stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Algeria
Talous

Algerian kansantalous nojaa vahvasti raakaöljyyn ja maakaasuun. Algeria oli vuoteen 1962 asti riippuvainen maataloudesta ja Ranskan tuesta, mutta sen jälkeen hiilivetyjen tuotanto on hallinnut taloutta. Niiden osuus bruttokansantuotteesta vuosien 2015–2020 välillä on ollut 19 prosenttia, viennistä 94 prosenttia ja valtion tuloista 40 prosenttia. Algerian talous kärsi 2010-luvulla hiilivetyjen tuotannon ja hintojen laskusta, talouden yksipuolisuudesta ja poliittisesta epävakaudesta. Bruttokansantuote kasvoi vuosina 2017–2019 vain 1,1 prosenttia, minkä seurauksena bruttokansantuote asukasta kohden palasi vuoden 2014 tasolle. Koronaviruspandemian seurauksena bruttokansantuote supistui 5,5 prosenttia vuonna 2020, mutta seuraavana vuonna jälleen öljyn hinnan kohominen auttoi taloutta palautumaan.
Maatalous on mahdollista vain rannikkotasangolla ja vuoriston laaksoissa, ja yli neljä viidesosaa maasta on viljelykelvotonta. Maatalousmaasta iso osa soveltuu vain laidunmaaksi. Maatalous tuottaa 14,1 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllistää 10 prosenttia työvoimasta. Maan tärkeimmät viljelykasvit ovat vehnä, ohra, sitrukset, viinirypäle, oliivi, tupakka ja taateli, ja se tuottaa huomattavasti korkkia.
Valmistusteollisuus ja kaivostoiminta vastaavat 20,3 prosentista bruttokansantuotteesta ja 30 prosentista työvoimasta. Suurimmat alat ovat öljy- ja maakaasutuotanto. Öljyvarojen uskotaan kuitenkin ehtyvän 2000-luvun ensimmäisen puoliskon aikana. Algeriassa kaivetaan lisäksi rautaa, lyijyä, fosfaattia, uraani, sinkkiä, suolaa ja kivihiiltä. Valmistusteollisuuden tärkeimmät alat ovat ruoanjalostus-, tekstiili-, kemian- ja metalliteollisuus sekä rakennusmateriaalien valmistaminen.
Algerian kauppatase oli pitkään positiivinen, mutta hiilivetyjen viennin väheneminen on aiheuttanut taseen alijäämäisyyden. Vuonna 2016 ulkomaankaupan tase oli alijäämäinen 20 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Öljyvienti on sen jälkeen taas kasvanut ja tuontien suuruus pienentynyt. Algeriaan tuodaan tuotantohyödykkeitä ja puolivalmisteita, kuten teollisuuskalustoa, kulutustavara ja ruokatuotteita. Kiinan-tuonti vastasi vuonna 2017 yli 18 prosenttia kaikesta tuonnista. Merkittävimmät vientikohteet olivat Italia, Ranska, Espanja, Yhdysvallat ja Brasilia. Algeria liittyi 2009 arabimaiden vapaakauppa-alueeseen ja ratifoi 2019 Afrikan mantereen vapaakauppasopimuksen.
Algerian oli vuonna 2019 inhimillisen kehityksen indeksin (HDI) perusteella korkean elintason maa, ja sen suhdeluku oli 0,748. Laajat öljy- ja maakaasuvarat eivät kuitenkaan ole tuoneet vaurautta kaikkialle, ja vuonna 2018 YK:n kehitysohjelma arvioi, että HDI on epätasa-arvon takia noin 20 prosenttia pienempi kuin se potentiaalisesti voisi olla. Vuonna 2011 gini-kerroin oli 27,6 ja köyhyysaste 3,7 prosenttia. Öljy- ja maakaasutuotto on sen jälkeen pienentynyt ja valtio joutunut leikkaamaan budjettiaan, joten köyhyys lienee 2010-luvun aikana lisääntynyt.
Väestö

Algerian asukasluku vuonna 2021 oli YK:n tilasto-osaston mukaan 44 617 000. YK:n vuoden 2022 arvion mukaan asukasluku kasvaa 50 miljoonaan vuoteen 2030 mennessä ja 60 miljoonaan vuoteen 2050 mennessä. Algerian väestöstä noin 90 prosenttia asuu rannikkoalueilla, kuitenkin noin 1,5 miljoonaa asukasta asuu aavikkoalueilla lähinnä keräilytalouteen ja karjanhoitoon liittyvissä olosuhteissa. Suurimmat kaupungit olivat vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Alger (2,36 miljoonaa asukasta), Oran (803 000) ja Constantine (448 000).
Algerian väestöstä noin kolme neljäsosaa on arabeja, vaikkakin suurin osa kansasta onkin berberien ja alueelle 700-luvun jälkeen tulleiden arabien, eteläeurooppalaisten ja Saharan eteläpuolen afrikkalaisten jälkeläisiä. Algerian nykyväestö on seurausta vuosisatojen arabisaatiosta ja islamisaatiosta. Noin viidesosa kansasta kuitenkin identifioituu johonkin berberikansoista. Suurin niistä on Algerian itäosan vuoristojen kabyylit. Muita berberikansoja ovat Aurèsvuorten chaouit, Saharan pohjoisosien mozabitet ja Ahaggarin tuaregit.
Algerian virallinen kieli on arabia, jonka darja-murretta puhuu noin 80 prosenttia väestöstä. Loput 20 % puhuvat berberiä. Myös ranskaa osataan yleisesti historian ja kouluopetuksen takia, mutta se on erittäin harvinainen äidinkielenä. Enimmäkseen sitä käytetään virastokielenä. Berberikieliä syrjittiin pitkään arabipolitiikan seurauksena, mutta 1980-luvulla alettiin vaatia berberikulttuurien elvyttämistä. Berberi hyväksyttiin 2002 toiseksi kansalliskielistä ja vuonna 2016 siitä tehtiin myös maan virallinen kieli.
Väestö > Uskonto

Islamin sunnisuuntaus on hallitseva uskonto Algeriassa, se on valtionuskonto ja siihen kuuluu väestöstä 99 %. Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Algeriassa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan muslimikäännynnäiset ovat vaarassa joutua sekä perheidensä että paikallisten johtajien vainojen kohteeksi. Muita uskontoja säätelevät lait kieltävät kaiken toiminnan, joka vaarantaa islaminuskoa. 2020-luvun vaihteessa Algerian viranomaiset aloittivat järjestelmällisen kampanjan Algerian protestanttisia kirkkoja vastaan. Viranomaiset sulkivat 13 kirkkoa ja antoivat muille kirkoille määräyksen lopettaa kaikki toiminta.
Väestö > Terveys ja koulutus

Algerian koulunkäyntiaste on korkea, ja lukutaito on 81,4 prosentilla väestöstä. Miehillä osuus on 87,4 prosenttia ja naisilla 75,3 prosenttia. Korkeakoulutuksessa on naisia enemmän kuin miehiä. Merkittäviä yliopistoja ovat esimerkiksi Ferhat Abbasin yliopisto (ransk. Université Ferhat Abbas Sétif 1, UFAS1), Oranin yliopisto 1 (ransk. Université d'Oran 1 Ahmed Ben Bella), Tlemcenin yliopisto ja Algerian Benyoucef Benkheddan yliopisto (ransk. Université d'Alger 1).
Maailmanpankin vuoden 2021 tilastojen mukaan algerialaisten elinajanodote on 76,9 vuotta. Imeväiskuolleisuus oli puolestaan vuonna 2020 21,2 tuhatta syntynyttä kohti. Sairaaloita ja terveysasemia on erityisesti maan pohjoisosissa ja suurimmissa kaupungeissa, kun taas syrjäisillä vuoristoseuduilla ja Saharassa on vain muutamia nykyaikaisia toimipaikkoja. Tuberkuloosi, hepatiitti, tuhkarokko, lavantauti, kolera ja punatauti ovat yleisiä ongelmia. Algeria on kuitenkin saanut vähennetyksi muun muassa tuberkuloositapauksia. Vuonna 2003 tapauksia oli 62,8 jokaista 100 000 ihmistä kohti, kun vuonna 2013 tapauksia oli 53,5. Maailman terveysjärjestö julisti 2019 Algerian toisena Afrikan maana vapaaksi malariasta. Vuonna 2007 arvioitiin, että HIVin kantajia oli alle 0,1 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 21 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 4 900 henkeä, mutta sitä sai noin viidennes eli tuhat henkeä.
Kulttuuri > Arkikulttuuri

Algerian kulttuuri ja yhteiskunta on menettänyt kolonialismin, vaikean itsenäisyystaistelun sekä itsenäisyyden jälkeisen politiikan seurauksena jatkuvuutensa. Käytännössä vain syrjäisimmät berberiryhmittymät ovat säilyttäneet perinteisemmän elämäntyylin. Keskeisin kansaa yhdistävä tekijä on islam, joka näkyy jokapäiväisessä elämässä. Algeriassa islam yhdistyy erityisesti perinteisten arvojen tukemiseen eikä niinkään vallankumoukselliseen ideologiaan.
Algerian ruokakulttuuri on saanut vaikutteita arabeilta, berbereiltä, turkkilaisilta ja ranskalaisilta. Kuskus tarjoiltuna lihan ja vihannesten kanssa on perinteinen ruoka-annos. Paikallisia erikoisuuksia ovat muun muassa lihatäytteinen leivonnainen brik ja nauta- tai lammasmakkara merguez. Jälkiruoat pohjautuvat usein paikallisiin tuotteisiin, kuten viikunoihin, taatelihin, manteleihin ja hunajaan. Suosittuja seurajuomia ovat turkkilaistyylinen vahva ja makea kahvi ja minttutee.
Kulttuuri > Taiteet

Algerian alueella on syntynyt useita musiikkityylejä. Hieman rapin tavoin kaduilla syntynyt kantaa ottava rai-musiikki sai alkunsa Oranin kaupungissa. Se on hyvin suosittua, tunnetuimpina tähtinään Khaled, sisällissodan uhriksi joutunut Cheb Hasni, Cheb Mami ja ranskalainen Faudel.
Abdelhamid ben Hadougaa pidetään modernin algerialaisen arabikirjallisuuden isänä. Jean Amrouche oli puolestaan Pohjois-Afrikan ensimmäisiä tunnettuja ranskankielisiä runoilijoita. Suomessa tunnetuin algerialainen kirjailija on Mohammed Dib, jonka teoksista ovat ilmestyneet suomeksi Sisäpiha (1952) ja Vuoret odottavat (1954). Nobelisti Albert Camus vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Algeriassa. Muita tunnettuja kirjailijoita ovat Kateb Yacine ja Abdelkader Alloula
Algerialainen elokuva-ala on eläväistä, vaikka se onkin välillä kohdannut painetta hallitukselta ja islamismeilta. Italialainen yhteistuotanto Taistelu Algeriasta (1966) oli itsenäisen Algerian ensimmäinen merkittävä elokuvatuotanto. Algerialaisista ohjaajista tunnustusta ulkomailla ovat saaneet Mohammed Lakhdar-Hamina ja Merzak Allouache.
Unescon maailmanperintöluettelossa on seitsemän algerialaista kohdetta, kuusi kulttuurikohdetta ja yksi sekakohde, Tassili n’Ajjerin vuoristo. Kulttuurikohteet ovat Algerin vanha osa eli Kasbah, Beni Hammadin Al Qal’a eli hammadidien berberivaltakunnan ensimmäinen pääkaupunki, roomalaisvallan aikainen Cuicul (nyk. Djémila), M’Zabin laakso aavikolla, Thamugadin roomalaissiirtokunta nykyisessä Timgadissa ja Tipasa, jossa on jäänteitä foinikialaisten ja roomalaisten ajoilta.
Kulttuuri > Urheilu

Jalkapallo, käsipallo, lentopallo ja yleisurheilu ovat suosittuja urheilulajeja. Maassa on yli kaksituhatta jalkapalloseuraa ja niissä 203 900 rekisteröityä pelaajaa. Rekisteröitymättömiä pelaajia on arviolta puolitoista miljoonaa. Algerian jalkapallomaajoukkue oli FIFA-rankingissa sijalla 30 joulukuussa 2023.
Algeria on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1964 alkaen. Se on saanut kaikkiaan 15 mitalia.. Maa on menestynyt erityisesti keskimatkan juoksussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Algeria Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Algeria Wikimatkoissa
Ylen 8-osainen radiosarja Arabikevään historiaa: Osa 2/8 Algeria (Arkistoitu – Internet Archive).
Algeria: kehityksen mittarit (suomenkielinen) UM kehityspoliittinen viestintä. Arkistoitu 5.5.2007. Viitattu 25.12.2006.
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k OPEC |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Algeria  Angola  Gabon  Irak  Iran  Kongon tasavalta  Kuwait  Libya  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  Saudi-Arabia  Venezuela  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Algerian kartta.
Saharan aavikkoa.
Kalliotaidetta Tassili n’Ajjerista.
Antiikin Thamugadin raunioita, keskellä Rooman keisarin Trajanuksen riemukaari.
Algerian ensimmäisen presidentti Ahmed Ben Bella itsenäisyyssodan aikana.
Algerian maakuntakartta.
Algerian väestö vuosina 1960–2017 YK:n mukaan. Luvut ovat miljoonia asukkaita.
Nainen perinteisessä haik-vaatteessa.
Algerian ja Armenian välinen jalkapallomaaottelu.
André Vacheresse

| André Vacheresse> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  André Vacheresse
Syntynyt: 12. lokakuuta 1927 Roanne, Ranska
Kuollut: 17. kesäkuuta 2000 (72 vuotta)
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Pituus:  188 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1942–1962:  Chorale Roanne
Maajoukkueet
:   Ranska
Ottelut (pisteet):  70
Valmennusura
1978–1980:  Chorale Roanne
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Egypti 1949 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1951 |  |  |
|  Pronssia | Neuvostoliitto 1953 |  |  |
André Vacheresse (12. lokakuuta 1927 Roanne – 17. kesäkuuta 2000) oli ranskalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Bonnevie pelasi Ranskan miesten maajoukkueessa 70 ottelua. Hän kuului Ranskan kokoonpanoon Helsingin kesäolympialaisissa 1952, EM-hopeajoukkueessa Egyptissä 1949, EM-pronssijoukkueissa Ranskassa 1951 ja Neuvostoliitossa 1953, vuoden 1955 EM-kilpailuissa ja vuoden 1950 MM-kilpailuissa.
Seuratasolla Vacheresse edusti pelaajana vuosina 1942–1962 Chorale Roannea jossa voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1959. Hän toimi Roannessa myös päävalmentajana. Chorale Roannen kotiareena on nimetty Vacheressen mukaan.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Anna Ala-Kauhaluoma

| Anna Ala-Kauhaluoma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. syyskuuta 2002 (ikä 22) Janakkala
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Seura:  
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2018-:  Manse PP
Anna Ala-Kauhaluoma (s. 9. syyskuuta 2002 Janakkala) on suomalainen pesäpalloilija. Ala-Kauhaluoma pelaa naisten Superpesistä Manse PP:ssä. Hänen kasvattajaseuransa on Janakkalan Jana. Ala-Kauhaluoma pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Ala-Kauhaluoma debytoi Superpesiksessä kaudella 2018 ja saavutti heti SM-hopean. Hän pelasi Itä-Länsi-ottelussa Seinäjoella vuonna 2019, Tampereella vuonna 2022. Sotkamossa vuonna 2023 ja Jyväskylässä vuonna 2024. Vuoden 2022 ottelussa Ala-Kauhaluoma oli Itä-Länsi-ottelun paras pelaaja. Hänet palkittiin ottelun parhaana pelaajana myös vuoden 2024 ottelussa. Kaudella 2024 Ala-Kauhaluoma voitti Kultaisen mailan.
Ala-Kauhaluoma on ennen kauden 2020 alkua pelannut urallaan 34 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja 36 tavallista juoksua, tuonut 24 juoksua ja kerännyt 95 kärkilyöntiä. Ala-Kauhaluoma on pelannut yhdeksän Superpesiksen pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, tuonut kolme juoksua ja kerännyt 27 kärkilyöntiä.
Anna Hemmilä

Anna Hemmilä (s. 19. tammikuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Hemmilä edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä. Hemmilän kasvattajaseura on Kempeleen Kiri ja hän on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Lipottaria. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Hemmilä on saavuttanut urallaan yhden SM-hopean kaudella 2020. Hemmilä on pelannut urallaan 108 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt viisi kunnaria ja 28 tavallista juoksua, tuonut 42 juoksua ja kerännyt 244 kärkilyöntiä. Hemmilä on pelannut urallaan 21 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut kolme juoksua ja kerännyt 25 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 20. elokuuta 2021.
Anna Hall

| Anna Hall |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 2001 (ikä 23) Denver, Colorado
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Uran tiedot
Pituus:  180 cm
Laji:  Seitsenottelu
 Tietolaatikko päivitetty 21.08.2023 
Anna Hall (s. 23. maaliskuuta 2001) on yhdysvaltalainen seitsenottelija. Hän on saavuttanut maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa 2023 ja pronssia vuonna 2022.
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eugenen MM-kilpailujen 2022 mitalikolmikko Anouk Vetter, Nafissatou Thiam ja Anna Hall. |  Eugenen MM-kilpailujen 2022 mitalikolmikko Anouk Vetter, Nafissatou Thiam ja Anna Hall. |  Eugenen MM-kilpailujen 2022 mitalikolmikko Anouk Vetter, Nafissatou Thiam ja Anna Hall. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2023 | seitsenottelu |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | seitsenottelu |  |
Hall sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018. Vuonna 2021 hän ylitti 6 000 pisteen rajan tuloksellaan 6 200. Maaliskuussa 2022 Texas Relays -kilpailuissa Austinissa hän voitti pistemäärällä 6 412. Hän voitti toukokuussa Fayettevillessa ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 6 458 pisteellä ja kesäkuussa Eugenessa NCAA:n mestaruuden 6 385 pisteellä. Heinäkuussa hän saavutti Eugenessa käydyissä MM-kilpailuissa pronssia ennätyksellään 6 755 pistettä. Hän keräsi MM-kisoissa kilpailijajoukon parhaat pisteet 200 metrin ja 800 metrin juoksuissa, joissa hänen aikansa olivat 23,08 ja 2.06,67. Näistä 200 metrin aika oli hänen oma ennätyksensä, jollaisen hän teki MM-kilpailuissa myös kuulantyönnössä tuloksella 13,67 ja keihäänheitossa tuloksella 45,75.
Helmikuussa 2023 Hall voitti sisäratojen Yhdysvaltain-mestaruuden 400 metrin juoksussa tuloksella 51,03 ja viisiottelussa 5 004 pisteellä. Viisiottelun tulos oli Pohjois-Amerikan ennätys ja hän oli kautta aikain kolmas 5 000 pisteen ylittäjä naisten viisiottelussa. Hän jäi Natalja Dobrynskan maailmanennätyksestä yhdeksän pisteen päähän. Saman vuoden toukokuussa hän voitti seitsenottelun Götzisin Hypo-Meetingissä ennätyspisteillään 6988, millä hän nousi kaikkien aikojen maailmantilastossa viidenneksi. Maailmanmestaruuskisoissa 2023 hän voitti hopeaa pistein 6 720.
Andreas Romar

| Andreas Romar |
| --- | --- |
 Romar Itävallan Hinterstoderissa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1989 (ikä 35) Mustasaari, Suomi
Uran tiedot
Pituus:  190 cm
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2007–2019
Andreas Romar (s. 4. syyskuuta 1989 Mustasaari) on uransa vuonna 2019 lopettanut suomalainen alppihiihtäjä. Hän edusti Vasa Skidklubbenia. Romar kilpaili sekä tekniikka- että vauhtilajeissa. Hänen isosiskonsa Tii-Maria Romar on myös alppihiihtäjä.
Ura

Vuoden 2009 nuorten MM-kisoissa Saksan Garmisch-Partenkirchenissa Romar saavutti syöksylaskussa pronssia, joka oli Suomelle kaikkien aikojen ensimmäinen alppihiihdon MM-mitali syöksylaskussa. Aikuisten arvokilpailuissa hän sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2007 syöksylaskussa 42:nneksi ja supersuurpujottelussa 48:nneksi.
Romar osallistui vuoden 2010 talviolympialaisiin sijoittuen suurpujottelussa 30. ja syöksylaskussa 42. sijalle. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 Romar oli superalppiyhdistetyssä yhdeksäs sekä suurpujottelussa ja syöksylaskussa 27:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi. Syöksylaskussa hän sijoittui viidenneksi saavuttaen kaikkien aikojen parhaan suomalaissijoituksen MM-syöksylaskussa. Superalppiyhdistetyssä hän sijoittui neljänneksi jääden vain 17 sadasosaa pronssimitalista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli superalppiyhdistetyssä seitsemäs ja syöksylaskussa 31:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 24:nneksi sekä syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa 31:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli alppiyhdistetyssä 20:s ja syöksylaskussa 39:s.
Alppihiihdon maailmancupissa Romar pääsi ensimmäisen kerran pisteille 14. tammikuuta 2011 Wengenissä käydyssä alppiyhdistetyssä, jossa hän sijoittui seitsemänneksitoista. 29. tammikuuta hän oli 21:s Chamonix'n syöksylaskussa, ja teki samalla historiaa laskemalla kaikkien aikojen parhaan suomalaissijoituksen syöksylaskussa. Seuraavana päivänä Romar oli viidestoista superalppiyhdistetyssä. 16. joulukuuta Romar saavutti uransa parhaan maailmancup-sijoituksen laskettuaan Val Gardenan supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Beat Feuzille 0,86 sekuntia. 11. helmikuuta 2012 Romar laski syöksylaskussa uransa parhaan sijoituksen oltuaan 17:s. Romar sivusi uransa parasta sijoitustaan laskettuaan Kvitfjellin supersuurpujottelussa seitsemänneksi maaliskuussa 2012. Romar sijoittui kaudella 2011–2012 supersuurpujottelucupissa 15:nneksi. Romar aloitti kauden 2012–2013 sijoittumalla Lake Louisen syöksylaskussa 16:nneksi. Se oli tähän mennessä hänen uransa paras sijoitus syöksylaskussa. Seuraavana päivänä käydyssä Lake Louisen supersuurpujottelussa Romar sijoittui seitsemänneksi. Joulukuussa Romar laski 14:nneksi Bormion syöksylaskussa saavuttaen näin uransa parhaan sijoituksen syöksylaskussa.
Eurooppa-cupissa Romar on sijoittunut kolmanneksi kaksi kertaa. Ranskan Amneville Les Thermes'ssa marraskuussa 2008 käydyssä pujottelun hallikilpailussa ja maaliskuussa 2010 Tarvision syöksylaskussa. Suurpujottelussa hän on ollut parhaimmillaan yhdeksäs Levillä marraskuussa 2009 ja supersuurpujottelussa seitsemäs Tarvisiossa maaliskuussa 2010.
Romar voitti vuonna 2009 ja 2011 SM-kultaa syöksylaskussa, vuoden 2006 ja 2008 SM-kisoissa syöksylaskussa hopeaa ja 2006 supersuurpujottelussa pronssia Åressa. Suurpujottelussa hän oli vuonna 2009 neljäs Ylläksellä ja 2006 ja 2008 kuudes Pyhällä. Superyhdistetyn SM-kisassa 2009 Ylläksellä Romar sijoittui neljänneksi.
Romar loukkasi polvensa helmikuussa 2016 ja palasi mäkeen saman vuoden syyskuussa.
Aiheesta muualla

Andreas Romarin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Henkilöprofiili Ski Sport Finlandin kotisivuilla
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Impi Koskimies

Impi Ainamo Koskimies, vuoteen 1935 Forsman (10. helmikuuta 1877 Oulu – 14. syyskuuta 1954 Vaasa) oli suomalainen opettaja ja rehtori.
Koskimiehen vanhemmat olivat lehtori Anton Oskar Forsman ja Maria Helena eli Maisi Finelius. Koskimies tuli ylioppilaaksi 1897 Oulun suomalaisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja maisteriksi 1907. Hän oli Iisalmen yhteiskoulun opettaja 1904–1908 ja johtaja 1905–1908 ja Vaasan tyttökoulun ruotsin- ja suomenkielen kollega 1908–1945 ja koulun johtaja 1927–1945. Koskimies oli myös Vaasan ruotsalaisen yhteiskoulun opettaja 1909–1912, Vaasan suomalaisen jatko-opiston opettaja 1910–1930 ja koulun johtaja 1918–1920 sekä Vaasan suomalaisen yhteiskoulun johtaja 1945–1948. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä Vaasassa.
Ampèren laki

Ampèren laki
Ampèren laki on André-Marie Ampèren (1775–1836) havaitsema fysiikan laki. Laki kuvaa sähköjohtimessa kulkevan sähkövirran ja johtimen ympärille muodostuvan magneettikentän matemaattista yhteyttä. Käytännössä, Ampèren lain mukaan, sähkövirta muodostaa kulkiessaan ympärilleen magneettikentän, jonka suunta voidaan määrittää niin sanotun oikean käden säännön mukaan. Muodostuvan magneettikentän suunta riippuu siis sähkövirran suunnasta.
Oikean käden peukalo osoittaa virran suunnan ja muut sormet magneettikentän.
Laki yhdistää suljetun silmukan läpi kulkevan virran ja magneettivuon tiheyden polkuintegraalin silmukan ympäri yhtälöllä. Ampèren laista voidaan päätellä, että virran kasvaessa magneettivuo kasvaa. Ampèren laki on Gaussin sähkökenttälaille analoginen fysiikan laki. Yleistetty Ampèren laki on yksi Maxwellin yhtälöistä.
missä
\mathbf {B}  on magneettivuon tiheys.
\mathrm {d} \mathbf {l}  on infinitesimaalisen  pieni alkio (differentiaali) suljetusta käyrästä  C.
I_{\mathrm {enc} } on käyrän  C sisäänsä sulkeman alueen läpi kulkeva virta (eli virrantiheyden pintaintegraali).
\mu _{0} on vapaan avaruuden permeabiliteetti.
\oint _{C} on polkuintegraali suljettua käyrää  C pitkin.
Ampèren laki voidaan esittää myös differentiaalimuodossa yhtälöllä
missä siis  \nabla \times \mathbf {B}  on magneettivuon tiheyden roottori ja  \mathbf {J}  on virtatiheys.