stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikura (1943)

| Mikura / 御蔵 |
| --- | --- |
 Mikura

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nihon Kōkan, Tsurumi
Kölinlasku:  1. lokakuuta 1942
Laskettu vesille:  16. heinäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  31. lokakuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  25. toukokuuta 1945
Loppuvaihe:  kadonnut 28. maaliskuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t (standardi)
Pituus:  77,5 m (vesiraja) 78,77 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,06 m
Koneteho:  4 400 bhp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 4 × 25 mm tyyppi 96 120 × syvyyspommia
Mikura (jap. 御蔵) oli keisarillisen Japanin laivaston Mikura-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1942 hankinnoissa Nihon Kōkanin Tsurumin telakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1942. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta.
Palvelus

Alus katosi merellä 28. maaliskuuta 1945 ja poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta.
Miekkailu Euroopan kisoissa 2015

Euroopan kisojen 2015 sulkapallo pidettiin Bakussa Crystal Hallissa 22.–27. kesäkuuta 2015. Sarjoja oli yhteensä 12, joista kuusi kummallekin sukupuolelle. Menestynein maa oli Italia 12 mitalillaan, joista kolme oli kultaa.
Tulokset > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| Kalpa |  Iván Trevejo |  Sergei Hodos |  Daniel Jerent    Bartosz Piasecki |  |
| Kalpa   Joukkuekilpailu |  Ranska   Yannick Borel   Ronan Gustin   Daniel Jerent   Iván Trevejo |  Venäjä   Sergei Bida   Anton Glebko   Dmitri Gusev   Sergei Hodos |  Italia   Gabriele Bino   Gabriele Cimini   Marco Fichera   Andrea Santarelli |  |
| Floretti |  Alessio Foconi |  Timur Arslanov |  Jean-Paul Tony-Hélissey    Francesco Ingargiola |  |
| Floretti   Joukkuekilpailu |  Iso-Britannia   Richard Kruse   Marcus Mepstead   Benjamin Peggs   Alex Tofalides |  Italia   Alessio Foconi   Francesco Ingargiola   Lorenzo Nista   Damiano Rosatelli |  Venäjä   Timur Arslanov   Aleksei Hovanski   Timur Safin   Dmitri Žerebtšenko |  |
| Säilä |  Andri Jahodka |  Tiberiu Dolniceanu |  Luigi Miracco    Alberto Pellegrini |  |
| Säilä   Joukkuekilpailu |  Italia   Luigi Miracco   Massimiliano Murolo   Alberto Pellegrini   Giovanni Repetti |  Romania   Alin Badea   Mădălin Bucur   Tiberiu Dolniceanu   Iulian Teodosiu |  Saksa   Richard Hübers   Björn Hübner   Maximilian Kindler   Robin Schrödter |  |
Tulokset > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| Kalpa |  Ana Maria Brânză |  Jana Zvereva |  Simona Gherman     Erika Kirpu |  |
| Kalpa   Joukkuekilpailu |  Romania   Ana Maria Brânză   Simona Gherman   Simona Pop   Amalia Tătăran |  Viro   Julia Beljajeva   Irina Embrich   Erika Kirpu   Katrina Lehis |  Italia   Camilla Batini   Brenda Briasco   Giulia Rizzi   Alberta Santuccio |  |
| Floretti |  Alice Volpi |  Jana Alborova |  Adelina Zagidullina    Valentina Cipriani |  |
| Floretti   Joukkuekilpailu |  Venäjä   Jana Alborova   Anastasia Ivanova   Diana Jakovlevna   Adelina Zagidullina |  Ranska   Gaëlle Gebet   Julie Huin   Chloé Jubenot   Jéromine Mpah Njanga |  Italia   Chiara Cini   Valentina Cipriani   Carolina Erba   Alice Volpi |  |
| Säilä |  Angelika Wątor |  Sevil Bunyatova |  Sevinc Bunyatova    Margaux Rifkiss |  |
| Säilä   Joukkuekilpailu |  Ukraina   Olha H’arlan   Alina Komaštšuk   Olena Kravatska   Olha Žovnir |  Italia   Sofia Ciaraglia   Martina Criscio   Rebecca Gargano   Caterina Navarria |  Venäjä   Viktorija Kovaljova   Jana Obvintseva   Marija Ridel   Tatjana Suhova |  |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Italia | 3 | 2 | 7 | 12 |
| 2. |  Romania | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 3. |  Ranska | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 4. |  Ukraina | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5. |  Venäjä | 1 | 5 | 3 | 9 |
| 6. |  Puola | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6. |  Iso-Britannia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8. |  Viro | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8. |  Azerbaidžan | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10. |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
Messier 2

| Messier 2 |
| --- | --- |
 Messier 2 on näyttävä pallomainen tähtijoukko. (Kuva:Doug Williams, REU Program/NOAO/AURA/NSF
Historia
Löytäjä:  Jean-Dominique Maraldi
Löytöpäivä:  11. syyskuuta 1746
Muut nimet:  M2, NGC 7089, Mel 235
Ominaisuudet
Tyyppi:  Pallomainen tähtijoukko
Etäisyys:  n. 37 500 valovuotta
Koko:  16 kaariminuuttia, visuaalisesti n. 7'
Ikä:  n. 13 miljardia vuotta
Tähtien lukumäärä:  n. 150 000
Havaitseminen
Tähdistö:  Vesimies
Rektaskensio:  21 h 33,5 min
Deklinaatio:  -00° 49'
Suhteellinen kirkkaus:  +6.5m
Messier 2 (tai M2 tai NGC 7089) on Vesimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko. Sen löysi Jean-Dominique Maraldi vuonna 1746 ja Charles Messier – tietämättä Maraldista – löysi kohteen tasan 14 vuotta myöhemmin. William Herschel oli ensimmäinen, joka havaitsi kohteen muodostuvan yksittäisistä tähdistä.
M2 on halkaisijaltaan noin 175 valovuotta, siinä on noin 150 000 tähteä ja se on yksi runsastähtisimmistä ja tiiveimmistä pallomaisista tähtijoukoista. Kohteen kirkkaimmat tähdet ovat punaisia ja keltaisia jättiläisiä, kirkkaudeltaan eli magnitudiltaan +13,1. Joukosta on löydetty vuoteen 2012 mennessä 42 muuttuvaa tähteä.
M2 on vaikea löytää paljain silmin keskiverto-olosuhteissa, mutta kiikarilla tai pienellä kaukoputkella se on jo mahdollista nähdä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messier 2 Wikimedia Commonsissa
Messier 2 Messier-Objects.com.  17.1.2015. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
Garner, Rob: Messier 2 Nasa.  22.5.2020. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
Plotner, Tammy: Messier 2 (M2) – The NGC 7089 Globular Cluster Universetoday.  9.2.2016. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  β Aqr, α Aqr, δ Aqr, ζ1 Aqr, 88 Aqr, λ Aqr, ε Aqr, γ Aqr, 98 Aqr, η Aqr, τ2 Aqr, θ Aqr, φ Aqr, ψ1 Aqr, ι Aqr, 99 Aqr, ψ2 Aqr, ζ2 Aqr, 3 Aqr, 86 Aqr, ω2 Aqr, ν Aqr, ξ Aqr, 66 Aqr, 101 Aqr, 89 Aqr, μ Aqr, ο Aqr, π Aqr, σ Aqr, 104 Aqr A, χ Aqr, ω1 Aqr, ψ3 Aqr, κ Aqr, 25 Aqr, 47 Aqr, 1 Aqr, 108 Aqr, 94 Aqr B, 97 Aqr, 94 Aqr A, υ Aqr, 68 Aqr, 106 Aqr, 107 Aqr, 32 Aqr, 41 Aqr, 42 Aqr, ρ Aqr, 103 Aqr, 38 Aqr, 83 Aqr, 18 Aqr, 21 Aqr, 7 Aqr, 12 Aqr A, 49 Aqr, 77 Aqr, 5 Aqr, 30 Aqr, 53 Aqr B, 96 Aqr, 28 Aqr, 26 Aqr, τ1 Aqr, 19 Aqr, 44 Aqr, 50 Aqr, HD 223807, 51 Aqr, 35 Aqr, 74 Aqr, 15 Aqr, 16 Aqr, 60 Aqr, 12 Aqr B, DV Aqr, 45 Aqr, 4 Aqr, 17 Aqr, 39 Aqr, 82 Aqr, 70 Aqr, 78 Aqr, 11 Aqr, 81 Aqr, 100 Aqr, LP Aqr, 53 Aqr A, 56 Aqr, R Aqr, 20 Aqr, 29 Aqr, 58 Aqr, 61 Aqr, 67 Aqr, IZ Aqr, EW Aqr, HD 210277, 37 Aqr, 24 Aqr, HD 222582, 104 Aqr B, Gl 876, Gl 849, AE Aqr, EZ Aqr, FO Aqr
Eksoplaneetat:  ψ1 Aqr b, HD 210277 b, Gl 876 b, Gl 876 c, Gl 876 d, Gl 849 b
Messierin luettelo
Sijainti tähdistössä.
Merimatkustajasatama (Pietari)

Merimatkustajasataman sijainti Pietarin kaupungissa
Risteilyalus Vasilinsaaren uudessa Morskoi Fasad -alueen Merimatkustajasatamassa (2009)
Merimatkustajasatama eli Pietarin matkustajasatama (ven. Морской пассажирский терминал, Morskoi passažirski terminal, ven. Пассажирский порт Санкт-Петербург, Passažirski port Sankt Peterburg) on vuosina 2009-2011 käyttöönotettu matkustajasatama Pietarin Vasilinsaaren länsirannalla, osin täyttömaalle rakennetulla Morskoi Fasad -alueella. Morskoi Fasadin meriliikennesatama yksi Euroopan suurimmista matkustajalaivasatamista. Siellä on paikka seitsemälle alukselle. Uuden sataman laitureihin mahtuvat pisimmillään 317 metriä pitkät alukset.
Merimatkustajasataman vastuulle kuuluu myös Pietarin suursatamaan johtavalta väylältä erkaneva väylä (Petrovski kanal) Vasilinsaaren matkustajasatamaan. Pietarin suursataman satamahallinto (Administratsija morskogo porta Bolšoi port Sankt-Peterburg) koordinoi hallinnollisesti Merimatkustajasataman toimintaa, kuten muidenkin Pietarin ja sitä ympäröivän Leningradin alueen kauppasatamien toimintaa.
Historiaa

Pietarin aiempi merimatkustajaliikenteen pääsatama Morskoi vokzal kävi risteilyliikenteen kasvaessa 2000-luvulla pieneksi. Pietarin uudeksi merimatkustajaliikenteen pääsatamaksi rakennettiin uusi, vuosina 2009-2011 käyttöön otettu Morskoi Fasad -alueen Merimatkustajasatama. Matkustajasatama on osa Vasilinsaaren länsireunalla sijaitsevan, 476.7 hehtaarin Morskoi Fasadin täyttömaa-alueen (suom. merellinen julkisivu) hankkeista. Alueesta on suunniteltu kehitettävän monipuolinen meri- ja jokiliikennettä, liike-elämää ja asumista palveleva kaupunkialue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merimatkustajasatama (Pietari) Wikimedia Commonsissa
Merimatkustajasataman kotisivut (venäjäksi) (englanniksi) (saksaksi) (portspb.ru)
St Peterburg port (englanniksi) (marinetraffic.com)
Marxin veljekset

| Marxin veljekset |
| --- | --- |
 Marxin veljekset ylhäältä alas: Chico, Harpo, Groucho ja Zeppo vuonna 1931.
Henkilötiedot
Koko nimi:   Chico Marx (1887–1961)  Harpo Marx (1888–1964)  Groucho Marx (1890–1977)  Gummo Marx (1892–1977)  Zeppo Marx (1901–1979) 
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  koomikko, näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Marxin veljekset tai Marx-veljekset (engl. Marx Brothers) olivat yhdysvaltalainen koomikkoveljesryhmä. He aloittivat uransa vaudevillessa ja teatteriesiintyjinä. Menestyttyään 1920-luvulla he siirtyivät elokuviin vuonna 1929 ja esiintyivät yhteensä 13 komediassa.
Veljeksistä tunnetuimmat ja kaikissa elokuvissa esiintyneet olivat Chico Marx, Harpo Marx ja Groucho Marx. Gummo erosi ryhmästä ennen kuin veljekset siirtyivät näyttämöltä elokuvaan, Zeppo puolestaan viiden ensimmäisen elokuvan jälkeen.
Tyyli ja hahmot

Marxin veljesten lavaesitykset ja etenkin alkuaikojen elokuvat olivat ajoittain täysin anarkistisia, ja veljekset pilkkasivat niissä kaikkea mahdollista. Ensimmäisissä elokuvissa on vielä romanttinen sivujuoni ja musiikkiesityksiä, jotka katkaisevat veljesten komiikan. Sen jälkeen veljekset saivat muutaman elokuvan ajaksi vapaat kädet tehdä mitä halusivat, ja näitä elokuvia pidetään heidän parhaina elokuvinaan. Myöhempinä vuosina veljesten elokuvat kesyyntyivät selvästi.
Jokaisella veljeksellä oli selvästi toisista erottuva hahmo. Chico oli italialaisella aksentilla puhuva sutki huijari ja pianisti. Harpon erikoisuuksia olivat puhumattomuus, arvaamattomuus, blondien jahtaaminen ja harpunsoitto. Hän saattoi joskus ottaa sanat täysin kirjaimellisesti. Kun häntä esimerkiksi kehotettiin korttipelissä leikkaamaan pakka, hän iski sen kahtia kirveellä. Groucho esitti usein auktoriteettihahmoja. Hän maalasi ylähuuleensa viikset, ja hänen lakkaamaton puhetulvansa oli täynnä sukkeluuksia, sanaleikkejä ja loukkauksia. Chicon ja Grouchon vuoropuhelu oli välillä täysin absurdia. Zeppon osa oli esittää normaalia hahmoa, ja hän jäikin muiden veljesten varjoon. Useimmissa Marxien elokuvissa keskeisessä naisosassa on Margaret Dumont.
Elämä ja ura > Perhetausta

Veljesten vanhemmat olivat ensimmäisen polven siirtolaisia New Yorkiin, ranskanjuutalainen Sam Marx ja saksanjuutalainen Minnie o. s. Schönberg. Veljekset olivat syntymäjärjestyksessä (suluissa oikeat nimet): Chico (Leonard, 1887), Harpo (Adolph, myöhemmin Arthur, 1888), Groucho (Julius, 1890), Gummo (Milton, 1892) ja Zeppo (Herbert, 1901).
Elämä ja ura > Vaudevillessa ja Broadwaylla

Groucho oli veljeksistä ensimmäinen teatterilavalla; hän sai 15-vuotiaana paikan Leroy Trion musiikkiesityksestä. Veljesten yhteinen ura alkoi vaudevillessa noin vuonna 1908. Heidän esityksissään oli mukana myös suvun muita jäseniä ja ulkopuolisia, ja veljesten eno Al Shean oli tunnetun Gallagher ja Shean -komediaduon toinen jäsen. Aluksi veljesten esitykset painottuivat musiikkiin, ja komedia lisättiin vasta myöhemmin. Viisikko paranteli esityksiään yleisöpalautteen pohjalta. Veljesten esiintymisiin liittyi kaoottisen huumorin lisäksi laulua, tanssia sekä muiikkinumeroita (Harpo soitti harppua ja Chico pianoa).
Marxit olivat esiintyneet vaudevillessa jo 16 vuoden ajan, kunnes heidän vuoden 1924 Broadway-show’nsa I’ll Say She Is! teki heistä suosittuja. Gummo oli jättäytynyt pois ryhmästä jo sitä ennen ja Zeppo liittynyt mukaan. Tässä vaiheessa veljesten esitykset olivat jo kehittyneet tuttuun kaavaansa, ja veljeksillä oli tietynlaiset roolit. Ensimmäistä Broadway-menestystä seurasi toinen menestys, The Cocoanuts, ja sen jälkeen kolmas, Animal Crackers. Näihin veljekset saivat menestyksen myötä mukaan monia tunnettuja tekijöitä, ja esimerkiksi The Cocoanutsiin teki musiikin Irving Berlin, ja sen käsikirjoitti George S. Kaufman.
Elämä ja ura > Elokuvissa > Ensimmäiset menestyselokuvat Paramountille

Broadway-esiintymistensä lomassa Harpo esiintyi vuonna 1925 pienessä osassa Richard Dixin mykkäelokuvassa Puukonheittäjä (Too Many Kisses). Seuraavana vuonna veljekset tekivät yhdessä lyhytelokuvan nimeltä Humorisk, mutta sitä ei julkaistu, eikä siitä tiettävästi ole jäljellä yhtään kopiota.
Broadway-menestyksen ansiosta Marxit huomattiin Hollywoodissa, ja Paramount teki heidän kanssaan sopimuksen. Veljesten kaksi ensimmäistä elokuvaa perustuvat heidän suosituimpiin teatteriesityksiinsä. Kookospähkinöitä (1929) ja Koirankeksit (1930) kuvattiin Paramountin Astoria-studioilla. Elokuvat ovat hyvin teatterimaisia, ja elokuvayhtiö ymppäsi niihin romanttisia sivujuonia, joita veljesten teatteriesityksissä ei ollut. Veljekset pääsivät niissä kuitenkin esittelemään samanlaista anarkistista komediaansa kuin lavalla. Näiden kahden elokuvan jälkeen Marxit jättivät teatterin lopullisesti ja keskittyivät kokonaan elokuviin.
Marxien ensimmäinen jo alun pitäen elokuvaksi käsikirjoitettu elokuva on Neljä nolattua neroa (1931). Se jatkaa kahden ensimmäisen elokuvan linjalla, jossa veljesten komiikka vuorottelee musiikkiesitysten ja romanttisen sivujuonen kanssa. Veljesten neljäs elokuva Hevosen sulat (1932) jatkaa samalla linjalla. Seuraava elokuva, Neljä naurettavaa naapuria (1933) keskittyy kaikista Marxin veljesten elokuvista ehkä puhtaimmin veljeksiin itseensä: sen juoni etenee rivakasti, aikaa ei tuhlata rakkaussivujuoniin, ja musiikkiesitykset on nivottu juoneen aiempaa tarkemmin. Elokuva on poliittinen satiiri, jossa Groucho esittää sodan partaalla keikkuvan Freedonia-nimisen valtion johtajaa.
Vaikka Neljä naurettavaa naapuria on myöhemmin saanut mainetta yhtenä veljesten parhaista elokuvista, se ei omana aikanaan menestynyt erityisen hyvin, joten Paramount päätti yhteistyön veljesten kanssa. Zeppokin jättäytyi pois Paramountin elokuvien jälkeen.
Elämä ja ura > Elokuvissa > MGM:llä ja RKO:lle

MGM:n johtaja Irving Thalberg otti 1934 Marxit MGM:lle. Elokuvia alettiin tehdä jättibudjetilla, ja niihin lisättiin taas tanssi- ja musiikkinumeroita ja romanttisia sivujuonia. MGM:llä veljesten elokuvista tuli koherentimpia,selvennä mutta veljesten anarkismi sai edelleen tilaa. Thalbergin vaikutuksesta Marxit vähensivät surrealistisia aiheita, ja hahmoista tuli osittain sympaattisia ja sankarillisia.
Marxien ensimmäinen MGM-elokuva Ilta oopperassa (1935) nousi veljesten uran menestyneimmäksi elokuvaksi niin yleisön kuin kriitikoidenkin suhteen. Ennen kuvauksia veljekset hioivat ideoitaan kiertueella elävän yleisön edessä ja jättivät elokuvasta pois ne kohtaukset, jotka eivät toimineet. Seuraava elokuva Päivä kilpa-ajoissa (1937) jatkaa edellisen linjalla, mutta se ei saanut yhtä paljon kiitosta.
Seuraavan elokuvansa Kaaos hotellissa Marxit tekivät lainassa RKO:lle. Sitä ei aiempien elokuvien tapaan ollut tehty Marxeja ajatellen, vaan se on tavanomaisempi elokuva, jossa Marxit ovat osa monimutkaista juonta muiden hahmojen ohella.
Elämä ja ura > Elokuvissa > Elokuvauran hiipuminen

Marxit palasivat MGM:lle seuraaviin kolmeen elokuvaansa Päivä sirkuksessa (1939), Päivä lännessä (1940) ja Päivä tavaratalossa (1941). Marxin veljesten komediaa arvostanut Irving Thalberg oli kuollut elokuvan Päivä kilpa-ajoissa kuvausten aikana, eikä MGM:n uusi tuotantojohtaja Louis B. Mayer välittänyt veljeksistä. He eivät jatkossa enää saaneet tuotantoihinsa parhaita käsikirjoittajia, säveltäjiä eivätkä ohjaajia.
Veljekset ovat 1940-luvun MGM-elokuvissa jo selvästi kesyyntyneet: juonet ovat aiempaa tavanomaisempia ja huumori laimeampaa. He tekivät 1941 päätöksen lopettaa elokuvauransa, ja viisi vuotta he kulkivat omia teitään. Groucho esiintyi säännöllisesti radiossa, Harpo teatterissa ja Chico johti big band -orkesteria. He kuitenkin palasivat yhteen tekemään elokuvat Yö Casablancassa (1946) ja Sardiinimysteerio (1949). Niiden jälkeen kolmikko esiintyi yhdessä enää kerran, televisioon tehdyssä puolen tunnin lyhytelokuvassa The Incredible Jewel Robbery (1959). Vuonna 1960 veljekset alkoivat vielä valmistella ohjaaja Billy Wilderin kanssa elokuvaa A Day at the United Nations (’Päivä Yhdistyneissä kansakunnissa’), mutta Harpon sairastuminen ja Chicon kuolema keskeyttivät hankkeen.
Chico kuoli vuonna 1961 ja Harpo vuonna 1964. Groucho jatkoi uraansa vielä pitkään. Groucho oli omalla urallaan veljeksistä menestynein, sillä hänen juontamansa komediavisailu You Bet Your Life aloitti 1947 radiosta ja siirtyi 1950 televisioon. Ohjelmaa esitettiin vuoteen 1961 asti.
Filmografia

| --- | --- |
 Chico, Harpo, Groucho ja Zeppo Kookospähkinöitä (1929)  Koirankeksit (1930)  Neljä nolattua neroa (1931)  Hevosen sulat (1932)  Neljä naurettavaa naapuria (1933) :  Chico, Harpo ja Groucho Ilta oopperassa (1935)  Päivä kilpa-ajoissa (1937)  Kaaos hotellissa / Hotellin hoivissa – Room Service (1938)  Päivä sirkuksessa – At the Circus (1939)  Päivä lännessä – Go West (1940)  Päivä tavaratalossa The Big Store (1941)  Yö Casablancassa (1946)  Sardiinimysteerio (1949)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marxin veljekset Wikimedia Commonsissa
Marx Brothers Blog (englanniksi)
Varhainen kuva koko Marxien perheestä noin vuodelta 1915. Vasemmalta oikealle: Groucho, Gummo, Minnie (äiti), Zeppo, Sam (isä), Chico ja Harpo.
Mitsubishi Eclipse Cross

| Mitsubishi Eclipse Cross |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Mitsubishi Motors
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Iskutilavuus:  1,5–2,2 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti CVT-automaatti
Mitsubishi Eclipse Cross on Mitsubishi Motorsin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017. Se sijoittuu mallistossa pienemmän ASX:n ja suuremman Outlanderin väliin.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Eclipse Cross sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottoriksi on valittavissa 1,5-litrainen turboahdettu bensiinimoottori tai 2,2-litrainen diesel. Bensiinimoottori on varustettu kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla tai portaattomalla CVT-automaatilla, diesel kahdeksanportaisella automaattivaihteistolla. Vetotapana on aina neliveto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitsubishi Eclipse Cross Wikimedia Commonsissa
Mignon

Osittain kuorittu Mignon-muna.
Mignon on Fazerin vuodesta 1896 valmistama pääsiäismuna. Se on Fazerin toiseksi vanhin edelleen myynnissä oleva tuote Pihlaja-marmeladimakeisen (1895) jälkeen. Munan mantelipähkinänougatmassa on valettu aitoon kananmunankuoreen.
Valmistus

Lähes alkuperäisellä reseptillä valmistettavia Mignoneita valmistuu vuosittain noin 1,5 miljoonaa kappaletta. Ne valmistetaan käsityönä Fazerin Vantaan tehtaalla. Prosessi alkaa kuitenkin kanaloissa, jossa valikoidaan sopivan kokoiset ja -laatuiset munat. Sieltä ne lähetetään kananmunapakkaamoon, jossa kananmunankuoria tyhjennetään Mignoneja varten. Kananmunat rei’itetään, puhalletaan tyhjiksi, pestään, desinfioidaan ja kuivataan. Tehtaalla niitä valmistetaan marraskuusta alkaen 3–4 kuukauden ajan. Munankuoret täytetään mantelipähkinänougatsuklaamassalla hanasta, ja ne viedään kovettumaan jäähdytystunneliin. Munan täyttöaukko suljetaan sokeritulpalla, joka on tehty puuterisokerista, riisivalkuaisesta ja vedestä. Munien pakkaus tehdään myös käsin. Mignon-munat ovat maidottomia, ja ne painavat 52 grammaa.
Historia

Karl Fazer toi Mignon-munan idean työmatkaltaan Saksasta. Vuodesta 1896 valmistettu makeinen on siitä asti kuulunut suomalaiseen pääsiäisperinteeseen. Aikoinaan tätä pääsiäisherkkua valmistettiin muun muassa Venäjän tsaariperheelle.
Vuonna 2009 Mignon-massasta alettiin valmistaa myös Mignon-konvehteja. Munanmuotoinen konvehtirasia painaa 150 grammaa.
Munan ainekset

Sokeri, kaakaovoi, manteli 15 %, hasselpähkinä 15 %, kaakaomassa ja vanilliiniaromi. Mignon-munan ainoa eläinperäinen raaka-aine on kananmunankuori.
Mignon-munassa ja -konvehdeissa käytetään ecuadorilaista Arriba-kaakaomassaa.
Aiheesta muualla

Mignon-muna kuuluu pääsiäiseen (Arkistoitu – Internet Archive), Fazer
Käsityön taidonnäyte: kuinka syntyy Fazerin Mignon-muna, YouTube
Marjorie Rambeau

| Marjorie Rambeau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1889 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 6. heinäkuuta 1970 (80 vuotta) Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1901–1957
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marjorie Rambeau (15. heinäkuuta 1889 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 6. heinäkuuta 1970 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän aloitti uransa jo 12-vuotiaana sanfranciscolaisessa teatterissa ja näytteli vuosina 1914–1926 Broadwayllä. Rambeau esiintyi noin 50 elokuvassa ja oli kahdesti ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon.
Nuoruus

Marjorie Rambeau syntyi San Franciscossa 1889. Hänen isänsä Marcel Rambeau oli liikemies ja äitinsä Lilian Rambeau Yhdysvaltain länsiosien ensimmäisiä naislääkäreitä.
Marjorie lähti äitinsä kanssa Nomen kultaryntäyksen aikoihin 1899 Alaskaan, mihin Lilian Rambeau perusti klinikan kullankaivajille, kauppiaille ja eskimoille. Yritys kuitenkin epäonnistui, sillä Nomessa ei luotettu vielä naislääkäriin.
Ura > Ensimmäiset vuodet teatteriseurueissa

San Franciscossa Marjorie laitettiin tanssikouluun, koska hänen äitinsä halusi kömpelön tyttärensä liikkuvan sulokkaammin. Teatterituottaja näki Marjorien koulussa ja päätti antaa tytölle mahdollisuuden teatterissa. Marjorie oli 12-vuotias, kun hän näytteli ensimmäisen kerran sanfranciscolaisessa teatteriesityksessä.
Marjorie Rambeau näytteli usean vuoden San Franciscon lisäksi Los Angelesin, Seattlen, Portlandin ja Vancouverin repertuaariteattereissa. Thornen–Southardin seurueen mukana hän tuli kesäkuun 1906 puolivälissä Dawson Cityyn. Rambeau jäi kuitenkin Yukoniin, kun suurin osa seurueesta lähti paluumatkalle heinäkuussa. Hän esiintyi erilaisissa tuotannoissa ja opetti paikallisia amatöörinäyttelijöitä syksyn 1906 ja talven 1906–1907.
Ura > Broadwayn-aika

Rambeaun ensimmäinen esiintyminen New Yorkissa tapahtui vuonna 1913 Fifth Avenue Theatressa näytelmässä Kick In. Se teki hänestä tähden, minkä ansiosta hän pääsi useisiin muihinkin tuotantoihin. Rambeau näytteli muun muassa näytelmissä The Goldfish, The Fortune Teller, Miten haluatte, The Road Together ja Cheating Cheaters. Hän oli mukana kaikkiaan 14:ssä Broadway-tuotannossa vuosien 1914–1926 välillä.