stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cornelia Travnicek

| Cornelia Travnicek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1987 Sankt Pölten
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  kirjailija, runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tyylilajit:  romaani, runous, lastenkirjallisuus, tietokirjallisuus
Palkinnot
 Theodor Körnerin promootiopalkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Cornelia Travnicek (s. 22. tammikuuta 1987 Sankt Pölten) on itävaltalainen kirjailija.
Travnicek opiskeli sinologiaa ja tietotekniikkaa Wienin yliopistossa. Hänen proosadebyyttinsä ilmestyi tammikuussa 2008 nimellä Aurora Borealis. Sitä seurasi raportti Die Asche meiner Schwester puoli vuotta myöhemmin. Keväällä 2008 hänelle myönnettiin Theodor Körnerin promootiopalkinto kolmannesta kirjastaan Chucks. Se voitti yleisöpalkinnon Ingeborg Bachmann -kilpailussa 2012. Kirjailijanuransa lisäksi hän työskentelee osa-aikaisena tutkijana virtuaalitodellisuus- ja visualisointiyrityksessä Wienissä.  Travnicekin romaani Feenstaub (2020) perustuu Peter Panin tarinaan. Lapsikauppias saa kiinni kolme poikaa, joita hän käyttää hyväkseen. Keijun taikapöly on tarinan tärkeä osanen.
Romaani Chucks tehtiin vuonna 2015 elokuvaksi, jossa kirjailija on kahdessa cameoroolissa. Montrealin elokuvajuhlilla 2015 elokuva voitti yleisöpalkinnon.
Vuonna 2017 Travnicek valittiin yhdeksi 39:stä lupaavimmista eurooppalaisesta alle 40-vuotiaasta lasten ja nuorten kirjojen kirjailijasta Hay-festivaalilla Tanskan Aarhusissa.
Teokset

Aurora Borealis. Proosaa. Edition Linz, Linz 2008. ISBN 3-852-52875-5
Die Asche meiner Schwester. Raportti. Literaturedition Niederösterreich, St. Pölten 2008. ISBN 978-3-901117-98-5
Spannung spiel und schokolade. Kollaasi. Edition Thurnhof, Horn 2008. ISBN 3-900-678-96-0
Fütter mich. Proosaa. Skarabaeus Verlag, Innsbruck 2009. ISBN 978-3-7082-3272-0
Chucks. Romaani. DVA, München 2012. ISBN 978-3-421-04526-3
Wir leben im Nordlicht. Raportti. DVA E-Book, München 2014. ISBN 978-3-641-13334-4
Mindestens einen der weißen wale. Runoja. Berger, Horn 2015. ISBN 978-3-85028-686-2
Junge Hunde. Romaani. DVA, München 2015. ISBN 978-3-421-04628-4
Mit maximaler Reisegeschwindigkeit. Proosaa. Literatur-Quickie, Hamburg 2016, ISBN 978-3945453186
Parablüh. Monologe mit Sylvia. Runoja. Limbus Verlag, Innsbruck 2017, ISBN 978-3-99039-101-3
Zwei dabei. Lasten kuvakirja. Kuvitus Birgitta Heiskel, Picus Verlag, Wien 2019, ISBN 978-3-7117-4013-7
Die sieben Leben der Marie Schwarz. Muut tekijät Vea Kaiser, Eva Rossmann, Gertraud Klemm, Lydia Mischkulnig, Angelika Reitzer ja Doris Knecht. Molden/Styria, Wien 2020, ISBN 978-3-222-15043-2
Feenstaub, Romaani, Picus Verlag, Wien 2020, ISBN 978-3-7117-2090-0
Toukonirkko

| Toukonirkko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Aitonirkot Notodontinae
Suku::  Odontosia
Laji::  carmelita
Kaksiosainen nimi
 Odontosia carmelita  (Esper, 1799) 
Katso myös
   Toukonirkko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toukonirkko (Odontosia carmelita) on yleinen kevään ja alkukesän yöperhonen. Vanhemmassa kirjallisuudessa se esiintyy toukonirhasiipenä.
Koko ja ulkonäkö

Toukonirkko on perusväriltään harmaanruskea perhonen, jonka siivissä on yleensä selvä violetti sävy. Siivet ovat läpikuultavat ja melko yksiväriset. Etusiiven etureunassa on kellanvalkoinen, kolmionmuotoinen laikku. Siiven takareunassa on muusta siivestä selvästi erottuva tumma suomutupsu. Takasiivet ovat etusiipien väriset, ja niiden poikki kulkee vaalea viiru. Takasiiven takakulma on yleensä muuta siipeä tummempi. Sekä etu- että takasiiven ulkosyrjät ovat kontrastisen mustavalkoiset. Keskiruumis on mustanruskea, takaruumis vaaleamman ruskea. Naaras on selvästi koirasta kookkaampi. Siipiväli on koiraalla 38–43 mm ja naaraalla 41–48 mm.
Toukka on selkäpuolelta vaaleanvihreä, vatsapuolelta sinivihreä, ja sen sivuilla on vaaleat pitkittäisjuovat, joihin liittyy punertavia täpliä.
Levinneisyys ja lentoaika

Toukonirkko on yleinen perhoslaji, jota tavataan Pyreneiltä Mongoliaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa toukonirkkoa on tavattu Inarin korkeudelle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena huhtikuun lopulta kesäkuun alkuun huipun ollessa toukokuun lopulla.
Elinympäristö ja elintavat

Toukonirkko viihtyy koivikoissa sekä koivua kasvavissa sekametsissä. Koiraat lentävät melko hidasta ja heittelehtivää lentoa muutamien metrien korkeudella, ja naaraat ilmeisesti pysyttelevät enimmäkseen puiden latvustoissa. Lento ajoittuu hämärän laskeutumisesta keskiyöhön, mutta voi lämpiminä öinä jatkua aamun puolelle. Koiraat lentävät valolle, naaraat erittäin harvoin. Päivisin perhosia voi tavata lepäämästä koivujen rungoilta.
Naaras munii 100–300 munaa lehtien alapinnoille. Toukkia tavataan harvoin, sillä ne pysyttelevät korkealla latvustoissa, mutta laskeutuvat kuitenkin kesä-heinäkuun vaihteessa koteloitumaan maahan. Kotelo talvehtii, joskus jopa kolme kertaa.
Ravintokasvi

Toukka syö koivujen (Betula) lehtiä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Toukonirkko – Odontosia carmelita
Suomen perhostutkijain seura: toukonirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen perhostutkijain seura: tummat nirkot - lajien erottavia tuntomerkkejä (Arkistoitu – Internet Archive)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1303027  Wikispecies: Odontosia carmelita  BioLib: 53069  BOLD: 197703  CoL: 937YY  EoL: 619314  EUNIS: 309051  Fauna Europaea: 446398  Fauna Europaea (new): 7d614c07-f647-4a62-9530-0987c6ad6898  GBIF: 1826022  iNaturalist: 483372  IRMNG: 10633342  LepIndex: 60376  LoB: 4282  MaBENA: OdontCarme  NBN: NHMSYS0021144357  NCBI: 988005  Observation.org: 9782  Open Tree of Life: 676879  Laji.fi: MX.62112
Jäätikkö

Bossonin jäätikkö Ranskan  Alpeilla
Jäätikkö on maanpintaa peittävä, lumena tai muuna kiinteän olomuodon sateena tulleesta vedestä muodostunut, pitkään säilyvä laaja-alainen jäämassa, joka liikkuu hitaasti virtaamalla. Raja-arvoja määritelmän termeille "pitkään", "laaja-alainen" ja "liikkuu" ei voida asettaa; hydrologisesti jäätikkö eroaa ylivuotisesta lumiläikästä vain kokonsa perusteella. Onkin esitetty, että kaikki yli 0,1 neliökilometrin laajuiset ylivuotiset jäämassat luokiteltaisiin jäätiköiksi.
Kertyneen lumen massan aiheuttaman paineen noustessa riittävän suureksi puristaa se alimpia kerroksia hyvin tiiviiksi firn-lumeksi ja lopulta jääksi.
Jäätiköt voidaan jakaa suuriin mannerjäätiköihin, vuoristojäätiköihin ja piedmont-jäätiköihin. Mannerjäätikössä jää virtaa keskustasta ulospäin kaikkiin suuntiin. Ne kattavat merkittäviä alueita Antarktiksen mantereesta ja Grönlannin liki kokonaan. Vuoristojäätiköt valuvat yhteen suuntaan, ja niitä sanotaankin jäävirroiksi. Piedmont-jäätiköt leviävät tasaisella maanpinnalla, ja niitä syöttää joko mannerjäätikön reunasta tai vuoristojäätikön alapäästä valuva jäälähde.
Jäätikön keskellä tai yläpäässä on kasautumisalue eli akkumulaatiovyöhyke, jolle satava lumi pakkautuu tiiviiksi ja muuttuu lopulta lumen omasta paineesta jääksi, ja alempana tai reunempana kulumisalue eli ablaatiovyöhyke, jossa jää haihtuu ja sulaa.
Euroopan suurin jäätikkö on Islannissa sijaitseva Vatnajökull,  noin 8 100 neliökilometriä. Myös Huippuvuorten Austfonna on mainittu Euroopan suurimmaksi. Norjan lumisateisilla vuorilla on lukuisia jäätiköitä, joista suurimpia ovat Jostedalsbreen ja Svartisen.
Jäätiköt ovat pienentyneet nopeasti ilmaston lämpenemisen takia, ja sulamisen odotetaan jatkuvan. Jää- ja lumipeite vähentävät maapallon lämpenemistä, sillä ne heijastavat auringonsäteitä takaisin avaruuteen. Tämä on yksi syy, miksi tutkijat ovat huolestuneita ilmaston lämpenemisen seurauksena häviävistä jääpeitteistä.
Jäätikkö
Jäätiköiden synty ja rakenne

Jäätikkö muodostuu, kun lumi ei ehdi kesällä sulaa, vaan kerrostuu ja pakkautuu ensin tiiviiksi lumeksi ja lopulta jääksi yllä olevan lumikerroksen paineen vuoksi.
Vastasatanut lumi on hyvin kevyttä. Ennen jääksi muuttumistaan satanut ja kerrostunut lumi muuttuu ensin hyvin tiheäksi firn-lumeksi. Kun jää on paksua, paine jäätikön pohjalla saa jään käyttäytymään hieman hyytelön tavoin ja jäätikkö alkaa virrata alamäkeen tai tasaisella alueella sivullepäin.
Jäätikköjää koostuu epäsäännöllisen muotoisista kiteistä, joiden halkaisija on muutamista millimetreistä kymmeniin senttimetreihin.
Jäätikön liikehdintä

Kaikkien jäätiköiden tiedetään virtaavan hitaasti. Liikettä on havainnoitu muun muassa tutkalla ja GPS-laitteilla. Varsinkin vuoristojäätiköissä virtaus näkyy jäätikön muodoista. Jää muuttuu suurissa paineissa ensin elastiseksi ja sitten plastiseksi, virtaavaksi, ennen murtumistaan. Jään virtausnopeus riippuu alustan aiheuttamasta kitkasta. Jään virtauksen aiheuttaa lähinnä sen liukuminen veden liukastaman alustan yllä. Monesti suuri paine sulattaa alustan veden joistain kohdista epätasaista alustaa. Osin jään virtaus liittyy sen muuttumiseen muovautuvaksi tietyissä paineissa noin 50 metrin syvyydessä. Jään täsmällinen virtausmekanismi on silti kiistojen kohde, koska paksun jään alustan oloja on vaikea tutkia.
Mannerjäätikköjen virtaus laajoilla jäätikön keskusalueilla on erittäin hidasta ja saattaa selittyä osin alempana olevien jäävirtojen imulla. Nopeus on alimmillaan siellä korkeintaan muutamia kymmeniä senttejä vuodessa, korkeintaan muutama metri vuodessa. Mutta virtaus nopeutuu huomattavasti mentäessä alempana sijaitseville reuna-alueille, missä jäätä kasautuu vuodessa enemmän.
Koon vaihtelut

Jäätiköiden koon muutokset liittyvät  ilmastonvaihteluihin. Jäätikkö laajenee kylminä kausina ja kutistuu lämpiminä kausina.
Vuodesta 1980 alkaen jäätiköt ovat vetäytyneet kiihtyvällä vauhdilla, kun maapallon ilmasto on lämmennyt. Afrikan korkeimman vuoren, päiväntasaajalla sijaitsevan Kilimanjaron lumien arvellaan myös sulavan. Jään sulamisnopeus on hyvin herkkä lämpötilan muutokselle. Jään paksuussulamisvauhti on 4 000 metrin korkeudessa olevalla Himalajan Doktrianin jäätiköllä puhtaalle jäälle nollan ylittäville lämpötiloille 7,4 ja 8,0 mm/°C/päivä. Lumi sulaa siellä hieman hitaammin, 5,8–6,4 mm °C/päivä. Joidenkin tietojen mukaan pohjoisempana Grönlannissa puhtaalle jäälle luokkaa 3–8 mm/°C/päivä. Jää voi sulaa niinkin hitaasti kuin mm/°C/päivä. Korkealla jäätiköllä sulaminen saattaa olla jopa 15–40 mm/°C/päivä. Lumen ja jään sulamiseen vaikuttavat lämpötilan ja epäpuhtauksien lisäksi myös sade ja tuuli.
Jäätiköiden luokitteluita

Jäätiköt on luokiteltu muotonsa ja alustansa perusteella kymmeneen luokkaan. Alla olevassa listassa on enemmänkin luokkia.
Vuoristojäätiköt
Onsilojäätiköt (umpilaaksojäätiköt)
Onsilo- kattilamainen, rapautumisen synnyttämä lumen kasautumisalue ylhäällä vuoristossa. Ei virtaa alas laaksoon asti.
Vuoristojäätiköt eli laaksojäätiköt, jotka syntyvät monen onsilojäätikön sulautumina. Nämä ovat jäävirtoja, jotka virtaavat joskus jopa vuoristosta alas.
Vuoristojäätiköiden pituus on sadoista metreistä kymmeniin kilometreihin
Vuorenjuurijäätikkö tai ulosvirtausjäätikkö , piedmont-jäätikkö on monesti viuhkamainen jäätikkö, joka on alkanut levitä vuoren juurelle. Vuorenjuurijäätikköä syöttää ohut virtamainen vuoristojäätikkö. Tunnetuin vuorenjuurijäätikkö on Alaskassa sijaitseva Malaspinan jäätikkö.
Vuoristojäätiköitä on muun muassa Alpeilla, Norjassa ja Pyreneillä
Jääkentät vuoristossa oleva suuri jäätikkö, joka mukautuu alustan muotoihin ja on melko ohut, esim. Alaskan Beringin jäätikkö, Patagonian jäätikkö
Lakijäätiköt
Suurehko, kupera tai tasainen alue korkeahkon vuoriston huipulla
Islannin Vatnajökull, Huippuvuoret, Novaja Zemlja
Kivijäätikkö Jäätikkö, jonka pinta on sen kuljettamien kivien peitossa
Mannerjäätiköt
Grönlanti, Etelämanner
Jääkauden aikaiset Skandinavian ja Pohjois-Amerikan jääkilvet
Poikkileikkaus kupumainen tai linssimäinen.
Mannerjään reunoilla jääkielekkeitä eli jäävirtoja
Mannerjää purkautuu mereen jäävuoriksi.
Mannerjään reunalla mantereella viuhkamaisia jäävirtoja eli jääkielekkeitä, jotka lähtevän paksumman jään alueesta
Painavat alla olevan maankuoren ainakin 1 000 m alemmaksi, suunnilleen kohdista joissa jään paksuus yli 2 000 m.
Jäätiköt voidaan luokitella dynamiikkansa perusteella aktiivisiin, passiivisiin tai kuolleisiin. Aktiivisiin syntyy koko ajan lisää jäämassaa, passiivisiin kertyy vain vähän uutta jäätä ja kuolleet jäätiköt eivät saa uutta lunta lainkaan, vaan niiden liike perustuu yksinomaan alla olevan rinteen kaltevuuteen.
Jäätiköt on luokiteltu 1930-luvulla lämpötilan mukaan viileisiin ja kylmiin jäätiköihin. Kylmien jäätiköiden alaosan lämpötila on sulamispisteen alapuolella, ja ne ovat jäätyneet kiinni alla olevaan peruskallioon. Viileiden jäätiköiden lämpötila on lähellä (paineesta riippuvaa) sulamispistettä, joten alaosan jäämassassa on jään seassa myös nestemäistä vettä. Monia jäätiköitä ei kuitenkaan voida luokitella näin, sillä vuoristojäätikön yläosa voi olla umpijäässä ja alaosa sisältää nestemäistä vettä. Tämä jako vaikuttaa jäätikön aiheuttamaan eroosioon, kuljetukseen ja depositioon.
Suurimmat jäätiköt

Jäätiköt peittävät maapallon maapinta-alasta noin 10 %. Kaksi suurinta jäätikköä eli etelämantereen ja Grönlannin mannerjäätiköt kattavat kaikkien jäätiköiden pinta-alasta 97 % ja jäämassan kokonaistilavuudesta 99 %. Alpeilla on noin 1 300 pientä jäätikkövirtaa, joista pisin, Aletschjäätikkö (saks. Grosser Aletschgletscher), on noin 23 kilometriä pitkä.
Etelämantereen jäätikön paksuus on keskimäärin 1,6 km. Grönlannin jäätikkö on keskiosiltaan 2–3 km paksu. Jos Grönlannin jäätikkö sulaisi kokonaan, merenpinta nousisi 7 metriä, Jos Etelämantereen länsiosan jäätikkö, joka nyt jo lohkeilee, romahtaisi kokonaan mereen, merenpinta nousisi 5 metriä. Itse Etelämantereen pääjäätikkö paksunee tällä vuosisadalla, kun ilmastonmuutos lisää lumisateita sen alueella.
Etelämanner 13,9 miljoonaa km² (87 % kaikista jäätiköistä) tilavuus 28 miljoonaa km³
Grönlanti 1,835 miljoonaa km² (10 % kaikista jäätiköistä) tilavuus 2,7 miljoonaa km³
Vatnajökull, Islanti noin 8 200 km²
Muut Islannin jäätiköt yhteensä 2 650 km²
Huippuvuorten jäätiköt 15 200 km²
Siachen, Karakorum 1 150 km²
Muut Pamirin ja Karakorumin suuret jäätiköt n. 2 500 km²
Jostedalsbreen, Norja 855 km²
Svartisen, Norja 475 km²
Aletschjäätikkö, Sveitsi 115 km²
Alaskan ja Kanadan jäätiköt noin 13 500 km²
Richthofen, Kerguelen 700 km²
Suurimmat jäätiköt sijaitsevat pohjoisilla leveysasteilla, mutta jäätiköitä on päiväntasaajan lähettyvillä Afrikassa Kilimanjarolla, Mount Kenyalla sekä Ruwenzorilla. Myös Puncak Jayalla Indonesiassa on pieniä jäätiköitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jäätiköt ja valtameret Ilmasto-opas.
Swisseduc – Glaciers online
USGS Glacier Studies Project
Secrets of the Ice (the Museum of Science, Boston)
Glaciers and Glacial Hazards – USGS
2003-08-15 Scientists Rewrite Laws Of Glacial Erosion
Fjords National Park, Alaska
NOVA scienceNOW – A 7 minute video of the NOVA broadcast that aired on PBS, 26.7.2005. Hosted by Robert Krulwich, the video is about the world's fastest glacier and why it is moving too fast.
Islannin jäätikköä, joka halkeilee pinnalta.
Jäätiköt ovat keskimäärin kutistuneet viimeisten 50 vuoden ajan.
Jään virtaus Antarktiksella.
Jään virtaus ylemmän Grindelwaldin jäätiköllä Grindelwald Schreckhornin lähellä. Lumen sulaminen ja jäätikön tummuminen alaspäin mentäessä näkyy selvästi. Se johtuu jään mukanaan kuljettamasta, kalliosta irrottamastaan kivestä ja sorasta.
Islannin Vatnajökull satelliittikuvassa. Tämä lakijäätikkö on kuin pieni mannerjäätikkö.
Aletschgletscher, Alppien suurin jäätikkö. Se on tyypillinen jäävirta.
Jäniskosken–Niskakosken alue

Jäniskosken–Niskakosken alue merkittynä kartalle punertavalla värillä.
Jäniskosken–Niskakosken alue on 176 neliökilometrin laajuinen alue Lapissa Inarijärvestä itään Paatsjoen varrella. Alue myytiin Neuvostoliitolle 18. huhtikuuta 1947 Petsamon nikkelikaivoksen energiansaannin turvaamiseksi alueella sijainneen Jäniskosken voimalaitoksen ja Niskakosken säännöstelyaltaan avulla. Vaihtoehtona olleeseen tuhotun voimalan uudelleenrakentamiseen ei katsottu Suomessa olleen tuolloin varaa. Alue liitettiin osaksi saksalaisten tilisaatavien maksusopimusta ja arvioitiin 700 miljoonan markan arvoiseksi. Jäniskosken–Niskakosken alue ei kuulunut Neuvostoliiton alkuperäisiin aluevaatimuksiin.
Suomelle kuuluessaan alue oli osa Inarin kuntaa. Nykyisin alue kuuluu Petsamon piirin Nikkelin kuntaan.
Aiheesta muualla

Sopimus Jäniskosken–Niskakosken alueen myynnistä Finlex.
Transmeri

| Oy Transmeri Ab |
| --- | --- |

 Transmeri Oy:n pääkonttori oli 1970-luvulle asti Autotalossa Helsingin keskustassa.
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1928
Perustaja:  Gunnar Didrichsen
Toimitusjohtaja:  Sari Rosin
Puheenjohtaja:  Juha Saarinen
Kotipaikka:  Espoo
Toimiala:  tukkukauppa
Liikevaihto:  39 milj. euroa (2014)
Henkilöstö:  96
Emoyhtiö:  Oy Transmeri Group Ab
Omistaja:  Didrichsenin suku
Kotisivu:  http://www.transmeri.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oy Transmeri Ab (aiemmin Oy Trans-Meri Ab) on suomalainen Didrichsenin suvun omistama perheyritys, joka valmistaa, tuo maahan ja markkinoi elintarvikkeita ja muita päivittäistuotteita, kosmetiikkaa ja tuholaisten ja rikkakasvien torjunta-aineita Suomessa ja Baltiassa. Yhtiö kuuluu Transmeri Group -konserniin, johon kuuluvat lisäksi Viron suurin tukkukauppa AS Kaupmees, sellu- ja paperiteollisuuden kemikaaleja markkinoiva Banmark Oy, urheilu- ja vapaa-ajan tuotteiden maahantuonti- ja tukkuyritys Oy Sultrade Ltd. sekä hiustenhoitotuotteita markkinoiva ja maahantuova Miraculos Oy. Transmeri-konsernin liikevaihto oli noin 206 miljoonaa euroa vuonna 2014 ja se työllistää noin 540 henkilöä.
Transmeri perustettiin vuonna 1928 kun tanskalaissyntyinen, Suomeen 23-vuotiaana muuttanut Gunnar Didrichsen perusti Oy Tabu Ab:n, jonka ensimmäinen tuote oli samanniminen rotanmyrkky. Didrichsenin isä Johan oli kokeillut agentuuritoimintaa sekä Suomessa että Englannissa, jossa Gunnar-poika aluksi vastasi isänsä liiketoiminnasta menestyksellisesti. Suomessa sen sijaan oli ongelmia, ja Gunnar Didrichsen matkusti maahan ja lopetti isänsä yrityksen toiminnan täällä. Hänellä oli kuitenkin suhteita ulkomaisiin valmistajiin, jotka toivoivat löytävänsä edustajan Suomen markkinoille. Näin syntyi Oy Tabu Ab, jonka nimi vaihtui Trans-Meriksi 1931.
Yrityksen alku oli vaatimaton, kunnes vuonna 1931 Trans-Meri osti eräästä konkurssipesästä erän amerikkalaisen S. C. Johnson & Sonin lattianhoitokoneita, joista tuli myyntimenestys. Didrichsen otti yhteyttä Johnsonin pääkonttoriin Yhdysvalloissa ja solmi edustussopimuksen. Tänään Transmeri on tiettävästi vanhin SC Johnsonin yhteistyökumppani maailmassa. Toinen lähes yhtä vanha edustus Transmerilla ovat Chanelin kosmetiikkatuotteet. Yrityksen nykyisistä tuotteista Suomen markkinajohtajia ovat mm. Off!-hyttyskarkotteet, Alpen-myslipatukat ja Glade-ilmanraikastimet.
Chanelin ohella Transmerin kosmetiikkaedustuksia ovat Guerlain, Stendhal, Issey Miyake, Kenzo, Oscar de la Renta ja CLEAN. Hygieniatuotteista tunnetuimmat ovat Transmerin omat merkit Lemon Juice & Glycerine ja Medisoft. Transmeri markkinoi myös muun muassa Substral kasviravinteita ja Roundup rikkakasvien torjunta-ainetta.
Omistajaperhe

Transmerin perustaja Gunnar Didrichsen (1903–1992) toimi yrityksensä toimitusjohtajana 60 vuotta, vuoteen 1988 saakka. Poika Jon Didrichsen jatkoi toimitusjohtana 1988-2009. Vuosina 2009-2013 Transmerin toimitusjohtajana toimi Didrichsenin perheen kuopus ja ainoa tytär Ann Marie Didrichsen. Sittemmin omistajat ovat siirtyneet hallitustehtäviin ja liiketoiminnan operatiiviseen johtoon on otettu ulkopuoliset vetäjät. Yhtiön omistavat sisarukset Jon, Ann Marie, Hans ja Peter sekä heidän lapsensa.
Didrichsenin perhe tunnetaan myös Gunnarin ja vaimonsa Marie-Louisen perustamasta Didrichsenin taidemuseosta Helsingin Kuusisaaressa.
Kirjallisuutta

Hämäläinen, Karo: Transmerin tarina. Espoo 2019. ISBN 978-952-69124-0-0.
Rider-Waite-Smith Tarot

Rider-Waite-Smith Tarot on laajasti suosittu tarot -pakka, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1909 William Rider & Son -kustantamon toimesta. Pakka perustuu akateemikon ja mystikon A. E. Waiten ohjeisiin, ja sen kuvituksen loi Pamela Colman Smith. Molemmat olivat Hermetic Order of the Golden Dawn -järjestön jäseniä. Pakka tunnetaan myös nimillä Waite-Smith, Rider-Waite-Smith tai Rider Tarot, Tämä pakka on julkaistu lukuisissa painoksissa ja inspiroinut monia variantteja ja jäljitelmiä. Arvioiden mukaan pakasta on myyty yli 100 miljoonaa kappaletta yli 20 maassa.
Yleiskatsaus

Rider-Waite-pakan taustojen ja yksityiskohtien symboliikka on runsasta. Osa kuvastosta on samankaltaista kuin aikaisemmissa pakoissa, mutta kokonaisuudessaan Waite–Smithin korttien suunnittelu poikkeaa merkittävästi edeltäjistään. Joistakin korteista poistettiin kristillistä symboliikkaa, kun taas toisiin sitä lisättiin. Esimerkiksi "Papitar" (Papess) muutettiin "Ylipapittareksi" (High Priestess), ja sen paavillinen tiara poistettiin. "Rakastavaiset"-kortin aiempi keskiaikainen kuva, jossa pukeutunut mies ja nainen saavat siunauksen aateliselta tai papilta, korvattiin kuvauksella alastomasta Aadamista ja Eevasta Eedenin puutarhassa. Lisäksi maljojen ässä -korttiin lisättiin kyyhkynen, joka kantaa sakramenttileipää.
Korttien symboliikkaan ja kuvastoon vaikuttivat 1800-luvun maagikko ja okkultisti Éliphas Lévi, sekä Hermetic Order of the Golden Dawn -järjestön opetukset. Jotta pakka sopisi yhteen Golden Dawnin astrologisten vastaavuuksien kanssa, Waite teki useita muutoksia. Hän vaihtoi Voima- ja Oikeus-korttien järjestyksen siten, että Voima vastasi Leijonaa ja Oikeus Vaa'an merkkiä. Hän myös perusti "Rakastavaiset"-kortin italialaisiin tarot-pakkoihin, joissa esiintyy kaksi hahmoa ja enkeli, korostaakseen sen yhteyttä Kaksosiin.
Iso arkana

Rider–Waite-tarot-pakan iso arkanan kortit esitetty alla.
0 – Narri
I – Maagikko
II – Ylipapitar
III – Hallitsijatar
IV – Hallitsija
V – Ylipappi
VI – Rakastavaiset
VII – Vaunut
VIII – Voima
IX – Erakko
X – Kohtalonpyörä
XI – Oikeudenmukaisuus
XII – Hirtetty
XIII – Kuolema
XIV – Kohtuus
XV – Paholainen
XVI – Torni
XVII – Tähti
XVIII – Kuu
XIX – Aurinko
XX – Tuomio
XXI – Maailmankaikkeus
Pieni arkana

Rider–Waite-tarot-pakan pienen arkanan kortit esitetty alla.
Pieni arkana > Sauvat

Sauvojen ässä
Sauvojen kakkonen
Sauvojen kolmonen
Sauvojen nelonen
Sauvojen viitonen
Sauvojen kuutonen
Sauvojen seitsemän
Sauvojen kahdeksan
Sauvojen yhdeksän
Sauvojen kymmenen
Sauvojen lähetti
Sauvojen ritari
Sauvojen kuningatar
Sauvojen kuningas
Pieni arkana > Maljat

Maljojen ässä
Maljojen kakkonen
Maljojen kolmonen
Maljojen nelonen
Maljojen viitonen
Maljojen kuutonen
Maljojen seitsemän
Maljojen kahdeksan
Maljojen yhdeksän
Maljojen kymmenen
Maljojen lähetti
Maljojen ritari
Maljojen kuningatar
Maljojen kuningas
Pieni arkana > Miekat

Miekkojen ässä
Miekkojen kakkonen
Miekkojen kolmonen
Miekkojen nelonen
Miekkojen viitonen
Miekkojen kuutonen
Miekkojen seitsemän
Miekkojen kahdeksan
Miekkojen yhdeksän
Miekkojen kymmenen
Miekkojen lähetti
Miekkojen ritari
Miekkojen kuningatar
Miekkojen kuningas
Pieni arkana > Lantit

Lanttien ässä
Lanttien kakkonen
Lanttien kolmonen
Lanttien nelonen
Lanttien viitonen
Lanttien kuutonen
Lanttien seitsemän
Lanttien kahdeksan
Lanttien yhdeksän
Lanttien kymmenen
Lanttien lähetti
Lanttien ritari
Lanttien kuningatar
Lanttien kuningas