stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo kaukalopallon SM-mitalisteista
Mitalistit

| Kausi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1975–1976 | LaPa, Lappeenranta | OLS II, Oulu | OLS I |
| 1976–1977 | HIFK, Helsinki | Akilles, Porvoo | LaPa |
| 1977–1978 | HIFK | Akilles | Veiterä, Lappeenranta |
| 1978–1979 | HIFK | Veiterä | OLS |
| 1979–1980 | HIFK | Rajapallo, Imatra | Johtotähdet |
| 1980–1981 | Sakta Farten, Porvoo | VR Urheilu, Joensuu | HIFK |
| 1981–1982 | Töölön Vesa, Helsinki | Rajapallo | Bewe Sport, Helsinki |
| 1982–1983 | Rajapallo | Töölön Vesa | Kiimingin Riento, Kiiminki |
| 1983–1984 | HIFK II | Akilles | Palokan Pyry, Jyväskylä |
| 1984–1985 | Bandy-84, Oulu | Palokan Pyry | HIFK |
| 1985–1986 | Bandy-84 | Töölön Vesa | MK-67, Helsinki |
| 1986–1987 | HIFK | Bandy-84 | Jyväskylän Nousu, Jyväskylä |
| 1987–1988 | Bandy-84 | Pingviinit, Helsinki | Kullervo, Helsinki |
| 1988–1989 | Bandy-84 | Palokan Pyry | MK-67 |
| 1989–1990 | Bandy-84 | Kivipallo, Hollola | R-Ville, Oulu |
| 1990 | Bandy-84 | Bewe Sport | Palokan Pyry |
| 1990–1991 | Trio, Jyväskylä | Kivipallo | R-Ville |
| 1991–1992 | Bandy-84 | Jyry, Helsinki | Trio |
| 1992–1993 | Trio | Jyry | Bandy-84 |
| 1993–1994 | Jyry | Bewe Sport | Bandy-84 |
| 1994–1995 | Jyry | Bandy-84 | R-Ville |
| 1995–1996 | Bewe Sport | R-Ville | Trio |
| 1996–1997 | Bewe Sport | Kikka-88, Imatra | R-Ville |
| 1997–1998 | Jyry | Bewe Sport | Trio |
| 1998–1999 | Bewe Sport | Kikka-88 | R-Ville |
| 1999–2000 | Kikka-88 | Bewe Sport | R-Ville |
| 2000–2001 | Bewe Sport | Raksilan Ballo, Oulu | Kikka-88 |
| 2001–2002 | Bewe Sport | AVM-Napapiiri, Rovaniemi | Raksilan Ballo |
| 2002–2003 | Bewe Sport | Porin Kärpät, Pori | Raksilan Ballo |
| 2003–2004 | Porin Kärpät | Bewe Sport | BJB, Riihimäki |
| 2004–2005 | Porin Kärpät | Bewe Sport | RB-93, Lappeenranta |
| 2005–2006 | Porin Kärpät | Raksilan Ballo | Bewe Sport |
| 2006–2007 | Bewe Sport | Porin Kärpät | Raksilan Ballo |
| 2007–2008 | Bewe Sport | Enson Pallo, Varkaus | Raksilan Ballo |
| 2008–2009 | Porin Kärpät | Bewe Sport | Blue Ball, Rovaniemi |
| 2009–2010 | Bewe Sport | Porin Kärpät | RB-93 |
| 2010–2011 | RB-93 | Porin Kärpät | Bewe Sport |
| 2011–2012 | Hamarin Elo & Bewe, Porvoo | Duo | Raksilan Ballo |
| 2012–2013 | Hamarin Elo, Porvoo | RB-93 | Duo 96 |
| 2013-2014 | Flexolahti, Lahti | Hamarin Elo | Raksilan Ballo |
| 2014-2015 | Raksilan Ballo | Hamarin Elo | Duo 96 |
| 2015-2016 | Raksilan Ballo | Duo 96 | Hamarin Elo |
| 2017 | Lauritsalan Pojat, Lappeenranta | Flexolahti | Raksilan Ballo |
| 2018 | Epa-TT, Varkaus | Team No Control, Kuopio | Lauritsalan Pojat |
| 2019 | Team No Control, Kuopio | Flexolahti | Epa-TT |
| 2020 | Team No Control | K&K | Pajulahti, Lahti |
| 2021 | Team No Control | Novoboys, Lahti | LaPo, Lappeenranta |
| 2022-2023 | RC Pajulahti, Lahti | Team No Control | RB-Oulu |
| 2023-2024 | RC Pajulahti | Vikings, Nummela | RB-Oulu |
Eniten mestaruuksia

| Seura | Mestaruuksia | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Bewe Sport | 9 | 1996, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003, 2007, 2008, 2010 |
| Bandy-84 | 7 | 1985, 1986, 1988, 1989, 1990 (I), 1990 (II), 1992 |
| HIFK | 6 | 1977, 1978, 1979, 1980, 1984, 1987 |
| Porin Kärpät | 4 | 2004, 2005, 2006, 2009 |
| Jyry | 3 | 1994, 1995, 1998 |
| Team No Control | 3 | 2019, 2020, 2021 |
| Trio | 2 | 1991, 1993 |
| Hamarin Elo | 2 | 2012, 2013 |
| Raksilan Ballo | 2 | 2015, 2016 |
| RC Pajulahti | 2 | 2023, 2024 |
| LaPa | 1 | 1976 |
| Sakta Farten | 1 | 1981 |
| Töölön Vesa | 1 | 1982 |
| Rajapallo | 1 | 1983 |
| Kikka-88 | 1 | 2000 |
| RB-93 | 1 | 2011 |
| Flexolahti | 1 | 2014 |
| Lauritsalan Pojat | 1 | 2017 |
| Epa-TT | 1 | 2018 |
Aiheesta muualla

Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto
Kaukalopalloliiga (Arkistoitu – Internet Archive)
Eino Parikka

Eino Parikka
Eino Alfred Parikka (18. huhtikuuta 1904 Viipuri – 24. marraskuuta 1973 Kouvola) oli suomalainen filosofian maisteri, opettaja ja toimittaja.
Parikan vanhemmat olivat talonomistaja Juho Parikka ja Elsa Ahlfors. Hän pääsi ylioppilaaksi 1922 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1928 sekä maisteriksi 1932. Parikka toimi aluksi Kristiinankaupungissa historian ja suomenkielen opettajana ja sen jälkeen hän oli Lahden kansanopiston ja kansankorkeakoulun apulaisjohtajana ennen siirtymistään lehtialalle.
Parikka oli vuosina 1934–1939 Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan sihteerinä ja samalla järjestön julkaiseman Karjala–Inkeri-lehden päätoimittajana. Sen jälkeen hän oli Viipurissa ilmestyneen Karjala-lehden toimitussihteerinä ja virkaatekevänä päätoimittajana 1937–1945. Tämän jälkeen hän oli päätoimittajana ja avustajana eri aikakauslehdissä ja nuorisojulkaisuissa sekä toimi kokoomuspuolueen sanomapalvelun toimituspäällikkönä 1947–1950. Parikka oli Nuori Voima -lehden päätoimittajana 1944–1945, Valojuova-lehden päätoimittajana 1945–1946, Valvoja-lehden toimitussihteerinä 1947–1951, Oikeistolehdet ry:n toimittajana 1950-1953 sekä Uusi Suomi -lehden artikkelitoimittajana 1953–1956. Viimeksi hän oli Helsingissä Kulosaaren yhteiskoulun suomen kielen opettajana 1957–1963.
Parikka oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton varapuheenjohtaja 1951–1957, Pohjola-Nordenin keskushallituksen jäsen 1953–1956 ja Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran puheenjohtaja vuodesta 1966. Parikka oli myös Yleisradion tietokilpailuohjelma Viisasten kerhon jäsen numero 2 vuosina 1945–1972.
Eino Parikka oli naimisissa vuodesta 1934 Maire Siiri Teirilän kanssa.
Toimitustöitä

Jokamiehen tietosanakirja ; toim. Yrjö Karilas, Eino Parikka. 2. uus. painos Otava 1947
Rotaryn lauluja - Sångbok för rotary ; toim. Martti Turunen, Aimo Puolanne, Eino Parikka. Vammala 1960
Töölön rotaryklubi 1949-1959 : Viipurin rotaryklubi 1931-1944. Töölön rotaryklubi - Viipurin rotaryklubi, Helsinki 1960
Laulu-Miehet 1914-1964 : juhlajulkaisu ja jäsenmatrikkeli ; julkaisutoimikunta Olavi Korte ym. ; matrikkelitoimikunta Eino Parikka ym. ; toim. Aarne Sipilä, Eino Parikka ja Leo Sarranto. Laulu-Miehet, Helsinki 1964
Töölön rotaryklubi 25 vuotta 1949-1974 ; toim. Eino Parikka, E. J. Paavola. Töölön rotaryklubi, Helsinki 1974
Viipurin ja Töölön Rotaryklubi 1931-2016 ; toimittajat ja kirjoittajat Eino Parikka (1931–1959), E. J. Paavola (1960–1974), Aimo Turunen (1974–1984), Jukka Knuuti (1984–1999) ja Eero Waronen. Töölön Rotaryklubi ry, Helsinki 2016
Suomennoksia

Viron historia ; tekijät W. Ojamaa, A. Varmas ja T. Varmas. Suomen heimotyöseuran toimituksia 1. WSOY 1944
Valev Uibopuu : Häkkilinnut : novelleja ; vironkielisistä käsikirjoituksista ja kokoelmasta Viljatu puu suomentanut Helvi Katajavuori, novellin Hedelmätön puu suomentanut Eino Parikka. WSOY 1945
Evald J. Voitk : Kevätmyrskyt : romaani. Karhu, Helsinki 1946 (alkuteos Kevad tormid)
Leyland Motors

| Leyland Motors Ltd |
| --- | --- |

Perustettu:  1896
Lakkautettu:  fuusioitu 1968 British Motor Holdingsin kanssa
Kotipaikka:  Leyland, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta
Toimiala:  Autoteollisuus
Tuotteet:  linja-autot, kuorma-autot
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
1928 Leyland
1936 Leyland Cub / Harrington-korilla
Leyland Motors Ltd oli britannialainen autoteollisuusyhtiö, joka valmisti kuorma-autoja, linja-autoja sekä johdinautoja. Se antoi toisen puolikkaan yhtiön nimeen British Leyland Motor Corporation (BLMC), joka muodostettiin Leyland Motorsin ja British Motor Holdingsin fuusiossa vuonna 1968. Myöhemmin nimi muuttui yhtiön kansallistamisen yhteydessä muotoon British Leyland Ltd. Yhtiömuodon muutoksen yhteydessä nimi muuttui yksinkertaisempaan BL plc -muotoon, ja vuonna 1986 nimeksi muuttui Rover Group plc.
Leyland Motors Ltd:n valmistamia dieselmoottoreita käytettiin voimanlähteinä mm. suomalaisissa Sisu- ja Vanaja-autoissa.
Historia > Alkuvaiheet

Leyland Motorsilla oli pitkä historia, joka juontaa vuoteen 1896. Tuolloin Sumnerin ja Spurrierin perheet perustivat Lancashire Steam Motor Companyn Leylandin kaupunkiin, Lancashireen, Luoteis-Englantiin. Yhtiön ensimmäiset tuotteet olivat höyrykonekäyttöisiä ruohonleikkureita. Ensimmäinen varsinainen ajoneuvo oli kapasiteetiltaan 1,5-tonninen, höyrykonekäyttöinen kuormavaunu. Yhtö käytti höyrykoneissaan pystykattilaa. Vuonna 1905 alettiin valmistaa myös bensiinikäyttöisiä kuormavaunuja. Nimi Lancashire Steam Motor Company muutettiin Leyland Motorsiksi vuonna 1907, kun se hankki omistukseensa höyrykoneita ja niillä toimivia kuormavaunuja valmistaneen T. Coulthard & Co:n, Prestonista.[1] Yhtiö rakennutti myös toisen tehtaan, Leylandin naapurikaupunki Chorleyhin.
Vuonna 1920 Leyland Motors valmisti ylellistä ja nopeaa autoa, Leyland 8:aa. Kehitystyössä oli mukana walesilainen insinööri ja kilpa-ajaja J. G. Parry-Thomas, joka huolehti auton koeajoista Brooklandsin radalla. Parry-Thomas menehtyi 3. marraskuuta 1927, kun hän yritti rikkoa nimissään ollutta maanopeusennätystä Babs-nimisellä autolla. Yhtiö valmisti lisäksi 1922–1928 yhteistyösopimuksella pientä Trojan-merkkistä henkilöautoa Kingston upon Thamesin tehtaalla. Valmistuksella paikattiin ensimmäisen maailmansodan sotatarvikkeiden tuotannon loppumisen jättämä aukko.
Spurrierin suvun edustajat johtivat Leyland Motorsia kolmen sukupolven ajan, sen perustamisesta Sir Henry Spurrierin eläkkeelle siirtymiseen vuonna 1964. Spurrier peri Leyland Motorsin johtajuuden isältään vuonna 1942 ja johti yhtiön menestyksekkääseen kasvuun toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Spurriereiden johtamana tehtaitten sosiaaliset suhteet johdon ja työntekijöiden välillä olivat erinomaiset, ja väitetään, ettei Leylandilla menetetty yhdenkään työpäivän panosta työvoimapoliittisten selkkausten takia.
Historia > Sotatuotanto

Toisen maailmansodan sytyttyä Leyland Motors, muiden ajoneuvovalmistajien tavoin, sai määräyksen tuotannon muuttamisesta sotataloutta ja armeijan tarpeita palvelevaksi. Leyland valmisti tehtaillaan Cromwell-panssarivaunuja vuodesta 1943, sekä keskiraskaita ja raskaita Leyland Hippo- ja Retriever -kuorma-autoja.
Sodan jälkeen Leyland Motors jatkoi asetuotantoa valmistamalla Centurion-panssarivaunuja.
Historia > Sodan jälkeinen tuotanto

Vuonna 1946 AEC ja Leyland Motors muodostivat yhteisyrityksen British United Traction (BUT).
Vuonna 1955, Leyland-yhtiön rahoituksella, rakennettiin Chennaihin Intiaan tehdas Leylandin ajoneuvojen lisenssivalmistusta varten. Nykyisin Ashok Leyland on Intian suurimpia hyötyajoneuvojen valmistajia.
Leyland Motors hankki omistukseensa myös muita ajoneuvovalmistajia:
1951: Albion Motors
1953: Yhteistyö tanskalaisen linja-autovalmistaja Dansk Automobil Byggerin (DAB) kanssa, 1970-luvulla yhtiön enemmistöosakkaaksi.
1955: Scammell, armeijan ja siviilipuolen erikoiskuorma-autojen valmistaja
1960: Standard-Triumph autot sekä maatalouskoneet
1962: Associated Commercial Vehicles (ACV), jonka muodostivat AEC, Thornycroft, Park Royal Vehicles ja Charles H. Roe. Tämän kaupan jälkeen Leyland Motors -nimi muutettiin muotoon Leyland Motor Corporation
1965: Vähemmistöosakkuudet linja-autovalmistaja Bristol Commercial Vehicles ja linja-autokorien valmistaja Eastern Coach Works -yhtiöissä
1967: Rover sekä sen autoja, lentokonemoottoreita ja panssaroituja ajoneuvoja valmistava Alvis
Vuonna 1968 yhtiö fuusioitui British Motor Holdingsin (BMH) kanssa, muodostaakseen British Leyland Motor Corporationin (BLMC). BMH:n mukana uuteen yhtiöön siirtyi tunnettuja merkkejä kuten Daimler, Guy, BMC, Austin and Morris.
Historia > British Leyland aikakausi

Pääartikkeli: British Leyland
BLMC oli heti alkuunsa ongelmallinen yhtiö, koska sillä oli monia päällekkäisiä toimintoja keskenään kilpailevia automerkkejä. Nämä syyt johtivat lopulta yhtiön taloudellisiin vaikeuksiin ja siihen, että Britannian hallitus joutui takaamaan yhtiön rahoitusta.
Vuonna 1975 BLMC kansallistettiin ja sen nimeksi muutettiin British Leyland (BL). Yhtiö jaettiin neljään divisioonaan, linja- ja kuorma-autojen valmistuksesta vastasi Leyland Truck & Bus -divisioona, johon kuului myös Land Rover Group. Vuonna 1981 tämä yksikkö jaettiin kahtia, osastoiksi Leyland Bus ja Leyland Trucks. Vuonna 1986 BL-nimi muutettiin Rover Groupiksi. Pääomien hallinnasta Ashok Leyland -yhtiössä vastasi Land Rover Leyland International Holdings, kunnes se myytiin vuonna 1987.
Historia > British Leylandin jälkeen > Linja-autot

Linja-autojen valmistus siirtyi Leyland Bus -yhtiölle, joka muodostettiin management buy-out (MBO) -järjestelyllä. Volvo Buses osti yhtiön vuonna 1988 ja lopetti valtaosan tuotteista valmistuksen, mutta jätti tuotantoon kuitenkin Leyland Olympian -mallin. Siitä tuli ensimmäinen nimellä kulkeva Volvon linja-auto Volvo Olympian. Malliin tehtiin kuitenkin teknisiä muutoksia, vaihtamalla alkuperäisten tilalle Volvon käyttämää tekniikkaa. Kummankin merkin alla valmistettuna kyseinen kaksikerroksinen linja-auto oli oman aikansa myyntimenestyjiä.
Historia > British Leylandin jälkeen > Kuorma-autot

Vuonna 1987 Rover Groupin (aiempi BL) Leyland Trucks yksikkö fuusioitui hollantilaisen DAFin kanssa, uusi yhtiö noteerattiin Hollannin osakemarkkinoilla nimellä DAF NV. Britanniassa yhtiö tunnettiin nimellä Leyland DAF, muualla pelkkänä DAFina.
Vuonna 1993 DAF NV joutui vararikkoon. Yhtiön Ison-Britannian kuorma-autojenvalmistuksen yksikön johto osti tämän osan yhtiöstä ja sen nimeksi tuli taas Leyland Trucks. Myös pakettiautoyksikön Britannian johto osti sen osuuden ja muodosti yhtiön LDV Group Ltd. Britannian varaosayksikön (Multipart) johto yritti myös MBO-menettelyä, siinä kuitenkaan onnistumatta.
Vuonna 1998 yhdysvaltalainen PACCAR hankki Leyland Trucksin omistukseensa. Nykyisin Leyland Trucks toimii PACCARin Leyland Assembly Plant -yksikkönä luoteis-Englannissa, valmistaen n. 14 000 yksikköä vuodessa, mutta ei enää Leyland-nimellä.
Historia > Ashok Leyland

Pääartikkeli: Ashok Leyland
Leylandin nimi ja logo jatkavat edelleen elämäänsä, tunnettuina ja kunnioitettuina, Ashok Leyland -yhtiön tuotteissa ympäri Intiaa ja muuta entistä Britannian Kaakkois-Aasiaa, sekä osassa Afrikkaa. Ashok Leyland on osa jättimäistä monialayhtiö Hinduja Groupia ja valmistaa moottoreita, kuorma- ja linja-autoja sekä sotilasajoneuvoja. Nykyisin Ashok Leyland omistaa osuuden tšekkiläisestä kuorma-autojen valmistajasta, Aviasta, ja ne ovat muodostaneet yhteisyrityksen Avia Ashok Leyland Motors SRO (AALM). Ashok Leyland nosti tammikuussa 2012 omistusosuutensa 75 % britannialaisesta linja-autovalmistaja Optaresta. Tässä on myös kytkös alkuperäiseen Leylandiin, koska Optare on alenevassa polvessa suora jälkeläinen Leylandin linja-autoja valmistaneelle yksikölle.
Leyland Suomessa

1950-luvun alussa Leylandin maahantuojana toimi Korpivaara-yhtiö. 1955 Leyland-merkkisten linja- ja kuorma-autojen maahantuonti ja myynti alkaa. Pääedustajana on Sisu-autoja valmistava Oy Suomen Autoteollisuus Ab.
1964 Leyland Motor Corporation Ltd.:stä tulee Sisun vähemmistöosakas.
1967 Esitellään yhdessä Autokori Oy:n kanssa edistyksellinen Sisu-Panther-turistibussi ja siitä johdettuna kaupunkibussin alusta.
1971 Laajentuneen Leyland-yhteistyön myötä käytännössä kaikki British Leyland -konsernin valmistamat ajoneuvot ja työkoneet liitetään asteittain Sisun maahantuontiohjelmaan.
1976 Solmitaan ns. kolmikantasopimus, jolla Sisun omistajiksi valtion (78 %) ja pienosakkaiden lisäksi tulevat British Leyland International Ltd ja Saab-Scania AB, kumpikin 10 % osuudella.
1980 Viimeiset Leyland-linja-autot ensirekisteröidään.
1982 BL-tuotteiden (Leyland) tuonti ja myynti lopetetaan.[2]
Huomattavia Leyland-linja-autojen käyttäjiä ovat Suomessa olleet Turun kaupungin liikennelaitos, Someron Linja Oy, Lohjan Liikenne Oy, loviisalainen Hj. Holmström Oy, uusikaupunkilainen Lokkilinjat Oy ja Luopioisten Linja Oy.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grace's Guide To British Industrial History – Leyland Motors
(Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Alkuperäinen Leyland höyryvaunu
1927 Leyland Eight, urheilukorilla
Bensiinikäyttöinen Leyland kuormavaunu

Käännös suomeksi
Elijah Burke

Elijah Burke vuonna 2007.
Elijah Burke (s. 11. huhtikuuta 1978) on yhdysvaltalainen showpainija, joka esiintyi ennen WWE:ssä. Hän työskentelee nykyisin TNA:lle ja käyttää nimeä "The Pope" D'Angelo Dinero.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elijah Burke Wikimedia Commonsissa
Helium.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Lindi

| Lindi |
| --- | --- |

 Lindi
 Koordinaatit: 9°59′49″S, 39°42′52″E 
Valtio:   Tansania
Alue:  Lindin alue
Piirikunta:  Lindi Urban
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1063 km²
Väkiluku (2012):  78 841
 – Väestötiheys:  74 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.lindi.go.tz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lindi on kaupunki Kaakkois-Tansaniassa, Intian valtameren rannikolla. Vuonna 2012 siellä oli 78 841 asukasta. Kaupunki on Lindi Urban piirikunnan hallinnollinen keskus ja Lindin alueen pääkaupunki. Alue on yksi Tansanian harvaanasutuimpia.
Historia

Lindi on arabikauppiaiden 1000-luvun ensimmäisellä vuosisadalla perustama rannikkokaupunki. 1800-luvulla Lindi oli keskeinen satamakaupunki, ollessaan sisämaasta tuotavien orjien lastauspaikka. Sataman kautta kaupattiin myös muun muassa norsunluuta, mehiläisvahaa ja mangrovepuuta. Tästä Omanin sulttaanien aikakaudesta on jäänteenä massiivinen pyöreä torni kaupungin jalkapallostadionin vieressä.
Saksalaisten hallintokaudella (1885 – 1919) Lindistä tehtiin Saksan Itä-Afrikan eteläisen provinssin hallinnollinen keskus. Tämä hallintoalue käsitti lähes koko Etelä-Tanganjikan Intian Valtamereltä Njassajärvelle. Tuona aikakautena Lindiin rakennettiin muun muassa linnoitus, poliisiasema, tulliasema sekä useita muita julkisia rakennuksia. Rakennukset ovat päässeet pahasti rapistumaan, eikä niistä ole nykyisin käytössä muita kuin poliisiasema.
Brittien hallintokaudella, Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin muodostui merkittävä vähemmistö intialaisia kauppiaita. Vuonna 1952 Tanganjikan eteläisen provinssin hallinto siirrettiin Mtwaraan uuden sataman valmistuttua ja alueen talouden keskityttyä sinne. Tämä taannutti Lindin kaupungin kehitystä, huolimatta siitä, että vuonna 1971 kaupungista tuli Lindin alueen hallinnollinen pääkaupunki. Lindin kunnanvaltuusto on perustettu vuonna 1953.
Kaupungin arkkitehtuurissa on havaittavissa sekä aasialaisia että eurooppalaisia vaikutteita. Osassa keskustan vanhoista rakennuksista on jäljellä koristeellista arabialaista ornamentiikkaa ja ovissa swahilikulttuurille tyypillisiä kaiverruksia.
Maantiede ja ilmasto

Lindi sijaitsee Lukuledijoen suistossa, Lindinlahden poukamassa, Intian valtameren rannikolla.
Lindi kuuluu Köppenin ilmastoluokituksessa trooppiseen savanni-ilmastoon. Alueen ilmasto on yleisesti ottaen kuuma ja kostea; ilman vuosittaisen keskilämpötilan vaihdellessa 24,5 °C ja 27 °C välillä. Maaliskuussa ja huhtikuussa Lindin kaupungin ilmankosteus on keskimäärin 87 %. Alueella on havaittavissa yksi sadekausi, joka ajoittuu marraskuun puolivälistä toukokuun alkuun. Vuosittainen sadanta vaihtelee 980 mm ja 1200 mm välillä.
| Sää - Lindi> Kuukausi | Sää - Lindi> Tammi | Sää - Lindi> Helmi | Sää - Lindi> Maalis | Sää - Lindi> Huhti | Sää - Lindi> Touko | Sää - Lindi> Kesä | Sää - Lindi> Heinä | Sää - Lindi> Elo | Sää - Lindi> Syys | Sää - Lindi> Loka | Sää - Lindi> Marras | Sää - Lindi> Joulu | Sää - Lindi> Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Keskimääräinen korkea °C | 31 | 31 | 31 | 31 | 31 | 30 | 30 | 30 | 30 | 30 | 31 | 31 | 31 |
| Keskimääräinen matala °C | 24 | 23 | 23 | 23 | 21 | 19 | 19 | 19 | 20 | 22 | 23 | 24 | 22 |
| Sademäärä mm | 145 | 150 | 153 | 166 | 34 | 8 | 9 | 8 | 14 | 19 | 50 | 132 | 888 |
Lähde: Climatedata.eu
Kaupunginosat

Lindi Urban jakaantuu 13 hallinnolliseen osa-alueeseen tai kaupunginosaan, joita ovat Jamhuri, Makonde, Matopeni, Mikumbe, Mitande, Msinjahili, Mtanda, Mwenge, Nachingwea, Ndoro, Rahaleo, Rasbura ja Wireless.
Palvelut > Liikenne

Kaupungin halki kulkeva B2-tie yhdistää Lindin pohjoisessa Dar es Salaamiin ja etelässä Mingoyon kautta Mtwaraan. Lindistä on myös tieyhteys Mingoyon kautta B5-tietä pitkin Masasiin ja Songeaan.
Lindin kaupungissa toimii pienehkö merisatama, joka pitää sisällään yhden dhow-laiturin ja kolme katettua laituripaikkaa. Satama palvelee lähinnä pieniä rahti- ja matkustaja-aluksia. Noin 20 kilometriä kaupungista koilliseen sijaitsee Lindin pienlentokenttä, joka tunnetaan myös nimellä Kikwetu Airport.
Palvelut > Terveydenhuolto

Kaupungissa toimii Lindin alueellinen sairaala, Sokoine Regional Hospital sekä yksityinen terveysasema, Brigitta dispensary.
Palvelut > Urheilu

Kaupungissa sijaitsee vuonna 1957 valmistunut urheiluareena, Ilulu Stadium, jonka katsojakapasiteetti on 12 000.
Nähtävyyksiä

Vanha kaupunki rannan läheisyydessä
Saksalainen linnake
Arabitorni
Dhow-satama
Mtema Beach-ranta
Elinkeinoelämä

Lindin alueen luonnonvaroihin kuuluvat muun muassa maakaasu, kala, metsätalouden tuotteet ja kipsi. Alueen tärkeimmät rahakasvit ovat cashew-pähkinä, sisalagave, seesami, appelsiini, kookos ja soija, kun taas tärkeimpiä ruokakasveja ovat pavut, maissi, maniokki, riisi, maapähkinä ja durra.
Lindin elinkeinoelämän tärkein teollisuudenala on metsäteollisuus, joka on sekä suoraan että välillisesti yksi tärkeimmistä työllistäjistä alueella. Muu pienempi teollisuustoiminta pitää sisällään köysi- ja punostuotantoa, nahkatuotantoa, öljynporausta sekä cashew-pähkinöiden jalostusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lindi Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Lindi Wikivoyagessa (englanniksi)
Lindin alueen viralliset kotisivut (swahiliksi)}
Karttaote Saksan Itä-Afrikan kauppareitistä vuodelta 1906. Punainen G-kirjain Lindin kohdalla osoittaa puuvillan siementenpoistoasemaa.
Erebus-luokka

| Erebus |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Terror

Tekniset tiedot
Uppouma:  8 000 t (standardi) 8 450 t (kuormattu)
Pituus:  123 m (kokonaispituus)
Leveys:  27 m
Syväys:  3,56 m
Koneteho:  6 000 hv (4,5 MW)
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  204-315
Aseistus
Meritorjunta:  2 × BL 15"/L42 Mk I -tykkiä kaksoistornissa 2 × 6" (150 mm) tykkiä yksiputkisina asennuksina
Ilmatorjunta:  4 × 3" (76 mm) ilmatorjuntatykkiä
Erebus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden monitorin muodostama alusluokka. Alukset palvelivat ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Alukset palvelivat pääosan ajasta tulitukitehtävissä. Ensimmäisessä maailmansodassa ne palvelivat saksalaisten miehittämän Belgian rannikolla tulittaen Ostendin ja Zeebrüggen laivastotukikohtia. HMS Erebus vaurioitui kauko-ohjatun räjähtein lastatun moottoriveneen osuttua ja HMS Terroriin osui moottoritorpedoveneen laukaisema torpedo.
Sotien välillä alukset oli sijoitettu reserviin, mutta toisen maailmansodan alkaessa ne palautettiin palvelukseen. Alukset tukivat maavoimia tulittamalla maakohteita. Erebus osallistui Normandian maihinnousuun Omaha beachin Task Force O:ssa.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Erebus | Harland and Wolff, Belfast | 12. lokakuuta 1915 | 19. kesäkuuta 1916 | syyskuu 1916 | myyty romutettavaksi 1946 |
| HMS Terror | Harland and Wolff | 26. lokakuuta 1915 | 18. toukokuuta 1916 | elokuu 1916 | Junkers Ju 87 -koneiden upottama 23. helmikuuta 1941 Välimerellä |
Luettelo Suomessa haitallisista vieraskasvilajeista

Luettelo Suomessa haitallisina pidetyistä vieraista kasvilajeista: Suomen lainsäädännössä haitalliseksi määrätyt kasvilajit koostuvat Euroopan unionin yhteisestä vieraslajiluettelosta sekä sitä täydentävästä kansallisesta luettelosta.