Jesuiittojen historia
Lähetystyö > Aasia

Jesuiittaveljeskunnan ensimmäisiä voittoja oli lähetystyön onnistuminen Japanissa, Kiinassa ja Intiassa. Lähetystyön ohella jesuiitat myös keräsivät tietoa Euroopalle kaukaisista maista, ja heidän toimintansa olikin eurooppalaisten ensimmäisiä Aasian kulttuurin ja kielen tutkimuksia.
Vuoteen 1537 mennessä Intian rannikkoseuduilla asuvat paravat kääntyivät kristinuskoon ja saivat samalla Portugalin armeijan suojeluksen. Pyhimykseksi myöhemmin julistettu jesuiittakäännyttäjä ja yksi veljeskunnan perustajajäsenistä, Francisco Xavier sai syvää arvostusta paravien keskuudessa kääntämällä uskon- ja synnintunnustuksen, kymmenen käskyä, Ave Maria-, Salve Regina- ja Isä meidän -rukouksen tamiliksi. Paravien keskuudessa harjoitettu lähetystyö kantoi myös pitkäaikaisempaa hedelmää, sillä nämä pysyivät kristittyinä myös tulevat vuosisadat jesuiittojen lakkauttamisenkin jälkeen. Paravien lisäksi tällainen kristillisyys säilyi Malabarrannikolla elävien Tuomas-kristittyjen parissa.
Jo ennen 1500-luvun puoliväliä olivat Francisco Xavierin lisäksi useat jesuiitat harjoittaneet laajamittaista käännytystyötä Kaukoidässä. Lähetystoiminta levisi myös Japaniin. Heidän saapumisensa osui aikakauteen, jolloin lääninherrat, daimiot, etsivät itselleen liittolaisia tehokkaiden muskettien ja kauppasuhteiden toivossa, eivätkä Japanin provinssit olleet enää tiiviisti shōgunin hallinnan alaisina. Jesuiittalähetyssaarnaaja Alessandro Valignano kannatti ja vaati lähetysmenetelmäksi voimakasta sopeutumista paikalliseen kulttuuriin, mikä oli aikaisemminkin tuonut jesuiitoille hyviä tuloksia. Kysymys voimakkaasta sopeutumisesta aiheutti kiistaa  lähetyssaarnaajien välille. Lähivuosikymmeninä jesuiittojen ongelmat jatkuivat, sillä shōgunien jälleen ottaessa Japanin haltuunsa valitsivat he valtionideologiaksi kungfutselaisuuden kristinuskon sijasta. Kristinuskoa alettiin vähitellen pitää valtiolle vaarallisena lahkolaisuutena, muun muassa sen vaatiessa muita uskontoja huomattavasti voimakkaampaa uskollisuutta Jumalaa kohtaan. Kiristynyt tilanne näkyi jonkinasteisina kristittyjen vainoina sekä esimerkiksi Shimabaran kapinan muodossa. Kovat jesuiittavainot sen sijaan saattoivat alkaa vasta, kun katolilaisiin nyrpeästi suhtautuivat hollantilaiset ja britit aloittivat kaupan Japaniin 1600-luvun alussa, eikä japanilaisten enää tarvinnut pelätä kaupan katkeamista uskonnollisista syistä. 1614 jesuiittoja alettiin syyttää salaliitosta ja vakoilutoiminnasta Portugalin ja Espanjan hyväksi, ja 1620 alkoivat kristittyjen vainot, jotka pakottivat jesuiitat luopumaan lähetystyöstään.
Jesuiittojen työn lopputulokset vaihtelevat arvioista riippuen. Esimerkiksi Catholic Encyclopedia vuodelta 1913 sanoo, että vuonna 1582 pelkästään Japanin kristittyjen määrä olisi ollut jo 200 000 ihmistä, maahan olisi perustettu 250 kirkkoa ja siellä toimisi 59 lähetyssaarnaajaa. Sen sijaan vuonna 1582 jesuiitta Alessandro Valignano raportoi Japanissa olevien kristittyjen määräksi noin 150 000 kristittyä ja kirkkoja olevan 200. Catholic Encyclopedian mukaan kristittyjen määrä olisi jesuiittojen lähetysten aikana ollut korkeimmillaan ollut noin 1,8 miljoonaa,, kun taas luotettavammat lähteet puhuvat noin puolesta miljoonasta kristitystä.
Katolinen lähetystyö alkoi 1200-luvulla Kiinassa. Se keskeytyi jo samalla vuosisadalla, mutta alkoi jesuiittojen johtamana uudelleen noin vuonna 1580. Tällöin organisoidusta lähetystyöstä vastasivat pääasiassa portugalilaiset jesuiitat. Catholic Encyclopedian tietojen mukaan ensimmäiset maassa toimineet jesuiitat perustivat muun muassa neljä kollegiota ja yhden seminaarin. Mukautumalla kiinalaisten katsantokantaan jesuiitat saivat jalansijaa Kiinassa: jesuiittojen Kiinan-lähetyksen aloittanut italialainen Matteo Ricci meni toimissaan niin pitkälle, että alkoi elää kiinalaisen elämäntyylin mukaisesti, pukeutui kiinalaisittain ja kasvatti itselleen tavan mukaan pitkät kynnet. Hän pyrki myös löytämään yhtäläisyyksiä kiinalaisesta filosofiasta ja kristinuskosta. Tämän työn seurauksena hän esitti kristilliset tulkinnat kungfutsetselaisuuden käsitteille tie ("taivas") ja chang-ti ("ylhäinen herra" taikka "herra ylhäällä"). Riccin työn tulokset eivät kuitenkaan olleet täysin aukottomia ja kiinalaiseen filosofiaan istuvia: esimerkiksi chang-ti'n rinnastaminen persoonalliseen jumaluuteen ei istunut kiinalaiseen ajatteluun, joka näki käsitteen persoonattomana voimana ja "kosmisena alkusyynä". Myöhempinä vuosina kiihtyneet kiistat riiteistä kärjistivät jesuiittojen asemaa Kiinassa, ja kulttuuriin mukautumisen heikettyä jesuiitat saivat käytännössä karkotustuomion 1723.