stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melodi Grand Prix 1963
Tulos

| Numero | Artisti> Pieni orkesteri | Artisti> Suuri orkesteri | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jens Book-Jensen | Ray Adams | "Vi slentret langs en vårlig sti" | Lars Christian Sande | 54 | 3 |
| 2 | Nora Brockstedt | Anita Thallaug | "Drømmekjolen" | Bjarne Amdahl, Edith Ranum | 50 | 4 |
| 3 | Jan Høiland | Nora Brockstedt | "Solhverv" | Dag Kristoffersen | 81 | 1 |
| 4 | Anita Thallaug | Beate Brevik | "Adjø" | Sigurd Jansen | 40 | 5 |
| 5 | Ray Adams | Jens Book-Jensen | "Jakteskipperen" | Rolf Hansen Stub, Bernt Berggreen | 59 | 2 |
IX kaupunginosa (Turku)

| IX kaupunginosa - Länsiranta> Stadsdel IX - Väststranden |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa IX kaupunginosa - Länsiranta korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Keskusta
Koordinaatit:  60°26.4′N, 22°14.2′E
Väkiluku:  1 588 (31.12.2016)
Postinumero(t):  20100
IX eli Länsiranta (ruots. Väststranden) on Turun yhdeksäs kaupunginosa. Se on suurinumeroisin kaupungin keskusta-alueen roomalaisin numeroin merkityistä kaupunginosista. Nimensä mukaisesti Länsiranta sijaitsee Aurajoen länsi- eli pohjoispuolella.
Länsirannan väkiluku oli 1 588 vuoden 2016 lopussa. Kaupunginosan väestöstä 7,8 % oli alle 15-vuotiaita, 72,9 % 15–64-vuotiaita ja 19,3 % yli 64-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhui 90,8 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 5,9 % ja muita kieliä 3,3 %.
Naapurikaupunginosia ovat Kakolan ja Port Arthurin käsittävä VIII, Turun satama sekä Iso-Heikkilä. Aurajoen vastarannalla on Itäranta.
Länsirannassa on monia kulttuuripalveluita, kuten Turun konservatorio ja Forum Marinum. Aurajoen länsirantaan ovat kiinnittyneet muun muassa purjelaivat Suomen Joutsen ja Sigyn. Kaupunginosan alueella sijaitsevat myös Turun ammattikorkeakoulun Linnankadun taidekampus sekä Topeliuksen koulu.
Kaupunginosaan on rakennettu uusi Linnanfältiksi nimetty asuinalue, joka koostuu lähinnä moderneista puukerrostataloista.
Historiallisissa asiakirjoissa IX kaupunginosan kirjoitetuksi nimeksi on annettu Slottsmalmen eli Linnanmalmi, mutta tämä nimi on vähäisessä käytössä.  Alueelta löytyy nykyisin kuitenkin Linnanmalmi-niminen aukio.
Läntistä Rantakatua
Varvintori
Suomen Joutsen
Linnanfältti

Linnanfältti on IX kaupunginosaan 2010-luvun lopulla rakennettava puukerrostaloista muodostuva asuinalue Amiraalistonkadun molemmin puolin. Se on yksi pilottikohteista Suomen hallituksen hyväksymässä puurakentamisen edistämisohjelmassa 2004–2010. Aiemmin teollisuus- ja varikkoalueena toiminut alue rajautuu idässä Turku Energian voimalaitokseen ja lännessä 1870-luvulla rakennettuun Turun matkustajasatamaan kulkevaan rautatiehen. Linnanfältin pohjoisrajana on Malminkatu, etelärajana Linnankatu. Linnankadun varren ja muut alueen vanhat puutalot säilytetään ja kunnostetaan, ja niiden väliin rakennetaan matalia 2–4-kerroksisia puukerrostaloja. Talojen ja pihakansien alle rakennetaan maanalaisia pysäköintihalleja.
Uusia puutaloja tullaan rakentamaan radan ja Fleminginkadun väliselle tontille, Fleminginkadun ja vanhojen raitiovaunuhallien väliin, Turun maakuntamuseon käytössä olevan vanhan harja- ja sivellintehtaan naapuritontille sekä Kalastajankadun ja Mittarinkadun väliseen kortteliin. Vanhat tehdasrakennukset sekä raitiovaunuhallit säilytetään vanhojen puutalojen ohella.
Linnanfältin rakentaminen alkoi lokakuussa 2016, ja alueen arvioitiin valmistuvan 3–5 vuodessa. Alueella ensimmäisenä toimivia rakennusyhtiöitä olivat NCC, KS-Kodit, Lakea, Bonava, YH Kodit ja Lehto Group.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IX kaupunginosa (Turku) Wikimedia Commonsissa
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.
Uuden Linnanfältin ensimmäisiä rakennustyömaita joulukuussa 2017, Linnankadulta nähtynä.
Migraatio

Migraatio tarkoittaa seuraavia asioita:
Ihmisten migraatio eli muuttoliike tarkoittaa yksilöiden siirtymistä toiseen tai kokonaan uuteen populaatioon.
Biologiassa migraatiolla tarkoitetaan yksilöiden siirtymistä paikasta toiseen (käytetään usein dispersaalin synonyyminä) tai jopa kokonaisten populaatioiden muuttoa toiseen paikkaan.
Tietotekniikassa migraatio tarkoittaa tietokoneessa suorituksessa olevan tehtävän siirtoa kesken suorituksen toiseen tietokoneeseen (tai saman tietokoneen toiseen suorittimeen), mutta myös tietojen siirtämistä ohjelman eri versioiden välillä, esimerkiksi otettaessa käyttöön ohjelman uudempi versio.
Tähtitieteessä migraatioteorialla tarkoitetaan juuri syntyneen planeetan siirtymistä ympäröivien pienkappaleiden tai kaasun vetovoiman paikasta pois synnyinsijoiltaan.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Migraatio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hurrikaani Camille

| Hurrikaani Camille |
| --- | --- |
 Hurrikaani Camille Meksikonlahdella
Rantautui::  17.8.1969
Alin paine::  905 hPa
Kovin tuuli::  85 m/s
Kuolleita::  256
Tuhot::  7,5 miljoonaa USD
 Camillen reitti ja voimakkuus.  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Hurrikaani Camille oli 5. luokan hurrikaani, joka iski Mississippin osavaltioon Yhdysvalloissa 17.–18. elokuuta 1969. Se aiheutti 256 ihmisen kuoleman Yhdysvalloissa sekä 7,5 miljardin dollarin aineelliset vahingot (vuoden 2005 dollareissa.)
Meteorologia

Camillen keskuksen ilmanpaine oli viidenneksi alin koskaan Atlantilla mitattu, 905 hPa. Iskiessään maihin sen ilmanpaine oli 909 hPa, ja tuulten on arvioitu puhaltaneen 85 m/s (305 km/h), puuskissa jopa 94 m/s (340 km/h). Camillen aiheuttamat aallot kohosivat 7,3 metriin, joka oli suurin hurrikaanin aiheuttama aalto Yhdysvalloissa vuoden 2005 hurrikaani Katrinan iskemiseen saakka.
Camille kääntyi itään sen iskettyä maihin Mississippin osavaltiossa aiheuttaen 790 mm rankkasateita Virginiassa saakka trooppisena matalapaineena. Camille vahvistui jälleen trooppiseksi myrskyksi siirryttyään Atlantille Virginian itärannikolta.
Vaikutukset

Camille tappoi yhteensä 143 ihmistä Alabamassa, Mississippissä ja Louisianassa. Lisäksi 113 ihmistä kuoli Virginiassa tulvien vuoksi, joten kaikkiaan Camille surmasi 256 ihmistä Yhdysvalloissa. Kaikkiaan hurrikaani vahingoitti 8 931 ihmistä, tuhosi 5 662 kotia ja vahingoitti 13 915 kotia. Kaikkiaan Camille aiheutti 1,42 miljardin dollarin tuhot vuoden 1969 dollareissa (7,5 miljardia vuoden 2005 dollareissa), mikä oli järkyttävää noihin aikoihin. 26 miljardin dollarin tuhot aiheuttanut hurrikaani Andrew ohitti sen aiheuttamat tuhot, ja myös hurrikaani Katrina, joka iski samoille alueille, ohitti Camillen. Monet Camillen kokeneet ovat kuvanneet Katrinaa "paljon pahemmaksi", johtuen sen huomattavasti suuremmasta koosta (Camille oli hyvin pieni hurrikaani.)
Nimeäminen

Vuonna 1969 hurrikaanien nimeämistavat eivät olleet yhtä tarkasti määritellyt kuin nykyään, vuosittain pomittiin naisten nimiä aakkosjärjestyksessä. John Hopella, Yhdysvaltojen kansallisen hurrikaanikeskuksen meteorologilla oli Camille-niminen tytär, joka oli juuri valmistunut lukiosta.Työkaverin ehdotuksesta  nimi  Camille  lisättiin vuoden myrskyjen nimien listalle tietämättä, että Camilleksi nimetystä myrskystä tulisi pahamaineinen.
Nimi vedettiin myöhemmin listoilta sen aiheuttamien tuhojen vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hurrikaani Camille Wikimedia Commonsissa
Michael Lindsay-Hogg

Michael Lindsay-Hogg (s. 5. toukokuuta 1940 New York) on yhdysvaltalaissyntyinen elokuva-, televisio- ja teatteriohjaaja, joka on tehnyt valtaosan urastaan Britanniassa. Hän ohjasi 1960-luvulta alkaen monia musiikkiesitystallenteita muun muassa The Beatlesille ja vielä 1980-luvulla muun muassa The Rolling Stonesille ja Paul Simonille. Hänen ohjauksessaan syntyi myös The Beatlesin viime vaiheita kuvaava televisiodokumentti Let It Be (1970), jonka kuvausvaiheista tammikuussa 1969 Peter Jackson ohjasi vuonna 2021 ensiesitetyn lähes kahdeksantuntisen dokumenttisarjan The Beatles: Get Back.
Lindsay-Hogg ohjasi yhdessä Charles Sturridgen kanssa 1980-luvun arvostelu- ja yleisömenestykseksi nousseen televisiosarjan Mennyt maailma (Brideshead Revisited, 1981). Hänen muihin näytelmäelokuviinsa kuuluvat rikoskomedia Kauneuden kohde (The Object of Beauty, 1991), irlantilaisesta kirjailijasta kertova Tähtitaivas (Frankie Starlight, 1993) ja Beckettin näytelmään perustuva Huomenna hän tulee (Waiting for Godot, 2001).
Vuonna 2011 ilmestyi Michael Lindsay-Hoggin omaelämäkerta Luck and Circumstance: A Coming of Age in Hollywood, New York and Points Beyond. Siinä hän kirjoittaa muun muassa suhteestaan Orson Wellesiin, jota on vihjailtu hänen biologiseksi isäkseen ilman että asiasta on saatu varmuutta. Lindsay-Hoggin äiti oli irlantilais-yhdysvaltalainen näyttelijä Geraldine Fitzgerald ja virallinen isä tämän tuolloinen puoliso, englantilainen Sir Edward Lindsay-Hogg, jolta poika on perinyt baronetin arvon.
Elokuvaohjauksia

Let It Be (1970)
Skandaali luostarissa (Nasty Habits, 1977)
Mennyt maailma (Brideshead Revisited, 1981, tv-minisarja)
The Concert in Central Park (1982, konserttitallenne)
Natsirikollinen (The Beate Klarsfeld Story, 1986)
Paul Simon, Graceland: The African Concert (1987, konserttitallenne)
Harold-herra ja pojat ('Master Harold'... and the Boys, 1988, tv-sovitus Athol Fugardin näytelmästä)
Kuutamomurha (Murder by Moonlight, 1989)
Kauneuden kohde (The Object of Beauty, 1991)
Dirty Tricks – Likaista peliä (Running Mates, 1992)
Kateuden kirous (The Habitation of Dragons, 1992)
A Celebration: The Music of Pete Townshend and The Who (1994)
Tähtitaivas (Frankie Starlight, 1995)
The Rolling Stones Rock and Roll Circus (1996, musiikkidokumentti)
Guy (1997)
Two of Us (2000, tv-elokuva, fiktio Paul McCartneyn ja John Lennonin jälleentapaamisesta 1976)
Huomenna hän tulee (Waiting for Godot, 2001)
IX Equilibrium

| IX Equilibrium Emperor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuussa 1998–tammikuussa 1999
 Julkaistu: 23. marraskuuta 1999
 Tuottaja(t): Thorbjørn Akkerhaugen
 Tyylilaji: Sinfoninen black metal   Melodinen black metal
 Kesto: 44.01
 Levy-yhtiö: Candlelight Records Century Media
Listasijoitukset
  36.
Emperor muut julkaisut
| Thorns vs. Emperor 1999 | IX Equilibrium 1999 | Emperial Live Ceremony 2000 |
IX Equilibrium on norjalaisen black metal -yhtyeen Emperorin kolmas ja toiseksi viimeinen albumi.
Kappaleet

Curse You All Men – 4.41
Decrystallizing Reason – 6.32
An Elegy of Icaros – 6.39
The Source of Icon E – 3.43
Sworn – 5.29
Nonus Aequilibrium – 5.48
The Warriors of Modern Death – 4.59
Of Blindness & Subsequent Seers – 6.47
Outro – 0.28
Kokoonpano

Ihsahn – laulu, kitara, syntetisaattorit, basso
Samoth – kitara
Trym – rummut
Aiheesta muualla

IX Equilibrium Discogsissa. (englanniksi)
Albumi IX Equilibrium Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Merimelojat

Merimelojat ry on toukokuussa 1931 perustettu Suomessa toimiva melontaseura, jonka tarkoituksena on edistää jäsentensä hyvinvointia luomalla melonnan parissa urheilun, liikunnan, elämysten ja yhdessä tekemisen mahdollisuuksia. Se on Suomen Melonta- ja Soutuliitto ry:n jäsen ja siihen kuuluu yli tuhat jäsentä. Jäsenyyden edellytyksenä on todistettu melontataito.
Merimelojien maja, sauna ja kajakkivajat sijaitsevat Vajasaarella Helsingissä, Eteläisellä Humalluodolla.
Maximal Crazy

| ”Maximal Crazy” Tiësto |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Club Life: Volume Two Miami
 Julkaistu: 5. syyskuuta 2011
 Tyylilaji: Electro House
 Kesto: 06.49
 Levy-yhtiö: Musical Freedom
Tiëston muut singlet
| ”Work Hard, Play Hard” 2011 | ”Maximal Crazy” 2011 | ”We Own the Night” 2012 |
Maximal Crazy on hollantilaisen house-musiikin tuottajan Tiëston kappale. Kappale julkaistiin 5. syyskuuta 2011. Kappale löytyy myös Tiëston Club Life Volume Two - Miami -miksauskokoelma-albumilta.
Aiheesta muualla

Tiëston viralliset sivut
Maximal Crazy -musiikkivideo
Miles Malleson

William Miles Malleson (25. maaliskuuta 1888 – 15. maaliskuuta 1969) oli brittiläinen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Näyttelemisen lisäksi hän myös käsikirjoitti elokuvia ja käänsi ja sovitti näytelmiä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Miles Malleson
Herschell Gordon Lewis

| Herschell Gordon Lewis |
| --- | --- |
 Herschell Gordon Lewis vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1926 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 26. syyskuuta 2016 (90 vuotta) Pompano Beach, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1960–1972, 2002
Tunnetuimmat ohjaukset:  Blood Feast
Aiheesta muualla
www.herschellgordonlewis.com
IMDb 
Elonet
Herschell Gordon Lewis (15. kesäkuuta 1926 Pittsburgh, Pennsylvania – 26. syyskuuta 2016 Pompano Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja, joka teki pienen budjetin eksploitaatioelokuvia. Hän aloitti uransa seksielokuvilla mutta siirtyi väkivaltaisiin kauhuelokuviin. Lewisia pidetään splattergenren kehittäjänä, jonka ensimmäinen ja tunnetuin kauhuelokuva oli Blood Feast (1963).
Elokuvauransa jälkeen Lewis palasi mainosalalle ja perusti oman mainostoimistonsa. Hän julkaisi myös joitakin mainostamista ja markkinointia käsitteleviä kirjoja.
Nuoruus, opiskelu ja uran alku mainosalalla

Herschell Gordon Lewis syntyi Pittsburghissa vuonna 1926. Hänen isänsä Emmanuel kuoli, kun Herchell oli kuusivuotias. Hän muutti tämän jälkeen äitinsä Geraldine Waldmanin mukana Chicagoon.
Lewis valmistui maisteriksi Northwestern-yliopistosta pääaineenaan journalismi. Tämän jälkeen hän toimi hetken aikaa viestinnän opettajana Mississippin osavaltionyliopistossa ja Oklahoma Cityssä toimivan radioaseman johtajana. Lewis palasi Oklahomasta Chicagoon, missä hän toimi mainostoimisto Morlockin tekstitoimittajana ja pienen Alexander & Associates -tuotantoyhtiön mainosohjaajana.
Elokuvaura > Seksielokuvat

Lewis perusti Chicagossa Mid-Continent Films -yhtiön ja tuotti vuonna 1960 eksploitaatioelokuvan The Prime Time, joka kertoi naisesta, joka ajautui alastonmalliksi. Elokuva muistetaan Karen Blackin ensiesiintymisenä. Seuraavana vuonna Lewis ohjasi ja tuotti elokuvan Living Venus, jonka pääosassa on Hugh Hefner -tyyppinen hahmo, joka perustaa miestenlehti Paganin.
Tuottaja David F. Friedman otti Lewisiin yhteyttä dallasilaisesta levitysyhtiöstä ja tarjosi mahdollisuutta kuvata minkä tahansa elokuvan, jossa olisi alastomia naisia. Heidän yhteistyöstään syntyi elokuva The Adventures of Lucky Pierre, jonka hienoisen suosion seurauksena tehtiin myös elokuvat Daughter of the Sun ja Nature’s Playmates.
Vuonna 1963 Lewis ja Friedman tekivät vielä elokuvat Boin-n-g! ja Bell, Bare and Beautiful, mutta tässä vaiheessa he kokivat, että niin sanotut nudie cutie -elokuvien aiheet oli jo kaikki käsitelty. Bell, Bare and Beautifulin kuvausten aikana Lewis ja Friedman kehittivät elokuvasuunnitelman, jonka lähtökohta oli yksi sana: ’gore’ (suomeksi ’hurme’).
Elokuvaura > Splatterelokuvien edelläkävijä

Lewis ja Friedman käyttivät Blood Feastin kuvauksissa Bell, Bare and Beautifulin kokoonpanoa. Elokuva kertoo pitopalvelun työntekijästä Fuad Ramseksesta, joka kerää neitsyiden ruumiinosia valmistaakseen Ištar-jumalattarelle rituaaliaterian. Lewis kertoi myöhemmin haastattelussa, että Yhdysvaltain elokuvasensorit eivät olleet valmistautuneet elokuvaan, sillä kukaan ei ollut tehnyt vastaavaa väkivaltaelokuvaa eikä elokuvassa ollut alastomuutta eikä kiroilua, joista oli olemassa tarkat säädökset.
Blood Feast sai tylyn vastaanoton, ja esimerkiksi Variety-lehden arvostelussa sitä kutsuttiin ”loukkaukseksi jopa lapsellisimpia ja riettaimpia katsojia kohtaan”. Elokuva keräsi lippuluukuilla kuitenkin miljoonia dollareita, ja sitä pidetään nykyään splattergenren edeltäjänä.
Lewis jatkoi Blood Feastin jälkeen vastaavien väkivaltaelokuvien tekemistä. Hänen seuraavia elokuviaan olivat muun muassa Scum of the Earth!, Two Thousand Maniacs!, The Gruesome Twosome ja The Wizard of Gore. Hän teki kuitenkin myös joitakin erilaisia elokuvia, kuten seikkailuelokuvan Moonshine Mountain sekä lastenelokuvat Jimmy, the Boy Wonder ja The Magic Land of Mother Goose. Lewis kokeili myös muita eksploitaatioelokuvan alalajeja: Just for the Hell of It kertoi nuorisorikollisista, She-Devils on Wheels moottoripyöräjengeistä, Suburban Roulette parinvaihdosta ja Something Weird yliluonnollisista ilmiöistä.
Elokuvaura > Paluu mainosalalle ja viimeiset elokuvat

The Gore Gore Girlsin valmistuttua 1972 Lewis vetäytyi elokuva-alalta. Hän oli tajunnut, että hän oli käyttänyt loppuun pienen budjetin kauhuelokuvat. Lewis palasi mainosmaailmaan ja perusti 1975 mainostoimisto Communicompin. Hän kirjoitti myös useita kirjoja mainostamisesta ja markkinoinnista. Hänen teoksiinsa kuuluvat The Businessman’s Guide to Advertising and Sales Promotion (1974) ja How to Handle Your Own Public Relations (1977).
Lewisin huhuttiin pitkään tekevän paluun elokuvantekoon. Lewis teki lopulta kauan odotetun hän teki jatko-osan Blood Feastille. Blood Feast 2: All U Can Eat sai ensi-iltansa 2002, ja se kertoo Fuad Ramses III:sta, joka avaa isoisänsä muonituspalvelun ja joutuu Ištarin hengen valtaamaksi. Tämän jälkeen hän tuotti joitakin elokuvia ja ohjasi 2009 elokuvan The Uh-oh Show.
Yksityiselämä

Lewis oli kolmesti naimisissa. Kaksi ensimmäistä avioliittoa päättyi eroon. Hänellä oli kaksi poikaa ja neljä tytärtä.
Lewis kuoli vuonna 2016 kotonaan Pompano Beachissa, Floridassa.
Vaikutus

Lewisia pidetään useasti splatterelokuvan luojana, ja hän on inspiroinut muun muassa John Carpenteria, Wes Cravenia, John Watersia ja Quentin Tarantinoa. Lewis keskittyi kauhuelokuvissaan vastenmielisiin erikoistehosteisiin ja jätti juonen, jännityksen ja hahmonsa vähemmälle huomiolle. Hänen elokuvansa edelsivät sellaisia väkivaltaisia kauhuelokuvia, kuten Viimeinen talo vasemmalla, Texasin moottorisahamurhat, Halloween – naamioiden yö, Perjantai 13. ja Painajainen Elm Streetillä.
Vaikka Lewis ei ollutkaan ensimmäinen, joka teki niin sanottuja gore-elokuvia, hän toi genren ensimmäisenä yleisempään tietoisuuteen. Hänen elokuvansa eivät pelkästään olleet graafisen väkivaltaisia, vaan niiden mainoskampanjatkin pyörivät aiheen ympärillä. Häntä on kutsuttikin saavutustensa takia ”goren kummisedäksi”.
Vaikka Lewisin pehmopornahtavat seksielokuvat ja väkivaltaiset kauhuelokuvat eivät päässeetkään perinteisiin elokuvateattereihin, niitä näytettiin yleisölle drive-in-teattereissa ympäri Yhdysvaltoja. Jokainen Lewisin pienellä budjetilla tehdyistä elokuvista tuotti lopulta voittoa.
Elokuvia

The Prime Time (1960)
Living Venus (1960)
The Adventures of Lucky Pierre (1961)
Daughter of the Sun (1962)
Nature's Playmates (1962)
Goldilocks and the Three Bares (1963)
BOING-N-G! (1963)
Scum of the Earth (1963)
Bell, Bare and Beautiful (1963)
Blood Feast (1963)
Two Thousand Maniacs! (1964)
Moonshine Mountain (1964)
Color Me Blood Red (1965)
Monster A Go-Go (1965)
Sin, Suffer and Repent (1965)
An Eye for an Eye (1966)
Jimmy, the Boy Wonder (1966)
The Magic Land of Mother Goose (1967)
Suburban Roulette (1967)
A Taste of Blood (1967)
Something Weird (1967)
The Gruesome Twosome (1967)
The Girl, the Body and the Pill (1967)
Blast-Off Girls (1967)
She Devils on Wheels (1968)
Just for the Hell of It (1968)
How to Make a Doll (1968)
The Psychic (1968)
Linda and Abilene (1969)
The Ecstasies of Women (1969)
The Wizard of Gore (1970)
Miss Nymphet's Zap-In (1970)
This Stuff'll Kill Ya! (1971)
Black Love (1972)
Year of the Yahoo! (1972)
The Gore Gore Girls (1972)
Blood Feast 2: All U Can Eat (2002)
The Uh-oh Show (2009)
Aiheesta muualla

Herschell Gordon Lewis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Michelle Gayle

Michelle Gayle
Michelle Patricia Gayle (s. 2. helmikuuta 1971 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan BBC:n saippuasarjasta EastEnders, jossa hän esiintyi vuosina 1990–1993.
Gayle oli ehdokkaana Ison-Britannian edustajaksi vuoden 2008 euroviisuihin kappaleella "Woo (You Make Me)". Isoa-Britanniaa edustamaan valittiin kuitenkin Andy Abraham.
Michelle Jenneke

Michelle Jenneke (2012)
Michelle Jenneke (s. 23. kesäkuuta 1993) on australialainen yleisurheilija, joka kilpailee 100 metrin aitajuoksussa.
Jenneke saavutti hopeaa nuorten olympialaisissa 2010 ennätysajallaan 13,46. Vuonna 2012 Jenneke sijoittui viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Ennen kilpailujen alkueräjuoksuaan Jenneke tanssahteli alkulämmittelyssä, ja siitä lisätty video YouTube-palveluun on kerännyt kymmeniä miljoonia katsojia.
Jenneke sijoittui viidenneksi Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014. Hän saavutti pronssia Gwangjun universideissa 2015. Hän karsiutui välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 sekä alkuerissä Portlandin MM-hallikilpailuissa,  Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän eteni välieriin. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sijoittui neljänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui välierissä.
Jenneke karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ennätyksellään 12,66. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän oli viides. Hän karsiutui pika-aitojen välierissä Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024.