stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo osakuntaliitoksista Suomessa
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1981

Vuonna 1981 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Huittinen → Äetsä, 12 asukasta
Joutseno → Nuijamaa, 5 asukasta
Temmes → Liminka, 2 asukasta
Töysä → Lehtimäki, 6 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1982

Vuonna 1982 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Alastaro → Loimaan kunta, 45 asukasta
Taivassalo → Kustavi, 15 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1983

Vuonna 1983 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Lappajärvi → Evijärvi, 13 asukasta (Sammaloja )
Lappeenranta → Nuijamaa, 9 asukasta
Pattijoki → Raahe, 14 asukasta
Ylihärmä → Lapua, 12 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1984

Vuonna 1984 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Hartola → Joutsa, 5 asukasta
Keuruu → Virrat, 4 asukasta
Ylitornio → Pello, 103 asukasta ()
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1985

Vuonna 1985 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Kiihtelysvaara → Pyhäselkä, 6 asukasta
Kouvola → Kuusankoski, 40 asukasta
Kuusankoski → Kouvola, 10 asukasta
Luoto → Pietarsaaren maalaiskunta, 4 asukasta
Mikkelin maalaiskunta → Mikkeli, 2 045 asukasta (laajat alueet siihenastisen kaupungin etelä- ja pohjoispuolilta)
Pietarsaaren maalaiskunta → Pietarsaari, 2 asukasta
Rovaniemen maalaiskunta → Rovaniemi, 15 asukasta
Valkeala → Kouvolaselvennä
Äetsä → Vammala, 190 asukasta (Illon alue, joka oli kooltaan 12 km²lähde?)
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1986

Vuonna 1986 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Ilmajoki → Seinäjoki, 16 asukasta (Ämmälänkylälähde?)
Nurmo → Seinäjoki, 69 asukasta (Ämmälänkylälähde?)
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1987

Vuonna 1987 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Laukaa → Jyväskylän maalaiskunta, 5 asukasta
Virtasalmi → Pieksämäen maalaiskunta, 7 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1988

Vuonna 1988 tehtiin seuraavat osakuntakuntaliitokset:
Kaarina → Turku, Haagan ja Pähkinämäen alueet
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1989

Vuonna 1989 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1990

Vuonna 1990 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1991

Vuonna 1991 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Valkeala → Kouvola, 48 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1993

Vuonna 1993 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1994

Vuonna 1994 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Halsua → Kaustinen, 1 asukasta
Haukivuori → Kangasniemi, 2 asukasta
Mietoinen → Mynämäki, 7 asukasta
Mikkelin maalaiskunta → Hirvensalmi, 8 asukasta
Pieksämäen maalaiskunta → Kangasniemi, 1 asukasta
Punkalaidun → Urjala, 3 asukasta
Rääkkylä → Kitee, 2 asukasta
Savonlinna → Kerimäki, 2 asukasta
Vihti → Espoo, 35 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1995

Vuonna 1995 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Kangaslampi → Rantasalmi, 1 asukasta
Mustasaari → Maalahti, 5 asukasta
Saarijärvi → Karstula, 4 asukastaselvennä
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1996

Vuonna 1996 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1997

Vuonna 1997 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 1998

Vuonna 1998 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Janakkala → Loppi, 3 asukasta
Mietoinen → Mynämäki, 1 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 2001

Vuonna 2001 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Kiukainen → Nakkila, 60 asukasta
Liminka → Tyrnävä, 40 asukasta
Lumijoki → Liminka, 3 asukasta
Lumijoki → Rantsila, 3 asukasta
Temmes → Liminka, 21 asukasta
Temmes → Rantsila, 33 asukasta
Temmes liitettiin pääosin Tyrnävän kuntaan, osia siitä liitettiin myös Limingan ja Rantsilan kuntiin. Samalla Limingan, Lumijoen, Rantsilan ja Tyrnävän kuntien aluejakoa eheytettiin.
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 2002

Vuonna 2002 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Pietarsaari → Luoto, 3 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 2003

Vuonna 2003 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Rääkkylä → Kitee, 12 asukasta
Kokemäki → Huittinen, 4 asukasta
Osakuntaliitokset vuosina 1970–2004 > 2004

Vuonna 2004 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Kannus → Toholampi, 4 asukasta
Kempele → Oulunsalo, 17 asukasta
Kittilä → Muonio, 1 asukasta
Mietoinen → Mynämäki, 30 asukasta
Mietoinen → Nousiainen, 2 asukasta
Oulunsalo → Kempele, 8 asukasta
Oulunsalo → Oulu, 12 asukasta
Oulunsalo → Ylikiiminki, 6 asukasta
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2005

Vuonna 2005 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Ilmajoki → Seinäjoki, 243 asukasta (Honkakylä, Lehtimäenkylä ja Ojajärvenkylä. Liitos tehtiin, koska Seinäjoella ja siihen vuonna 2005 liitetyllä Peräseinäjoella ei ollut aikaisemmin yhteistä rajaa.lähde?)
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2006

Vuodelle 2006 Tilastokeskus ei ole julkaissut taulukkoa aluejärjestelyistä.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2007

Vuonna 2007 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Längelmäki → Jämsä, 1 068 asukasta
Längelmäki → Orivesi, 576 asukasta
Längelmäki lakkautettiin ja sen alue jaettiin yllä mainittujen kuntien kesken.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2008

Vuonna 2008 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2009

Vuonna 2009 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Enonkoski → Savonlinna, 1 asukas (yhteys Savonlinnan ja Savonrannan välille kuntaliitoksessa)
Hattula → Hämeenlinna, 25 asukasta (yhteys Hämeenlinnan ja Kalvolan välille Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksessa)
Kangasala → Tampere, 5 asukasta
Sipoo → Helsinki, 2 046 asukasta (Sipoon lounaisosalähde?)
Vantaa → Helsinki, 22 asukasta (Västerkullan kiilalähde?)
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2010

Vuonna 2010 tehtiin Tilastokeskuksen mukaan seuraavat osakuntaliitokset:
Hämeenlinna → Hausjärvi, 161 asukasta (Hietoisten kyläselvennä)
Kouvola → Iitti, 17 asukasta (Haukkalan kylä)
Lappeenranta → Ruokolahti, 12 asukasta (Mietinsaari)
Ruotsinpyhtää → Pyhtää, 170 asukasta (Haaviston ja Vastilan kylät)
Lisäksi Pirkkalan Härmälästä osa liitettiin Tampereeseen.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2011

Vuonna 2011 tehtiin Tilastokeskuksen mukaan seuraavat osakuntaliitokset:
Lappeenranta → Imatra, 7 asukasta (osa Korvenkylästä)
Masku → Naantali, 181 asukasta (Askaisiin kuulunut Livonsaari)
Lisäksi Vihannin Pohjannevan alue liitettiin Siikajokeen.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2012

Vuodelle 2012 Tilastokeskus ei ole julkaissut taulukkoa aluejärjestelyistä.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2013

Vuonna 2013 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2014

Vuodelle 2014 Tilastokeskus ei ole julkaissut taulukkoa aluejärjestelyistä.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2015

Vuonna 2015 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2016

Vuonna 2016 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Alavus → Ähtäri, 6 asukasta
Kuopio → Rautavaara, 2 asukasta
Vihti → Espoo, 2 asukasta
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2017

Vuonna 2017 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2018

Vuonna 2018 tehtiin seuraavat osakuntaliitokset:
Oulu → Ii, 418 asukasta (Yli-Iihin kuulunut Jakkukylä)
Sipoo → Vantaa, 3 asukasta (tontti Nikinmäessä)
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2019

Vuodelle 2019 Tilastokeskus ei ole julkaissut taulukkoa aluejärjestelyistä.
Osakuntaliitokset vuodesta 2005 > 2020

Vuonna 2020 aluejärjestelyissä ei ole mainintaa osakuntaliitoksista.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia

Salon kauppalaa ympäröineiden taajaan asuttujen alueiden liitos Uskelasta Saloon 1932
Turun kuntaliitokset:
Turun eteläisten esikaupunkien alueliitos Kaarinasta Turkuun 1939
Turun pohjoisten esikaupunkien ja Hirvensalon alueliitos Maariasta Turkuun 1946
Alueliitokset Raisiosta Turkuun vuosina 1931, 1949 ja 1967
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1877

Kyttälän alue liitettiin Messukylän kunnasta Tampereen kaupunkiin
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1897

Ilmee liitettiin Hiitolasta Rautjärveen
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1911

Osia Pihkalanjärven ja Terävälän kylistä liitettiin Viipurin maalaiskunnasta Nuijamaan kuntaan.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1914

Jyväskylään liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta Jyväskylän kaupungin vuonna 1908 ostaman Syrjälän tilan alue, jonne oli kasvanut Mäki-Matin esikaupunki.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1917

Pirttimäen ja Leivolan kylät liitettiin Heinäveden kunnasta Savonrannan kuntaan.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1920

Hatanpään alue liitettiin Messukylän kunnasta Tampereen kaupunkiin
Uuden-Matkaselän kylä liitettiin Kiteen kunnasta Ruskealan kuntaan
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1930

Hyrsylän kylä liitettiin Salmin kunnasta Suojärven kuntaan
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1931

Lähes koko Kemin maalaiskunnan rannikkoalue Lautiosaaresta Veitsiluotoon liitettiin Kemin kaupunkiin
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1932

Osia Halikosta ja Uskelasta liitettiin Salon kauppalaan.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1936

Uuraan satama-alue liitettiin Johanneksen kunnasta Viipurin kaupunkiin
Luopasniemen kylä liitettiin Pälkjärven kunnasta Soanlahden kuntaan ja osia Pälkjärvestä liitettiin myös Värtsilään
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1937

Ns. Harjun alue (mm. Pispala) liitettiin Pohjois-Pirkkalan kunnasta Tampereen kaupunkiin
Loilan kylä liitettiin Keuruun kunnasta Vilppulan kuntaan
Haukjärven valtionpuistoalue siirrettiin Kivennavan kunnasta Terijoen kuntaan
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1939

Osa Kaarinan alueesta, muun muassa kirkonkylä eli Nummi, liitettiin Turkuun.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1944

Osa Maarian alueesta, muun muassa kirkonkylä Räntämäki, liitettiin Turkuun.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1945

Lahjaharju siirrettiin Jyväskylän maalaiskunnasta Jyväskylän kaupunkiin.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1948

Osia Mikkelin maalaiskunnasta liitettiin Mikkelin kaupunkiin.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1953

Osia Mikkelin maalaiskunnasta liitettiin Mikkelin kaupunkiin.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1955

Mikkelin maalaiskunnasta liitettiin osia Visulahden ja Moision kylistä Mikkelin kaupunkiin.
Vuorentaan alue liitettiin Vanajan kunnasta Hämeenlinnan kaupunkiin.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1959

Karhulan kauppalan ja Kymin kunnan välistä kuntajakoa muutettiin
Rantsilan kunnan Lievoperä liitettiin Kestilän kuntaan
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1965

Maironniemi Uukuniemestä liitettiin Kiteeseen
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1967

Hattulan kunnasta liitettiin osa Hämeenlinnan kaupunkiin.
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1973

Kestilän kunnan kaakkoisosan alueita liitettiin Vaalan kuntaan
Alavuden kunnan alueita liitettiin Nurmon kuntaan
Oulunsalon kunnan alueita liitettiin Limingan kuntaan
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1984

Vaalan kunnasta siirrettiin tila Kestilän kuntaan
Eräitä huomattavia osakuntaliitoksia > 1991

Kestilän ja Vaalan kuntien välistä kuntajakoa muutettiin
Erwin Keller

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 |  |  |
Erwin Victor Hermann Oswald Keller (8. huhtikuuta 1905 Concepción, Chile – 31. heinäkuuta 1971 Länsi-Berliini) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Keller pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1928–1938 yhteensä 16 ottelua. Hän kuului Saksan olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936, missä hän pelasi kolme ottelua. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.
Keller on kuuluisan hockeysuvun kantaisä: hänen poikansa Carsten Keller voitti lajin olympiakultaa Münchenissä 1972, ja myös Carstenin lapsista tytär Natascha Keller sekä pojat Andreas Keller ja Florian Keller ovat kaikki olympiavoittajia. Florianin vaimo Navina Omilade on jalkapallon olympiamitalisti.
Kellarikrouvi

Kellarikrouvi
Kellarikrouvi oli ravintola, joka toimi kahdessa kerroksessa Helsingin keskustassa kansallisromanttis–jugendtyylisessä entisessä Lääkäreiden talossa Kasarmitorin kulmalla. Se lopetti toimintansa vuonna 2014. Alakerrassa oli tiiliholvien kattama L-kirjaimen muotoinen ravintolatila, katutaso oli bistrotyylinen. Ravintolassa oli lisäksi kaksi kabinettia. Kellarikrouvi kuului 1965–1991 Alkon omistamalle Kantaravintoloille, sitten saman konsernin Arctialle vuoteen 1997 saakka ja loppuvuosina Royal Ravintoloille.
Kellarikrouvi perustettiin Fabianinkatu 17:ään vuonna 1965. Yhdysvaltain entinen presidentti Bill Clinton on muistellut käyneensä ravintolassa vieraillessaan nuorena opiskelijana Helsingissä. Vuoteen 1979 asti Yleisradion vanha radiotalo sijaitsi Kellarikrouvin naapurissa Fabianinkatu 15:ssä, ja ravintola tunnettiinkin yleläisten kantapaikkana lempinimeltään ”Studio 10” vielä pitkään yleläisten siirryttyä Töölön Kesäkadulle ja Pasilaan.
Ravintolan lopetettua toimintansa sen tiloissa jatkaa ravintola The Cock, joka myös kuuluu Royal Ravintoloihin
Luettelo pikkuplaneetoista: 357001–358000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
357001:stä ja päättyen 358000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Franz Keller

| Mitalit> Maa:  Saksa.Yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Saksa.Yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Saksa.Yhdistetty. Olympialaiset  | Maa:  Saksa> Yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | normaalikilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Oslo 1966 | normaalikilpailu |  |
Franz Keller (s. 19. tammikuuta 1945 Nesselwang) on saksalainen yhdistetyn hiihdon olympiavoittaja. Hän oli maailman huipulla 1960-luvun loppupuoliskolla.
Keller sijoittui Oslon MM-hiihdoissa 1966 maanmiehensä Georg Thoman jälkeen hopealle. Kaksi vuotta myöhemmin, Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän voitti olympiakultaa. Vysoké Tatryn MM-kisoissa 1970 hän sijoittui yhdistetyssä 11:nneksi, Sapporon olympialaisissa 1972 33:nneksi ja Falunin MM-kisoissa 1974 sijalle 28.
Holmenkollenin kisoissa Keller voitti yhdistetyn vuonna 1967 sekä sijoittui toiseksi vuonna 1969 ja kolmanneksi vuonna 1973. Puijon kisoissa hän oli ykkönen vuonna 1967.
Keller osallistui arvokilpailuihin myös mäkihyppääjänä. Hän sijoittui Oslon MM-kisoissa 1966 pienessä mäessä 11:nneksi ja suurmäessä 17:nneksi sekä Grenoblen olympialaisissa 1968 suurmäessä 36:nneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kuudenneksi kaudella 1966–1967.
Keller aloitti urheilu-uransa tenniksen pelaajana. Ammatiltaan hän oli muurari.
Kellia

| Kellia> Κελλία.Sijainti |
| --- | --- |
 Kellia
Koordinaatit:  30°46′34″N, 30°22′08″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Kom Hamada, Al-Buhaira
Historia
Tyyppi:  luostarialue
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Egypti
Aiheesta muualla
  Kellia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kellia (m.kreik. Κελλία, lat. Cellia) oli varhainen kristillinen luostarialue Nitriaissa eli Nitrian aavikolla Egyptissä. Se sijaitsi aavikon pohjoisosissa etelään Nitriasta.
Kellia oli myöhäisantiikin aikana yksi Nitriain kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Nitrian ja Sketiksen eli Skiitan ohella. Näistä kolmesta Sketis eli nykyinen Wadi El Natrun on ainoa, jossa on edelleen luostareita.
Keisarillisen Japanin laivasto

| Keisarillisen Japanin laivasto 大日本帝國海軍 Dai-Nippon Teikoku Kaigun |
| --- | --- |
 Keisarillisen Japanin laivaston lippu
Toiminnassa:  1869–1947
Valtio:   Japanin keisarikunta
Aselajit:  laivasto
Sodat ja taistelut:  Kiinan–Japanin sota Venäjän–Japanin sota toinen Kiinan–Japanin sota ensimmäinen maailmansota toinen maailmansota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Isoroku Yamamoto Tōgō Heihachirō Itoh Sukeyuki Fushimi Hiroyasu
Keisarillisen Japanin laivasto (Kyūjitai: 大日本帝國海軍 Shinjitai: 大日本帝国海軍  Dai-Nippon Teikoku Kaigun (ohje) tai 日本海軍, Nihon kaigun) oli keisarillisen Japanin merivoimat vuodesta 1869 vuoteen 1947, jolloin se hajotettiin uuden perustuslain myötä kansainvälisten jännitteiden ratkaisemiseksi.
Keisarillisen Japanin laivaston juuret juontavat kauas historiaan, muiden Aasian kansojen kanssa käytyihin kohtaamisiin ja aina varhaiselle keskiajalle. Japanin merivoimat kuitenkin taantui kahden vuosisadan aikana Edo-kaudella ja oli auttamattomasti jäljessä länsimaita kun Yhdysvallat vuonna 1854 pakottivat Japanin avaamaan ovensa kaupalle. Tämä johti lopulta Meiji-restauraatioon, raivokkaaseen modernisaatioon ja teollistumiseen yhdessä keisarin vallan nousun kanssa, jonka lopputuloksena Keisarillisen Japanin laivasto oli maailman kolmanneksi suurin laivasto vuonna 1920, ja ehkäpä modernein juuri toisen maailmansodan alussa. Laivaston menestyksekäs historia, joskus ylivoimaisia vihollisia vastaan (kuten Kiinan–Japanin sota ja Venäjän–Japanin sota), päättyi lähes täydelliseen tuhoon vuonna 1945 liittoutuneiden käsissä ja lopulta laivaston viralliseen lopettamiseen sodan loputtua.
Keisarillisen Japanin laivaston synty (1869)

Keisari Meijin palattua valtaan vuonna 1868 hän jatkoi Tokugawa-shōgunaatin aloittamia muutoksia asevoimissa ja teollisuudessa, pyrkien estämään siten Yhdysvaltoja ja Euroopan valtioita valloittamasta Japania. Keisarillisen Japanin laivasto muodostettiin virallisesti vuonna 1869, jolloin uusi hallitus kehitti kunnianhimoisen suunnitelman yli 200 laivan – 10 laivaston – muodostamisesta. Suunnitelma kuitenkin hylättiin vuoden sisällä, pääasiassa resurssipulan takia. Kapinat Japanin sisällä, erityisesti Satsuman kapina (1877), pakottivat hallituksen keskittymään enemmän maasodankäyntiin. Laivaston politiikkaa kuvaa hyvin lause Shusei Kokubō (jap. 守勢国防, sananmukaisesti ”staattinen puolustus”), jonka mukaan puolustus keskittyi rannikoille (värväysarmeija) ja rannikkolaivastolle Rikushu Kaijūn (jap. 陸主海従, Armeija ensin, laivasto sitten) mukaisesti.
Keisarillisen Japanin laivaston synty (1869) > Britannian tuki

1870- ja 1880-luvuilla Keisarillinen laivasto pysyi pääasiassa rannikkopuolustuslaivastona, vaikka Meijin hallitus yhä pyrkikin modernisoimaan sitä. Jhoshomaru (nimettiin pian uudelleen Ryujomaruksi), toimeksiantajana Thomas Glover, valmistui Aberdeenissä, Skotlannissa 27. maaliskuuta 1869. Seuraavana vuonna keisari antoi määräyksen, että Britannian kuninkaallisesta laivastosta tulisi Japanin laivaston malli ja esimerkiksi laivat Fusō, Kongō ja Hiei valmistettiin Britannian telakoilla. Vuonna 1873 brittiläinen lähetystö vieraili Japanissa kommodori Archibald Douglasin johdolla. Myöhemmin kommodori L.P. Willan palkattiin kouluttamaan laivaston kadetteja. Yksityiset teollisuusfirmat kuten Ishikawajima ja Kawasaki syntyivät myös näihin aikoihin.
Kaksi suurta 3 650 tonnin sotalaivaa, Naniwa ja Takachiho, tilattiin brittiläisiltä telakoilta. Nämä risteilijät kykenivät jopa 18 solmun nopeuteen (33 km/h) ja olivat panssaroitu kahdesta kolmeen tuumaa paksulla panssarilla ja aseistuksena niissä oli kaksi 10,2 tuuman (260mm) Krupp-tykkiä. Ne oli suunnitellut laivaston arkkitehti Sasō Sachū, joka oli ottanut suunnitelmiinsa mallia Elswickin telakakan valmistamista panssarikansiristeilijöistä, mutta muokannut niiden ominaisuuksia paremmiksi. Japani oli kuitenkin varustelukilpailussa Kiinan kanssa, joka hankki Saksasta kaksi 7 335 tonnin taistelulaivaa (Dingyuan ja Zhenyuan). Koska Japanin voimat eivät riittäisi Kiinan laivaston kohtaamiseen ainoastaan kahden modernin sotalaivan voimin, kääntyi Japani Ranskan puoleen modernin ja suuren laivaston rakentamiseksi.
Keisarillisen Japanin laivaston synty (1869) > Ranskalaisen ”Jeune Écolen” vaikutus (1880-luku)

1880-luvulla ranskalaisten ”Jeune École” -doktriini (”Nuori koulu”) nousi päävaikuttajaksi Japanissa. Jeune École suosi pieniä ja nopeita aluksia, erityisesti risteilijöitä ja torpedoveneitä isompia laivoja vastaan. Ranskan laivaston menestys Ranskan–Kiinan sodassa (1883–1885) vahvisti japanilaisille torpedoveneiden tehon, jotka olivat ihanteellisia vähäresurssiselle Japanille. Vuonna 1885 laivaston sloganiksi tuli Kaikoku Nippon (jap. 海国日本, kirjaimellisesti ”Merimaa Japani”).
Vuonna 1886 ranskalainen laivastoinsinööri Louis-Emile Bertin palkattiin neljäksi vuodeksi Japaniin. Hänen tehtävänään oli vahvistaa laivastoa sekä ohjata Kuren ja Sasebon laivastoarsenaalien valmistumista. Hän kehitti Sanseikan-luokan, joissa oli yksi voimakas päätykki, 12,6 tuuman (320mm) Canet-tykki. Kaiken kaikkiaan Bertin valvoi yli 20 aluksen valmistusta. Hänen ansiostaan Japani sai nyt ensimmäisen aidosti nykyaikaisen laivastonsa. Samalla japanilaiset oppivat suurten alusten rakennustaidon, osan laivoista ollessa muualla valmistettuja, ja lopun Yokosukan laivastontelakalla valmistettuja:
3 risteilijää: 4 700 tonnin Matsushima ja Itsukushima (Ranska) sekä Hashidate (Yokosuka)
3 kappaletta 4 278 tonnin rannikkosotalaivaa
2 pientä risteilijää: 2 439 tonnin Chiyoda (Britannia) ja 1 800 tonninYaeyama (Yokosuka)
1 fregatti, 1 600 tonnin Takao (Yokosuka)
1 hävittäjä, 726 tonnin  Chishima (Ranska)
16 kappaletta 54 tonnin torpedoveneitä, jotka ranskalainen Companie du Creusot rakensi vuonna 1888 ja jotka koottiin Japanissa
Tällä aikakaudella japanilaiset pääsivät osallisiksi myös torpedoiden, torpedoveneiden ja merimiinojen kehityksen kärkeen, sillä ranskalaisilla oli tuolloin maailman kehittynein teknologia. Japani hankki ensimmäiset torpedonsa 1884 ja perusti ”Torpedokoulutuskeskuksen” Yokosukaan 1886.
Nämä laivat olivat viimeiset isot tilaukset Japanilta Ranskalle. Vuonna 1887 Japani tilasi Britannialta vallankumouksellisen torpedoveneen Kotakan, jota pidetään ensimmäisenä toimivana hävittäjänä. Lisäksi vuonna 1892 ostettu Yoshino, joka oli aikanaan maailman nopein risteilijä, lisäsivät Japanin laivaston voimaa.