Black Lives Matter
Liikkeen synty ja organisaatio > Poliisin liiallinen voimankäyttö

Yhdysvaltain oikeusministeriön tilastokeskuksen vuosina 2002–2011 tekemän tutkimuksen mukaan poliisin kanssa tekemisissä olleista mustat kohtasivat liiallista (ei-tappavaa) voimankäyttöä tai sen uhkaa (2,8 prosenttia) melkein kolme kertaa todennäköisemmin kuin valkoiset (1,0 prosenttia) ja kaksi kertaa todennäköisemmin kuin latinalaisamerikkalaiset (1,4 prosenttia).
The Washington Postin mukaan poliisi ampui 1 001 ihmistä Yhdysvalloissa vuonna 2019. Kun noin puolet kuolleista oli valkoisia ja neljännes mustia, niin mustien amerikkalaisten kuolleisuus (31 kuolemaa miljoonaa kohden) on yli kaksi kertaa suurempi kuin valkoisten amerikkalaisten (13 kuolemaa miljoonaa kohden). The Washington Postin mukaan poliisi ampui 13 aseetonta mustaa amerikkalaista vuonna 2019.
Vuonna 2019 Cesarion työryhmän tekemän ja myöhemmin kritisoidun tutkimuksen mukaan tutkittaessa poliisin epäiltyihin kohdistamia ampumisia suhteutettuna epäiltyjen rikoksiin, ei löydetty suoraa näyttöä rotusyrjinnästä kuolemaan johtaneissa ampumisissa, aseettomien kansalaisten kuolemaan johtaneissa ampumisissa tai kuolemaan johtaneissa ammunnoissa, joihin liittyy vaarattomien esineiden väärä tunnistaminen. Vuonna 2020 Rossin työryhmän tekemässä tutkimuksessa kritisoidaan Cesarion tutkimuksen tilastojen tulkintaa. Samojen tilastojen pohjalta Rossin työryhmä toteaa, että varsinkin aseettomien mustien rikoksista epäiltyjen ampumistapauksissa on huomattava rotuun perustuva epäsuhde. Ross jatkaa, että tilastot osoittavat hänen mukaansa mustiin kohdistuvan rodullisen syrjinnän aseettomien epäiltyjen kuolemaan johtavissa ampumisissa. Tätä samaa rotusyrjintää ei ole todettavissa, kun epäillyt ovat aseistettuja.
PLOS One -julkaisussa julkaistu tutkimus löysi huomattavan eron aseettomien mustien todennäköisyydessä tulla poliisin ammutuksi suhteessa aseettomiin valkoisiin. Aseettomalla afroamerikkalaisella on keskimäärin 3,49 kertaa suurempi todennäköisyys tulla ammutuksi verrattuna aseettomaan valkoiseen, vaikkakin joillain alueilla riski voi olla jopa yli 20 kertaa suurempi. Tutkimus esitti myös, että vahvistettua rotusyrjintää poliisiampumisissa ei voida selittää eroilla paikalisissa rikollisuusasteissa.
Sittemmin takaisin vedetty tutkimus PNAS-julkaisussa esitti, että mustat eivät tule yhtä todennäköisesti ammutuiksi kuoliaaksi kuin valkoiset, perustuen kuolleisuusasteeseen poliisikohtaamisissa. Tutkimus Nature-tiedejulkaisussa esitti, että kyseiset johtopäätökset ovat virheellisiä niin sanotun Simpsonin paradoksin takia. Naturessä julkaistu tutkimuksen mukaan – vaikkakin on totta, että valkoiset tulevat todennäköisemmin ammutuiksi kohtaamisessa poliisin kanssa – mustia syrjitään enemmän, koska mustilla on rakenteellisen rasismin takia huomattavasti enemmän kohtaamisia poliisin kanssa. Tutkimus totesi että mustilla on asukasta kohden huomattavasti enemmän kohtaamisia poliisin kanssa kuin valkoisilla, ja että mustia näytetään pysäytettävän pienemmistä rikoksista tai ilman mitään tarkkaa rikosepäilyä etnisen profiloinnin takia. Sitä vastoin valkoiset ihmiset kohtaavat harvemmin poliisin kanssa, mutta useammin vakavammissa rikoksissa, kuten ampumisissa, joissa poliisi todennäköisemmin käyttää voimaa. Naturen tutkimus tukee myös Rossin ja Fryerin tutkimustuloksia ja esittää, että yleinen kuolleisuusaste asukasta kohden on tutkimuksessa hyödyllisempi tilastotieto kuin kuolleisuusaste poliisikohtaamisissa.