stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Félix Potvin
Ottelutyyli

Potvin käytti maalivahtina perhostyyliä, minkä myötä hän torjui erinomaisesti alhaalle kohdistuneita laukauksia. Potvinin muita vahvuuksia olivat ensimmäisten laukauksien torjuminen, joista harvemmin syntyi vaarallisia irtokiekkoja. Hän osasi myös ennakoida tilanteita, ja omasi erinomaiset refleksit. Välillä Potvin kuitenkin luotti liikaa reflekseihinsä. Hän meni myös jäihin liian nopeasti ja pysyi liian syvällä maalissa, joka jätti paljon tilaa yläkulmiin. Potvinin sivuttaisliike oli heikkoa, eikä hänen kulmapelaamisensa ollut myöskään vahvin alue, mitkä puutteet hän usein korvasi refleksitorjunnoillaan.
Tilastot

Runkosarjan tilastot.
| Kausi | Joukkue | O | Min | V | H | T | PM | NP | PM/O | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991–1992 | Toronto Maple Leafs | 4 | 210 | 0 | 2 | 1 | 8 | 0 | 2,29 | 93.3 |
| 1992–1993 | Toronto Maple Leafs | 48 | 2 781 | 25 | 15 | 7 | 116 | 2 | 2,50 | 91.0 |
| 1993–1994 | Toronto Maple Leafs | 66 | 3 883 | 34 | 22 | 9 | 187 | 3 | 2,89 | 90.7 |
| 1994–1995 | Toronto Maple Leafs | 36 | 2 144 | 15 | 13 | 7 | 104 | 0 | 2,91 | 90.7 |
| 1995–1996 | Toronto Maple Leafs | 69 | 4 008 | 30 | 26 | 11 | 192 | 2 | 2,87 | 91.0 |
| 1996–1997 | Toronto Maple Leafs | 74 | 4 271 | 27 | 36 | 7 | 224 | 0 | 3,15 | 90.8 |
| 1997–1998 | Toronto Maple Leafs | 67 | 3 865 | 26 | 33 | 7 | 176 | 5 | 2,73 | 90.6 |
| 1998–1999 | Toronto Maple Leafs | 5 | 299 | 3 | 2 | 0 | 19 | 0 | 3,81 | 86.6 |
| 1998–1999 | New York Islanders | 11 | 606 | 2 | 7 | 1 | 37 | 0 | 3,66 | 89.3 |
| 1999–2000 | New York Islanders | 22 | 1 273 | 5 | 14 | 3 | 68 | 1 | 3,21 | 89.2 |
| 1999–2000 | Vancouver Canucks | 34 | 1 966 | 12 | 13 | 7 | 85 | 0 | 2,59 | 90.6 |
| 2000–2001 | Vancouver Canucks | 35 | 2 006 | 14 | 17 | 3 | 103 | 1 | 3,08 | 88.7 |
| 2000–2001 | Los Angeles Kings | 23 | 1 410 | 13 | 5 | 5 | 46 | 5 | 1,96 | 91.9 |
| 2001–2002 | Los Angeles Kings | 71 | 4 071 | 31 | 27 | 8 | 157 | 6 | 2,31 | 90.7 |
| 2002–2003 | Los Angeles Kings | 42 | 2 367 | 17 | 20 | 3 | 105 | 3 | 2,66 | 89.4 |
| 2003–2004 | Boston Bruins | 28 | 1 605 | 12 | 8 | 6 | 67 | 4 | 2,50 | 90.3 |
| NHL yhteensä | NHL yhteensä | 635 | 36 765 | 266 | 260 | 85 | 1 694 | 32 | 2,76 | 90.5 |
Saavutuksia ja palkintoja

NHL:n tähdistöottelussa vuosina 1994 ja 1996
NHL:n tulokkaiden tähdistöottelussa vuonna 1993
AHL Dudley "Red" Garrett Memorial Award vuonna 1992
AHL Baz Bastien Memorial -palkinto vuonna 1992
CHL:n vuoden maalivahti vuonna 1991
LHJMQ Jacques Plante -palkinto vuonna 1991
LHJMQ Guy Lafleur -palkinto vuonna 1991
LHJMQ Hap Emms -palkinto vuonna 1991
Aiheesta muualla

Félix Potvin The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Hockeygoalies.org
Legendsofhockey.net
Snakes on a Plane

| Snakes on a Plane |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David R. Ellis
Käsikirjoittaja:   John Heffernan  Sebastian Gutierrez 
Tuottaja:  Craig Berenson
Säveltäjä:  Trevor Rabin
Kuvaaja:  Adam Greenberg
Leikkaaja:  Howard E. Smith
Pääosat:   Samuel L. Jackson  Julianna Margulies  Nathan Phillips 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  29. syyskuuta 2006
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  33 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Snakes on a Plane on yhdysvaltalainen David R. Ellisin ohjaama toimintaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2006. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä oli pettymys tuotantoyhtiölle. Elokuvan budjetti oli 33 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Snakes on a Plane tuli melko kuuluisaksi Yhdysvalloissa sen internetissä saaman hypen takia.
Elokuvan televisioversiota leikattiin Yhdysvalloissa, koska se sisälsi niin paljon kirosanoja.
Juoni

Elokuva kertoo FBI:n agentista Neville Flynnistä (Samuel L. Jackson), joka saattaa tärkeää todistajaa matkustajakoneessa Havaijilta Los Angelesiin. Kesken lennon salamurhaaja vapauttaa satoja myrkkykäärmeitä matkustamoon saadakseen todistajan hengiltä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuel L. Jackson   | … |   Neville Flynn   |
|  Julianna Margulies   | … |   Claire Miller   |
|  Nathan Phillips   | … |   Sean Jones   |
|  Rachel Blanchard   | … |   Mercedes   |
|  Flex Alexander   | … |   Three G's   |
|  Kenan Thompson   | … |   Troy   |
Vastaanotto

Ilta-Sanomien TV-lehdessä Timo Kuismin antoi elokuvalle yhden tähden ja kirjoitti sen sisältävän niin paljon tahatonta huumoria, että se toimisi paremmin ihan tahallisena komediana. ”Ideakin on aivan höperö, laittaa nyt tuhansia käärmeitä luikertelemaan korkeuksissa lentävän matkustajakoneen uumeniin [--]”..
Aiheesta muualla

Rautsi, Ilja: Snakes on a Plane (2006) Elitisti. 30.9.2006. Viitattu 13.2.2022.
Tannenbergin taistelu (1914)

Tannenbergin taistelu oli Saksan ja Venäjän joukkojen välinen taistelu itärintamalla ensimmäisessä maailmansodassa Itä-Preussissa 17. elokuuta – 2. syyskuuta 1914. Saksalaiset saarsivat etenevän venäläisen armeijan mottiin, ja osa venäläisistä sotilaista antautui. Saksa voitti taistelun saartamalla venäläiset ainutlaatuisella tavalla. Saksan voiton avaimina olivat osaksi venäläisten väärät toimet, osaksi saksalaisten tehokas ja oikein mitoitettu hyökkäys. Voiton avulla venäläisten eteneminen silloisen Saksan alueelle pysäytettiin. Tannenbergin taistelu on kouluesimerkki tehokkaasta mottitaistelutaktiikastakenen mukaan?.
Alkuhetket

Kaksi venäläistä armeijaa hyökkäsi Saksan itäosaan ja onnistuikin etenemään jonkin matkaa. Saksa kuunteli Venäjän salaamatonta radioliikennettä ja sai Venäjän aikeista tarkan selon. Aluksi venäläisten eteneminen oli nopeaa. Päämaja ajautui pakokauhuun, venäläiset uhkasivat edetä syvälle Saksaan. Preussin joukkojen komentaja Maximilian von Prittwitz säikähti Venäjän etenemistä niin, että määräsi omat joukkonsa perääntymään Veiksel-joelle. Venäjän pohjoisen eli 1. armeijan komentaja Paul von Rennenkampf eteni varovaisesti, mutta eteläistä eli 2. armeijaa johtanut kärsimätön Aleksandr Samsonov eteni nopeammin. Yhteistyö kenraalien välillä kangerteli, sillä heillä oli huonot välit.
Ensimmäinen vaihe

Venäläisten komentaja Rennenkampf voitti Gumbinnenin taistelun 20. elokuuta mutta joutui eroon Samsonovista. Prittwitzin tilalle nimitetty saksalainen komentaja Paul von Hindenburg ja hänen avustajansa Erich Ludendorff päättivät tällöin tarttua everstiluutnantti Max Hoffmannin suunnitelmaan ja keskittivät lähes kaiken voimansa Uzdowon luona eristyksiin joutunutta Samsonovin armeijaa vastaan.
Samsonovin armeija murskattiin, ja hän teki itsemurhan 29. elokuuta. Saksalaiset ottivat vangiksi 92 000 venäläistä. Venäläiset menettivät 30 000 kaatunutta tai haavoittunutta, kun taas Saksan tappiot olivat vain 13 000 miestä. Venäläiset menettivät myös paljon aseita ja varusteita. Kyseessä oli murskaava tappio Venäjälle, mutta saksalaiset eivät kyenneet hyödyntämään voittoaan täysimittaisesti.
1400-luvun Tannenberg

Taistelu on nimetty Tannenbergin kylän luona vuonna 1410 käydyn Tannenbergin taistelun mukaan. Taistelussa Puolan ja Liettuan joukot voittivat liittolaisineen Saksalaisen ritarikunnan joukot. Saksalainen kenraali Paul von Hindenburg valitsi vuoden 1914 taistelulle saman nimen, sillä hän halusi historiallisen revanssin. Lisäksi vuoden 1410 Tannenbergin taistelussa oli kuollut myös Hindenburgin esi-isä. Vuoden 1914 todellinen taistelupaikka sijaitsee kuitenkin lähempänä Allensteinin kaupunkia, noin 30 kilometrin päässä Tannenbergin kylästä, joten alkuvaiheessa taistelua kutsuttiinkin Allensteinin taisteluksi.
Muistomerkki

Tannenbergin taistelupaikalle pystytettiin vuosina 1924–1927 valtava muistomerkki, joka muistutti kahdeksankulmion muotoista linnoitusta. Hindenburgin kuoltua vuonna 1934 siitä tehtiin hänen hautapaikkansa. Saksalaiset kuitenkin evakuoivat hänen jäännöksensä vetäytyessään Itä-Preussista toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1945. Sodan jälkeen alue liitettiin Puolaan ja monumentti hävitettiin.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tannenbergin taistelu (1914) Wikimedia Commonsissa
Tannenberg. Käynti Tannenbergin kansallismuistomerkillä, Helsingin Sanomat, 26.08.1934, nro 228, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tannenberg, Hakkapeliitta, 28.8.1934, nro 35, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tannenberg pyhiinvaelluspaikka kolmannessa valtakunnassa, Hakkapeliitta, 01.09.1936, nro 35, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tannenberg ja Hindenburg. Kaksi suurta nimeä 25 vuoden takaa, Hakkapeliitta, 8.8.1939, nro 32, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Everstiluutnantti J. A. Hannula : Tannenbergin taistelu. Elokuun 23-30 p. 1914, Helsingin Sanomat, 23.08.1939, nro 225, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tannenbergin taistelun 25-vuotismuisto. Maailmansodan "Cannae", jossa von Hindenburgin johtamat saksalaiset joukot voittivat vahvemman venäläisen armeijan, Aamulehti, 27.08.1939, nro 229, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
23.–26. elokuuta 1914
27.–30. elokuuta 1914
Iprovalikarbi

| Iprovalikarbi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Propan-2-yyli-N-[(2S)-3-metyyli-1-[1-(4-metyylifenyyli)etyyliamino]-1-oksobutan-2-yyli]karbamaatti
CAS-numero:  140923-17-7
SMILES:  CC1=CC=C(C=C1)C(C)NC(=O)[C@H](C(C)C)NC(=O)OC(C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H28N2O3
Moolimassa:  320,424 g/mol
Sulamispiste:  164 °C
Tiheys:  1,11 g/cm3
Iprovalikarbi (C18H28N2O3) on amideihin ja karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa iprovalikarbi on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee vähäisessä määrin veteen ja paremmin esimerkiksi asetoniin, dikloorimetaaniin ja asetoniin. Iprovalikarbi tehoaa erityisesti munasieniin ja homeisiin. Aine  Yhdisteen rakenne on kiraalinen ja tuotetta käytetään (S,S)- ja (S,R)-diastereomeerien seoksena. Iprovalikarbi estää sinten soluseinän biosynteesiä ja itiöiden itämistä.
Iprovalikarbin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa p-metyyliasetofenoni reagoi ammoniakin kanssa pelkistävällä aminoinnilla (p-metyylifenyyli)etyyliamiiniksi. Valiini reagoi kahden isopropyyliklooriformiaattimolekyylin kanssa ja tämä välituote reagoi (p-metyylifenyyli)etyyliamiinin kanssa muodostaen iprovalikarbia.
Iprovalikarbia käytetään sienitautien ehkäisyyn muun muassa vihannes-, peruna-, viini- ja tupakkaviljelmillä. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi Euroopan unionin alueella.
DSA (täsmennyssivu)

DSA voi tarkoittaa seuraavia:
DSA, Digital Signature Algorithm, sähköinen allekirjoitusalgoritmi
Digipalvelusäädös, Digital Services Act, EU:n digitaalisten palveluntarjoajien käyttäjien julkaisuja ohjaava säädös
Yhdysvaltain suoramarkkinointiliitto, Direct Selling Association
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”DSA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Grey – Suden hetki

| The Grey – Suden hetki> The Grey |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joe Carnahan
Käsikirjoittaja:  Joe Carnahan Ian MacKenzie Jeffers
Perustuu:  Ian MacKenzie Jeffersin romaaniin Ghost Walker
Tuottaja:  Jules Daly Joe Carnahan Ridley Scott Mickey Liddell
Säveltäjä:  Marc Streitenfeld
Kuvaaja:  Masanobu Takayanagi
Leikkaaja:  Roger Barton Jason Hellmann
Lavastaja:  Peter Lando
Pääosat:  Liam Neeson Frank Grillo Dermot Mulroney
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  LD Entertainment Scott Free Productions Inferno Distribution Open Road Films
Levittäjä:  Open Road Films ProVideo Netflix
Ensi-ilta:  11. joulukuuta 2011 (Austin)  27. tammikuuta 2012  24. helmikuuta 2012
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 dollaria
Tuotto:  77 278 331 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Grey – Suden hetki (engl. The Grey) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen trilleri, jonka on ohjannut Joe Carnahan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Liam Neeson, Frank Grillo ja Dermot Mulroney. Elokuva perustuu Ian MacKenzie Jeffersin romaaniin Ghost Walker. Jeffers osallistui myös käsikirjoitukseen yhdessä Carnahanin kanssa.
Elokuva kertoo öljynporaajista, jotka joutuvat keskelle Alaskan erämaata lentokoneen tehtyä pakkolaskun. Vastustajinaan miehillä on kylmä ja luminen sää sekä verenhimoiset sudet.
Juoni

John Ralph Ottway työskentelee öljynporausalueella Alaskassa ja metsästää työntekijöitä uhkaavia susia. Viimeisenä työpäivänään hän kirjoittaa Ana-vaimolleen kirjeen, jossa hän kertoo tekevänsä itsemurhan. Hän ei kuitenkaan tee sitä, ja aikoo lähteä Alaskasta öljynporaajien mukana. Lentokone ajautuu lumimyrskyyn ja suorittaa pakkolaskun. Ottway näkee näyn vaimostaan, joka kehottaa miestään olemaan pelkäämättä. Mies palaa todellisuuteen ja kohtaa yhden haavoittuneista öljynporaajista, Lewendenin, joka menehtyy Ottwayn käsivarsille. Ottway muotoutuu selviytyneiden johtajaksi ja käskee miesten tekemään tulta. Pian miehet tajuavat olevansa harmaasusien reviirillä ja alkavat pitää vahtivuoroja.
Selviytyneet etsivät kuolleiden lompakoita palauttaakseen ne työtovereidensa omaisille. Kun Hernandez joutuu susien tappamaksi, Ottway ehdottaa siirtymistä pois lentokoneen hylyn luota. Diaz yrittää kyseenalaistaa Ottwayn johtajuuden, mutta miehet lähtevät matkaan. Lumipyryssä Flannery jää jälkeen ja joutuu susien tappamaksi. Susijoukko jahtaa miehiä, jotka pakenevat metsään ja sytyttävät aukealle paikalle nuotion pitääkseen sudet loitolla. Veitsiä hyödyntäen miehet valmistavat keihäitä aseiksi. Miehet surmaavat hyökkäävän omegaurossuden ja paistavat tästä lihaa. Diaz katkaisee suden pään ja heittää sen metsän reunaan, jolloin muut miehet toteavat susien olevan kostonhimoisia. Diaz kertoo ateistisista uskomuksistaan, ja Talget kertoo uskovansa Jumalaan. Ottway toteaa olevansa ateisti, mutta toivoo olevansa jonain päivänä uskovainen.
Hypoksiasta kärsinyt Blake löytyy kuolleena. Muut miehet jatkavat matkaansa ja päätyvät jyrkän kanjonin reunalle. Ottway ja Diaz ylittävät kanjonin. Akrofobiasta kärsivä Talget pudottaa silmälasinsa ja kamppailun jälkeen putoaa alas. Ottway, Diaz ja Hendrick jatkavat matkaansa, ja polvensa vahingoittanut Diaz haluaa jäädä joen varrelle. Kun Ottway ja Hendrick ovat lähteneet, Diaz kuulee susien lähestyvän. Ottway ja Hendrick joutuvat susien hyökkäyksen kohteeksi, ja Hendrick putoaa jäiseen jokeen. Ottway yrittää pelastaa toveriaan, mutta tämä hukkuu jäädessään jumiin kivien väliin. Märkä ja viluinen Ottway pelastautuu joesta ja pyytää Jumalalta merkkiä tämän olemassaolosta. Pettynyt Ottway jatkaa matkaansa ja joutuu susien ympäröimäksi. Hän asettaa tovereidensa lompakot ja vaimolleen tarkoitetun kirjeensä lumihangelle. Kun sudet lähestyvät, Ottway lukee isänsä kirjoittaman runon.
»Once more into the fray
Into the last good fight I’ll ever know
Live and die on this day
Live and die on this day.»
Ottway ottaa esille veitsen, kiinnittää hanskoihinsa lasinsiruja ja hyökkää kohti susia. Elokuvan lopetus jää paljastamattomaksi, mutta lopputeksteihin sijoitetussa lyhyessä kohtauksessa huohottava alfaurossusi makaa maassa ja Ottwayn pää nojaa eläimen vatsaa vasten.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Liam Neeson  | … |  John Ottway   |
|  Frank Grillo  | … |  John Diaz   |
|  Dermot Mulroney  | … |  Jerome Talget   |
|  Dallas Roberts  | … |  Pete Hendrick   |
|  Joe Anderson  | … |  Todd Flannery   |
|  Nonso Anozie  | … |  Jackson Burke   |
|  James Badge Dale  | … |  Luke Lewenden   |
|  Ben Bray  | … |  Hernandez   |
|  Anne Openshaw  | … |  Ana   |
Musiikki

Marc Streitenfeldin säveltämä ääniraita julkaistiin digitaalisena 24. tammikuuta 2012 ja CD:nä 14. helmikuuta 2012.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Writing the Letter | 2.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Suicide | 1.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | You Are Gonna Die | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Walking | 1.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Eyes Glowing | 1.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Morning After | 2.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Collecting Wallets | 1.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Wife Memory | 1.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Life and Death | 2.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Lagging Behind | 1.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Running from Wolves | 1.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Daughter Appears | 2.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Last Walk | 2.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Memorial | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Alpha | 2.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Into the Fray | 1.48 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 35.09 |  |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Ilta-Sanomien TV-lehdessä Timo Kuismin antoi tälle ”testosteronin tuoksuiselle äijäelokuvalle” kolme tähteä viidestä ja kirjoitti, että eloonjäämistaistelun loppupuolella jopa hieman pohdiskelevaksi yltyvän erämaaseikkailun ainoa outo piirre ovat digitaalisesti luodut kömpelöt sudet..
István Papp

István Papp (1901–1972) oli unkarilainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1952 Debrecenin yliopiston unkarin kielen professori ja toimi 1950–1960-luvuilla Jyväskylän yliopiston vierailevana professorina ja unkarin kielen opettajana. Hän tutki unkarin ja suomen kieltä.
Teoksia

Finnország, Budapest: Kiadja a Magyar Szemle Társaság, 1938. - (Kincsestar: a magyar szemle társaság kis könyvtára; 24 sz.).).
István Papp; Hajdú, Péter; Lakó, György. Finn nyelvtan: e könyv kiadásat az oktatásügyi miniszter rendelte el, Budapest: Egyetemi tankönyvkiadó, 1956.
István Papp; Hajdú, Péter; Kovács, Ferenc; Selin, Sakari, Finn nyelvkönyv tanfolyamok és magántanulók számára, Budapest: A müvelödésügyi miniszter engedélyével: 1957. uusi painos 1967.(Tanuljunk nyelveket)
István Papp, Taimi Kivari, Kulcs a finn nyelkönyv: Gyakorlatainak helyes megoldásához, Budapest: Tankönyvkiadó, 1958. - (Tanuljunk nyelveket).
István Papp; bírálók Péter Hajdú és György Lakó, Finn nyelvtan. Budapest: Tankönyvkiadó, 1958.
István Papp, bírálók Hajdú Péter és Kalmán Béla, Finn olvasókönyv szójegyzékkel, Budapest: Tankönyvkiadó, 1959.
Finn-magyar szótár - Suomalais-unkarilainen sanakirja, Budapest: Akadémiai Kiadó, 1962.
Unkarin kielen historia. Hki: SKS, 1968. - (Tietolipas; 54).
Finn-magyar szótár - Suomalais-unkarilainen sanakirja. Budapest: Akadémiai kiadó, 1970. uusi painos 1978. ISBN 963-05-1822-8
Finn nyelvkönyv: tanfolyamok és mozántanulók számára. Budapest: Tankönyvkiadó, 1972. - 1983. ISBN 963-17-5418-9.
A finn nyelv alapelemei, Budapest: Tankönyvkiadó, 1978. ISBN 963-17-2984-2
István Papp, Jakab László, Unkarilais-suomalainen sanakirja. Budapest: Akadémiai kiadó, 1985. ISBN 963-05-3069-4.
István Papp; Jakab, László, Magyar-finn szótar - Unkarilais-suomalainen sanakirja, Budapest: Akadémiai kiadó, 1993. ISBN 963-05-6594-3.
Finn-magyar szótár - Suomalais-unkarilainen sanakirja, Akadémiai kiadó, 1993. ISBN 963-05-6498-X.
Mia Leivo

Mia Leivo  (s. 1971 Tampere) on pitkän linjan laulaja. Hän asuu Ylöjärvellä. Vuosina 1997 - 2017 hän opiskeli laulua eri opettajien (Arto Nieminen, Tapio Selin, Tapio Julku, Maria Pirttikangas, Juhani Markola) johdolla. Lisäksi hän opiskeli Ikaalisten aikuiskoulutuksen järjestämässä Artistikoulutuksessa, josta valmistui vuonna 2000 sekä Ideasta estradille -koulutuksessa vuonna 2004.
Mia Leivo Kiuruvedellä vuonna 2008
Vuonna 2001 Leivo osallistui Kiuruveden Vihreitten Niittyjen Toivo Kärki -laulukilpailuun ja voitti naisten sarjan (silloin nimellä Mia Pihkala), ja oli sen jälkeen yli 10 vuotta Kiuruveden iskelmäkonserttien kantavia voimia. Vuonna 2001 hän voitti myös Iskelmän SM:n Kultainen Mikrofoni -kilpailun. Hän osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoiden laulukilpailuun useita kertoja. Finaalissa hän on ollut neljä kertaa, paras sijoitus 2. oli  2017, jolloin hän oli myös yleisön suosikki.  Seuraavana vuonna Leivo osallistui Voice of Finland-kilpailuun, jossa hänet nähtiin televisiossa ääni ratkaisee-vaiheessa. Loistava laulaja -kilpailun +45v -sarjassa hän sijoittui toiseksi 2018 ja voitti 2019. Suomen Huippuartisti-laulukilpailun hän voitti  2021.
Vuosina 2006-2008 Leivo lauloi Iisalmen Kulttuurikeskuksen konserteissa Muistojen kultaama 30-luku sekä Sodan ja rauhan sävelet. Konserttisarja jatkui 50 - 70-luvun musiikilla vuosien 2009-2012 aikana.
Vuodesta 2008 alkaen Leivo on ollut mukana monessa levyprojektissa (ks. alla). Vuonna 2025 ilmestyi hänen kokonaan oma albuminsa Sydämeni soi.
Levytyskappaleet

Säveltäjä on Toivo Kärki, ellei toisin mainita. Ensilevytyksissä on merkintä *
CD On elon retki näin 1 ja 2 (2010)
Ikuinen liekki *
Uskoako silmiin *
Heijaa heijaa tuuditan
Sinikellojen häät (kokonaan) *
On elon retki näin (yhdessä Saija Varjuksen ja Kaija Pietilän kanssa)
Nimetön valssi
Sulle laulan vain *
Viimeinen viesti
CD Metsän lumo  (2019)
Metsän sävel *
Kulje metsään *
Viikonloppu erämökillä
Haavekeinu *
Sininen hetki
Saloseutu (yhdessä Raimo Salon kanssa, säv. Kaj Chydenius)
CD Karjalan lapsia  (2021)
Karjalan lapsia  (yhdessä Raimo Salon kanssa)
Kotiseudulle tiedä en mä vertaa
Kevät Karjalassa
Kiitehen joutsen *
Kaunis Karjalan maa *
Runon ja rajan tie
CD Tangomarkkinat 21  (2008)
Tule luoksein iltarusko  (säv. Ari Mannelin)
CD Tangomarkkinat 2010
Särkyneen toiveen katu  (säv. Harry Warren)
CD Huippuartistien joulu  (2021)
Talven ihmemaa  (säv. F. Bernard)
CD Huiput ja huippuartistit (vol.1)  (2022)
Miten voi  (Theme from Mahogany, säv. M. Masser)
CD Sydämeni soi  (2025)
Toivematka
Sydämeni soi
Jäähyväiset sumussa
Sydänyön hetki
Sinä lahjoitit uuden kevään
Kun saapuisi hän
Who put the kisses in love *
Things happen that way
Märkää asfalttia
Nuori sydän
Ei onnea suurempaa
Tähtien iltana *
Yöllinen serenadi
Minun on ikävä kesää
Vanhan aitan portailla
Unten kiikku *
Singlet
Rakasta rakkain (säv. Esko Koivumies) *
Kyynelhelmet  (säv. Veli-Matti Karén)  (2024) *
Miki Liukkonen

| Miki Liukkonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1989 Oulu
Kuollut: 4. heinäkuuta 2023 (33 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Kirjailija
Salanimi: Silvia Classic
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  2011–2023
Esikoisteos:  Valkoisia runoja (2011)
Palkinnot
 J. H. Erkon kirjoituskilpailu 2009   Nuori Pakkala -palkinto 2012 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Miki Matias Juhani Liukkonen (8. heinäkuuta 1989 Oulu – 4. heinäkuuta 2023 Helsinki), salanimi Silvia Classic oli suomalainen prosaisti, runoilija ja muusikko. Kirjoittamisen lisäksi Liukkonen juonsi omaa keskusteluohjelmaansa televisiossa ja soitti kitaraa vaihtoehtorock-yhtyeessä The Scenes.
Tausta

Liukkonen oli kotoisin Oulusta. Lapsuutensa hän vietti Saarelan omakotialueella. Yläasteen hän kävi Myllytullin kuvaamataitoluokalla ja kertoi myöhemmin aikoneensa alun perin kuvataiteilijaksi. Liukkonen kirjoitti ylioppilaaksi oululaisesta Madetojan musiikkilukiosta vuonna 2009. Ylioppilaaksi valmistuttuaan hän eli vapaana kirjailijana. Häntä pidettiin hyvin lahjakkaana, omaperäisenä ja boheemina kirjailijana. Sittemmin hän muutti Helsinkiin.