stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korean kirvesmurha

Kartta yhteisestä turva-alueesta; poppelin ja murhapaikan sijainti sinisellä ympyrällä
Korean kirvesmurha, tai Panmunjomin kirvesmurhatapaus (kor. 판문점 도끼살인사건, panmunjeom dokkisal-insageon), oli vuonna 1976 Panmunjomin kylässä, Korean demilitarisoitulla vyöhykeeellä, sattunut tapaus, jossa pohjoiskorealaiset sotilaat tappoivat yhdysvaltalaisia ja eteläkorealaisia sotilaita. Tämä puolestaan johti ns. operaatio Paul Bunyaniin. Tapaus sai alkunsa rajalla sijaitsevan puun trimmauksesta.
Tausta

Panmunjom sijaitsee ns. yhteisellä turvallisuusalueella Pohjois- ja Etelä-Korean välillä ja sen on tarkoitus toimia neuvottelupaikkana maiden välillä siten, että kummankaan osapuolen ei tarvitse ylittää virallisesti rajaa. Panmunjomista käsin valvotaan myös Korean sodan päättymisen jälkeen solmittua aselepoa.
Rajavyöhykkeen tuntumassa kasvava poppeli haittasi näkyvyyttä rajalle, minkä vuoksi eteläkorealaiset lähettivät YK-joukkojen turvaamia siviileitä trimmaamaan puuta näkyvyyden parantamiseksi 18. elokuuta 1976. YK-joukkojen osastoa johti yhdysvaltalainen kapteeni Arthur Bonifas.
Kun puun trimmaaminen aloitettiin, 15 pohjoiskorealaista sotilasta saapui paikalle ja käski vastapuolta lopettamaan heti. Amerikkalaiset eivät kiinnittäneet näihin huomiota, vaan puun trimmausta jatkettiin. Pohjoiskorealaiset kutsuivat lisäjoukkoja, jotka olivat aseistautuneet nuijin ja sorkkaraudoin. Tätä 20 hengen osastoa komensi luutnantti Pak Cheol, jolla oli jo ennestään aggressiivinen maine. Luutnantti huusi väitetysti joukoilleen "tappakaa paskiaiset!" Pohjoiskorealaisten onnistui tappaa kaksi amerikkalaista: kapteeni Bonifas ja luutnantti Mark Barrett. Lisäksi kahakan yhteydessä haavoittui useita. Bonifas ja Barrett kantoivat mukanaan pistoleita, mutta eivät ehtineet vetää niitä esiin.
Vain neljä tuntia tapauksen tultua julki Pohjois-Korean johtajan Kim Il-sung in poika Kim Jong-il  esitti Sitoutumattomien maiden liikkeen kokouksessa Colombossa, Sri Lankassa, julkilausumaa, joka myöhemmin hyväksyttiin, Yhdysvaltojen väitetyn aggression tuomitsemiseksi. Yhdysvallat nosti asevoimien valmiustilaa DEFCON-3:een 19. elokuuta. Maa myös suunnitteli raketti-iskua alueelle, mutta Etelä-Korean presidentti Park Chung-hee ei halunnut tätä. Aluetta valvottiin videokameroilla, mutta kuvan huono laatu vaikeutti syyllisen selvittämistä, minkä vuoksi Pohjois-Korea päätti käyttää tilannetta hyväkseen syyttäen amerikkalaisia.
Operaatio Paul Buyan

Yhdysvaltain ulkoministeri Henry Kissinger järjesti hätäkokouksen Washington D.C.:issa, ja aluksi epäiltiin, että amerikkalaissotilaiden murhat olisivat olleet yritys vaikuttaa tuleviin presidentinvaaleihin. Presidentti Gerald Ford oli murhan aikana republikaanien puoluekokouksessa Kansas Cityssä, Missourissa, jossa hänet nimitettiin jälleen puolueensa ehdokkaaksi tulevissa presidentinvaaleissa. Ford piti seuraavien päivien aikana kokouksia kansallisen turvallisuuden neuvonantajiensa kanssa ja päätti järjestää voimannäytön pohjoiskorealaisille, muttei kuitenkaan niin paljoa, että se johtaisi sotaan. Lisäksi tarkoitus oli kostaa kahden amerikkalaissotilaan kuolema. Kissingerin mukaan tarkoitus oli "herättää suurta pelkoa heissä [pohjoiskorealaisissa]". Operaatio Paul Bunyan määrättiin toteutettavaksi 21. elokuuta. Operaation nimi on viittaus amerikkalaisessa kansanperinteessä esiintyvään jättiläismetsuriin.
Yhdysvaltalaiset ja eteläkorealaiset toivat paikalle 23 rekkasaattuetta, joista jokaisessa oli moottorisahojen kanssa varusteltu pioneerien joukkue. Paikalle määrättiin 813 sotilasta, joiden mukana tuotiin myös järeää kalustoa pioneerien turvaksi:
27 helikopteria
B-52 -pommikoneita
useampi tusinaa amerikkalaista F-4 Phantom II -hävittäjää sekä eteläkorealaista F-5- ja F-86 -hävittäjää
USS Midway -lentotukialus saattueineen
Eteläkorealaisia edusti myös maavoimien 1. erikousjoukkojen prikaati, joilla ei väitetysti ollut aseita, vaan olivat valmiita käyttämään taekwondoa. DEFCOM-3 koski kaikkia Korean niemimaalle sijoitettuja yhdysvaltalaisjoukkoja, joiden määrä oli 41 000. Osa näistä siirtyi yhdessä eteläkorealaisten sotilaiden kanssa rajan tuntumaan osana operatiota.
Puun kaadon alkaessa paikalle saapui myös pohjoiskorealaisia sotilaita, jotka asettivat konekiväärit valmiuteen, mutteivat ampuneet. Pohjoiskorealaiset olivat saaneet 21. elokuuta ennakkovaroituksen operaatiosta vain kolme minuuttia ennen sen alkamista, mikä oli lähinnä symbolinen ele.
Poppelia ei kaadettu kokonaan, vaan sen rungosta jätettiin pätkä pystyyn varoituksesi pohjoiskorealaisille. Kokonaisuudessaan operaatio Paul Bunyan kesti 45 minuuttia.
Jälkipyykki

Pohjois-Korean johtaja Kim Il-sung lähetti puun kaatamisen jälkeen suruvalittelunsa YK-joukoille, mikä lievitti sotilaiden osalta kiristynyttä tilannetta. Kim ei kuitenkaan suostunut ottamaan vastuuta tapahtumasta. Yhteinen turvallisuusalue jaettiin pohjoisen ja etelän kesken vastaavien tapauksien estämiseksi tulevaisuudessa.
YK-joukkojen tukikohta, jonka alkuperäinen nimi oli Camp Kitty Hawk, nimettiin sittemmin uudelleen Bonifasin mukaan Camp Bonifasiksi.
Eteläkorealaisten erikoisjoukkoihin operaatio Paul Bunyanin aikana kuulunut Moon Jae-in nousi myöhemmin Etelä-Korean presidentiksi.
Palanen kaadettua puuta on näytillä Mainen sotilasmuseossa.
Puun jäänteet, joka oli vuoden 1976 kirvesmurhatapahtuman kohteena, nähtynä vuonna 1984. Operaatio Paul Bunyanin jälkeen tarkoituksella jätetty kanto muistomerkillä vuonna 1987.
Pohjois-Korean ja UNC:n joukot vuoden 1976 kirveshyökkäyksen aikana
Egmont-konserni

| Egmont Group |
| --- | --- |

Perustettu:  1878
Perustaja:  Egmont Harald Petersen 
Toimitusjohtaja:  Steffen Kragh
Kotipaikka:  : Vognmagergade 11, 1148 Kööpenhamina, Tanska
Liikevaihto:  1,560 mrd. EUR (2016)
Henkilöstö:  6 300 (2016)
Tytäryhtiöt:  kymmeniä, mm. Nordisk Film, TV2 Norway, Egmont Magasiner, EHAPA-Verlag, Egmont Publishing Ltd., Egmont Serieforlaget
Omistaja:  Egmont Foundation
Kotisivu:  www.egmont.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Egmont-konsernin pääkonttoria ja Egmont-kello Kööpenhaminassa.
Egmont-mediakonserni (tansk. Egmont Group) on Egmont International Holding A/S -holdingyhtiön avulla hallittu mediakonserni. Egmontin perusti vuonna 1878 Egmont Harald Petersen.  Konsernin päämaja sijaitsee Kööpenhaminassa, Tanskassa. Konsernilla on kymmenien tytär-, yhteis- ja osakkuusyritystensä kautta toimintaa 30 maassa. Konsernissa työskentelee yhteensä 6 300 työntekijää. Vuonna 2016 Egmontin liikevaihto oli 1,56 miljardia euroa.
Egmont-konsernin omistaa säätiö (Egmont Foundation), jonka voitosta osa jaetaan vuosittain hyväntekeväisyyteen. Vuodesta 1920 alkaen Egmont-säätiö on jakanut yli 230 miljoonaa euroa erityisesti lasten ja nuorten sosiaalisia ja terveydellisiä oloja tukeviin hankkeisiin. Lisäksi tukea suunnataan taiteeseen, kulttuuriin ja tutkimukseen.
Toisen maailmansodan jälkeen Egmont aloitti yhteistyön Disneyn kanssa. Vuonna 1948 yhtiö ryhtyi julkaisemaan Aku Ankka -sarjakuvalehteä ensin Ruotsissa ja vuonna 1949 myös Norjassa ja Tanskassa. Ostamalla tanskalaisen Aschehoug-kustantamon vuonna 1963 Egmont tuli mukaan myös kirjamarkkinoille.
Nykyään Egmont tuottaa viikko- ja aikakauslehtiä, sarjakuvia (suurin osa Aku Ankka -lehdessä julkaistuista sarjakuvista on toimitettu Tanskassa), kirjoja, elokuvia, televisio-ohjelmia, oppikirjoja ja pelejä.
Egmont omistaa yhdessä Sanoma Media Finlandin kanssa puoliksi Egmont Kustannuksen. Suomessa Egmont-konsernia edustavat myös elektronisen kotiviihteen jakelija ja markkinoija Oy Nordisk Film Ab sekä elokuva- ja TV-tuotantoyhtiö Nordisk Film & TV.
Aiheesta muualla

Egmont -konsernin kotisivut (en)
Rovastin häämatkat

| Rovastin häämatkat |
| --- | --- |
 Kunnanlääkäri Viljo (Joel Rinne).
Ohjaaja:  Jaakko Korhonen
Käsikirjoittaja:  Jaakko Korhonen
Tuottaja:  Erkki Karu
Säveltäjä:  Martti Similä
Kuvaaja:  Eino Kari
Pääosat:  Hemmo Kallio Katri Rautio Mia Backman Glory Leppänen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  14. syyskuuta 1931
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rovastin häämatkat on vuonna 1931 valmistunut suomalainen mustavalkoinen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Jaakko Korhonen. Komedian käsikirjoitus perustuu Agapetuksen (Yrjö Soini) samannimiseen romaaniin vuodelta 1929.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hemmo Kallio  | … |  rovasti Benjamin Jaakkola, "Ben"   |
|  Katri Rautio  | … |  ruustinna Elli Jaakkola   |
|  Iris Knape  | … |  Elina Jaakkola, rovastin tytär   |
|  Juhani Turunen  | … |  Tapani Keihänen, rovastin tyttärenpoika   |
|  Mia Backman  | … |  Arviida Ekström, Valttilan kartanon omistaja   |
|  Glory Leppänen  | … |  Eeva Ekström   |
|  Birgit Nuotio  | … |  Ekströmien palvelijatar   |
|  Joel Rinne  | … |  Viljo, kunnanlääkäri   |
|  Waldemar Wohlström  | … |  varatuomari Jalmari Arpola   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  humalainen kestikievarissa   |
|  Henny Valjus  | … |  viiksekäs nainen junassa   |
|  Armas Fredman   | … |  viiksekäs mies junassa   |
|  Uuno Montonen   | … |  mies junassa   |
|  Mimmi Lähteenoja   | … |  vanha nainen linja-autossa   |
|  Olga Leino   | … |  kestikievarinpitäjä   |
|  Fritz-Hugo Backman   | … |  häävieras   |
|  Pekka Lönngren  | … |  häävieras   |
Tuotanto, julkaisu ja vastaanotto

Elokuvaa kuvattiin Espoossa, kuvauspaikkoina olivat muun muassa Muuralan sairaala, Espoon kirkko ja Espoon kartano. Elokuvan ensi-ilta oli 14. syyskuuta 1931 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä.
Helsingin Sanomien kriitikko Arto Pajukallio pitää elokuvaa monessa suhteessa kunnianhimoisena ja onnistuneena.
Aiheesta muualla

Elokuvan still-kuvia. Kava.
| n k Jaakko Korhonen |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931)  Rovastin häämatkat (1931)
Yhdysvaltain oikeusministeri

| Yhdysvaltain oikeusministeri |
| --- | --- |
 United States Attorney General
 
 
 Nykyinen Pam Bondi 5. helmikuuta 2025 lähtien
Nimittäjä:  Yhdysvaltain presidentti senaatin hyväksynnällä
Perustettu:  26. syyskuuta 1789
Ensimmäinen:  Edmund Randolph
Kotisivut:  www.usdoj.gov
Yhdysvaltain oikeusministeri (engl. United States Attorney General) on Yhdysvaltain oikeusministeriön johtaja, hallituksen jäsen ja valtionhallinnon ylin lakimies. Oikeusministerin nimittää virkaansa presidentti, ja nimitys tulee voimaan senaatin vahvistettua sen.
Oikeusministerin virka perustettiin vuonna 1789 toimimaan syyttäjänä korkeimmassa oikeudessa tapauksissa, joissa Yhdysvallat on osallisena, ja avustamaan presidenttiä ja muita ministeriöitä lainopillisissa kysymyksissä. Oikeusministeriö perustettiin vasta vuonna 1870. Oikeusministeri on järjestyksessä seitsemäs presidentin sijainen.
Oikeusministeri on Yhdysvaltain presidentin kabinetin ainoa ministeri, joka ei kanna "Secretary"-arvonimeä. Virkakaudella ei ole määräaikaa. Edustajainhuoneella on perustuslain pohjalta oikeus asettaa oikeusministerille virkasyyte maanpetoksen, korruption ja muiden suurten virkarikosten ja -rikkeiden perusteella ja senaatilla käsitellä se oikeusmenettelynä.
Virkaatekevänä oikeusministerina toimi 20.–30. tammikuuta 2017 Sally Yates, mutta Trump erotti hänet, koska hän ilmaisi vastustavansa maahantulokieltoa, jonka Trump määräsi seitsemän muslimienemmistöisen maan kansalaisille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain oikeusministeri Wikimedia Commonsissa
Siirtolaisuus Ruotsiin

Syyrialaisia turvapaikanhakijoita Ruotsissa.
Maahanmuuttajat Ruotsissa ovat Ruotsiin muuttaneita siirtolaisia. Vuonna 2014 Ruotsin väestöstä 21,5 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia, eli he olivat syntyneet ulkomailla tai syntyneet Ruotsissa ulkomailla syntyneille vanhemmille. Vuoden 2020 lopussa heidän osuutensa oli 25,9 prosenttia, vajaat 2 690 000 henkeä, vuoden 2022 lopussa 26,9 prosenttia.
Ruotsinsuomalaisia oli vuonna 2007 noin 470 000, ja he muodostivat pitkään Ruotsin suurimman vähemmistöryhmän, kunnes vuonna 2017 Syyriasta lähtöisin olevista tuli suurin vähemmistö. Tuon jälkeen myös Irakissa syntyneiden määrä on Ruotsissa kasvanut niin, että heitä on enemmän kuin ruotsinsuomalaisia. Viime vuosikymmeninä maahanmuutto on pääosin koostunut pakolaisista, joita on tullut muun muassa juuri Syyriasta, mutta myös Libanonista, Irakista, Iranista ja Somaliasta. Vuonna 2009 Ruotsissa on maahanmuuton takia arviolta noin 500 000 muslimia, jotka muodostivat noin 5 prosenttia väestöstä. Vuonna 2016 osuus oli 8,1 prosenttia.
Nykyisin Ruotsissa on myös maailman suurin assyrialaisten pakolaisyhteisö.
Vuodesta 2015 alkaen Ruotsissa on asunut enemmän miehiä kuin naisia. Se johtuu muun muassa siitä, että suurin osa maahanmuuttajista on miehiä. Tuona vuonna Ruotsin valtio käytti 6 miljardia euroa maahanmuutosta aiheutuviin kustannuksiin.
Historiaa

Maahanmuutto keskiajan ja toisen maailmansodan välillä oli määrältään melko pientä.lähde tarkemmin? Ensimmäisiä merkittäviä muuttajaryhmiä olivat saksalaiset kauppiaat ja käsityöläiset, jotka muuttivat Ruotsin kaupunkeihin 1400-luvulla. Monissa kaupungeissa suurin osa ihmisistä puhui saksaa. 1400-luvulla maahan muutti myös romaneja. 1600-luvulla Ruotsiin muutti vallooneja, hollantilaisia ja brittejä. 1580-luvun lopulta alkaen Savosta ja Pohjois-Hämeestä muutti niin sanottuja metsäsuomalaisia Keski-Skandinavian havumetsävyöhykkeelle uudisviljelijöiksi. 1700-luvulla Ruotsiin muutti juutalaisia ja myöhemmin italialaisia.
Ruotsin maahanmuuttotilastot alkavat vuodesta 1875, jolloin maahan muutti 2 800 henkeä, mikä oli selvästi vähemmän kuin maastamuuttajien määrä, 9 700 henkeä. Vuosittaisten maahanmuuttajien määrä ylitti 10 000 henkeä ensimmäistä kertaa vuonna 1891. Vuosina 1918–1920 Ruotsiin muutti ensimmäistä kertaa enemmän ihmisiä kuin maasta lähti. Sen jälkeen maastamuuttoja oli taas maahanmuuttoja enemmän. Vuodesta 1930 alkaen aina vuoteen 1971 saakka maahanmuuttajia oli jälleen maastamuuttajia enemmän. 1940–1970-luvuilla maahanmuutto oli pääasiassa työperäistä. Suurin osa silloisista maahanmuuttajista oli suomalaisia. Toisen maailmansodan aikana Ruotsiin tuli Suomesta noin 70 000 sotalasta, joista noin 15 000 jäi Ruotsiin pysyvästi. Suurin osa Tanskan yli 7 000 juutalaisesta evakuoitiin Ruotsiin. Vuodesta 1974 alkaen maahanmuuttajia oli taas enemmän kuin maastamuuttajia. Tuosta vuodesta alkaen Ruotsiin on joka vuosi muuttanut enemmän ihmisiä kuin sieltä on muuttanut pois.
Kun Suomi oli alkutalvella 2023 sulkenut itärajansa Venäjän käytettyä Suomea vastaan pakolaisasetta osana hybridivaikuttamistaan, Ruotsin puolustusvoimien esikuntapäällikkö Michael Claesson piti mahdollisena, että Venäjä lähettää seuraavaksi siirtolaisia Ruotsiin Kaliningradista.
Maahanmuuttajien määrä

Vuosina 1982–2001 Ruotsi otti vastaan Sveitsin jälkeen eniten pakolaisia tutkittujen 20 eurooppalaisen ja amerikkalaisen maan joukosta. 1980-luvulta alkaen merkittävän osan maahanmuuttajista ovat muodostaneet turvapaikanhakijat Iranista, Irakista, Libanonista, Syyriasta, Turkista, Eritreasta, Somaliasta ja Etelä-Amerikasta.
Vuodesta 2000 alkaen Ruotsiin on muuttanut joka vuosi vähintään 50 000 henkeä. Vuodesta 2006 Ruotsiin on muuttanut vuosittain lähes 100 000 henkilöä, koronaviruspandemiankin aikana vuonna 2020 noin 82 500 henkeä. Vuonna 2006 maahan tuli 95 750 henkilöä, ja vuonna 2007 heitä tuli 99 485. Suurin vuotuisten muuttajien määrä on rikkoutunut noiden vuosien lisäksi vuosina 2008–2009, 2012–2016. Esimerkiksi vuonna 2014 maahan tuli 126 966 henkilöä, mutta vuonna 2015 maahanmuuttajia oli 134 240. Vuonna 2015 Ruotsiin tuli pelkästään turvapaikanhakijoita 163 000, eli luvussa ei ole kaikki vuotuinen maahanmuutto. Vuonna 2016 Ruotsin väkiluku kasvoi 163 005 uudella asukkaalla.
Vuonna 2014 ulkomailla syntyneitä oli Ruotsin väestöstä 1 603 551 henkilöä. Lisäksi 488 655 henkilöä oli syntynyt perheisiin, joissa molemmat vanhemmat olivat syntyneet ulkomailla. Vuoden 2020 lopussa ulkomaalaistaustaisten osuus väestöstä oli 25,9 prosenttia, vajaat 2 690 000 henkeä.
Vuoden 2019 lopussa maahanmuuttajataustaisten osuus alle 18-vuotiaista oli koko maan tasolla 38,3 prosenttia. Ruotsin kolmessa suurimmassa kaupungissa maahanmuuttajataustaisten osuus alle 18-vuotiaista on suurempi: Suur-Tukholman alueella 46,2 prosenttia, Göteborgissa 53,0 prosenttia ja Malmössä peräti 66,4 prosenttia.
Maahanmuuttajien määrä > Maahanmuutto ja syntyvyys

Vuosina 2010–2019 Ruotsin väkiluku kasvoi miljoonalla hengellä, ja siitä 73 prosenttia selittyi maahanmuutolla. Lisäksi ulkomailla syntyneiden hedelmällisyysluku on Ruotsissa korkeampi kuin Ruotsissa syntyneillä, eli ulkomailla syntyneet saavat keskimäärin enemmän lapsia kuin Ruotsissa syntyneet. Viime vuosina Ruotsiin on tullut maahanmuuttajia esimerkiksi Syyriasta ja Irakista, ja näissä maissa syntyneiden hedelmällisyysluku on yli 2,1. Ruotsin hedelmällisyysluku oli vuonna 2019 ollut jo monta vuotta laskussa, ja se oli 1,71. Vuonna 2020  luku laski lisää. Kun hedelmällisyysluku on vähintään 2,1, ei väestön määrä vähene, vaikka kuolleisuus otettaisiin huomioon eikä maahanmuuttoa olisi ollenkaan.
Maahanmuuttajien määrä > Turvapaikanhakijoiden määrä

Vuoden 2015 jälkeen Ruotsiin on tullut keskimäärin reilut 22 000 turvapaikanhakijaa vuodessa. Vuonna 2020 hakijoita oli alle 13 000. Vuoden 2021 ensimmäisellä puoliskolla hakijoita oli 4 800.
Maahanmuuttajien määrä > Ennusteita

Ruotsin tulevaisuudentutkimuksen instituutin tutkija Thomas Lindh arvion mukaan vuonna 2050 puolet Ruotsin väestöstä olisi maahanmuuttajia tai toisen polven maahanmuuttajia. Vuonna 2006 julkaistussa tutkimuksessa arvioitiin sen hetkisen maahanmuuton ja matalan syntyvyyden seurauksena kantaruotsalaisten jäävän vähemmistöksi vuosisadan loppuun mennessä. Vuonna 2018 julkaistun tutkimuksen perusteella vuonna 2065 kantaruotsalaisten osuus olisi enää 49 prosenttia.
Maahanmuuton vaikutuksia > Talous ja islam

Maahanmuutto kasvatti Ruotsin bruttokansantuotetta 1950-luvulta 1970-luvulle. Tuolloin suuri osa maahanmuuttaneista sai työpaikkoja Ruotsin kasvavan teollisuuden piiristä. Vuonna 1996 julkaistun tutkimuksen mukaan maahanmuutolla on tämän jälkeen ollut kielteisiä vaikutuksia Ruotsin talouteen.
Vuonna 2003 julkaistun tutkimuksen mukaan maahanmuuton tulisi keskittyä 20–30-vuotiaisiin työllistyviin muuttajiin, jotta maahanmuutosta olisi nettohyötyä taloudelle. Maahanmuuttajien työllistyminen on vienyt Ruotsissa keskimäärin 7–8 vuotta. Vuoden 2020 syksyllä liki 60 prosenttia Ruotsin uusista työttömistä oli maahanmuuttajia.
Ruotsissa on jengien lisäksi paljon äärioikeistolaisia ja islamistiradikaaleja. Toukokuussa 2010 Ruotsin kosovolaiset Mentor ja Mensur Alija polttivat taiteilija Lars Vilksin kodin, koska he pitivät Vilksiä hänen pilakuviensa vuoksi islamin suurimpana vihollisena. Heinäkuussa 2013 Malmön poliisi joutui varautumaan taiteilija Lars Vilksin näyttelyyn lisäpartioin. Ruotsin poliisi kertoi pysyttelevänsä valppaana koko näyttelyn ajan, sillä Vilkisin näyttelyt olivat aiheuttaneet ennenkin ongelmia. Syynä tähän oli, että Vilksin näyttelyt ärsyttivät äärimuslimeja.
Helmikuussa 2024 Ruotsin kouluja tarkastava toimielin päätti sulkea kolme, sillä niiden oppilailla on riski radikalisoitua. Perusteena päätökselle on, että koulut ovat antaneet Ruotsin turvallisuuspoliisi Säpon epäsopivaksi katsomien henkilöiden työskennellä lasten kanssa ja koulujen johtotehtävissä. Henkilöillä on epäilty olevan yhteyksiä väkivaltaiseen islamismiin. Koulutarkastaja epäsi toimiluvat Tukholmassa ja Göteborgissa sijaitsevilta Arena Academy -lukioilta ja Örebrossa sijaitsevalta Arenaskolan-peruskoululta. Koulujen uskotaan tienneen huolta herättäneiden henkilöiden taustoista ja jatkaneen silti heidän kanssaan työskentelyä.
Maahanmuuton vaikutuksia > Maahanmuuttajalähiöt

Maahanmuutto on luonut suuriin kaupunkeihin, kuten Tukholmaan, Göteborgiin, Uppsalaan ja Malmöön, maahanmuuttajavaltaisia lähiöitä, joissa on korkea työttömyys ja paljon matalasti koulutettuja asukkaita. Tällaisten lähiöiden vahvuutena on pidetty väestön kansainvälisyyttä ja alhaista keski-ikää, joihin sisältyy taloudellista kasvupotentiaalia. Lähiössä ilmenee valkoisten pakoa, jossa ruotsalaiset muuttavat pois maahanmuuttajien asuttamista lähiöistä. Tukholmassa ongelmia on kasaantunut muun muassa Järvan alueen kaupunginosiin, joita ovat Rinkeby, Tensta, Akalla, Husby ja osittain Kista.
Ruotsissa viranomaiset pitävät listaa maahanmuuttajalähiöistä, niin sanotuista haavoittuvista asuinalueista (ruotsiksi utsatta områden). Euroopan pakolaiskriisin aikana niiden määrä on kasvanut runsaasta kymmenestä useisiin kymmeniin. Marraskuussa 2021 tällaisia alueita oli 60. Maahanmuuttajalähiöitä yhdistää muuta Ruotsia korkeampi työttömyys, alhainen koulutustaso, kielitaidottomuus, jengirikollisuus ja vähävaraisuus. Syksyllä 2023 poliisi arvioi, että jengien yhteenlaskettu jäsenmäärä on yli 30 000 henkeä. Esimerkiksi Uppsalassa sijaitseva Gottsundan lähiö on luokiteltu haavoittuvien alueiden joukossa erittäin haavoittuvaksi: Lähiön asukkaista suurin osa on maahanmuuttajia ja maahanmuuttajataustaisia, ja suuri osa sen asukkaista ei puhu ruotsia. Lähiössä on työttömyyttä sekä paljon ongelmia huumeiden, rikollisuuden ja väkivallan, kuten ampumavälikohtausten ja pahoinpitelyiden kanssa. Silminnäkijät eivät uskalla antaa alueella tapahtuneista rikoksista todistajalausuntoja poliisille. Rinkebyssä monet jengiin liittyneet nuoret eivät ole saaneet peruskoulusta päättötodistusta. Osalla heistä on mielenterveyden ongelmia, joihin he eivät aina ole halunneet hoitoa.
Maahanmuuton vaikutuksia > Maahanmuuttajalähiöt > Autojen tuhopoltot

Viime vuosina Ruotsissa on sytytetty vuosittain tuhansia autoja, mutta tekijöitä ei ole tavoitettu. Rikostenehkäisyviraston mukaan vuonna 2017 sytytetystä 4 000 autopalosta vain 23 johti syytteeseen. Tutkijoiden mukaan teoissa näkyy maahanmuuttajavaltaisten lähiöiden nuorten miesten turhautuminen.
Maahanmuuton vaikutuksia > Rikollisuus > Häpäisyrikokset

Ruotsissa uutena rikollisuuteen liittyvänä ilmiönä on uhrien häpäisy. Maahanmuuttajataustaiset nuoret ovat tekijöiden joukossa yliedustettuina. Ryöstösaaliilla on tällaisissa teoissa vain vähäinen merkitys, ja tärkeämpää näyttää olevan, että tekijät pääsevät osoittamaan valtaansa.
Tekijät haluavat usein rikoksesta muiston, jolla he voivat kerskua. Uhrin nöyryytyksestä kuvatut videot toimivat sekä häpäisyn että kiristyksen välineinä. Videot saatetaan jakaa heti sosiaalisessa mediassa tai sitten niiden julkaisemisella uhataan, jotta uhri ei kertoisi tapahtuneesta. Nuorisorikoksia selvittävien poliisien mukaan nuorten ryöstäjien käyttämä väkivalta on raaistunut ja uhrien uhkailu vaikenemaan on lisääntynyt. Tapauksissa keinot uhrin nöyryyttämiseen vaihtelivat alastomaksi riisuttamisesta ryöstäjän kenkien suutelemiseen ja sian esittämisestä uhrin päälle virtsaamiseen.