stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yökyö-peli

| Yökyö-peli |
| --- | --- |
Tyyli:  viihdeohjelma
Kestoaika:  50 min / jakso
Luoja(t):  Jussi Parviainen Seppo Ahti
Pääosissa:  Pekka Karhuvaara   Jukka Puotila   Jussi Parviainen  Ulla Tapaninen  Sanna-Kaisa Palo
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV
Esitetty:  1984 – 1985
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Yökyö-peli on vuosina 1984–1985 esitetty MTV:n tuottama suomalainen viihdeohjelma. Ohjelma lähetettiin lauantai-iltaisin suorana kahdessa osassa, ennen ja jälkeen Kymmenen uutisten, ja sen juontajana toimi Pekka Karhuvaara. Kuhunkin ohjelmaan kutsuttiin julkkisvieras, jolle ei etukäteen kerrottu mitä hänen päänmenokseen oli suunniteltu. Julkkisvieraina nähtiin muun muassa uskoon tullut laulaja-näyttelijä Viktor Klimenko, eduskunnasta pudonnut keskustapoliitikko Johannes Virolainen ja radikaali teatteriohjaaja Jouko Turkka, joka pantiin muun muassa keskustelemaan konservatiivi Raimo Ilaskiven kanssa, laulamaan ja pelaamaan rahapeliautomaattia. Vieraita usein imitoivat heidän edessään Jukka Puotila ja Jussi Parviainen. Muita vakioesiintyjiä olivat Ulla Tapaninen ja Sanna-Kaisa Palo.
Helsingin Sanomien televisiokriitikko Jukka Kajava piti syksyllä 1984 Jussi Parviaisen ja Seppo Ahdin käsikirjoittamaa uutta viihdeohjelmaa lupaavana yrityksenä tehdä häikäilemätöntä viihdettä. Hän kehui MTV:n rohkeutta tehdä näin pitkää ja riskialtista suoraa lähetystä mutta varoitteli liiasta teatterialan sisäpiirihuumorin käytöstä. Puolta vuotta myöhemmin Kajava ja Ilse Rautio kirjoittivat Yökyö-pelin muuttuneen yhä enemmän pelkäksi provosoivaksi keskusteluohjelmaksi, kun peliautomaatit ja muut toimimattomat osiot oli vähin äänin siirretty syrjään: ”Yökyö-peli toimii, jos juontaja saa alkeellisenkaan kontaktin vieraaseen. Ja jos vieras ylipäänsä on kiinnostava.”
Näyttelijät

Jukka Puotila
Jussi Parviainen
Ulla Tapaninen
Sanna-Kaisa Palo
Aiheesta muualla

Jukka Annala:Toopelivisio, (Teos, 2006).
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 1969

Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 1969 järjestettiin Espoon Otaniemessä Otahallissa  22.–23. helmikuuta 1969.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Aika / Tulos | Hopeaa | Aika / Tulos | Pronssia | Aika / Tulos |
| 60 m | Jarkko Tapola   Helsingin Kisa-Veikot | 6,8 | Håkan Lindberg   Esbo IF | 6,9 PB | Raimo Vilén   Helsingin Kisa-Veikot | 7,0 |
| 400 m | Olavi Laakso   Kenttäurheilijat-58 | 51,2 PB | Markku Aalto   Helsingin Kisa-Veikot | 51,2 PB | Tapio Raij   Kenttäurheilijat-58 | 51,7 PB |
| 800 m | Raimo Karsikas   Paimion Urheilijat | 1.55,9 | Reima Karsikas   Paimion Urheilijat | 1.58,2 SB | Markku Aalto   Helsingin Kisa-Veikot | 1.59,0 SB |
| 1 500 m | Paavo Hyvönen   Helsingin Kisa-Veikot | 3.55,9 PB | Pekka Vasala   Riihimäen Kisko | 3.56,0 SB | Olavi Hedman   Paimion Urheilijat | 3.56,3 PB |
| 3 000 m | Paavo Hyvönen   Helsingin Kisa-Veikot | 8.33,4 SB | Pekka Vähäsarja   Oulun Pyrintö | 8.34,8 SB | Matti Liimatainen   Vesannon Urheilijat | 8.40,0 PB |
| 60 m aj | Matti Harri   Helsingin Kisa-Veikot | 8,3 SB | Ari Salin   Lohjan Louhi | 8,3 SB | Jouko Kokkonen   Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 8,4 PB |
| 1 500 m estejuoksu | Aarno Niemi   Hirvensalon Heitto | 4.18,0 PB | Pekka Jokinen   Kaipolan Vire | 4.20,4 PB | Pekka Päivärinta   Kaarinan Urheilijat | 4.22,2 PB |
| Korkeushyppy | Reijo Vähälä   Alajärven Ankkurit | 200 SB | Asko Pesonen   Iisalmen Visa | 200 SB | Ari Uotila   Nokian Pyry | 195 SB |
| Seiväshyppy | Unto Sjö   Lovisa Tor | 480 SB | Aulis Kairento   Helsingin Kisa-Veikot | 480 SB | Vesa Martelius   Kuusankosken Kisa | 460 PB |
| Seiväshyppy | Unto Sjö   Lovisa Tor | 480 SB | Aulis Kairento   Helsingin Kisa-Veikot | 480 SB | Risto Ivanoff   Turun Toverit | 460 SB |
| Pituushyppy | Mauri Myllymäki   Saarijärven Pullistus | 742 | Hannu Kyösola   Mikkelin Kilpa-Veikot | 731 SB | Kaj Helminen   Helsingin Kisa-Toverit | 717 PB |
| Kolmiloikka | Esa Rinne   Helsingin Kisa-Toverit | 15,58 SB | Jorma Gröhn   Joensuun Kataja | 15,51 PB | Kaj Helminen   Helsingin Kisa-Toverit | 15,42 SB |
| Kuulantyöntö | Tapio Rauhala   Jyväskylän Kenttäurheilijat | 17,09 SB | Antero Juntto   Luumäen Pojat | 17,09 SB | Pekka Ahnger   Helsingin Poliisi-Voimailijat | 16,87 SB |
| Paino | Kauko Harlos   Turun Toverit | 18,22 SB | Matti Vartiainen   Puotinkylän Valtti | 17,18 SB | Paavo Kärki   Helsingin Kisa-Veikot | 16,56 SB |
SE: Suomen ennätys | PB: henkilökohtainen ennätys | SB: kauden paras
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Aika / Tulos | Hopeaa | Aika / Tulos | Pronssia | Aika / Tulos |
| 60 m | Marika Lindholm   Hangö IK | 7,8 SB | Orvokki Manninen   Mäntsälän Urheilijat | 8,0 SB | Riitta Salin   Viipurin Urheilijat | 8,1 |
| 400 m | Eeva Haimi   Kouvolan Urheilijat | 59,7 SB | Riitta Salin   Viipurin Urheilijat | 1.01,3 SB | Anja Havia   Kiskon Kiskojat | 1.05,1 PB |
| 800 m | Eeva Haimi   Kouvolan Urheilijat | 2.22,4 SB | Pirjo Ståhlberg   Joensuun Kataja | 2.23,7 PB | Pirkko Hannula   Järvenpään Palon Yleisurheilijat | 2.27,5 SB |
| 60 m aj | Orvokki Manninen   Mäntsälän Urheilijat | 9,3 | Ulla Lempiäinen   Järvenpään Palon Yleisurheilijat | 9,4 | Riitta-Liisa Ketamo   Salon Viesti | 9,8 SB |
| Korkeushyppy | Hannele Kahtola   Asikkalan Raikas | 153 PB | Stina Dahlström   Herttoniemen Urheilijat | 153 SB | Eila Kelo   Viipurin Urheilijat | 145 |
| Pituushyppy | Sirpa Niiranen   Joensuun Kataja | 572 SB | Pirkko Helenius   Nummen Kipinä | 565 | Orvokki Manninen   Mäntsälän Urheilijat | 512 SB |
| Kuulantyöntö | Christine Barck   Viipurin Urheilijat | 12,86 | Helena Lumme   Salon Viesti | 11,58 PB | Eila Kelo   Viipurin Urheilijat | 10,76 |
PB: henkilökohtainen ennätys | SB: kauden paras
Lähde
Ylöstempaus

Jan Luykenin piirros ylöstempauksesta (Matt. 24:40)
Ylöstempaus (tai tempaus) on kristilliseen eskatologiaan liittyvä tapahtuma, jossa Jeesus palaa maan päälle herättämään kuolleet ja nostamaan uskovat taivaaseen. Tapahtumat mainitaan ainakin Uuden testamentin 1. tessalonikalaiskirjeessä:
»Itse Herra laskeutuu taivaasta ylienkelin käskyhuudon kuuluessa ja Jumalan pasuunan kaikuessa, ja ensin nousevat ylös ne, jotka ovat kuolleet Kristukseen uskovina. Meidät, jotka olemme vielä elossa ja täällä jäljellä, temmataan sitten yhdessä heidän kanssaan pilvissä yläilmoihin Herraa vastaan. Näin saamme olla aina Herran kanssa.» 
(1. Tess. 4:16–17)
Nykymuotoinen, protestanttisissa kirkoissa viljelty oppi ylöstempauksesta on varsin nuori käsite kristinuskossa. John Nelson Darby esitteli sen 1830-luvulla tessalonikalaiskirjeen perusteella.
Sen juuret ovat kuitenkin Raamatun ajan alkuseurakunnassa, joka odotti innokkaasti Jeesuksen paluuta.
Ylöstempauksen ajallisesta sijoittumisesta suhteessa muihin lopun aikojen tapahtumiin, kuten suureen vaivanaikaan, Harmageddoniin, tuhatvuotiseen valtakuntaan ja tuomiopäivään on erilaisia tulkintoja. 
"Novum - Uusi testamentti selityksin" esittelee neljä tulkintavaihtoehtoa perusteluineen:
Ylöstempaus tapahtuu ennen suurta vaivanaikaa (pretribulationalismi)
Ylöstempaus tapahtuu vaivanajan puolivälissä (midtribulationalismi)
Ylöstempaus tapahtuu vaivanajan lopussa, ennen tuhatvuotista valtakuntaa (premillenialistinen posttribulationalismi)
Ylöstempaus tapahtuu tuhatvuotisen valtakunnan jälkeen (postmillenialistinen posttribulationalismi).
On myös esitetty, että ylöstempaus tapahtuisi vähitellen suuren vaivanajan kuluessa tai että vain osa seurakunnasta temmattaisiin ylös. Lisäksi suuri osa teologeista tulkitsee ylöstempauksen, tuhatvuotisen valtakunnan tai molemmat symbolisesti eikä kirjaimellisesti. Ylöstempauksen ajankohdasta onkin kiistelty lähinnä Raamatun arvovallan tunnustavien, enemmän tai vähemmän kirjaimellista tulkintaa kannattavien protestanttisten teologien kesken.
Ylöstempaus fiktiossa

Teologista asiantuntemusta hyödyntävä fiktiivinen kirjasarja Viimeisten päivien vaellus kuvaa lähitulevaisuuteen sijoittuvaa ylöstempausta ja muiden Raamatun lopun ajan ennustusten toteutumista. Kirjasarjasta on tehty myös elokuvia.
Yngve Roschier

Torsten Yngve Roschier (23. helmikuuta 1902 Helsinki – 4. syyskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääkintäkenraalimajuri (1969).
Roschierin vanhemmat olivat Torsten Gustav Roschier ja Toini Nielsen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1928 oli Laura Luhtala (k. 1929) ja toinen vuodesta 1934 Martta Stenström. Roschier tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1920 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1929, tohtoriksi hän väitteli 1931.
Roschier toimi ennen sotia Helsingin yliopiston, puolustusvoimien ja useiden eri sairaaloiden palveluksessa. Suomen olympiajoukkueen lääkäri hän oli neljällä eri vuosikymmenellä, vuosina 1936, 1948, 1952, 1956 ja 1960. Lääkintäeverstiksi hänet ylennettiin 1941.  Roschier oli Keskussotilassairaala 1:n johtajalääkäri 1945–1969. Hän sai professorin arvonimen 1966.
Zaporižžjan kansallinen yliopisto

| Zaporižžjan kansallinen yliopisto> Запорізький національний університет |
| --- | --- |
 Zaporižžjan kansallisen yliopiston päärakennusta.
Perustettu:  1930 (yliopistoksi 1984)
Tyyppi:  kansallinen yliopisto
Opiskelijoita:  14 000
Sijainti:  Zaporižžja,  Ukraina (47.8192°N, 35.18320°E)
Osoite:  vul. Žukovskoho 66, Zaporižžja 69600, Ukraina
Sivusto:  www.znu.edu.ua
Zaporižžjan kansallinen yliopisto (ukr. Запорізький національний університет, Zaporizkyi natsionalnyi universytet, lyhennys ZNU) on Ukrainan eteläosan Zaporižžjan suurkaupungissa toimiva kansallinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1930 (Sosiaalisen koulutuksen instituutti), yliopiston aseman se sai vuonna 1984. Yliopistossa opiskeli noin noin 14 000 vuonna 2021, toinen lähde ilmoitti opiskelijoita olevan 17 000.
Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa Zaporižžjan kansallinen yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 21. Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista vasta 39.
ZNU:n rakennus.
Biologian tiedekunnan rakennus.
Kolmas yliopiston rakennus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zaporižžjan kansallinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Audi 100

| Audi 100 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Audi
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1968–1997
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen sedan 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Seuraaja:  Audi A6
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Audi 100 oli Audin vuosina 1968–1994 valmistama edustusluokan henkilöautomalli. Viimeisen sukupolven edustaja nimettiin kesällä 1994 uuden nimeämiskäytännön (AX) mukaan A6:ksi, jonka nimisenä auton valmistus on jatkunut.
Audi 100 C1 (1968–1976)

Audi 100:n ensimmäinen sukupolvi esiteltiin marraskuussa 1968 ja markkinoille se ehti seuraavana vuonna. Kyseessä oli tällöin suurin Audi-merkin alla myyty henkilöauto. C1-pohjalevylle valmistettua autoa myytiin kaksi- ja neliovisina sedaneina sekä coupé-mallina.
Audi 100 C2 (1976–1984)

Toinen sukupolvi (Typ43 C2) tuli markkinoille vuonna 1977. Tällöin Audi esitteli myös ensimmäisenä maailmassa viisisylinterisen bensiinimoottorin. Hieman myöhemmin saataville tuli myös viisisylinterinen dieselmoottori. Coupé-mallin valmistus lopetettiin ja sen tilalle tuli Avant-nimellä markkinoitu viisiovinen hatchback-malli. Yhdysvalloissa autoa myytiin Audi 5000 -nimeillä. Vuonna 1977 valmistettiin myös miljoonas Audi 100 -malli. Vuonna 1980 esiteltiin Audi 200, joka oli 100-mallin turboahdetulla moottorilla varustettu huippumalli.
Audi 100 C3 (1983–1992)

Kolmas sukupolvi (Typ44 C3) tuli markkinoille 1982. Muotoilultaan auto oli selvästi aikaisempaa pyöreämpi ja korin ilmanvastuskertoimeksi ilmoitettiin perusvarusteisena ainoastaan 0,30. Sedan-mallia ei valmistettu enää kaksiovisena versiona, mutta uusi korivaihtoehto oli Avant-farmarimalli. Vuonna 1988 esiteltiin C3:n facelift-versio ja seuraavana vuonna 1989 ensimmäinen suoraruiskutteinen turbodieselmoottori: 2,5-litrainen 120-hevosvoimainen (261 Nm) voimanlähde. Audi 100 valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1983.
Audi 100 C4 (1991–1994)

Neljäs sukupolvi tuli markkinoille vuonna 1990 ja seuraavana vuonna esiteltiin uusi Avant-malli. Audi 100 C4:stä on valmistettu myös S4-versiota, jota oli saatavana 2,2 litran turbomoottorilla sekä 4,2-litraisella V8-moottorilla. Vuoden 1994 kesällä Audi muutti mallisarjojensa nimiä, ja myös Audi 100 sai uuden Audi A6 -nimen. C4-koriin Audi tarjosi ensimmäistä kertaa nelivedon yhteyteen dieselmoottoria vuodesta 1994 alkaen.
Audi 100 Sport (1989–1990)

Vuonna 1989 esiteltiin Audi 100 Sport, joka erosi muista malleista sporttisemman sisustan (urheiluistuimet, lisämittarit, sähköikkunat ja suksiluukku vakiona) sekä ulkoisesti lokasuojan kaarien osalta (samat kuin Audi 200 Quattro 20V -mallissa). Myös kattoluukku oli vakiovarusteena. Mallia valmistettiin sedanina sekä Avantina yhteensä noin 3 500 kappaletta
Audi 100 Sportia tarjottiin kahdella eri moottoriversiolla tehoiltaan 136 hevosvoimaa (2 309 cm³) ja turbolla varustettuna 165 hevosvoimaa (2 226 cm³).
Vetotapana oli joko etuveto tai quattro-neliveto. Alusta oli 15 milliä normaalia Audi 100:aa matalampi.
Audi 100 C1
Audi 100 C2
Audi 100 C3
Zidane

Zidane on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aymen Zidane, (s. 1983), tunisialainen jalkapallomaalivahti
Djamel Zidane (s. 1955), algerialainen jalkapalloilija
Enzo Zidane (s. 1995), ranskalaisespanjalainen jalkapalloilija
Luca Zidane (s. 1998), ranskalainen jalkapallomaalivahti
Zinédine Zidane, (s. 1972), ranskalainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Barry Bannan

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Barry Bannan
Syntymäaika: 1. joulukuuta 1989 (ikä 34) 
Syntymäpaikka: Airdrie, Skotlanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura: Aston Villa
Pelinumero: 25
Junioriseurat
: Lenzie Youth Club  Aston Villa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008–  2009  2009-2010 | Aston Villa Derby County (laina)  Blackpool FC (laina) | 6 (0)  10 (1)  20 (1) |
Maajoukkue
| 2009-  2009  2010 | Skotlannin alle 21v  Skotlannin B  Skotlanti | 10 (1)  1 (0)  1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. marraskuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. marraskuuta 2010.
Barry Bannan (s. 1. joulukuuta 1989) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Sheffiled Wednesdayssa pelaajanumerolla 10. Hän on keskikenttäpelaaja ja on edustanut Skotlantia alle 21-vuotiaissa ja B-tasolla. Bannan on myös ollut lainalla Derby Countyssä ja Blackpoolissa.
Ura > Aston Villa

Bannan aloitti Aston Villan nuorisoakatemiassa. Kaudella 2007–2008 hän teki akatemiajoukkueessa 13 maalia 32 ottelussa ja hän myös pelasi Villan reservijoukkueessa. Seuraavalla kaudella Bannan allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen seuran kanssa. Hän debytoi joulukuussa vaihtopelaajana 1–3 tappiossa Hamburger SV:tä vastaan ja pelasi ensimmäisen kokonaisen ottelunsa helmikuussa 2009, jolloin Villa hävisi 0-2 CSKA Moskovalle.
Bannan liittyi kuukauden lainasopimuksella Derby Countyyn maaliskuussa 2009. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Sheffield Unitedia vastaan ja teki heti maalin, mutta Derby hävisi 2–4. Bannanin lainasopimusta pidennettiin kauden loppuun asti ja hän pelasi yhteensä 10 ottelua, minkä jälkeen hän palasi Aston Villa reserveihin.
Marraskuussa 2009 Bannan liittyi lainasopimuksella Blackpooliin ja debytoi vaihtopelaajana 1–1 tasapelissä Preston North Endiä vastaan. Tammikuussa 2010 hänen lainasopimustaan pidennettiin kauden loppuun asti ja kaksi päivää myöhemmin Bannan teki ensimmäisensä maalinsa Blackpoolille. Helmikuussa 2010 Bannan, Ishmel Demontagnac ja Neal Eardley hyllytettiin yhdestä ottelusta heidän juhlittua yökerhossa heti Leicester Citylle kärsityn tappion jälkeen.
Bannan palasi Aston Villaan 2010–11 kaudeksi ja debytoi Valioliigassa kauden ensimmäisenä päivänä.
Maajoukkueura

Bannan edustaa Skotlannin alle 21-vuotiaita. Marraskuussa 2010 hänet pyydettiin A-maajoukkueeseen mukaan ystävyysotteluun Färsaaria vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barry Bannan Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Barry Bannan
Käännös suomeksi
Asta Nielsen

| Asta Nielsen |
| --- | --- |
 Asta Nielsen elokuvassa Musta uni (1911).
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1881 Kööpenhamina
Kuollut: 25. toukokuuta 1972 (90 vuotta) Frederiksberg
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Asta Sofie Amalie Nielsen (11. syyskuuta 1881 Kööpenhamina – 25. toukokuuta 1972 Frederiksberg) oli tanskalainen näyttelijä. Nielsen oli yksi eurooppalaisen mykkäelokuvan suurimpia nimiä, ja häntä on kutsuttu ensimmäiseksi kansainväliseksi elokuvatähdeksi.
Elämäkerta > Teatteriura

Asta Nielsen syntyi köyhään työläisperheeseen. Hän opiskeli Kuninkaallisen teatterin näyttelijäkoulussa ja työskenteli vuosina 1902–1905 Dagmar-teatterissa ja vuosina 1908–1910 Uudessa teatterissa. Vuosina 1905–1907 hän osallistui kiertueisiin Norjassa ja Ruotsissa. Nielsenin teatteriura ei ollut kovin menestyksekäs, ja hänen erikoinen ulkonäkönsä ja puhetapansa rajoittivat hänen repertuaariaan.
Elämäkerta > Elokuvauran alku

Nielsen oli yksi ensimmäisistä näyttelijöistä, joka keskittyi kokonaan elokuvauraan. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Urban Gadin vuonna 1910 ohjaama Kuilu (Afgrunden). Nielsenin hillitty näyttelijäntyöskentely sopi erinomaisesti valkokankaalle, ja hänen eroottinen vetovoimansa sai katsojat haukkomaan henkeään. Kuilu oli valtava yleisömenestys ja yksi aikansa elokuvatuotannon merkkiteoksista. Sen jälkeen Nielsen teki Tanskassa elokuvat Musta uni (Den sorte Drøm) ja Palavat intohimot (Balletdanserinden, molemmat 1911), joissa hänen vastanäyttelijänään esiintyi maan toinen suuri tähti Valdemar Psilander.
Elämäkerta > Työskentely Saksassa

Nielsen ja hänen miehensä Urban Gad siirtyivät vuonna 1911 Saksaan, jossa Nielsen teki lähes 70 elokuvaa. Hän näytteli usein intohimoisia ja voimakastahtoisia naisia, joiden rakkaus päättyy onnettomasti. Hän teki myös komedioita, kuten Pikku enkeli (Engelein, 1914), ja näytteli Hamletin pääosassa vuonna 1921.
Aistillisuutensa lisäksi ”Die Asta”, kuten häntä Saksassa kutsuttiin, oli näyttelijänä älykäs, luonnollinen ja moderni. Hänen henkilöhahmonsa olivat luokka- ja sukupuolirajat ylittäviä poikkeusyksilöitä, jotka oli usein tuomittu epäonnistumaan. Elokuvissaan Nielsen saattoi olla seurapiirinainen, siivooja, sirkustaiteilija, malli, naisasianainen, mustalainen, lehtimies, elokuvatähti, lapsi tai maantierosvo. Hänen valtavaa suosiotaan kuvastaa elokuva Vale Asta Nielsen (Die falsche Asta Nielsen, 1915), jossa pikkukaupungin kampaaja tekeytyy elokuvatähdeksi ja oikeaa Nielseniä luullaan huijariksi.
Vuonna 1920 Nielsen perusti oman tuotantoyhtiön Art-Filmin, joka tuotti kolme elokuvaa. 1920-luvulla häntä ohjasi joukko Saksan parhaita elokuvantekijöitä, kuten Ernst Lubitsch, Robert Wiene ja G. W. Pabst. Näyttelijän alkuaikojen välittömyys oli kuitenkin jo kadonnut. Ikääntyessään Nielsen alkoi saada vain sivuosia, ja hänen ainoa äänielokuvansa Unmögliche Liebe (1932) oli pettymys.
Elämäkerta > Uran jälkeen

Nielsen palasi Tanskaan vuonna 1936 ja vietti lopun elämäänsä Kööpenhaminan Frederiksbergissä. Vuosina 1945 ja 1946 hän julkaisi omaelämäkerran Den tiende Muse. Vuonna 1968 Nielsen esiintyi nimeään kantavassa dokumenttielokuvassa, ja vuonna 1998 julkaistiin valikoima hänen kirjeitään.
Nielsen oli naimisissa kolmesti. Hän avioitui Urban Gadin kanssa vuonna 1912, Freddy Wingårdhin kanssa 1919 ja Christian Theeden kanssa vuonna 1970. Vuodesta 1923 lähtien hänen kumppaninaan oli venäläinen näyttelijä Grigori Hmara.
Filmografia

| --- | --- |
 Kuilu (Afgrunden), 1910  Kuumaa verta (Heißes Blut), 1911  Yöperhonen (Nachtfalter), 1911  Musta uni (Den sorte Drøm), 1911  Ratkaisevalla hetkellä (Im großen Augenblick), 1911  Mustalaisverta (Zigeunerblut), 1911  Palavat intohimot (Balletdanserinden), 1911  Vieras lintu (Der fremde Vogel), 1911  Pettäjätär (Die Verräterin), 1911  Kullan voima (Die Macht des Goldes), 1912  Onneton Jenny (Die arme Jenny), 1912  Kuolon morsian eli Onneton avioliitto (Zu Tode gehetzt), 1912  Kuolemantanssi (Der Totentanz), 1912  Kenraalin lapset (Die Kinder des Generals), 1912  Roiston paljastus (Wenn die Maske fällt), 1912  Tyttö ilman isänmaata (Das Mädchen ohne Vaterland), 1912  Ilveilijöitä (Komödianten), 1913  Nuoruus ja hulluus (Jugend und Tollheit), 1913  Isien synnit (Die Sünden der Väter), 1913  Kuolema Sevillassa (Der Tod in Sevilla), 1913  Suffragetti (Die Suffragette), 1913  S1, 1913  Filmiprimadonna (Die Filmprimadonna), 1913  Pikku enkeli (Engelein), 1914  Lapsi kutsuu (Das Kind ruft), 1914  Rosvot (Zapatas Bande), 1914  Tuli (Das Feuer), 1914  Standrechtlich erschossen, 1914  Paraatikäytävä ja kyökinportaat (Vordertreppe – Hintertreppe), 1915  Maantien tytär (Die Tochter der Landstraße), 1915  Vale Asta Nielsen (Die falsche Asta Nielsen), 1915  Das Versuchskaninchen, 1916  Ikuinen yö (Die ewige Nacht), 1916  Pikku enkelin häät (Engeleins Hochzeit), 1916  Dora Brandes, 1916  Das Liebes-ABC, 1916  Die weißen Rosen, 1916  Aschenbrödel, 1916  Das Weisenhauskind, 1917:  Die Brüder, 1917  Im Lebenswirbel, 1918  Elämä vapaudessa eli Onni ilman rikkautta (Die Rose der Wildnis), 1918  Das Eskimobaby, 1918  Die Börsenkönigin, 1918  Das Ende vom Liede, 1919  Valoa kohti (Mod lyset), 1919  Rikos ja rikos (Rausch), 1919  Nach dem Gesetz, 1919  Der Reigen – Ein Werdegang, 1920  Kreivi Sylvainin kosto (Graf Sylvains Rache), 1920  Kurfürstendamm, 1920  Perämies Holk (Steuermann Holk), 1920  Mata Hari, 1920  Die Spielerin, 1920  Hamlet, 1921  Roswolskyn rakastajatar (Die Geliebte Roswolskys), 1921  Intohimojen orjat (Irrende Seelen), 1921  Die Spionin (Mata Hari), 1921  Neiti Julie (Fräulein Julie), 1922  Vuorirosvon kosto (Brigantenrache), 1922  Verihäät Turinissa (Vanina oder Die Galgenhochzeit), 1922  Tanssijatar Navarro (Die Tänzerin Navarro), 1922  Erdgeist, 1923  Der Absturz, 1923  I.N.R.I., 1923  Das Haus am Meer, 1924  Die Schmetterlingsschlacht, 1924  Die Frau im Feuer, 1924  Athleten, 1925  Hedda Gabler, 1925  Lebende Buddhas, 1925  Iloton katu (Die freudlose Gasse), 1925  Die Gesunkenen, 1926  Laster der Menschheit, 1927  Dirnentragödie, 1927  Gehetzte Frauen, 1927  Kleinstadtsünder, 1927  Das gefährliche Alter, 1927  Unmögliche Liebe, 1932
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Asta Nielsen Elonetissä.
Asta Nielsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fembio: Asta Nielsen (englanniksi)
Asta Nielsenin kuva Norwegian Air Shuttlen lentokoneen pyrstössä.
Zidane: A 21st Century Portrait

| Zidane: A 21st Century Portrait> Zidane: A 21st Century Portrait (ransk. Zidane, un portrait du 21e siècle) |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskankielisen version kansikuva
Ohjaaja:  Douglas Gordon   Philippe Parreno
Säveltäjä:  Mogwai
Pääosat:  Zinédine Zidane
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska   Islanti
Tuotantoyhtiö:  Anna Lena Films
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  Ensi-illat  25. toukokuuta 2006    7. kesäkuuta 2006    15. heinäkuuta 2006    13. syyskuuta 2006    29. syyskuuta 2006    26. tammikuuta 2007    10. helmikuuta 2007  
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska   espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zidane: A 21st Century Portrait (ransk. Zidane, un portrait du 21e siècle) on ranskalais-islantilainen dokumenttielokuva. Elokuva julkaistiin ensimmäisen kerran Cannesin elokuvajuhlilla 2006. Elokuva kuvaa jalkapalloilija Zinédine Zidanea kokonaisen jalkapallo-ottelun ajan (Real Madrid–Villarreal CF 23. huhtikuuta 2005). Elokuvan tekemiseen käytettiin 17:ää eri kameraa. 2007 elokuva voitti César-palkinnon parhaana dokumenttielokuvana.