stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Newtonin summat

Newtonin summia voidaan käyttää polynomiyhtälön juurten potenssien summien laskemiseen.
Olkoon P(x) n-asteen polynomi
Olkoon yhtälön  P(x)=0 juuret  x_{1},x_{2},\ldots ,x_{n}. Määritellään seuraavat summat:
\displaystyle S_{1}=x_{1}+x_{2}+\cdots +x_{n}
\displaystyle S_{2}=x_{1}^{2}+x_{2}^{2}+\cdots +x_{n}^{2}
\vdots
\displaystyle S_{k}=x_{1}^{k}+x_{2}^{k}+\cdots +x_{n}^{k}
\vdots
Newtonin summien mukaan,
\displaystyle a_{n}S_{1}+a_{n-1}=0
\displaystyle a_{n}S_{2}+a_{n-1}S_{1}+2a_{n-2}=0
\displaystyle a_{n}S_{3}+a_{n-1}S_{2}+a_{n-2}S_{1}+3a_{n-3}=0
\vdots
Aiheesta muualla

AOPS-wikin artikkeli
Velóna

| --- | --- |
Sijainti:  37°05′44″N, 26°53′29″E, Léros Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,066 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Velóna (kreik. Βελόνα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Léroksen saaren kaakkoiskärjen edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,066 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Velóna kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Venda

Venda tarkoittaa seuraavia:
Venda, bantustan Etelä-Afrikassa
vendat, kansa Etelä-Afrikassa
venda, bantukieli
venda, vastakäännös, veneen kääntö uuteen suuntaan vastatuulen kautta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Venda”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nigina Abduraimova

| Nigina Abduraimova |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Uzbekistan
Tennispelaaja
Pituus:  184  cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  442 790 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  144. (29.9.2014)
Voitot/tappiot:  330–222
Nelinpeli
Paras sijoitus:  175  (25. syyskuuta 2017)
Voitot/tappiot:  175–139
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Nigina Abduraimova (s. 7. heinäkuuta 1994 Taškent) on uzbekistanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 144 syyskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Abduraimova pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran syntymäkaupungissaan Taškentissa syyskuussa 2009. Siellä hän voitti ensimmäisellä kierroksella Lesja Tsurenkon, mutta hävisi toisella kierroksella Stefanie Vögelelle. Syyskuussa 2014 hän pääsi välieriin Taškentin turnauksessa, jossa hän voitti muun muassa ensimmäisellä kierrokselle Lara Arruabarrenan. Välierässään hän hävisi ykköseksi sijoitetulle Bojana Jovanovskille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nigina Abduraimova Wikimedia Commonsissa
Nigina Abduraimova WTA:n sivuilla (englanniksi)
Nigina Abduraimova ITF:n sivuilla (englanniksi)
Museo Militaria

| Museo Militaria |
| --- | --- |


Tyyppi:  Erikoismuseo, museo, sotahistoriallinen museo 
Sijainti:  Vanhankaupunginkatu 19 Hämeenlinna
Perustettu:  2013
Ylläpitäjä:  Suomen Tykistö,- Pioneeri- ja Viestimuseoyhdistys ry
Johtaja:  Samuel Fabrin
Kotisivut:  Museomilitaria.fi
    
Museo Militaria on Hämeenlinnassa Linnanniemen kaupunginosassa sijaitseva erikoismuseo, johon ovat yhdistyneet Pioneerimuseo, Suomen Tykistömuseo ja Viestimuseo vuoden 2013 alussa. Museolla on yksi kolmeen kerrokseen jakautunut perusnäyttely ja vaihtuvia erikoisnäyttelyitä. Museota ylläpitää Suomen tykistö-, pioneeri- ja viestimuseoyhdistys, jonka jäseniä ovat Viestikiltojen liitto, Tykkimiehet ry ja Pioneeriaselajin Liitto.
Näyttelyn rakenne > Perusnäyttely ensimmäisessä kerroksessa

Ensimmäisen kerroksen näyttely alkaa ajallisesti keskiajasta ja jatkuu Suomen sisällissotaan. Ensimmäisessä kerroksessa on Pro Patria (suom. isänmaan puolesta) -sali, jossa on esillä muun muassa jääkärikenraali Väinö Valveelle myönnettyjä kunniamerkkejä.
Museo Militariassa on myös ajoittain käytetty Suomen valtakunnallisen viestimuseon entistä museoamatööriradioasemaa, jonka kutsumerkki on OI3SVM. Asemaa käytetään kesäisin sekä myös perinneradiotapahtumassa puolustusvoimain lippujuhlan päivänä ja Suomen itsenäisyyspäivänä.[lähde? ]
Näyttelyn rakenne > Perusnäyttely toisessa kerroksessa > Kehitys ensimmäisen maailmansodan jälkeen

Toisessa kerroksessa esitellään Suomen sotaväen kehitystä 1920-luvulla ja 1930-luvulla sekä pioneeri-, tykistö- ja viestiaselajin historiaa talvi- ja jatkosodassa sekä Lapin sodassa.[lähde? ]
Näyttelyn rakenne > Perusnäyttely toisessa kerroksessa > Henkilöesittelyt

Henkilöistä esitellään erityisesti tykistökenraali Wilho Petter Nenonen, jääkärikenraaliluutnantti Unio Sarlin pioneeriaselajista sekä jääkärieversti Arthur Saarmaa viestiaselajista.[lähde? ]
Näyttelyn rakenne > Perusnäyttely toisessa kerroksessa > Multimediasali

Museon toisessa kerroksessa on myös elokuvasali, noin 50-paikkainen multimediasali, jossa voidaan katsoa talvisodasta ja jatkosodasta kertovia dokumenttifilmejä 15–40 minuuttia pitkinä DVD-esityksinä museon aukioloaikoina. Museossa esitetään kuutta erilaista multimediaelokuvaa: Ihantalan ihme, Korpisodan suurvoitto, Taistelu Laatokan Karjalassa, Talvisota – ensimmäinen torjuntavoitto, Suomen tie jatkosotaan, jotka ovat Tykkimiehet ry:n tuottamia, sekä Viimeiseen mieheen -elokuvaa vuodelta 2010.
Ihantalan Ihme on Tykkimiehet ry:n vuonna 2001 tuottama elokuva Ihantalan taisteluista ja pääasiassa Suomen kenttätykistön osuudesta siinä.
Viimeiseen mieheen on Impilahti-Seura ry:n tuottama dokumenttielokuva, joka tapahtumakuvaukset suoritettiin Suomenlahden saaristossa, Hätilässä ja Niinisalossa sekä maasto- ja aluekuvaukset Laatokan saarilla. Elokuvan ensiesitys oli 14. maaliskuuta 2010.
Salauslaitehuone
Salauslaitehuoneessa esitellään erilaisia salausvälineitä ja -tekniikoita. Nähtävillä on muun muassa eri sukupolvien salauslaitteita, Nokian valmistamia sanomalaitteita ja saksalainen Enigma-laite.[lähde? ]
Näyttelyn rakenne > Perusnäyttely kolmannessa kerroksessa

Kolmannessa kerroksessa sijaitseva näyttelyn osa keskittyy sodanjäkeisestä ajasta nykyaikaan.
Henkilöistä esitellään erityisesti Suomen marsalkka C. G. E. Mannerheim. Omat kokonaisuutensa on myös Puolustusvoimien uudesta pioneeri- ja viestikalustosta, elämästä varuskunnissa sekä aselajien killoista ja perinnetoiminnasta. Myös Panssarisoittokunnalla on kolmannessa kerroksessa oma osionsa. Kerroksessa on myös Suomen kansainvälisistä operaatioista kertova huone.
Ratsuväenkenraali C. G. E. Mannerheim vuonna 1918
Jääkärikenraaliluutnantti Unio Sarlin
Näyttelyn rakenne > Tykkihalli

Tykkihallissa ovat museon historiallisesti arvokkaimmat tykit. Tykkihallissa järjestetään myös yleisölle vapaita luentoja.
Venäläinen kanuuna 76 K/00, Suomessa nykyisellä merkintätavalla 76 K 00
Saksalainen Nebelwerfer raketinheitin, Suomessa nykyisellä merkintätavalla 150 RKH 41
Englantilainen 114 mm 4,5 tuuman Mk2 haupitsi
Neuvostoliittolainen 122 mm haupitsi, Suomessa nykyisellä merkintätavalla 09 H 37
Näyttelyn rakenne > Ulkonäyttely

Vanajaveden ranta-alueella on ulkonäyttely, jossa on tykkejä, sekä pioneeri- ja vesistökalustoa. Kaluston ikä ulottuu 1870-luvulta aina 1960-luvulle.
Englantilainen kanuunahaupitsi 140 KH 39 E esillä tykkipihalla
Neuvostoliittolainen Luna-M raketti
Venäläinen bunkkerikanuuna mallia 76K27
Neuvostoliittolainen 122 mm kanuuna 122 K 31
Näyttelyn rakenne > Erikoisnäyttelyt

Perusnäyttelyn lisäksi Museo Militariassa on vaihtuvia erikoisnäyttelyitä.
Julkaisut > Tykistöaselajin julkaisut

Museo Militariaa edeltänyt Suomen Tykistömuseo on julkaisusarjassaan julkaissut 11 teosta:
Nro 1 Jyri Paulaharju: Hämeenlinnan Tykistö vuosina 1445–1809
Nro 2 Jyri Paulaharju: Tykistötiedustelu iskee. Kuvatulkintaa ja tiedustelua sodissamme
Nro 3 Veli Kauranen: Suomen vanhat linnat, kartanolinnat, linnoitukset ja skanssit
Nro 4 Urho Myllyniemi, Ilkka Korhonen, Esa Rahkonen: Tykkipoika ei peljätä saa... Kenttätykistökerho seitsemällä vuosikymmenellä
Nro 5 Jyri Paulaharju: Kanta-Hämeen jääkärit
Nro 6 Hannu Saraluoto: Tykki ravissa
Nro 7 Veli Kauranen: Teiss' on tulta, tapparaa – suomalaisten käymät sodat
Nro 8 Jouko Kivimäki: Tykkimiehet ry 1965–2005
Nro 9 Jyri Paulaharju: VP Nenonen Elämä Tykistölle
Nro 10: Tykkimiehen opas 2009
Nro 11: Jouko Kivimäki: Koulukeskuksesta kasarmille – Suomen Tykistömuseon perustaminen ja toiminta vuosina 1977–2007
Muuta Museo Militariassa olevaa kirjallisuutta:
Tykkimiehen opas 2009
Tykkimies 2012
Tykkimies 2014
Tykkimies vuodet 1970–2010
Tykistötiedustelu iskee
Tykkipoika ei peljätä saa
Tykki ravissa
Koulutuskeskuksesta kasarmille, Tykistömuseon historiikki
Vaikk`on synkeä yö, tykki leimua lyö
V.P. Nenonen elämä tykistölle
Pietarsaaren Tykistökoulu
Tykistötiedustelu iskee
Suomen kenttätykistön historiaa osa 1
Suomen kenttätykistön historiaa osa 3
Julkaisut > Tykistöaselajin julkaisut > Viestiaselajin julkaisut

Riihimäen varuskunnan historia III 1945–2009
Vainovalkeista valokaapeliin
Viestimiehen opas 2011
Jääkärikenraaliluutnantti Väinö Valve
Kenraaliluutnantti, myöhemmin tykistökenraali Wilho Petter (V. P.) Nenonen
Osa entisen Suomen Tykistömuseon aikaisista tykkipihan tykeistä.
Nigidius bonneuilli

| Nigidius bonneuilli> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni:  Aitotumaiset Eucarya
Kunta:  Eläinkunta Animalia
Pääjakso:  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso:  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka:  Hyönteiset Insecta
Lahko:  Kovakuoriaiset Coleoptera
Yläheimo:  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo:  Kampasarviset Lucanidae
Suku:  Nigidius
Laji:  bonneuilli
Kaksiosainen nimi
 Nigidius bonneuilli  Boileau, 1905 
Synonyymit
 Nigidius montanus Heller, 1917 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nigidius bonneuilli on Nigidius-sukuun ja kampasarviset-heimoon (Lucanidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Boileau vuonna 1905. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

Boileau H.: ​Description de Coléoptères nouveaux.  Le Naturaliste 27:17-18, 1905.
Tvååker

| Tvååker |
| --- | --- |
 Tvååkerin kirkko.
 Tvååker
 Koordinaatit: 57°2′28″N, 12°24′0″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Varbergin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,23 km²
Väkiluku:  2 534
 – Väestötiheys:  1 134 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tvååker on taajama Varbergin kunnassa Hallandin läänissä Ruotsissa. Se on myös Tvååkerin pitäjän kirkonkylä, joka sijaitsee moottoritien E6/E20 varrella, noin 15 kilometrin päässä Varbergin keskustaajamasta kaakkoon.
Toponymia

Kansanetymologian mukaan paikannimi olisi peräisin siitä, että kylässä olisi ollut "kaksi niittyä" (ruots. "två åkrar"), yksi kirkon kummallakin puolen. Ruotsalainen paikannimisanakirja Svenskt Ortnamnslexikon vuodelta 2003 sen sijaan antaa nimelle toisen selityksen: Ensimmäinen tunnettu maininta kylän nimestä on vuodelta 1198 muodossa Toaker; nimen alkuosa to on paikallinen murresana, joka tarkoittaa pellavaa. Näin nimen merkitys saattaa olla myös "Pellavaniitty".
Julkinen liikenne

Tvååkerin kautta ajavat Varbergin ja Falkenbergin väliä liikennöivät bussilinjat 652 ja 653.
Koulutus

Tvååkerissa on Bosgårdsskolanin peruskoulun ja Munkagårdsgymnasietin lukiokoulun lisäksi kirjasto ja urheiluhalli.
Urheilu

Jalkapallossa Tvååkeria edustaa kilpasarjoissa vuonna 1920 perustettu Tvååkers IF sekä miesten että naisten joukkueilla, lentopallossa vuonna 1975 perustettu Tandem Volley-75 ja salibandyssa vuonna 1986 perustettu Tvååkers IBK, joka on parhaimmillaan pelannut 1990-luvulla ensimmäisessä divisioonassa.
Tunnettuja tvååkerilaisia

Sven Nylander (s. 1962), aitajuoksija
Väestönkehitys

| Tvååkerin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 891 | 891 |
| 1965 | 1965 |    | 1 070 | 1 070 |
| 1970 | 1970 |    | 1 438 | 1 438 |
| 1975 | 1975 |    | 1 939 | 1 939 |
| 1980 | 1980 |    | 2 097 | 2 097 |
| 1990 | 1990 |    | 2 295 | 2 295 |
| 1995 | 1995 |    | 2 435 | 2 435 |
| 2000 | 2000 |    | 2 355 | 2 355 |
| 2005 | 2005 |    | 2 390 | 2 390 |
| 2010 | 2010 |    | 2 534 | 2 534 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kirjallisuutta

Tvåkkersgårdar, Larsson, Ivar. 1979 (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Tvååker.Nu-yhdistyksen sivusto (ruotsiksi)
Tvååkerin kirkko Ruotsin kirkon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Munkagårdsgymnasiet Hallandin maakäräjien sivustolla (ruotsiksi)
Nicolò Isouard

Nicolò Isouard
Nicolò Isouard (1775–1818) oli maltalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Isouard syntyi Maltalla, mutta lähti nuorena Pariisiin opiskelemaan. Opiskeltuaan hän palasi väliaikaisesti Maltalle, mutta siirtyi takaisin Pariisiin vuonna 1800. Pariisissa asuessaan Isouard meni naimisiin Claudine Berthaultin kanssa. Säveltäjä kuoli Pariisissa vuonna 1818. Hän sävelsi uransa aikana muun muassa oopperoita.
Aiheesta muualla

Isouardin elämästä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Valgerður Gunnarsdóttir

Valgerður Gunnarsdóttir.
Valgerður Gunnarsdóttir (s. 17. heinäkuuta 1955 Dalvík) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 2013–2017.
Valgerður opiskeli Islannin yliopistossa islannin kieltä ja kirjallisuuta ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1982. Vuonna 1996 hän suoritti pedagogisen tutkinnon Akureyrin yliopistossa. Vuosina 1982–1983 hän toimi Þingeyjarsýslan nimismiehen sihteerinä. Vuosina 1983–1986 hän toimi eläkerahasto Björgan kirjanpitäjänä. Vuosina 1986–1987 hän työsknteli pankissa Húsavíkissä. Vuosina 1987–1999 hän toimi islanninopettajana ja opinto-ohjaajana Húsavíkin lukiossa. Vuosina 1999–2013 hän toimi Laugarin lukion rehtorina. Vuosina 2009–2013 hän toimi Islannin rehtoriliiton puheenjohtajana.
Vuosina 1986–1998 Valgerður istui Húsavíkin kunnanvaltuustossa ja toimi vuosina 1994–1996 sen puheenjohtajana. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin, jossa hän istui vuoteen 2017 asti. Hän toimi Alþingin 3. varapuhemiehenä vuosina 2013–2016 ja 4. varapuhemiehenä vuosina 2016–2017. Vuonna 2017 hän toimi Alþingin ympäristö- ja liikennevaliokunnan puheenjohtajana sekä Pohjoismaiden neuvoston Islannin-delegaation puheenjohtajana.
Tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilaiset kielet

Tšuktšilais-kamtšatkalaisten ja amurilaisten kielten puhuma-alue kartalla.
Tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilainen kielikunta on hypoteettinen kielikunta, johon kuuluisivat tšuktšilais-kamtšatkalaiset ja amurilaiset kielet. Kahden ryhmän välistä sukulaisuutta ehdotti Michael Fortescue. Hän teorisoi, että niiden yhteistä kantakieltä olisi voitu puhua noin 4 000 vuotta sitten. Glottolog on kuitenkin ilmaissut etteivät todisteet riitä sukulaisuuden osoittamiseen.
Fortescue sisälsi tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet uralilais-siperialaiseen kieliteoriaan, mutta kuitenkin myöhemmin poisti ne.
Luokittelu

Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet jaetaan kahteen ryhmään, tšuktšilaisiin kieliin ja kamtšatkalaisiin kieliin. Amurilaiset kielet jaetaan yhdestä kolmeen erilliseen kieleen.
Luokittelu > Tšuktšilaiset kielet

tšuktši
korjakki
alutori
karaga (†) (alutorin murre tai joskus oma kielensä)
palana (alutorin murre tai joskus oma kielensä)
kerekki
Luokittelu > Kamtšatkalaiset kielet

itelmeeni (eli kamtšadaali, länsi-itelmeeni)
itäitelmeeni † (kuollut)
eteläitelmeeni † (kuollut)
Luokittelu > Amurilaiset kielet

Nivhin kieli
Amurin nivhi (nivhin murre tai oma kielensä)
Itä-Sahalinin nivhi (nivhin murre tai oma kielensä)
Etelä-Sahalinin nivhi (nivhin murre tai oma kielensä)
Kirjallisuutta

Michael Fortescue: Language Relations Across The Bering Strait: Reappraising the Archaeological and Linguistic Evidence.  Continuum, 1998.  ISBN 978-0304703302.  (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chukotko-Kamchatkan–Amuric languages
Käännös suomeksi
Nikita Filatov

| Nikita Filatov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1990 (ikä 34) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–2019
Seurat:  TsSKA Moskova (RSL/KHL)   Columbus Blue Jackets (NHL)   Ottawa Senators (NHL)   Salavat Julajev Ufa (KHL)   Jugra Hanty-Mansijsk (KHL)   Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Admiral Vladivostok (KHL)  Dinamo Moskova (KHL)  Dinamo Balašiha (VHL)   Lada Toljatti (KHL)   Neftehimik Nižnekamsk (KHL)   Spartak Moskova (KHL)   Toros Neftekamsk (VHL)
NHL-varaus:  6. varaus, 2008 Columbus Blue Jackets
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kazan 2008 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Ottawa 2009 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 2007 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kazan 2008 | jääkiekko |  |
Nikita Vasilejevitš Filatov (ven. Никита Васильевич Филатов, s. 25. toukokuuta 1990 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi ammattilaisena vuosina 2007–2019. Hän voitti urallaan alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja kolme muuta MM-mitalia nuorten tasolla.
Ura

Filatov pelasi kaudella 2007–2008 viisi ottelua Venäjän superliigassa TsSKA Moskovan riveissä ilman tilastomerkintöjä. Columbus Blue Jacketsin valitsi Filatovin vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä eurooppalaisena, yhteensä kuudentena. Filatov pelasi kaudella 2008–09 enimmäkseen farmijoukkue Syracuse Crunchissa ja pelasi kahdeksan NHL-ottelua tehoin 4+0=4. Kaudella 2009–2010 Filatov lähti 13 NHL-ottelun jälkeen loppukaudeksi lainalle KHL:n HK TsSKA Moskovan riveihin. Heinäkuussa hänen ja Columbus Blue Jacketsin välinen sopimus oli yksi NHL:n ja Venäjän KHL:n välisen kiistan aiheita.
Vuoden 2011 varaustilaisuuden yhteydessä Filatov kaupattiin Ottawa Senatorsiin, josta Blue Jackets sai kolmannen kierroksen varausoikeuden. Senatorsissa Filatov pelasi yhdeksän NHL-ottelua ja 15 ottelua farmijoukkue Binghamton Senatorsissa AHL:ssa. Filatov halusi kuitenkin pelata kotimaassaan farmisarjan sijaan, joten Senators lainasi hänet joulukuussa 2011 TsSKA Moskovaan. Seuraavaksi kaudeksi Filatov siirtyi KHL-seura Salavat Julajev Ufaan.
Filatov lopetti ammattilaisuransa kauden 2018–2019 jälkeen. Hänen viimeiset vuotensa KHL-liigassa olivat pelillisesti huonoja ja hänellä oli ongelmia alkoholin kanssa.
Maajoukkueessa

Filatov voitti kultaa Venäjän joukkueessa Suomessa pidetyissä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2007. Hän oli kisojen pistepörssissä jaetulla viidennellä sijalla tehoilla 4+5. Hän oli myös Venäjän paras pistemies. Seuraavana vuonna Filatov oli samoilla tehopisteillä alle 20-vuotiaiden MM-kisojen pistepörssin kakkonen Venäjän ottaessa pronssia. Samana vuonna hän voitti hopeaa 18-vuotiaiden MM-kilpailusta, ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuissa Venäjä voitti pronssia ja Filatov valittiin turnauksen tähdistökentälliseen voitettuaan turnauksen maalitilaston. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikita Filatov Wikimedia Commonsissa
Urban Hjärne

Urban Hjärne.
Urban Hjärne (myös Hiärne; 20. joulukuuta 1641 Skuoritsa, Inkeri – 10. maaliskuuta 1724 Tukholma) oli ruotsalainen lääkäri, kirjailija ja luonnontieteilijä. Nevanlinnasta kotoisin ollut Hjärne opiskeli Tarton yliopistossa mutta pakeni vuonna 1656 Ruotsiin. Hänestä tuli Kaarle XI:n henkilääkäri ja hän sai vuonna 1696 nimityksen arkkiatriksi ja collegium-lääkäriksi. Hänen ansiostaan noitaoikeudenkäynnit lopetettiin, ja hän oli perustamassa Tukholmaan kemiallista laboratoriota, jonka esimies ja tutkija hän oli. Vuorikollegion asessorina hän edisti Ruotsin vuoriteollisuutta. Nuorena hän kirjoitti kaunokirjallisuutta.
Urban Hjärnestä polveutuu Hjärne-aatelissuku. Suomalainen senaattori Gustaf Hjärne oli hänen pojanpojanpoikansa.
Aiheesta muualla

Svenskt biografiskt lexikon
Urban Hjärnen rintakuva Medevin kylpylässä, jonka hän perusti yhdessä kreivi Gustaf Soopin kanssa vuonna 1678.
Vennamo

Vennamo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Meri Vennamo (s. 1947), suomalainen toimittaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, Veikko ja Sirkka Vennamon tytär
Noora Vennamo (s. 1977), ravintoloitsija, entinen malli, Pekka Vennamon tytär
Pekka Vennamo (s. 1944), poliitikko, ministeri, Posti- ja telelaitoksen ja Soneran ent. pääjohtaja, Veikko ja Sirkka Vennamon poika
Sirkka Vennamo (1913–2005), merkonomi ja politiikan taustavaikuttaja, Veikko Vennamon puoliso
Veikko Vennamo (e. Fennander) (1913–1997), poliitikko ja ministeri, SMP:n perustaja ja puheenjohtaja.
Nils-Gustav Hahl

Nils-Gustav Hahl (7. elokuuta 1904 Helsinki – 3. syyskuuta 1941 Bromarv) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kriitikko, joka oli Artekin perustajia ja sen ensimmäinen toimitusjohtaja.
Elämä

Hahlin vanhemmat olivat professori Carl Hahl ja Karin Maria Emilia Åkerman. Keramiikka- ja tekstiilitaiteilija Marita Lybeck oli hänen sisarensa. Hahl pääsi ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska läroverketista 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1929 pääaineenaan taidehistoria. Hahl kirjoitti artikkeleita ja arvosteluja suomalaisiin ja ruotsalaisiin lehtiin vuodesta 1928 alkaen. Hän oli mukana suomenruotsalaisessa kulttuurihenkilöiden ryhmässä, joka oli kiinnostunut modernismista sekä taiteen, arkkitehtuurin että kirjallisuuden piirissä. Hahl oli järjestämässä ulkomaisen taiteen näyttelyitä Suomessa sekä myös suomalaisen taiteen esittelyä ulkomailla, muun muassa Brysselin maailmannäyttelyssä 1935 ja Tukholmassa 1936, joissa hän toimi komissaarina.
Vuonna 1935 Hahl perusti yhdessä Aino ja Alvar Aallon sekä Maire Gullichsenin kanssa muotoilualan yrityksen Artekin, joka valmisti ja myi muun muassa Aallon suunnittelemia huonekaluja. Hahl toimi Artekin johtajana vuosina 1935–1941. Hahl perusti myös 1935–1936 toimineen elokuvakerho Projektion sekä oli yksi Nykytaide ry:n perustajajäsenistä vuonna 1939.
Kaatuminen jatkosodassa

Talvisodan aikana Hahl toimi vapaaehtoisena yhteyshenkilönä Laatokan pohjoispuolella toimineessa englantilaisessa kveekarien kenttäsairaalassa. Jatkosodan aikana Hahl palveli lääkintäaliupseerina Hangon rintamalla. Hahl katosi 3. syyskuuta 1941 Gunnarsholmin tienoilla Brolossa Bromarvissa, ja hänen ruumiinsa löytyi 4. joulukuuta 1941.
Aiheesta muualla

Nils-Gustav Hahl : Keskustelu Le Corbusier'n kanssa, Arkkitehti, 01.10.1937, nro 10, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nasutoceratops

| asutoceratops |
| --- | --- |
 Lajin kallo
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Sauropsida
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Linnunlantioiset Ornithischia
Osalahko::  Ceratopsia
Heimo::  Ceratopsidae
Alaheimo::  Centrosaurinae
Tribus::  Nasutoceratopsini
Suku::  Nasutoceratops  S. D. Sampson et al. 2013
Lajit
 †Nasutoceratops titusi 
Katso myös
   Nasutoceratops Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nasutoceratops ("suurikuonoinen sarvinaama") on sukupuuttoon kuollut suuri sarvinaamainen kasvinsyöjädinosaurus, joka eli noin 76–75,5 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella nykyisessä Etelä-Utahissa, Yhdysvalloissa.