stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ABC TV
Historia > Perustaminen

ABC TV:n historia alkoi vuodesta 1953, kun liittovaltion Televisiolaki hyväksyttiin, antaen säätelyjärjestelmän sekä ABC Televisionille sekä kaupallisille televisio verkoille. Kolmen seuraavan vuoden aikana kansallisen TV-palvelun käyttöönottamisen suunnittelu aloitettiin -  alueita studioille ja lähettimille hankittiin Sydneyhin ja Melbourneen ja ulkomaalaisia opettajia tuotiin Australiaan avustamaan koulutusta.
Kaupallinen asema TCN-9 Sydney oli ensimmäinen, joka lähetti ohjelmaa Australiassa, jota seurasi pian ABC:n oma ABN-2 Sydney ja myöhemmin ABV-2 Melbournessa.  Kuusi asemaa, kolme Melbournessa ja kolme Sydneyssä, olivat ajoissa valmiita tallentamaan kesäolympialaiset 1956 Melbournessa. Kanava ensimmäisen televisiolähetyksen vihki pääministeri Robert Menzies 5. marraskuuta Gore Hillin studioilla Sydneyssä, ja sitä seurasi kaksi viikkoa myöhemmin lähetys Melbournesta.
Vaikka radio-ohjelmia voitiin lähettää valtakunnallisesti lankaverkolla, televisiovuorolaitteita ei oltu laitettu paikoilleen ennen 1960-luvun alkua. Tämä tarkoitti, että uutislähetykset piti lähettää jokaiseen pääkaupunkiin kaukokirjoittimella, joka oli laadittava ja esitettävä erikseen joka kaupungissa, kuvatun materiaalin kanssa, jotka oli kopioitu käsin ja lähetetty kuhunkin osavaltioon.
Tarkoitukseen rakennettiin televisio studio Sydneyhin ja avattiin 29. tammikuuta 1958 – korvaten väliaikaiset äänistudiot, joita oli käytetty ABC TV:n perustamisesta asti. Samana vuonna tekniset laitteet siirrettiin myös pysyviin paikkoihin, kun taas vastaavasti päälähetimet esiteltiin Melbournelle ja Sydneylle 1957 ja 1958.
Historia > 1960-luvulta 1990-luvulle

Viikoittainen ajankohtaisohjelma Four Corners alkoi vuonna 1961, jota seurasi samana vuonna Profiles of Power, sarja haastatteluista merkittävien australialaisten kanssa. Tilapäiset mikroaaltouuni releet korvattiin vuonna 1961 Sydneyn, Melbournen ja Canberran välillä suorilla releillä, joiden avulla voitiin samanaikaisesti lähettää ohjelmia useilla asemilla. Videokasettilaitteet, jotka tekivät filmin jakamisesta paljon helpompaa ja nopeampaa, asennettiin jokaisen osavaltion pääkaupunkiin vuonna 1962.
ABC TV oli yksi ensimmäisistä televisioverkoista Australiassa, joka omaksui rock'n'roll vallankumouksen 1950-luvun lopussa, erityisesti Six O'Clock Rockilla, jota juonsi Johnny O'Keefe.  1960-luvulla ja 1970-luvun alussa kanava jatkoi ohjelmien lähetystä populaarimusiikista, kuten pop-show Hitscene, jossa oli erikoisesityksiä ryhmiltä, kuten Tully and Max Merritt & The Meteors sekä aikakauslehti-tyylinen ohjelma GTK, joka sai ensi iltansa vuonna 1969 ja kesti 10 minuuttia neljänä iltana viikossa kello 18.30, juuri ennen Bellbirdiä ja kello 19.00:n uutiskoostetta. Vuonna 1967 arki-iltainen television ajankohtaisohjelma This Day Tonight käynnistettiin ABC TV:llä.
Tekstityspalvelut otettiin käyttöön ABC TV:llä vuonna 1983, jotta kuulovammaiset katsojat pystyivat seuraamaan ohjelmia kuvatekstien avulla. Nationwide, This Day Tonightin, seuraaja korjattiin uudella tunninpituisella kansallisella uutisohjelmalla nimeltä The National. Ohjelma osoittautui epäonnistuneeksi, joten sen tilalle tuli osavaltiokohtainen ABC News -niminen uutiskooste kello 19.00 jota seurasi osavaltioon perustuva cersio The 7.30 Reportista. Lateline ja Media Watch aloitettiin myös 1980-luvulla.
Historia > 2000-luku

Vuonna 2001 julkistettiin uusi logo juhlistamaan maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten kättöönottoa Australiassa. Logo oli muutettu kolmiulotteiseksi metallikuvioksi. Samaan aikaan digitaalinen televisio esiteltiin suurimmalle osalle verkon näkyvyysalueesta 1. tammikuuta 2001, jota seurasi pian asteittainen laajakuvan ja teräväpiirron käyttöönotto.
20. heinäkuuta 2014 ABC1 lanseerattiin uudelleen ABC TV:nä.
Logot

tammikuu 1975 – 31. joulukuuta 2000, 20. heinäkuuta 2014 –
8. helmikuuta 2008 – 5. helmikuuta 2011
6. helmikuuta 2011 – 20. heinäkuuta 2014
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Aein isseoyo

| Aein isseoyo> 애인 있어요 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  70 min
Pääosissa:   Kim Hyun-joo  Ji Jin-hee  Park Han-byul  Lee Kyu-han 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   SBS
Esitetty:  22. elokuuta 2015 – 28. helmikuuta 2016
Jaksoja:  50
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  iWill Media
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Aein isseoyo (kor. 애인 있어요, engl. I Have a Lover) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim Hyun-joo, Ji Jin-hee, Park Han-byul ja Lee Kyu-han.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Adamsin piirikunta (Pennsylvania)

Adamsin piirikunta (engl. Adams County) on Yhdysvaltojen Pennsylvanian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 102 811 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 1 350 neliökilometriä. Gettysburgin kunta on piirikunnan hallintokeskus.
Piirikunta perustettiin 22. tammikuuta 1800. Yhdysvaltain sisällissodan aikana siellä käytiin Gettysburgin taistelu.
Väestö

Adamsin piirikunnan asukkaista 89,5 prosenttia on valkoisia ja 6,78 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 97,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 43,3 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Sotilashautausmaa Gettysburgin taistelukentän läheisyydessä.
Piirikunnan oikeustalo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adamsin piirikunta (Pennsylvania) Wikimedia Commonsissa
180 astetta

| 180 astetta Mokoma |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Petrax-studio, Hollola
 Julkaistu: 19. lokakuuta 2012
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Miitri Aaltonen & Mokoma
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 43.40
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Mokoman muut julkaisut
| Varjopuoli 2011 | 180 astetta 2012 | Yksi (EP) 2013 |
180 astetta on metalliyhtye Mokoman kahdeksas studioalbumi, joka ilmestyi 19. lokakuuta 2012. Albumin tuotti Mokoma yhdessä Miitri Aaltosen kanssa, ja se äänitettiin kahdessa eri osassa Hollolan Petrax-studiolla. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
”Valkoista kohinaa”- ja ”Punamultaa”-kappaleet julkaistiin digisinglenä ennen albumia. Molemmista kappaleista kuvattiin myös musiikkivideo, jotka tuotti Vasara Films. ”Kuollut, kuolleempi, kuollein” -kappaletta yhtye soitti jo kesän 2012 esiintymisissään.
Albumin julkaisun jälkeen yhtye teki ‎”Kerran vielä pojat ja sitten vielä pari kertaa 2012” -nimisen syyskiertueen.
Kappaleet

Sanoitukset: Marko Annala. Sovitukset: Mokoma.
Uusi aamu – 3.23 (säv. Annala, Kuisma Aalto)
Valkoista kohinaa – 4.20 (säv. Aalto, Annala)
Punamultaa – 4.06 (säv. Annala)
Uskalla elää – 3.57 (säv. Annala, Aalto, Tuomo Saikkonen)
Ajan hermo – 2.46 (säv. Santtu Hämäläinen)
Kuinka kävi näin – 3.28 (säv. Annala, Aalto, Saikkonen)
Ihmisenpyörä – 3.25 (säv. Saikkonen, Aalto)
Kuollut, kuolleempi, kuollein – 4.24 (säv. Annala, Aalto)
Virsi n:o 5 – 3.19 (säv. Annala, Saikkonen)
Illan henki – 5.47 (säv. Aalto)
Vapaa – 4.45 (säv. Annala, Aalto)
Singlet

”Valkoista kohinaa” (28. syyskuuta 2012)
”Punamultaa” (12. lokakuuta 2012)
Kokoonpano

Marko Annala – laulu
Kuisma Aalto – kitara, taustalaulu
Tuomo Saikkonen – kitara, taustalaulu, lyömäsoittimet
Santtu Hämäläinen – basso, efektikitarat
Janne Hyrkäs – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Miitri Aaltonen – taustalaulu
Mokoma ja Kimmo Koskinen – huutoryhmä
Kokoonpano > Tuotanto

Miitri Aaltonen – äänittäjä (Petrax-studio), miksaaja (Studio Haukanpesä)
Kimmo Koskinen – äänittäjä
Mika Jussila – masteroija (Finnvox)
Ville Pirinen – kansitaide
Arvostelut

Imperiumi.net:
Inferno: positiivinen
Kaaoszine.fi:
Rumba:
Rytmi:
Soundi:
Aiheesta muualla

”Valkoista kohinaa” -musiikkivideo YouTube-sivustolla
180 astetta Discogsissa. (englanniksi)
Albumi 180 astetta Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mokoma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Valu  Mokoman 120 päivää  Kurimus  Tämän maailman ruhtinaan hovi  Kuoleman laulukunnaat  Luihin ja ytimiin  Sydänjuuret  Varjopuoli  180 astetta  Elävien kirjoihin  Laulurovio  Hengen pitimet  Ihmissokkelo  Myrsky 
EP:t:   Punainen kukko  Viides vuodenaika  Juurta jaksain  Yksi 
Singlet:   ”Kasvan”  ”Perspektiivi”  ”Seitsemän sinetin takana”  ”Rajapyykki”  ”Takatalvi”  ”Hiljaisuuden julistaja”  ”Nujerra ihminen”  ”Sydänjuuret”  ”Sarvet esiin”  ”Sydän paikallaan”  ”Valkoista kohinaa”  ”Punamultaa”  ”Sinne missä aamu sarastaa”  ”Marras / Kuollut, kuolleempi, kuollein”  ”Rautaa rinnoista / Ruovddi rattiiin”  ”Kepeät mullat”  ”Tahdon ihmeet takaisin”  ”Syyttävä sormi”  ”Toinen ihminen”  ”Vuoret, huolet”  ”Talvi 7””  ”Malja sille!”  ”Taivaan tuuliin” 
DVD:t:   DVD ("Mäntit tien päällä")  Sakara Tour 2006
Adolf Ulrik Wertmüller

Adolf Ulrik Wertmüller: Omakuva vuodelta 1798.
Adolf Ulrik Wertmüller (1751–1812) oli amerikanruotsalainen taidemaalari. Hän opiskeli ensin Tukholmassa taideakatemiassa ja sitten vuodesta 1772 Pariisissa ja muualla ulkomailla. Oleskeltuaan 1797–1799 Ruotsissa hän muutti vuonna 1800 Pohjois-Amerikkaan. Tyylillisesti hänen teoksensa kuuluvat rokokoon ja uusklassisuuden välille. Aiheiltaan ne ovat osaksi mytologisia, kuten Ariadne (1783) ja Tanssiva amoriini (1784), osaksi historiallisia, kuten maalaus Marie Antoinettesta lapsineen (1785). Hän on myös tunnettu  muotokuvamaalarina. Hänen tälle alalle kuuluvia teoksiaan ovat Gustaf Mauritz Armfeltin ja George Washingtonin muotokuvat.
Maalauksia

Amor Bacchuksena. (1784).
Gustaf Mauritz Armfelt (1784).
Kuningatar Marie-Antoinette (1788).
Mademoiselle Charlotte Eckerman (1784) .
Jean-Jacques Caffieri (1784).
Kuningatar Marie-Antoinette (1785).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adolf Ulrik Wertmüller Wikimedia Commonsissa
Adolf Törngren (nuorempi)

Johan Adolf (J. A.) Törngren (29. lokakuuta 1860 Vesilahti – 16. kesäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori ja kartanonomistaja, joka toimi RKP:n kansanedustajana 1910-luvulla. Hän johti myös Suomen valtuuskuntaa Versailles’n rauhassa 1919.
Elämäkerta

Törngrenin vanhemmat olivat varatuomari Adolf Törngren ja Sofia Charlotta Idestam. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1880 ja lääketieteen kandidaatin tutkinnon 1882. Törngren valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1887 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1889. Törngren toimi Helsingin synnytyslaitoksen lääkärinä 1885–1887, Helsingin yleisen sairaalan lääkärinä 1887–1889, Helsingin yliopiston synnytysopin dosenttina 1889–1906 sekä Helsingin yleisen sairaalan kätilönopettajana 1891–1906. Hän hoiti myös omistamaansa kartanoa Espoossa ja oli ministerivaltiosihteeriviraston palveluksessa Pietarissa 1906–1909 ja myöhemmin Suomen asiainhoitajana Pariisissa 1919. Hän johti myös Suomen valtuuskuntaa vuonna 1919 Pariisissa pidetyissä rauhanneuvotteluissa.
Törngren oli RKP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli jo aikaisemmin ollut aatelissäädyssä sukunsa edustajana säätyvaltiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Törngren oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Törngren oli naimisissa kolme kertaa: Anna Alberta Nykoppin kanssa 1887–1894, Marie Linderin kanssa 1894–1900 ja Ida Ottonie Ljungqvistin (entinen Wulff) kanssa vuodesta 1913.
Julkaisuja

Studier öfver primära nedredels-lägen och förlossningar, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1887
Recherches sur l'échange de substances entre le liquide amniotique et le sang maternel, Helsingin yliopiston dosentinväitöskirja. Helsingfors 1889
Om hafvandeskapets hälsovård. Helsovårdsföreningens flygskrifter, n:o 6. Helsingfors 1893, suomeksi nimellä Raskaudenajan terveydenhoidosta; suom. Johan Gideon Sonck. Kansanvalistus-seuran lehtisiä 18. Helsinki 1893, 2. painos 1902
Lärobok i förlossningskonst för barnmorskor: Förra delen. Helsingfors 1905, suomeksi nimellä Lapsenpäästötaidon oppikirja kätilöille: Edellinen osa. Helsinki 1906
Till frågan om rikslagstiftningen: en samling aktstycken utgifven i anledning af inkallandet af en ny rysk-finsk konferens af Adolf Törngren. Helsingfors 1909
Från våra dagars Ryssland: studier under åren 1904-1907. Bonnier, Stockholm 1911
Den tredje duman. 1912
Ryssland i revolution 15 mars-31 juli 1917. Bonnier, Stockholm 1917, suomeksi nimellä Venäjä vallankumouksessa maaliskuun 15 p:stä heinäkuun 31 p:ään 1917; suom. J. W. Tuura. Ajankysymyksiä 21. WSOY 1917
Finland i den svenska pressen: tidningsurklipp från den 1 februari till den 27 april 1918. Schildt, Helsingfors 1918
L'indépendance finlandaise. Lang, Paris 1919
Lärobok i förlossningskonst för barnmorskor 1. Stadsrådet, Helsingfors 1925
Med ryska samhällsbyggare och statsmän åren 1904-1905. Söderström & C:o, Helsingfors 1929
På utländsk botten: från Finlands författningskamp åren 1899-1914. Söderström & C:o, Helsingfors 1930
Från Finlands strid för rätt och frihet: personliga upplevelser åren 1901-1914. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 290. Helsingfors 1942
Adolf V. Streng

Adolf Voldemar Streng (9. toukokuuta 1852 Räisälä – 22. elokuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori, rehtori ja latinan kielen kieliopin ja sanakirjan tekijä.
Henkilöhistoria

Strengin vanhemmat olivat pastori Erik Volmar Streng ja Rosa Karolina Starck. Hän pääsi ylioppilaaksi 1868 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1873 sekä lisensiaatiksi 1886. Streng oli naimisissa 1880–1932 Saima Siviä Vilhelmina Schildtin (s. 1854) kanssa, metsänhoitaja, taidemaalari Wäinö Wolmar Streng (1882-1919) oli heidän poikansa. Streng toimi Helsingin alkeisopiston opettajana 1875–1879, Viipurin yksityisen suomalaisen lyseon opettajana ja johtajana 1879–1881 ja 1882–1883, Helsingin alkeisopiston opettajana 1883–1887 sekä Suomalaisessa normaalilyseossa latinan ja kreikan lehtorina 1887–1891, kielten yliopettajana vuodesta 1891 ja rehtorina 1891–1908. Hän oli alkeisoppilaitosten ja tyttökoulujen järjestelykomitean jäsen 1906, yksityiskoulukomitean puheenjohtaja 1909 ja Helsingin seurakuntien kirkkovaltuuston jäsen vuodesta 1913. Streng sai professorin arvon 1907.
Streng omisti Räisälässä sijainneen Ivaskan hovin kartanon vuosina 1890–1921.
Teoksia

De Cicoronis ad Brutum epistolarum libro qui secundus inscribitur, väitöskirja.  1885
Publius Maro Vergilius : Aeneidos libri I, II ; johdatuksella ja selityksillä varustanut Adolf V. Streng.    WSOY 1889
Muutamia matkahavaintoja kieliopetuksen alalta.     KS, Helsinki 1897
Latinan kielioppi : kouluja varten.   Yrjö Weilin, Helsinki 1905, 4. korj. painos Kirja, Helsinki 1928, 5. painos WSOY 1936, 8. painos 1964
Miten Kaakkois-Karjalan rautatiet maanviljelijän oloihin vaikuttavat ja miten maanviljelijän on näitä uusia oloja hyväksensä käytettävä?.    Tekijä, Helsinki 1915
Latinalais–suomalainen sanakirja, toim. Adolf V. Streng.   Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1933, 2. painos 1955, 3. painos 1975, 4. painos 1992, 5. painos 1997, 6. painos 2006
27. kesäkuuta

27. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 178. päivä (179. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 187 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Elviira, Elvi
suomenruotsalainen kalenteri: Elvira, Elvi
ortodoksinen kalenteri: Johanna, Jonna, Sampo, Sampsa
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Elve
vanhemmissa kalentereissa: Carl, Cort, Crescens, Kressens, Louna, Lucina, Onerva, Selma
Tapahtumia

1497 – Cornwallilaiset kapinalliset Michael An Gof ja Thomas Flamank teloitettiin Lontoon Tyburnissa.
1759 – Kenraali James Wolfe aloitti Québecin piirityksen.
1844 – Joseph Smith (nuorempi) surmattiin veli Hyrumin kanssa Carthagen vankilassa Illinoisissa.
1871 – Jeni otettiin käyttöön Japanissa.
1893 – New Yorkin pörssi romahti.
1898 – Joshua Slocum Kanadan Nova Scotiasta purjehti ensimmäisenä ihmisenä yksin maapallon ympäri.
1941 – Ion Antonescu käynnisti Iașin pogromin Romaniassa; yli 10 000 juutalaista murhattiin.
1950 – Korean sota: Yhdysvallat päätti lähettää joukkoja taistelemaan Korean sodassa.
1953 – Joseph Lanielista tuli Ranskan pääministeri.
1954 – Obninskin ydinvoimalan ydinreaktori saavutti ensi kerran kriittisyyden kello 17.30. Obninskin voimala oli maailman ensimmäinen ydinvoimala. Se toimi miltei keskeytyksettä 48 vuotta, kunnes se viimein sammutettiin 30. huhtikuuta 2002.
1957 – Pyörremyrsky Audrey surmasi 500 ihmistä Louisianassa ja Teksasissa.
1967 – Maailman ensimmäinen pankkiautomaatti asennettiin Lontoon Enfieldiin.
1969 – Stonewallin mellakat merkitsivät uudenlaisen seksuaalisten vähemmistöjen oikeuksia ajavan liikkeen syntyä Yhdysvalloissa.
1977 – Ranska salli Djiboutin itsenäistyä.
1984 – Pierre Trudeau sai Albert Einsteinin rauhanpalkinnon.
1985 – Route 66 menetti virallisen valtatien aseman Yhdysvalloissa.
1986 – YK:n kansainvälinen tuomioistuin (International Court of Justice) tuomitsi Yhdysvallat päätöksessään Nicaragua vs. Yhdysvallat.
1991 – Jugoslavian ilmavoimat iski Slovenian pääkaupunkiin Ljubljanaan. Slovenia oli julistautunut itsenäiseksi kaksi päivää aikaisemmin.
1992 – Nirvana esiintyi Ruisrockissa.
2001 – YK:n kansainvälinen tuomioistuin tuomitsi Yhdysvallat LaGrandin veljeksiä koskeneessa päätöksessään.
Kuolleita

1149 – Poitiersin Raymond, Antiokian prinssi (sai surmansa Inabin taistelussa) (s. n. 1115)
1162 – Eudes II, Burgundin herttua (s. 1118)
1458 – Alfonso V, Aragonian ja Napolin kuningas (s. 1396)
1740 – Josef Klovensich, suomalainen pormestari ja valtiopäivämies (s. 1676)
1776 – Thomas Stenbäck, suomalainen pappi (s. 1713)
1794 – Wenzel Anton von Kaunitz, Itävallan valtakunnankansleri (s. 1711)
1831 – Sophie Germain, ranskalainen matemaatikko (s. 1776)
1831 – Konstantin Pavlovitš Romanov, venäläinen suuriruhtinas, keisari Paavali I:n poika (s. 1779)
1844 – Joseph Smith, mormonikirkon perustaja (s. 1805)
1848 – Heinrich Zschokke, saksalais-sveitsiläinen kirjailija ja pedagogi (s. 1771)
1876 – Christian Gottfried Ehrenberg, saksalainen biologi ja eläintieteilijä (s. 1795)
1876 – Harriet Martineau, englantilainen kirjailija, filosofi, taloustieteilijä ja feministi (s. 1802)
1922 – Leonard Typpö, suomalainen runoilija, kansanedustaja ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja (s. 1868)
1928 – Lydia Lagus, suomalainen sopraano (s. 1853)
1944 – Eero Leppänen, suomalainen Mannerheim-ristin ritari (s. 1907)
1948 – Julian Robert Lindsey, yhdysvaltalainen kenraali (s. 1871)
1950 – Milada Horáková, tšekkoslovakialainen poliitikko ja toisen maailman­sodan aikaisen vasta­rinta­liikkeen jäsen (teloitettiin) (s. 1901)
1965 – Harry Porter, yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja (s. 1882)
1981 – Onni Halla, suomalainen opettaja, kirjailija ja kirjallisuuskriitikko (s. 1899)
1992 – Mihail Tal, latvialainen shakin suurmestari (maailmanmestari 1960–1961) (s. 1936)
1994 – Sam Hanks, yhdysvaltalainen kilpa-autoilija (s. 1914)
1996 – Albert R. Broccoli (”Cubby”), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja (s. 1909)
1999 – Georgios Papadopoulos, kreikkalainen diktaattori (s. 1919)
2001 – Tove Jansson, suomenruotsalainen kirjailija, taidemaalari, pilapiirtäjä ja sarjakuvataiteilija (Muumit) (s. 1914)
2001 – Jack Lemmon, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvaohjaaja (Piukat paikat) (s. 1925)
2002 – John Entwistle, brittiläinen muusikko ("The Who") (s. 1944)
2008 – Gabor Sarközy (”Sasha Gabor”), norjalainen aikuisviihdenäyttelijä (s. 1945)
2014 – Leslie Manigat, haitilainen poliitikko, professori ja lyhytaikainen presidentti (s. 1930)
2016 – Carlo Pedersoli (”Bud Spencer”), italialainen uimari ja näyttelijä (s. 1929)
2017 – Peter L. Berger, yhdysvaltalainen sosiologi ja luterilainen teologi (k. 1929)
2017 – Michael Bond, brittiläinen lastenkirjailija (s. 1926)
2017 – Michael Nyqvist, ruotsalainen näyttelijä (s. 1960)
2018 – Harlan Ellison, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1934)
2018 – Joseph Jackson, yhdysvaltalainen musiikkialan vaikuttaja, Jackson 5 -yhtyeen manageri (s. 1928)
2018 – Paavo M. Petäjä, suomalainen hiihtourheiluvaikuttaja (s. 1936)
2020 – Rudolfo Anaya, meksikolais-yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1937)
2020 – Arja Tuomarila, suomalainen iskelmälaulaja ja televisiokuuluttaja (s. 1941)
Juhlapäiviä

Tšekki: Kommunistihallinnon uhrien muistopäivä (Milada Horákován teloituksen vuosipäivä)
Arno Hollmén

Arno Ilmari Hollmén (s. 19. marraskuuta 1930 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus.
Hollménin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Aarne Johannes Hollmén ja Wilma Maria Karlström. Hän avioitui 1953 sairaanhoitaja Ulla Margareta Kiurun kanssa. Hollmén tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1956, anestesiaan hän erikoistui 1961. Hollmén oli Oulun yliopiston anestesiologian professori vuodesta 1974 vuoteen 1992. Hän on tutkinut synnytyskipujen lievittämistä, tehohoitoa, puudutusaineita ja johtopuudutusta. Hollmén julkaisi vuonna 1970 ensimmäisen suomalaisen synnytyskipuja koskevan tutkimuksen.
AGM-65 Maverick

| AGM-65 Maverick |
| --- | --- |

Tyyppi:  Ilmasta-maahan, Panssarintorjuntaohjus
Valmistushistoria
Valmistaja:  Raytheon
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1972-
Ohjus
Massa:  208-302 kg
Räjähdysaineen massa:  56 kg/135 kg
Kantomatka:  Max. 27 km
Mitat
Pituus:  2,49 m
Halkaisija:  30 cm
AGM-65:n osuma M-48 Patton tankkiin.
AGM-65 Maverick on taktinen, lyhyen kantaman, ilmasta maahan ammuttava ohjus. Se soveltuu taktisten maa- ja merikohteiden, esimerkiksi panssarivaunujen tai merimaalina, kevyiden partioveneiden tuhoamiseen. Ohjusta valmistaa yhdysvaltalainen Raytheon. Niitä on valmistettu yli 70 000 kappaletta vuodesta 1972 lähtien. Maverick on laajassa käytössä ympäri maailman, arviolta 30 eri valtiolla. Yhdysvaltain ja Nato-maiden lisäksi käyttäjiin kuuluvat muun muassa Israel, Oman, Ruotsi, Uusi-Seelanti ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat.
Historia

Maverickin ensimmäinen kehitysversio AGM-65A hyväksyttiin Yhdysvaltain ilmavoimien käyttöön elokuussa 1972. AGM-65A käytti kohteeseen hakeutumiseen optista, valo-kontrastista tekniikkaa. Seuraava huomattava kehitysaskel oli infrapunatekniikan käyttäminen AGM-65D-mallissa, joka mahdollisti toiminnan myös huonommissa sääolosuhteissa sekä hämärässä ja otettiin käyttöön 1983. AGM-65F on merimaalien ampumiseen suunniteltu malli. AGM-65G puolestaan käyttää raskaampaa taistelukärkeä, joka läpäisee kohteen puolustusta massansa avulla ennen räjähdystä. Maverick-ohjuksia on modernisoitu käyttämällä CCD-sensoreita maaliin hakeutumisen parantamiseksi, tämä malli tunnetaan merkinnällä AGM-65K.
Mahdollinen käyttö Suomessa
Maverick-ohjus on ajoittain noussut esille keskusteluissa Suomen ilmavoimien Hornet-hävittäjien maataistelu-aseistuksen mahdollisesta hankinnasta. Yhdysvallat kuitenkin suostui vuonna 2008 myymään Suomelle niiden sijaan AGM-154 JSOW -liitopommeja. Myöhemmin tuli myös myyntilupa kehittyneille JASSM-risteilyohjuksille.
Tekniikka

Maverick-ohjus painaa mallista riippuen 208–302 kg. Ohjus on modulaarinen ja siinä voidaan käyttää kahta erilaista taistelukärkeä, joiden osuus painosta on 56 tai 135 kg. Kantama on parhaimmillaan 27 kilometriä, joka saavutetaan laukaisemalla ohjus korkealta. Maverick-ohjuksia voidaan yleensä kantaa useampia kappaleita.
Ohjus käyttää mallista riippuen maaliin hakeutumiseen erilaisia ohjautumistapoja, mutta se ei pysty lukitsemaan kohdettaan itse, vaan tarvitsee siihen lentäjän lukituksen.
Laukaisualustat
Maverick voidaan laukaista yli 25:stä hävittäjä- ja helikopterityypistä, kuten:
F-16 Fighting Falcon
F/A-18 Hornet
A-10 Thunderbolt II
JAS 39 Gripen
AH-64 Apache
Teknisiä tietoja

Pituus: 2,49 m
Halkaisija: 300 mm
Kärkiväli: 710 mm
Paino: 208-302 kg
Moottori: kaksivaiheinen kiinteän polttoaineen rakettimoottori
Nopeus: 0,93 mach
Kantama max. 27 km
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta AGM-65 Maverick Wikimedia Commonsissa