stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norjan metsämuseo
Näyttelyt ja akvaario

Metsämuseossa on sekä pysyviä että vaihtuvia näyttelyitä. Museon taidegalleriassa on vuosittain 3-4 vaihtuvaa näyttelyä.
Pysyvät näyttelyt:
Upea puu -näyttelyssa esitellään puun kehityskaari nykyajan puuksi ja tutustutaan jännittävin ja konkreettisin keinoin fotosynteesiin. Fotosynteesiä esitellään 9 metriä pitkän näyttelyseinän avulla ja näyttelyn keskellä olevan, 7,5 metriä korkean, keinopuun avulla.
Ihmisten polut monipuolisessa luonnossa -näyttely kertoo kuinka ihminen kokee luonnon. Näyttelyssa tutustutaan metsästyksen ja kalastuksen merkitykseen Norjassa ennen ja nyt, sekä eläinten erilaisiin elintapoihin.
Metsän aika -näyttely esittelee metsänkäyttöä ja sen koneellistumista 1900-luvulla.
Akvaariotalo on yksi Norjan suurimmasta makean veden akvaarioista. Akvaariotalossa elää noin 40 eri kalalajia kymmenessä erilaisessa vesiluontoympäristössä, aina vuoristojen ravinneköyhästa elinympäristöstä ravinteikkaiseen jokisuun elinympäristöön.  Kaikkia esiteltyjä vesiluontoympäristöjä on Glommajoen vesistössä.
Paavo Lötjönen

| Paavo Lötjönen |
| --- | --- |
 Paavo Lötjönen vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1968 (ikä 56)
Muusikko
Tyylilajit:  sinfoninen metalli
Soittimet:  sello
Yhtyeet:  Apocalyptica
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paavo Lötjönen (s. 29. heinäkuuta 1968 Kuopio) on suomalainen sellisti, joka soittaa Apocalyptica-yhtyeessä. Lötjönen on ollut mukana yhtyeen toiminnassa aina siitä lähtien, kun yhtye perustettiin vuonna 1996. Hän on Eicca Toppisen ja Perttu Kivilaakson tavoin valmistunut Helsingin Sibelius-Akatemiasta. Lötjönen opettaa sellon soittoa ja laskettelua vapaa-ajallaan.
Lötjönen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Paavo on opettanut sellonsoittoa mm. Nurmijärven musiikkiopistossa.
Oinomaos Gadaralainen

Oinomaos Gadaralainen (100-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Gadarasta ja eli keisari Hadrianuksen aikana (117–138).
Eusebioksen mukaan (Præparatio Evangelica, §§ 19–36) hän kirjoitti kirjan Noitien paljastaminen, jossa hän taistelee pakanallista oraakkelijärjestelmää vastaan, ja ilmeisesti hyvällä menestyksellä, koska Julianus (Orationes vii. 209) moitti häntä jumalien kunnioituksen tuhoamisesta.
Aiemmin monet Talmud-oppineet (mm. Grätz) ovat katsoneet, että Oinomaos olisi sama henkilö kuin Talmudissa ja Midrašissa usein mainittu Abnimos ha-Gardi. Tästä on kuitenkin erilaisia mielipiteitä. Libowitz ("Doreshe Reshumot ha-Agada," New York, 1897) ja Epstein ("Magazine of Knowledge," 1894, vol. i., s. 17) ovat uskoneet Oinomaoksen olleen kristitty.
Oinopion

Dionysos ja Oinopion, yksityiskohta attikalaisesta mustakuvioamforasta, n. 540–530 eaa.
Oinopion (m.kreik. Οἰνοπίων, Oinopiōn, lat. Oenopion) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen – joidenkin lähteiden mukaan Theseuksen ja Ariadnen poika. Hän oli Khioksen myyttinen hallitsija, jonka kerrottiin tuoden viinintekotaidon saarelle. Puolisonsa nymfi Heliken kanssa heillä oli tytär Merope, johon Orion rakastui. Humaltuneena hänelle tarjoillusta viinistä hän yritti maata Meropen väkisin, jolloin Oinopion puhkaisi kostoksi Orionin silmät tämän nukahdettua ja karkotti pois saarelta.
Auringon parannettua myöhemmin Orionin sokeuden tämä ryhtäsi kiireesti takaisin Khiokseen tarkoituksenaan kostaa Oinopionille, mutta saaren asukkaat kätkivät tämän maan alle. Oinopionin hauta oli nähtävissä Khioksella vielä Pausaniaan aikana.
Oliwan katedraali

Oliwan katedraali
Kašubinkielinen Isämeidän-rukous.
Pommerin herttuoiden hauta katedraalissa.
Oliwan katedraali (puol. Kościół pod wezwaniem Trójcy Świętej, Najświętszej Maryi Panny i Świętego Bernarda) on roomalaiskatolinen katedraali Puolan Gdańskissa, Oliwan kaupunginosassa. Katedraali on vihitty käyttöön 14. elokuuta 1594 ja se on Gdańskin roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan tuomiokirkko, joka on pyhitetty Pyhälle kolminaisuudelle, Neitsyt Marialle ja Pyhälle Bernhard Clairvauxlaiselle.
Kirkon paikalla on aluksi ollut vuonna 1186 perustetun sisterssiläisluostarin kirkko. Nykyisen muotonsa se on saanut 1500–1600-luvuilla. Tuomiokirkko siitä tuli ensimmäisen kerran paavi Pius XI:n perustettua Gdanskin hiippakunnan 30. joulukuuta 1925 ja toisen kerran paavi Johannes Paavali II:n korotettua Gdanskin arkkihiippakunnaksi 1992.
Rakennus on kolmilaivainen basilika, joka noudattaa sisterssiläistä tyyliä. Sen korkeus on 17,7 m, leveys 19 m ja pituus 107 m. Julkisivua hallitsee kaksi 46-metristä kapeaa tornia, ja se on saanut nykyisen barokkityylisen muotonsa vuonna 1688. Kirkon sisustus muutettiin 1600-luvulla barokkityyliseksi arkkitehti Andreas Schlüterin suunnitelman mukaisesti.
Kirkossa on kahdet urut. Sisäänkäynnin yläpuolella olevat suuret barokkityyliset urut on rakentanut Johann Wilhelm Wulff (1763–1788). Urut on uusittu useasti, ja nykyisin ne ovat 95-äänikertaiset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oliwan katedraali Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Dom zu Oliva
Käännös suomeksi
Norsunluurannikon sisällissota

Norsunluurannikon sisällissota oli sisällissota Norsunluurannikolla, joka alkoi 19. syyskuuta vuonna 2002. Osa armeijasta nousi kapinaan presidentti Laurent Gbagboa vastaan. Kapinalliset muodostivat liittouman nimeltä Forces nouvelles de Côte d'Ivoire, 'Norsunluurannikon uudet sotavoimat' FNCI tai FN. Vaikkakin suurin osa taisteluista oli ohitse loppuvuodesta 2004, maa pysyi jakautuneena kahdeksi.
Kapinalliset pitivät valtaa pohjoisessa ja hallitus etelässä. Ranskalaisia joukkoja ja YK:n rauhanturvaajia tuotiin Norsunluurannikolle avuksi tilanteen ratkaisemiseksi. Vihamielisyys kasvoi ja ulkomaisiin joukkoihin sekä siviileihin kohdistuneet iskut kasvoivat.
Vuonna 2007 hallitus julisti sodan olevan ohi, mutta avustustyöntekijät raportoivat edelleen väkivaltaisuuksista. Vuonna 2009 kapinalliset luovuttivat pohjoisen 10 aluetta siviilihallinnolle.
Käännös suomeksi
Olympic Valley

| Olympic Valley Squaw Valley |
| --- | --- |
 Sisäänkäyntikyltti.
 Olympic Valley
 Koordinaatit: 39°11′47″N, 120°14′01″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:   Kalifornia
Piirikunta:  Placer
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunnallishallinnoton alue
Korkeus:  1 890 m
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olympic Valley (aiemmin Squaw Valley) on kunnallishallinnoton alue Placerin piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Squaw Valley toimi vuoden 1960 talviolympialaisten isäntäkaupunkina ja se tunnetaan myös siellä sijaitsevasta talviurheilukeskuksesta.
Vuonna 2020 ilmoitettiin, että alueen nimi muutetaan, koska algonkininkielinen sana ”squaw” on rasistinen ja halveksuva alkuperäisasukkaisnaisista käytetty termi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olympic Valley Wikimedia Commonsissa
Palisades Tahoen talviurheilukeskus
Talviolympialaisten isäntäkaupungit
Olympic Summer Games

| Olympic Summer Games |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Silicon Dreams Tiertex Design Studios
Julkaisija:  3DO U.S. Gold Sega Mega Drive, Game Boy & Super Nintendo Entertainment System Black Pearl PlayStation EU U.S. Gold NA Eidos Interactive JP Coconuts Japan
Julkaistu:  3DO & Sega GenesisNA 1996EU 1996 Super Nintendo Entertainment System & Game BoyNA kesäkuu 1996EU 27. kesäkuuta 1996 PlayStationEU heinäkuu 1996NA 23. heinäkuuta 1996JP 25. lokakuuta 1996
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  3DO, Sega Mega Drive, Game Boy, Super Nintendo Entertainment System, PlayStation
Jakelumuoto:  CD, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Olympic Summer Games on Atlantan vuoden 1996 olympialaisten kunniaksi tehty peli Sega Mega Drivelle. Pelaajia voi olla korkeintaan kahdeksan. Jokaiselle pelaajalle voi itse tehdä nimen ja edustusmaan.
Pelaaminen

Pelissä pelattavia urheilulajeja ovat:
Sadan metrin juoksu,
Sadan ja kymmenen metrin aidat,
Seiväshyppy,
Kolmiloikka,
Pituushyppy,
Korkeushyppy,
Keihäänheitto,
Kiekonheitto,
Jousiammunta,
Tarkkuusammunta
Eniten kultamitaleita saanut maa/pelaaja voittaa. Jos kahdella parhaalla on saman verran kultamitaleja, hopeamitalit ratkaisevat. Myös pronssimitaleita on mahdollista voittaa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Barcelona 1992 | Kesäolympiakisojen virallinen videopeli Olympic Summer Games | Seuraaja: Sydney 2000 |
Naisten Korisliiga-kausi 2020–2021

Naisten Korisliiga-kausi 2020–2021 oli 78. kausi, jolloin pelattiin koripallon naisten Suomen mestaruudesta. Kausi pelattiin tyhjille katsomoille koronaviruspandemian vuoksi. Samasta syystä yksikään joukkue ei pudonnut sarjasta urheilullisin perustein.
Naisten Suomen Cupin mestaruuden voitti toistamiseen Peli-Karhut.
Sarjataulukko > Naisten Korisliigan joukkueet kaudella 2020–2021

| Joukkue | Paikkakunta |
| --- | --- |
Catz Lappeenranta: Lappeenranta
Espoo Basket Team: Espoo
Forssan Alku: Forssa
HBA-Märsky: Helsinki
Kouvottaret: Kouvola
Peli-Karhut: Kotka
Tampereen Pyrintö: Tampere
Tapiolan Honka: Espoo
Torpan Pojat: Helsinki
Vimpelin Veto: Vimpeli
Kuukauden pelaajat

| Kuukausi | Kuukauden pelaaja> Pelaaja | Kuukauden pelaaja> Seura |
| --- | --- | --- |
| Lokakuu |  Hannah Little | Espoo Basket Team |
| Marraskuu |  Linda-Lotta Lehtoranta | Peli-Karhut |
Joulukuu: -
| Tammikuu |  Mia Loyd | Forssan Alku |
| Helmikuu |  Zykera Rice | Peli-Karhut |
Maaliskuu: 
Huhtikuu:
Pudotuspelit

Puolivälierät pelataan paras kolmesta -järjestelmällä eli kaksi voittoa riittää ottelusarjan voittoon.
Orbánin hallitus

Orbánin hallitus voi viitata seuraaviin Unkarin hallituksiin, joissa Viktor Orbán oli pääministerinä:
Orbánin I hallitus,  6. heinäkuuta 1998 – 27. toukokuuta 2002
Orbánin II hallitus, 29. toukokuuta 2010 – 6. kesäkuuta 2014
Orbánin III hallitus, 6. kesäkuuta 2014 – 18. toukokuuta 2018
Orbánin IV hallitus, 18. toukokuuta 2018 –
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Orbánin hallitus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Orbital Reef

Orbital Reef on suunnitteilla oleva avaruusasema, jota kehittävät Blue Origin ja Sierra Space. Yhtiöt ilmoittivat projektista vuonna 2021 ja pian ilmoituksen jälkeen Blue Origin sai Nasalta 130 miljoonan dollarin sopimuksen yksityisen avaruusaseman suunnitteluun. Asemaa on kuvailtu "monikäyttöisenä yrityspuistona" avaruudessa. Ensimmäisten osien laukaisua avaruuteen on suunniteltu vuoteen 2027. Alkuperäisen ilmoituksen mukaan asema laukaistaan kiertoradalle New Glenn -raketilla. Projektissa on mukana myös Boeing, Redwire Space, Genesis Engineering Solutions ja Arizonan yliopisto.
Asema on yksi kolmesta avaruusasemahankkeesta, joka sai Nasalta rahoitusta vuonna 2021. Kaksi muuta olivat Nanoracksin ja Northrop Grummanin johtamia projekteja.
Orest Jevlahov

Orest Aleksandrovitš Jevlahov (ven. Орест Александрович Евлахов; 4./17. tammikuuta 1912 Varsova – 15. joulukuuta 1973 Leningrad) oli neuvostoliittolainen säveltäjä.
Jevlahov opiskeli sävellystä ensin Mihail Judinin johdolla, sitten Dmitri Šostakovitšin johdolla Leningradin konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1941. Vuodesta 1947 Jevlahov itse työskenteli opettajana Leningradin konservatoriossa, jossa myös eteni professoriksi ja sävellyksen laitoksen johtajaksi. Hän sai vuonna 1972 Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ansioituneen taiteilijan arvonimen. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa baletteja ja kolme sinfoniaa (1946, 1963, 1967).
Norsunluurannikon vaakuna

Norsunluurannikon nykyinen vaakuna
Norsunluurannikon vaakuna otettiin käyttöön nykyisessä muodossaan vuonna 2001. Vaakunan keskellä sijaitsevassa kilvessä on kuvattuna norsun pää. Norsu on Norsunluurannikon suurin eläin ja se liittyy keskeisesti myös maan nimeen. Vaakunan yläosassa on nouseva Aurinko, joka kuvaa perinteisesti uutta mahdollisuutta parempaan. Vaakunan kummallakin sivulla on palmupuut. Vaakunan alalaidassa lukee Republique De Côte d'Ivoire, Norsunluurannikon tasavalta ranskaksi.
Afrikan valtioiden vaakunat
Algeria
Angola
Benin
Botswana
Burkina Faso
Burundi
Djibouti
Egypti
Eritrea
Etelä-Afrikka
Etelä-Sudan
Etiopia
Gabon
Gambia
Ghana
Guinea
Guinea-Bissau
Kamerun
Kap Verde
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Komorit
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Lesotho
Liberia
Libya
Madagaskar
Malawi
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Mosambik
Namibia
Norsunluurannikko
Niger
Nigeria
Päiväntasaajan Guinea
Ruanda
Sambia
São Tomé ja Príncipe
Senegal
Seychellit
Sierra Leone
Somalia
Sudan
Swazimaa
Tansania
Togo
Tšad
Tunisia
Uganda
Zimbabwe
Osakan metro

| Osakan metro> 大阪市高速電気軌道株式会社.Osaka Metro Co., Ltd. |
| --- | --- |

Perustiedot
 Osakan metron linjakartta
Valtio:  Japani
Toiminta-alue:  Osaka
Perustettu:  1933
Rataverkko
Verkoston pituus:  137,8 km
Kotisivu
Osakan metro 1930-luvulla
Midōsuji-linjan 30000-sarjan junayksikkö
Shinsaibashin aseman lippuautomaatteja
Osakan metro on Japanin Osakan kaupunkia ja ympäröiviä alueita palveleva metrojärjestelmä. Sitä liikennöi yksityinen yritys Osakan pikasähköraitiotieosakeyhtiö (jap. 大阪市高速電気軌道株式会社, Ōsaka-shi kōsokudenkikidō kabushikigaisha, engl. Osaka Metro Co., Ltd.), joka aloitti toimintansa Osakan kaupungin liikennelaitoksen yksityistämisen myötä 1. huhtikuuta 2018. Se on osa Osaka Metro Group -ryhmää, jonka muihin yrityksiin kuuluu esimerkiksi liikennelaitoksen linja-autoliikenteestä muodostettu Osaka City Bus. Ennen yksityistämistä metron liikennöinti oli Osakan kaupungin vastuulla (jap. 大阪市営地下鉄, Ōsaka-shiei chikatetsu).
Osakan metron linjojen yhteispituus on 137,8 kilometriä ja sillä on käytössään 133 asemaa. Päivittäin se kuljettaa keskimäärin noin 2,46 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2016). Yhtiön pääkonttori sijaitsee Osakan kaupungin Nishin suuralueella.
Historia

Osaka kasvoi voimakkaasti talouskeskuksena ja kauppakaupunkina ensimmäisen maailmansodan myötä, ja kaupunki päätti neljä linjaa käsittävän metroverkon rakentamisesta jo vuonna 1925. Sen ensimmäinen osuus, 3,1 kilometriä pitkä Midōsuji-linja, avattiin liikenteelle toukokuussa 1933. Osakan metrosta tuli maan ensimmäinen julkisen palvelun metro. Sen laajentamista jatkettiin toden teolla kuitenkin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Osakan maailmannäyttelyn aikaan vuonna 1970 verkosto oli jo yli 64 kilometrin pituinen ja se käsitti kuusi linjaa.
Vuonna 1990 avattu seitsemäs linja, Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja, oli Japanin ensimmäinen lineaarimoottoreilla liikkuville junille rakennettu metrolinja. Myös vuonna 2006 avatulla kahdeksannella linjalla, kaupungin koillisosan poikittaisyhteyksiä parantaneella Imazatosuji-linjalla, käytetään lineaarimoottoreita. Sen myötä metroverkon pituus kasvoi lähes 130 kilometriin. Metroon kuuluu varsinaisen metroverkon lisäksi myös yksi Osakan satama-alueita palveleva people mover -linja, Nankō Port Town -linja. Tämä linja mukaan luettuna verkostoon kuuluu yhteensä 133 asemaa.
Vuoden 2018 huhtikuussa Osakan metro yksityistettiin. Metroverkkoa liikennöimään perustettu yritys Osakan pikasähköraitiotieosakeyhtiö aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 2017. Yhtiön osakepääomasta 100 prosenttia on Osakan kaupungin omistuksessa.
Linjat

Osakan metrojärjestelmään kuuluu kahdeksan varsinaista metrolinjaa ja yksi people mover -automaattimetrolinja. Kaupungin keskustaa palvelee tiheä, pohjois–eteläsuuntaisten ja itä–länsisuuntaisten metrolinjojen verkko. Pohjois–eteläsuuntaisia linjoja ovat lännestä itään lueteltuina Yotsubashi-linja, Midōsuji-linja, Sakaisuji-linja ja Tanimachi-linja sekä Osakan linnan itäpuolella kulkeva Imazatosuji-linja, itä–länsisuuntaisia linjoja vuorostaan pohjoisesta etelään lueteltuina Chūō-linja, Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja ja Sennichimae-linja. Automaattimetro Nankō Port Town -linja palvelee kaupungin satama-alueita ja siitä on pääteasemilla vaihtoyhteys Chūō-linjaan (Cosmosquaren metroasema) ja Yotsubashi-linjaan (Suminoe-kōenin metroasema).
Kolmelta metrolinjalta harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennöintiä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Midōsuji-linjalta pohjoiseen Kita-Ōsaka kyūkō -rautateiden Nanboku-linjalle, Sakaisuji-linjalta niin ikään pohjoiseen Hankyū-rautateiden Kioto- ja Senri-linjoille sekä Chūō-linjalta itään Kintetsu-rautateiden Keihanna-linjalle.
| Väri | Väri | No>  | Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1 | Midōsuji-linja | 御堂筋線 | Esaka–Nakamozu | 24,5 km |
|  |  | 2 | Tanimachi-linja | 谷町線 | Dainichi–Yao-minami | 28,1 km |
|  |  | 3 | Yotsubashi-linja | 四つ橋線 | Nishi-Umeda–Suminoe-kōen | 11,4 km |
|  |  | 4 | Chūō-linja | 中央線 | Cosmosquare–Nagata | 17,9 km |
|  |  | 5 | Sennichimae-linja | 千日前線 | Noda-Hanshin–Minami-Tatsumi | 12,6 km |
|  |  | 6 | Sakaisuji-linja | 堺筋線 | Tenjinbashisuji rokuchōme–Tengachaya | 8,5 km |
|  |  | 7 | Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja | 長堀鶴見緑地線 | Taishō–Kadoma-minami | 15,0 km |
|  |  | 8 | Imazatosuji-linja | 今里筋線 | Itakano–Imazato | 11,9 km |
|  |  |  | Nankō Port Town -linja | 南港ポートタウン線 | Cosmosquare–Suminoe-kōen | 7,8 km |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osakan metro Wikimedia Commonsissa
Yhtiön internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi) (thaiksi)
Oinonen

Oinonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ari Oinonen, kapellimestari ja muusikko
Erkki Oinonen (1915–2005), maanviljelijä ja Mannerheim-ristin ritari n:o 147
Janne Oinonen (1896–1961),  jääkärikapteeni
Jaska Oinonen (s. 1962), punk-muusikko
Johannes Oinonen, "Niitahon Jussi" (1874–1965), yksi viimeisistä suomen kieltä taitaneista metsäsuomalaisista
Juuso Oinonen (s. 1988), jääkiekkomaalivahti
Omppu Oinonen (s. 1971), kitaristi ja säveltäjä
Lauri Oinonen (s. 1947), rovasti ja kansanedustaja
Matti Oinonen (1897–1946), yleisesikuntaeversti ja pioneeritaktiikan uudistaja
Miikka Oinonen (s. 1983), jalkapalloilija
Mikko Oinonen, (1883–1956), taidemaalari
Olli-Matti Oinonen (s. 1953), teatteriohjaaja ja näyttelijä
Otto Oinonen (1898–1937), kirjailija ja toimittaja
Paula Oinonen, kuvataiteilija
Pekka Oinonen (s. 1944), suurlähettiläs ja ulkoasiainneuvos
Pentti Oinonen (s. 1952), kansanedustaja
Päivi Oinonen (1915–1979), kirjailija
Seppo Oinonen (1917–1986), ammattikasvatushallituksen pääjohtaja
Teemu Oinonen (s. 1936), kirjailija
Veli-Pekka Oinonen (s. 1959), muusikko
Woldemar Oinonen (1891–1963), jääkärikenraalimajuri
Väinö Oinonen (1897–1975), kenraaliluutnantti ja divisioonan komentaja
Yrjö Oinonen (1906–1949), kirjallisuudentutkija ja runoilija
Muuta

Ryhmä Oinonen, suomalainen Woldemar Oinosen komentama sotatoimiyhtymä jatkosodan aikana
Henkka Oinonen, kirjailija Heikki Turusen alter ego
Orest Bodalew

Orest Bodalew
Orest Bodalew (7. maaliskuuta 1907, Pietari − 1. maaliskuuta 1965, Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.
Orest Bodalewin vanhemmat olivat Pietarin kaupunginarkkitehti Basil de Bodalew ja Ludmica Arsenjeff. Bodalewin perheellä oli kesänviettopaikka Karjalan kannaksella Muolaalla. Vuonna 1918 Viipurin musiikkiopiston perustanut Boris Sirpo toi hänet Viipuriin jossa hän sai kasvatusvanhemmikseen varatuomari Kalle Patomäen ja pianonsoiton opettaja Vilma Patomäen. Bodalew ei enää päässyt tapaamaan omia vanhempiaan mutta hänen veljensä Juri Bodalew muutti evakkona Suomeen ja asui 1940-luvulla Orest Bodalewin luona Nummelassa.
Pietarissa syntynyt Orest Bodalew pakeni vanhempiensa kanssa lokakuun vallankumouksen jaloista vuonna 1917 Muolaaseen Karjalan kannakselle, jossa hän vietti nuoruutensa. Hän oli aloittanut opintonsa jo pikkupoikana Pietarin konservatoriossa, mutta määrätietoisemmin hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Viipurin musiikkiopistossa ja sittemmin Ingeborg Hymanderin johdolla Helsingin musiikkiopistossa. Hän piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1926. Bodalew jatkoi opintojaan Berliinissä ja Pariisissa vuosina 1927−1929 mm. saksalaisen Walter Giesekingin johdolla.
Orest Bodalew oli aikanaan Suomen ahkerimmin esiintyviä pianisteja ja säestäjiä ja tuli tunnetuksi etenkin Frederic Chopinin tulkitsijana. Hän piti konsertteja kotimaan lisäksi Ruotsissa, Isossa-Britanniassa ja Keski-Euroopassa. Hän asui vuosina 1931−1937 Pariisissa, jossa hän toimi pianonsoiton opettajana ja esiintyvänä taiteilijana. Tänä aikana hän ystävystyi mm. säveltäjä Maurice Ravelin kanssa. Vuonna 1939 Bodalew piti Lontoossa hyvän arvostelumenestyksen saaneen konsertin ja suunnitteli sen innoittamana kiertuetta Yhdysvalloissa, mutta sodan syttyminen esti aikeen. Toisen maailmansodan jälkeen Bodalew esiintyi pianistina enää suhteellisen harvoin ja keskittyi opetustyöhön.
Vuodesta 1959 Bodalew toimi pianonsoiton opettajana Helsingin Kansankonservatoriossa. Hän julkaisi kehittämästään metodista kolmiosaisen oppikirjan Viiden sormen tekniikka vuosina 1962−1965. Vähän ennen kuolemaansa Bodalew valittiin Lahteen siirtyneen Viipurin musiikkiopiston opettajaksi.
Bodalew oli kiinnostunut myös kanojen kasvatuksesta ja naimisiin mentyään hän perusti toisen maailmansodan jälkeen perheensä Nummelan huvilalle oman kanalan. Bodalew keräsi kanojenhoidosta ammattikirjallisuutta eri kielillä ja hän sai palkintoja kanaharrastuksestaan.
Ortelan koulu

| Ortelan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Ortelantie 1, 13210 Hämeenlinna
Koordinaatit:  61.0009°N, 24.4902°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Annukka Lahtinen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  134(2017)
Verkkosivut
Ortelan koulu on Hämeenlinnan Hätilän kaupunginosassa toimiva alakoulu. Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–6. Vuonna 2017 koulussa oli 134 oppilasta. Koulun rehtorina toimii Annukka Lahtinen.
Naisten 10 metrin ilmakivääri ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

| Ammunta MM-kilpailuissa 2010 > Pistooli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmapistooli |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 25 m isopistooli |  | Miehet |  |  |  |  |  |  |
| 25 m olympiapistooli |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
| 25 m urheilupistooli |  |  |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 25 m vakiopistooli |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
| 50 m pistooli |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
Kivääri
| 10 m ilmakivääri |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 50 m pienoiskiväärin makuu |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 50 m pienoiskiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 300 m kiväärin makuu |  | Miehet |  | Naiset |  |  |  |  |
| 300 m kiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |  |  |  |  |
| 300 m vakiokiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  |  |  |  |  |  |
Haulikko
| Skeet |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| Trap |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| Kaksoistrap |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  |  |
Riistamaali
| 10 m liikkuvan maalin normaalijuoksut |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 10 m liikkuvan maalin sekajuoksut |  | Miehet |  | Naiset |  | Pojat |  | Tytöt |
| 50 m liikkuvan maalin normaalijuoksut |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
| 50 m liikkuvan maalin sekajuoksut |  | Miehet |  |  |  | Pojat |  |  |
Naisten 10 metrin ilmakiväärin maailmanmestaruudesta ammuttiin 1. elokuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Kiinan Yi Siling tuloksella 505,6 (400+105,6), mikä on uusi finaalimaailmanennätys. Myös hänen peruskilpailunsa tulos 400 pistettä on sivuava maailmanennätys. Joukkuekilpailun voi Saksa tuloksella 1190 pistettä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa |  Yi Siling Kiina (CHN) |  Saksa (Mager, Gauss, Pfeilschifter) |
| Hopeaa |  Wu Liuxi Kiina (CHN) |  Kiina (Yi, Wu, Liu) |
| Pronssia |  Elania Nardelli Italia (ITA) |  Yhdysvallat (Morrill, Beyerle, Caruso) |
Aikataulu

Suluissa Suomen aika (EEST)
| Päivä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| Sunnuntai, 1. elokuuta, 2010 | 8:00-9:15 (9:00-10:15) | Peruskilpailun 1. erä |
| Sunnuntai, 1. elokuuta, 2010 | 9:45-11:00 (10:45-12:00) | Peruskilpailun 2. erä |
| Sunnuntai, 1. elokuuta, 2010 | 12:30 (13:30) | Finaali |