stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Kane

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Harry Kane vuonna 2023.
Henkilötiedot
Koko nimi: Harry Edward Kane
Syntymäaika: 28. heinäkuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Chingford, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Bayern München
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1999–2001: Ridgeway Rovers
2001–2002: Arsenal
2002–2004: Ridgeway Rovers
2004: Watford
2004–2009: Tottenham Hotspur
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2023 | Tottenham Hotspur | 317 | (213) |
| 2011 | → Leyton Orient | 18 | (5) |
| 2012 | → Millwall | 22 | (7) |
| 2012–2013 | → Norwich City | 3 | (0) |
| 2013 | → Leicester City | 13 | (2) |
| 2023– | Bayern München | 54 | (57) |
Maajoukkue
| 2010 | Englanti U17 | 3 | (2) |
| 2010–2012 | Englanti U19 | 14 | (6) |
| 2013 | Englanti U20 | 3 | (1) |
| 2013–2015 | Englanti U21 | 14 | (8) |
| 2014– | Englanti | 103 | (69) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. maaliskuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. maaliskuuta 2025.
Harry Edward Kane MBE (s. 28. heinäkuuta 1993 Walthamstow, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka edustaa Bundesligan Bayern Müncheniä sekä Englannin maajoukkuetta. Hän on Englannin maajoukkueen kapteeni ja sen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Hän on myös Tottenham Hotspurin kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Kane debytoi Tottenhamin edustusjoukkueessa 25. elokuuta 2011 Eurooppa-liigassa Heart of Midlothiania vastaan. Ennen läpimurtoa Tottenhamissa hän pelasi lainalla Ykkösliigan Leyton Orientissa, Mestaruussarjan Leicester Cityssä ja Valioliigan Norwich Cityssä. Hän teki läpimurtonsa Tottenhamissa kaudella 2014–2015 voittaen Valioliigan kuukauden pelaaja -palkinnon kahdesti tammikuussa ja helmikuussa 2015. Kane on valittu myös ammattilaisjalkapalloilijoiden liiton vuoden joukkueeseen neljästi peräkkäin 2015−2018. Hän oli Valioliigan paras maalintekijä kausilla 2015–2016, 2016–2017 ja 2020–2021.
Kane edusti Englannin maajoukkuetta junioritasolla, pelaten alle 17-, 19-, 20- ja 21-vuotiaiden joukkueissa. Hän teki maalin miesten maajoukkuedebyytissään 27. maaliskuuta 2015 ja hänet valittiin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2016. MM-kilpailuissa 2018 Kane oli Englannin neljänneksi sijoittuneen joukkueen kapteeni ja voitti kisojen maalintekijätilaston kuudella maalillaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän teki neljä maalia ja saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa 2022 hän teki puolivälieriin yltäneelle Englannille kaksi maalia. EM-kilpailuissa 2024 hän teki kolme maalia ja saavutti hopeaa.
Yksityiselämä

Harry Kanen vanhemmat ovat Kim ja Pat Kane ja hänellä on isoveli Charlie. Hän kasvoi Chingfordissa ja kävi siellä koulua. Kane kuvailee lapsuuttaan: ”Luulen, että urheilugeenini tulevat äidin puolelta vaikka aihe on suuri puheenaihe Kanen perheessä. Isäni ei varmaan pidä tästä, mutta olen sitä mieltä, että isoisäni Eric äitini puolelta oli aika hyvä jalkapalloilija ja pelasi kelvollisella tasolla.”
Helmikuussa 2015 annetussa haastattelussa Kane kertoi seurustelevansa Katie Goodlandin kanssa, jonka hän on tuntenut lapsuudesta saakka.
Kane on hyvä ystävä entisen Tottenham-pelaajan David Bentleyn kanssa. Kane ei juo alkoholia tai käy yöklubeilla. Hän omistaa kaksi labradorinnoutajaa ja pelaa golfia.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Alkuvuodet

Kane syntyi Chingfordissa, joka sijaitsee Lontoossa. Hänen isänsä on kotoisin Irlannista Galwaystä. Harry siirtyi kahdeksanvuotiaana paikallisesta Ridgeway Roversista Arsenalin junioriakatemiaan, mutta hän lähti joukkueesta, kun joukkue ei uusinut sopimusta.
Kane palasi Arsenalista Roversiin ja siirtyi myöhemmin Watfordin akatemiaan, jossa hän pelasi kaksi kautta ennen siirtoa Tottenham Hotspuriin vuonna 2004. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Tottenhamin 16-vuotiaiden joukkueessa. Heinäkuussa 2009 hän teki nuorelle pelaajalle tarkoitetun scholarship-sopimuksen Tottenhamin kanssa.
Kaudella 2009–2010 Kane pelasi 22 ottelua Tottenhamin alle 18-vuotiaiden joukkueessa ja teki 18 maalia. Hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa joukkueen kanssa heinäkuussa 2010. Kane oli edustusjoukkueen vaihtopenkillä kahdesti, Englannin liigacupissa Evertonia vastaan 27. lokakuuta 2009 ja FA Cupissa Bolton Wanderersia vastaan 24. helmikuuta 2010.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Kausi 2010–2011

Kane siirtyi tammikuussa 2011 Leyton Orientiin kauden 2010–2011 kattavalla lainasopimuksella. Valmentaja Russell Slade oli tyytyväinen hänen siirtoon ja oli varma Kanen olevan hyödyksi joukkueelle. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä 15. tammikuuta Rochdalea vastaan tullessaan vaihdosta kentälle. Kane teki ensimmäisen maalinsa aikuisten tasolla viikkoa myöhemmin Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän teki kaudella 18 ottelussa viisi maalia.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Kausi 2011–2012

25. elokuuta 2011 Kane debytoi Tottenhamin edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan karsintaottelussa Heart of Midlothiania vastaan. Hän hankki ottelussa rangaistuspotkun ja laukoi sen itse, mutta epäonnistui. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua tehden ensimmäisen maalinsa joukkueessa Shamrock Roversia vastaan 15. joulukuuta 2011.
29. joulukuuta 2011 Kane ja joukkuetoveri Ryan Mason siirtyivät loppukaudeksi lainalle Mestaruussarjan Millwalliin. Valmentaja Kenny Jackett kehui Kanen debyyttiottelua Bristol Roversia ja sanoi hänen olevan hyvä lisäys joukkueelle. Ennustus kävi toteen, kun Kane viimeisteli viimeisessä 14 ottelussa seitsemän maalia. Hän teki 27 ottelussa yhdeksän maalia ja valittiin Millwallin kauden 2011–2012 nuoreksi pelaajaksi.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Kausi 2012–2013

Kane vietti harjoituskauden Tottenhamin mukana ja teki hattutempun Southend Unitedia vastaan 10. elokuuta 2012. 18. elokuuta hän teki Valioliigadebyyttinsä Newcastle Unitedia vastaan tultuaan vaihdosta Sandron tilalle.
31. elokuuta 2012 Kane siirtyi loppukaudeksi lainalle Valioliigajokkue Norwich Cityyn ja debytoi West Ham Unitedia vastaan. Hän loukkaantui jo toisessa ottelussaan palasi kuntoutusjakson ajaksi Tottenhamiin. Toivuttuaan hän palasi Norwichiin 29. joulukuuta 2012. Kun Tottenham ei saanut vahvistettua hyökkäyspäätään tammikuun siirtoikkunassa, kutsui se Kanen takaisin 1. helmikuuta 2013. 20 päivää myöhemmin hän siirtyi loppukaudeksi lainalle Leicester Cityyn, joka tavoitteli suoraa nousua Valioliigaan. Hän teki kotidebyytissään maalin Blackburn Roversia vastaam 26. helmikuuta 2013. Hän pelasi joukkueessa 13 ottelua ja joukkue eteni nousukarsintojen välieriin, joissa se putosi Watfordille.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Kausi 2013–2014

Kane teki ensimmäisen maalinsa Tottenhamille White Hart Lanella liigacupin ottelussa Hull Cityä vastaan tasoitettua ottelun lisäajalla. Tottenham eteni jatkoon rangaistuspotkukilpailussa maalein 8–7 Kanen onnistuttua viidentenä laukojana.
7. huhtikuuta 2014 Kane oli ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa Tottenhamin Valioliigaottelussa Sunderlandia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa Valioliigassa. Hän onnistui maalinteossa myös seuraavassa ottelussa, jossa joukkue nousi 3-0-tappioasemasta tasapeliin West Bromwich Albionia vastaan. Kane onnistui kolmannessa peräkkäisessä ottelussa, tällä kertaa 3–1-voitossa paikallisvastustaja Fulhamista 19. huhtikuuta.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Kausi 2014–2015

Kane pelasi kauden 2014–2015 ensimmäisen ottelunsa avauskierroksella 16. elokuuta 2014 tullen vaihdosta sisään. Hän syötti Eric Dierin tekemän voittomaalin.
Hän onnistui maalinteossa molemmissa osaotteluissa kyproslaista AEL Limassolia vastaan Eurooppa-liigan karsinnoissa. 23. lokakuuta 2014 Kane teki ammattilaisuransa ensimmäisen hattutempun Tottenhamin 5-1-voitossa Asteras Tripolista Eurooppa-liigassa. Hänen täytyi pelata maalivahtina ottelun kolme viimeistä minuuttia, kun Hugo Lloris ajettiin ulos ja joukkueen kaikki vaihdot oli käytetty. Kane päästi maalin Jerónimo Barralesin vapaapotkusta.
Hän tuli vaihdosta sisään 2. marraskuuta ja teki 90. minuutilla voittomaalin Aston Villaa vastaan. Kane onnistui maalinteossa pian tämän jälkeen Hull Cityä vastaan. 1. tammikuuta 2015 hän teki kaksi maalia, syötti yhden ja hankki rangaistuspotkun 5-3 voitossa sarjajohtaja Chelseasta. Kane teki kaksi maalia vieraissa West Bromwich Albionia vastaan 31. tammikuuta. Hän syötti Christian Eriksenin myöhäisen tasoitusmaalin Sheffield Unitedia vastaan 28. tammikuuta 2015, joka varmisti joukkueelle paikan liigacupin finaaliin. Kanen hyvät otteet toivat valinnan Valioliigan kuukauden pelaajaksi tammikuussa 2015.
2. helmikuuta 2015 hän teki viisivuotisen sopimuksen Tottenhamin kanssa. Viisi päivää myöhemmin hän teki joukkueen molemmat maalit Pohjois-Lontoon derbyssä Arsenalia vastaan 2-1-voitossa. Kane onnistui helmikuussa maalinteossa Arsenalia, Liverpoolia ja West Ham Unitedia vastaan ja valittiin taas Valioliigan kuukauden pelaajaksi. Hänestä tuli vasta neljäs pelaaja, joka on voittanut palkinnon peräkkäisillä kuukausilla. Tottenham hävisi 1. maaliskuuta liigacupin finaalin Chelsealle. 21. maaliskuuta hän teki ensimmäisen hattutemppunsa Valioliigassa entistä lainaseuraansa Leicesteriä vastaan ja siirtyi 19 maalillaan Valioliigan maalipörssin kärkeen.
5. huhtikuuta Kane toimi ensimmäistä kertaa Tottenhamin kapteenina Burnleytä vastaan. Kaksi viikkoa myöhemmin hän teki kauden 30. maalinsa Newcastle Unitedia vastaan. Kanesta tuli Tottenhamin ensimmäisen pelaaja, joka on saavuttanut rajapyykin sitten Gary Linekerin kaudella 1991–1992. Hän oli Chelsean Diego Costan kanssa toinen hyökkääjistä PFA:n vuoden joukkueessa. Kane äänestettiin myös PFA:n vuoden nuoreksi pelaajaksi. 24. toukokuuta 2015 hän teki voittomaalin Evertonia vastaan, joka varmisti joukkueelle viidennen sijan Valioliigassa ja paikan ensi kauden Eurooppa-liigassa. Se oli Kanen 21. liigamaali, jolla hän tasasi joukkueen Valioliigan maaliennätystä Teddy Sheringhamin, Jürgen Klinsmannin ja Gareth Balen kanssa. Kane sanoi kauden päätyttyä saaneensa kaudella aikaiseksi enemmän kuin häneltä odotettiin koko uransa aikana.
Seuraura > Tottenham Hotspur > Kaudet 2015−2023

Kane voitti Valioliigan maalikuninkuuden kaudella 2015−2016 tehtyään 38 ottelussa 25 maalia. Seuraavalla kaudella hän oli jälleen sarjan paras maalintekijä tehtyään 30 ottelussa 29 maalia. Lisäksi hän antoi seitsemän maalisyöttöä. Hänet valittiin sekä fanien että kannattajayhdistyksen äänestyksessä Valioliigan vuoden pelaajaksi 2017. Kaudella 2017−2018 hän teki 37 valioliigaottelussa 30 maalia ja seitsemässä Mestarien liigan ottelussa seitsemän maalia. Hänet valittiin neljännellä peräkkäisellä kaudella Valioliigan kauden joukkueeseen
.
Kane teki kaudella 2018−2019 pelaamissaan yhdeksässä Mestarien liigan ottelussa viisi maalia. Hän oli nivelsidevammojen vuoksi sivussa neljästä pudotuspeliottelusta, mutta toipui pelikuntoon tappiolliseen loppuotteluun Liverpoolia vastaan. Valioliigassa hän teki 28 ottelussa 17 maalia.
Kaudella 2019−2020 Kane kärsi jälleen loukkaantumisista. Hän oli tammikuun puolivälistä lähtien poissa kentiltä mutta palasi otteluihin Valioliigan jatkuessa kesäkuussa. Hän pelasi 29 valioliigaottelua ja teki niissä 18 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi syksyllä 2019 viisi ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2020−2021 Kane voitti Valioliigan maalikuninkuuden tehtyään 35 ottelussaan 23 maalia. Eurooppa-liigan karsintavaiheessa hän teki kolmessa ottelussa viisi maalia ja varsinaisessa liigassa viidessä ottelussa kolme maalia. Kaudella 2021−2022 Kane pelasi Valioliigassa 37 ottelua ja teki niissä 17 maalia. Hän pelasi Konferenssiliigassa karsinta mukaan lukien viisi ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2022−2023 hän teki 38 valioliigaottelussa 30 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. Hän nousi 5. helmikuuta 2023 Tottenhamin kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi kaikissa kilpailuissa ohi Jimmy Greavesin tehtyään 267:nnen Tottenham-maalinsa ottelussa Manchester Cityä vastaan. Samalla hänestä tuli Alan Shearerin ja Wayne Rooneyn jälkeen kolmas Valioliigassa 200 maalia tehnyt pelaaja. Hänen lopullinen maalisaldonsa Tottenhamissa oli kaikissa kilpailuissa 280 ja Valioliigassa 213.
Seuraura > Bayern München

Kane siirtyi Bayern Müncheniin neljävuotisella sopimuksella elokuussa 2023. Hänen siirtosummansa oli sata miljoonaa euroa. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 32 ottelua ja teki niissä 36 maalia, millä hän oli liigan paras maalintekijä. Bayern sijoittui Bundesliigassa kolmanneksi. Mestarien liigassa Bayern ylsi välieriin ja Kane pelasi 12 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia, millä hän oli liigan paras maalintekijä yhdessä Paris Saint-Germainin Kylian Mbappén kanssa.
Maajoukkueura

Kane on edustanut Englannin ikäkausimaajoukkueita. Hän varmisti Englannin paikan semifinaaliin alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 Virossa tehtyään voittomaalin alkulohkon ottelussa Ranskaa vastaan. Kane pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 Englannin kaikki kolme ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi kaikki kolme ottelua myös alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015.
Mediassa spekuloitiin myös Kanen mahdollisuudella siirtyä edustamaan Irlannin maajoukkuetta, koska hänen isänsä on syntynyt Irlannissa. Elokuussa 2014 Kane kiisti maajoukkuevaihdon sanomalla olevansa halukas edustamaan Englantia.
Kane debytoi Englannin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2015 ottelussa Liettuaa vastaan. Kane tuli kentälle vaihdosta ja onnistui maalinteossa oltuaan kentällä vain yhden minuutin. Ottelu päättyi Englannin 4–0-voittoon.
Kane pelasi neljä ottelua EM-kilpailuissa 2016 ilman maaleja. Hänet valittiin Englannin maajoukkueen kapteeniksi MM-kilpailuihin 2018. Hän on historian nuorin kapteeniksi valittu. Hän pelasi MM-kilpailuissa kuusi ottelua ja teki niissä kuusi maalia, joista kolme alkulohko-ottelussa Panamaa vastaan. Kane voitti kisojen maalikuninkuuden ja Englanti sijoittui turnauksessa neljänneksi.
Kesän 2021 EM-kilpailuissa Kane pelasi hopeaa saaneen Englannin kaikki seitsemän ottelua. Hän teki yhden maalin neljännesvälierässä Saksaa, kaksi maalia puolivälierässä Ukrainaa ja yhden maalin välierässä Tanskaa vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailuissa 2022 Kane pelasi avauskokoonpanossa Englannin kaikki viisi ottelua. Hän teki neljännesvälierässä Senegalia vastaan joukkueen kolmesta maalista toisen. Puolivälierässä Ranskaa vastaan Kane tasoitti rangaistuspotkusta 54. minuutilla 1–1:een mutta epäonnistui toisessa rangaistuspotkussa 84. minuutilla, ja Ranska säilytti 2–1-johtonsa ja pudotti Englannin jatkosta. EM-kilpailuissa 2024 Kane pelasi hopeaa saavuttaneen Englannin kaikki seitsemän ottelua avauskokoonpanossa ja teki kolme maalia: alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan, neljännesvälierässä Slovakiaa vastaan 2–1-voittomaalin jatkoajan alussa ja välierässä Alankomaita vastaan rangaistuspotkusta.
Kane on syyskuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 100 maaottelua ja tehnyt niissä 68 maalia. Avauskokoonpanossa hän on pelannut 87 kertaa. Hän nousi maaliskuussa 2023 yksin eniten maaottelumaaleja Englannille tehneeksi pelaajaksi ohi Wayne Rooneyn tehtyään maalin EM-karsintaottelussa Italiaa vastaan.
Tilastot > Seurajoukkue

Päivitetty 24. kesäkuuta 2024
| Seura | Kausi | Sarja> Taso | Sarja> Ottelut | Sarja> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Liigacup> Ottelut | Liigacup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit | Muut> Ottelut | Muut> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tottenham Hotspur | 2009–10 | Valioliiga | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 |
| Tottenham Hotspur | 2010–11 | Valioliiga | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 |
| Tottenham Hotspur | 2011–12 | Valioliiga | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 | 6 | 1 | — | — | 6 | 1 |
| Tottenham Hotspur | 2012–13 | Valioliiga | 1 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 | — | — | 1 | 0 |
| Tottenham Hotspur | 2013–14 | Valioliiga | 10 | 3 | 0 | 0 | 2 | 1 | 7 | 0 | — | — | 19 | 4 |
| Tottenham Hotspur | 2014–15 | Valioliiga | 34 | 21 | 2 | 0 | 6 | 3 | 9 | 7 | — | — | 51 | 31 |
| Tottenham Hotspur | 2015–16 | Valioliiga | 38 | 25 | 4 | 1 | 1 | 0 | 7 | 2 | — | — | 50 | 28 |
| Tottenham Hotspur | 2016–17 | Valioliiga | 30 | 29 | 3 | 4 | 0 | 0 | 5 | 2 | — | — | 38 | 35 |
| Tottenham Hotspur | 2017–18 | Valioliiga | 37 | 30 | 4 | 4 | 0 | 0 | 7 | 7 | — | — | 48 | 41 |
| Tottenham Hotspur | 2018–19 | Valioliiga | 28 | 17 | 1 | 1 | 2 | 1 | 9 | 5 | — | — | 40 | 24 |
| Tottenham Hotspur | 2019–20 | Valioliiga | 29 | 18 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 6 | — | — | 34 | 24 |
| Tottenham Hotspur | 2020–21 | Valioliiga | 35 | 23 | 2 | 1 | 4 | 1 | 8 | 8 | — | — | 49 | 33 |
| Tottenham Hotspur | 2021–22 | Valioliiga | 37 | 17 | 3 | 3 | 5 | 1 | 5 | 6 | — | — | 50 | 27 |
| Tottenham Hotspur | 2022–23 | Valioliiga | 38 | 30 | 2 | 1 | 1 | 0 | 8 | 1 | — | — | 49 | 32 |
| Tottenham Hotspur | Yhteensä | Yhteensä | 317 | 213 | 21 | 15 | 21 | 7 | 76 | 45 | — | — | 435 | 280 |
| Leyton Orient (laina) | 2010–11 | Ykkösliiga | 18 | 5 | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 18 | 5 |
| Millwall (laina) | 2011–12 | Mestaruussarja | 22 | 7 | 5 | 2 | — | — | — | — | — | — | 27 | 9 |
| Norwich City (laina) | 2012–13 | Valioliiga | 3 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 5 | 0 |
| Leicester City (laina) | 2012–13 | Mestaruussarja | 13 | 2 | — | — | — | — | — | — | 2 | 0 | 15 | 2 |
| Bayern München | 2023–24 | Bundesliiga | 32 | 36 | — | — | — | — | 12 | 8 | 1 | 0 | 45 | 44 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 405 | 263 | 27 | 17 | 22 | 7 | 88 | 53 | 3 | 0 | 545 | 340 |
Tilastot > Maajoukkue

Päivitetty 18. syyskuuta 2024
| Maajoukkue | Vuosi | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| Englanti | 2015 | 8 | 3 |
| Englanti | 2016 | 9 | 2 |
| Englanti | 2017 | 6 | 7 |
| Englanti | 2018 | 12 | 8 |
| Englanti | 2019 | 10 | 12 |
| Englanti | 2020 | 6 | 0 |
| Englanti | 2021 | 16 | 16 |
| Englanti | 2022 | 13 | 5 |
| Englanti | 2023 | 9 | 9 |
| Englanti | 2024 | 11 | 6 |
| Yhteensä | Yhteensä | 100 | 68 |
Astrid Øyre Slind

| Astrid Øyre Slind |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1988 (ikä 37)
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2008–
Voitot:  4
Palkintokorokkeella:  15
 Tietolaatikko päivitetty 15. maaliskuuta 2025 
| Mitalit> Maa:  Norja.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Norja.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Norja.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Norja> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Planica 2023 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Trondheim 2025 | 4 x 7,5 km viesti |  |
|  Pronssia | Planica 2023 | yhdistelmäkilpailu |  |
Astrid Øyre Slind (s. 9. helmikuuta 1988) on norjalainen maastohiihtäjä.
Ura

Slind saavutti uransa ensimmäisissä arvokilpailuissa Planican MM-kilpailuissa 2023 kultaa viestissä ja pronssia yhdistelmäkilpailussa. 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli kymmenes. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kuudenneksi, 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kahdeksanneksi, 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi ja saavutti viestissä hopeaa.
Slind on kilpaillut pääasiassa Ski Classics -sarjassa, jossa hän on voittanut 12 osakilpailua ja sijoittunut kokonaiskilpailussa kerran toiseksi ja kahdesti kolmanneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Slind kilpaili ensimmäisen kerran Holmenkollenin 30 kilometrin perinteisen kilpailussa maaliskuussa 2008 ja ensimmäiset pisteensä hän saavutti Davosissa saman vuoden joulukuussa. Hän ei kilpaillut maailmancupissa vuosien 2015–2021 aikana ollenkaan. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui Val di Fiemmen perinteisen sprintissä tammikuussa 2023 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti samassa kuussa Les Roussesin 20 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa sijoituttuaan kolmanneksi. Hän oli samalla kaudella toinen Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Rukan 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa kolmanneksi.
Slind sijoittui kolmanneksi Lillehammerin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Davosin 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa. Tour de Ski-kiertueella hän sijoittui Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmanneksi. Hän voitti Toblachin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajon.
Slind sijoittui kolmanneksi Val di Fiemmen 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Samalla paikkakunnalla käydyssä, loppunousuun päättyneessä 9 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli toinen. Hän sijoittui toiseksi myös Tour de Skin kokonaiskilpailussa, 47,5 sekuntia Therese Johaugille hävinneensä. Hän sijoittui kolmanneksi Les Roussesin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa. Hän voitti Engadinin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Hän sijoittui toiseksi Cognen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Holmenkollenin 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa.
Frank Moberg

Frank Moberg (s. 27. maaliskuuta 1940 Turku) on suomenruotsalainen jääkiekkovaikuttaja. Moberg yhdistetään Idrottsföreningen Kamraterna i Helsingforsiin siinä määrin, että hän on saanut lempinimen "Mr. IFK". Moberg istuu HIFK:n liigayhdistyksen hallituksessa, joka omistaa enemmistön HIFK-Hockeyn osakkeista. Kiekkouran ohella hän on työskennellyt pitkään perheyrityksessä.
Moberg toimi HIFK:ssa rahastonhoitajana vuodet 1968–1976. Seuran puheenjohtajana hän palveli vuosina 1976–1990. Seuran toimitusjohtajana hän työskenteli vuodet 1987–2001.
A-maajoukkueessa Moberg toimi kolmeen eri otteeseen  joukkueenjohtajana 1974–1975, 1977–1980 ja 1988–1989.
SM-liigassa Moberg on ollut taustahahmona sen alusta saakka. Vuodet 1975–1991 hän oli SM-liigan liittohallituksen jäsen ja vuodesta 1992 Moberg on ollut liigan johtoportaassa. Moberg oli myös NHL-seura Quebec Nordiquesin palkkalistoilla kykyjenetsijänä kaudet 1989–1993. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Mobergin vuonna 2000 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 125.
Marraskuussa 2006 Moberg ilmoitti asettautuvansa Ruotsalaisen kansanpuolueen sitoutumattomaksi ehdokkaaksi kevään 2007 eduskuntavaaleihin.
Moberg tuli aikanaan tunnetuksi Hotelli Hesperian yökerhosta. Jääkiekkoilija Toni Mäkiaho on hänen vävynsä.
Fuga

| Fuga Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1960
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  musiikkiliike, kustantamo, levy-yhtiö
Tuotteet:  kirjat, äänitteet
Kotisivu:  fuga.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fuga on vuonna 1960 perustettu suomalainen klassisen musiikin erikoisliike ja levy-yhtiö, joka toimii vuodesta 2015 alkaen myös musiikkiaiheisten kirjojen kustantamona . Fuga sulki vuodesta 2011 Helsingin Musiikkitalossa sijainneen kivijalkamyymälänsä huhtikuussa 2024 ja jatkaa toimintaansa verkkokauppana ja kirjankustantamona.
Julkaistut kirjat

Gardiner, John Eliot: Musiikkia taivaan holveissa. J.S. Bach – muotokuva. Suom. Sampsa Laurinen. Helsinki: Fuga Oy, 2015. ISBN 978-952-93510-6-0
Gide, André: Chopin – merkintöjä, mielikuvia, muistoja. Suom. Martti Anhava. Helsinki: Fuga Oy, 2017. ISBN 978-952-68781-0-2
Voigt, Thomas: Jonas Kaufmann – tenori. Suom. Oili Suominen. Helsinki: Fuga Oy, 2019. ISBN 978-952-68781-1-9
Echenoz, Jean: Ravel. Suom. Martti Anhava. Helsinki: Fuga Oy, 2020. ISBN 978-952-68781-2-6
Halvorsen, Tero: Seija Silfverberg – ballerina kuin liekki. Helsinki: Fuga Oy, 2022. ISBN 978-952-68781-3-3
Sallinen, Aulis: Elän, kirjoitan. Muistikuvia ja pohdiskeluja. Helsinki: Fuga Oy, 2022. ISBN 978-952-68781-4-0
Hämäläinen, Kati: Uusi vanha musiikki. Helsinki: Fuga Oy, 2022. ISBN 978-952-68781-5-7
Rautio, Sari: Izumi Tateno – pianon samurai. Helsinki: Fuga Oy, 2022. ISBN 978-952-68781-7-1
Heininen, Paavo: Vastaan, väitän. Toim. Jan Blomstedt. Helsinki: Fuga Oy, 2023. ISBN 978-952-68781-8-8
Halvorsen, Tero: Hannu Heikkilä – elämä oopperalle. Helsinki: Fuga Oy, 2023. ISBN 978-952-68781-9-5
Aiheesta muualla

fuga.fi