stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lestijärven kirkko
Muutostöitä

Kirkon ulkomuotoa on muutettu useasti. Vuonna 1901 tehtiin muutostytöt, joissa kellotorni siirrettiin länsipäähän. Kirkon ikkunat saivat suippopäisen muodon ja niitä korotettiin, eteläsakaraan lisättiin ovi, vesikatosta tehtiin harjaa korottamalla jyrkempi ja sisäkattoakin korotettiin ja muotoiltiin uudestaan.
Seuraava korjaus oli vuonna 1952, jolloin kirkkoon tehtiin urkulehteri, uusittiin penkit vanhat päätyfasadit säilyttäen ja tehtiin hirsiseinien lautavuoraus. Kirkko sai lämmityslaitteekseen kamiinat ja lämpötaloutta parannettiin myös lisäämällä yksinkertaisiin ikkunoihin sisäikkunat eli tuplat. Kamiinalämmitys vaihtui vuonna 1971 ilmalämmitysjärjestelmään, jossa lämmönlähteenä oli öljy. Kirkko liitettiin kaukolämpöverkkoon 1990-luvulla ja lämmönlähteeksi vaihtui hake.
1990-luvulla yläpohjaa lisäeristettiin, alapohjan tuuletusta on parannettu, ryömintätila siivottu ja kirkon kivijalka salaojitettu. Sisäänkäyntiin on lisätty luiska. Seinien ulkomaalaus on tehty 1980-luvulla, jolloin paanukatto myös tervattiin ja lisättiin vesikourut ja syöksytorvet lappeille. Sisämaalaus oli tehty paneloinnin yhteydessä 1950-luvulla.
Loistavan jaden ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Loistavan jaden ritarikunta (kiin.: 采玉大勳章; pinyin: Cǎi yù dà xūnzhāng) on Kiinan tasavallan korkein mahdollinen siviileille jaettava ansiomerkki. Ansiomerkki on perustettu vuonna 1933. Nykyään se voidaan myöntää ainoastaan valtionpäähiehille. Presidentti kantaa virkansa puolesta ritarikunnan tunnuksia. Presidentin lisäksi myös presidentin osoittama lähettiläs voi tarvittaessa toimittaa ansiomerkin.
Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen myöntää Loistavan jaden ritarikunnan mitalin Hondurasin presidentille, Juan Orlando Hernándezille.
Vuonna 2007 maan parlamentissa käsiteltiin aloitetta, jolla ritarikunnan nimi olisi muutettu muotoon "Taiwanin ritarikunta", mutta kuomintangin edustajat vastustivat tätä ja aloite kaatui.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
ritarikunnan nauha
Lehijärvi

| Lehijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Hämeen maakunta
Koordinaatit:  61°02′34″N, 24°18′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vanajanselän alue‎ (35.23)
Laskuoja:  Leteenoja
Järvinumero:  35.237.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  80,8  m 
Rantaviiva:  13,507 km
Pinta-ala:  7,03962 km2 
Tilavuus:  0,04593875 km³
Keskisyvyys:  6,53 m
Suurin syvyys:  18,08 m
 fiLehijärvi 
Lehijärvi on Kokemäenjoen vesistöön kuuluva järvi, joka sijaitsee Hattulan kunnassa. Järvi on lähes ympyrän muotoinen ja pinta-alaltaan 700 hehtaaria, suurimman  pituuden ollessa 3,5 kilometriä. Lehijärven vedet laskevat Leteenojan kautta Vanajaveden Heinunlahteen. Järven valuma-alueen kokonaispinta-ala on 54,2 km². Veden teoreettinen viipymä järvessä on yli kolme vuotta. Lehijärven kunto on luokiteltu tyydyttäväksi ja se on rehevä ja kirkasvetinen.
Panssariprikaati käyttää Lehijärveä vesistöharjoitustoimintaan.
Luonto

Lehijärvi on tyypiltään Suomessa harvinainen luontaisesti ravinteikas harjunlievejärvi. Luontotyyppi edustaa EU:n luontodirektiivissä määriteltyä järvityyppiä. Lehijärven luoteispäässä sijaitsee linnustollisesti arvokas Ihalemmenlahti, joka on rajattu Natura 2000 -alueeksi. Harvinaisia järvessä kasvavia vesikasveja ovat hentosätkin, uposvesitähti, kapeaosmankäämi, vaskivita, välkevita, hentovita ja sahalehti.
Vanha kyläasutus

Lehijärven ympäristössä sijaitsevat Nihattulan, Sattulan, Pelkolan, Leiniälän ja Ihalemmen vanhat maarekisterikylät. Tiiviisti rakennettujen kylätonttien muoto periytyy jo keskiajalta. Pysyvää asutusta järven rannoilla on ollut jo ainakin rautakaudella. Alueella on muun muassa kalmistoja sekä muita muinaisjäännöksiä.
Vuonna 1405 muodostettiin Hattulan seurakunnasta Lehijärven kappeliseurakunta, joka toimi vuoteen 1603 saakka. Lehijärven kirkko sijaitsi järven pohjoispuolella Ihalemmen kylässä, mutta sen tarkkaa paikkaa ei tiedetä.
Lehijärven ympäristön kylät kuuluvat Museoviraston määrittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Hattulan vaakuna
Loistavan tähden ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Loistavan tähden ritarikunta (kiin.: 景星勳章; pinyin: Jǐng xīng xūnzhāng) on taiwanilainen ritarikunta, joka on tarkoitettu erityisen ansioituneille yksilöille. Nämä voivat olla niin Taiwanin kansalaisia kuin ulkomaalaisiakin. Taiwanin sisäministeriön mukaan myöntökriteerit ovat melko lailla samat kuin Suotuisten pilvien ritarikunnan kohdalla. Kunniamerkin voi saada pitkästä ja ansioituneesta virkamiesurasta (vain taiwanilaiset virkamiehet), merkittävästä hyväntekeväisyystyöstä ja taiwanilaiset kulttuurin merkittävästä edistämisestä.
Ritarikunta on perustettu vuonna 1941 ja siinä on yhdeksän luokkaa:
1. luokka (erikoissuurristi)
2. luokka (suurristi)
3. luokka (purppura suurristi)
4. luokka (erikoiskravatti)
5. luokka (kravatti)
6. luokka (erikoisruusuke)
7. luokka (ruusuke)
8. luokka (erikoisnauha)
9. luokka (nauha)
Lausteen seisake

Lausteen seisake (lyh. Lst, ratakm 193+874) oli rautatieliikennepaikka Turussa Lausteen kaupunginosassa.
Lausteen alkuperäinen seisake otettiin käyttöön vuonna 1931 ja lakkautettiin 1979. Matkustajalaiturin sijaitsi tuolloin radan eteläpuolella. Vuonna 1986 avattiin paikallisliikennekokeilun yhteydessä uusi seisake, joka sijaitsi radan pohjoispuolella. Matkustajamäärät jäivät kuitenkin vaatimattomiksi, ja liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1987. Seisake nimikyltteineen säilyi lakkauttamisen jälkeen vielä vuosien ajan paikallaan.
Lucas Paquetá

Lucas Paquetá vuonna 2017.
Lucas Paquetá (oik. Lucas Tolentino Coelho de Lima, s. 27. elokuuta 1997 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaassaan Flamengon joukkueessa ja on Eurooppaan siirryttyään edustanut Italiassa AC Milania, Ranskassa Lyonia ja elokuusta 2022 alkaen Englannissa West Hamia. Hän on pelannut Brasilian maajoukkueessa vuodesta 2018.
Paquetá siirtyi italialaisseura AC Milaniin tammikuussa 2019. Hän pelasi kevään aikana 13 Serie A:n ottelua ja teki maalin neljännessä liigaottelussaan Cagliaria vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 24 Serie A:n ottelua, joista puolet avauskokoonpanossa. Syyskuussa 2020 hän siirtyi ranskalaisseura Lyoniin. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Ligue 1:ssä 30 ottelua, joissa 27 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä yhdeksän maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 35 Ranskan pääsarjaottelua, kolmea vaille kaikki avauskokoonpanossa ja teki jälleen yhdeksän maalia. Eurooppa-liigan yhdeksässä pelissä hän osui kahdesti. Elokuussa 2022 hän pelasi vielä kaksi Ligue 1:n ottelua.
Paquetá siirtyi englantilaiseen West Hamiin vajaan 43 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2022. Tulokaskaudellaan hän pelasi 28 valioliigaottelua, joista yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa ja teki neljä maalia. West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi 11 ottelua, ja teki yhden maalin ja antoi neljä maalisyöttöä. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 31 ottelua ja teki neljä maalia. Eurooppa-liigassa pelaamissaan yhdeksässä ottelussa hän viimeisteli neljä maalia.
Paquetá pelasi Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen kerran Brasilian A-maajoukkueessa syyskuussa 2018 ystävyysotteluissa Yhdysvaltoja ja El Salvadoria vastaan. Hän kuului Copa Américan 2019 voittaneeseen joukkueeseen mutta pääsi kentälle vain lyhyeksi ajaksi puolivälieräottelussa Paraguayta vastaan. Vuoden 2021 Copa Américassa hän oli tärkeämmässä roolissa ja teki sekä puolivälierässä Chileä että välierässä Perua vastaan ottelun ainoan maalin. Hän pelasi Brasilian hopeajoukkueessa yhtä vaille kaikissa otteluissa. MM-kilpailuissa 2022 hän oli avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja teki maalin neljännesvälierässä Etelä-Koreaa vastaan. Hän on kesäkuun 21. päivään 2024 mennessä pelannut 46 A-maaottelua, joissa 33 kertaa avauskokoonpanossa. Maaottelumaaleja hän on tehnyt kymmenen.
Liettuan käsipallomaajoukkue

Liettuan käsipallomaajoukkue edustaa Liettuaa miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Liettuan käsipalloliitto. Joukkueen kotipelien peliasuun kuuluvat keltainen paita ja vihreät housut.
Liettuan maajoukkue on osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin kerran, vuonna 1997, jolloin sen sijoitus oli kymmenes. EM-kilpailuihin Liettua on osallistunut myös kerran: vuonna 1998 joukkue sijoittui yhdeksänneksi.
Aiheesta muualla

Liettuan käsipalloliiton kotisivut (liettuaksi)
EHF:n maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Färsaaret | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liechtenstein | Liettua | Luxemburg | Makedonia | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
Entisiä joukkueita: DDR | IVY | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Serbia ja Montenegro | Tšekkoslovakia
Lauri Maijala

Lauri Maijala (s. 7. lokakuuta 1986 Lahti) on suomalainen teatteriohjaaja ja muusikko. Maijala opiskeli Teatterikorkeakoulussa Teatteritaiteen laitoksella ohjauksen koulutusohjelmassa. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät Heidi Herala ja Seppo Maijala ja isovanhempansa näyttelijäpariskunta Helge Herala ja Marja Korhonen.
Vuonna 2005 Maijala toimi Suomen steinerkoulujen oppilasyhdistyksen Skoyn puheenjohtajana.
Maijala ohjasi esikoiselokuvaohjauksenaan Juoppohullun päiväkirjan, johon hän myös teki käsikirjoituksen.
Teatterialan töitä

lauluiltoja yhdessä säveltäjä Kaj Chydeniuksen kanssa, KOM-ravintola 2006 ja 2007
ohjaajan assistentti ja rooli (Muntergöken) Svenska Teaternissa The Sound of Music -musikaalissa (ohj. Sven Sid) 2006–2008
ohjaus ja rooli (Tohtori), Woyzeck - Teatteri Rujo, 2007
ohjaajan assistentti Svenska Teaternissa Mannerheim - näytelmässä (ohj. Sven Sid), 2007
musiikki, Nainen ja anjovis - Helsingin kaupunginteatteri 2007–2010
ohjaus, musiikki ja rooli (Bernstedt), Juopa - Teatteri Silmänkääntäjä 2008
ohjaus ja käsikirjoitus, Kunnalliskertomus, eli Myyrän painajainen - Teatteri Rujo, 2009
ohjaus ja sovitus, Vanja-eno - Linnateatteri (2009)
ohjaus ja käsikirjoitus, Mannerheim- eli lapsistasi ei mitään - Teatteri Rujo, 2010
ohjaus ja dramatisointi Juha Vuorisen romaanista Juoppohullun päiväkirja - Linnateatteri (2010)
ohjaus, Ei lintu eikä kala - Lappeenrannan kaupunginteatteri (2010)
ohjaus, Kenttä - Linnateatteri (2011)
ohjaus, Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho - UMO,Avanti!,Musiikkiteatteri Kapsäkki (2011)
ohjaus ja käsikirjoitus, Muoviukkeli- eli veteraani Johanneksen ilmestys - Teatteri Vanha Juko (2011)
ohjaus ja käsikirjoitus, Hevosen tarina - Lappeenrannan kaupunginteatteri (2012)
Käsikirjoitus, Ylihuomenna hän tulee - Ryhmäteatteri (2012)
ohjaus, Kolme sisarta - KOM-teatteri (2013)
ohjaus ja käsikirjoitus, Där vi en gång flått -Viirus (2013)
ohjaus, Tuntematon sotilas-ooppera - Oulun Kaupunginteatteri (2014)
ohjaus, Vallankumous -  KOM-teatteri (2014)
ohjaus ja sovitus, Sattumia -  KOM-teatteri (2015)
ohjaus ja käsikirjoitus, Kummitusjuna - Helsingin kaupunginteatteri (2015)
ohjaus, Pasi was here - KOM-teatteri (2016)
ohjaus ja rooli (Vihtori Kosola), Lapualaisooppera - Teatteri Vanha Juko, Ylioppilasteatteri (2016)
ohjaus, Hamletinkone - KOM-teatteri (2016)
ohjaus, Pimpsonit - Q-teatteri (2023)
Valikoitu filmografia

Juoppohullun päiväkirja, 2012, ohjaaja ja käsikirjoittaja
Tyttö nimeltä Varpu, 2016, näyttelijä
Olavi Virta, 2018, näyttelijä
Hölmö nuori sydän, 2018, näyttelijä
Peruna, 2021, näyttelijä
Vuosisadan häät, 2021, näyttelijä
Metsurin tarina, 2022, näyttelijä
Järjettömän paska idea, 2023, näyttelijä
Prinsessa Pikkiriikki, 2024, ohjaaja
Aiheesta muualla

Lauri Maijala Elonetissä.
Lillgyltö

Lillgyltö
| --- | --- |
Sijainti:  Parainen Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Korkein kohta:  12  m 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lillgyltö on saari Paraisilla ja rekisterikylä Paraisiin kuuluvassa Korppoossa. Saari sijaitsee Korppoon lounaisosassa. Saarella on vanhoja maatiloja, muttei enää ympärivuotista asutusta.
Lillgyltö on maastoltaan mäkinen ja metsäinen. Saaren entiset pellot ovat metsittyneet. Lillgyltön rekisterikylään kuuluu saaren lisäksi parisenkymmentä lähisaarta ja -luotoa.
Lillgyltö on asutettu kirkonkirjojen perusteella 1700-luvulla. Lillgyltön ulkotilasta on varhaisin maininta vuodelta 1816. Tilasta lohkottiin Björkhagenin palstatila vuonna 1912. Nykyisin tiloja ei asuteta ympärivuotisesti ja niiden lisäksi saareen on rakennettu kesäasutusta.
Liettuan kristillisdemokraatit

Liettuan kristillisdemokraatit (liett. Lietuvos krikščionys demokratai, LKD) tai Liettuan kristillisdemokraattinen puolue oli vuosina 1905–1927 ja 1989–2008 toiminut liettualainen kristillisdemokraattinen puolue. Puolue teki tiiviisti yhteistyötä katolisen kirkon kanssa ja hallitsi Liettuan politiikkaa 1920-luvun alussa, mutta se syrjäytettiin vuoden 1926 vallankaappauksessa. Vallankaappauksen jälkeen puolue jatkoi toimintaansa vasta vuodesta 1989 lähtien.
LKD menestyi hyvin vuoden 1992 parlamenttivaaleissa, ja vuoden 1996 vaaleissa se muodosti hallituskoalition Kotimaan liiton kanssa. Koalitiohallitus kuitenkin kaatui kesäkuussa 1999. Tappiolliset tulokset vuoden 2000 parlamenttivaaleissa johtivat LKD:n ja Kristillisdemokraattisen liiton (KDS) yhteensulautumiseen.
LKD ja Kotimaan liitto sulautuivat 17. toukokuuta 2008 yhdeksi puolueeksi, jolloin syntyi Kotimaan liitto - Liettuan kristillisdemokraatit.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (liettuaksi)
Linyon Demokratik Seselwa

| Seychellien demokraattinen liitto> Linyon Demokratik Seselwa |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  2016
Puheenjohtaja:  Roger Mancienne (pj.) 
Ideologia:  liberalismi 
Kansalliskokous:  25 / 34
Naisjärjestö:  LDS Women's Association
Nuorisojärjestö:  LDS Youth Association
Kotisivu:  www.lds.sc
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Linyon Demokratik Seselwa (Seychellien demokraattinen liitto, lyh. LDS) on Seychelleillä toimiva puolue, joka voitti enemmistön maan parlamentin paikoista vuoden 2016 vaaleissa ja sai 19 edustajaa. Puolue kasvatti kannatustaan vuoden 2020 vaaleissa sekä sai 25 edustajaa kansalliskokoukseen ja puolueen ehdokas Wavel Ramkalawan voitti presidentinvaalit.
Historia

Puolue sai alkunsa vaaliliittona, jossa olivat mukana Seychellien kansanpuolue, Seychellien yhtenäisyyspuolue, Seychellien sosiaalisen oikeuden ja demokratian puolue ja aiemmin myös Seychellien allianssi, joka erosi liitosta helmikuussa 2018. Myös yksi itsenäinen ehdokas Philippe Boullé lähti mukaan. Vaaliliiton jäsenet järjestäytyivät vuoden 2015 presidentinvaalien alla.
Ideologia ja näkemyksiä

Puolueen ideologiaa ei ole juurikaan määritelty, mutta se kannattaa demokratian vahvistamista ja vaaliohjelmansa mukaan haluaa tuoda päätöksentekoa lähemmäs kansalaisia mm. sallimalla median raportoida parlamentin toiminnasta entistä avoimemmin.
LDS pyrkii sääntöjensä mukaan kaikkien seychelliläisten sosioekonomisen aseman parantamiseen ja hallinnon läpinäkyvyyteen. Oppositiossa ollessaan puolueen tulisi tehdä politiikkaa maan ja kansalaisten edun mukaisesti ja näille tahoille uskollisena. Hallitusvastuussa LDS puolestaan pyrkii selkeään visioon ja korkeisiin demokratian standardeihin..
Louon rautatieasema

Louon rautatieasema (lyh. Lu) oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Tampere–Seinäjoki. Liikennepaikka sijaitsi nykyisen Seinäjoen kaupungin (entisen Peräseinäjoen kunnan) alueella Seinäjoen pohjoisrannalla Louonmäen kylän lounaispuolella, noin 19 kilometriä Seinäjoen rautatieasemalta etelään.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 15. huhtikuuta 1970, ja se palveli pääasiassa junakohtauspaikkana.
Liikennepaikka jäi pois käytöstä, kun Seinäjoen ja Pohjois-Louon välinen 17 kilometrin mittainen kaksoisraideosuus valmistui. Ratapiha on sittemmin purettu.
Lillgårdin rautatietunneli

Y-juna Karjaalta Helsinkiin tulossa Lillgårdin tunnelista.
Lillgårdin rautatietunneli on Rantaradalla Siuntion kunnassa sijaitseva rautatietunneli. Tunnelin pituus on 187 metriä ja se on valmistunut vuonna 1985 Kelan ja Viiman välisen rataoikaisun yhteydessä. Tunnelin aukon poikkipinta-ala on 38,6 m². Tunnelissa junien suurin sallittu nopeus Pendolinoilla on 180 km/h, kaksikerrosvaunuista koostuvilla junilla 120 km/h ja muilla junilla 160 km/h.
Noin 800 metriä Lillgårdin tunnelista Karjaan suuntaan sijaitsee Riddarbackenin rautatietunneli.
Lehtorousku

| Lehtorousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Jalorouskut Lactifluus
Laji::  bertillonii
Kaksiosainen nimi
 Lactifluus bertillonii  (Neuhoff ex Z. Schaef.) Verbeken 
Synonyymit
 Lactarius bertillonii 
Katso myös
   Lehtorousku Wikispeciesissä   Lehtorousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtorousku (Lactifluus bertillonii, syn. Lactarius bertillonii) on jalorouskuihin kuuluva sienilaji. Toisin kuin useimmat rouskut, lehtorousku ei kelpaa ryöpättynäkään syötäväksi, koska se on niin kitkerän makuinen.
Aikaisemmin lehtorousku luokiteltiin rouskujen (Lactarius) sukuun, mutta nykyään se luokitellaan jalorouskujen (Lactifluus) sukuun.
Ulkonäkö

Lehtorouskun lakki on laakean suppilomainen, nukkapintainen ja himmeän liidunvalkoinen tai kermankellertävä. Lakki kasvaa 10–25 cm leveäksi. Lakin reuna on pitkään sisäänkiertynyt. Heltat ovat johteiset, paksut ja väriltään valkoiset tai kellanvalkoiset. Jalka on lyhyt, tukeva ja 3–8 cm pitkä. Malto on valkoista. Heltoista tihkuva maitiaisneste on valkoista ja kuivuessaan kellertyvää. Sieni kerää maasta helposti kariketta, sillä sen lakki kehittyy suureksi maan alla.
Lehtorouskua muistuttavia lajeja ovat vihersuppilohapero, jolla ei ole maitiaisnestettä, ja pippurirousku, jonka heltat ovat tiheämmät. Myös maitorousku ja liiturousku muistuttavat lehtorouskua.
Kasvuaika ja -paikka

Lehtorousku kasvaa elo–syyskuussa Suomessa maan etelä- ja keskiosissa. Se on yleinen vain paikoittain. Kasvupaikkoja ovat lehtomaiset metsät, puistot ja sekametsät. Lehtorousku on tammen ja koivun juurisieni.
Syötävyys

Lehtorousku ei kelpaa syötäväksi, koska sen maku on niin polttavan kirpeä. Kirpeys ei katoa keittämisellä. Laji ei kuitenkaan ole myrkyllinen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lehtorousku (Lactifluus bertillonii)
Juli

Juli vuonna 2015.
Juli on saksalainen rock/pop-yhtye Gießenistä, Hessenistä. Laulajana yhtyeessä toimii Eva Briegel, kitaristeina Jonas Pfetzing ja Simon Triebel, basistina Andreas "Dedi" Herde ja rumpalina Marcel Römer. Yhtye toimi vuoteen 2001 asti nimellä Sunnyglade.
Historia > Sunnyglade

Vuonna 1996 Sunnyglade perustettiin ilman naislaulajaa. Yhtyeeseen kuuluivat tuolloin Andreas Herde, Martin Möller, Jonas Pfetzing, Marcel Römer ja Simon Triebel. Päälaulajaksi yhtyeeseen liittyi pian Miriam Adameit. Tämän jälkeen yhtye äänitti albumin nimeltä "Pictures of My Mind" (1998), jota myytiin 500 kopiota. Kun Adameit ja Möller päättivät jättää yhtyeen vuonna 2000, heidän paikkansa ottivat uusi laulaja Eva Briegel ja yhtyeessä jo aiemminkin rumpuja soitellut Marcel Römer. Yhtye suunnitteli laulujen kirjoittamista englanniksi, ja he nauttivat menestyksestä, kun he voittivat "Hessicher Rockpreis 2000"-palkinnon ja sijoittuivat toiseksi "Deutscher Pop-Preis"-kisassa.
Yhtye solmi ensimmäisen levytyssopimuksen EMIn kanssa vuonna 2001. Sunnyglade aloitti työstämään uutta albumiaan tuottaja Lutz Fahrenkrog-Petersenin kanssa. Yhtye päätti kääntää laulut saksan kielelle. Samalla he päättivät hylätä Sunnyglade-nimen ja kaikki aikaisemmat laulunsa sekä nimesivät yhtyeen Juliksi.
Historia > Juli

Yhtye äänitti ensimmäisen ammattimaisen demon lokakuussa 2002, jonka tuotti Michael Gerlach. Positiivisen palautteen myötä heidän musiikkiaan päätettiin esitellä Oxymoronissa, Berliinissä. Kolme kuukautta myöhemmin, 24. huhtikuuta 2003 Universal Music järjesti "esittelytilaisuuden" muutamille artisteille tuomariston edessä. Laulaja Eva Briegel ja kitaristi Jonas Pfetzing kirjoittivat neljä laulua yhtyeen nimellä.
Historia > Ensimmäinen albumi: Es ist Juli

Yhtyeen todellinen läpimurto tapahtui kesäkuussa 2004, kun yhtye julkaisi debyyttisinglensä "Perfekte Welle". Juli ensimmäinen albumi Es ist Juli julkaistiin 20. syyskuuta 2004. Albumi sijoittui sijalle 2 Saksassa, sijalle 4 Itävallassa ja sijalle 7 Sveitsissä, myyden yli 700 000 kopiota muutamassa kuukaudessa. Kesällä 2006 albumi oli myynyt jo yli miljoona kopiota. Albumista tuli vuoden neljänneksi parhaiten menestynyt albumi (pysyi Saksan top 25 -listalla koko vuoden) ja sitä seurasi neljä singleä, vain "Geile Zeit", albumin toinen single, pääsi Saksan top 20-listalle. Laulu voitti ensimmäisen Bundesvision Song Contestin, jossa Juli edusti kotikaupunkiaan Hesseä. Saman vuoden heinäkuussa Juli osallistui Berliinissä järjestettyyn Live 8-konserttiin.
Historia > Toinen albumi: Ein neuer Tag

Heinäkuussa 2006 yhtyeen toinen albumi oli valmis. Aika ennen toisen albumin julkaisua kului PR-töihin. 22. syyskuuta 2006 albumin ensimmäinen single "Dieses Leben" julkaistiin, ja se nousi viiden joukkoon single-listalla. 13. lokakuuta 2006 uusi albumi, Ein neuer Tag julkaistiin. Ensimmäisellä viikolla albumi myi 75 000 kopiota ja saavutti sijan 18 kansainvälisellä albumilistalla. Albumi myi platinaa jo julkaisupäivänään. Juli on yksi Saksan eniten soitetuista yhtyeistä radiossa.
Historia > Kolmas albumi

Julin kolmas albumi, In Love, julkaistiin 17. syyskuuta 2010. 27. elokuuta yhtye julkaisi albumilta ensimmäisen singlen, "Elektrisches Gefühl".
Diskografia > Albumit

Es ist Juli (2004)
Ein neuer Tag (2006)
In Love (2010)
Insel (2014)
Diskografia > Livealbumit

Ein neuer Tag - live (2007)
Diskografia > Singlet

Perfekte Welle (2004)
Geile Zeit (2004)
Regen und Meer (2005)
Warum (2005)
November (2005)
Dieses Leben (2006)
Wir beibe (2006)
Zerrissen (2007)
Ein neuer Tag (2007)
Elektrisches Gefühl (2010)
Immer wenn es dunkel wird (2010)
Süchtig (2011)
Du lügst so schön (2011)
Insel (2014)
Jetzt (2014)
Eines Tages (2014)
Fahrrad (2019)
Diskografia > Musiikkivideot

Perfekte Welle (2004)
Geile Zeit (2004)
Regen und Meer (2005)
Warum (2005)
Dieses Leben (2006)
Wir beibe (2006)
Zerrissen (2007)
Ein neuer Tag (2007)
Stolen (2007)
Elektrisches Gefühl (2010)
Immer wenn es dunkel wird (2010)
Süchtig (2011)
Du lügst so schön (2011)
Insel (2014)
Jetzt (2014)
Eines Tages (2014)
Fahrrad (2019)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juli Wikimedia Commonsissa
Julin kotisivut
Juli Myspacessa (englanniksi)
Yhtyeen laulaja Eva Briegel.
Lehijärvi (Joutsa)

| Lehijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°58′20″N, 26°09′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rutajoen valuma-alue (14.236)
Laskujoki:  Ikolanmyllynjoki Naukjärveen 
Järvinumero:  14.236.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  144,9 m  
Pituus:  2,1 km  
Leveys:  740 m  
Rantaviiva:  5,748 km  
Pinta-ala:  88,947 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLehijärvi 
Lehijärvi on Keski-Suomessa Joutsassa Taka-Ikolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 89 hehtaaria, se on 2,1 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,9 metriä mpy.