Soundhouse Tapes Part 2 ("Captured City" / "The Ripper" / "Johnny Cool") 12" (Ripper Records, 1979)
"Praying Mantis" / "High Roller" 7" (1980)
"Cheated" / "Thirty Pieces of Silver" / "Flirting With Suicide" / "Panic in the Streets" 2x7" (1981)
"All Day and All of the Night" / "Beads of Ebony" 7" (1981)
"Turn the Tables" / "Tell Me the Nightmare's Wrong" / "A Question of Time" 7" EP (Jet, 1982)
"Only the Children Cry" / "Who's Life is it Anyway?" / "A Moment in Life" / "Turn the Tables" EP (1993)
Metalmorphosis CD EP (2011)
Diskografia > Kokoelmat

The Best of Praying Mantis (2004)
Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko (Kolonáki)

| Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko Ναός Αγίου Διονυσίου Αρεοπαγίτου |
| --- | --- |
 Kolonákin Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko.
Sijainti:  Kolonáki, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′47″N, 23°44′20″E
Kirkkokunta:  Kreikan kirkko
Hiippakunta:  Ateenan arkkihiippakunta
Rakentamisvuosi:  1923–1931
Tyylisuunta:  uusbarokki/uusklassinen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko (kreik. Ναός Αγίου Διονυσίου Αρεοπαγίτου, Naós Agíou Dionysíou Areopagítou) on ortodoksinen kirkko Kolonákin kaupunginosassa Ateenassa Kreikassa. Se on omistettu kaupungin suojeluspyhälle Dionysios Areopagitalle.
Arkkienkeli Gabriel kirkon seinämaalauksissa.
Pyhän Dionysios Areopagitan kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1923, ja se vihittiin käyttöön 24. toukokuuta 1931. Sen paikalla oli aikaisemmin pieni kirkko, joka rakennettiin vuosina 1880–1886 ja purettiin uuden kirkon tieltä pieneksi käyneenä jo vuonna 1900. Uuden kirkon suunnitteli Anastásios Orlándos, ja työn loppuun saattaneiksi arkkitehdeiksi mainitaan sekä Dimítrios Filippákis että Geórgios Nomikós.
Kirkko sijaitsee Skoufá-kadulla. Kirkkorakennuksen tyylissä yhdistyy uusbarokkia, uusklassista arkkitehtuuria ja bysanttilaisia vaikutteita. Kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen, ja siinä on suuri kupoli ja kaksi tornia. Kooltaan kirkko on yksi kaupungin suurimmista.
Kirkko toimi Ateenan väliaikaisena katedraalina Neitsyt Marian ilmestyksen katedraalin kunnostustöiden aikana 1999–2016. Kirkkoa ei tule sekoittaa Ateenan katoliseen Pyhän Dionysios Areopagitan katedraaliin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko Wikimedia Commonsissa
Pyhän Dionysioksen luostari

| Pyhän Dionysioksen luostari Μονή Αγίου Διονυσίου |
| --- | --- |
 Pyhän Dionysioksen luostari.
Sijainti:  Athos,  Kreikka
Koordinaatit:  40°10′07″N, 24°16′28″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustaja:  Dionysios Korysoslainen
Perustettu:  1375
Asukkaita:  36
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Athosvuori 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Dionysioksen luostari (kreik. Μονή Αγίου Διονυσίου, Moní Agíou Dionysíou tai Μονή Διονυσίου, Moní Dionysíou; myös Dionysioksen luostari, Dionysioun luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Dionysioksen luostari on viidennellä sijalla.
Pyhän Dionysioksen luostari.
Pyhän Dionysioksen luostari on perustettu vuonna 1375. Sen perustaja oli Dionysios Korysoslainen. Hän sai tukea perustamiseen Aleksios III Komnenokselta. Vuonna 1389 luostari sai patriarkaalisen luostarin aseman Konstantinopolin patriarkka Antonios IV:ltä. Luostarissa oli vakava tulipalo vuonna 1539, joka tuhosi sen lähes kokonaan. Se kuitenkin rakennettiin uudelleen. Turkkilaisvallan aikana luostari taantui ja siirtyi idiorytmiseen kilvoitustapaan. Se palasi kinobioottiseen elämäntapaan 1800-luvulla. Vuonna 2011 luostarissa oli 36 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon eteläosassa. Linnoitusmainen luostari on rakennettu vuorenrinteeseen noin 80 metriä merenpinnasta. Luostarin pääkirkko (katholikon) on rakennettu alun perin 1300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ja uudestaan tulipalon jälkeen vuonna 1540. Se on omistettu Johannes Kastajalle. Kirkon seinämaalaukset edustavat kreetalaista koulukuntaa ja ovat noin vuodelta 1546. Luostariin kuuluu kahdeksan kappelia sen sisäpuolella ja kuusi ulkopuolella, sekä seitsemän keljaa. Luostarin lukuisiin pyhäinjäännöksiin kuuluu muun muassa Johannes Kastajan oikea käsi. Kirkkotaiteen aarteisiin kuuluu muun muassa norsunluinen ristiinnaulitsemista esittävä reliefi 900-luvulta sekä useita ihmeitätekeviksi uskottuja ikoneita. Luostarin kirjastossa on 1 100 käsikirjoitusta ja yli 15 000 painettua kirjaa, joihin kuuluu myös inkunaabeleita.
Pyhän Dionysioksen pohjoispuolella linnuntietä noin kahden kilometrin päässä sijaitsee Pyhittäjä Gregorioksen luostari ja eteläpuolella noin 1,5 kilometrin päässä Pyhän Paavalin luostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Dionysioksen luostari Wikimedia Commonsissa
Dionysioksen luostari. Kaikkien Athosvuoren Pyhien Perintösäätiö.
Dionysioun luostari. Ortodoksi.net.
Athos (Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio)
| --- | --- |
Luostarit:   Suuri lavra  Vatopédin luostari  Ivíronin luostari  Chilandárin luostari  Pyhän Dionysioksen luostari  Koutloumoúsin luostari  Pantokrátorin luostari  Xiropótamoksen luostari  Zográfoksen luostari  Docheiárioksen luostari  Karákalloksen luostari  Filótheoksen luostari  Simonópetran luostari  Pyhän Paavalin luostari  Stavronikítaksen luostari  Xenofónin luostari  Pyhittäjä Gregorioksen luostari  Esfigménoksen luostari  Pyhän Panteleimonin luostari  Konstamonítoksen luostari 
Skiitat:   Bogoroditsan skiitta  Johannes Kastajan skiitta  Johannes Kastajan skiitta (Ivíron)  Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta  Profeetta Elian skiitta  Pyhän Andreaan skiitta  Pyhän Annan skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta (Lákkos)  Pyhän Kolminaisuuden skiitta  Pyhän Panteleimonin skiitta  Uusi skiitta 
Kylät:   Dáfni  Karyés
Sirkusteltta

| Sirkusteltta Hulabaloo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. toukokuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Puukko-Jere, Steen1
 Tyylilaji: hip hop, elektro
 Kesto: 43.35
 Levy-yhtiö: 3rd Rail Music
Sirkusteltta on hip hop -yhtye Hulabaloon esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2008. Itse Hulabaloo ei sano tekevänsä räppiä vaan kuvaa tuotostaan ”henkiseksi sirkukseksi”. Kappaleiden biitit on tehnyt Puukko-Jere. Graafisen suunnittelun on tehnyt Ansver Oksman.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Ansver Oksman.
Kappaleet

Katkerat savut – 3.11 (mukana McVilleKalle)
2.20 dösää – 2.36 (mukana Steen1)
Paha klovni – 3.01
Toinen klovni – 3.20)
Skit (Väliliha 2) – 1.00
Afghanistan – 4.26 (mukana Matinpoika)
Rizla (Kadonneen Rizlan metsästäjät) – 3.31
Hepusella pääsee – 4.16
Omatunto (Kaisa Varis) – 3.44
Pirunsaari – 4.22
Skit (Väliliha 2) – 0.42
Miksteippaa – 3.56
Oppineet ovat oppineet itse, muut ovat opetettuja – 5.36 (mukana Pyhimys, Lasse K & Asa)
”Katkerat savut” -kappaleella on käytetty Aavikon ”Synchro Start” -kappaleen samplea. Kappale "Rizla" taas sisältää samplen J. Karjalaisen ”Väinö”-kappaleesta. Albumin kaikki biitit on tehnyt Puukko-Jere, paitsi ”2.20 dösää” -kappaleen biitin, jonka teki Steen1.
Arvostelut

Desibeli.net:
Noise.fi:
Redrum-187: