stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boeing 717

| Boeing 717 |
| --- | --- |
 Blue1:n Boeing 717 -kone.
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing Commercial Airplanes
Suunnittelija:  McDonnell Douglas
Ensilento:  2. syyskuuta 1998
Esitelty:  12. lokakuuta 1999
Tila:  aktiivinen
Pääkäyttäjät:  Delta Air Lines (64)   QantasLink (20)   Hawaiian Airlines (19)
Valmistusmäärä:  155 
Valmistusvuodet:  1998–2006
Kehitetty mallista:  McDonnell Douglas MD-80 McDonnell Douglas MD-90
Midwest Airlinesin Boeing 717:n (N920ME) ohjaamo vuonna 2009. Koneen avioniikka on valtaosin samaa kuin MD-10- ja MD-11-koneissa. Kone lentää nykyään Hawaiian Airlinesin laivastossa tunnuksella N94HA.
Boeing 717 on yhdysvaltalainen Boeingin valmistama kaksimoottorinen kapearunkoinen liikennelentokone, joka on kehitetty satapaikkaisten koneiden markkinoille. Koneen on suunnitellut, ja sen markkinoinnin aloittanut McDonnell Douglas nimellä MD-95. Sen suurin matkustajakapasiteetti on 117 matkustajaa ja kantomatka 3 820 kilometriä. Koneen voimanlähteenä on kaksi Rolls-Royce BR715 -ohivirtausmoottoria.
Koneen ensimmäiset tilaukset tehtiin lokakuussa 1995. McDonnell Douglas ja Boeing yhdistyivät vuonna 1997, ja ensimmäiset koneet aloittivat liikenteen vuonna 1999 Boeing 717:na. Tuotanto lakkautettiin toukokuussa 2006, kun yhteensä 156 konetta oli valmistettu. Kone on viimeinen hyvin menestyneen Douglas DC-9:n pohjalta kehitetyistä malleista.
Koneen kehitys > Tausta

Douglas Aircraft kehitti 1960-luvun alussa DC-9:n lyhyen kantomatkan koneeksi täydentämään konevalikoimaansa, johon kuului suurempi nelimoottorinen DC-8. DC-9 oli uudenaikainen suihkukone, jossa oli kaksi rungon takaosaan sijoitettua Pratt & Whitney JT8D -ohivirtausmoottoria, pieni, erittäin tehokas siipi ja T-pyrstö. DC-9 lensi ensilentonsa vuonna 1965 ja aloitti liikenteen vuotta myöhemmin. Kun tuotanto loppui vuonna 1982, oli DC-9-koneita valmistettu yhteensä 976 kappaletta.
McDonnell Douglas MD-80 -sarja esiteltiin lentoyhtiöille vuonna 1980. Kone oli toisen sukupolven versio DC-9:stä. Se oli pidennetty versio DC-9-50:stä korkeammalla maksimilentoonlähtöpainolla ja suuremmalla polttoainekapasiteetilla, ja siinä oli uuden sukupolven Pratt & Whitney JT8D-200 -sarjan moottorit. Lähes 1 200 MD-80-sarjan konetta valmistettiin vuosina 1980–1999.
McDonnell Douglas MD-90 kehitettiin MD-80-sarjasta. Se lanseerattiin vuonna 1989, ja kone lensi ensilentonsa vuonna 1993. MD-90 oli pidempi,  varustettu lasiohjaamolla ja tehokkaammilla, hiljaisemmilla ja vähemmän polttoainetta kuluttavilla IAE V2525-D5 -moottoreilla. MD-90-koneita valmistettiin vain 117 kappaletta.
Koneen kehitys > MD-95

Alkuvuodesta 1991 McDonnell Douglas ilmoitti olevansa kehittämässä pientä, noin 100-paikkaista versiota MD-80-sarjan koneesta, jota alun perin kutsuttiin nimellä MD-87-105 (105 paikkaa). Uuden, kevyemmän lentokoneen oli tarkoitus olla noin 2,4 metriä lyhyempi kuin MD-87, ja sen voimanlähteeksi kaavailtiin 71–76 kN tehoisia moottoreita.
McDonnell Douglas, Pratt & Whitney ja Kiinan kansallinen ilmailuteknologian tuontivirasto allekirjoittivat aiesopimuksen 105-paikkaisen MD-80 -sarjan koneen kehittämisestä. Vuoden 1991 Pariisin Air Show’ssa McDonnell Douglas ilmoitti uuden 105-paikkaisen version kehittämisestä, nyt nimellä MD-95. Nimi MD-95 valittiin vastaamaan vuotta, jona toimitusten suunniteltiin alkavan. McDonnell Douglas alkoi myydä koneita vuonna 1994. Koneen kokonaispituudeksi tuli 37,31 metriä ja maksimilentoonlähtöpainoksi 53 700 kg, samaa luokkaa vuonna 1983 suunnitellun DC-9-90 -koneen kanssa.
Alkuvuodesta 1994 MD-95:ttä muokattiin hyvin samanlaiseksi kuin DC-9-30. Lentokoneiden paino, mitat ja polttoainekapasiteetti olivat lähes identtiset. Suurimmat muutokset olivat rungon ”kutistuminen” takaisin 36,37 metriin (DC-9-30:n pituus), ja siiven kärkivälin lyhentäminen 28,47 metriin (DC-9:n alkuperäinen kärkiväli). Tuolloin McDonnell Douglas ilmoitti odottavansa MD-95:n tulevan osaksi suosittua MD-80 -perhettä tarjoten useampia vaihtoehtoja kantomatkan ja matkustajakapasiteetin suhteen.
MD-95 suunniteltiin korvaamaan yli 30 vuotta vanhat aikaisimmat DC-9 -mallit. MD-95 -kone oli ulkoisesti hyvin samankaltainen DC-9:n kanssa, mutta siinä oli uudet moottorit, MD-11:een perustuva lasiohjaamo ja monia muita moderneja järjestelmiä. Perinteisesti lentokoneiden pienempiä malleja on myyty vähemmän, esimerkkeinä tällaisista koneista MD-87 mukaan lukien Boeing 747SP, Boeing 737-600, Airbus A318 ja Airbus A340-200.[lähde? ]
McDonnell Douglasin pitkäaikainen asiakas Scandinavian Airlines System (SAS) valitsi 100-paikkaiseksi koneekseen Boeing 737-600:n MD-95:n sijasta. Lokakuussa 1995 yhdysvaltalainen halpalentoyhtiö ValuJet allekirjoitti tilauksen 50 MD-95:stä sekä 50 optiosta. McDonnell Douglasin johtaja Harry Stoneciperin mielestä MD-95:n tuotannon käynnistäminen tämän pienen tilauksen perusteella olisi suuri riski. Uusien tilausten saaminen vei aikaa: ValuJetin tilaus oli ainoa yli kahden vuoden ajan.
Koneen kehitys > Moottorit

Kuten aluksi ehdotettiin, MD-90 varustettiin 73 kN tehoisilla JT8D-200 -sarjan moottoreilla. Toisena vaihtoehtona pidettiin Rolls-Roycen Tay 670 -moottoreita. Tämä vahvistettiin tammikuussa 1992, kun Rolls-Royce ja McDonnell Douglas allekirjoittivat aiesopimuksen koskien Tay-670 -moottoreiden käyttöä MD-95 -koneissa. McDonnell Douglasin mukaan MD-95 -projekti maksaisi vain vähän, sillä se oli jatkoa IAE-moottoroidulle MD-90:lle.
Vuoden 1993 aikana McDonnell Douglas näytti suosivan DC-9-30:n käyttöiän pidentämistä tuotantonimen DC-9X alla jatkaakseen läsnäoloaan 100-120-paikkaisten koneiden markkinoilla, eikä keskittymistä uuteen MD-95:een. Sinä aikana arvioitiin erilaisia käytettävissä olevia moottoreita DC-9X:ään. McDonnell Douglas havaitsi Rolls-Royce BR700 -moottorin ihanteelliseksi, ja BR700 valittiin MD-95:n moottoriksi 23. helmikuuta 1994.
Koneen kehitys > Tuotanto

McDonnell Douglas suunnitteli toteuttavansa kaiken MD-95 -koneiden kokoonpanotyön Kiinassa, Trunkliner-ohjelman sivuhaarana, jossa McDonnell Douglas oli neuvotellut jopa 150 MD-90:n rakentamisesta Kiinassa. MD-90 Trunkliner -kauppa saatiin päätökseen kesäkuussa 1992, mutta sopimus käsitti vain 40 lentokonetta: 20 MD-80- ja 20 MD-90 -konetta. MD-80:n rakentamiseen Shanghaissa saatiin lupa 1980-luvulla. Alkuvuodesta 1993 McDonnell Douglas sanoi kuitenkin harkitsevansa vielä tuotantopaikkaa Kiinan ulkopuolella, ja etsi vaihtoehtoisia paikkoja tuotantolinjoille. Vuonna 1994 se etsi maailmanlaajuisia partnereita jakaakseen koneen tuotantokustannuksia. Samana vuonna se alkoi etsiä myös edullista koneiden kokoonpanopaikkaa.
Eteläkorealainen Halla Group valittiin tekemään siivet, italialainen Alenia runko, Aerospace Industrial Developement Corp. of Taiwan pyrstö, japanilainen ShinMaywa korkeusvakain ja Korean Air Linesin huolto-osasto koneen etuosa ja ohjaamo.
8. marraskuuta 1994 McDonnell Douglas ilmoitti yllättäen, että koneiden lopullinen kokoonpano tehtäisiin jossain muualla kuin Douglasin pitkäaikaisella tehtaalla Long Beachissa Kaliforniassa. Sen sijaan McDonnell Douglas päätti hyödyntää huoltokeskustaan, Dalfort Aviationia Dallasissa, Teksasissa MD-95:n kokoamiseen. Vuoden 1995 alkupuolella yhtiön johto ja ammattiliitot pääsivät sopuun palkkakustannusten matalina pitämisestä, ja McDonnell Douglas perui Dalfortin esisopimuksen.
Koneen kehitys > Tuotannon loppuminen

Embraerin ja Bombardierin lyhyen matkan suihkukoneet lisäsivät kilpailua markkinoilla laman jälkeen vuonna 2001. Lopun alun merkkejä 717:lle alkoi näkyä joulukuussa 2003, kun Boeing menetti 2,7 miljardin dollarin arvoisen tilauksen Air Canadalta, joka valitsi Embraerin E-Jetit ja Bombardierin CRJ:n 717:n sijasta. Tammikuussa 2005 Boeing ilmoitti hitaaseen myyntiin vedoten lopettavansa 717:n tuotannon täytettyään kaikki odottavat tilaukset.
156. ja viimeinen Boeing 717 rullasi ulos kokoamislinjalta huhtikuussa 2006. Se toimitettiin AirTran Airwaysille, joka oli 717:n ensimmäinen ja viimeinen asiakas. Viimeiset kaksi 717:aa toimitettiin AirTranille ja Midwest Airlinesille 23. toukokuuta 2006. Boeing 717 oli viimeinen kaupallinen lentokone, jota valmistettiin Boeingin Long Beachin tehtaalla Kaliforniassa.
Koneen kehitys > Ohjelman virstanpylväitä

Julkistettu: 16. kesäkuuta 1991 Paris Air Show’ssa nimellä McDonnell Douglas MD-95.
Ensimmäinen tilaus: 19. lokakuuta 1995 ValuJetiltä (50 konetta ja 50 optiota).
Lanseeraus: 10. kesäkuuta 1998 Long Beachissa Kaliforniassa.
Ensilento: 2. syyskuuta 1998.
FAA:n tyyppihyväksyntä: 1. syyskuuta 1999.
EASA:n tyyppihyväksyntä: 16. syyskuuta 1999.
Käyttöönotto kaupallisilla lennoilla: 12. lokakuuta 1999 AirTran Airwaysin Atlanta-Washington DC -reitillä.
Sadas toimitettu lentokone: 12. kesäkuuta 2002 AirTran Airwaysille.
Viimeinen toimitus: 23. toukokuuta 2006 AirTran Airwaysille (Southwest Airlines osti myöhemmin AirTranin).
Versiot

Kolme alkuperäistä versiota, jotka McDonnell Douglas julkisti vuonna 1993:
MD-95-30: 100-paikkainen koneen perusversio.
MD-95-30ER: Pidennetty kantomatka (koneessa on suurempi polttoainekapasiteetti).
MD-95-50: Hieman suurempi versio, matkustajakapasiteetti 122.
Liikennöitsijät

Heinäkuussa 2012 143 Boeing 717-200:sta oli lentoyhtiöiden käytössä: Southwest Airlinesillä 88, Hawaiian Airlinesillä 18, Cobham Aviation Services Australialla 13, Blue1:llä 9, Volotealla 9 ja Turkmenistan Airliensillä 6.Delta Airlines vastaanottaa 88 vuokrattua 717-konetta vuonna 2013.
Vaaratilanteet

Maaliskuussa 2009 Boeing 717 on ollut osallisena viidessä vaaratilanteessa, joista yksikään ei ole johtanut koneen menettämiseen, eikä yhdessäkään ole kuollut ihmisiä. Vaaratilanteisiin sisältyy muiden muassa kova laskeutuminen, törmääminen maahan, sekä kaappauksen yritys.
Tekniset tiedot

|  | 717-200BGW  (Peruskokonaispaino) | 717-200HGW  (Korkea kokonaispaino) |
| --- | --- | --- |
Ohjaamomiehistöä: Kaksi
Matkustajakapasiteetti,  tyypilliset istuimet: 106 (kaksi luokkaa)  117 (yksi luokka)
Pituus: 37,8 m
Siipien kärkiväli: 28,47 m
Pyrstön korkeus: 8,92 m
Matkustamon ulkoinen leveys  : 334,2 cm
Matkustamon sisäinen leveys: 314,5 cm
| Maksimilentoonlähtöpaino | 49 900 kg | 54 900 kg |
| Maksimikantomatka | 2 645 km | 3 815 km |
Tyypillinen matkalentonopeus: 811 km/h (438 kn)
Lakikorkeus: 11 300 m
| Voimanlähteet (2x) | Rolls Royce BR715-A1-30 | Rolls Royce BR715-C1-30 |
| Moottorin teho | 82,3 kN | 93,4 kN |
Lähteet: Boeing 717 Characteristics, 717 Airport planning report, Boeing 717 Specifications
Tilaukset ja toimitukset > Tilaukset

|  2004  |  2003  |  2002  |  2001  |  2000  |  1999  |  1998  |  1997  |  1996  |  1995  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | 8 | 32 | 3 | 21 | 0 | 50 | 0 | 0 | 50 |
Tilaukset ja toimitukset > Toimitukset

|  2006  |  2005  |  2004  |  2003  |  2002  |  2001  |  2000  |  1999  |  1998  |  1997  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 | 13 | 12 | 12 | 20 | 49 | 32 | 12 | 0 | 0 |

AirTran Airwaysin Boeing 717-200 vuonna 2006.
Jetstar Airwaysin 717-200 Sydneyssä vuonna 2005.
Hawaiian Airlinesin 717 Konan kansainvälisellä lentoasemalla Havaijilla.
AirTran Airwaysin Boeing 717.
QantasLinkin Boeing. 717 nousemassa Perthistä.
Boeing 717:n, Douglas DC-9:n sekä McDonnell Douglas MD-80:n vertailu.
QantasLinkin Boeing 717-200 laskeutumassa Perthiin.
Breakout (albumi)

| Breakout Miley Cyrus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. heinäkuuta 2008
 Tyylilaji: poprock, dance-pop, teen pop
 Kesto: 39.43
 Levy-yhtiö: Hollywood Records
Miley Cyrusin muut julkaisut
| Meet Miley Cyrus 2007 | Breakout 2008 | The Time of Our Lives 2009 |
Breakout on yhdysvaltalaisen laulaja-näyttelijä Miley Cyrusin studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 22. heinäkuuta 2008. Siitä vastasi levy-yhtiö Hollywood Records. Breakout oli ensimmäinen Miley Cyrusin albumi, joka ei ollut kytköksissä Hannah Montana -televisiosarjaan. Albumilta julkaistiin kolme singleä: ”7 Things”, ”Fly on the Wall” ja ”See You Again (Rock Mafia Remix)”.
Erikoisjulkaisut > Japani

Japanissa albumista julkaistiin kaksi eri versiota. Toinen oli pelkkä levy, joka sisälsi samat kappaleet kuin muissakin levyissä, kaksi ylimääräistä kappaletta vielä lisäksi. Toinen vaihtoehto oli Deluxe Edition CD + DVD. DVD sisälsi kaikenlaista lisämateriaalia, kuten musiikkivideoita, live-esiintymisiä, kuvagallerian ja muuta.
Erikoisjulkaisut > Platinajulkaisu

18. marraskuuta 2008 albumi julkaistiin toisen kerran platinajulkaisuna, joka sisältää bonuskappaleet ”Someday” ja ”Hovering”, jonka hän lauloi yhdessä isoveljensä Trace Cyrusin kanssa. Trace Cyrus tunnetaan poikabändistä Metro Station. Uusintapainos sisältää myös DVD:n, jossa on singlen ”7 Things” musiikkivideo, live-esiintymisiä ja muuta.
Kappalelista

”Breakout” – 3.26
”7 Things” – 3.33
”The Driveway” – 3.43
”Girls Just Wanna Have Fun” – 3.06
”Full Circle” – 3.14
”Fly on the Wall” – 2.31
”Bottom of the Ocean” – 3.15
”Wake Up America” – 2.46
”These Four Walls” – 3.28
”Simple Song” – 3.32
”Goodbye” – 3.50
”See You Again (Rock Mafia Remix)” – 3.16
Singlet > 7 things

"7 Things" oli ensimmäinen single, joka julkaistiin levyltä Breakout. Se kuultiin ensi kerran Radio Disneyltä on 12. toukokuuta 2008. "7 Things" sijoittui sijalle 84 Billboard Hot 100 -listalla. Kun singleä sitten myytiin iTunes Storessa kaksi viikkoa myöhemmin, se nousi sijalta 70 sijalle 10. Siitä tuli Cyrusin parhaiten sijoittunut single Hot 100 -listalla, kunnes "The Climb"  sijoittui sijalle #6 maaliskuussa 2009. Myöhemmin vuonna 2009 "The Climb" jäi myös syrjään, kun "Party In The U.S.A" sijoittui sijalle 2. "7 Things" julkaistiin virallisesti Isossa-Britanniassa vasta marraskuussa. Singlen tehtiin myös musiikkivideo. Musiikkivideo nähtiin ensi kertaa ABC-kanavalla ja Disney Channelilla on 20. kesäkuuta 2008. Videon ohjasi Brett Ratner. Video kuvattiin 30. toukokuuta 2009 Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Singlet > Fly On The Wall

"Fly On The Wall" julkaistiin Radio Disneyllä 9. elokuuta 2008, mutta se kuultiin yleisimmin radiossa 4. marraskuuta 2008. "Fly On The Wall" sijoittui sijalle #16 Britannian singlelistalla, mikä oli sitten Cyrusin kolmas hitti, joka on päässyt top kolmenkymmenen joukkoon. Kappale sijoittui Kanadan Hot 100 - listalla sijalle 73. "Fly On The Wall" on pop-rockia. Cyrus on esittänyt kappaleen monia kertoja televisio-ohjelmissa. 14. helmikuuta 2009 hän esitti kappaleen livenä  Ant and Dec's Saturday Night Takeawayssa, jossa hän unohti sanat: hän alkoi laulaa ensimmäistä säkeistöä toisen säkeistön aikana. Cyrus esitti kappaleen livenä myös Wonder World Tour -kiertueella. Cyrusin laulaessa kohtaa "And what I say is..Dot ya!" hän kenenkään odottamatta nousi ja leijui ilmassa ympäriinsä lavan yläpuolella muutaman sekunnin ajan. Esityksen jälkeen Cyrus ja hänen taustatanssijansa tanssivat yhdessä ryhmänä "lyhyen lisäyksen" Michael Jacksonin hittisinglestä "Thriller". Singlelle on tehty myös musiikkivideo. Musiikkivideon ohjasi Philip Andelman. Musiikkivideo julkaistiin 5. joulukuuta 2008. Musiikkivideota on verrattu muiden artisteiden musiikkivideoihin: Britney Spearsin singlen "Circus" musiikkivideoon sekä Lindsay Lohanin singlen "Rumors" musiikkivideoon.
Singlet > See You Again (Rock Mafia Remix)

"See You Again (Rock Mafia Remix)" on Cyrusin jo hänen ensimmäisellä studioalbumillaan julkaistun singlen "See You Again" remix-versio. Remix-versio julkaistiin vain Isossa-Britanniassa, missä siitä tuli myös single. Se julkaistiin ensin digitaalisesti 11. elokuuta 2008 ja virallisesti 25. elokuuta 2008. "Rock Mafia Remix" of "See You Again" tunnetaan myös nimellä "2008 Mix".
Julkaisuhistoria

| Maa/Kaupunki | Päivä | Levy-yhtiö |  |
| --- | --- | --- | --- |

| Kanada | 22. heinäkuuta 2008 | Hollywood Records |  |
|  | 22. heinäkuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Ruotsi | 22. heinäkuuta 2008 | Hollywood Records |  |

Yhdysvallat: 

| Hongkong | 23. heinäkuuta 2008 | Hollywood Records/EMI |  |

| Argentiina | 28. heinäkuuta 2008 | Universal Music Group |  |
|  |  | Universal Music Group |  |
| Malesia | 1. elokuuta 2008 |  |  |

| Filippiinit | 3. elokuuta 2008 | Hollywood Records |  |
|  |  | Hollywood Records |  |
| Brasilia | 5. elokuuta 2008 | Hollywood Records |  |
|  |  | Hollywood Records |  |
| Taiwan | 8. elokuuta 2008 |  |  |
| Australia | 30. elokuuta 2008 |  |  |
| Iso-Britannia | 1. syyskuuta 2008 | Fascination Records |  |
| Indonesia | 1. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Uusi-Seelanti | 1. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Peru | 2. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Puola | 4. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Chile | 7. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Italia | 12. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Espanja | 16. syyskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Saksa | 26. syyskuuta 2008 | Universal Music |  |
| Japani | 15. lokakuuta 2008 | Avex Trax |  |
| France | 20. lokakuuta 2008 | Hollywood Records |  |
Platinajulkaisut
| Kanada | 18. marraskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Yhdysvallat | 18. marraskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Hongkong | 18. marraskuuta 2008 | Hollywood Records/EMI |  |
| Malesia | 18. marraskuuta 2008 | Universal Music |  |
| Australia | 22. marraskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Filippiinit | 28. marraskuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Iso-Britannia | 1. joulukuuta 2008 | Polydor Records |  |
| Espanja | 2. joulukuuta 2008 | Polydor Records |  |
| Brasilia | 5. joulukuuta 2008 | Hollywood Records |  |
| Argentiina | 15. joulukuuta 2008 | Universal Music |  |

Miley Cyrus esittämässä kappaletta ”Wake Up America” Wonder World Tour 2009 -kiertueella.
Cyrus esittämässä kappaletta ”Simple Song” Wonder World Tour 2009 -kiertueella.
Cyrus esittämässä kappaletta ”Breakout” Wonder World Tour 2009 -kiertueella.
Cyrus esittämässä kappaletta ”Bottom Of The Ocean” Wonder World Tour 2009 -kiertueella.
Cyrus esittämässä kappaletta ”These Four Walls” Wonder World Tour 2009 -kiertueella.
Yön pimeä puoli

| Yön pimeä puoli Yö |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1984–1997
 Julkaistu: 27. huhtikuuta 1998
 Formaatti: CD, MC
 Tyylilaji: suomirock, poprock
 Kesto: 67.56
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: 20. (21/1998)
Yön muut julkaisut
| Pirstaleet 1997 | Yön pimeä puoli 1998 | 13. Yö 1999 |
Yön pimeä puoli on vuonna 1998 julkaistu Yön kokoelma-albumi. Se sisältää aikaisemmin vain singleillä julkaistuja harvinaisuuksia, vuoden 1992 Tänä yönä -coveralbumin materiaalin sekä Yön esittämän kappaleen Alivaltiosihteeri-tribuuttilevyltä Toinen käsittely – kunnianosoitus Alivaltiosihteerille (1995).
Kokoelma nousi Suomen viralliselle listalle yhdeksän viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 20.
Kappaleet

Kevyttä kevättä – 2.46 (singleltä Miehen tie)
Marseillen poika – 3.12 (singleltä Viivy aamukuuteen)
Jestas sentään – 3.30 (single)
Skitsofreenikon päiväkirja – 2.39 (singleltä Joutsenlaulu)
Antakaa heidän juosta – 3.31 (singleltä Häät)
Joulu omin päin – 3.25 (single)
Tänä yönä vien sut pois – 3.58 (albumilta Tänä yönä)
Keskellä aikaa – 2.39 (albumilta Tänä yönä)
Rakkauden unta – 4.15 (albumilta Tänä yönä)
Ei voi elää rakkaudesta – 2.32 (albumilta Tänä yönä)
Täältä tulee yö – 2.52 (albumilta Tänä yönä)
Hyvä fiilis – 3.48 (albumilta Tänä yönä)
Hei tyttö hei (tuu vaan ja pokaa mut) – 2.37 (albumilta Tänä yönä)
Taivas saa odottaa – 3.31 (albumilta Tänä yönä)
Syödään, juodaan ja rakastellaan (kyynikon laulu) – 2.36 (singleltä Laulu meille kahdelle)
Sunny – 3.17 (singleltä Miehen tie)
Ei se kesää tee – 2.28 (singleltä Sua muistoistani pois en saa)
Siilinjärvi-rock – 2.31 (singleltä Tia-Maria)
Kesäaikaan – 2.42 (singleltä Yötä vastaanottamaan)
Kanssa kuolleen aamun – 3.01 (singleltä Enkelille)
Kesäaurinko saa – 3.12 (singleltä Kanssas tanssin pilviin)
Te olette huono yleisö – 2.43 (albumilta Toinen käsittely – kunnianosoitus Alivaltiosihteerille)
Aiheesta muualla

Yön pimeä puoli discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Yleisurheilun GP-finaali 2002

Yleisurheilun GP-finaali järjestettiin vuonna 2002 Pariisissa Stade Charlety -stadionilla 14. syyskuuta.
Lajien kolme parasta > Miehet

| Laji | 1>  sija | Aika /  tulos | 2>  sija | Aika /  tulos | 3>  sija | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Jon Drummond | 9,97 SB |  Kim Collins | 9,98 NR |  Francis Obikwelu | 10,03 |
| 400 m |  Michael Blackwood | 44,72 |  Gregory Haughton | 44,87 |  Leonard Byrd | 44,92 |
| 1 500 m |  Hicham el-Guerrouj | 3.29,27 |  Bernard Lagat | 3.30,54 |  Cornelius Chirchir | 3.31,51 |
| 3 000 m |  Abraham Chebii | 8.33,42 |  Paul Bitok | 8.34,00 |  Mark Bett | 8.34,20 |
| 400 m aidat |  Félix Sánchez | 47,62 CR |  Stéphane Diagana | 47,82 |  James Carter | 48,12 |
| Kolmiloikka |  Christian Olsson | 17,48 |  Jonathan Edwards | 17,41 |  Alexander Martínez | 17,09 |
| Korkeushyppy |  Stefan Holm | 231 |  Jaroslav Rybakov | 228 |  Abderrahmane Hammad | 228 |
| Seiväshyppy |  Jeff Hartwig | 575 |  Aleksandr Averbukh | 575 |  Tim Lobinger | 565 |
| Kuulantyöntö |  Adam Nelson | 21,34 |  Juri Bilonoh | 20,74 |  Milan Haborák | 20,40 |
| Moukarinheitto |  Koji Murofushi | 81,14 |  Adrián Annus | 80,03 |  Balátz Kiss | 79,74 |
Lajien kolme parasta > Naiset

| Laji | 1>  sija | Aika /  tulos | 2>  sija | Aika /  tulos | 3>  sija | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Debbie Ferguson | 10,97 |  Tayna Lawrence | 10,99 |  Chryste Gaines | 11,09 |
| 400 m |  Ana Guevara | 49,90 |  Lorraine Fenton | 50,47 |  Jearl Miles Clark | 51,48 |
| 1 500 m |  Jelena Zadorožnaja | 4.00,63 |  Suzy Favor Hamilton | 4.01,08 |  Geraldine Hendricken | 4.02,08 PB |
| 3 000 m |  Gabriela Szabo | 8.56,29 |  Tatjana Tomašova | 8.56,34 |  Berhane Adere | 8.56,60 |
| 100 m aidat |  Gail Devers | 12,51 CR |  Bridgette Foster | 12,62 |  Anjanette Kirkland | 12,62 SB |
| Pituushyppy |  Maurren Higa Maggi | 702 SB |  Tatjana Kotova | 686 |  Tünde Vaszi | 670 |
| Kiekonheitto |  Natalja Sadova | 65,79 |  Vera Pospíšilová | 64,10 PB |  Nicoleta Grasu | 63,28 |
| Keihäänheitto |  Osleidys Menéndez | 65,69 |  Mikaela Ingberg | 62,34 |  Tatjana Šikolenko | 62,25 |
Ylä-Tarhu

| Ylä-Tarhu |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°34′46″N, 24°52′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Ala-Tarhuun 
Järvinumero:  35.761.1.022
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,8 m  
Rantaviiva:  0,508 km  
Pinta-ala:  1,031 ha 
Saaria:  ei saaria 
 fiYlä-Tarhu 
Ylä-Tarhu on Pirkanmaalla Oriveden Otteleella sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee lähellä Ottelen kylää harjujakson takana. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannalle on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie yhdystieltä 16975.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja, mutta tärkein vesilähde on Passunoja, joka virtaa alaspäin Ala-Tarhun läpi Pitkäveteen. Pasuunoja saa alkunsa Ala-Sarkajärvestä.
Ylä-Toulampi

| Ylä-Toulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°14′31″N, 26°21′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Ala-Toulampeen 
Järvinumero:  14.179.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,8 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,743 km  
Pinta-ala:  1,37 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYlä-Toulampi 
Ylä-Toulampi Toulammi (e) on Päijät-Hämeessä Heinolassa Paistjärven kylän lähellä sijaitseva lampi.