stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Consuming Passions
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vanessa Redgrave  | … |  rouva Garza   |
|  Jonathan Pryce  | … |  herra Farris   |
|  Tyler Butterworth  | … |  Ian Littleton   |
|  Freddie Jones  | … |  Graham Chumley   |
|  Prunella Scales  | … |  Ethel   |
|  Sammi Davis  | … |  Felicity   |
|  Thora Hird  | … |  rouva Gordon   |
|  John Wells  | … |  tohtori Forrester   |
|  Timothy West  | … |  tohtori Rees   |
|  Bryan Pringle  | … |  Gateman   |
|  Mary Healey  | … |  rouva Eggleston   |
|  Andrew Sachs  | … |  Jason   |
|  Deddie Davies  | … |  rouva Coot   |
|  Willie Rushton  | … |  Iso-Teddy   |
|  Patrick Newell  | … |  Lester   |
|  Preston Lockwood  | … |  Josiah   |
Tuotanto

Consuming Passions kuvattiin Buckinghamshiren Iver Heathissa sijaitsevilla Pinewood Studiosilla ja Lontoossa heinä-syyskuussa vuonna 1987. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Euston Films ja The Samuel Goldwyn Company.
Julkaisu

Consuming Passions sai ensi-iltansa New Yorkissa 6. huhtikuuta 1988. Los Angelesin ensi-ilta oli 29. huhtikuuta 1988. Laajimmillaan elokuvaa esitettiin vain viidessä teatterissa. Consuming Passions tuotti yhteensä 118 206 dollarin lipputulot Yhdysvaltain viidessä teatterissa. Tuotantoyhtiönäkin toiminut The Samuel Goldwyn Company oli myös elokuvan levittäjänä. Consuming Passions julkaistiin ensi kerran VHS:nä 16. elokuuta 1988 ja DVD:nä 12. syyskuuta 2011.
Aiheesta muualla

Consuming Passions Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Consuming Passions AllMoviessa. (englanniksi)
Illalliskutsut

| Illalliskutsut> Wetherby |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Hare
Käsikirjoittaja:  David Hare
Tuottaja:  Simon Relph
Pääosat:  Vanessa Redgrave Ian Holm Judi Dench
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Film4 Productions Greenpoint Films Zenith Entertainment
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:   helmikuussa 1985 Berliinin elokuvajuhlat
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Illalliskutsut (videolevitysnimenä Tapaus Wetherby; engl. Wetherby) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut näytelmäkirjailija David Haren ohjaama ja käsikirjoittama brittiläinen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Vanessa Redgrave. Sivurooleissa ovat muun muassa Ian Holm ja Judi Dench. Illalliskutsut on David Haren ensimmäinen ohjaustyö elokuvissa.
Juoni

Illalliskutsut sijoittuu West Yorkshiren Wetherbyn pikkukylään ja kertoo menneisyyden haamujen ahdistamasta Jean Traversista (Vanessa Redgrave), keski-ikäisestä naimattomasta opettajasta, joka eräänä iltana kutsuu ystäviään illalliskutsuille. Illalliskutsuille saapuu eräs nuorimies, John Morgan (Tim McInnerny), jota kukaan ei tunne. Jean luulee miehen olevan jonkun vieraansa kutsuma, kun taas vieraat luulevat miehen olevan Jeanin kutsuma. Tuntematon nuori mies saapuu Jeanin talolle seuraavana aamuna ja tuo Jeanille lahjaksi fasaaneja. Kun Jean on keittämässä heille teetä, nuori mies ottaa yhtäkkiä aseen esille ja ampuu itsensä naisen silmien edessä. Tapaus on mysteeri, sillä nuorella miehellä ei ole mitään suhdetta Jeaniin tai tämän ystäviin. Vaikka poliisi tietääkin tapauksen olevan itsemurha, tapaus on sen verran omituinen, että se tutkitaan kuitenkin. Kun miehen taustoja tutkitaan pala palalta ja edellisillan kutsut kerrataan hetki hetkeltä tarkoin, niistä paljastuu yllättäviä kohtia. Illalliskutsut vaikuttivat normaaleilta, mutta todellisuudessa illassa mikään ei ollut normaalia.
Tuotanto

Vaikka Illalliskutsut sijoittuu Wetherbyn kauppalaan, joka sijaitsee West Yorkshiressa Suur-Leedsin alueella, ainuttakaan elokuvan kohtausta ei kuvattu Wetherbyssä. Elokuva kuvattiin kesällä 1984 Lontoon lisäksi myös North Yorkshiressa ja Middlesexissä, jossa elokuvaa kuvattiin Twickenhamissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Film4 Productions, Greenpoint Films ja Zenith Entertainment.
Julkaisu ja vastaanotto

Illalliskutsut sai ensi-iltansa Saksassa, silloisessa Länsi-Saksassa, helmikuussa 1985 Berliinin elokuvajuhlilla, jossa se voitti parhaan elokuvan Kultaisen karhun. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1985. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 1 299 985 dollarin lipputulot. MGM/UA Classics vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa, jossa elokuvaa esitettiin 30:ssa elokuvateatterissa.
Illalliskutsut on saanut myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 80% kriitikoista on antanut Illalliskutsuille positiivisen arvosanan 7,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kymmeneen arviointiin. 826 käyttäjästä 44% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 1 006 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10. Illalliskutsut julkaistiin VHS:nä ensimmäisen kerran vuonna 1985. DVD:nä elokuva julkaistiin 16. marraskuuta 2004.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Bafta-palkinto | Paras naissivuosa | Judi Dench | Ehdokkuus |
| Berliinin elokuvajuhlat: Kultainen karhu | Paras elokuva | David Hare | Voitto |
| Berliinin elokuvajuhlat: CICAE-palkinto | Paras taide-elokuva | David Hare | Voitto |
| Berliinin elokuvajuhlat: Interfilm-palkinto | Kunniamaininta | David Hare | Voitto |
| Boston Society of Film Critics -palkinto | Paras miessivuosa | Ian Holm | Voitto |
| National Society of Film Critics -palkinto | Paras miessivuosa | Ian Holm | Ehdokkuus |
| National Society of Film Critics -palkinto | Paras naispääosa | Vanessa Redgrave | Voitto |
Aiheesta muualla

Illalliskutsut Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Illalliskutsut Elonet.
Illalliskutsut AllMoviessa. (englanniksi)
Illalliskutsut Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Illalliskutsut Box Office Mojossa (englanniksi)
Muukkonen

Muukkonen on suomalainen sukunimi. Muukkonen-nimisiä henkilöitä:
Aarne Muukkonen (1930–1995), sotakirjailija
Erkki Muukkonen (1945–2004), säveltäjä, kapellimestari, urkuri ja kanttori
Jarmo Muukkonen (s. 1966), jääkiekkoilija
Manu Muukkonen (1936–2004), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, energianeuvos
Matti Muukkonen (s. 1982), ent. kunnanjohtaja ja nuoriso- ja opiskelijapoliitikko, oikeus- ja hallintotieteilijä
Mirka Muukkonen (s. 1975), vasemmistoliittolainen poliitikko ja Turun apulaispormestari
Pertti Muukkonen (1927–2001), oikeustieteilijä, siviilioikeuden professori ja kauppaoikeuden professori
Petteri Muukkonen (s. 1976), suunnistaja, maantieteilijä
Rudolf Muukkonen (1901–1959), yleisurheilun moniottelija
Tauno Muukkonen (1907–1974), kenttärovasti, kristillinen kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Macaon naisten jääkiekkomaajoukkue

| Macaon naisten jääkiekkomaajoukkue> Ensimmäinen ottelu |
| --- | --- |
  Hongkong 13–0  Macao 
Suurin tappio
  Hongkong 13–0  Macao 
Macaon naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Macaota naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Vuonna 2022 maassa oli 19 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, eikä joukkuetta ollut sijoitettu Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinnoimassa maailmanrankingissa. Seuraavana vuonna pelaajia oli 20, vuonna 2024 kaikkiaan 24, eikä joukkuetta ollut sijoitettu kumpanakaan vuonna.
Joukkue on pelannut vain yhden ottelun, jonka se hävisi Hongkongille maalein 13–0.lähde?
Volkswagen Sharan

Volkswagen Sharan on Volkswagenin vuosina 1995–2022 valmistama tila-automalli. Sharan on persiaa ja tarkoittaa kuningasten kuljettajaa.
Volkswagen Sharan I (1995–2010)

| Volkswagen Sharan I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Portugali
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1995–2010
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Seuraaja:  Volkswagen Sharan II
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Galaxy I SEAT Alhambra (Typ 7M)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  1,8–2,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel nestekaasu
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Sharan sai alkunsa Volkswagen-konsernin ja Fordin yhteistyönä. Näihin aikoihin aivan uuden mallin kehittäminen kilpailijan kanssa yhteistyössä nähtiin ainoana mahdollisuutena ehtiä mukaan Euroopassa virinneeseen tila-autobuumiin. Sharania ryhdyttiin valmistamaan Palmelan tehtaalla Portugalissa. Fordin mallit saivat nimen Ford Galaxy. Autoja alettiin valmistamaan myös Volkswagen-konserniin kuuluvan SEATin merkillä, jolloin se sai nimekseen SEAT Alhambra. Näistä kolmesta mallista Sharania ei tuotu Suomeen.
Vuoden 1999 Euro NCAP -kolaritestistä Sharan sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi nelisylinterinen 2,0-litrainen (115 hv) sekä 2,8 VR6 (174 hv), joka oli saatavana nelivetoisena Syncro-mallina. Dieselmoottorina oli 1,9 TDI (90 hv), josta tuli vuoden 1996 lopulla myös 110-hevosvoimainen versio. Loppuvuonna 1997 esiteltiin turboahdettu 1,8-litrainen (150 hv) bensiinimoottori.
Vuonna 2000 Sharanin keulan ilmettä uudistettiin uudempien Volkswagen-mallien mukaiseksi. Manuaalivaihteisto muuttui kuusivaihteiseksi kaikissa bensiinimoottoreissa, automaattivaihteisto puolestaan viisiportaiseksi 1,8-litraisessa ja VR6:ssa. Tehokkaamman dieselmoottorin teho nousi 115 hevosvoimaan, ja nyt siihen oli saatavana neliveto. VR6 sai neliventtiilikannen ja teho nousi 204 hevosvoimaan.
Syksyllä 2002 dieselmoottorista esiteltiin 130-hevosvoimainen versio, vuoden 2005 alussa lisäksi 150-hevosvoimainen. Loppuvuonna 2005 ensin mainittu korvattiin 2,0-litraisella TDI:llä (140 hv).
Vuoden 2004 lopulla Sharan kävi läpi toisen faceliftinsä, jossa se sai muun muassa uudet takavalot ja kromatun etusäleikön.
Kevään 2006 uutuutena oli nestekaasua polttoaineenaan käyttävä versio 2,0-litraisesta. Samaan aikaan 1,9-litraisen dieselmoottorin 90-hevosvoimainen versio poistui valikoimasta, vuotta myöhemmin myös 150-hevosvoimainen.
Volkswagen Sharan II (2010–2022)

| Volkswagen Sharan II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Portugali
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2010–2022
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  SEAT Alhambra (Typ 7N) Škoda Superb (Typ 3T) Volkswagen CC Volkswagen Passat (B6) Volkswagen Passat (B7) Volkswagen Passat (NMS).
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A6
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven Sharan esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010, ja se on kokonaan Volkswagen Groupin omaa suunnittelua. Hieman myöhemmin esiteltiin sisarmalli SEAT Alhambra. Autot perustuvat muun muassa Volkswagen Passatissa ja Škoda Superbissa käytetylle A6-pohjalevylle. Takana on liukuovet, jotka helpottavat kulkua toiselle ja kolmannelle riville.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Sharan sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa olivat aluksi bensiinimoottorit 1,4 TSI (150 hv) ja 2,0 TSI (200 hv) sekä dieselmoottori 2,0 TDI (140/170 hv). Vuoden 2011 lopulla tuli dieselmoottorin 115-hevosvoimainen versio ja alkuvuonna 2013 170-hevosvoimaisen teho nousi 177 hevosvoimaan.
Vuonna 2015 Sharanille tehtiin kevyt kasvojenkohotus, jossa se sai LED-takavalot, uuden ohjauspyörän ja nykyaikaisemman tietoviihdejärjestelmän. 2,0 TSI:n teho nousi 220 hevosvoimaan ja dieselmoottorin uudet tehovaihtoehdot olivat 115, 150 ja 184 hevosvoimaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Sharan Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit: 181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit: Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit: 1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot): Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2000).
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2004).
Toisen sukupolven facelift-malli.
Christmas Evil

| Christmas Evil> You Better Watch Out |
| --- | --- |
 Elokuvan tunnusteksti.
Ohjaaja:  Lewis Jackson
Käsikirjoittaja:  Lewis Jackson
Tuottaja:  Burt Kleiner Pete Kameron
Säveltäjä:  Joel Harris Julia Heyward Don Christensen
Kuvaaja:  Ricardo Aronovich
Leikkaaja:  Linda Leeds Corky O'Hara
Pääosat:  Dianne Hull Jeffrey DeMunn Brandon Maggart
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Edward R. Pressman Film
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  marraskuu 1980
Kesto:  92 minuuttia 100 minuuttia (leikkaamaton versio)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  850 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Christmas Evil (tunnetaan myös nimillä You Better Watch Out ja Terror in Toyland) on yhdysvaltalainen vuonna 1980 valmistunut Lewis Jacksonin käsikirjoittama ohjaama jouluaiheinen slasher-kauhuelokuva. Elokuva kertoo itseään pakkomielteisesti joulupukiksi uskovasta psykoottisesta miehestä, joka aloittaa joulupukin asussa murhasarjan.
Julkaisustaan lähtien elokuva on nauttinut kulttimaineestaan ja erityisesti se on saanut ylistystä osakseen elokuvaohjaaja John Watersilta. Vaikka Christmas Evil ei herättänyt yhtä suurta kohua kuin elokuvan jälkeen neljä vuotta myöhemmin ilmestynyt, monin verroin tunnetumpi "tappajajoulupukki"-aiheinen slasher-kauhuelokuva Jouluyö murhayö, se päätyi Britanniassa pahamaineiselle Video Nasty -listalle.
Elokuva kuvattiin vuoden 1979 lopulla ja vuoden 1980 alussa eri paikoissa Yhdysvalloissa, New Jerseyn osavaltiossa. Elokuvassa esiintynyt lelutehdas oli todellinen lelutehdas New Brunswickissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brandon Maggart  | … |  Harry Stadling   |
|  Jeffrey DeMunn  | … |  Philip Stadling   |
|  Dianne Hull  | … |  Jackie Stadling   |
|  Andy Fenwick  | … |  Dennis Stadling   |
|  Brian Neville  | … |  Marc Stadling   |
|  Joe Jamrog  | … |  Frank Stoller   |
|  Peter Neuman  | … |  Moss Garcia   |
|  Lance Holcomb  | … |  Scotty Goodrich   |
|  Elizabeth Ridge  | … |  Susie Lovett   |
|  Chris Browning  | … |  Richie Sharp   |
|  Tyrone Holmes  | … |  Frankie   |
|  Patricia Richardson  | … |  Mrs. Garcia   |
|  Wally Moran  | … |  Philip Stadling nuorena   |
|  Gus Salud  | … |  Harry Stadling nuorena   |
|  Ellen McElduff  | … |  Mrs. Stadling   |
|  Brian Hartigan  | … |  Mr. Stadling   |
|  Mark Chamberlin  | … |  Charles   |
Elokuva Suomessa

Suomessa Finnkino julkaisi elokuvan DVD-levyllä vuonna 2008.
Elokuvan päähenkilö, psykoottinen Harry liimaamassa itselleen joulupukin partaa.
Kohtauksessa joulupukin asussa oleva Harry saapuu naapurustoon, jossa kohtaa lapsia. Naapuruston aikuiset tunnistavat hänet jouluyönä tapahtuneen murhasarjan tekijäksi.
DVD-julkaisun kansikuva.
Željko Obradović

| Željko Obradović |
| --- | --- |
 Obradović vuonna 2024
Henkilötiedot
Koko nimi:  Želimir  Obradović
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1960 (ikä 64) Čačak, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Serbia
Koripalloilija
Lempinimi:  “Željko”
Pituus:  180 cm
Paino:  78 kg
Nyk. joukkue:   Fenerbahçe Ülker
Sarja:  Turkin koripalloliiga Euroliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1980–1986 1986–1991:   KK Borac Čačak  KK Partizan
Maajoukkueet
:   Jugoslavia
Valmennusura
1991–1993 1993–1994 1994–1997 1995 1996–2000 1997–1999 1999–2012 2004–2005 2013–:   KK Partizan  Joventut Badalona  Real Madrid Baloncesto  Jugoslavia (apuv.)  Jugoslavia  Pallacanestro Treviso  Panathinaikos BC  Serbia ja Montenegro  Fenerbahçe Ülker
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Jugoslavia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Jugoslavia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Jugoslavia. Olympialaiset  | Miesten koripallo> Maa:   Jugoslavia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Soul 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Argentiina 1990 |  |  |
Maa:   Jugoslavian liittotasavalta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1996 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kreikka 1998 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Espanja 1997 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1999 |  |  |
Želimir “Željko” Obradović (s. 9. maaliskuuta 1960 Čačak, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa lopettanut koripalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut koripallovalmentajana.
Ura

Obradović aloitti pelaajauransa kotikaupungin KK Borac Čačakissa, josta hän siirtyi KK Partizaniin. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1991. Obradović aloitti valmentamisen Partizanissa, jonka hän valmensi heti Euroliiga-mestariksi. Kaudeksi 1993–1994 Obradović siirtyi Joventut Badalonan valmentajaksi ja voitti seurassa Euroliigan mestaruuden. Yhden kauden jälkeen hänestä tuli Real Madrid Balonceston päävalmentaja. Myös tällöin hän voitti Euroliigan mestaruuden. Vuonna 1995 Obradović toimi Jugoslavian koripallomaajoukkueen apuvalmentajana, mutta vuotta myöhemmin hänestä tuli maajoukkueen päävalmentaja. Obradović valmensi Real Madridia vuoteen 1997 saakka, jonka jälkeen hänestä tuli Pallacanestro Trevison päävalmentaja. Hän valmensi joukkuetta kaksi kautta ja voitti jälkimmäisellä kaudella Saporta Cupin. Vuodesta 1999 lähtien Obradović toimi Panathinaikosin päävalmentajana. Hän voitti seurassa vuosien 2000, 2002, 2007 ja 2009 Euroliigan mestaruuden. Kesällä 2010 Obradović teki Panathinaikosin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän ilmoitti kesällä 2012 lopettavansa seuran valmentamisen. Kauden tauon jälkeen Obradović jatkoi valmentamista ja teki sopimuksen turkkilaisen Fenerbahçen kanssa.
Obradović edusti Jugoslavian koripallomaajoukkuetta vuoden 1988 olympialaisissa, joissa maa saavutti hopeaa. Maa hävisi loppuottelun Neuvostoliitolle Obradovićin tehtyä kuusi pistettä. Lisäksi hän voitti kultaa vuoden 1990 MM-kisoissa. Valmentajana Obradovic on saavuttanut olympiahopeaa, maailmanmestaruuden sekä EM-kultaa ja -pronssia.
Mestaruudet

KK Partizan (1991–1993):
Serbian-mestaruus 1992
Serbian cup 1992
Euroliiga 1992
Joventut Badalona (1993–1994):
Euroliiga 1994
Real Madrid (1994–1997):
Euroliiga 1995
Saporta Cup 1997
Benetton Treviso (1997–1999):
Saporta Cup 1999
Panathinaikos BC (1999–2012):
Euroliiga 2000, 2002, 2007, 2009, 2011
Kreikan-mestaruus 2000, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010
Kreikan cup 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009
Fenerbahçe Ülkerspor (2013-):
Turkin mestaruus 2014, 2016, 2017
Turkin cup 2014, 2016, 2017
Turkin Supercupin mestaruus 2013, 2016, 2017
Euroliiga 2017
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Željko Obradović Wikimedia Commonsissa
Euroliigan valmentajaprofiili (englanniksi)
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Obradović |
10 Zdovc |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Rađa |
14 Arapović |
15 Cvjetičanin |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1990
4 Petrović |
5 Perasović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Obradović |
11 Ćurčić |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Jovanović |
15 Savić |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Bodiroga |
5 Danilović |
6 S. Obradović |
7 Lončar |
8 Paspalj |
9 Berić |
10 Đorđević |
11 Rebrača |
12 Divac |
13 Savić |
14 Tomašević |
15 Topić |
Valmentaja Z. Obradović
Ketolanperäntie

Ketolanperäntie on Kempeleen kunnassa sijaitseva seutu- ja paikallistie. Tie alkaa Kempeleen keskustaajamasta johtaen Ylikylän ja Ketolanperän halki Tyrnävän kunnan puolelle Murron kylän länsilaidalle. Tien pituus on noin 11 kilometriä, se on kaksikaistainen, päällystetty ja koko matkaltaan valaistu. Tyrnävän puolella tien nimi muuttuu ja jatkuu noin yhdeksän kilometrin pituisena tieyhteytenä nimellä Murrontie, joka johtaa Ängeslevän kylään seututielle 827.
Tien länsipäässä ensimmäinen noin kilometrin mittainen osuus on yhteistä seututien 847 kanssa Ristisuon kiertoliittymään saakka. Kiertoliittymästä eteenpäin on noin kilometrin mittainen osuus valtatie 4:n eritasoliittymään on määritelty seututieksi 846, mutta sitä ei ole merkitty maastoon eikä tieopasteisiin. Tien osa eritasoliittymästä Tyrnävän Ängeslevälle saakka on numeroitu paikallistieksi numero 18637.
Tien historiaa > Tien alkuajat

Tien historia on saanut alkunsa, kun Tyrnävän Ojakylästä niin sanotulta Patelan torilta lähti Kempeleeseen tie, jota kutsuttiin niin sanottuna Kärrytienä. Alueen torppariasutuksen myötä Ketolanperäntie sai alkunsa vuonna 1927, jolloin saatiin rakennuslupa uuden tien rakentamiseen, joka alkoi samasta paikasta kuin Kärrytie. Tie johti silloiselle valtatie 4:lle Vanha pappilan läheisyyteen. Sen kunnossapidosta vastasi aluksi tieosuuskunta. Tie jaettiin osiin ja kukin talo tai tilan omistaja tien varressa vastasi oman osansa kunnossapidosta. Ajoittain tie oli niin huonokuntoinen, ettei sitä voinut ajaa edes hevosella, jonka vuoksi myös Kärrytietä käytettiin. Kunnallinen tielautakunta otti Ketolanperäntien hoidettavakseen vuonna 1946 ja se oli samalla ensimmäinen kunnantie.