stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fosdinovo
Aiheesta muualla

Fosdinovo, Toscana, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Massa-Carraran maakunta
Aulla | Bagnone | Carrara | Casola in Lunigiana | Comano | Filattiera | Fivizzano | Fosdinovo | Licciana Nardi | Massa | Montignoso | Mulazzo | Podenzana | Pontremoli | Tresana | Villafranca in Lunigiana | Zeri
Crash Bandicoot: Fusion ja Spyro: Fusion

| Crash Bandicoot: Fusion ja Spyro: Fusion |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Vicarious Visions
Julkaisija:  Vivendi Universal Games
Jakelija:  Vivendi Games
Säveltäjä:  Shin'en Multimedia
Pelisarja:  Crash Bandicoot Spyro
Julkaistu:  NA 3. kesäkuuta 2004 EU 25. kesäkuuta 2004 JP 9. joulukuuta 2004
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E PEGI: 3+
Alusta:  Game Boy Advance
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Crash Bandicoot: Fusion ja Spyro: Fusion ovat Vicarious Visionsin kehittämät ja Vivendi Universal Gamesin julkaisemat
tasohyppelypelit. Pelit julkaistiin Game Boy Advancelle kesäkuussa 2004. Molemmissa peleissä juoni on aika identtinen ja niissä päätehtävänä on auttaa Crash Bandicootia sekä Spyroa päihittämään heidän liittoutuneet arkkiviholliset Tri. Neo Cortex ja Ripto. Matkan varrella molemmissa peleissä tulee vastaan monenlaisia vastuksia ja ratoja.
Juoni

Tohtori Neo Cortex ja Ripto yhdistävät voimansa päästäkseen eroon vihollisistaan ​​Crash Bandicootista ja Spyrosta muuntamalla geneettisesti Ripton "Riptoc" kätyreitä ja naamioimalla ne Crashiksi ja Spyroksi, mikä saa kaksi päähenkilöä uskomaan olevansa toisiaan vastaan. Crash ja Spyro saavat ilmoituksen oman maailmansa ahdingosta, ja heidät lähetetään eroon naamioituneista Riptoceista. Crash ja Spyro kohtaavat lopulta toisensa Wumpa Junglen ja Dragon Castlen välillä ja uskovat toisensa naamioituneeksi Riptociksi. Pian he kuitenkin huomaavat, että Cortex ja Ripto ovat huijannut heidät taistelemaan keskenään, ja he päättävät liittoutua heitä vastaan.
Spyron ja Crashin äskettäinen onnistuminen johtaa riitaan Cortexin ja Ripto, joten he päättävät lähettää Cortexin veljentytär Nina Cortexin Fire Mountainille, missä tämä sieppaa Cocon ja professorin. Blink the Mole ilmoittaa Crashille ja Spyrolle kidnappauksesta. Kun kaksikko kohtaa Ninan, Crash häiritsee Ninan huomion ja saa tämän jahtaamaan häntä, jotta Spyro voi vapauttaa Cocon ja professorin huomaamatta. Tämä toimi, kun Coco ja Professori ovat vapaana, kun Nina on loukussa häkissä. Professori on pettynyt, koska heidän työnsä Cortexin ja Ripton jäljittämiseksi tuhoutuu, joten Coco saa idean: Jos Crash ja Spyro voivat laittaa jäljittimen Cortexiin ja Riptoon, he jäljittäisivät heidät pääkonttoriinsa, jotta kaksikko hajoaa ja menisi molempiin. toisten kotimaailmaan tällä tavalla heidän vihollisensa ei epäilisi mitään. Vain Spyro onnistuu istuttamaan jäljittimen Cortexiin. Crash ja Spyro saavuttavat pahisten päämajan ulkoavaruudessa nimeltä Tech Park. Crash ja Spyro kukistavat joukkueena Cortexin ja Ripton lopullisesti.
Pelattavuus

Crash Bandicoot: Fusion ja Spyro: Fusion ovat yhden pelaajan sivuttain vieriviä crossover-seikkailupelejä, joissa pelaaja ohjaa Crash Bandicootia ja/tai Spyroa vastaavissa peleissä. Vaikka peleissä on tasohyppelyelementtejä, joiden avulla Crash ja Spyro voivat navigoida eri alueilla, pääpaino on eri minipelejä, jotka muodostavat pelin ytimen. Minipelit sisältävät selvästi erilaisia ​​pelielementtejä, kuten vihollisten tuhoamista Breakout-inspiroimassa haasteessa tai alueen halki kilpailemista suihkureppujen, tankkien tai sisärenkaan kanssa. Pelit käyttävät Game Link Cable -kaapelia, jonka avulla pelaajat voivat kilpailla moninpeliversioissa useista peleistä löytyvistä minipeleistä. Suurin osa näistä minipeleistä vaatii vain yhden kopion jommastakummasta pelistä jopa neljälle verkon pelaajalle. Pelaajat voivat ansaita kauppakortteja suorittamalla tiettyjä tehtäviä; näitä kortteja voidaan vaihtaa Game Boy Advance -järjestelmien välillä pelaajille, jotka eivät fyysisesti omista kopiota peleistä. Lisäsisältöä voidaan käyttää, jos nämä kaksi peliä on linkitetty toisiinsa.
Channel 4 F1

| Channel 4 F1 |
| --- | --- |
Tyyli:  urheiluohjelma
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Verkko:  Channel 4
Esitetty:  18. maaliskuuta 2016 –
Tuotantokausia:  9
Jaksoja:  170
Channel 4 F1 (tunnetaan myös nimella C4F1) on televisioyhtiö Channel 4:n esittämä brittiläinen Formula 1 -aiheinen urheiluohjelma, jota on esitetty vuodesta 2016 alkaen.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Channel 4 F1
Joulusaari

Joulusaaren kartta.
Saaren pääkaupunki Flying Fish Cove.
Joulusaaren postitoimisto.
Joulusaari, virallisesti Joulusaaren territorio, on saari ja Australian hallinnossa oleva territorio Intian valtameressä, Australiasta luoteeseen ja Indonesiasta etelään.
Maantiede

Joulusaari sijaitsee Intian valtameressä, noin 360 kilometriä Indonesian kuuluvasta Jaavan saaresta etelään ja noin 1 400 kilometriä Australiasta luoteeseen.
Saari on merenalaisen vuoren huippu, joka kohoaa jyrkästi merestä. Sen noin 80 kilometriä pitkä rantaviiva on lähes kokonaisuudessaan noin 20 metriä korkeaa rantakalliota, joka on murtunut vain 13 paikassa mataliksi lahdiksi sekä hiekka- ja korallirannoiksi. Suurimmassa lahdessa sijaitsee saaren satama. Saaren ympärillä ei käytännössä ole minkäänlaista mannerjalustaa, sillä meri on jo noin 500 metriä syvää vain 200 metrin päästä rannasta.
Joulusaaren sisämaa on ylätasankoa, joka kohoaa korkeimmillaan 360 metrin korkeuteen. Tasanko on muodostunut pääosin kalkkikivestä, jossa on kerroksittain vulkaniittia.
Suurin osa saaresta (63 %) on trooppista sademetsää ja kansallispuistoa.
Ilmasto

Saarella vallitsee trooppinen ilmasto ja lämpötila vaihtelee yleensä 21–32 asteen välillä. Kaakkoiset pasaatituulet tuovat ympäri vuoden miellyttävää säätä. Vuoden keskimääräinen sademäärä on noin 2 000 millimetriä. Sadekauden aikana marraskuusta huhtikuulle saarelle saattaa iskeä useampiakin myrskyjä.
Historia

Joulusaaren kallioiset rannat estivät pitkään saaren asuttamisen. Brittiläiset ja hollantilaiset lisäsivät saaren karttoihinsa 1600-luvun alkupuolella. Englannin Itä-Intian kauppakomppanian aluksella purjehtinut kapteeni William Mynors näki saaren ja nimesi sen joulupäivänä 1643. Ensimmäinen dokumentoitu maihinnousu tapahtui 1688, kun William Dampierin lähettämä ryhmä kävi saarella. Joulusaari sai tämän jälkeen olla rauhassa noin kahden vuosisadan ajan.
Meritieteilijä John Murray ennusti nykyisestä Indonesiasta löytämiensä näytteiden perusteella, että Joulusaarelta löytyisi fosfaattia. Brittiläinen laivaston retkikunta todisti vuonna 1887 Murrayn epäilyt oikeiksi. Britannia liitti 6. heinäkuuta 1888 saaren itseensä.
Kookossaarten omistaja George Clunies-Ross lähetti 1888 veljensä Andrew’n ja joitakin työmiehiä perustamaan Joulusaarelle ensimmäisen asutuksen. Britannia tarjosi vuonna 1891 Murraylle ja Clunies-Rossille 99 vuodeksi yhteisen oikeuden kaivaa saarelta fosfaattia. Kuusi vuotta myöhemmin kaivausoikeudet siirtyivät Murrayn ja Clunies-Rossin perustamalle Christmas Island Phosphate Companylle.
Japanilaiset valloittivat Joulusaaren maaliskuussa 1942. Puolet saaren väestöstä lähetettiin vuonna 1943 Indonesiaan vankileireille. Saari vapautettiin 1945.
Australia ja Uusi-Seelanti ostivat 1949 fosfaattiyrityksen. Australia oli ostanut Kookossaaret Britannialta vuonna 1955 ja oli kiinnostunut myös Joulusaaresta. Britannia ja Australia pääsivät sopimukseen ja Joulusaari siirtyi 1. tammikuuta 1958 Australialle Britannialle kuuluneen Singaporen siirtokunnan alaisuudesta.
Politiikka

Joulusaari on Australian territorio, jonka hallinto perustuu vuonna 1958 solmittuun perustuslakiin nimeltä Christmas Island Act, jota muutettiin vuonna 1992 solmitulla Territories Law Reform Act -lailla. Kaikista Australian territorioista on vastuussa infrastruktuurin ja aluekehityksen ministeriö. Valtion palveluista saarella vastaavat Australian ja Länsi-Australian osavaltion hallitukset, infrastruktuurin ja aluekehityksen ministeriö ja muut sopimuksenmukaiset organisaatiot.
Australian kenraalikuvernööri nimittää saaren hallinnon johtajan (engl. Administrator), virkaa on hoitanut tammikuusta 2006 alkaen Neil Lucas.
Paikallishallinnollisena elimenä saarella toimii yksikamarinen Joulusaaren neuvosto (Christmas Island Shire Council), jonka yhdeksän jäsentä valitaan vaaleilla neljäksi vuodeksi kerrallaan.
Australian liittovaltion poliisi vastaa Joulusaaren poliisista.
Talous ja infrastruktuuri > Talous

Joulusaaren talous on aiemmin pohjautunut yksinomaan fosfaattikaivokseen, joka kuitenkin suljettiin Australian hallituksen päätöksellä joulukuussa 1987, mutta avattiin uudelleen 1991. Vuonna 1993 saarelle avattiin kasino, joka kuitenkin suljettiin 1998. Vuonna 2001 Australian hallitus suostui kaupallisen avaruuslaukaisuaseman rakentamiseen, rakentamista ei ole kuitenkaan aloitettu. Saarella on 800-paikkainen vastaanottokeskus lähinnä Indonesian pakolaisia varten.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne

Joulusaarella on oma lentoasemansa, jolle on suora yhteys Perthistä, josta sinne lentää Virgin Australia. Se lentää myös Joulusaaren ja Kookossaarten välillä. Jakartasta Joulusaarelle on charter-lentoyhteys.
Väestö

Joulusaarella ei ole lainkaan alkuperäisväestöä. Sen 1 843 asukkaasta 70 % on kiinalaista alkuperää. Eurooppalaisia on 20 % ja malaijeja 10 %. Virallinen kieli on englanti, muut kielet ovat kiina ja malaiji.
Suurimmat uskonnot ovat buddhalaisuus (36 %), islam (25 %) ja kristinusko (18 %).
Koulutus ja terveydenhoito

Peruskoulutuksesta Joulusaarella vastaa Länsi-Australian opetusministeriö. Opetussuunnitelma perustuu Länsi-Australian suunnitelmaan.
Intian valtameren territorioiden terveydenhoitopalvelut tarjoavat sairaalapalveluita Joulusaarella. Saarella ei ole mahdollisuuksia kaikkiin erikoissairaanhoidon aloihin, mutta saarella vierailee useiden alojen erikoislääkäreitä. Tarvittaessa saarelaisia voidaan kuljettaa saamaan hoitoa Perthiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joulusaari Wikimedia Commonsissa
Joulusaaren virallinen web-sivusto (englanniksi)
Pansion koulu

| Pansion koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Pansio, Turku
Koordinaatit:  60°27.01′N, 22°10.11′E
Perustettu:  1950
Rehtori:  Antti Hyssälä
Luokat:  1–6
Oppilaita:  n. 250 (2022)
Verkkosivut
| Pansion koulu |
| --- | --- |
Osoite:  Pernontie 29, 20240 Turku
Valmistumisvuosi:  1950
Suunnittelija:  Totti Sora
Omistaja:  Turun kaupunki
Julkisivumateriaali:  rappaus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pansion koulu on Turun Pansiossa toimiva peruskoulun alakoulu, joka käsittää luokka-asteet 1–6 ja valmistavan opetuksen ryhmän maahanmuuttajalapsille. Vuonna 1950 valmistuneessa koulurakennuksessa toimii myös Turun kaupunginkirjaston sivukirjasto. Aiemmin koulun yhteydessä toimi myös neuvola. Koulun vieressä on Pansion kisapuistona tunnettu urheilukenttä.
Koulun rehtorina toimii Antti Hyssälä. Vuonna 2022 koulussa oli noin 250 oppilasta.
Valmistuessaan vuonna 1950 Pansion koulu oli ensimmäinen sotien jälkeen Turun esikaupunkialueille rakennettu kansakoulu. Koulunpito oli aloitettu jo marraskuussa 1945 Pansion laivastoaseman tiloissa.
Koulurakennus

Kaupunginarkkitehti Totti Soran suunnittelema koulurakennus on kolmikerroksinen. Sen julkisivut on rapattu ja satulakatto katettu tiilellä. Tyypillisiä 1950-luvun piirteitä ovat liuskekivipinnat, sormipaneeliset sisäkatot, lakatut ovet ja metallikaiteet lakattuine, puisine käsijohteineen.
Lakkautusuhka 2010-luvun alussa

Pansion koulu muuttui pelkäksi alakouluksi vuonna 2008, kun yläkoululaiset siirrettiin Luolavuoren ja Rieskalähteen kouluihin. Pansion koulua suunniteltiin 2010-luvun taitteessa lakkautettavaksi kokonaan ja oppilaat siirrettäviksi Pernon kouluun sen peruskorjauksen jälkeen. Pernon koulun kalliista peruskorjauksesta kuitenkin luovuttiin, ja Pansion koulu sai jatkaa.
Aiheesta muualla

Koulun opetussuunnitelma 1.8.2016
Shea Theodore

| Shea Theodore |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1995 (ikä 29) Langley, BC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Vegas Golden Knights
Sarja:  NHL
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Norfolk Admirals (AHL) Anaheim Ducks (NHL) San Diego Gulls (AHL) Chicago Wolves (AHL)
NHL-varaus:  26. varaus, 2013 Anaheim Ducks
Shea Theodore (s. 3. elokuuta 1995 Langley, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Vegas Golden Knightsissa. Theodore on hyökkäävä puolustaja, jonka vahvuuksiin kuuluu koko, ulottuvuus ja kiekonhallinta. Hän on myös käytönnöllinen ylivoimapelaaja siniviivalla. Theodoren heikkouksiin kuuluu ajoittainen kiekon liikapitäminen, fysiikan puute ja hänellä on myös parannettavaa oman pään pelaamisessa.
Ura > Seuraura

Theodore syntyi Langleyssa, mutta kasvoi Aldergrovessa, jossa hän myös aloitti jääkiekkoilun. Seattle Thunderbirds varasi Theodoren 64. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2010. Hän vietti kauden 2010–2011 vielä pääosin BCMML-joukkue Fraser Valley Bruinsissa. Theodore edusti kauden aikana myös Brittiläistä Kolumbiaa Kanada talvikisoissa voittaen kultaa. Hänen varsinainen WHL-tulokaskautensa 2011–2012 toi 69 runkosarjaottelussa tehot 4+31=35, joilla Theodore oli Winterhawksin paras syöttäjä, tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies myös kaudella 19+31=50, jolloin Theodore sijoittui koko WHL:n puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Anaheim Ducks varasi Theodoren ensimmäisellä kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Saman vuoden syyskuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2013–2014 Theodore nousi Thunderbirdsin varakapteeniksi. Hän voitti pelipaikastaan huolimatta joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 22+57=79, joilla Theodore voitti koko WHL:n puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Hän voitti myös Thunderbirdsin sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Theodore valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. WHL-kautensa päätteeksi, huhtikuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Norfolk Admiralsin vahvuuteen.
Kauden 2014–2015 Theodore aloitti Admiralsissa, jossa hän pelasi viisi ottelua tehden yhtä monta tehopistettä tehoilla 3+2=5, kunnes Theodore siirrettiin marraskuussa takaisin Thunderbirdsiin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi.
Lokakuussa 2024 Theodore solmi Golden Knightsin kanssa seitsemänvuotisen ja yhteensä 51,975 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Slovakia 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sotši 2013 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Theodore pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Theodore pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden sekä Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, voittaen kultaa.
Mario Lemieux
Pelaajaura

Mario Lemieux nousi tähdeksi vuosina 1981–1984 pelatessaan Laval Voisins -joukkueessa QMJHL-liigassa. Viimeisellä QMJHL-kaudellaan Lemieux teki 70 ottelussa käsittämättömät 282 pistettä. Hän olikin itseoikeutettu 1. varaus NHL:n Entry Draftissa. Pittsburgh Penguins oli ollut edellisen kauden heikoin joukkue, joten se sai oikeuden ensimmäiseen varaukseen ja käytti sen Lemieux’n hankkimiseen.[lähde? ]
Tulokaskaudellaan Lemieux lunasti osan odotuksia jo ensimmäisessä vaihdossaan: hän teki maalin ensimmäisellä NHL-laukauksellaan. Kauden 1984–1985 aikana Lemieux saalisti tulokkaalle huimat 100 pistettä ja sai kauden päätteeksi vuoden tulokkaalle myönnettävän Calder Trophyn.[lähde? ]
Kaudella 1988–1989 Lemieux teki yhden kauden piste-ennätyksensä, 199 pistettä. Suurempaan pistemäärään yhden kauden aikana on NHL:n runkosarjassa pystynyt vain Wayne Gretzky, joka on ainoana pelaajana onnistunut ylittämään 200 pisteen rajan. Samalla kaudella 31. joulukuuta 1988 New Jersey Devilsiä vastaan pelatussa ottelussa Lemieux’stä tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa pelaaja, joka on pystynyt tekemään samassa NHL-ottelussa maalin kaikilla viidellä mahdollisella tavalla: tasakentällisin, yli- ja alivoimalla, rangaistuslaukauksella sekä tyhjään maaliin.
Kausina 1990–1991 ja 1991–1992 Lemieux johti joukkueensa kahtena keväänä peräkkäin Stanley Cupin voittoon.[lähde? ]
Rikkonaisella urallaan Lemieux rikkoi 100 tehopisteen rajan 10 kaudella. Hän teki 915 ottelussaan 1 723 tehopistettä tehden 690 maalia ja antaen 1 033 maaliin johtanutta syöttöä.[lähde? ]
Pudotuspeleissä hän pelasi 107 ottelua ja saavutti 76+96=172 tehopistettä . NHL:n pistepörssin Lemieux voitti kuudesti. Hän on NHL:n kaikkien aikojen pistetilaston 10 parhaan joukossa ainoa, joka on pelannut alle 1 000 ottelua.[lähde? ]
Menestystä haitanneet sairastelut

Mario Lemieux'n uraa varjostivat lukuisat loukkaantumiset ja sairaudet. Vakavimpia näistä olivat imusolmukesyöpä ja sydänvaivat. Lemieux ei pystynyt urallaan pelaamaan yhtään täyttä NHL-kautta, vaan joutui jokaisella kaudella jättämään ainakin yhden pelin pelaamatta.[lähde? ]
Lemieux'n henkilökohtaisella tasolla paras kausi oli 1992–1993. Kauden puolivälissä Lemieux oli saavuttamassa Gretzkyn nimissä olleita yhden kauden piste- ja maaliennätyksiä. Tammikuussa 1993 Lemieux ilmoitti tiedotustilaisuudessa, että hänellä on todettu syöpäkasvain. Diagnoosi vahvistui imusolmukesyöväksi. Lemieux'n uran pelättiin olevan ohi, mutta hän oli valmis palaamaan kentille jo maaliskuussa. Kevään 18 ottelussa Lemieux voitti pistepörssin tehden 60 ottelussa 160 pistettä. Hän saavutti kautta aikojen kolmanneksi parhaan ottelukohtaisen pistekeskiarvon 2,66 ja johdatti Penguinsin 17 peräkkäiseen voittoon juuri ennen pudotuspelejä. Merkille pantavaa on, että mikäli Lemieux ei olisi sairastunut syöpään, olisi hän todellakin ollut lähellä rikkoa kaikki Gretzkyn ennätykset. Jos Lemieux olisi kyseisellä kaudella voinut pelata kaikki ottelut, hän olisi 2,66 pisteen keskiarvolla saavuttanut 223 tehopistettä (kaudella 1992–1993 pelattiin 84 peliä). Tällä lukemalla hän olisi ohittanut Gretzkyn ennätyksen 8 pisteellä.[lähde? ]
Syöpä ja selkävaivat varjostivat Lemieux’n koko loppu-uraa. Työsulkukauden 1994–1995 hän jätti kokonaan väliin ja ehti kertaalleen jo lopettaa uransa kevään 1997 jälkeen.[lähde? ] Lemieux'stä tuli kaudella 1995–1996 viimeisin pelaaja, joka ylsi yhden kauden aikana yli 150 tehopisteeseen, kunnes Connor McDavid saavutti 150 tehopistettä kaudella 2022–2023. Lemieux palasi kaukaloihin kaudella 2000–2001 ja pelasi NHL:ssä vielä viisi kautta.[lähde? ]
24. tammikuuta 2006 40-vuotias Mario Lemieux ilmoitti lopettavansa uransa toisen kerran – ja tällä kertaa pysyvästi. Viimeisellä kaudellaan hän taisteli paitsi NHL:n uudistumisen myötä kasvaneen pelitilanteiden nopeuden, myös sydänongelmien kanssa, jotka pitivät hänet aika ajoin poissa kentiltä.[lähde? ]
Muuta

Lemieux pelasi koko uransa numerolla 66, joka on Wayne Gretzkyn numero 99 ylösalaisin käännettynä. Vain Gretzkyn numero 99 on jäädytetty koko NHL:ssä virallisesti, mutta Lemieux’n päätettyä uransa kukaan pelaaja ei ole toistaiseksi pelannut myöskään numerolla 66. Numero on varsinaisesti jäädytetty vain Lemieux’n edustamassa Pittsburgh Penguinsissa.[lähde? ]
Maajoukkuetasolla Lemieux voitti Kanada-cupin 1987 ja toimi joukkueen kapteenina Kanadan voittaessa olympiakultaa 2002. Lisäksi Lemieux oli mukana voittamassa Jääkiekon maailmancupia vuonna 2004.[lähde? ]
Nykyään Mario Lemieux toimii Pittsburgh Penguinsin osaomistajana. Hän voitti kolmannen kerran Stanley Cupin vuonna 2009.[lähde? ]
Myös Mario Lemieux’n veli Alain on entinen NHL-keskushyökkääjä, joka on suomalaisittain tuttu myös Oulun Kärpistä ja Saimaan Pallosta kaudelta 1988–1989. Saman sukunimen omaavat veljekset Claude ja Jocelyn Lemieux sen sijaan eivät ole Mariolle sukua.[lähde? ]
Marion poika Austin Lemieux pelasi kauteen 2019–2020 asti Arizona State Universityn joukkueessa.[lähde? ]
Uran tilastot > Kansainvälinen ura

| Vuosi | Turnaus | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | Nuorten MM-kisat | 7 | 5 | 5 | 10 | 12 |
| 1985 | MM-kisat | 9 | 4 | 6 | 10 | 2 |
| 1987 | Kanada Cup | 9 | 11 | 7 | 18 | 8 |
| 2002 | Olympialaiset | 5 | 2 | 4 | 6 | 0 |
| 2004 | World Cup | 6 | 1 | 4 | 5 | 2 |
Palkintoja ja saavutuksia

Stanley Cup pelaajana 1991 ja 1992, omistajana 2009, 2016 ja 2017
Calder Memorial Trophy 1985
Chrysler-Dodge/NHL Performer of the Year 1985, 1986, 1987
Lester B. Pearson Award 1986, 1988, 1993, 1996
NHL-ykköstähdistössä 1988, 1989, 1993, 1996, 1997 sekä NHL-kakkostähdistössä 1986, 1987, 1992, 2001
Hart Memorial Trophy 1988, 1993, 1996
Art Ross Trophy 1988, 1989, 1992, 1993, 1996, 1997
Conn Smythe Trophy 1991, 1992
NHL Plus/Minus Award 1993
Bill Masterton Trophy 1993
Lou Marsh Trophy 1993
1998 sijalla 4 The Hockey News' -lehden 100 suurimman ammattilaispelaajan listalla
Lester Patrick Trophy 2000
Pittsburgh Penguins jäädytti numeron 66
Ikuistettiin Kanadan Walk of Famelle 2004
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Mario Lemieux Foundation
Mario Lemieux – Le Magnifique
NHL.comin uutinen lopettamisesta
MarioLemieux.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tom Barrasso | Calder Memorial Trophyn voittaja 1985 | Seuraaja: Gary Suter |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wayne Gretzky Wayne Gretzky Mark Messier Eric Lindros | Lester B. Pearson Awardin voittaja 1986 1988 1993 1996 | Seuraaja: Wayne Gretzky Steve Yzerman Sergei Fjodorov Dominik Hasek |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wayne Gretzky Mark Messier Eric Lindros | Hart Memorial Trophyn voittaja 1988 1993 1996 | Seuraaja: Wayne Gretzky Sergei Fjodorov Dominik Hasek |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wayne Gretzky Wayne Gretzky Jaromir Jagr | Art Ross Trophyn voittaja 1988, 1989 1992, 1993 1996, 1997 | Seuraaja: Wayne Gretzky Wayne Gretzky Jaromir Jagr |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wayne Gretzky Peter Bondra | NHL:n maalipörssin voittaja 1988, 1989 1996 | Seuraaja: Brett Hull Keith Tkachuk |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bill Ranford | Conn Smythe Trophyn voittaja 1991, 1992 | Seuraaja: Patrick Roy |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mark Fitzpatrick | Bill Masterton Trophyn voittaja 1993 | Seuraaja: Cam Neely |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Paul Ysebaert | NHL Plus/Minus Awardin voittaja 1993 | Seuraaja: Scott Stevens |
Mario Lemieux Pittsburgh Penguinsin paidassa vuonna 1992.
Lemieux pudottaa kiekon ottelussa Washington Capitals – Pittsburgh Penguins, jossa muistettiin KHL-seura Lokomotiv Jaroslavlin pelaajia, jotka kuolivat lento-onnettomuudessa.
Lukuisisten loukkaantumisten varjostamasta urasta huolimatta Lemieux voitti NHL:n runkosarjan pistepörssin voittajalle myönnettävän Art Ross Trophyn kuudesti.
Lemieuxin numerolla varustettuja pelipaitoja, sekä muita hänen käyttämiään varusteita uran varrelta, esiteltynä Hockey Hall of Famen kunniagalleriassa