Pietarhovin palatsi
Puistot ja niiden rakennukset > Alapuisto

Alapuisto luotiin vuosina 1714–1723 muotopuutarhaksi ranskalaisten esikuviensa mukaisesti. Vaikka monet alkuperäiset koriste-elementit ovat kadonneet, aika ei tuhonnut puutarhan arkkitehtonista harmoniaa, jonka suunnitteli Jean-Baptiste Le Blond, Versailles'n puutarhojen luoja, puutarha-arkkitehti André Le Nôtren lahjakas oppilas. Alapuisto on jaettu kolmeen osaan: keskiosa ("Grand Cascade"), läntinen ("Marly") ja itäinen ("Mon Plaisir").
Suunnitelmat tekivät arkkitehdit Johann Friedrich Braunstein, Jean-Baptiste Le Blond, Nicolo Michetti, Fransesco Bartolomeo Rastrelli, Аndrei Voronihin, Аndrei Stackenschneider sekä puutarhurimestarit L. Harnigfelt, А. Borisov, B. Fock ja Т. Timofejev.
Mon Plaisir, Pietari Suuren hollantilaistyylinen talo, rakennettiin osittain Pietari Suuren itsensä suunnittelemana vuosina 1714-1723 arkkitehtien Jean-Baptiste Le Blond, Johann Friedrich Braunstein ja Nicolo Michetti suunnitelmien avulla Suomenlahden rannalle Alapuiston itäosaan. Rakennus on hollantilaistyylinen, yksikerroksinen tiilitalo. Pietari Suuren aikana pääasiassa tammipaneloinnilla vuoratussa talossa järjestettiin muun muassa pieniä vastaanottoja ja siellä esiteltiin keisarin 1600-luvun taide-esineitten ja kiinalaisten posliiniesineitten kokoelmia venäläisten ikonimaalareitten tekemien kiinalaistyylisesti mustalakkauksella käsitellyillä paneeleilla sisustetuissa huoneissa. Rakennuksessa oli myös hollantilaisilla kaakeleilla katettu keittiötila sekä meriaiheinen työhuone. Toisessa maailmansodassa vaurioitunut rakennus restauroitiin vuosina 1959-1965 arkkitehti A. E. Hessen suunnitelmien mukaan. Vuonna 2024 museo on ollut suljettu restaurointitöiden vuoksi.
Pieni Katariinan siipirakennus sijaitsee Mon Plaisir -palatsin keittiö- ja kylpyrakennusta vastapäätä. Palatsin suunnitteli arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli keisarinna Elisabetin määräyksestä vuosina 1748–1749. Rakennus sai nimensä keisarinna Katariina II Suuren mukaan, joka asui rakennuksen puisessa osassa ennen vallankaappausta vuonna 1762. Hänen aikanaan palatsissa tehtiin sisustustöitä arkkitehti Giacomo Quarenghin uuklassisten suunnitelmien mukaan. Nykyisin rakennuksessa toimii museo.
Eremitaaši-paviljonki on pieni, vallihaudan ympäröimä kaksikerroksinen rakennus rauhallisella paikalla meren rannalla Alapuistossa. Arkkitehti Johann Freidrich Braunsteinin suunnitelmien mukaan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1721. Pietari Suuri ehti kuolla ennen paviljongin valmistumista vuonna 1725. Paviljonki on ensimmäinen laatuaan venäläisessä ns. erakkomaja (ransk. hermitage) rakennusten perinteessä.
Marly-palatsiin, joka on kahden karppien kasvatukseen tehdyn tekoaltaan välissä suorakulmaisen vesialtaan reunalla, pääsee vesikanavana toimivaa kapeaa siltaa pitkin. Se rakennettiin Alapuiston länsiosaan vuosina 1721-1723 arkkitehtien Johann Friedrich Braunstein ja Nicolas Pineau suunnitelmien mukaan. Se on saanut nimensä Ludvig XIV:n Marly-le-Roi linnasta lähellä Pariisia, jossa Pietari Suuri vieraili vuonna 1717. Palatsissa on 12 pientä huonetta ilman virallista salia ja se oli alkujaan tarkoitettu ylhäisten vieraitten majoittamiseen. Siitä tuli kuitenkin 1750-luvulla näyttelytila Pietari Suuren hankkimalle taiteelle ja huonekaluille sekä muille keisarille kuuluneille esineille. Vuosina 1898-1899 arkkitehti A. I. Semjonov teki täydellisen perustusten uusimistyön, koska rakennukset seinissä oli alkanut esiintyä suuria halkeamia. Toisessa maailmansodassa vaurioitunut rakennus restauroitiin vuosina 1954-1955 arkkitehti E. V. Kazanskajan suunnitelmien mukaan ja vuosina 1980-1982 sitä kunnostettiin uudelleen arkkitehti A. E. Hessenin suunnitelmien mukaan.