stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gettomasa
Yksityiselämä > Mediakäyttäytyminen

Lehikoisen antama haastattelu Keskisuomalaiselle herätti huomiota julkisuudessa marraskuussa 2022. Lehikoinen kieltäytyi kesken puhelinhaastattelun keskustelemasta urastaan. Lehikoinen väitti olevansa riittävän tunnettu artisti, ettei hänen tarvitsisi kertoa perusasioita itsestään ja epäili toimittajan tehneen liian vähän taustatöitä. Keskisuomalainen julkaisi keskustelun sellaisenaan.
Haastattelu kirvoitti näkemyksiä useissa medioissa. Soundi-lehden päätoimittajan Mikko Meriläisen mukaan Gettomasan käytös heijastelee haastateltavien yleistynyttä halua vaikuttaa jutun sisältöön, mutta ei kuitenkaan täysin ymmärrä julkaisupäätöstä. Helsingin Sanomien toimittaja Arttu Seppänen kirjoitti muutama päivä Keskisuomalaisen julkaisun jälkeen Lehikoisen aiemmasta käytöksestä haastattelutilanteissa; Seppäsen mukaan poikkeukselliset haastattelutilanteet ovat Lehikoiselle tyypillisiä.
Artikkelia on arvosteltu sen taustatöiden puutteellisuudesta, kuten myös Gettomasaa hänen asenteestaan työtään tekevään haastattelijaan. Haastattelua on myös parodioitu eri konteksteissa sen julkaisun jälkeen, muun muassa jääkiekkoseura Tappara käytti haastattelua pohjana mainoksessaan.
Diskografia

Pääartikkeli: Gettomasan diskografia
Diskografia > Studioalbumit

Vellamo LP (yhdessä Ruubenin kanssa, 2014)
Chosen One (2016)
Diplomaatti (2019)
Kalamies (2020)
Vastustamaton (2022)
Diskografia > EP:t

Vaatekaappi (yhdessä Ruubenin kanssa, 2012)
Sessari (yhdessä Rekamin kanssa, 2012)
17 (yhdessä Ruubenin kanssa, 2017)
EP (yhdessä Kuben kanssa, 2024)
Pat Garrett

| Pat Garrett |
| --- | --- |
 Pat Garrettin muotokuva Emerson Houghin kirjassa The Story of the Outlaw (1907).
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1850 Chambersin piirikunta Alabama
Kuollut: 29. helmikuuta 1908 Las Cruces (New Mexico)
Ammatti:  metsästäjä, tilallinen, tullijohtaja  oikeudenpalvelija
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Patrick Floyd Jarvis "Pat" Garrett (5. kesäkuuta 1850 – 29. helmikuuta 1908) oli yhdysvaltalainen biisoninmetsästäjä, baarinpitäjä, karjatilallinen, tullijohtaja ja oikeudenpalvelija.
Garrett tunnetaan siitä, että hän ampui Billy the Kidin pimeässä huoneessa 14. heinäkuuta 1881 Fort Sumnerissa New Mexicossa.
Hän kirjoitti yhteistyössä Marshall Ashmun Upsonin kanssa Billy the Kidin elämästä kertovan kirjan. The Authentic Life of Billy the Kid oli suureksi osaksi Upsonin mielikuvituksen tuotetta, ja se vakiinnutti monet epätotuudet pitkiksi ajoiksi.
Elämäkerran kirjoittaja Leon C. Metz on esittänyt, että Garrettin ensimmäinen puoliso oli nimeltään Juanita Gutiérrez, joka olisi ollut toisen puolison, Apolinaria Gutiérrezin, sisar. Vihkitodistusta ei ole löydetty, mutta todennäköisesti ensimmäisen puolison nimi oli Juanita Martínez, jonka hän nai vuonna 1879. Juanita Martínez kuitenkin kuoli pian. Garrett meni naimisiin Apolinaria Gutiérrezin kanssa 14. tammikuuta 1880. He saivat yhteensä kahdeksan lasta.
Pat Garrett ammuttiin helmikuussa 1908 Las Crucesin lähistöllä.
Lapsuus ja nuoruus

Pat Garrett syntyi Chambersin piirikunnassa Alabamassa. Hän varttui Louisianassa, minne perhe oli muuttanut isän hankkimalle puuvillaplantaasille Patin ollessa 3-vuotias. Äiti Elizabeth Ann Jarvis oli mennyt naimisiin John Lumpkin Garrettin kanssa ilmeisesti Georgiassa, ja heille syntyi yhteensä kahdeksan lasta.
Tarkkoja tietoja ei ole siitä, millä tavalla Pat osallistui vanhempiensa plantaasin liiketoimiin. Tiedetään, että hän oli mukana puuvillapelloilla ja työskenteli plantaasin kaupassa. Pat Garrett kasvoi suhteellisen etuoikeutetussa maailmassa. Isä John Garrett oli orjanomistaja. Orjat huolehtivat tilan taloustöistä, peltojen viljelystä ja sadonkorjuusta.
Pat Garrettiin koulusivistyksestä on vähän tietoja. Osavaltion koulutusjärjestelmä oli liittovaltion huonoimpia. Hän oli kuitenkin luku- ja kirjoitustaitoinen. Garrett ei olisi voinut toimia kahden piirikunnan seriffinä eikä tullijohtajana, jos hän olisi ollut lukutaidoton. Jo varhain elämässään hän alkoi kyseenalaistaa vallitsevan uskonnon. Garrettia on luonnehdittu agnostikoksi.
Sisällissodan jälkeen John Garrett menetti orjansa. Federalistit takavarikoivat osan puuvillasta. Tila velkaantui, ja John Garrettin alkoholinkäyttö lisääntyi. Äiti Elizabeth kuoli 37-vuotiaana maaliskuussa 1867 ja isä John noin 46-vuotiaana helmikuussa 1868. Isän kuoltua velkaantunut tila myytiin. Pat ja hänen sisaruksensa muuttivat Margaret-sisaren ja tämän miehen luokse asumaan.
Biisoninmetsästäjänä Texasissa

19-vuotiaana hän muutti Texasiin, ensin Dallasiin ja sieltä Lancasteriin, jossa hän työskenteli maanviljelijänä.  Myöhemmin hänestä tuli biisoninmetsästäjä.
Marraskuussa 1876 Fort Griffinin lähistöllä hän riitaantui metsästäjakaverinsa Joe Briscoen kanssa. Välienselvittely päättyi Briscoen kuolemaan Garrettiin ammuttua häntä kiväärillä.
Garrett tuhlasi ansioitaan uhkapeleihin muun muassa Dodge Cityssä ja St. Louisissa. Hän kertoi vuosia myöhemmin tavanneensa Bat Mastersonin Dodgessa.
Helmikuussa 1877 comanche-päällikkö Nigger Horse (Black Horse; Tu-ukumah) ja hänen soturinsa tuhosivat Garrettin ja hänen metsästyskaverinsa Willis Skelton Glennin leirissä olleet 800 biisoninnahkaa ja varastivat hevoset. Kukaan metsästäjistä ei ollut paikalla hyökkäyksen aikana. Kun Glenn näki, mitä oli tapahtunut, hän vannoi kostoa.
Toukokuussa 1877 comanchet hyökkäsivät toisen kerran Garrettin ja Glennin leiriin. Glenn pääsi pakenemaan. Yksi hyökkääjistä oli Herman Lehmann, ”valkoinen intiaani”, jonka apachet olivat siepanneet lapsena Texasissa ja myyneet comancheille. Comanchet silpoivat ja polttivat leirissä olleet biisoninnahkat. Garrett oli ollut hyökkäyksen aikana metsästämässä. Garrett suhtautui realistisesti intiaanien hyökkäykseen ja halusi unohtaa sen.
Vuonna 1892 Skelton Glenn vaati lähes 15 000 dollarin korvauksia valtiolta. Glennin mukaan comanchet olivat rikkoneet rauhansopimuksen hyökkäämällä leiriin. Glenn pyysi Garrettia todistamaan asiassa. Vuonna 1899 Garrett teki käytännössä lopun Glennin vaatimuksesta todistamalla, että leiriin oli hyökätty, mutta tuhotun tavaran arvo oli ollut alle 1000 dollaria. Asian käsittely pitkittyi. Useita vuosia myöhemmin Glenn halusi osoittaa oikeudelle Garrettin olleen patologinen valehtelija. Lopulta Glennille määrättiin 4150 dollarin vahingonkorvaus.
Työura > Ratsupoliisina Pannunvarressa, maanviljelijänä Roswellissa ja hevostilallisena Uvaldessa

Vuonna 1883 Garrett osti karjaa yhdessä Lincolnin piirikunnan seriffin John W. Poen kanssa. Garrett omisti tilan Fort Stantonin lähellä. Seuraavana vuonna hän otti vastaan suurten karjatilallisten tarjouksen organisoida ryhmä ratsupoliiseja. Toiminnan laillisuus varmistettiin Texasin kuvernööriltä. Noin yhdeksän miestä käsittävän ryhmän (LS Rangers) tarkoituksena oli työskennellä karjafarmareiden suojelijoina Texasin ja New Mexicon rajalla Pannunvarressa (Panhandle). Tänä aikana Garrett myös toimeenpani Texasin kuvernöörin kuulutuksen, joka kielsi siviilihenkilöiltä revolvereiden kannon. Garrett kiersi miestensä kanssa karjan kokoonajoleireissä riisumassa karjapaimenia aseista. Garrett sanoutui irti, kun hän huomasi, että hänen odotettiin tappavan pahimmat rosvot, eikä pidättävän heidät.
Kesällä 1885 hän pääsi skotlantilaissyntyisen Brandon C. Kirbyn asiamieheksi auttamaan Kirbyä maiden ja karjan hankinnassa. Garrettista tuli Kirbyn omistaman Angus VV -nimisen tilan päällikkö viiden vuoden sopimuksella, mutta erimielisyyksien takia hän erosi jo seuraavana vuonna.
Garrett vetäytyi Roswellin kotiinsa ja panosti maanviljelyyn. Kuivan ilmaston takia hän osti olemassaolevia kastelukanavia ja rakennutti uusia. Hän uskoi, että strategisesti sijoitetuilla padoilla ja kanavilla koko Pecos Valley voitaisiin muuttaa ”Eedenin puutarhaksi”. Garrettin tila oli yksi laakson arvokkaimmista.
Pat Garrettin seuraava aikomus oli päästä Chavesin piirikunnan ensimmäiseksi seriffiksi vuonna 1890. Garrett ja hänen entinen ystävänsä John W. Poe olivat riitaantuneet, mikä oli johtanut heidän väliensä viilentymiseen. John W. Poe ilmoitti julkisesti tukevansa toista ehdokasta virkaan, ja Garrett hävisi vaalit.
Vuotta aiemmin 1889 Garrett oli Uvaldessa Texasissa onnistunut eräässä keinokastelukanavaan liittyvässä kaupassa. Hän kertoi puolisolleen, että tienaisi 20 000 dollaria sopimuksesta. Koska Garrett halusi päästä eroon New Mexicosta, hän otti perheensä mukaansa ja muutti Uvaldeen 13. huhtikuuta 1891. Ash Upson jäi Roswelliin hoitamaan yhteisiä intressejä, mutta seurasi vuoden päästä Garrettia Texasiin ja asui samassa taloudessa. Uvaldessa Garrettin pääasiallinen liiketoimi oli hevosten kasvatus. San Antoniossa ilmestyneessä sanomalehdessä hän oli ”hevosmies Uvaldesta” – Billy the Kidiä ei mainittu. Uvalden vuosinaan Garrett kärsi sekä henkilökohtaisia että taloudellisia tappioita.
Vuonna 1890 Garrettilla oli neljä lasta. Garrettin suhteista lapsiinsa tiedetään vähän. Vuonna 1885 syntynyt Elizabeth oli sokea. Elizabethista tuli Garrettin tunnetuin ja kuuluisin lapsi. Elizabeth Garrett sävelsi ja sanoitti New Mexicon osavaltiolaulun ”O, Fair New Mexico”.
Työura > Albert J. Fountainin katoaminen

New Mexicon poliitikoilta kantautui viestejä, joissa Garrettia kehotettiin ottamaan vastaan Doña Anan piirikunnan seriffin virka. Tuomari Albert J. Fountain, joka oli toiminut myös Billy the Kidin asiamiehenä, ja hänen 8-vuotias poikansa Henry olivat kadonneet. Heidät oli luultavasti murhattu White Sandsin ympäristössä. Kuvernööri William T. Thorntonin kutsumana Garrett palasi New Mexicoon helmikuussa 1896 tarkoituksenaan saada kiinni syylliset. Piirikunnan silloinen seriffi teki hyvin vähän tapauksen selvittämiseksi, eikä hän suostunut luovuttamaan paikkaansa Garrettille. Epäiltyinä olivat Oliver Lee, William McNew ja Jim Gililland, jotka olivat Albert J. Fountainin poliittisia vastustajia.
Republikaani Albert J. Fountain oli tammikuussa 1896 toiminut syyttäjänä oikeustapauksessa, jossa Lincolnin piirikunnan suuri valamiehistö syytti 32 karjatilallista karjavarkaudesta. Syytettyjen tilallisten joukossa oli demokraattisen puolueen edustajan ja entisen lainsäätäjän Albert Bacon Fallin useita liittolaisia. Fall oli Fountainin poliittinen vihollinen, ja he olivat olleet toistensa vastaehdokkaita 1888 ja 1890. Fountain oli puolustanut vahvasti New Mexicon asemaa itsenäisenä osavaltiona ja ajanut ehdotusta läpi. Fall oli vastustanut ja johtanut ehdotetun osavaltion perustuslain vastaista kamppailua. Vuonna 1890 äänestäjät olivat hylänneet perustuslain.
Kuvernööri pyysi Garrettin avuksi Pinkertonin etsivätoimiston. Garrett piti Pinkertonin toimia enemmän haitallisina kuin hyödyllisinä. Toukokuussa kuvernööri Thornton kutsui Pinkertonin pois tutkinnasta. Garrett nimitettiin lopulta elokuussa 1896 Doña Anan piirikunnan seriffiksi. Fountainin tapauksen tutkinta ei edistynyt. Toukokuussa 1899 Oliver Lee ja Jim Gililland olivat oikeudessa syytettyinä murhasta. Garrett uskoi vakaasti, että he olivat syyllisiä, mutta heidät vapautettiin. Oliver Leestä tuli myöhemmin senaattori. Albert ja Henry Fountainin ruumiita ei koskaan löydetty.
Työura > Välikohtaus Bill Coxin tilalla

Lokakuussa 1899 Greerin piirikunnan seriffi George Blalock pyysi Garrettilta apua karkulaisen kiinniotossa. Norman Newman oli vuotta aiemmin tappanut seriffi Blalockin kumppanin. Newman käytti nimeä Billy Reed ja piilotteli W. W. ”Bill” Coxin karjatilalla, jossa hän työskenteli kokkina. Molemmat seriffit ja Garrettin apulainen José Espalín lähtivät suorittamaan pidätystä Coxin tilalle. Newman ja seriffit ajautuivat käsirysyyn. Lopulta Espalín ampui Newmania selkään. Kuolemansyyntutkimus vapautti kaikki kolme lainvalvojaa rikkomuksesta. Tapahtuma ei lähentänyt Garrettia ja Coxin perhettä. Coxin raskaana oleva puoliso oli ollut läsnä tappelun aikana. Puolison veli Print Rhode uhkasi tappaa Garrettin siihen paikkaan.
Työura > Tullijohtajana El Pasossa

Garrett olisi mahdollisesti saanut pitää Doña Anan piirikunnan seriffin työnsä loppuelämänsä ajan, mutta hän päätti olla pyrkimättä jatkoon. Hänen virkakautensa päättyi 31. joulukuuta 1900.
Garrett kiinnostui El Pason tullijohtajan avoinna olevasta virasta Texasissa. Garrettin valintaa vastustettiin. Presidentti Theodore Rooseveltilla oli heikkoutena nimittää taitavia aseenkäyttäjiä ja lännen ihmisiä tärkeisiin hallinnollisiin asemiin. Garrett nimitettiin tullijohtajaksi 20. joulukuuta 1901 Valkoisessa talossa pidetyssä tapaamisessa. El Pasossa, joka sijaitsi noin 40 mailin päässä Las Crucesista, hän oli prameileva hahmo ja hänestä tuli yksi paikkakunnan tunnetuimmista ihmisistä. Tyylikkään pukeutumisensa takia hän sai kutsumanimen ”dandy sheriff”.
Tullijohtajana hänellä ei ollut samanlaista autonomiaa kuin aiemmin seriffinä toimiessaan. Poliittisesti herkät Washingtonin virkamiehet seurasivat hänen jokaista liikettään. Garrettin nimitys, toimintatavat ja käyttäytyminen tullijohtajana herättivät paljon arvostelua. Huhtikuussa 1905 Garrett osallistui presidentti Rooseveltin kutsumana kokoukseen San Antoniossa. Mukaansa hän otti hyvän ystävänsä Tom Powersin, joka omisti El Pasossa saluunan ja peliluolan. Garrett ei kertonut presidentille Powersin olevan uhkapelien ammattilainen. Kun Roosevelt sai myöhemmin tietää asiasta, hän oli suunniltaan. Kahdeksan kuukautta myöhemmin Garrett sai tietää, että presidentti Roosevelt oli päättänyt olla nimittämättä häntä uudelleen. Päätettyään virkansa tullissa Garrett ilmoitti palaavansa New Mexicon tilalleen.
Työura > Oikeudenpalvelijana Meksikossa ja kiinteistönvälittäjänä El Pasossa

Tammikuussa 1906 hän oli Santa Rosalíassa (nykyinen Camargo) Meksikossa tutkimassa raakaa tappoa. Meksikon viranomaiset uskoivat, että amerikkalainen tilallinen O. E Finstad oli murhannut lankonsa ja toisen miehen. Garrett päätti omien tutkimustensa perusteella, että meksikolaiset bandiitit olivat hyökänneet Finstadin ja tämän seuralaisten kimppuun. Garrett pyysi suoraan presidentti Rooseveltilta amerikkalaisen hallinnon apua tapauksen selvittämisessa. Meksikon viranomaiset kuitenkin tuomitsivat Finstadin kahdeksitoista vuodeksi kuritushuoneeseen.
Garrett etsi aina kauppaa, jolla hän tienaisi tuhansia dollareita yhdellä kerralla. Garrett ajatteli löytäneensä seuraavan tuottoisan yrityksen: hopeakaivoksen Chihuahuassa. Garrett pyysi ystäväänsä Emerson Houghia mukaan. Hough kuitenkin tiesi Garrettin olevan veloissa lähestulkoon kaikille. Jotkut veloista olivat olleet hoitamatta vuosien ajan. Tullijohtajan palkkaansa hän oli käyttänyt keinotteluun, uhkapelaamiseen ja rahapulassa olevien ystävien auttamiseen.
Elokuun lopulla 1907 Garrettista tuli osakas kiinteistönvälitysfirmassa El Pasossa. Koko tullijohtajakautensa ajan Garrett oli pitänyt perheensä New Mexicossa, joko Las Crucesin talossa tai Black Mountainin tilalla, ja perhe pysyi siellä edelleen. Puoliso Apolinaria vietti pitkiä aikoja yksin kahdeksan lapsen kanssa. Nuorin lapsista, Jarvis, oli vasta kaksivuotias. Garrett tarjosi toistuvasti juomia kaikille käydessään El Pason suosikkisaluunassaan. Öisin hän kulutti aikaa prostituoidun kanssa. Garrett oli omistautunut perheelleen, mutta hän vietti myös toisenlaista elämää.
Kiista Bear Canyonin tilasta

Jesse Wayne Brazel, joka työskenteli Bill Coxille, oli vuokrannut maaliskuussa 1907 Bear Canyonin tilan Garrettin pojalta. Tila sijaitsi muutaman mailin päässä Garrettin Black Mountainin tilasta. Garrett piti Bear Canyonin tilaa omanaan. Kun Brazel toi tilalle 1200 vuohta nautakarjan sijasta, Garrett raivostui. Garrettin naapuri Bill Cox oli antanut rahaa vuohien tuomiseen. Print Rhode oli Brazelin liikekumppani. Garrett yritti oikeudessa mitätöntää vuokrasopimuksen, mutta oikeus hylkäsi Garrettin aloitteen. Pian puhuttiin, että Garrett, Brazel ja Rhode uhkailivat toisiaan. Garrettista tuli entistä riidanhaluisempi.
Garrett halusi päästä eroon karjatilastaan. Carl Adamson ja James B. ”Jim” Miller, joka oli Adamsonin lanko, tarjoutuivat ostamaan Garrettin tilan, jonne Miller suunnitteli tuovansa ostamansa tuhatpäisen karjan. Garrettin pyynnöstä Wayne Brazel suostui luopumaan vuokrasopimuksestaan, kunhan vuohille löytyy ostaja. Koska vuohia olikin useita satoja enemmän, sopimusta ei saatu aikaan. Adamson suostui tapaamaan Garrettin ja Brazelin Las Crucesissa ongelman ratkaisemista varten.  
Adamson matkusti Garrettin tilalle 28. helmikuuta 1908. Seuraavana aamuna Garrett ja Adamson lähtivät tapaamiseen Las Crucesiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pat Garrett Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
The Authentic Life of Billy the Kid (1882)
Pat Garrett (toinen oik.) Roswellissa vuonna 1887.
Sukuhauta Las Crucesissa
Five Nights at Freddy's: Secret of the Mimic

| Five Nights at Freddy's: Secret of the Mimic |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Steel Wool Studios
Julkaisija:  Steel Wool Studios
Pelisarja:  Five Nights at Freddy’s
Julkaistu:  2025
Alusta:  PlayStation 5 ja Microsoft Windows
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Five Nights at Freddy's: Secret of the Mimic on Five Nights at Freddy’s -pelisarjaan kuuluva kauhupeli. Se julkaistaan vuonna 2025.
Peli sijoittuu Mimic-animatronicsin ympärille ja kertoo hänen alkuperästään.
Moskova

| Moskova (Москва, Moskva) |
| --- | --- |
 Vastapäivään alkaen isosta kuvasta: Kreml, Kristus Vapahtajan katedraali, Moskovan valtionyliopisto, Bolšoi-teatteri, Punainen tori, liikekeskus
 lippu:  vaakuna
 Moskovan sijainti Venäjällä
 Koordinaatit: 55°45′21″N, 37°37′03″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiopiiri:  Keskinen
Talousalue:  Keskinen
Perustettu:  4. huhtikuuta 1147
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  liittovaltiokaupunki
 – Pormestari:  Sergei Sobjanin (YV)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 510 km²
Korkeus:  <130–253 m
Väkiluku (2019):  12 646 679
 – Väestötiheys:  5 039 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  101xxx–129xxx
Suuntanumero(t):  +7 495, +7 499
 
 www.mos.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moskova (ven. Москва́, Moskva  [mɐˈskva] (ohje)) on Venäjän federaation pääkaupunki ja Venäjän suurin kaupunki noin 12,6 miljoonalla asukkaallaan. Moskova on Euroopan suurin kaupunki, koska Istanbul ei sijaitse kokonaan Euroopassa. Moskova on myös Venäjän tärkein teollisuuskaupunki ja liikenteen solmukohta. Tsaarinvallan aikaan Venäjän pääkaupunkina toimi Pietari, mutta Moskovasta tuli Neuvostoliiton pääkaupunki ja on pysynyt seuraajavaltio Venäjän pääkaupunkina Neuvostoliiton romahduksen jälkeen. Moskovassa sijaitsee Kreml, jossa sijaitsevat Venäjän keskeiset hallintoelimet.
Historia

Moskova-nimen alkuperästä ei ole varmuutta. Erään teorian mukaan Moskova olisi saanut nimensä suomalais-ugrilaisesta Mustajoki-nimestä, jolla viitattiin kaupungin läpi virtaavaan jokeen, mutta lukuisia kilpailevia etymologioita on esitetty. Moskova-nimi esiintyy ensi kertaa vuoden 1147 Ipatijevskaja-kronikassa, jossa Suzdalin ruhtinas Juri Dolgoruki kutsuu Severskin ruhtinaan Svjatoslavin vieraaksensa Moskovaan. Moskova oli tällöin kartano tai majatalo, jonka omisti pajari Stepan Kutško. Juri surmautti hänet, jotta kukaan ei syyttäisi hänen saaneen tilan vääryydellä haltuunsa. Juri ympäröi tilan paaluvarustuksella vuonna 1156 eli perusti kaupungin. Paikalle muodostui jo varhaisena aikana kaupan keskus. Vanhin säilynyt rakennus oliselvennä 1300-luvulla rakennettu kivikirkko Spas na Boru (ven. Спас на Бору).lähde?
Dmitri Donskoi rakensi ensimmäisen Kremlin kivilinnoituksen, joka valmistui vuonna 1367.
Moskovan ruhtinaskunta nousi 1400-luvulla Venäjän valtioiden johtoasemaan ja siten siitä muodostui tsaarin Venäjän pääkaupunki 1400-luvulta 1700-luvun alkuun. Kesällä 1699 melkein koko Moskova tuhoutui tulipalossa. Vuonna 1703 pääkaupunki siirrettiin keisari Pietari I Suuren perustamaan Pietariin. Moskova paloi jälleen Napoleonin sodassa vuonna 1812, kun Moskovan kuvernööri määräsi kaupungin tuhottavaksi ennen Napoleonin armeijan saapumista.
Keisarivallan kaatumisen jälkeen maaliskuussa 1918 Vladimir Lenin ja hallitus siirtyivät Moskovaan, josta tuli näin taas käytännössä pääkaupunki. Moskovan pääkaupungin asema vahvistettiin perustuslaissa Neuvostoliittoa perustettaessa joulukuussa 1922. Joulukuussa 1941 Saksan keskinen armeijaryhmä pysäytettiin kaupungin rajoille ja ajettiin pois talven aikana Moskovan taistelussa.lähde?
Maantiede

Moskova sijaitsee Venäjän euroopanpuoleisessa osassa, tasangolla Oka- ja Volgajoen välissä, Moskvajoen varrella. Kaupunki on keskimäärin 156 metriä merenpinnan tasoa ylempänä. Moskova on Venäjän federaatiosubjektina Pietari tavoin liittokaupunki ja sitä ympäröi useimmista ilmansuunnista erillinen federaatiosubjekti Moskovan alue; heinäkuun 2012 aluelaajennuksen jälkeen Moskova rajoittuu lounaassa Kalugan alueeseen. Suuren osan Moskovan kaupungin rajasta muodostaa vuonna 1962 valmistunut 109 kilometriä pitkä kehätie. Sen sisään jäävästä noin tuhannesta neliökilometristä kolmannes on puistoa ja viheraluetta.lähde?
Maantiede > Ilmasto

Moskovassa vallitsee mannerilmasto: talvet ovat kylmiä ja kesät kuumia. Vuoden keskilämpötila on +5 °C ja keskimääräinen sademäärä 688 mm. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin saadaan keskimäärin 92 mm sadetta.lähde?
Moskovassa on talvella yleensä 12–15 astetta pakkasta, joskus jopa −20 °C, mutta tuuli ei lisää pakkasen purevuutta siinä määrin kuin rannikkoseuduilla. Kaupungissa on pysyvä lumipeite marraskuun lopusta maaliskuun puoliväliin. Moskvajoen jäät lähtevät tyypillisesti huhtikuun alkupuolella.lähde?
Talous

Moskovan, väkiluvultaan Euroopan suurimman kaupungin, talous on yksi Euroopan kaupunkien suurimmista. Vuonna 2010 se tuotti 8 401,9 mrd. RUB eli Moskova vastasi 22,5 prosentista koko Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Henkeä kohti Moskovassa tuotettiin kansantuotetta 730 400 RUB eli 17 893 EUR. Tämä oli 279 prosenttia maan keskiarvotasosta 261 800 ruplaa tai 6 413 euroa. Moskovaa korkeampaan BKT-osuuteen asukasta kohti vuonna 2010 ylsi vain viisi raaka-ainevaroiltaan vaurasta, mutta harvaan asuttua federaatiosubjektia: Nenetsia, Jamalin Nenetsia, Hanti-Mansia, Sahalinin alue ja Tšukotka. Näille alueille on tyypillistä, että ainakin osa alueen kansantuotteesta tehdään ympäröivien alueiden työvoimalla. Esimerkiksi Moskovaan tulee päivittäin työntekijöitä ympäröivältä Moskovan alueelta.lähde?
Moskovassa on muuta Venäjää korkeampi tulotaso. Forbes-lehden mukaan vuonna 2008 kaupungissa asui enemmän miljardöörejä kuin missään muualla maailmassa. Kaupungissa asui 79 dollarimiljardööriä vuonna 2011, toiseksi eniten eli 58 miljardööriä asui New Yorkissa. Vuosina 2006 ja 2007 Moskova listattiin Mercer HR:n tekemässä kuluttajien tavarakorin perusteella maailman kalleimmaksi kaupungiksi. Vuoden 2009 UBS-pankin listalla se oli pudonnut sijalle 55.
Väestö

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1400: 40 000 | 1840: 348 562 | 1926: 2 101 200 |
| 1638: 200 000 | 1856: 368 800 | 1931: 2 781 340 |
| 1710: 160 000 | 1863: 462 500 | 1939: 4 137 018 |
| 1725: 145 000 | 1868: 416 400 | 1959: 5 045 905 |
| 1738: 138 400 | 1871: 601 969 | 1970: 6 941 961 |
| 1775: 161 000 | 1888: 753 459 | 1979: 7 830 509 |
| 1785: 188 700 | 1897: 1 038 591 | 1989: 8 769 117 |
| 1811: 270 200 | 1912: 1 617 157 | 2002: 10 382 754 |
| 1813: 215 000 | 1914: 1 762 700 | 2010: 11 503 501 |
| 1825: 241 500 | 1920: 1 027 300 | 2012: 11 918 057lähde? |
(a) 2012 väkiluku on 1.7.2012 tapahtuneen alueliitoksen jälkeistä väestöä kuvaava väkiluku Rosstatin 1.1.2012 kuntatason väestöaineistosta. Se pohjautuu 1.1.2012 väestötilastoon (Moskova: 11 612 943 as.), johon on liitetty uusien Novomoskovskin (148 980 as.) ja Troiskin piirikuntien (94 655 as.) väkiluvut samasta tilastosta uusien piirikuntien kuntajaon mukaisesti. Uusien piirikuntien kuntajako ja niiden väkiluku 1.1.2012 on kuvattu artikkelissa Moskovan hallinnolliset alueet.
Tataarit ovat venäläisten jälkeen toiseksi suurin etninen ryhmä Moskovassa. (149,043 henkeä vuonna 2010).