stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jamaikanhedelmäleikko
Levinneisyys

Jamaikanhedelmäleikko on levinnyt laajalle Keski- ja Etelä-Amerikassa. Lajia esiintyy mm. Meksikosta Brasiliaan.
Anatomia

Lepakon turkki on lyhyt ja samettinen, väritykseltään se on ruskea, harmaa tai musta ja ruumiin alaosa on usein vaaleampi. Laji on kooltaan keskikokoinen; lepakon massa on 27–45 g. Jamaikanhedelmäleikon kyynärvarsi on 5–6,3 cm ja siipien väli 34–45 cm.
Sen siivet ovat väritykseltään mustat ja kooltaan lyhyet mutta leveät. Lajille on tyypillistä myös eteenpäin taipunut ihopoimu nenässä.
Elintavat

Jamaikanhedelmäleikot viihtyvät luolissa, tunneleissa, rakennuksissa ja puiden koloissa. Ne elävät haaremeissa, mutta myös pariutumattomat koiraat tai naaraat saattavat muodostaa ryhmiä. Ravinnokseen laji käyttää hedelmiä, kukkia ja hyönteisiä. Ruoan etsintä tapahtuu usein pienissä ryhmissä.
Lajin luonnollisia vihollisia ovat pöllöt, käärmeet ja pikkujalohaukat.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1925

| SM-kilpailun kausi 1925 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  14
Mestari:  Helsingin Jalkapalloklubi
Toinen sija:  Turun Palloseura
  ← 1924 :  1926 → 
Jalkapallon SM-kilpailu 1925 järjestettiin seitsemättätoista kertaa. Kilpailuun osallistui 14 seuraa. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi voittamalla loppuottelussa Turun Palloseuran.
Alkuerät

| Pvm | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 9.8. | Vaasan Palloseura | 10–2 | Vasa IS |
| 9.8. | Oulun Pyrintö | 3–5 | GBK |
| 16.8. | Vaasan Palloseura | 3–2 | GBK |
| 23.8. | Viipurin Sudet | 5–2 | Helsingin IFK |
| 23.8. | Helsingin Toverit | luovutus | Turun Palloseura |
| 23.8. | Åbo IFK | 4–3 | Viipurin Reipas |
Puolivälierät

| Pvm/paikka | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 23.8. Hippos | Tampereen Palloilijat | 1–2 | KIF |
| 6.9. | Vaasan Palloseura | 2–14 | Turun Palloseura |
|  | Viipurin Sudet | 3–0 | Åbo IFK |
| 20.8. | Helsingin Palloseura | 1–1 | Helsingin Jalkapalloklubi |
Uusintaottelu
| 27.8. | Helsingin Jalkapalloklubi | 2–0 | Helsingin Palloseura |
Välierät

| Pvm/paikka | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 11.9. | KIF | 2–2 | Helsingin Jalkapalloklubi |
| 14.9. Helsinki | Turun Palloseura | 4–3 | Viipurin Sudet |
Uusintaottelu
| 20.9. | Helsingin Jalkapalloklubi | 4–0 | KIF |
Loppuottelu

| Pvm | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 11.10. | Helsingin Jalkapalloklubi | 3–2 | Turun Palloseura |
Suomen mestarit

HJK:n joukkue: Niilo Tammisalo; Hjalmar Kelin - Aarne Vihavainen, Toivo Ovaska - Eino Soinio - Max Viinioksa, Aarre Tolonen – Kalle Fallström – Verner Eklöf - Joshua Nadbornik - Aarre Åkerberg.
Aiheesta muualla

Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
Palloliiton toimintakertomus 1925, s. 12 (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jalkapallon pääsarjakaudet Suomessa |
| --- | --- |
Suomen-mestaruuskilpailut: 1908 1909 1910 1911 1912 1913 1914a 1915 1916 1917 1918 1919 1920 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929
Mestaruussarja: 1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939 1940–41 1941–42b 1942–43c 1943–44 1944–45d 1945e 1945–46 1946–47 1947–48 1948 1949 1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959 1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989
Veikkausliiga: 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
a) Suomenmestaruuskilpailua ei pelattu ensimmäisen maailmansodan vuoksi. b) Mestaruussarjaa ei pelattu jatkosodan vuoksi. c) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1942). d) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1945). e) Karsintasarja on laskettu myöhemmin Mestaruussarjan 13. kaudeksi.
Jalkaväkirykmentti 10 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 10 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1941 - 1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Osa joukkoa:  14. divisioona
Lempinimi:  Kymppi
Sodat ja taistelut:  Rukajärven alue: Ontrosenvaara 1941, Ontajärvi 1941, Tahkokoski 1944
Vuosipäivät:  Rukajärven valtaus 11.9.1941
Jalkaväkirykmentti 10 (JR 10) oli Suomen puolustusvoimien 14. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa, jonka rungon muodostivat välirauhan aikaisen 10. prikaatin yksiköt täydennettynä Maaselän sotilasläänin perustamilla yksiköillä.
Perustaminen

Esikunta
I pataljoona (I/JR 10) 10. prikaatin I pataljoona
II pataljoona (II/JR 10) 10. prikaatin II pataljoona
III pataljoona (III/JR 10) Kainuun suojeluskuntapiiri perusti Pielisjärvellä
13. komppania eli kranaatinheitinkomppania (13./JR 10)
14. komppania eli tykkikomppania (14./JR 10)
Kolonna (Kol./JR 10)
Rykmentti sai perustettaessa lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.
Komentajat > Prikaatin komentajat

everstiluutnantti Urho Tähtinen, tehtävässä 18. kesäkuuta 1941 - 9. heinäkuuta 1943.
everstiluutnantti (everstiksi 6. heinäkuuta 1944) Lauri Sotisaari, tehtävässä 9. heinäkuuta 1943 - 11. marraskuuta 1944.
Komentajat > Pataljoonien komentajat > I pataljoona

komentajana majuri Arnold Majewski, s. 29. marraskuuta 1892, kaatui 10. lokakuuta 1942.
1. komppanian päällikkönä luutnantti (-41) Jukka (Timo Johannes) Puustinen, s. 19. kesäkuuta 1909. Mannerheim-ristin ritari numero 117.
2. komppanian päällikkönä kapteeni   Eino Laisto .
3. komppanian päällikkönä luutnantti Raimo Raevaara .
Komentajat > Pataljoonien komentajat > II pataljoona

komentajana majuri Väinö Partinen (muutamissa operaatioissa Ryhmä Partinen / Os. Partinen)
1.(?) komppanian päällikkönä kapteeni Matti Ryynänen
Komentajat > Pataljoonien komentajat > III pataljoona

komentajana kapteeni Erkki Halonen, s. 25. tammikuuta 1902. k. 1972.
Aiheesta muualla

Lauri Sotisaaren biografia (Arkistoitu – Internet Archive). Pohjan Prikaatin kilta.
Lepäntatti

| Lepäntatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Paxillaceae
Suku::  Lepäntatit Gyrodon
Laji::  lividus
Kaksiosainen nimi
 Gyrodon lividus  (Bull.) Fr. 
Katso myös
   Lepäntatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepäntatti (Gyrodon lividus) on koko maassa on kellertävä, joskus rusehtava Suomessa kasvava tattilaji. Jalka ja pillistö ovat myös kellertäviä. Laji kasvaa Keski-Suomeen saakka harvinaisena jo kesällä. Se viihtyy leppäpuiden seurassa.
Aiheesta muualla

Gyrodon lividus, lepäntatti @ Natural Fungi in Finland
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Gyrodon lividus:  Wikidata: Q1194792  BioLib: 60233  CoL: 3HZGN  EoL: 1029724  EPPO: GYRDLI  Fungorum: 164515  GBIF: 2525619  iNaturalist: 508749  IRMNG: 11017562  MycoBank: 164515  NBN: NHMSYS0001483417  NCBI: 85971  Observation.org: 14688  Open Tree of Life: 655825  Laji.fi: MX.72921 
Boletus lividus:  Wikidata: Q59511641  CoL: 68MV8  Fungorum: 235710  GBIF: 5240030  IRMNG: 10478927  MycoBank: 235710  Open Tree of Life: 5303981
Veikko Leskinen

Veikko Leskinen
Veikko Kullervo Leskinen (31. toukokuuta 1920 Kuhmo – 21. maaliskuuta 1958 Nilsiä) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 112. Kaukopartio-osaston johtajana 3. divisioonassa toiminut Leskinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti. Leskisen sotien aikana suorittamien partioretkien pituus oli yli 5 000 kilometriä. Leskinen kuoli 37-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1920

| SM-kilpailun kausi 1920 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  Åbo IFK
Toinen sija:  Helsingin Palloseura
  ← 1919 :  1921 → 
Jalkapallon SM-kilpailu järjestettiin kahdettatoista kertaa vuonna 1920. Mestaruuden voitti Turun IFK.
Alkuerät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.9. | Helsingin Palloseura | 3–1 (1-1) | Kronohagens IF |  |
| 26.9. | Helsingin Jalkapalloklubi | 0–0 | Helsinfors IFK |  |
: Uusintaottelu
| 3.10. | Helsingin Jalkapalloklubi | 1–0 (1-0) | Helsinfors IFK |  |
Puolivälierät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 22.9. | Turun Riento | 5–0 | Turun Urheiluliitto |
| 23.9. | Åbo IFK | 10–3 (4-2) | SLU Turku |
| 26.9. | Viipurin Reipas | 3–2 (2-2) | Wiipurin Bandy- & Jalkapalloseura |
| 10.10. | Helsingin Palloseura | 3–1 (1-1) | Helsingin Jalkapalloklubi |
Välierät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 17.10. | Viipurin Reipas | 0–2 (0-1) | Helsingin Palloseura |
| 10.10. | Åbo IFK | 5–1 (3-0) | Turun Riento |
Loppuottelu

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Kenttä | Yleisömäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.10. | Helsingin Palloseura | 1–2 (1-0) | Åbo IFK | Pallokenttä | 1500 |
Suomen mestarit

Maalivahti: Yngve Stormbom, Puolustajat: Bruno Kling, Ivar Grannas, Tukimiehet: Erik Knutsson, Charles Stormbom, Martin Jansson, Hyökkääjät: Paul Kulves, Torsten Österlund, Einar Grannas, Östen Wikman, Adolf Höglander.
Aiheesta muualla

Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
Lautela, Yrjö & Wallén, Göran: Rakas jalkapallo, s. 415.  Hämeenlinna:  Teos, 2007.  ISBN 978-951-851-068-3
| n k Jalkapallon pääsarjakaudet Suomessa |
| --- | --- |
Suomen-mestaruuskilpailut: 1908 1909 1910 1911 1912 1913 1914a 1915 1916 1917 1918 1919 1920 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929
Mestaruussarja: 1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939 1940–41 1941–42b 1942–43c 1943–44 1944–45d 1945e 1945–46 1946–47 1947–48 1948 1949 1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959 1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989
Veikkausliiga: 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
a) Suomenmestaruuskilpailua ei pelattu ensimmäisen maailmansodan vuoksi. b) Mestaruussarjaa ei pelattu jatkosodan vuoksi. c) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1942). d) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1945). e) Karsintasarja on laskettu myöhemmin Mestaruussarjan 13. kaudeksi.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1924

| SM-kilpailun kausi 1924 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  21
Mestari:  Åbo IFK
Toinen sija:  Helsingin Palloseura
  ← 1923 :  1925 → 
Jalkapallon SM-kilpailu 1924 järjestettiin kuudettatoista kertaa Suomen historiassa. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 25 seuraa. Hallitseva mestari HJK putosi jatkosta hävittyään KIF:lle. Mestaruuden voitti Åbo IFK.
Alkuerät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 7.9. | Vaasan Vasama | 6–0 | Vasa IFK |
| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 24.8. | Viipurin Sudet | 9–1 | Sortavalan Viritys |
| 31.8. | Helsingin Palloseura | 19–0 | Helsingin Toverit |
| 31.8. | Gamlakarleby Bollklubb | 3–1 | Oulun Pyrintö |
| 31.8. | Tampereen Palloilijat | 4–2 | Helsingin IFK |
| 7.9. | Åbo IFK | 4–0 | Turun Palloseura |
| 10.9. | Vaasan Vasama | 3–0 | Vasa IS |
| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 7.9. | Kuopion Palloseura | – | Varkauden Suojeluskunnan Palloilijat |
| 31.8. | Lappeenrannan Luistinseura | 0–0 | Viipurin Reipas |
| 31.8. | Kronohagens IF | 2–2 | Helsingin Jalkapalloklubi |
| 31.8. | Kotkan Palloseura | 0–0 | Kouvolan Urheilijain Palloilijat |
| 7.9. | Helsingin Palloseura | peruttu x | Viipurin Sudet |
| 14.9. | Gamlakarleby Bollklubb | 2–1 | Vaasan Vasama |
| 14.9. | Tampereen Palloilijat | 1–5 | Åbo IFK |
Uusintaottelu
| 5.9. | Kronohagens IF | 1–0 | Helsingin Jalkapalloklubi |
| 7.9. | Viipurin Reipas | luovutus | Lappeenrannan Luistinseura |
| 7.9. | Kotkan Palloseura | 2–1 | Kouvolan Urheilijain Palloilijat |
x Alkuperäisen ohjelman mukaan piti HPS:n ja Susien kohdata 7.9.
Puolivälierät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 21.9. | Helsingin Palloseura | 10–0 | Kotkan Palloseura |
| 21.9. | Åbo IFK | 4–1 | Gamlakarleby Bollklubb |
| 11.9. | Viipurin Reipas | 0–0 | Viipurin Sudet |
| 21.9. | Kuopion Palloseura | 1–12 | Kronohagens IF |
Uusintaottelu
| 17.9. | Viipurin Sudet | 1–0 | Viipurin Reipas |
Välierät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 28.9. | Helsingin Palloseura | 8–2 | Viipurin Sudet |
| 28.9. | Åbo IFK | 2–2 | Kronohagens IF |
Uusintaottelu
| 5.10. | Kronohagens IF | 2–3 | Åbo IFK |
Loppuottelu

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Kenttä | Yleisömäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.10. | Åbo IFK | 4–3 | Helsingin Palloseura | Urheilupuisto, Turku | 800 |
Suomen mestarit

Maalivahti: Yngve Stormbom, Puolustajat: Bruno Kling, Ivar Grannas, Tukimiehet: Per Kulves, Charles Stormbom, Bertel Estlander, Hyökkääjät: Paul Kulves, Erik Rautalin, Torsten Österlund, Einar Grannas, Adolf Höglander. Aiemmissa otteluissa mukana myös Martin Jansson.
Aiheesta muualla

Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
Palloliiton toimintakertomus 1924 (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jalkapallon pääsarjakaudet Suomessa |
| --- | --- |
Suomen-mestaruuskilpailut: 1908 1909 1910 1911 1912 1913 1914a 1915 1916 1917 1918 1919 1920 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929
Mestaruussarja: 1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939 1940–41 1941–42b 1942–43c 1943–44 1944–45d 1945e 1945–46 1946–47 1947–48 1948 1949 1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959 1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989
Veikkausliiga: 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
a) Suomenmestaruuskilpailua ei pelattu ensimmäisen maailmansodan vuoksi. b) Mestaruussarjaa ei pelattu jatkosodan vuoksi. c) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1942). d) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1945). e) Karsintasarja on laskettu myöhemmin Mestaruussarjan 13. kaudeksi.
Risto Leppänen (pappi)

Risto Samuli Leppänen (s. 7. huhtikuuta 1977 Vantaa) on teologian tohtori, joka työskentelee Liedon seurakunnan kirkkoherrana.
Aikaisemmin Risto Leppänen on toiminut pappina Kontiolahden ja Liedon seurakunnissa sekä lisäksi tuntiopettajana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Risto Leppäsen väitöskirja Pappi ja Raamattu vuodelta 2010 käsittelee Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappien raamattunäkemyksiä.
Leppänen on aiemmin toiminut myös Mikael Agricola -seuran hallituksen jäsenenä. Risto Leppäsen puoliso on Turun piispa Mari Leppänen.
Teokset

Arkkipiispan Jeesus (yhdessä Mika K.T. Pajusen kanssa). Teoksessa Hän joka on. Kirja Jeesukseta: arkkipiispa Kari Mäkinen 60 vuotta.  Helsinki:  Kirjapaja, 2015.  ISBN 978-952-288-163-2
Raamatullisuuden juurakossa. Teoksessa Tuoreet oksat viinipuussa. Vanhoillislestadiolaisuus peilissä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2013.  ISBN 978-952-247-412-4
Pappi ja Raamattu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappien suhde Raamattuun.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2010.  ISBN 978-952-92-7101-6
Seurakunnan työntekijät ja virvoittuminen. Teoksessa Seurakunta ja elämän haasteet. Tutkielmia Riihimäen evankelis-luterilaisesta seurakunnasta.  Helsinki:  Käytännöllisen teologian laitoksen vuosikirja 2003, 2003.  ISBN 952-10-1019-3
Aiheesta muualla

Väitöstutkimus: Papit haluavat irtautua fundamentalistisesta raamatuntulkinnasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Opiskeluaika herättää tulevien pappien raamattuprosessit[vanhentunut linkki]
Väitöskirja paljastaa eroja nais- ja miespappien raamattunäkemyksissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Reijo Leppänen

Reijo Kalevi Leppänen (s. 8. marraskuuta 1951 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.
Ura

Leppänen pelasi turkulaisjoukkueissa koko peliuransa. Hän aloitti TuTossa 1968. Vuonna 1975 Leppänen siirtyi TPS:aan TuTon ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin ja pudottua sarjaporrasta alemmas. TPS:ssa hän pelasi aina vuoteen 1987. Leppänen voitti urallaan yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä kahdeksan mitalia. Pisteitä hänelle kertyi 616:ssa ottelussa 730 (356+374), jolla hän on SM-sarjan ja -liigan kautta aikojen pistepörssin kärkipäässä.
Arvokisoissa Leppänen edusti Suomea kahdesti: kerran MM-kisoissa ja olympialaisissa. A-maaotteluita hän pelasi yhteensä 56, joissa tuli tehot 13+17.
Saavutukset ja palkinnot

1 Suomen mestaruus (1976)
3 SM-hopeaa ja 4 -pronssia
SM-liigan paras pistemies (1981, 1982)
SM-sarjan ja -liigan maalipörssin voittaja (1974, 1982)
SM-liigan syöttöpörssin voittaja (1981, 1982)
Tehopelaaja (1981)
Herrasmiespelaaja (1985)
Lynces Academicin parhaan hyökkääjän patsas (1982)
Valinta All Stars -kentälliseen (1980, 1981, 1982, 1985)
Suomen Jääkiekkoleijona #87
Paita numero 15 jäädytetty TPS:ssa
Let George Do It

Let George Do It oli yhdysvaltalainen radiokuunnelmasarja, jota Mutual Broadcasting System esitti 18. lokakuuta 1946 – 27. syyskuuta 1954. Pääroolissa, yksityisetsivä George Valentinena, esiintyi Bill Bailey, lukuun ottamatta sarjan viimeisiä jaksoja, joissa hänet korvasi Olan Soule. Sarjaa lähetettiin ainoastaan Yhdysvaltain länsirannikolla, lukuun ottamatta uusintoja, joita lähetettiin New Yorkista 20. tammikuuta 1954 – 12. tammikuuta 1955. Sarjan sponsorina oli Standard Oil.
Jean-François Lesueur

Jean-François Lesueur
Jean-François Lesueur (Le Sueur) (15. helmikuuta 1760 – 6. lokakuuta 1837) oli ranskalainen säveltäjä. Hän toimi Pariisissa kirkkomuusikkona, hovikapellimastarina sekä sävellyksenopettajana. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Hector Berlioz, Ambroise Thomas ja Charles Gounod.
Lesueur pyrki musiikillaan soittimellisiin massatehoihin ja ohjelmallisuuteen. Hänen ensiesiintymisensä draamasäveltäjänä tapahtui vuonna 1793 pelastusoopperalla La Caverne. Hänen muita huomattavimpia teoksiaan olivat romanttinen ooppera Ossian ou Les Bardes (1804) ja jouluoratorio. Ooppera La mort d’Adam suivie de son apothéose (”Aatamin kuolema ja sen jälkeinen korottaminen”, n. 1800) pohjautuu Mooseksen kirjaan, Ilmestyskirjaan ja John Miltonin romaaniin Kadotettu paratiisi.
Alan Jay Lerner

Alan Jay Lerner vuonna 1962.
Alan Jay Lerner (31. elokuuta 1918 New York – 14. kesäkuuta 1986 New York) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään säveltäjä Frederick Loewen kanssa. Heidän menestyneimpiin teoksiinsa kuuluvat elokuvamusikaali Gigi sekä Broadway-näytelmät Brigadoon, Paint Your Wagon ja My Fair Lady.
Elämä ja ura

Lerner syntyi varakkaaseen perheeseen New Yorkissa. Hän opiskeli musiikkia Juilliard Schoolissa ja valmistui oppilaitoksesta vuonna 1939. Vuonna 1942 hän tutustui saksalaissyntyiseen säveltäjä Frederick Loeween.
Loewen ja Lernerin ensimmäinen musikaali Life of the Party ei menestynyt mainittavasti Broadwaylla. Vuoden 1947 Brigadoon menestyi paremmin ja näytelmän kappaleesta ”Almost like Being in Love” tuli hitti muun muassa Frank Sinatran ja Mildred Baileyn äänittämänä. Vincente Minnelli ohjasi Brigdoonista vuonna 1957 elokuvaversion Lumottu laakso.
Loewen ja Lernerin toinen menestynyt näytelmä oli Kalifornian kultaryntäykseen sijoittuva Paint Your Wagon. Musikaali sai ensi-iltansa vuonna 1951. Lee Marvin nauhoitti vuonna 1970 menestyneen version näytelmän kappaleesta ”Wand’rin’ Star”. Clint Eastwood esiintyi musikaalin elokuvaversiossa Kultarynnäkön iloiset päivät (1969) ja lauloi siinä kappaleen ”I Talk to the Trees”.
Vuonna 1956 sai ensi-iltansa George Bernard Shaw’n Pygmalion-näytelmään perustuva Broadway-musikaali My Fair Lady, josta tuli Lernerin ja Loewen uran suurin menestys. Alkuperäisiin näyttelijöihin Broadwaylla kuuluivat muun muassa Rex Harrison, Julie Andrews ja Stanley Holloway. Vuonna 1964 näytelmästä kuvattiin elokuvaversio My Fair Lady, jonka pääosassa olivat Harrison, Holloway ja Audrey Hepburn. Näytelmän tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu ”On the Street Where You Live”, jonka ovat esittäneet muun muassa Eddie Fisher, Vic Damone ja Andy Williams.
Lerner ja Loewe tekivät musiikin Vincente Minnellin vuoden 1958 elokuvaan Gigi. Elokuva palkittiin yhdeksällä Oscarilla; Lerner ja Loewe voittivat parhaan laulun palkinnon kappaleella ”Gigi” ja käsikirjoituksen sovittamisesta vastannut Lerner palkittiin sen lisäksi parhaan käsikirjoituksen Oscarilla.
Frederick Loewe jäi eläkkeelle vuonna 1962, ja Lerner jatkoi musiikin tekemistä muiden säveltäjien kanssa. Burton Lane sävelsi musikaaliin On a Clear Day You Can See Forever (1965) ja André Previnin kanssa hän teki Coco Chanelin elämään perustuvan näytelmän Coco (1969). Lernerin 1970-luvun tuotantoon kuuluu yhdessä Leonard Bernsteinin kanssa tehty musikaali 1600 Pennsylvania Avenue.
Jalohaikara

| Jalohaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Harmaahaikarat Ardea
Laji::  alba
Kaksiosainen nimi
 Ardea alba  Linnaeus, 1758 
Alalajit
 A. a. alba  A. a. egretta  A. a. melanorhyncha  A. a. modesta 
Katso myös
   Jalohaikara Wikispeciesissä   Jalohaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ardea alba melanorhynchos
Jalohaikara (Egretta alba tai Ardea alba, joskus myös Casmerodius albus) on laajalle levinnyt haikaralaji.
Koko ja ulkonäkö

Jalohaikara on pituudeltaan 94–104 senttimetriä, painoltaan 870–1000 grammaa, ja sen siipien kärkiväli on 131–145 senttimetriä.
Lintu on väriltään kokovalkea. Nokka on soidinaikana huhti–toukokuussa osittain punainen mutta muulloin kokonaan keltainen. Jalat ovat mustat.
Suomessa tavattavista lajeista jalohaikara muistuttaa muodoltaan harmaahaikaraa ja on sen kanssa samaa kokoluokkaa. Suomessa vain erittäin harvinainen silkkihaikara on höyhenpuvultaan samanvärinen, mutta sen nokka on musta ja jalkojen alaosat keltaiset.lähde?
Levinneisyys ja elinympäristö

Jalohaikaraa esiintyy ympäri maailmaa, lukuun ottamatta monia valtamerten saaria, Etelämannerta ja Grönlantia. Maailman kanta on 550 000 – 1 900 000 yksilöä. Baltian pesimäkanta on hitaassa nousussa. Jalohaikara pesi ensi kertaa Suomessa 2018. Porvoossa suuren harmaahaikarayhdyskunnan suojissa pesineen jalohaikaraparin pesässä varttui neljä poikasta. Laji hävitettiin melkein kokonaan Yhdysvalloista 1800-luvun lopulla, mutta se elpyi suojelulla 1900-luvun alussa.
Jalohaikaran elinympäristöä ovat muun muassa matalavetiset rannat, kosteikot ja merenlahdet.
Ravinto

Jalohaikara syö pääasiassa kalaa mutta myös äyriäisiä, sammakoita, salamantereita, käärmeitä ja vesihyönteisiä sekä heinäsirkkoja, jyrsijöitä ja lintuja.