stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katriina Honkanen
Ura

Honkanen opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 1982–1986 ja valmistui teatteri­taiteen maisteriksi 1992. Näyttelijänä hänet tunnetaan parhaiten Metsolat-televisio­sarjan Eeva Metsolana ja laulajana kappaleista ”Silta”, ”Siljan talossa”, ”Joskus” ja ”Matka Charlien kanssa”. Honkasen keskeinen laulu­lyriikka on koottu Sana­sadon vuonna 2006 julkaisemaan teokseen Mä joki oon – laulu­lyriikkaa vuosilta 1987–2006. Honkasen kahdeksas studio­albumi Halla julkaistiin 18. helmi­kuuta 2009. lähde?
Oman soolo­tuotantonsa lisäksi Honkanen on tehnyt musiikkia näyttämölle sekä muutamille artisteille. Honkanen laulaa Rolling Rust -yhtyeessä, jolta on ilmestymässä englannin­kielinen albumi vuoden 2020 syksyllä. Honkanen käsi­kirjoitti ja ohjasi Armi Aavikko – Kaiken sulle antaa tahtoisin -nimisen keväällä 2020 ensi-illassa olleen musiikki­näytelmän, joka kertoo missi-laulaja Armi Aavikon elämästä.
Honkanen on lisäksi tehnyt Tuija Rantalaisen kanssa Kurtisaani ja neitsyt -musiikki­novellin jonka hän on käsi­kirjoittanut ja ohjannut itse.
Honkanen ohjasi Metsoloista tehdyn teatteriversion Mikkelin kesä­teatteriin kesällä 2017. Näytelmän nimi on Metsolat – Urjan­linna.
Yksityiselämä

Hänen avio­miehensä on muusikko Ilkka Tenhunen. He soittavat Tuli­lintu-yhtyeessä. Heillä on tytär.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Metsolat – Muistojen joulu | Eeva Metsola-Ek­lund |
| 2004 | Levottomat 3  | talk­show’n vieras |
Televisio
| 1993–1995 | Metsolat | Eeva Metsola |
| 1997 | Ota ja omista | Anu Joki­salmi |
| 2000 | Kotikatu | koulu­psykologi |
| 2001 | Benner & Benner | Hanna Harju |
| 2011 | Moska | Heli-Irmeli |
Diskografia

Uni (1990)
Hiljainen talo (1991)
Matka-arkku (1993)
Murtuisko siivet (1995)
Marseillen saippuaa (1997)
20 suosikkia – Silta (1998)
Valo lentää (2001)
7 (2003)
Halla (2009)
Joutomiehiä (2013)
Aiheesta muualla

Laitinen, Kikka: Katriina Honkanen – Lämpöinen laulun­tekijä (Arkistoitu – Internet Archive) Selvis 1/2002
Muusikko ja näyttelijä Katriina Honkanen • Silta • Ruskie neitsyt • Matka Charlien kanssa • Turkan lapset Yle Elävä arkisto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Luettelo Tanskan pääministereistä

Tämä on luettelo Tanskan pääministereistä. Luettelossa on otettu huomioon konsiilipresidentit vuosina 1856–1918.
Pääministerit (1848–1855)

| Pääministeri | Pääministeri | Virka-aika | Puolue | Monarkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Adam Wilhelm Moltke | 22. maaliskuuta 1848 – 27. tammikuuta 1852 | sitoutumaton | Fredrik VII |
|  | Christian Albrecht Bluhme | 27. tammikuuta 1852 – 21. huhtikuuta 1853 | Konservatiivinen kansanpuolue | Fredrik VII |
|  | Anders Sandøe Ørsted | 21. huhtikuuta 1853 – 12. joulukuuta 1854 | sitoutumaton | Fredrik VII |
|  | Peter Georg Bang | 12. joulukuuta 1854 – 18. lokakuuta 1856 | sitoutumaton | Fredrik VII |
Konsiilipresidentit (1856–1918)

| Pääministeri | Pääministeri | Virka-aika  | Puolue | Monarkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Peter Georg Bang | 12. lokakuuta 1855 – 18. lokakuuta 1856 | sitoutumaton | Fredrik VII |
|  | Carl Christoffer Georg Andræ | 18. lokakuuta 1856 – 13. toukokuuta 1857 | sitoutumaton | Fredrik VII |
|  | Carl Christian Hall | 13. toukokuuta 1857 – 2. joulukuuta 1859 | Liberaalipuolue | Fredrik VII |
|  | Carl Edvard Rotwitt | 2. joulukuuta 1859 – 8. helmikuuta 1860† | Talonpoikaispuolue | Fredrik VII |
|  | Carl Christian Hall | 24. helmikuuta 1860 – 31. joulukuuta 1863 | Liberaalipuolue | Fredrik VII |
|  | Ditlev Gothard Monrad | 31. joulukuuta 1863 – 11. heinäkuuta 1864 | Liberaalipuolue | Kristian IX |
|  | Christian Albrecht Bluhme | 11. heinäkuuta 1864 – 6. marraskuuta 1865 | Konservatiivinen kansanpuolue | Kristian IX |
|  | Christian Emil Krag-Juel-Vind-Frijs | 6. marraskuuta 1865 – 28. toukokuuta 1870 | Maanomistajainpuolue | Kristian IX |
|  | Ludvig Holstein-Holsteinborg | 28. toukokuuta 1870 – 14. heinäkuuta 1874 | Keskustapuolue | Kristian IX |
|  | Christen Fonnesbech | 14. heinäkuuta 1874 –11. kesäkuuta 1875 | Maanomistajainpuolue | Kristian IX |
|  | Jacob Brønnum Scavenius Estrup | 11. kesäkuuta 1875 – 7. elokuuta 1894 | Konservatiivinen kansanpuolue | Kristian IX |
|  | Tage Reedtz-Thott | 7. elokuuta 1894 – 23. toukokuuta 1897 | Konservatiivinen kansanpuolue | Kristian IX |
|  | Hugo Egmont Hørring | 23. toukokuuta 1897 – 27. huhtikuuta 1900 | Konservatiivinen kansanpuolue | Kristian IX |
|  | Hannibal Sehested | 27. huhtikuuta 1900 – 24. heinäkuuta 1901 | Konservatiivinen kansanpuolue | Kristian IX |
|  | Johan Henrik Deuntzer | 24. heinäkuuta 1901 – 4. tammikuuta 1905 | Venstre | Kristian IX |
|  | Jens Christian Christensen | 14. tammikuuta 1905 – 12. lokakuuta 1908 | Venstre | Kristian IX |
|  | Niels Neergaard | 12. lokakuuta 1908 – 16. elokuuta 1909 | Venstre | Fredrik VIII |
|  | Ludvig Holstein-Ledreborg | 16. elokuuta 1909 – 28. lokakuuta 1909 | Venstre | Fredrik VIII |
|  | Carl Theodor Zahle | 28. lokakuuta 1909 – 5. heinäkuuta 1910 | Radikaali Venstre | Fredrik VIII |
|  | Klaus Berntsen | 5. heinäkuuta 1910 – 21. kesäkuuta 1913 | Venstre | Fredrik VIII |
|  | Carl Theodor Zahle | 21. kesäkuuta 1913 – 20. huhtikuuta 1918 | Radikaali Venstre | Kristian X |
Pääministerit 1918–

| Virka-aika  | Pääministeri | Pääministeri | Puolue | Monarkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Carl Theodor Zahle | 20. huhtikuuta 1918 –  30. maaliskuuta 1920 | Radikaali Venstre | Kristian X  |
|  | Otto Liebe | 30. maaliskuuta 1920 – 5. huhtikuuta 1920 | virkamieshallitus | Kristian X  |
|  | Michael Pedersen Friis | 5. huhtikuuta 1920 – 5. toukokuuta 1920 | Virkamieshallitus | Kristian X  |
|  | Niels Neergaard | 5. toukokuuta 1920 – 23. huhtikuuta 1924 | Venstre | Kristian X  |
|  | Thorvald Stauning | 23. huhtikuuta 1924 – 14. joulukuuta 1926 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Kristian X  |
|  | Thomas Madsen-Mygdal | 14. joulukuuta 1926 – 30. huhtikuuta 1929 | Venstre | Kristian X  |
|  | Thorvald Stauning | 30. huhtikuuta 1929 – 3. toukokuuta 1942 † | Sosiaalidemokraattinen puolue | Kristian X  |
|  | Vilhelm Buhl | 4. toukokuuta 1942 – 9. marraskuuta 1942 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Kristian X  |
|  | Erik Scavenius | 9. marraskuuta 1942 – 29. elokuuta 1943 | sitoutumaton | Kristian X  |
|  | Vilhelm Buhl | 5. toukokuuta 1945 – 7. marraskuuta 1945 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Kristian X  |
|  | Knud Kristensen | 7. marraskuuta 1945 – 13. marraskuuta 1947 | Venstre | Kristian X  |
|  | Hans Hedtoft | 13. marraskuuta 1947 – 30. lokakuuta 1950 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Fredrik IX |
|  | Erik Eriksen | 30. lokakuuta 1950 – 30. syyskuuta 1953 | Venstre | Fredrik IX |
|  | Hans Hedtoft | 30. syyskuuta 1953 – 29. tammikuuta 1955† | Sosiaalidemokraattinen puolue | Fredrik IX |
|  | H. C. Hansen | 1. helmikuuta 1955 – 19. helmikuuta 1960† | Sosiaalidemokraattinen puolue | Fredrik IX |
|  | Viggo Kampmann | 21. helmikuuta 1960 – 3. syyskuuta 1962 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Fredrik IX |
|  | Jens Otto Krag | 3. syyskuuta 1962 – 2. helmikuuta 1968 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Fredrik IX |
|  | Hilmar Baunsgaard | 2. helmikuuta 1968 – 11. lokakuuta 1971 | Radikaali Venstre | Fredrik IX |
|  | Jens Otto Krag | 11. lokakuuta 1971 – 5. lokakuuta 1972 | Sosiaalidemokraattinen puolue | Fredrik IX |
|  | Anker Jørgensen | 5. lokakuuta 1972 – 19. joulukuuta 1973 | Sosiaalidemokraattinen puolue |  Margareeta II |
|  | Poul Hartling | 19. joulukuuta 1973 – 13. helmikuuta 1975 | Venstre |  Margareeta II |
|  | Anker Jørgensen | 13. helmikuuta 1975 – 10. syyskuuta 1982 | Sosiaalidemokraattinen puolue |  Margareeta II |
|  | Poul Schlüter | 10. syyskuuta 1982 – 25. tammikuuta 1993 | Konservatiivinen kansanpuolue |  Margareeta II |
|  | Poul Nyrup Rasmussen | 25. tammikuuta 1993 – 27. marraskuuta 2001 | Sosiaalidemokraattinen puolue |  Margareeta II |
|  | Anders Fogh Rasmussen | 27. marraskuuta 2001 – 5. huhtikuuta 2009 | Venstre |  Margareeta II |
|  | Lars Løkke Rasmussen | 5. huhtikuuta 2009 – 3. lokakuuta 2011 | Venstre |  Margareeta II |
|  | Helle Thorning-Schmidt | 3. lokakuuta 2011 – 28. kesäkuuta 2015 | Sosiaalidemokraattinen puolue |  Margareeta II |
|  | Lars Løkke Rasmussen | 28. kesäkuuta 2015 – 27. kesäkuuta 2019 | Venstre |  Margareeta II |
|  | Mette Frederiksen | 27. kesäkuuta 2019-virassa | Sosiaalidemokraattinen puolue |  Margareeta II |
Isis

Isis on muinaisegyptiläinen jumalatar, jota palvottiin muinaisen Egyptin uskonnossa ja myöhemmin läpi koko Rooman valtakunnan ja suuren kreikkalais-roomalaisen maailman. Isiksen palvonta väistyi kristinuskon tieltä vasta vuonna 529 kun viimeinen hänelle pyhitetty temppeli suljettiin.
Isis kuvattiin Egyptissä yleensä epäitsekkäänä ja anteliaana äitinä, vaimona ja suojelijana, joka asettaa toisten edut ja hyvinvoinnin omansa edelle. Isis nousi Egyptissä hyvin tärkeäksi jumaluudeksi, niin että lopulta kaikkia muita jumalia pidettiin vain Isiksen ilmentyminä.
Nimet

Nimi Isis (Ἶσις, Îsis) on kreikkalainen muoto vanhasta egyptinkielisestä sanasta Eset, joka tarkoittaa valtaistuinta. Isisillä oli useita rooleja, ja hänet tunnettiinkin niiden mukaan useilla eri nimillä, kuten Weret-Kekau, ’Suuri maagikko’, Mut-Netjer, ’Jumalten äiti’, Sati (Niilin tulvan tuojan roolissa) tai Ankhet (elämän luojana ja ylläpitäjänä).
Symbolit

Isisin symbolit ovat häntä piilossa suojellut skorpioni, haukkahahmo, jota hän käytti palauttaessaan aviomiehensä eloon, tyhjä valtaistuin ja sistrum.
Ominaisuudet ja merkitys

Isis kuvataan yleensä epäitsekkäänä ja anteliaana äitinä, vaimona ja suojelijana, joka asettaa toisten edut ja hyvinvoinnin omansa edelle. Hän oli myös kaikkien egyptiläisten yhteinen jumala, sillä hänet kuvattiin kertomuksissa monissa erilaisissa naisen rooleissa. Hän oli muun muassa koditon, vanha, kadonnutta miestään tai lastaan sureva ja etsivä tai perheensä puolesta taisteleva. Äitinä Isis puolestaan oli kaikkien naisten roolimalli. Hän täytti perinteisen vaimon ja äidin ihanteen: hän oli normaalisti tyytyväisenä taka-alalla, mutta tarvittaessa hän nousi esiin ja käytti älyään suojellakseen miestänsä ja poikaansa. Häntä voikin luonnehtia myös suojelijajumalattareksi. Isis opetti miehensä Osiriksen kanssa ihmisille maatalouden ja lääkinnän salaisuudet ja perusti avioliittoinstituution. Surijana Isis puolestaan oli kuolleisiin liittyneiden riittien tärkein jumaluus.
Isisin tärkein ilmentymä oli suuri maagikko, jolla oli suuremmat voimat kuin kaikilla muilla jumalilla. Monissa kertomuksissa Isisin maagiset voimat esitettiin paljon suurempina kuin Osiriksen tai Ran voimat. Isis suojeli Neftysin, Neithin ja Serketin kanssa kuolleita, ja häntä manattiin usein sairaiden puolesta. Hän pystyikin parantamaan sairaat ja herättämään kuolleet. Isisin voimat ja luonne kehittyivät monimuotoisimmiksi, kun häntä alettiin yhdistää muihin jumalattariin, kuten Bastetiin, Nutiin ja Hathoriin. Isis tunnettiin myös ”Ran silmänä”, ja hänet rinnastettiin Koiratähteen eli Siriukseen.
Isiksessä henkilöityi egyptiläisille tärkeä käsite maat, joka tarkoittaa tasapainon harmoniaa. Kosmista tasapainoa kuvaavat toistuvasti kuvat, joissa Isis ja hänen sisarensa Neftys ovat toisiaan tasapainottavan vastakohtaisia. Isis on esimerkiksi vaalea ja Neftys tumma tai Isis aineellinen ja Neftys aineeton. Neftys yhdistettiin myös kuolemaan, kun Isis yhdistettiin elämään.
Taiteessa Isis kuvattiin useimmin kotelomekkoa käyttäneenä kauniina naisena, jonka pään yllä olivat lehmänsarvet ja joko valtaistuinta tai aurinkokehrää kuvaavaa hieroglyfimerkki. Kuva Isiksestä imettämässä Horus-lasta saattoi vaikuttaa ajanlaskun alun varhaiskristillisiin taiteilijoihin, kun nämä kuvasivat Neitsyt Mariaa ja Jeesus-lasta.
Temppelit ja palvonta

Isiksen temppeleissä pidettiin hänen patsastaan, jota papit ja papittaret varjelivat hartaasti. Isiksen palvonnasta ei kuitenkaan tiedetä paljoakaan. Vain ylipapilla tai -papittarella oli oikeus päästä temppelin pyhimpään osaan, missä jumalattaren patsasta säilytettiin. Tavallinen kansa kuitenkin vieraili temppeleissä jättämässä lahjoja ja esittämässä pyyntöjä. Hänen kultistaan tuli mysteeriuskonto, joka lupasi elämän ja kuoleman salaisuudet siihen vihkiytyneille.
Isis-myytti

Isiksen myytin eli Osiris-myytin kehittivät Heliopoliin papit, jotka olivat aurinkojumala Ran seuraajia. Myytin mukaan Isisin vanhemmat olivat maajumala Geb ja taivaanjumala Nut sekä hänen sisaruksiaan olivat Osiris, Seth ja Neftys. Egyptin kuningas Osiris oli myös Isisin puoliso, ja Isisiä itseänsä pidettiin hyvänä ja puolisoaan tukevana kuningattarena.
Veljeänsä kadehtinut Seth alkoi myytin mukaan suunnitella veljensä Osiriksen tappamista. Seth onnistuikin vangitsemaan Osiriksen lyijyllä päällystettyyn koristeltuun puuarkkuun, jonka hän heitti Niiliin. Seth nousi veljensä korvaajana Egyptin kuninkaaksi.
Isis alkoi etsiä miestään ja löysi tämän Bybloksesta edelleen arkkuun vangittuna. Hän toi Osiriksen takaisin Egyptiin. Seth kuitenkin löysi arkun, hakkasi raivostuttuaan veljensä kappaleiksi ja levitteli osat ympäriinsä. Linnuksi muuttunut Neftys auttoi sisartaan Isistä palasten etsimisessä. He löysivät penistä lukuun ottamatta kaikki osat, ja Isis pystyi kokoamaan löydetyt palaset takaisin yhteen muumioksi. Osiriksesta tuli hahmo, joka ei ollut elävä eikä kuollut. Yhdeksän kuukautta myöhemmin Isis synnytti Osiriksen pojan Horuksen. Osiris joutui sen jälkeen vetäytymään alamaailmaan, missä hänestä tuli kuolleiden kuningas.
Isis piiloutui Horuksen kanssa Niilin jokisuiston soille. Horus kasvoi äitinsä suojeluksessa, kunnes voisi täysikasvuisena kostaa isänsä puolesta ja nousta kuninkaaksi. Horuksen ja Sethin välisessä ratkaisevassa taistelussa Isis kuitenkin häilyi veljensä ja poikansa välillä. Hän riitautui siksi Horuksen kanssa, joka yhden version mukaan mestasi tämän. He tekivät sen jälkeen kuitenkin sovinnon, ja Horus sai Egyptin kruunun itselleen.
Historia

Isis oli aluksi epämääräinen jumalatar, jolle ei ollut vielä pyhitetty temppeleitä. Isiksestä ei ole säilynyt mainintoja ennen viidettä dynastiaa 2465–2325 eaa. Hänet mainitaan jo useasti pyramiditeksteissä vuosilta 2350–2100 eaa., joissa hän tarjoutuu avustamaan kuollutta kuningasta. Myöhemmin kun kuolemanjälkeisen elämän käsite levisi muihinkin yhteiskuntaluokkiin, Isiksestä tuli kaikkien kuolleiden egyptiläisten avustaja.
Isiksen kultti syntyi Niilin suistossa ja levisi sieltä koko Egyptiin. Egyptin dynastisen ajan kuluessa Isiksen merkitys kasvoi, kunnes hänestä oli tullut yksi Egyptin tärkeimmistä jumaluuksista. Lopulta kaikkia muita jumalia pidettiin Egyptissä vain Isiksen ilmentyminä, ja Isis oli ainoa jumaluus, jota jokainen egyptiläinen palvoi. Osiris, Isis ja Horus, niin sanottu Abydosin kolminaisuus, korvasivat Amonin, Mutin ja Khonsun, jotka olivat aiemmin olleet Egyptin suosituin jumalkolminaisuus.
Ensimmäinen Isikselle pyhitetty suuri temppeli rakennettiin kuningas Nektanebo II:n aikana 360–343 eaa. Behbeit el-Hagariin Niilin suiston keskiosaan. Muita tärkeitä temppeleitä, kuten Filain saaritemppeli, rakennettiin kreikkalais-roomalaisena aikana Isiksen noustua Egyptin jumalattarista ensimmäiseksi. Aleksandriassa Isiksestä tuli merenkävijöiden suojelijajumala, ja hänelle pyhitettiin siellä useita temppeleitä. Isiksestä tuli merimiesten ja kauppiaiden suojelija, jota esittäviä talismaaneja nämä pitivät ja jota he manasivat esiin vaikeina hetkinä.
Valloittaja Aleksanteri Suuren joukot yhdistivät Isiksen vuonna 331 eaa. suosittuun kreikkalaiseen jumalatar Demeteriin. Sitä kautta Isiksestä tuli helposti lähestyttävä myös kreikkalaisille, jotka kehittivät hänelle omat rituaalinsa. Roomassa Isis tunnettiin Taivaan kuningattarena, ja hänet yhdistettiin Ceresiin ja myöhemmin Venukseen. Augustus esti Isikselle pyhitetyn temppelin rakentamisen Roomaan, sillä hän piti Isiksen palvontaa vaarallisena ja Roomaa heikentävänä egyptiläisenä tapana. Isiksen palvonnasta tuli Roomassa kuitenkin hyvin suosittua Augustuksen jälkeen. Keisari Caligula perusti hänen kunniakseen Isis-juhlan, Vespasianus ja Domitianus rakennuttivat Isikselle temppelit, ja Hadrianus koristeli huvilansa Isiksen tarinoiden kuvituksilla. Isiksen temppeleitä oli myös esimerkiksi Pompejissa ja Britannian Londiniumissa (nykyisessä Lontoossa). Isiksen kultti oli levinnyt lopulta koko Rooman valtakunnan alueelle, ja häntä palvottiin Britanniasta Afganistaniin.
Kreikkalaiset ja roomalaiset palvoivat Isisiä ylimpänä jumalana, joka oli luonut maailman. Isiksen kultti oli Roomassa kristinuskon tärkein kilpailija, kunnes kristinusko kukisti pakanauskonnot vuosien 300–600 aikana ja Isiksen palvonta kiellettiin. Viimeiseksi suljettiin Filain temppeli vuonna 529. Se oli viimeinen muinaisen maailman pakanatemppeli, ja sen sulkemisen myötä Isiksen palvonta loppui ja Osiriksen, Isiksen ja Horuksen kolminaisuuden korvasi Isän, Pojan ja Pyhän hengen kolminaisuus. Jotkut uuspakanat palvovat Isistä edelleen.
Aiheesta muualla

Isiksen temppeli Rooman sydämessä. Keisari Caligulan rakennuttama pyhäkkö löydetty Palatinukselta, Helsingin Sanomat, 06.11.1938, nro 300, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isis Wikimedia Commonsissa
Isis imettämässä Horusta.
Osiris-myytin kuvitusta Abydoksen temppelin seinästä. Linnuksi muuntunut Isis yhtyy kuolleeseen Osirikseen.
Isiksen viimeinen temppeli, Filain temppelisaari 1800-luvulla
Lappeenranta

| Lappeenranta Villmanstrand |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 

Sijainti:  61°04′N, 028°11′E
Maakunta:  Etelä-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Lappeenrannan seutukunta
Kuntanumero:  405
Hallinnollinen keskus:  Lappeenrannan keskustaajama
Perustettu:  1649
Kuntaliitokset:  Lappee (1967) Lauritsala (1967) Nuijamaa (1989)  Joutseno (2009)  Ylämaa (2010)
Kokonaispinta-ala:  1 723,57 km² 61:nneksi suurin 2022 
– maa:  1 433,97 km²
– sisävesi:  289,60 km²
Väkiluku:  73 369 13:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  51,16 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  13,6 %
– 15–64-v.:  62,1 %
– yli 64-v.:  24,2 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  89,9 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  9,9 %
Kunnallisvero:  8,3 % 243:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Tuomo Sallinen
Kaupunginvaltuusto:  51 paikkaa
  2021–2025   • Kok.   • SDP   • Kesk.   • PS   • Vihr.   • KD   • Vas.:   13 12 9 9 5 2 1
www.lappeenranta.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lappeenranta (ruots. Villmanstrand) on Suomen kaupunki ja Etelä-Karjalan maakuntakeskus. Se sijaitsee Saimaan vesistöalueen etelärannan ja Venäjän rajan välisellä alueella. Lappeenrannan kaupungissa asuu noin 73 000 ja laajemmin Lappeenrannan seudulla asuu noin 88 000 henkilöä. Asukasluvultaan Lappeenranta on Suomen 13:nneksi suurin kunta ja lähikuntineen 12:sitoista suurin kaupunkialue.
Lappeenrannan naapurikuntia Suomen puolella ovat Imatra, Lemi, Luumäki, Miehikkälä, Ruokolahti ja Taipalsaari. Venäjän puolella naapureina ovat Tienhaara (Seleznjovo), Enso (Svetogorsk) ja Antrea (Kamennogorsk).
Lappeenranta kuului vuoteen 1945 asti Viipurin lääniin. Vuosina 1945–1997 se kuului Kymen lääniin ja vuosina 1998–2009 Etelä-Suomen lääniin. Lappeenrannan pinta-ala oli 2022-01-01-11. tammikuuta 2022 1 723,57 km², josta 1 433,97 km² on maata ja loput 289,60 km² sisävesialueita.
Lappeenranta arvioitiin vuonna 2009 Suomen suurten kaupunkien vertailussa imagoltaan neljänneksi parhaaksi. Vuoden 2008 tutkimuksessa Lappeenranta arvioitiin viidenneksi. Elinkeinoelämän edustajille vuonna 2011 tehdyssä kyselyssä Lappeenranta sijoittui imagoltaan 17. kaikkiaan 34 suomalaisen kaupungin joukosta.
Lappeenranta sai maailmanlaajuista näkyvyyttä, kun kaupunkiin sijoittuvan rikossarja Sorjosen oikeudet myytiin 40 maahan. Sarjaa kuvattiin Lappeenrannassa vuosina 2015–2019.
Historia > Ennen kaupungin perustamista

Kauskilan kylä eli nykyinen Karhunkylä sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Lappeenrannan keskustasta etelään. Siitepölytutkimuksessa on havaittu, että Lappeen ydinalueilla Kauskilassa on asuttu jatkuvasti ainakin ajanlaskun alusta nykypäivään asti. Kauskilan ruumiskalmisto on tunnettu ristiretkiaikainen ja keskiaikainen muinaisjäännös. Lappeen pitäjä perustettiin 1300-luvulla lähde?. Pitäjän vanha keskus sijaitsi Kauskilassa. Siellä sijaitsi myös pitäjän kirkko, Kauskilan kappeli. Pitäjä ulottui Saimaan etelärannalle.
Lappeen pitäjään kuuluneella Lapvedenrannan markkinapaikalla (nykyinen matkustajasatama) oli ennen kaupungin perustamista viipurilaisten kauppiaiden varastoja ja hallintorakennuksia. Sijainti oli liikenteellisesti edullinen. Kaupunkiin ja sitä ennen markkinapaikalle tuotiin tervaa ja muita markkinatuotteita laajalta alueelta. Niemellä sijaitsi myös Lappeen kirkko, joka on merkitty maanmittarin 1640-luvulla tekemään Lappeen karttaan. Varhaisesta kirkosta on nykyään jäljellä vain muistomerkki Linnoituksessa. Uusi kirkko rakennettiin myöhemmin Linnoituksen ulkopuolelle.
Historia > Lappeenrannan perustaminen ja Ruotsin vallan aika vuoteen 1743

Lappeenrannan kaupungin perustamista esitti silloinen Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra Johan Rosenhane vuonna 1649, ja samana vuonna Lappeenranta sai kaupunkioikeudet kuningatar Kristiinalta, joka allekirjoittaessaan perustamisasiakirjaa antoi kaupungille sinetin, jonka kuviona oli villi metsäläinen. Tästä syystä kaupungin ruotsinkieliseksi nimeksi tuli Villmanstrand. Varsinaisen kaupungiksi julistamisen suoritti kenraalikuvernööri Pietari Brahe. Lappeenranta perustettiin maakaupungiksi. Kaupungin porvarit saivat harjoittaa kauppaa muiden maakaupunkien ja tapulikaupunkien, kuten Viipurin, kanssa. Suoraan ulkomaankauppaan heillä ei ollut lupaa.
Kaupungin pinta-ala perustamisvaiheessa oli 1,1 km² käsittäen lähinnä Saimaaseen työntyvän harjanteen nykyisen Linnoituksen alueella.lähde? Asukkaita kaupungissa oli muutama sata. Varhaisen kaupungin rakennukset olivat kaikki puusta, ja ovat sittemmin kaikki tuhoutuneet. Hattujen sodan Lappeenrannan taistelussa 23. elokuuta 1741 venäläiset joukot valtasivat kaupungin.