stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset TIVIA
Jäsenyhdistykset

TIVIAan kuuluu yhteensä 28 jäsenyhdistystä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alueelliset yhdistykset Etelä-Saimaan Tietojenkäsittely-yhdistys ry  Imatran Tietojenkäsittely-yhdistys ry  Kanta-Hämeen Tietotekniikkayhdistys ry  Lahden Tietojenkäsittely-yhdistys ry  Mikkelin Tietotekniikkayhdistys ry  Pirkanmaan Tietojenkäsittely-yhdistys ry  TIVIA Pohjois-Karjala ry  Satakunnan Tietojenkäsittely-yhdistys ry  TIVIA Savo ry  TIVIA Keski-Suomi ry  TIVIA Kymenlaakso ry  TIVIA Lappi ry  TIVIA Pohjanmaa ry  TIVIA Oulu ry  TIVIA Uusimaa ry (ent. HETKY)  Varsinais-Suomen Tietojenkäsittely-yhdistys ry  |  Teemayhdistykset (toimivat valtakunnallisesti) DAMA Finland ry  Finnish Software Testing Board  ICT Leaders Finland ry  IT-kouluttajat ry  PC-käyttäjät ry  Suomen Internet-yhdistys ry  Systeemityöyhdistys SYTYKE ry  Tietojenkäsittelytieteen Seura ry  Tietoturva ry  |  Opiskelijayhdistykset Asteriski ry (Turun yliopisto)  Blanko ry (Oulun yliopisto)  Tietotekniikan opiskelijoiden liitto ry (valtakunnallinen)  |
Tutkimukset

TIVIA tekee tutkimuksia sekä yksin että eri yhteistyökumppaneiden kanssa. Säännönmukaisesti toistuvat tutkimukset ovat viime vuosina kohdistuneet tietotekniikka-alan yleisiin näkymiin, tietohallintoon sekä it-ammattilaisten työmarkkinoihin, työtehtäviin ja palkkakehitykseen. Kertaluontoisina katsauksina on selvitetty mm. ohjelmistoalan näkymiä sekä kunnallisvaaliehdokkaiden näkemyksiä kuntien tietotekniikkaan liittyvistä kysymyksistä.
TIVIAn tekemiä tutkimuksia ovat:
IT-barometri
IT-ura- ja palkkatutkimus
Tietohallintojen johtaminen Suomessa
ICT-alan myynnin esteet
Tietojärjestelmien hankinta Suomessa
EU e-Competence
Vuoden tietotekniikkavaikuttaja ja -tuote

TIVIA (ent. Tietotekniikan liitto) on jo yli kahdenkymmenen vuoden ajan valinnut vuosittain vuoden tietotekniikkavaikuttajan ja vuoden tietotekniikkatuotteen. Kyseessä on kaksi eri kategoriaa, eikä vaikuttajalla välttämättä ole mitään tekemistä tietotekniikkatuotteen kanssa.
| Vuosi | Tietotekniikkavaikuttaja | Tietotekniikkatuote |
| --- | --- | --- |
| 1986 | ei valittu | OVT-projekti |
| 1987 | Kalle Isokallio | ei valittu |
| 1988 | Teuvo Kohonen | Suomenkielen käsittely tietokoneella (Fred Karlsson, Harri Jäppinen, Kimmo Koskenniemi) |
| 1989 | Petteri Järvinen | Survo 84C -ohjelmisto (Seppo Mustonen) |
| 1990 | Tuomas Kotovirta | Atk-alan sanastotyö (Ilmari Pietarinen) |
| 1991 | Kai R. Lehtonen | Kirjoitan! -teksturi (Ilkka Nousiainen, Seppo Lahti) |
| 1992 | Seppo Uusitupa | Control CC -tietojärjestelmätuote (Carelcomp) |
| 1993 | Martti Tienari | Tiimi (ICL) |
| 1994 | Tauno Heikkilä | GSM-datakortti (Nokia Matkapuhelimet) |
| 1995 | Olli-Pekka Heinonen | Nokia OMC -verkonvalvontaohjelmisto (Nokia Telecommunications) |
| 1996 | Matti Lehti | F-Secure-tietoturvaohjelmisto (Data Fellows) |
| 1997 | Ilkka Hakala | SecGo (Instrumentointi) |
| 1998 | Heikki Sinervo | ei valittu |
| 1999 | Matti Sihto | Nettiparlamentti |
| 2000 | Reino Kurki-Suonio | HST-kortti (Väestörekisterikeskus) |
| 2001 | Pekka Himanen | Mediaattoriohjelmisto (Comptel) |
| 2002 | Olavi Köngäs | Series 60 -ohjelmisto (Nokia) |
| 2003 | Hannu Jaakkola | Max Payne -pelit (Remedy Entertainment Oy) |
| 2004 | Jorma Kylätie | S-kanava (S-ryhmä) |
| 2005 | Martti Mäntylä | Valtakunnallinen reitti- ja aikataulupalvelu Matka.fi (Liikenne- ja viestintäministeriö) |
| 2006 | Katrina Harjuhahto-Madetoja | Defensics-tuotteet (Codenomicon Oy) |
| 2007 | Risto Siilasmaa | Invoice Processing -tuote (BasWare Oyj) |
| 2008 | Jyrki J. Kasvi | SmartUs-ratkaisu (Lappset Group Oy) |
| 2009 | Mikko Kosonen | Maemo-käyttöjärjestelmä (Nokia) |
| 2010 | Taneli Tikka | Angry Birds (Rovio) |
| 2011 | Antti Rainio | Aaltoes-yhteisö |
| 2012 | Verohallinto | Blindsquare-sovellus |
| 2013 | Mikko Hyppönen | Linux |
| 2014 | Linda Liukas | Nordic Business Forum |
| 2015 | Ilkka Paananen | M-Filesin tiedonhallintaratkaisu |
2016: Ei valittu
| 2017 | Joonas Lehtinen | Frosmo Oy |
Aiheesta muualla

TIVIAn kotisivut
Dokšytsy

| Dokšytsy, Dokšitsy (Докшыцы, Докшицы) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Dokšytsy, Dokšitsy
 Koordinaatit: 54°53′37″N, 27°45′48″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Perustettu:  1407 (maininta)
Pinta-ala  (piiri):  
 – Kokonaispinta-ala:  2 239 km²
Korkeus:  noin 175–225 m
Väkiluku (2007):  6 937
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 dokshitsy.vitebsk-region.gov.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dokšytsy (valkoven.  Докшыцы) eli Dokšitsy (ven.  Докшицы, puol. Dokszyce) on pieni, 6 937 asukkaan kaupunki ja samannimisen piirin keskus Vitsebskin alueella Valko-Venäjän pohjoisosissa. Koko piirin asukasluku oli vuoden 2007 alussa 29 841. Dokšytsyn kaupunki sijaitsee maanteitse 138 kilometriä pääkaupunki Minskin pohjoispuolella ja 112 kilometriä Polatskista lounaaseen.
Maantiede

Dneprin  sivujoki Berezina saa alkunsa noin kilometri Dokšytsyn kaupungin lounaispuolelta. Heti  kaupungin länsiosissa joessa on pieni tekoallas.
Piirin pinta-alasta noin 46 % on metsää ja 29 % maatalousmaata (peltoja ja niittyjä). Alueesta 18 % kuuluu alempana Berezina-joen varralla sijaitsevaan  Berezinan biosfäärialueeseen, joka on yksi Valko-Venäjän tärkeimmistä ympäristönsuojelualueista.
Liikenneyhteydet

Kruljauštšynan kylässä, linnuntietä noin 15 kilometriä Dokšytsyn keskustan pohjoispuolella, sijaitsee eräs Valko-Venäjän rautateiden risteysasemista (55°01′39″N, 27°46′58″E). Siellä rautateiden Polatsk-Kruljauštšyna-Maladzetšna-linjasta risteää raide länteen reittiä Kruljauštšyna-Hlybokaje-Pastavyn Varapajevan kylä, siellä edelleen haarautuen.
Maantieyhteyksistä tärkeimpiin kuuluu Minskistä saapuva kantatie (P3), joka jatkaa Hlybokajen (etäisyys 29 km), Šarkauštšynan  ja Braslaun kautta ja Latvian rajalle Väinänlinnan (Daugavpils) suuntaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kaupunkikartta (venäjäksi) (BYcity.org)
WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi) (maps.vlasenko.net)
Valokuvia piiristä (englanniksi), (puolaksi), (valkovenäjäksi) ja (venäjäksi) (radzima.org)
Valokuvia rakennuksista (venäjäksi) (globus.tut.by)
No No Never

| No No Never |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Texas Lightning
Säveltäjä(t):  Jane Comerford
Sanoittaja(t):  Jane Comerford
Euroviisutiedot
Vuosi:  2006
Maa:  Saksa
Kieli:  englanti
Sijoitus:  15.
Pisteet:  36
Sanat:  sanoitus
No No Never oli Saksan edustuskappale vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. Sen esitti Texas Lightning -yhtye. Kappale menestyi kaupallisesti erittäin hyvin, ja sille veikattiin kärkisijoja, mutta se jäi sijalle 15 saatuaan 36 pistettä.
”No No Never” on melko vauhdikas country-kappale, jossa kuuluvat perinteiset countryssa käytettävät soittimet. Euroviisuissa yhtyeellä oli lavalla muovikaktuksia, jotka jäljittelivät aitoja palavien vihreiden lamppujen avulla.
Eddie Butler

Eddie Butler (hepr. ‏אדי בטלר‎, s. 2. lokakuuta 1971) on israelilainen laulaja. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa vuonna 1999 osana Eden-yhtyettä kappaleella "Happy birthday", joka sijoittui viidenneksi. Hän edusti maataan uudelleen sooloartistina vuonna 2006 kappaleella ”Together We Are One”. Israel oli edellisvuoden neljännen sijan ansiosta suoraan finaalissa, jossa Butler sai vain neljä pistettä, jotka tulivat Ranskalta. Israel jäi 23. sijalle jättäen taakseen ainoastaan Maltan.
Hlybokaje

| Hlybokaje, Glubokoje (Глыбокае, Глубокое) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Hlybokaje, Glubokoje
 Koordinaatit: 55°08′02″N, 27°40′06″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Perustettu:  1514 (historiallinen merkintä)
Korkeus:  noin 150–200 m
Väkiluku (10/2009):  18 082
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 glubokoe.vitebsk-region.gov.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hlybokaje (valkoven.  Глыбо́кае) eli Glubokoje (ven.  Глубо́кое) on pieni kaupunki ja hallintopiirin keskus Valko-Venäjän pohjoisen Vitsebskin alueen länsiosissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 137 kilometriä pääkaupunki Minskin pohjoispuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennassa Hlybokajen asukasluku oli 18 082 ja koko piirin lähes 41 043; piiriin kuuluu myös pieni Padsvillen kaupunkimainen taajama (2 270 as.).
Historia

Hlybokaje kuului Polatskin ruhtinaskuntaan ja myöhemmin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1793 kaupunki liitettiin Puolan toisen jaon seurauksena osaksi Venäjän keisarikuntaa, jonka puitteissa kaupunki kuului ensin Minskin, vuodesta 1843 alkaen Vilnan kuvernementtiin . Neuvostovallan aika alkoi Hlybokajessa marraskuussa 1917. Helmikuussa 1918 Saksan armeija miehitti kaupungin, mutta saman vuoden joulukuussa Puna-armeija valtasi sen takaisin. Vuosien 1921 ja 1939 välisenä aikana Hlybokaje kuului Puolaan. Vuonna 1939 se liitettiin Neuvostoliittoon osana Valko-Venäjän SNT:tä. Toisen maailmansodan aikana Hlybokaje oli Saksan miehittämänä 2. heinäkuuta 1941 ja 3. heinäkuuta 1944 välisenä aikana.
Liikenneyhteydet

Hlybokajen kaupunki sijaitsee maanteitse 165 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Nopein tieyhteys kulkee Minskistä ensin M3-valtatietä (106 km) ja lopuksi P3-kantatietä (Minsk–Lahoisk–Dokšytsy–Hlybokaje–Braslau) pitkin. Toinen keskeinen maantie on kantatie P45, joka saapuu koillisessa sijaitsevasta Polatskista (85 km) ja jatkaa Hlybokajen lounaispuolella Liettuan rajalle (142 km) ja edelleen Vilnaan (+33 km).
Hlybokajeen erkanee Valko-Venäjän rautateiden sivurata rataverkon keskeisemmästä Polatsk–Maladzetšna–Lida-radasta Dokšytsyn Kruljauštšynan kylässä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (garady.org)
Глубокский район - Lyhyet artikkelit hallintopiiristä ja sen taajamista (venäjäksi) (dorogiby.info)
Kaupunkikartta (venäjäksi) (BYcity.org)
Hlybokaje - Lyhyt kuvaus (englanniksi) (belarustourism.by)
Glubokoje (venäjäksi) (lib.vitebsk.net)
Hlybokaje (englanniksi) (belarusguide.com)
Khrapavitski, A.: Hlybokaje, Belarus - History and Today (englanniksi)
WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Polkupyöräilyreittejä Vitsebskin alueella (Valko-Venäjällä) (englanniksi) (balticlakes.com)
Kuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (razima.org)
Kuvia piiristä (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (razima.org)
Joitain valokuvia Flickristä: Hlybokaje, Valko-Venäjä (2009) (venäjäksi)
Pastavy

| Pastavy, Postavy (Паставы, Поставы) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Pastavy, Postavy
 Koordinaatit: 55°06′48″N, 26°50′23″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Perustettu:  1409 (nykyinen nimi)
Korkeus:  130–155 m
Väkiluku (10/2009):  19 815
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 postavy.vitebsk-region.gov.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pastavy (valkoven. Паставы) tai Postavy (ven. Поставы; liett. Pastovys, puol. Postawy, Pastawy) on pienhkö kaupunki ja hallintopiirin keskus Vitsebskin alueen länsiosissa Valko-Venäjän pohjoisosissa. Vuoden 2009 väestönlaskenta antoi hallintopiirin asukasluvuksi 39 487. Piirin asukkaista tilastot luokittelevat kaupunkilaisiksi Pastavyn kaupungin (19 815 as.) ja piirin kahden kaupunkityyppisen taajaman eli Varapajevan (2 857 as.) ja Lyntupyn (1 609 as.) väestön. Loput piirin asukkaista katsotaan maaseutuväestöksi.
Kaupunki sijaitsee  maanteitse 21 kilometrin päässä Liettuan rajasta ja rajanylityspaikasta.
Kaupungin länsilaidalla näkyy satelliittikuvassa sotilaslentokenttä ja pohjoispuolella toinen pienempi lentokenttä, josta operoidaan esimerkiksi helikoptereita. Kaupungin läpi kulkee myös rautatie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pastavy Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (garady.org)
Поставский район - Lyhyet artikkelit taajamasta ja hallintopiiristä (venäjäksi) (dorogiby.info)
Pastavy (venäjäksi)
Kaupunkikartta (venäjäksi) (BYcity.org)
Pastavy - Lyhyt kuvaus (englanniksi) (belarustourism.by)
WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Polkupyöräilyreittejä läntisen Vitsebskin alueella (Valko-Venäjällä) (englanniksi) (balticlakes.com)
Kuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (razima.org)
Kuvia piiristä (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (razima.org)
Kraljevo

| Kraljevo Краљево |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 fiKraljevo 
 43°43′23″N, 20°41′13″E 
Valtio:  Serbia
Piirikunta:  Raška
Väestö
Väkiluku (2011):  125 488
 www.kraljevo.rs 
Kraljevo (Краљево) on kaupunki Serbiassa, Raškan alueella. Vuonna 2011 Kraljevossa oli 125 488 asukasta.
Aiemmin Rudo Poljeksi, Karanovaciksija Rankovicevoksi kutsuttu kaupunki sai nykyisen kuninkaankaupunkia merkitsevän nimensä kuningas Milanilta (1868-1889), joka siirsi sinne myös piispanistuimen.
Kraljevo tunnetaan kirkoistaan ja luostareistaan; sen Kruunauskirkossa sanotaan kruunatun kuusi tai seitsemän kuningasta. Unescon maailmanperintökohde Studenican luostari sijaitsee Kraljevon lähiseudulla.
Lappeenrannan kisapuiston jäähalli

| Lappeenrannan Kisapuiston jäähalli |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Kisakatu 9, 53200 Lappeenranta
Koordinaatit:  61°03′28″N, 28°13′44″E
Avattu:  1972
Remontoitu:  1997–1998
Laajennettu:  2004
Omistaja:  Lappeenrannan kaupunki
Käyttäjät
 Kaukalopallo:   RB-93 (1993-)   Jääkiekko:   SaiPa (1972–)   PEPO Hockey   Luistelu:   Lappeenrannan Taitoluistelijat (1998-) 
Katsojakapasiteetti
 Yhteensä: 4 820 Istumapaikat: 2 808  Seisomapaikat: 2 000  Pyörätuolipaikat: 12 
Kentän mitat
 60 x 28,5 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
SaiPa-HPK ottelu 4.3.2020
Kisapuiston aula
Kisapuiston jäähalli  on jäähalli Kisapuiston urheilukeskuksessa Parkkarilassa Lappeenrannassa. Halli valmistui 30. syyskuuta 1972, kun tekojäärata katettiin. Paikalla sijainnut tekojäärata avattiin 23. lokakuuta 1963, ja se oli Suomen viides.
Jäähallin pääkäyttäjiä ovat SM-liigassa pelaava jääkiekkoseura Saimaan Pallo, muodostelmaluisteluseura Saimaan Muodostelmaluistelijat, taitoluisteluseurat Lappeenrannan luistelijat ja Lappeenrannan Taitoluistelijat sekä kaukalopallosera RB-93.
Kisapuistossa tehtiin vuonna 2004 peruskorjaus- ja laajennustyö. Keväällä alkaneessa ja lokakuussa valmistuneessa kunnostuksessa muun muassa laajennettiin ja parannettiin yleisötiloja, rakennettiin yhdeksän aitiota ja uusi väestönsuoja sekä uusittiin valaistus, äänentoisto ja tulostaulut.
Halliin mahtuu 4 820 henkeä: istumaan 2 808, seisomaan 2 000 sekä pyörätuolipaikkoja 12.
Kisapuiston päähallin vieressä on harjoitusjäähalli (niin sanottu Rättihalli), UK-areena sekä tekojää, jota käyttää lappeenrantalainen jääpalloseura Veiterä.
Imatran Ketterä pelasi kaudella 2018–2019 ensimmäisen Mestis-finaalin loppuunmyydyssä hallissa.
Kisapuistoon asennettiin kesällä 2019 uudet led-paneelit vanhojen valomainosten tilalle.
Vuonna 2021 halliin asennettiin uusi mediakuutio, sillä edellinen kuutio vuodelta 2009 oli huonossa kunnossa ja vanhentunutta tekniikkaa.
Kaudella 2024-2025 SaiPan hyvien peliesitysten ja kasvaneiden yleisömäärien myötä halli sai yleisön keskuudessa lempinimen "Kisapuiston kiimaliiteri", joka kuvaa hallin kiihkeää tunnelmaa. Lempinimeä käytetään myös Liiga-SaiPan omissa sosiaalisen median kanavissa. Samalle kaudelle halliin asennettiin moderni LED-kaukalo. Kaukalo on suomen neljäs, muut ovat Tampereen Nokia Arenalla, Rauman Kivikylän Areenalla sekä Oulun Energia Areenalla. Samanlaisia kaukaloita on asennettu myös muualle päin maailmaa, kuten Sveitsiin.
Hallissa on ollut viime vuosina paljon ongelmia. Esimerkiksi vuonna 2016 tehtiin tutkimus, jossa paljastui, ettei hallin katto kestä paljoa painoa. Tämän takia hallin katto joudutaan talvisin kolaamaan puhtaaksi uudesta lumesta. Katon painorajoituksien takia halliin ei voi myöskään asentaa isompaa mediakuutiota. Kuitenkin vuoden 2021 kesällä saatiin asennettua uusi moderni mediakuutio. Lappeenrantaan suunnitellaankin uutta hallia, jonka olisi tarkoitus valmistua vuoteen 2021 mennessä.
Jäädytetyt pelinumerot

#3  Lalli Partinen
#8  Ville Koho
#9  Petri Skriko
#20  Heikki Mälkiä (käyttöoikeus pojallaan Simolla)
Aiheesta muualla

Kisapuiston katsomokartta jääkiekko-otteluissa
Jääkiekon SM-liigan areenat
| --- | --- |
Nykyiset:  HIFK  HPK  Ilves  Jukurit  JYP  KalPa  KooKoo  Kärpät  Lukko  Pelicans  SaiPa  Sport  Tappara  TPS  Ässät 
Entiset:  Blues  FoPS  Jokerit  JoKP  Koovee  Kiekko-Espoo  TuTo 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Lappeenrannan kisapuiston jäähalli (Q476400)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: jäähalli
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Lappeenranta
sijainti: Parkkarila, Lappeenrannan kisapuisto
koordinaatit: 61°03′27″N 28°13′40″E﻿ / ﻿61.0575°N 28.2278°E﻿ / 61.0575; 28.2278
Sjanno

| Sjanno, Senna, Senno (Сянно́, Се́нна, Сенно́) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Sjanno, Senna, Senno
 Koordinaatit: 54°48′44″N, 29°42′21″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Korkeus:  noin 140–210 m
Väkiluku (10/2009):  8 007
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.senno.vitebsk-region.gov.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sjanno tai Senna (valkoven. Сянно́, Се́нна) eli Senno (ven. Сенно́) on pieni Oršan kaupungin luoteispuolella sijaitseva kaupunki ja hallintoalue Vitsebskin maakunnassa Valko-Venäjällä.
Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 8 007. Koko hallintopiirissä asui 26 307 ihmistä, mikä luku sisälsi Sjannon kaupungin, Boguševskin kaupunkityyppisen taajaman (ven. гп Богушевск, 3 133 asukasta) ja näitä ympäröivän maaseudun asukkaat kylineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sjanno Wikimedia Commonsissa
Kuvaus kaupungista (englanniksi) (bycity.org)
Lyhyt kuvaus kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (garady.org)
Сенненский район - Tietoa hallintopiiristä ja kaupungista (venäjäksi) (dorogiby.info)
Kantakaupungin kartta (englanniksi) (bycity.org)
WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi) (maps.vlasenko.net)
Valokuvia rakennuksista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (globus.tut.by)
Valokuvia piiristä (englanniksi), (puolaksi), (valkovenäjäksi) ja (venäjäksi) (radzima.org)
Michel de Montaigne

| Michel de Montaigne |
| --- | --- |
 Michel de Montaigne. Maalaus noin 1570-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1533 Château de Montaigne
Kuollut: 13. syyskuuta 1592 Château de Montaigne
Kirjailija
Äidinkieli: latina 
Tyylilajit:  essee
Pääteokset:  Esseitä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Michel Eyquem de Montaigne (28. helmikuuta 1533 Château de Montaigne – 13. syyskuuta 1592 Château de Montaigne) oli ranskalainen renessanssiajan kirjailija-filosofi. Montaignea pidetään esseemuodon kehittäjänä ja hänen tunnetuin teoksensa onkin Esseitä. Kirjoituksissaan hän käsittelee tiettyjä renessanssin ja uskonpuhdistuksen ajan suuntauksia. Hän painotti kirjoitustensa epätaiteellista, henkilökohtaista ja välitöntä luonnetta. Montaignen vaikutus näkyy esimerkiksi kirjallisuudessa; William Shakespearen Hamletin monologeissa on useita jälkiä näytelmän syntyaikoihin julkaistusta Esseiden englanninkielisestä versiosta. Hän otti tavoitteekseen tutkia itseään, pyrkien punnitsemaan omaa luonnettaan, tapojaan, mielipiteitään.
Teokset

Montaignen pääteos on Esseitä (Essais, 1580–1588). Esseitä oli ainutlaatuinen suorasukaisuudessaan ja henkilökohtaisuudessaan. Teoksessaan hän esittelee lukijalle itsensä ansioineen ja inhimillisine puutteineen. Hän tarkasteli kirjoituksissaan ihmiskuntaa ja itseään ja oli ensimmäinen kirjailija, joka piti kirjoituksiaan esseinä. Teoksessaan hän viittaa usein Kreikan skeptikoihin. Yhdessä esseessään Montaigne kuitenkin toteaa, että jos hän olisi löytänyt veroisensa keskustelukumppanin, hän olisi kehitellyt ja julkaissut ajatuksensa esseemuodon sijasta kirjeinä. Hän painotti kirjoitustensa epätaiteellista, henkilökohtaista ja välitöntä luonnetta.
Suomennetut teokset

Tutkielmia – valikoima.  Suomentanut Edwin Hagfors. Hämeenlinna:  Karisto, 1922.
Esseitä.  Suomentanut Marketta Enegrén. Helsinki:  WSOY, 1955.
Esseitä: Osa 1.  Suomentanut ja selityksin varustanut Renja Salminen. Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28207-3
Esseitä: Osa 2.  Suomentanut ja selityksin varustanut Renja Salminen. Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-33966-4
Esseitä: Osa 3.  Suomentanut ja selityksin varustanut Renja Salminen. Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-39556-1
Kirjallisuutta

Mantere, Oskari: Yksilöllisyys ja personallisuus kasvatuksessa Michel de Montaignen mukaan.  Helsinki:  Weilin, 1906.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michel de Montaigne Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Michel Eyquem de Montaignen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Michel de Montaignen teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Foglia, Marc: Michel de Montaigne The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Renessanssifilosofia
Francesco Petrarca
Georgios Gemistos Plethon
Leonardo Bruni
Georgios Trapezuntios
Nicolaus Cusanus
Johannes Bessarion
Lorenzo Valla
Johannes Argyropulos
Marsilio Ficino
Pietro Pomponazzi
Giovanni Pico della Mirandola
Gianfrancesco Pico della Mirandola
Erasmus Rotterdamilainen
Niccolò Machiavelli
Thomas Cajetanus
Nikolaus Kopernikus
Thomas More
Martti Luther
Juan Luis Vives
Paracelsus
Agostino Steuco
Bernardino Telesio
Petrus Ramus
Francesco Patrizi da Cherso
Jacopo Zabarella
Michel de Montaigne
Hieronymus Fabricius
Justus Lipsius
Giordano Bruno
Francisco Suárez
Francisco Sánchez
Cesare Cremonini
Francis Bacon
Galileo Galilei
Tommaso Campanella
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef 
Château de Montaignen Tour de Montaigne eli Montaignen torni, jossa esseisti säilytti kirjojaan ja jonne hän vetäytyi kirjoittamaan. Torni on lähes kokonaan alkuperäisessä asussaan. Linnan muut rakennukset on purettu.