stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rutherford B. Hayes
Ura > Sisällissota

Kun etelävaltiot erosivat Abraham Lincolnin valinnan jälkeen Yhdysvalloista, Hayes olisi ollut valmis hyväksymään sen. Hän kuitenkin raivostui, kun etelävaltiot hyökkäsivät Fort Sumteriin ja aloittivat Yhdysvaltain sisällissodan.
Pian sodan syttymisen jälkeen jo lähes 40-vuotias Hayes liittyi vapaaehtoisena Unionin armeijaan, jossa hänet määrättiin "Luppiokivääreinä" tunnettuun yksikköön. Kesäkuussa 1861 Ohion kuvernööri nimitti Hayesin Ohion 23. vapaaehtoisrykmentin majuriksi, johon muun muassa William McKinley kuului. Hayes haavoittui käsivarteen South Mountainin taistelussa 1862, mutta jatkoi hyökkäyksen johtamista siitä huolimatta. Vuonna 1863 Hayes ylennettiin everstiksi ja sai komennettavakseen oman prikaatin. Seuraavien kahden vuoden aikana Hayesin prikaati teki useita iskuja Konfederaation joukkoja vastaan Virginiassa. Yksittäisistä taisteluista Hayesin kannalta tärkeimpiä olivat toinen Kernstownin taistelu, jossa hän johti ansiokkaasti Unionin joukkojen vetäytymistä taistelun jälkeen, ja Opequonin taistelu, jossa hän johti ratkaisuhyökkäystä. Hayesin sotilasuran viimeinen taistelu käytiin lokakuussa 1864 Cedar Creekissä, jossa hän loukkasi ensin nilkkansa, kun hevonen ammuttiin hänen altaan, ja sai sen jälkeen osuman päähänsä. Hayesin miehet luulivat aluksi tämän kuolleen, minkä takia monet sanomalehdet uutisoivat Hayesin kaatuneen taistelussa.
Taistelun jälkeen Hayes ylennettiin prikaatikenraaliksi, ja myöhemmin hänelle myönnettiin kunnianosoituksena brevet-ylennys kenraalimajuriksi. Hayes ei kuitenkaan osallistunut kenraalina yhteenkään taisteluun.
Ura > Poliittisen uran alku

Hayes oli vielä rintamalla, kun republikaanipuolue pyysi häntä vuonna 1864 ehdolle Yhdysvaltain kongressiin. Hayes suostui, mutta kieltäytyi kampanjoimasta. Kirjeessään Ohion valtiovarainministerille William Henry Smithille Hayes sanoi, että ”[sotilas]virkaansa sopiva upseeri, joka tämän kriisin aikana jättäisi virkansa päästäkseen kongressiin tulisi skalpeerata”. Hayes ei kampanjoinut vaaleissa lainkaan, mutta hänen kirjeensä Smithille vaikutti hänen ylivoimaiseen vaalivoittoonsa todennäköisesti enemmän kuin yksikään vaalipuhe olisi vaikuttanut.
Hayesin kongressikausi alkoi virallisesti huhtikuussa 1865 hänen ollessaan vielä armeijassa, mutta kongressi kokoontui ensimmäisen kerran vasta joulukuussa. Kongressissa Hayes osallistui ahkerasti istuntoihin, mutta puhui niissä harvoin. Hayes kannatti radikaalia rekonstruktiota, mutta presidenttinä ollut etelävaltiolainen demokraatti Andrew Johnson vaikeutti Hayesin mahdollisuuksia ajaa rekonstruktiota tukeneita lakiehdotuksia kongressissa. Rekonstruktion kannattamisen lisäksi Hayes muistetaan työstään Kongressin kirjaston hyväksi. Hayes valittiin kongressiin uudelleen vuonna 1866, mutta hän erosi virastaan seuraavana vuonna pyrkiäkseen Ohion kuvernööriksi.
Kuvernöörinvaaleissa Hayes kannatti kiistanalaista lakiehdotusta, joka olisi antanut Ohion mustille äänioikeuden. Hän voitti vaalit ja toimi virassa seuraavien kahden kauden ajan. Hayesin ajama lakialoite mustien äänioikeudesta kaatui demokraattien hallitsemassa kongressissa, mutta Hayes sai myöhemmin ratifioitua Yhdysvaltain perustuslain 15. lisäyksen, joka ajoi käytännössä saman asian. Muita Hayesin merkittäviä saavutuksia kuvernöörinä olivat Ohion osavaltionyliopiston perustaminen ja useiden puoluerajat ylittäneiden lautakuntien perustaminen.
Toisen kuvernöörikautensa jälkeen Hayes olisi halunnut jättää politiikan, mutta taipui puolueensa pyynnöstä hakemaan kongressiin vuonna 1872 tukeakseen Ulysses S. Grantin presidentinvaalikampanjaa. Hävittyään vaalit Hayes muutti kasvavan perheensä kanssa takaisin Fremontiin, jossa hän opiskeli lakia seuraavat kolme vuotta. Hayes valittiin 1876 jälleen Ohion kuvernööriksi, ja hän toimi tehtävässä vielä yhden kauden. Vaalikampanjassaan hän lupasi muun muassa parantaa mustien äänioikeutta osavaltiossa ja vaati dollarin sitomista kultaan.
Ura > Presidenttinä

Hayesin presidenttikauden ministerit
Ura > Viimeiset vuodet ja kuolema

Hayes ei vaalilupauksensa mukaisesti pyrkinyt enää toiselle presidenttikaudelle vaan vetäytyi politiikasta kautensa päätyttyä vuonna 1881. Hänen seuraajakseen nousi James Garfield, joka murhattiin vain puoli vuotta virkaanastujaisten jälkeen. Jätettyään Valkoisen talon Hayes muutti perheensä kanssa takaisin vanhalle Spiegel Grove -kotitilalleen Fremontiin. Fremontissa Hayes toimi aktiivisesti vankila- ja koulutusjärjestelmän uudistamisen puolesta. Hänestä tuli eläkkeellä kuolemantuomion vastustaja, joka uskoi rikollisuuden johtuvan ihmisten köyhyydestä ja epätoivosta. Julkisin varoin kustannettu koulutusjärjestelmä olisi hänen mielestään taannut kaikille yhdysvaltalaisille tasa-arvoiset lähtökohdat elämään. Hayes yrittikin parantaa erityisesti etelävaltioiden nuorten mustien miesten koulutusmahdollisuuksia muun muassa rahastojen avulla. Hayes toimi kolmessa yliopistossa, Ohio Wesleyanissa, Western Reservessa ja Ohio Statessa, luottamustehtävissä ja oli mustien koulutusta parantamaan pyrkineen Slater Fund -yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Vuonna 1883 Hayesista tuli uudelleenorganisoidun National Prison Reform Association -yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja, ja seuraavat lähes kymmenen vuotta hän kiersi ympäri Yhdysvaltoja puhumassa erilaisista poliittisista uudistuksista.
Lucy Hayesin kuoltua aivoinfarktiin kesäkuussa 1889 Rutherford Hayes vietti paljon aikaa ainoan tyttärensä Fannyn kanssa. Hän sairastui vakavaan sydäntautiin tammikuussa 1893 ollessaan liikeasioilla Clevelandissa. Hayes pyysi poikaansa Webb Hayesia saattamaan hänet takaisin kotitilalleen Fremontiin, jossa hän kuoli 70-vuotiaana 17. tammikuuta 1893. Hayesin hautajaissaattuetta johti vastavalittu presidentti Grover Cleveland sekä silloinen Ohion kuvernööri ja Hayesin palvelustoveri William McKinley.
Hayesin kuoleman jälkeen Webb Hayes perusti Fremontiin yhden Yhdysvaltain ensimmäisistä presidentin kirjastoista.
Yksityiselämä

Hayes meni naimisiin Lucy Ware Webbin kanssa vuonna 1852. Webb oli 18-vuotiaana valmistunut naisille suunnatusta Cincinnatin Wesleyan Female College -collegesta. Naisen valmistuminen collegesta oli tuohon aikaan vielä harvinaista, ja Webb olikin ensimmäinen Yhdysvaltain presidentin vaimo, jolla oli college-tutkinto. Hayes ja Webb saivat yhteensä kahdeksan lasta, joista viisi selvisi aikuisikään asti.
Hayes piti itseään kristittynä muttei koskaan liittynyt virallisesti mihinkään kirkkokuntaan. Hänen vaimonsa oli kuitenkin metodisti, ja he kävivät yhdessä metodistikirkossa.
Myöhempiä arvioita

Nykyään Hayes on Yhdysvalloissa melko tuntematon presidentti, eikä hänen presidenttinä ajamiaan muutoksia juurikaan arvosteta. Presidenttien suorituksia arvioivilla listoilla Hayes on yleensä hieman keskitason alapuolella. Esimerkiksi Wall Street Journalin vuonna 2000 julkaisemalla listalla, jossa 78 historia, politiikan ja lakitieteiden akateemikkoa pisteytti kaikki siihenastiset 39 presidenttiä, Hayes oli sijalla 22 ja hänet arvioitiin keskimääräiseksi (average). C-SPAN-televisiokanavan vuosituhannen vaihteessa historiantutkijoiden vastausten pohjalta tekemällä listalla Hayes oli vielä kaksi sijaa alempana.
Paraguayssa Hayesia pidetään yhä suurena sankarina, vaikka Hayesin todellinen rooli Chacon kiistassa olikin lähes olematon. Hayesilla on Paraguayssa muun muassa nimikkodepartementti ja 12. marraskuuta – Chacon luovuttamisen vuosipäivä – on osassa maata Hayesin kunniaksi yleinen vapaapäivä. Hayesin valtavan suosion takia paraguaylaiset usein yllättyvät kuullessaan, että Yhdysvalloissa Hayes on lähes tuntematon henkilö.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rutherford B. Hayes Valkoinen talo (englanniksi)
| n k Yhdysvaltain presidentit |
| --- | --- | --- |
 Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä  Tietoja Yhdysvaltain presidenteistä  Valkoinen talo 
:  Washington  J. Adams  Jefferson  Madison  Monroe  J. Q. Adams  Jackson  Van Buren  W. Harrison  Tyler  Polk  Taylor  Fillmore  Pierce  Buchanan  Lincoln  A. Johnson  Grant  Hayes  Garfield  Arthur  Cleveland  B. Harrison  Cleveland  McKinley  T. Roosevelt  Taft  Wilson  Harding  Coolidge  Hoover  F. Roosevelt  Truman  Eisenhower  Kennedy  L. Johnson  Nixon  Ford  Carter  Reagan  G. H. W. Bush  Clinton  G. W. Bush  Obama  Trump  Biden 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC 2  IdRef 
Majuri Hayes univormussaan vuonna 1861.
Hayesin varapresidenttiehdokkaana toimi William A. Wheeler.
Hayes yhdessä ministeriensä kanssa vuonna 1877.
Hayes halusi presidenttinä lopettaa virkamiesten poliittisen nimityksen. Puck-lehden pilakuvassa Hayes potkaisee Chester A. Arthurin pois New Yorkin tullikamarilta.
Pitkän laman aiheuttama tyytymättömyys johti suureen rautatielakkoon.
Hayes rajoitti kiinalaisten maahantuloa Yhdysvaltoihin. Pilakuvassa teollisuutta, järjestystä, raittiutta ja rauhaa mukanaan tuovaa kiinalaista ei päästetä kultaisten vapauden porttien läpi, toisin kuin vapaasti Yhdysvaltoihin päässeitä kommunisteja ja huligaaneja.
Hayesin ja Lucy Ware Webbin hääpotretti.
Šin

| Heprean kirjaimet |
| --- | --- |
א Alef: ב Bet
ג Gimel: ד Dalet
ה He: ו Vav
ז Zajin: ח Ḥet
ט Tet: י Jod
כ Kaf: ל Lamed
מ Mem: נ Nun
ס Samekh: ע Ajin
פ Pe: צ Tsade
ק Qof: ר Reš
ש Šin: ת Tav
vokaalimerkit · dageš
numerojärjestelmä
Šin (tai sin) on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 21. kirjain. Se on kreikkalaisen sigman, latinalaisen S:n sekä kyrillisten С:n ja Ш:n edeltäjä. Heprealaisessa numerojärjestelmässä šinillä on lukuarvo 300.
Heprean kielessä šin ääntyy joko [s], kuten samekh, tai [ʃ]. Vokalisoidussa tekstissä kirjaimen päällä on piste edellisessä tapauksessa vasemmalla (sin), jälkimmäisessä oikealla (šin). Voikalisoimattomassa tekstissä piste jätetään yleensä pois. Kirjaimen nimi tulee hammasta tarkoittavasta sanasta: hammas on yhä hepreaksi שן, šen.
Juutalaisen perinteen mukaan kotien ovenpielessä on pieni kotelo (mezuza), joka sisältää joitakin pergamentille kirjoitettuja Tooran jakeita. Mezuzan päälle on kirjoitettu šin-kirjain, joka on alkukirjain sanasta Šadai (Kaikkivaltias).
Esimerkkejä:
שלום: šalom: rauha (tervehdys)
שבת šabat: sapatti
שלמה: Salomo
שמואל: Samuel
שמשון: Simson
Koodit

| --- | --- |
Unicode UTF-16: U+05e9
Unicode-nimi: HEBREW LETTER SHIN
HTML: &#1513;
ISO 8859-8: 0xf9
Östra Nyland

| Östra Nyland |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 0356-5653
Levikki:  3 533 (LT 2012)
Perustettu:  1881
Lakkautettu:  2014
Kotikunta:  Loviisa
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  2–4 kertaa viikossa
Kieli:  ruotsi
Östra Nyland oli Loviisassa vuodesta 1881 lähtien ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Vuoden 2015 alussa se yhdistettiin Borgåbladetin kanssa uudeksi Östnyland-lehdeksi.
Lehden perustajiin kuuluivat ruotsalaisen puolueen nimekkäimmät edustajat V. M. von Born, R. A. Wrede ja Kasten Antell. Se edusti äärimmäistä konservatismia ja oli Nya Pressenin perustamiseen saakka svekomaanien johtava äänenkannattaja. Vähitellen Östra Nyland maltillistui ja muuttui Loviisan ja lähikuntien paikalliseksi lehdeksi. Vanhoillisuudesta ja oikeistolaisuudesta ei kuitenkaan luovuttu, kunnes vuonna 1937 lehti siirtyi Ernst von Bornin ja Jonas Baumgartnerin perheen omistukseen. Jatkossa levikkialueeltaan suppea Östra Nyland selvisi ulkoasuaan uudistamalla ja keskittymällä paikalliseen uutisvälitykseen. Vuonna 1945 siihen liitettiin osapainoksena kotkalainen Kotka Nyheter, joka vuodesta 1971 lähtien esiintyi vain mainintana lehden nimiössä.
Hufvudstadsbladetista tuli lehtiyhtiön osakas vuonna 1982 ja vuonna 1988 yhtiön osake-enemmistö siirtyi Konstsamfundetin omistukseen. Konstsamfundetin omistamat Östra Nyland ja porvoolainen Borgåbladet yhdistettiin vuonna 2015 KSF Median Östnyland-lehdeksi.
Östra Nyland ilmestyi aluksi kahdesti, vuosina 1939–1985 kolmesti, myöhemmin neljästi ja loppuvaiheessa kolmesti viikossa. Lehden pääasiallista levikkialuetta olivat Loviisa ja Lapinjärvi sekä osittain Pyhtää ja Myrskylä. Vuonna 2009 levikki oli noin 3 570 kappaletta.
Päätoimittajat

Karl Konstantin Nyström (1881–1882)
Gustaf Hamberg (1883–1884)
Ernst Hedengren (1886–1898)
Ossian Reuter (1898–1908)
Ivar Söderström (vastaava toimittaja 1908–1911)
Ivar Lowenetzky (1911–1912)
Karl Alexander Björksten (1912–1919)
Bruno Mellberg (1919–1920)
Karl Alexander Björksten (1920–1926)
Gideon (Gigge) Strandvik (1926–1932)
Joh. Nyholm (1932–1937)
Karl Ekman (1937)
Sigurd Gadolin (1937–1950)
Carl Gustaf Neovius (1950–1956)
Bengt Appelgren (1956–1957)
Olle Sirén (1957)
Ralf Friberg (1957)
Torsten Blom (1957–1960)
Kurt Husman (1960)
Carl Gustaf Neovius (1960–1968)
Leif Kähärä (1968–)
Kim Wahlroos (1986−2008)
Camilla Berggren (2008–2011)
Micaela Röman (2011−2014).
Aiheesta muualla

Östra Nyland digitoituna kansalliskirjastossa
Sari Essayah

| Sari Essayah |
| --- | --- |
 Essayah kesäkuussa 2023.
Suomen maa- ja metsätalousministeri
 Orpon hallitus 20.6.2023–  
Edeltäjä:  Antti Kurvinen
Kristillisdemokraattien puheenjohtaja
 29.8.2015–  
Edeltäjä:  Päivi Räsänen
Euroopan parlamentin jäsen
 2009–2014  
Kansanedustaja
 19.3.2003–20.3.2007 22.4.2015–  
Ryhmä/puolue:  Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Savo-Karjalan vaalipiiri
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sari Miriam Essayah
Syntynyt: 21. helmikuuta 1967 (ikä 57) Haukivuori
Kansalaisuus:  suomalainen
Asuinpaikka:  Lapinlahti
Puoliso:  Roope Knapp (1991)
Lapset:  kaksi tytärtä
Tiedot
Puolue:  Suomen Kristillisdemokraatit Euroopan kansanpuolue
Koulutus:  kauppatieteiden maisteri (1995)
Tutkinnot:  Vaasan yliopisto
Uskonto:  helluntailaisuus
Aiheesta muualla
Kotisivu
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | 10 km kävely |  |
|  Pronssia | Tokio 1991 | 10 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1994 | 10 km kävely |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Sheffield 1991 | 10 km kävely |  |
|  Pronssia | Duisburg 1989 | 5 km kävely |  |
Sari Miriam Essayah (s. 21. helmikuuta 1967 Haukivuori) on suomalainen poliitikko, kansanedustaja, ministeri sekä entinen kilpakävelijä ja maailmanmestari vuodelta 1993. Hän on toiminut Orpon hallituksen maa- ja metsätalousministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien. Essayah on ollut Suomen Kristillisdemokraattien puheenjohtaja vuodesta 2015.
Suomen Kristillisdemokraatteihin kuuluva Essayah oli puolueensa ehdokas presidentinvaaleissa 2012 ja 2024. Kansanedustajana hän on toiminut vuosina 2003–2007 ja uudelleen vuodesta 2015 lähtien. Vuosina 2009–2014 Essayah oli Euroopan parlamentin jäsen.
Kilpakävelijänä Essayah on vuoden 1993 maailmanmestari Stuttgartista sekä 1994 euroopanmestari Helsingistä. Essayah valittiin Vuoden naisurheilijaksi vuosina 1993 ja 1994. Essayah teki urheilu-urallaan seitsemän edelleen voimassa olevaa Suomen ennätystä. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri Vaasan yliopistosta 1995.
Essayahin johdolla kristillisdemokraateista on tullut konservatiivinen yleispuolue, joka tavoittelee kannustavaa perusturvaa ja paikallista sopimista sekä antaisi perheille ja vanhustenhuoltoon lisää rahaa.
Vuodesta 2016 lähtien Essayah on ollut Kansainvälisen olympiakomitean jäsen. Hän on KOK:n kahdeksas suomalaisjäsen.
Varhainen elämä ja koulutus

Essayah toimi yläasteella oppilaskunnan puheenjohtajana, osallistui tukioppilastoimintaan ja oli kouluneuvostossa oppilaiden valitsemana edustajana. Lukioaikanaan Essayah jatkoi tukioppilastyötä sekä osallistui alueelliseen yhteistoimintaan, kuten Kuopion hiippakunnan koululaisparlamenttiin. Essayah toimi myös ohjaajana Lapinlahden lasten ja nuorten leireillä. Vuonna 1986 Essayah aloitti kauppatieteiden opinnot Vaasan yliopistossa. Hän valmistui kauppatieteen maisteriksi vuonna 1995, pääaineenaan laskentatoimi.
Urheilu-uran ja eduskuntatyön välisinä vuosina 1997–2003 hän työskenteli tilintarkastajana PricewaterhouseCoopersin palveluksessa Kuopiossa sekä laskentatehtävissä TeliaSoneralla.
Urheilu-ura

Essayah edusti aktiiviurallaan Lapinlahden Vetoa. Hän sijoittui 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1985 Cottbusissa 5 000 metrin kävelyssä 11:nneksi. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän oli 10 kilometrin kävelyssä yhdeksästoista ja Budapestin halli-EM-kilpailuissa 1988 3 000 metrillä yhdeksäs. Vuonna 1989 hän sai pronssia Duisburgin universiadien 5 kilometrillä. Samana vuonna Essayahin valmentajaksi tuli Juha Väätäinen.
Essayah sijoittui Splitin EM-kisoissa 1990 10 kilometrin kävelyssä viidenneksi. Sevillan sisäratojen MM-kilpailuissa 1991 hänet hylättiin 3 000 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kultaa Sheffieldin universiadeissa ja pronssia Tokion MM-kisoissa ajalla 43.13. 1992 Barcelonan olympialaisissa hän oli neljäs.
Essayah oli Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa 1993 seitsemäs 3 000 metrin kävelyssä. Saman vuoden maailmancupissa hän oli toinen ja voitti maailmanmestaruuden Stuttgartin kisoissa ajalla 42.59. Pariisin halli-EM-kilpailuissa 1994 hän oli kuudes ja voitti myöhemmin samana vuonna kultaa Helsingin EM-kisoissa ajalla 42.37. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän oli neljäs suomenennätysajalla 42.20. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli kuudestoista ja lopetti kävelijänuransa kauden jälkeen. Hänet valittiin Vuoden naisurheilijaksi vuosina 1993 ja 1994.
Poliitikon ura

Essayah on Paavo Väyrysen, Elisabeth Rehnin, Heidi Hautalan, Timo Soinin ja Laura Huhtasaaren ohella yksi kuudesta suomalaisesta poliitikosta, joka on istunut niin kunnanvaltuustossa, eduskunnassa kuin Euroopan parlamentissakin sekä ollut ehdokkaana presidentinvaaleissa.
Poliitikon ura > Kunnallispoliitikkona

Vuonna 1988 entinen opinto-ohjaaja pyysi Essayahia osallistumaan kuntavaaleihin. Essayah osallistui vaaleihin sitoutumattomana ehdokkaana keskustan listalla ja pääsi osallistumaan nuoriso- ja raittiuslautakunnan työhön. Keskustalla oli tuolloin Lapinlahdella enemmistö ja varsinainen puoluepolitiikka jäi vieraaksi. Seuraavien kuntavaalien aikaan Essayah keskittyi urheiluun sekä harjoitusleireihin ja teki päätöksen olla ryhtymättä ehdokkaaksi.
Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa Essayah oli SKL:n ehdokkaana ja tuli valituksi Lapinlahden valtuustoon, missä hän toimi vuoteen 2000 asti. Vuosina 2009–2012 Essayah oli Paimion kunnanvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa vuonna 2009.
Poliitikon ura > Kansanedustajana 2003–2007 ja 2015–

Vuoden 2003 eduskuntavaalien alla Essayah asui Varsinais-Suomessa ja lupautui kristillisdemokraattien ehdokkaaksi eduskuntavaaleihin. Essayah sai vaaleissa 9 597 ääntä ja tuli valituksi kansanedustajaksi Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Vaalikauden aikana Bjarne Kallis luopui KD:n puheenjohtajan tehtävästä ja Päivi Räsänen siirtyi eduskuntaryhmän puheenjohtajasta puolueen johtoon. Essayah valittiin Räsäsen tilalle eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Essayahin jatko kansanedustajana jäi 58 äänen päähän.
Poliitikon ura > KD:n puoluesihteerinä

Kansanedustajakauden jälkeen Essayah toimi hetken aikaa laskentapäällikkönä TeliaSoneran tytäryhtiössä, kunnes hänet valittiin kristillisdemokraattien puoluesihteeriksi Annika Kokon erottua. Essayahin puoluesihteerikautena puolue valmisti historiikin, vietti 50-vuotisjuhlia sekä teki tietojärjestelmä- ja hallintouudistuksia. Essayahin tultua valituksi Euroopan parlamenttiin, hänen seuraajakseen puoluesihteeriksi valittiin Peter Östman.
Poliitikon ura > Europarlamentaarikkona 2009–2014 ja presidenttiehdokkaana 2012

Vuoden 2009 eurovaaleissa Essayah valittiin Euroopan parlamenttiin 53 803 äänellä. Hän toimi Euroopan kansanpuolueen ryhmässä yhdessä kokoomuksen edustajien kanssa. Vuoden 2014 eurovaaleissa Essayah sai viidenneksi eniten ääniä (61 264) muttei tullut valituksi.
Vuoden 2008 talouskriisi hallitsi Essayahin europarlamentaarikon kautta. Essayah istui parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, jossa teema oli erityisesti pinnalla. Lisäksi Essayahin toimi työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa sekä Israelin ja Välimeren unionin valtuuskunnissa. Essayah edisti parlamentissa suomalaisia linjauksia julkisista hankinnoista ja rajat ylittävistä työntekijöistä. Essayah teki vaalikauden aikana koko parlamentista kolmanneksi eniten muutosesityksiä lausuntoihin ja mietintöihin. Hän teki muutosesityksiä yhteensä 333 raporttiin.
Essayah oli kristillisdemokraattien presidenttiehdokas vuoden 2012 presidentinvaaleissa. Hän sai 2,5 % äänistä, ehdokkaista vähiten. Vaalin toisella kierroksella Essayah asettui tukemaan Sauli Niinistöä.
Poliitikon ura > KD:n puheenjohtajana 2015– ja presidenttiehdokkaana 2024

Essayah valittiin uudestaan kristillisdemokraattien kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Savo-Karjalan vaalipiiristä 11 186 äänellä. Kesäkuussa 2015 Essayah ilmoitti asettuvansa ehdolle kristillisdemokraattien puheenjohtajaksi Päivi Räsäsen luopuessa puheenjohtajuudesta elokuun 2015 puoluekokouksessa.. Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi vastaehdokkaan, kansanedustaja Sari Tanuksen, vetäydyttyä kilpailusta.  Hänen mukaansa sosiaalinen oikeudenmukaisuus on puolueelle oppositiokaudella tärkeää.
Vuonna 2019 Sari Essayah valittiin eduskuntaan uudelle kaudelle. Hän sai 12 387 ääntä.
Ennen kristillisdemokraattien elokuun 2019 puoluekokousta oli spekulaatioita siitä, jatkaako Essayah puolueen johdossa, sillä hän sairastui kesällä 2019 rintasyöpään. Alkuvaiheen syöpähoitojen onnistuttua Essayah ilmoitti kuitenkin olevansa käytettävissä, ja hänet valittiin ilman vastaehdokkaita kolmannelle kaudelle puolueen puheenjohtajana.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Essayah valittiin kansanedustajaksi uudelle kaudelle 15 862 äänellä. Essayah nimitettiin maa- ja metsätalousministeriksi Orpon hallitukseen 20. kesäkuuta 2023.
Elokuussa 2023 kristillisdemokraattien puoluehallitus esitti Essayahia puolueen ehdokkaaksi vuoden 2024 presidentinvaaleissa, ja kristillisdemokraattien puoluekokous valitsi hänet puolueen presidenttiehdokkaaksi kolme päivää myöhemmin. Essayah sai vaaleissa 1,5 prosenttia äänistä, mikä riitti seitsemänteen sijaan. Toisella kierroksella hän asettui tukemaan kokoomuksen Alexander Stubbia.
Poliitikon ura > Urheilujohtajana

Elokuussa 2016 Sari Essayah valittiin jäseneksi Kansainväliseen olympiakomiteaan. Essayah valittiin toimeen Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Rio de Janeirossa. Hän on Kansainvälisen olympiakomitean kahdeksas suomalaisjäsen.  Vuodesta 2016 Essayah on ollut myös Suomen olympiakomitean hallituksen jäsen. Suomen urheiluliiton luottamustehtävissä Essayah on ollut vuodesta 1997.
Poliittisia näkemyksiä

Puheenjohtajaksi valintansa jälkeen Essayah ilmoitti tavoitteekseen kehittää kristillisdemokraateista puolueen, jota voi verrata Saksan CDU-puolueeseen. Essayah totesi tarvittavan työmarkkinauudistusta. Häneen mukaansa Suomi on jäänyt 1990-luvulle Ruotsin ja Tanskan tehdessä uudistuksia.
Essayah vastustaa sukupuolineutraalia avioliittoa  ja alkoholilain kokonaisuudistusta. Essayah on pitänyt ruotsin kielen vapaaehtoisuuden lisäämistä "kyseenalaisena linjauksena" ja vastustaa ylioppilaskuntien pakkojäsenyyttä, joka on hänen mielestään ristiriidassa opiskelijoiden yhdistymisvapauden ja yhdenvertaisuuden kanssa. Hän vastustaa eutanasiaa ja puolustaa perhevapaiden kiintiöimistä äidille mm. 6+6+6-mallin sijaan.
Essayh on kritisoinut Rinteen hallituksen talouspolitiikkaa. Hän sanoi elokuussa 2019, että valtion tuottavan omaisuuden myynti ja pysyvien lisämenojen kasvattaminen tulevat pahentamaan alijäämää, ja esitti huolensa siitä, että samaan aikaan kansainvälinen taloussuhdanne on kääntymässä laskuun.
Essayah puolustaa turkistarhausta. Hän lupasi elokuussa 2023 turkistarhaajille miljoonia euroja lintuinfluenssakorvauksia.