stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veronica Verho
Palkinnot ja ehdokkuudet

2022 Vuoden vaikuttaja -palkinto, Creator Awards
2022 Vuoden podcast -ehdokkuus, POKS podcast, Creator Awards
2022 Vuoden lifestylevaikuttaja -palkinto: POKS podcast, Tubecon Awards -gaala
2022 Vuoden vaikuttaja -ehdokkuus, Tubecon Awards -gaala
2022 Vuoden some-, Vuoden radiojuontaja- ja Vuoden radio-ohjelma -ehdokkuudet, Radiogaala
2019 Vuoden radiojuontaja, Radiogaala
2019 Vuoden mediapersoona -ehdokkuus, Industry Awards
2019 Vuoden sisällöntuottaja -ehdokkuus, Radiogaala
2019 Vuoden radio-ohjelma -ehdokkuus, Radiogaala
2018 Vuoden radio-ohjelma -ehdokkuus, Radiogaala
2018 Vuoden radiojuontaja -ehdokkuus, Radiogaala
2016 Vuoden Lifestylekanava -palkinto, Tubecon Awards
2016 Vuoden Lifestylekanava -palkinto, The Blog Awards Finland
2015 Vuoden Lifestylekanava -palkinto, Tubecon Awards
2015 Vuoden naistubettaja -ehdokkuus, Tubecon Awards
Terästyttö

| Terästyttö |
| --- | --- |
 Terästyttö Superman/Batman sarjakuvalehden numerossa 13 vuonna 2004.
Luoja(t):  Otto Binder ja Al Plastino
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Action Comics nro 252 (toukokuu 1959)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Kara Zor-El
Status:  aktiivinen
Pituus:  165 cm
Paino:  61 kg
Ryhmäsidokset:  Avaruussankarien legioona
Voimat:  Haavoittumattomuus  Lentokyky  Supernäkö; röntgen-, kauko-, mikroskooppi-, infrapuna- ja lämpökatse  Superkuulo  Superpuhallus  Supernopeus
Suhteet
Sukulaiset:  Zor-El (isä, kuollut), Allura (äiti, kuollut), Teräsmies (serkku)
Terästyttö (engl. Supergirl) siviilinimeltään Kara Zor-El tai Kara Danvers on DC Comicsin kustantamissa sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen supersankari, jonka loivat Otto Binder ja Al Plastino. Hahmo teki ensiesiintymisensä Action Comicsin numerossa 252 vuonna 1959. Sittemmin hahmon kuoltua vuonna 1985 Crisis on Infinite Earths sarjakuvasarjassa, siitä tehtiin eri versioita; Matrix, Linda Danvers, Cir-El, Power Girl ja Ariella Kent, jotka ovat kantaneet Terästytön viittaa, mutta he eivät ole millään tapaa sukua Teräsmiehelle, kuten alkuperäinen Kara Zor-El. Alkuperäinen Terästyttö palasi takaisin Superman/Batman-sarjakuvan myötä vuonna 2004, jossa hahmo oli luotu moderniin muotoon.
DC Comics on ilmoittanut hahmon syntymäpäiväksi 22. syyskuuta.
Sarjakuvissa

Juuri ennen Krypton-planeetan räjähtämistä tiedemies Zor-El päätti seurata veljensä Jor-Elin esimerkkiä ja lähetti tyttärensä Karan turvaan tuhoontuomitulta planeetalta. Lähtö tosin viivästyi sen verran, ettei alus ehtinyt nousta, vaan vajosi maan alle ja jäi meteoriittilohkareen sisään ja leijumaan avaruuteen vuosiksi. Kara saapui Maahan meteoriittimyrskyn aikana ja laskeutui Gothamin lahteen, josta Batman löysi hänet. Teräsmiehen saatua tietää elävän verisukulaisensa olemassaolosta, hän yritti parhaansa mukaan opettaa tälle Maan käytöstapoja ja saada selville millaista Kryptonissa oli ja jopa paljasti henkilöllisyytensä hänelle, Batmanin ja Ihmenaisen kauhistukseksi. Tämän seurauksena Ihmenainen otti Karan Themysciraan koulutettavaksi, minkä aikana Darkseidin Female Furiet kaappasivat hänet Apokolipsiin. Kara sai Terästyttö-asunsa Teräsmiehen, Batmanin ja Ihmenaisen onnistuttua pelastamaan hänet, mutta joutui jälleen tulilinjalle Darkseidin hyökätessä. Selvittyään Teräsmies antoi hänelle mahdollisuuden valita eläisikö supersankarina, amazonisoturina vai ei-niin-tavallisena teinityttönä. Myöhemmin Kara ilmoitti tehneensä päätöksensä ja Teräsmies esitteli hänet maailmalle Terästyttönä. Myös Batman, jolla oli ollut epäilyksiä hänen alkuperästään, antoi hänelle luottamuksensa.
Heikkoudet

Kryptoniitti
Magia
Muissa medioissa > Elokuvat > Supertyttö

Helen Slater näytteli hahmoa vuonna 1984 valmistuneessa elokuvassa Supertyttö.
Muissa medioissa > Elokuvat > The Flash

Terästyttö esiintyy vuoden 2023 The Flash -elokuvassa, jossa häntä esittää Sasha Calle.
Muissa medioissa > Elokuvat > Superman/Batman: Apocalypse

Terästyttö esiintyi animaatioelokuvassa Superman/Batman: Apocalypse, jossa häntä ääninäytteli Summer Glau.
Muissa medioissa > Elokuvat > Superman: Unbound

Terästyttö esiintyi animaatioelokuvassa Superman: Unbound, jossa häntä ääninäytteli Molly Quinn.
Muissa medioissa > Elokuvat > Lego DC Comics Super Heroes: Justice League: Cosmic Clash

Terästyttö esiintyi animaatioelokuvassa Lego DC Comics Super Heroes: Justice League: Cosmic Clash, jossa häntä ääninäytteli Jessica DiCicco.
Muissa medioissa > Elokuvat > Legion of the Super-Heroes

Terästyttö esiintyi animaatioelokuvassa Legion of Super-Heroes, jossa häntä ääninäytteli Meg Donnelly.
Muissa medioissa > DC Universe

Milly Alcock tulee näyttelemään Kara Zor-Eliä / Terästyttöä DC Universe -elokuvasarjassa. Hahmo tulee tekemään ensiesiintymisensä elokuvassa Superman (2025) ja esiintyy sen jälkeen omassa elokuvassaan Supergirl: Woman of Tomorrow (2026).
Muissa medioissa > Televisiossa > Supergirl

Vuosina 2015-2021 Melissa Benoist näytteli Terästyttöä Arrowverse-universumiin kuuluvassa televisiosarjassa Supergirl.
Muissa medioissa > Animaatio > Teräsmies

Terästyttö esiintyi Teräsmies-animaatiosarjassa vuonna 1996, jossa hahmon äänenä toimi Nicholle Tom. Sarjassa Terästyttö ei ollut kotoisin Kryptonilta vaan sisarplaneetta Argonilta. Terästytön asu pohjautui samaan aikaan sarjakuvissa Terästytön roolia kantaneeseen Linda Danversiin.
Teräsmies löysi hänet kryogeenisestä laitoksesta, jonka kammio oli ainut ehyenä säilynyt räjähdyksestä. Teräsmies vei tytön maaplaneetalle, jossa hän esitteli hänet adoptiovanhemmilleen Kenteille. Perhe päätti nimetä hänet Karaksi ja peitetarinana kertoa hänen olevan Jonathan Kentin veljentytär. Kara sai myös innostuksensa Clarkilta, joka toimi Teräsmiehenä ja teki itselleen samalla logolla varustetun asun.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League Unlimited

Terästyttö oli myös yksi Oikeuden Puolustajien jäsenistä animaatiosarjassa Justice League Unlimited, jossa hahmon äänenä toimi Teräsmies-sarjan tavoin Nicholle Tom.
Terästyttö seikkaili jonkun aikaa Oikeuden Puolustajissa, kunnes siirtyi aikakuplan myötä 1000 vuotta tulevaisuuteen, kun Brainiac 5 ja Pomppupoika toivat hänet, sekä Vihreän Lyhdyn ja Vihreän Nuolen heidän aikaansa. Fatal Five rikollisryhmä oli aiheuttanut jälleen ongelmia avaruussankarilegioonalle, jonka myötä kaksikko toi omaan akaansa kyseiset sankarit. Fatal Five yllätti viisikon ja pienen kamppailun jälkeen onnistuivat sieppaamaan Pomppupojan ja Vihreän Lyhdyn. Lopulta Brainiac 5, Vihreä Nuoli ja Terästyttö päättivät estää Fatal Fivea tuhoamasta United Nations planeettaa. Onnistuneen tehtävän myötä Terästyttö päätti jäädä tulevaisuuteen.
Muissa medioissa > Animaatio > DC Super Hero Girls

Terästyttö esiintyy yhtenä vakiohahmoista vuoden 2015 nettisarjassa DC Super Hero Girls, jossa häntä ääninäyttelee Anais Fairweather. Tämä versio on kapinallinen "cool lapsi" ja opiskelija Super Hero High Schoolissa. Hän saattaa olla kova, mutta hän voi helposti ilmaista tunteitaan ja on myös hyvin ennakkoluuloton. Vuoden 2019 sarjassa Terästyttöä ääninäyttelee Nicole Sullivan. Tämä versio hahmosta on 17-vuotias teini ja Metropolisin lukion opiskelija, joka pitää metallimusiikista ja jolla on säännöllisiä vihanhallintaongelmia. Hän voi olla siisti ystävä ja avulias, mutta joskus hän voi olla myös mustasukkainen ja hän ei pidä serkkunsa näkyvyydestä.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League Action

Terästyttö esiintyy animaatiosarjassa Justice League Action, jossa häntä ääninäyttelee Joanne Spracklen.
Muissa medioissa > Animaatio > Young Justice

Terästyttö esiintyi cameo-roolissa Young Justice -animaatiosarjan neljännen tuotantokauden päätösjakson "Death and Rebirth" lopussa, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Valon jäsenet olivat löytäneet hänet Haamuvyöhykkeeltä, minne Oikeuden Puolustajat ja Tiimi olivat saaneet uudelleen vangittua Zodin huoneen kryptonilaiset. Siinä missä Valon jäsenet vangitsivat Zodin huoneen kryptonilaiset osaksi Sotamaailmassa koottaavaa metaihmisarmeijaa, he luovuttivat Terästytön Apokolipsille, missä Granny Goodness värväsi hänet uudeksi jäseneksi Female Furiesiin.
Muissa medioissa > Videopelit

Terästyttö esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.
Terästyttö esiintyy pelattavana hahmona Injustice 2 -pelissä, jossa häntä ääninäytteli Laura Bailey.
Terästyttö esiintyy pelattavana hahmona Lego Batman 3: Beyond Gotham -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Kari Wahlgren.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Helen Slater |  | Supertyttö |  |
| 1998–2000 2004–2006 | Nicholle Tom | Teräsmies The New Batman Adventures Justice League Unlimited |  |  |
| 2006 | Tara Strong |  |  | Justice League Heroes |
| 2007–2008, 2010, 2011 | Laura Vandervoort | Smallville |  |  |
| 2010 | Summer Glau |  | Superman/Batman: Apocalypse |  |
| 2015–2021 | Melissa Benoist | Supergirl |  |  |
| 2017 | Laura Bailey |  |  | Injustice 2 |
| 2023 | Sasha Calle |  | The Flash |  |
| 2025– | Milly Alcock |  | Superman Supergirl: Woman of Tomorrow |  |
Terästytöstä muualla

Teräsmiehen kotisivu
DC Comics
Laura Vandervoortin esittämä Terästyttö Smallvillessa.
Åminnen kartano (Espoo)

| Åminnen kartano |
| --- | --- |
Sijainti:  Espoo Kurttila
Rakennustyyppi:  kartano
Valmistumisvuosi:  1900-luvun alku
Omistaja:  Espoon kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Åminnen kartano (ruots. Åminne gård) on kartanomainen puurakennus Kurttilassa Espoon länsiosassa. Sen historia nivoutuu Kauklahden teollistumisen kauteen.
Ensimmäinen maininta Åminnen kartanosta on vuodelta 1835. Sen omisti vuosina 1870–1908 Wilkmanin suku. Rakennusmestari Karl Wilkman perusti Kallvikin rantaan Åminnen tiilitehtaan 1886. Villa Miniaton rakennuttanut insinööri Knut Selin osti Åminnen 1908 ja asui kartanossa vielä 1912, jolloin tilan päärakennuksessa aloitti toimintansa Svenska Kreaturshushållningsskola. Koulu siirrettiin Navalaan 1923, kartanon viljelysmaat oli vuokrattu jo aiemmin. Åminne siirtyi Ab Nordstedt Oy:n omistukseen 1923. Oy Alko Ab palstoitti tilan maat 1945. Tuonnempana Åminnen päärakennus oli purku-uhan alla, kunnes Espoon kaupunki osti sen 1975.
Åminnen päärakennus on hirsirakenteinen ja taitekattoinen. Siinä on selkeitä viitteitä jugendiin. On mahdollista, että Eliel Saarinen osallistui sen suunnitteluun. Pihapiirissä oli aikoinaan siipirakennus, jossa Espoon ensimmäinen suomenkielinen kansakoulu toimi 1891–1895. Siipirakennus purettiin 1979.
Åminnen kartanon läheisyyteen rakennettiin 1920- tai 1930-luvulla taitekattoinen kasarmirakennus, joka sai nimekseen Ural iskelmän "Uraaliin, Uraaliin" inspiroimana. Ural oli Kauklahden lasitehtaan työntekijöiden asuinrakennus.
Aiheesta muualla

Tony Hagerlund: Espoon kartanot ja huvilat: Åminnen kartano
| n k Perustiedot Wikidatassa: Åminnen kartano (Q99852281)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanon päärakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Espoo
koordinaatit: 60°10′55″N 24°35′36″E﻿ / ﻿60.1819965°N 24.593217°E﻿ / 60.1819965; 24.593217
Charlotte Checkers

| Charlotte Checkers |
| --- | --- |

Historia:  Capital District Islanders (1990–1993) Albany River Rats (1993–2010) Charlotte Checkers (2010–)
Perustettu:  1990
Kaupunki:   Charlotte, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kotiareena:  Bojangles Coliseum
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantti
Värit:                     
Päävalmentaja:   Geordie Kinnear
Kapteeni:   Zac Dalpe
Yhteistyöseurat:  Florida Panthers (NHL) Savannah Ghost Pirates (ECHL)
Calder Cupit:  1 (2019)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Charlotte Checkers on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pohjois-Carolinan osavaltiosta Charlottesta. Seura pelaa AHL-liigassa sen itäisen konferenssin Atlantti-divisioonassa. Checkers on NHL-seura Florida Panthersin farmijoukkue.
Charlotte Checkersin farmiseura ECHL-liigassa on Savannah Ghost Pirates.
Historia

Ensimmäinen Charlotte Checkers perustettiin 1956, jolloin kaksi kautta toiminut Baltimore Clippers siirrettiin Charlotteen. Nimellä Charlotte Clippers seura pelasi EHL-liigassa sen lopettamiseen 1973 saakka. Vuonna 1960 seura nimettiin uudelleen Charlotte Checkersiksi. Checkers voitti EHL:n mestaruuden 1957, 1971 ja 1972. Vuonna 1973 Checkers jatkoi EHL:n seuraajassa SHL-liigassa, jonka mestaruuden seura voitti 1975 ja 1976. Charlotte Checkers lopetti toimintansa samaan aikaan kun SHL lakkautettiin vuonna 1977.
Charlotte Checkers perustettiin uudelleen vuonna 1993 ja se liittyi ECHL-liigan. Checkers selviytyi pudotuspeleihin liigassa pelatuissa 15 kauden aikana kymmenen kertaa, ja parhaimmillaan voitti liigan mestaruuden Kelly Cupin 1996. Vuonna 2010 Checkersin omistaja osti AHL-seura Albany River Ratsin ja siirsi sen Charlotteen. Albany oli Carolina Hurricanesin farmijoukkue, ja se haluttiin lähemmäs seuran kotikaupunkia Raleighia.
Checkersin ECHL-kokoonpano yhdistettiin Charlotteen siirtyneeseen AHL-joukkueeseen, joka sai nimekseen Charlotte Checkers. Ennen yhdistymistä Charlotte oli toiminut New York Rangersin ja Colorado Avalanchen farmijoukkueiden farmina.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 6. maaliskuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Mack Guzda | L | 2025 | Knoxville, Tennessee, Yhdysvallat |  |
| 31 |  | Cooper Black | L | 2026 | Alpena, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 35 |  | Ken Appleby | L | 2025 | North Bay, Ontario, Kanada |  |
|   |  | Kaapo Kähkönen | L | 2025 | Helsinki, Suomi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Mike Benning | R | 2025 | Edmonton, Alberta, Kanada |  |
| 3 |  | Matt Kiersted | L | 2025 | Elk River, Minnesota, Yhdysvallat |  |
| 4 |  | Jaycob Megna | L | 2025 | Plantation, Florida, Yhdysvallat |  |
| 5 |  | Trevor Carrick | R | 2026 | Stouffville, Ontario, Kanada |  |
| 8 |  | Mitchell Vande Sompel | L | 2026 | London, Ontario, Kanada |  |
| 14 |  | Mikuláš Hovorka | R | 2026 | Praha, Tšekki |  |
| 27 |  | Marek Alscher | L | 2027 | Kladno, Tšekki |  |
| 40 |  | Tobias Björnfot | L | 2025 | Upplands Väsby, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 6 |  | Ben Steeves | L | VLH | 2026 | Bedford, New Hampshire, Yhdysvallat |
| 7 |  | C. J. Smith | L | VLH | 2025 | Des Moines, Iowa, Yhdysvallat |
| 9 |  | Rasmus Asplund (A) | L | H | 2025 | Filipstad, Ruotsi |
| 10 |  | Will Lockwood | R | OLH | 2025 | Bloomfield Hills, Michigan, Yhdysvallat |
| 11 |  | Mackie Samoskevich | R | OLH / KH | 2025 | Newtown, Connecticut, Yhdysvallat |
| 13 |  | Riley Bezeau | R | OLH | 2025 | Rothesay, New Brunswick, Kanada |
| 15 |  | Kyle Criscuolo | R | KH / OLH | 2025 | Southampton, New Jersey, Yhdysvallat |
| 16 |  | Nicholas Zabaneh | L | KH | 2025 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 17 |  | Josh Davies | L | VLH / KH | 2027 | Airdrie, Alberta, Kanada |
| 18 |  | MacKenzie Entwistle | R | OLH / KH | 2025 | Georgetown, Ontario, Kanada |
| 19 |  | John Leonard | L | VLH | 2025 | Westwood, New Jersey, Yhdysvallat |
| 20 |  | Jesse Puljujärvi | R | LH | 2025 | Älvkarleby, Ruotsi |
| 21 |  | Zac Dalpe (C) | R | KH / OLH | 2025 | Paris, Ontario, Kanada |
| 23 |  | Ryan McAllister | L | KH | 2026 | London, Ontario, Kanada |
| 24 |  | Justin Sourdif | R | OLH / KH | 2025 | Surrey, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 25 |  | Wilmer Skoog | L | KH | 2025 | Tukholma, Ruotsi |
| 28 |  | Aidan McDonough | L | VLH | 2025 | Milton, Massachusetts, Yhdysvallat |
| 29 |  | Sandis Vilmanis | L | VLH | 2027 | Riika, Latvia |
| 37 |  | Riley Hughes | R | OLH | 2025 | Westwood, Massachusetts, Yhdysvallat |
| 38 |  | Oliver Okuliar | L | VLH | 2025 | Trenčín, Slovakia |
| 39 |  | Riese Gaber | R | OLH | 2026 | Gilbert Plains, Manitoba, Kanada |
| 44 |  | Jamie Armstrong | L | VLH | 2025 | Warwick, Rhode Island, Yhdysvallat |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja:Geordie Kinnear
Apuvalmentaja: Bobby Sanguinetti
Maalivahtivalmentaja:Leo Luongo
Videovalmentaja:Alec Rippetoe
Fysiikkavalmentaja:Nate Mitton
Huoltopäällikkö:Chris Fournier
Omistaja:Michael A. Kahn
Omistaja:Andrew Kaufmann
Varapuheenjohtaja:Derek Wilkinson
Toimitusjohtaja:Gregory Campbell
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantin Divisioona | Pohjoinen Divisioona | Keskilännen Divisioona | Tyynenmeren Divisioona |
| Bridgeport Sound Tigers | Albany Devils | Charlotte Checkers | Bakersfield Condors |
| Hartford Wolf Pack | Binghamton Senators | Chicago Wolves | Ontario Reign |
| Hershey Bears | Rochester Americans | Grand Rapids Griffins | San Antonio Rampage |
| Lehigh Valley Phantoms | St. John's IceCaps | Iowa Wild | San Diego Gulls |
| Portland Pirates | Syracuse Crunch | Lake Erie Monsters | San Jose Barracuda |
| Providence Bruins | Toronto Marlies | Manitoba Moose | Stockton Heat |
| Springfield Falcons | Utica Comets | Milwaukee Admirals | Texas Stars |
| Wilkes-Barre/Scranton Penguins |  | Rockford IceHogs |  |
Käännös suomeksi
Wilkman

Wilkman tai Vilkman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Daniela Wilkman (s. 2004), jääkiekkoilija
Eric Wilkman (1892–1973), oopperalaulaja ja näyttelijä
Erkki Vilkman (s. 1954), foniatrian professori
Hilja Vilkemaa, ent. Vilkman (1887–1976), kansanedustaja ja kirjailija
Kari Wilkman, oik. Lullan Helo (1909–1968), näytelmäkirjailija ja sanoittaja
Karl Wilkman (1844–1914), rakennusmestari, tiilitehtailija ja lestadiolainen saarnamies
Karl Fredrik Wilkama, ent. Wilkman (1876–1947), jalkaväenkenraali, Karl Wilkmanin poika
Onni Vilanka, ent. Wilkman (1897–1960), varatuomari, poliisimestari, valtionsyyttäjä ja hallitusneuvos
Oskar Wilkman, myöhemmin Vilkama (1880–1953), eversti, Karl Wilkmanin poika
Rikhard Vilkman (1893–1976), jääkäriluutnantti
Samu Vilkman (s. 1986), jääkiekkoilija
Wanold Wrydon Wilkman (1872–1937), valtiongeologi
Yrjö Vilkman (1896–1939), moukarinheittäjä.
Muita

Wilkmanin ryhmä, Karl Fredrik Wilkaman ryhmä, valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmä Suomen sisällissodassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Liberia

Liberian tasavalta (engl. Republic of Liberia) eli Liberia on valtio Afrikan länsirannikolla. Liberian rajanaapureita ovat Sierra Leone lännessä, Guinea pohjoisessa ja Norsunluurannikko idässä. Liberian pääkaupunki on Monrovia.
Valtio on perustettu vapautettuja amerikkalaisia ja karibialaisia orjia varten, mutta nykyisin vain viisi prosenttia väestöstä on heidän jälkeläisiään. Nämä hallitsivat maata vuoden 1980 vallankaappaukseen asti. Aikaisemmin Liberian alkuperäisväestöllä ei ollut äänioikeutta. Vuosituhannen vaihteessa maa kärsi kaksi perättäistä sisällissotaa vuosina 1989–1996 sekä 1999–2003. Sotien jäljiltä maan infrastruktuuri on pirstaleina; pääkaupungissakaan ei ole toimivaa sähkö- tai vesijohtoverkkoa, ja jälleenrakennusta vaikeuttavat korruptio, lukutaidottomuus sekä työttömyys.
Maantiede

Liberia sijaitsee läntisessä Afrikassa Atlantin rannikolla. Rannikolla on laaja tasanko. Koillista kohti maa kohoaa ylätasangolle, joka on noin kilometrin korkeudessa. Liberian korkein vuori on Mount Wuteve, joka on 1 380 metriä korkea. Liberian kolme suurta jokea ovat Saint Paul, Saint John ja Cestos. Tyrskyjen huuhtoma rantaviiva ei tarjoa lainkaan luonnonsatamia. Sen sijaan rannikolla on vuorotellen valkohiekkaisia rantoja ja kosteita jokisuistoja sekä vuoroveden huuhtomia laguuneja.
Liberiassa on kuuma ja kostea trooppinen ilmasto. Talvisin on kuivaa, päivät ovat kuumia ja yöt kylmiä. Kesät ovat sateisia ja pilvisiä, ja päivittäin on rankkoja sadekuuroja. Noin puolet maasta on trooppisen sademetsän peitossa.
Liberian ainoa kansallispuisto on Sapon kansallispuisto, joka kattaa 1 808 neliökilometriä alkuperäistä sademetsää. Siellä elää metsänorsuja, kääpiövirtahepoja, simpansseja ja antilooppeja. Sisällissodan jälkeen rintamilta palanneet miehet ovat perustaneet puistoon laittomia kaivauksia, joista etsitään kultaa ja timantteja. Monia puiston eläimistä on tapettu kullankaivajien ruoaksi, ja kaivaukset pilaavat metsän ekosysteemiä. Sisällissodan takia metsiä ei ole tutkittu tarkkaan, mutta siellä uskotaan elävän 120 nisäkäslajia, 590 lintulajia, 74 matelija- ja sammakkoeläinlajia sekä yli tuhat hyönteislajia.
Historia > Varhaisvaiheet

Afrikkalaisten tarinoiden mukaan monien esi-isät olivat pygmejä ja myös Liberian ensimmäiset asukkaat ovat saattaneet olla pienikokoisia. Heistä on säilynyt vain suullista perimätietoa. Seuraava alueelle saapunut väestöryhmä tuli ilmeisesti nykyisen Länsi-Sudanin alueelta 6000 eaa. Heidän jälkeläisistään tuli aikanaan maanviljelijöitä, jotka tekivät raudasta aseita ja savesta keraamisia astioita. Seuraavaan aaltoon kuuluivat krut, bassat, deit, mambat ja grebot. Viimeisinä saapuivat vait ja mandigot 1500-luvun vaiheilla.
Portugalilaiset kävivät alueella vuonna 1461 ja kiinnittivät huomionsa alueella kasvavaan meleguettapippuriin. Alue tulikin tunnetuksi nimellä Pippurirannikko eli Meleguettarannikko (engl. Grain Coast). Vuonna 1663 britit perustivat sinne kauppa-asemia, mutta hollantilaiset tuhosivat ne seuraavana vuonna. Sen jälkeen alueella ei tiettävästi ollut eurooppalaista asutusta ennen 1800-lukua.
Historia > Valtion perustaminen, itsenäisyys ja amerikkalaistaustaisen väestön valtakausi

Liberia päätettiin perustaa vuonna 1822 vapautettujen orjien siirtokunnaksi Afrikassa. Paikaksi valittiin Mesuradoniemi, johon kuljetettiin yli 25 000 entistä orjaa Yhdysvalloista. Pikkuhiljaa mustat saivat vallan maassa, ja Liberia julistautui itsenäiseksi 26. heinäkuuta 1847. 1800-luvun loppupuolella Amerikasta tulleet ottivat toistuvasti yhteen paikallisen väestön kanssa, joka ei saanut Liberian kansalaisuutta ennen vuotta 1904. Samalla oli rajaselkkauksia naapurimaiden siirtomaaisäntien kanssa.
Toisen maailmansodan jälkeen Liberian talous lähti voimakkaaseen kasvuun, jonka hyöty tosin rajoittui vain pienelle osalle kansaa. William Tubmanin presidenttikaudella (1944–1971) Firestone ja monet muut amerikkalaiset yritykset investoivat maahan. Tubman, kuten muutkin presidentit vuoteen 1980 asti, oli amerikkalaista syntyperää. Käytännössä valta oli parinkymmenen suvun hallussa ja korruptio oli yleistä.
William Tubman oli 27 vuotta Liberian presidenttinä vuodesta 1944 kuolemaansa vuoteen 1971 saakka. Tubmanin aika on jäänyt historiaan ristiriitaisena; Toisaalta talous kasvoi huomattavasti ja maan kehitys säilyi vakaana ja rauhallisena. Toisaalta epätasa-arvo vallitsi ja entisten Amerikasta tulleiden orjien jälkeläisten muodostama amerikkalais–liberialainen yläluokka hallitsi sekä maan taloutta että politiikkaa Liberian enemmistönä olevan alkuperäisväestön kustannuksella.
Tubmanin kuoltua häntä seurasi varapresidentti William R. Tolbert, joka oli viimeinen True Whig -puoluetta edustanut ja viimeinen amerikan-liberialainen presidentti Liberian historiassa. Tolbert oli presidenttinä Tubmanin kuolemasta vuonna 1971 Doen vallankaappaukseen vuoteen 1980 saakka.