stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tommola (Pälkäne)

| Tommolan haltijana toimineet Pälkäneen kappalaiset> Vuodet | Tommolan haltijana toimineet Pälkäneen kappalaiset> Kappalainen | Tommolan haltijana toimineet Pälkäneen kappalaiset> Lisätietoja |
| --- | --- | --- |
| 1675– | Sigfrid Revallius |  |
|     –1700 | Matias Lignipaeus | Myöhemmin Pälkäneen kirkkoherra. |
| 1701– | Olaus Castrenius | Myöhemmin Pälkäneen kirkkoherra. Pälkäneen puuaapisen aloitteentekijöitä. Castrén-suvun kantaisä. |
| 1729–1730 | Pietari Bergius |  |
| 1730–1776 | Anders Mennander |  |
| 1777–1816 | Anders Algot Alander |  |
| 1816–1828 | Wilhelm Thuren |  |
| 1830–1834 | Isak Immanuel Hällfors | Myöhemmin Pälkäneen kirkkoherra. |
| 1835–1849 | Karl Fredrik Cant | Poika: Johan Ferdinand Canth Miniä: Minna Canth |
| 1849–1869 | Johan Aksel Zidbäck |  |
| 1870–1879 | Adolf Cedberg |  |
| 1879–1883 | Kustaa Alfred Lönnmark |  |
| 1883–1886 | August Henrik Salminen |  |
| 1887–1902 | August Laaksonen |  |
| 1902–1909 | Juho Walfrid Wallinheimo | Myöhemmin Mikkelin kaupunkiseurakunnan ja Sääksmäen kirkkoherra. |
| 1909–1913 | Kaarle Teodor Nikolai Hulkkonen |  |
| 1913–1926 | Antti Hugo Soila |  |
| 1927–1935 | Lauri August Hakalehto |  |
| 1935–1944 | Niilo Oskari Hakalehto | Myöhemmin Pälkäneen kirkkoherra. Poika: Ilkka Hakalehto |
Tommola on Pälkäneen kylä, joka sijaitsee välittömästi kirkonkylän eli Onkkaalan eteläpuolella. Pääosa Mallasveden ja entisen Helsinki–Tampere-valtatien (Onkkaalantien) välisestä alueesta Kostianvirralta Tommolan hautausmaalle asti kuuluu Tommolaan. Kylä oli vuosisatojen ajan Pälkäneen kappalaispappilan hallinnassa.
Nykyisin Tommola on osa Pälkäneen keskustaajamaa ja koostuu pääasiassa omakotiasutuksesta. Tommolassa on elintarvikeliike, autokorjaamo ja muutamia yksityisten elinkeinonharjoittajien toimitiloja. Keskustaajaman palvelut ovat noin yhden kilometrin etäisyydellä. Lisäksi Tommolassa sijaitsee Pakanrannan uimaranta, entinen Tampereen kaupungin lomakoti, Pälkäneen kunnan jätevedenpuhdistamo ja Pälkäneen vuonna 1890 käyttöön otettu hautausmaa, jonne valmistui siunauskappeli vuonna 1970.
Historia

Tommola mainitaan historiallisissa asiakirjoissa aluksi nimellä Vesaniemi, joka esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1507. Vuoden 1539 maakirjassa Vesaniemi on merkitty Onkkaalaan kuuluvaksi. Jo 1450-luvulla lautamiehenä toimi Gudmund Wesaijnen, jonka on arveltu nimestä päätellen asuneen Vesaniemessä eli Tommolassa.
Tommolan yksinäistalo toimi Pälkäneen kappalaispappilana 1600-luvun lopulta vuoteen 1944 asti. Kostianvirran taistelun aikana vuonna 1713 Tommola oli Venäjän joukkojen etulinja-aluetta ja kappalaispappila hävitettiin perusteellisesti. Oltuaan 1900-luvulla myös seurakunnan kanttorin asuntona Tommolan päärakennus siirtyi teatteritieteen professori Timo Tiusasen omistukseen.
1900-luvun aikana Pälkäneen keskustaajaman asutus levisi vähitellen Tommolan pelloille, aluksi Kostianvirran lähistölle. 1950-luvulla alueelle asettui varsinkin siirtokarjalaisia. Pääosin 1980- ja 1990-luvuilla rakennettiin Puistolan ja Kuusiston alueiksi nimetyt pientaloalueet. Vuonna 2007 Pälkäneen kunta osti Tommolan kylästä 11 hehtaarin alueen ja aloitti sen kaavoituksen asunto- ja virkistyskäyttöön.
Tommola kaunokirjallisuudessa

Tommolan kylä ja sen asukkaat ovat keskeisessä osassa Aulis Aarnion romaanissa Kostian pappi (1992), joka sijoittuu Kostianvirran taistelun aikoihin. Samoja tapahtumia ja henkilöitä Aarnio on sijoittanut myös kirjoittamiinsa näytelmiin Kostian pappi (1997) ja Tulipunainen ratsastaja (2007), jotka kangasalalainen Ramppi-teatteri on kantaesittänyt.
Aiheesta muualla

Kappalaisen pojan John Zidbäckin (1854–1948) muistikuvia lapsuudestaan Tommolassa
| n k Pälkäne |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Tampereen seutukunta 
| Kylät |  Aitoo  Epaala  Evinsalo  Haltija  Harhala  Kaitamo  Kajantila  Kantola  Kaukkala  Kirkonkylä  Kirpu  Kollola  Kukkola  Kuuliala  Kyynärä  Laitikkala  Lemmittylä  Luikala  Miemola  Myttäälä  Okerla  Oksala  Onkkaala  Padankoski  Puutikkala  Rautajärvi  Salmentaka  Sappee  Seitsiö  Tauriala  Taustiala  Tommola  Wuolijoki  Ämmätsä  |  |
Tosan provinssi

Tosan provinssin sijainti Japanissa
Tosan provinssi (jap. 土佐国, Tosa no kuni) oli provinssi Japanissa, Shikokun saaren eteläosassa, nykyisen Kōchin prefektuurin alueella. Provinssia reunustivat Iyon ja Awan provinssit.
Sengoku-kaudella Tosan aluetta hallitsi Chōsokabe-klaani. Chōsokabet taistelivat Sekigaharan taistelussa Toyotomien puolella, ja näiden hävittyä silloisen Tosan daimion Chōsokabe Morichikan maat annettiin Tokugawa Ieyasun puolella taistelleelle Yamanouchi Kazutoyolle. Yamanouchi-klaani perusti alueelle myöhemmin Tosan hanin.
Tornio (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Tornio oli Torniossa vuosina 1898–1901 ilmestynyt sanomalehti.
Kirjaltaja Johan Vilhelm Heickellin perustama Tornio oli kaupungin ensimmäinen sanomalehti. Haaparantalaisen Pohjolan lakattua se pyrki toimimaan koko Peräpohjolan ja Tornionjokilaakson uutis- ja ilmoituslehtenä. Linjaltaan suomenmielinen ja sortovuosina perustuslailliselle kannalle asettunut Tornio lakkautettiin yllättäen sen jälkeen kun se oli julkaissut erään allegoriseksi tulkitun novellin. Heickell onnistui vasta vuonna 1905 perustamaan sen jatkajaksi uuden Tornion Lehden.
Kaksi kertaa viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vuonna 1899 noin 600 tilaajaa. Sen vastaavina toimittajina työskentelivät Kaarlo E. Ottelin (1898–1899) ja J. W. Heickell (1899–1901).
Aiheesta muualla

Tornio digitoituna kansalliskirjastossa
Top Secret – huippusalaista

| Top Secret – huippusalaista> Top Secret! |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Jim Abrahams  David Zucker  Jerry Zucker 
Käsikirjoittaja:   Jim Abrahams  David Zucker  Jerry Zucker 
Tuottaja:   Jon Davison  Hunt Lovry 
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  Christopher Challis
Leikkaaja:  Françoise Bonnot
Pääosat:   Val Kilmer  Lucy Gutteridge 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Top Secret – huippusalaista on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjasivat Jim Abrahams, David ja Jerry Zucker ja pääosassa on Val Kilmer. Elokuva on parodia muun muassa Elvis-elokuvista sekä toiseen maailmansotaan sijoittuvista elokuvista. Tämä oli Val Kilmerin ensimmäinen elokuvarooli.
Juoni

Elokuva kertoo amerikkalaisesta rocktähti Nick Riversistä (Kilmer), joka on vallannut musiikkilistat suurilla hiteillään. Nick saa esiintymiskutsun Itä-Saksaan, jonne hän lähteekin, mutta joutuu heti alussa poliisien tarkkailun kohteeksi. (Ihme kyllä, Itä-Saksa näyttää edelleen olevan Natsien hallussa ja toisaalta maassa toimii myös ranskalainen vastarintaliike.) Saksassa Nick tapaa kauniin Hillary Flammondin (Lucy Gutteridge), jonka isä on kadonnut salaperäisesti. Väärinkäsityksen seurauksena Nick pidätetään murhasta ja hän joutuu vankilaan. Vankilassa hän tapaa Hillaryn isän ja hänelle selviää että myös Hillaryn isä on viaton. Hillaryn avulla Nick onnistuu pakenemaan ja he yrittävät yhdessä vapauttaa Hillaryn isän saaden apua ranskalaisten vastarintaliikkeeltä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Val Kilmer  | … |  Nick Rivers   |
|  Lucy Gutteridge  | … |  Hillary Flammond   |
|  Jeremy Kemp  | … |  kenraali Streck   |
|  Christopher Villiers  | … |  Nigel   |
|  Michael Gough  | … |  tohtori Flammond   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kirjoitti Top Secretin ”gagtulituksen tuiskivan tuhlailevasti” ja antoi elokuvalle täydet viisi tähteä. Helsingin Sanomien tv-sivulla 1987 Mikael Fränti taas ilmaisi inhonsa ZAZ-kolmikon huumoria kohtaan ja kirjoitti, ettei pitänyt edes Hei, me lennetään! -menestysfarssista. Hänestä Top Secret – huippusalaista on väkinäinen satiiri iänikuisista rautaesirippu-ennakkoluuloista, ja erityisen ällöttävänä hän piti Elvis-tyyppisen rocktähden nostamista maailmanrauhan airueksi.
YYA-aikojen Suomessa elokuva viipyi pitkään valtion elokuvatarkastamossa, mutta säästyi leikkauksilta. Ohjaaja Jim Abrahams kertoi markkinointivierailullaan syyskuussa 1984 Helsingin Sanomien Helena Yläselle, miten elokuvan aihepiiri ei herättänyt mitään ihmetystä Yhdysvalloissa tai läntisen Euroopan maissa, mutta itäisemmissä Euroopan maissa kyllä. Ylänen kiinnitti huomiota tekijöiden tietämättömyyteen kansainvälisestä politiikasta ja mainitsi elokuvan sisältävän monia tahattomia vitsejä naurettavien virheidensä takia.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Top Secretin kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Toskaljärven luola

Toskaljärven luola on Suomen käsivarressa, Enontekiöllä sijaitseva luola. Sen pituus on noin 100 metriä ja se on Suomen pisin tunnettu luola. Luolan läpi virtaa Toskaljärveen laskeva puro.
Torbjörn

| Torbjörn |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  3. maaliskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Thorbjörn
Vastineita eri kielissä:  Torbjørn, Thorbjørn
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen, Tor + karhu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Torbjörn tai Thorbjörn on ruotsalainen miehen etunimi. Nimi on muinaisskandinaavista alku­perää ja muodostettu yhdistämällä Tor-jumalan nimeen karhua tarkoittava sana björn. Norjassa ja Tanskassa nimi esiintyy muodossa Tor­bjørn tai Thor­bjørn.
Suomessa nimi Torbjörn on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 786 ja Thorbjörn noin 80 henkilölle. Torbjörnin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 3. maaliskuuta.
Tunnettuja Torbjörnejä

Tunnettuja henkilöitä, joiden etunimenä on Tor­björn, Thor­björn, Tor­bjørn, tai Thor­bjørn, ovat tai ovat olleet:
Thorbjørn Berntsen (s. 1935), norjalainen poliitikko ja ministeri
Torbjörn Blomqvist (1941–2017), suomalainen ratameloja
Thorbjørn Egner (1912–1990), norjalainen lastenkirjailija, piirtäjä ja lauluntekijä
Torbjörn Ek (1949–2010), ruotsalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija
Torbjörn Eliasson (s. 1947), ahvenanmaalainen poliitikko
Torbjørn Falkanger (1927–2013), norjalainen mäkihyppääjä
Thorbjörn Fälldin (1926–2016), Ruotsin pääministeri 1976 ja 1979–1982
Torbjørn Færøvik (s. 1948), norjalainen toimittaja ja tietokirjailija
Torbjørn Gasbjerg (s. 1980), tanskalainen pyöräsuunnistuksen maailmanmestari
Torbjørn Røe Isaksen (s. 1978), norjalainen toimittaja, poliitikko ja ministeri
Thorbjørn Jagland (s. 1950), Norjan pääministeri 1996–1997
Torbjörn Kevin (s. 1951), suomenruotsalainen päätoimittaja
Thorbjörn Kramer (1878–1951), suomalainen merikapteeni, yritysjohtaja ja merenkulkuneuvos
Torbjörn Lassenius (s. 1931), suomalainen kymmenottelija
Torbjörn Lundquist (1920–2000), ruotsalainen säveltäjä
Torbjørn Løkken (s. 1963), norjalainen yhdistetyn hiihtäjä
Torbjörn Magnusson (s. 1963), ruotsalainen yritysjohtaja
Torbjörn Nilsson (s. 1954), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Torbjørn Ruste (1929–2003), norjalainen mäkihyppääjä
Torbjörn Tillander, suomalainen kultaseppä, Atelier Torbjörn Tillanderin perustaja
Torbjørn Yggeseth (1934–2010), norjalainen mäkihyppääjä
Kuvitteellisia Torbjörnejä

Torbjörn, Overwatch -videopelistä oleva hahmo
Tornion Lehti

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Tornion Lehti oli Torniossa vuosina 1905–1926 ilmestynyt sanomalehti.
Johan Vilhelm Heickellin Tornion lakkauttamisen jälkeen vuonna 1901 Tornion kaupunki jäi vuosiksi vaille omaa sanomalehteä. Vuoden 1905 alussa Heickell perusti Tornion Lehden, jonka kilpailijaksi ilmestyi pian Tornion Uutiset. Tornion Lehti oli autonomian ajan laimean nuorsuomalainen ja kannatti vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa tasavaltaa. Muuten se oli etupäässä epäpoliittinen paikallinen uutislehti.
Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 700 kappaletta vuonna 1926. Sen vastaavina toimittajina ja julkaisijoina työskentelivät J. W. Heickell (1905–1917), Eino Haataja (1917–1920) ja F. F. Rautio (1920–1926). Vuonna 1926 Rautio myi lehden kokoomuslaisille, jotka perustivat sen tilalle Perä-Pohjan.
Aiheesta muualla

Tornion Lehti digitoituna kansalliskirjastossa
Topaasikaniinikala

| Topaasikaniinikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Kaniinikalat Siganidae
Suku::  Siganus
Laji::  guttatus
Kaksiosainen nimi
 Siganus guttatus  (Bloch, 1787) 
Katso myös
   Topaasikaniinikala Wikispeciesissä   Topaasikaniinikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Topaasikaniinikala (Siganus guttatus) on kaniinikalojen (Siganidae) heimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö

Topaasikaniinikala kasvaa yleensä noin 25 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 42 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 13 piikkiruotoa ja kymmenen nivelruotoa, peräevässä seitsemän piikkiruotoa ja yhdeksän nivelruotoa. Selkäevän alapuolella lähellä pyrstöä on keltainen laikku.
Levinneisyys ja elinympäristö

Topaasikaniinikalaa tavataan Tyyneltämereltä ja Intian valtamereltä Afrikasta, Aasiasta ja Oseaniasta. Lajin elinympäristöä ovat pääasiassa matalat rannikot ja koralliriutat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut topaasikaniinikalan elinvoimaiseksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat

Topaasikaniinikala käyttää ravinnokseen pääasiassa vedenpohjassa kasvavia leviä. Laji elää pienissä, suunnilleen 10–15 yksilön parvissa noin 25 metrin syvyydessä ja 24–28 asteen lämpöisissä vesissä. Topaasikaniinikala saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 18,1 senttimetrin mittaisena. Laji kutee yleensä myöhään yöllä.
Topaasikaniinikala
Janne Toriseva

| Janne Toriseva> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. syyskuuta 1978 (ikä 46)  Helsinki, Vantaa
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  sarjakuvapiirtäjä
Siviilisääty:  avioliitossa
Lapset:  kaksi lasta
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ensimmäinen Oswald-sarjakuva
Janne Toriseva (s. 1978 Vantaa) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2005 ja hänen tunnetuin sarjakuvansa on Oswald.
Lapsena

Toriseva on kertonut olleensa lapsena kiinnostunut muun muassa kirjoittamisesta, musiikista ja videopeleistä, joten piirtäminen oli vain yksi kiinnostuksen kohden monien muiden joukossa. Hän kertoi haastattelussa, että hän luki paljon sarjakuvia lapsena mikä auttoi myöhemmin työssään.
Albumi

Toriseva, Janne: Oswald.  Helsinki:  Arktinen Banaani, 2011.  ISBN 978-952-5768-80-0
HMS Torbay

| HMS Torbay |
| --- | --- |
 Alus Kanadan laivaston HMCS Champlainina 1930-luvun alussa

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  marraskuu 1917
Laskettu vesille:  6. maaliskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  heinäkuu 1919
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1937
Tekniset tiedot
Uppouma:  919 t (standardi) 1 240 t (max)
Pituus:  84,12 m
Leveys:  8,15 m
Syväys:  2,99 m
Koneteho:  29 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  90
Aseistus
Aseistus:  3 x 4"/L45 (102 mm) QF Mk V -tykkiä 1 x QF 2 naulan ilmatorjuntatykki 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea 2 x 18" torpedoputkea
HMS Torbay oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1919 palvelukseenotettu Thornycroftin S -luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista kesäkuussa 1917 ja sen köli laskettiin vielä saman vuoden marraskuussa. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1918 ja se valmistui ensimmäisen maailmansodan päätyttyä heinäkuussa 1919.
Palvelus

Torbay siirrettiin Kanadan laivastolle maaliskuussa 1928 nimettynä HMCS Champlainiksi. Alus romutettiin 1937.
Tornado (1865)

| Tornado |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Denny, Glasgow
Laskettu vesille:  1865
Poistui palveluskäytöstä:  1896
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 090 t
Pituus:  67,20 m
Leveys:  10,10 m
Syväys:  6,00 m
Koneteho:  330 nhp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  202
Aseistus
Aseistus:  1 x RML 7,8" Hontoria -tykki 2 x BL 6,4" Hontoria -tykkiä 2 x RML 4,7" -tykkiä
Tornado oli Espanjan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu komposiittirunkoinen potkurikorvetti.
Valmistus

Konfederaatio tilasi kauppamerenkulun häirintään soveltuvan aluksen Pamperon  Dennyltä Glasgow'sta ja se laskettiin vesille 1865. Chile lunasti aluksen, mutta Espanjan laivaston Gerona valtasi aluksen vuosien 1864-1866 sodassa matkalla Britteinsaarilta Chileen.
Palvelus

Alus siirrettiin torpedokoulutusalukseksi Ferroliin 1880-luvulla.
Torsioryhmä

Torsioryhmä on ryhmäteorian käsite. Olkoon  G Abelin ryhmä ja  p alkuluku. Merkitään  G_{t}=\{g\in G:|g|\,\,\mathrm {on} \,\,\mathrm {{\ddot {a}}{\ddot {a}}rellinen} \}. Tällöin  G_{t} on  G:n aliryhmä, torsioaliryhmä. Jos  G=G_{t}, kutsutaan  G:tä torsioryhmäksi.
Kirjallisuutta

Häsä, Jokke & Rämö, Johanna: Johdatus abstraktiin algebraan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2015.  ISBN 978-952-495-361-0
Giuseppe Tosi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Giuseppe Tosi |  Giuseppe Tosi |  Giuseppe Tosi |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Oslo 1946 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1950 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Bern 1954 | kiekonheitto |  |
Giuseppe Tosi (25. toukokuuta 1916 – 10. heinäkuuta 1981) oli italialainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Tosi saavutti urallaan neljissä arvokisoissa hopeamitalin ja hävisi jokaisessa maanmiehelleen Adolfo Consolinille. Oslon EM-kilpailuissa 1946 Tosi hävisi tuloksellaan 50,39 m Consolinille 2,84 metriä. Lontoon 1948 olympialaisissa Tosin tulos oli 51,78 m ja eroa Consoliniin tasan metri. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän heitti tuloksen 52,31 m ja hävisi Consolinille 1,44 metriä. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 49,03 m mutta vielä Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sai hopeaa tuloksella 52,34 m häviten Consolinille 1,10 metriä.
Tosi voitti Italian mestaruuden vuosina 1943, 1946, 1947, 1948 ja 1951. Hän paransi kahdesti Euroopan ennätystä: Perugiassa 18. heinäkuuta 1948 hän heitti tuloksen 54,78 m ja Milanossa 22. elokuuta 1948 tuloksen 54,80 m. Saman vuoden syyskuussa Adolfo Consolini otti ennätyksen takaisin itselleen.
Psykiatristen sairaaloiden historia Suomessa

Psykiatristen sairaaloiden historia Suomessa käsittelee Suomen psykiatristen sairaaloiden historiaa. Keskiajan lopulla Suomessa ja muualla Euroopassa alettiin eristää mielisairaita perustamalla mielisairaaloita. Tärkeä käänne suomalaisessa mielisairaanhoidossa tapahtui 1800-luvulla, kun keisari Nikolai I antoi asetuksen, joka koski mielisairaiden hoitoa ja sairaaloiden rakentamista. Jonkinlaisia tilastoja mielisairaiden lukumäärästä alettiin tehdä 1860-luvulla. 1880-luvulla tuli voimaan uusi keisarillinen asetus, joka määräsi kunnat huolehtimaan kroonisesti mielisairaiden hoidosta.
Työterapiaa Suomessa ryhdyttiin toteuttamaan 1920-luvun lopulla. Vuonna 1937 säädettiin mielisairaslaki, minkä jälkeen kaikki hoidossa olevat mielisairaat tulivat lääkärinhoidon valvontaan. Vuonna 1953 tuli voimaan uusi mielisairaslaki, joka lisäsi potilaspaikkoja ja määräsi ennalta ehkäisevään työhön luotavaksi terveyskeskus- eli "avohoito"verkoston. Kuntoutus- ja perhetyö alkoi tulla mukaan hoitoon. A- ja B-mielisairaalat syntyivät.
Keskiajalta 1700-luvulle

Keskiajalla ja vielä myöhemminkin vastuu mielisairaiden hoidosta oli Suomessa uskonnollisilla yhdyskunnilla, mikä perustui ajatukseen laupeudesta.
Keskiajan lopulla Suomessa ja muualla Euroopassa alettiin eristää mielisairaita perustamalla mielisairaaloita. Niitä kutsuttiin "Pyhän Hengen huoneiksi". Suomessa tällaisesta sairaalasta on ensimmäinen maininta vuodelta 1396. Sairaalat sijaitsivat kaukana kaupungeista, ja sairaalaan jouduttuaan potilas vietti siellä yleensä lopun elämäänsä.
Vielä 1700-luvulla mielisairaat eristettiin muun muassa spitaalisten kanssa. Seilin saaressa Turun saaristossa oli 1600-luvulla perustettu leprasiirtola, jonne potilaat joutuivat tuomaan mukanaan ruumisarkun tai puutavaraa arkun rakentamista varten, sillä sieltä ei ollut paluuta. Vuonna 1755 saarelle avattu mielisairaala jatkoi toimintaansa vuoteen 1962. Tämän jälkeen mielisairaalan rakennukset ovat olleet Turun yliopistoon kuuluvan Saaristomeren tutkimuslaitoksen käytössä.
1800-luku

Tärkeä käänne suomalaisessa mielisairaanhoidossa tapahtui 1800-luvulla, kun keisari Nikolai I antoi asetuksen, joka koski mielisairaiden hoitoa ja sairaaloiden rakentamista. 1800-luvun lopulla hoitomaksut oli porrastettu varallisuuden mukaan niin että ylimmän maksuluokan säätyläiset maksoivat ainakin osan hoidostaan itse. Maksavat asiakkaat vähensivät pakkokeinojen suosiota mielisairaaloissa.
Vuonna 1856 Helsingin Lapinlahden sairaalan ylilääkäri Leonhard Fahlander lähetettiin toistamiseen opintomatkalle Eurooppaan. Isossa-Britanniassa Fahlander otti selkoa tuolloin kiistanalaisesta pakkokeinottomasta eli non-restraint-järjestelmästä käyden Bedlamissa, St. Lukessa, Colney Hatchissa ja Hanwellissa. Hän julkaisi raporttinsa seuraavana vuonna sanomalehdessä..
Jonkinlaisia tilastoja mielisairaiden lukumäärästä alettiin tehdä 1860-luvulla. 1880-luvulla tuli voimaan uusi keisarillinen asetus, joka määräsi kunnat huolehtimaan kroonisesti mielisairaiden hoidosta. Tällöin syntyivät kunnalliskotien mielisairasosastot, jotka jäivät pois vasta 1950-luvulla, kun maahan rakennettiin niin sanottu B-sairaalaverkko.
1800-luvun lopulta 1930-luvulle saakka vallitseva hoitomuoto oli potilaan "pakkokeinottomuus" eli potilaan pakottaminen sänkyyn ja pitkäkestoisiin kylpyihin. Pakkokeinottomuus johti eristämisen ja pakkopaidan sijasta rauhallisten ja rauhattomien potilaiden erottamiseen toisistaan ja jatkuvaan valvontaan. Kaikki akuuttipotilaat ja muut levottomat pakotettiin tavallisesti sänkyyn. Potilaita pidettiin päivittäin ”prolongeeratuissa” eli pitkitetyissä kylvyissä 10–12 tuntia. He söivät ruokansa ja saattoivat nukkua yönsäkin kylvyssä. Muualla Euroopassa kylpyammeiden päällä vedettiin purjekangaspeittoja ja jopa puisia kansia, joiden alta näkyivät vain päät. Suomessakin potilasta saatettiin pitää kylvyssä vuorokausikaupalla, viikkoja, ja jopa kuukausia.
Kun potilas rauhoittui, hänet siirrettiin joko ”konvalesenttiosastolle” ja kotiutettiin sieltä tai jos sairaus todettiin pitkäaikaiseksi, potilas siirrettiin pitkäaikais- tai työosastolle. Esimerkiksi Niuvaniemessä valvontaosastoille rakennettiin erityiset kylpyosastot ja vuonna 1909 kylpyhoidon mahdollistava levottomien naisten osastorakennus, jossa oli kylpysalin verran ammeita. Levottomia, enimmäkseen skitsofreniaa sairastavia potilaita ei aina ollut helppo pakottaa pysymään vuoteessa, joten potilaita vahtivassa hoitoajattelussa potilaat pakotettiin verkkosänkyihin eli hullunarkkuihin. Ne olivat puulaatikoita, mahdollisesti sisältä pehmustettuja, jonka laitojen yli pingotettiin naruverkko. Verkkosänkyä pidettiin pienempänä pahana kuin eristämistä. Se oli käytössä 1930-luvulle asti.