stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enedo

| Enedo Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Markkina-arvo:   7,6 milj. € (31.12.2020)
Perustettu:  1973
Toimitusjohtaja:  Vesa Leino
Puheenjohtaja:  Olle Hulteberg
Kotipaikka:  Vantaa, Suomi
Toimiala:  tehoelektroniikka
Tuotteet:  Power Supplies, LED Drivers, Systems
Liikevaihto:   38,5 milj. € (2020)
Liikevoitto:   –4,3 milj. € (2020)
Tilikauden tulos:   –6,2 milj. € (2020)
Henkilöstö:   371 (keskim. 2020)
Kotisivu:  www.enedopower.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Enedo Oyj (aikaisemmin Efore Oyj) on vaativia tehoelektroniikkatuotteita kehittävä ja valmistava suomalainen yhtiö. Enedon pääkonttori on Suomessa ja sen myynti-, markkinointi- sekä tuotekehitystoiminnot sijaitsevat Suomessa ja Italiassa. Lisäksi konsernilla on myynti- ja markkinointiyksikkö Yhdysvalloissa sekä oma tuotantolaitos Tunisiassa.
Enedo tiedotti heinäkuussa 2019 luopuvansa matkapuhelinverkkojen tukiasemien teholähteiden valmistuksesta myymällä toiminnot kiinalaiselle Shenzen Kexin Communications Technologies -yhtiölle. Myyty liiketoiminta oli edustanut lähes puolta yhtiön koko liikevaihdosta, minkä lisäksi ostaja sai kaupassa omistukseensa myös Eforen brändin ja nimen. Enedon toimitusjohtajan Vesa Leinon mukaan yhtiö oli ollut liian pieni voidakseen menestyä telekommunikaatioalalla ilman yhteistyökumppania.
Kaupan seurauksena yhtiö kertoi myös vaihtavansa nimensä ja keskittyvän jäljelle jääneiden Digital Power & Light sekä Digital Power Systems -tuotelinjojen kehittämiseen. Edeltäneenä talvena 2018 Enedo oli hankkinut 4,5 miljoonan euron kaupassa teholähdevalmistaja Powernet Internationalin, mitä kautta se oli saanut jalansijaa esimerkiksi junaliikenteen teholähderatkaisujen tekijänä.
Helmikuussa 2020 yhtiö ilmoitti vaihtavansa nimensä Enedoksi. Enedo päätti maaliskuussa 2023 poistua pörssistä.
Kirjallisuutta

Fabritius, Hannes; Fabritius, Pirkko & Rautiainen, Raija: Kasvava virta: Efore Oyj 1975–2005.  Jyväskylä:  Efore Oyj, 2005.  ISBN 952-91-8245-7.
Aiheesta muualla

Enedo (englanniksi)
Enedon sijoittajasivut (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi, englanniksi)
Pörssitieto: Finlandia Interface Oy:n omistus ja osake (historia)
Fehaid Al-Deehani

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fehaid Al-Deehani vuonna 2016. |  Fehaid Al-Deehani vuonna 2016. |  Fehaid Al-Deehani vuonna 2016. |  |
Maa:   Kuwait
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | Kaksoistrap |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | Trap |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kairo 2001 | Kaksoistrap, joukkue |  |
|  Pronssia | Tampere 1999 | Kaksoistrap |  |
|  Pronssia | Lahti 2002 | Kaksoistrap, joukkue |  |
Maa:   Itsenäiset olympiaurheilijat
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | Kaksoistrap |  |
Fehaid Al-Deehani (s. 11. lokakuuta 1966 Kuwait) on kuwaitilainen haulikkoampuja.
Fehaid Al-Deehani on saavuttanut olympialaisissa pronssia kaksoistrapissa Sydneyssä 2000 ja trapissa Lontoossa 2012. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksoistrapissa joukkuehopeaa Kairossa 2001, henkilökohtaista pronssia Tampereella 1999 ja joukkuepronssia Lahdessa 2002.
Olympialaisissa 2016 Al-Deehani edusti itsenäisiä olympiaurheilijoita Kuwaitin olympiakomitean hyllytyksen vuoksi. Hän voitti kaksoistrapissa kultaa ollen näin ensimmäinen itsenäisten olympiaurheilijoiden edustaja, joka voittaa olympiakultaa.
Finkenwärder

Finkenwärder oli saksalainen troolari, jonka kotisatama oli Hampuri. Alus oli tyypillinen syvänmeren kalastusalus, jonka pituus oli noin 35 metriä, leveys noin 6,5 metriä ja syväys 3,6 metriä. Voimanlähteenä sillä oli höyrykone. Alus upposi Selkämerellä pirtulastissa lähellä Yttergrundin majakkaa 31. tammikuuta 1925.
Alus oli ottanut 34 000 litran sprii- ja väkijuomalastin Hampurista eräältä väkijuomia välittävältä yhtiöltä, ja suuntasi virallisten tietojen mukaan päällikkö Herman Heinen komennossa Danzigin kautta Sundsvalliin. Todellisuudessa alus oli matkalla Pohjanlahden rannikolle Luvian ulkopuolelle, josta alkaen aluksen oli tarkoitus käydä pirtukauppaa matkallaan kohti pohjoista. Väkijuomien myynnistä vastasivat herra Forss sekä laivan taloudenhoitaja Jaenicke.
27. tammikuuta 1925 laiva laski ankkurin Pietarinkarin kupeeseen Luvian edustalle, ja herra Forss poistui alukselta hankkimaan tilauksia mantereelta. Muutamassa päivässä laivalta myytiin kaikkiaan 250 kanisteria pirtua sekä muutamia väkijuomalaatikoita paikalla käyneiden neljän kalastusveneen miehistölle. Alus jatkoi matkaansa 31. tammikuuta kello yhdentoista aikaan aamulla, ja suuntasi kohti Siipyytä, josta Forssin oli määrä astua uudelleen laivaan. Alus kuitenkin ajoi täydellä höyryllä karille Hiidensillan matalikolla noin neljän aikaan iltapäivällä. Matalikkoa ei ollut merkitty Saksan Amiraliteetin merikarttoihin. Vesi laivan ruumassa nousi nopeasti, ja noin tuntia myöhemmin päällikkö miehistöineen jätti laivan ja suuntasi pelastusveneellä kohti Yttergrundin majakkaa, jonne he saapuivat puoli yhdeksän aikaan illalla.
Majakanvartijat majoittivat haaksirikkoiset ja tiedustelivat näiltä laivan lastia. Kun vastausta ei saatu, kävi majakkamestari Molander itse hylyllä seuraavana päivänä. Tuolloin alus oli jo pahasti kallellaan ja puolet sen kannesta oli veden alla. Hytit ja konehuone olivat veden peitossa. Molander palasi majakalle mukanaan 52 kanisteria spriitä. Merenkäynti muuttui ankaraksi, ja lopulta 6. helmikuuta alus hajosi ja vajosi merenpohjaan. Laivan lastina olleet 3 000 pirtukanisteria ajelehtivat lounaistuulen ajamina kohti rannikkoa. Tullilaitoksen alukset pelastivat merestä ja rannoilta noin tuhat kanisteria, mutta loput jäivät kadoksiin. Laivan päällikkö sekä taloudenhoitaja saivat suuret sakot salakuljetuksesta. Myynnistä saadut rahat, alkoholi sekä hylky varusteineen julistettiin menetetyksi valtiolle.
Aiheesta muualla

Pirtulaiva Finkenwärder (Arkistoitu – Internet Archive). Seppo Salonen: Merihistoriaa Salosen tapaan. Viitattu 31.1.2014
Fidžinsilkkikerttunen

| Fidžinsilkkikerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Silkkikerttuset Scotocercidae
Suku::  Pensassilkkikerttuset Horornis
Laji::  ruficapilla
Kaksiosainen nimi
 Horornis ruficapilla  (Ramsay, 1876) 
Synonyymit
 Cettia ruficapilla  Vitia ruficipilla 
Alalajit
 H. r. castaneoptera  H. r. funebris  H. r. badiceps  H. r. ruficapilla 
Katso myös
   Fidžinsilkkikerttunen Wikispeciesissä   Fidžinsilkkikerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Fidžinsilkkikerttunen (Horornis ruficapilla) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on aiemmin luokiteltu kuuluvaksi omaan Vitia-sukuunsa, mutta nykyisin se luokitellaan pensassilkkikerttusten sukuun.
Levinneisyys

Fidžinsilkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Fidžillä. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja vaikka sitä tavataankin vain pienellä alueella, on se luokiteltu elinvoimaiseksi.
Emmi Alanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Lappajärvi, Suomi
Pelipaikka: keskikenttä
Seura
Seura: Kristianstads DFF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008 | FC Sport |  |  |
| 2009–2010 | FC United | 25 | (6) |
| 2011 | HJK | 26 | (7) |
| 2012–2013 | Kokkola F10 | 20 | (5) |
| 2013–2015 | Umeå IK | 52 | (11) |
| 2016–2018 | Vittsjö GIK | 50 | (6) |
| 2019–2021 | Växjö DFF | 56 | (7) |
| 2022– | Kristianstads DFF | 44 | (8) |
Maajoukkue
| 2010– |  Suomi | 106 | (22) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. joulukuuta 2023.
Emmi Alanen (s. 30. huhtikuuta 1991 Lappajärvi) on suomalainen jalkapalloilija ja entinen vapaapainija.
Jalkapallo

Jalkapallossa Alanen edustaa Damallsvenskanissa pelaavaa Kristianstadia. Vuoden 2015 loppuun saakka hän edusti Ruotsissa Umeå IK:ta, jonne hän siirtyi välittömästi EM-kilpailujen 2013 jälkeen, ja kausina 2016–2018 hän edusti Vittsjö GIK:ta sekä kausina 2019–2021 Växjö DFF:ää. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Aiemmin urallaan hän on edustanut Kokkola Futis 10:tä, KPV:tä, FC Sportia, FC Unitedia ja HJK:ta.
Alanen on pelannut A-maajoukkueessa 106 ottelua kesäkuusta 2010 alkaen ja tehnyt niissä 22 maalia. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Suomen jokaisessa kolmessa ottelussa, kuten myös vuoden 2022 EM-kilpailuissa.
Paini

Jalkapallon lisäksi Alanen paini pitkään. Painijana hän saavutti kadettien (alle 17-vuotiaiden) EM-hopeaa ja -pronssia sekä juniorien (alle 20-vuotiaiden) PM-hopeaa. Hän päätti luopua painista toivuttuaan pitkästä loukkaantumisesta, jolloin jalkapallon jatkaminen tuntui painin jatkamista helpommalta.
Muuta

Alanen on harrastanut myös yleisurheilua. Hänen isänsä Vesa Alanen kilpaili painijana, isoisänsä Veikko Alanen oli painin MM-edustaja ja isoisänsä veli Pekka Alanen paini olympialaisissakin. Emmi Alasen setä Raimo Alanen oli 1970-luvulla maaotteluedustaja 110 ja 400 metrin aitajuoksussa, ja serkku eli Raimo Alasen poika Johannes Alanen kuului vuonna 1998 MM-kultaa voittaneeseen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueeseen.
Eva Hellas

Eva Hellas vuonna 1952.
Eva Maria Hellas, myöhemmin Lindberg (12. heinäkuuta 1933 – 14. joulukuuta 2016) oli vuoden 1952 Miss Suomi. Hänet valittiin Miss Suomeksi Messuhallissa vuoden 1951 syksyllä. Osallistujia oli kahdeksantoista. Selostajan sanojen mukaan ”mitään täydellistä kaunotarta ei kilpailijoiden joukossa vieläkään ollut, vaikka yleistaso olikin huomattavasti kohonnut edellisvuotisesta”. Valinta taas oli ”tuomariston kompromissi ja yllätys katsojille”. Ehdokkaat eivät esiintyneet uimapuvuissa suurelle yleisölle, vaan ainoastaan tuomaristolle, valokuvaajille ja elokuvaajille. Ilmeisesti tämä johtui Miss Suomi -kisojen moraalia koskevasta arvostelusta.
Hellas esiintyi elokuvissa Se alkoi sateessa (1953), Hilja – maitotyttö (1953) ja Sininen viikko (1954).
Eva Henning

Eva Henning
Eva Henning (10. toukokuuta 1920 Newark, New York, Yhdysvallat – 18. huhtikuuta 2016 Oslo, Norja) oli ruotsalainen näyttelijä.
Henning opiskeli vuosina 1938–1940 Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa. Hän oli vuosina 1946–1953 naimisissa ohjaaja Hasse Ekmanin kanssa, mutta erosi ja meni uusiin naimisiin Toralv Maurstadin kanssa.
Henningin norjalainen isä ja ruotsalainen äiti erosivat tyttärensä ollessa kuusivuotias.
Muutamia elokuvia, joissa Henningillä oli rooleja, ovat Juhlapäivälliset (1948), Jano (1949), Vankila (1949), Niin päättyi yö (1950) ja Ture Sventon – yksityisetsivä (1972). Näyttelijätär tunnettiin myös teatterista.
1 500 metrin juoksu

| 1 500 metrin juoksu |
| --- | --- |
 Olavi Salsola, Olavi Salonen ja Olavi Vuorisalo 1500 metrin matkalla vuonna 1957.
Miesten ennätykset
Maailmanennätys:   Hicham El Guerrouj 3.26,00 (1998)
Olympiaennätys:   Cole Hocker 3.27,65 (2024)
Naisten ennätykset
Maailmanennätys:   Faith Kipyegon 3.49,04 (2024)
Olympiaennätys:   Faith Kipyegon 3.51,29 (2024)
1 500 metrin juoksu on yleisurheilun keskipitkä juoksumatka. 400 metrin juoksuradalla rata kierretään kolme ja ¾ kertaa.
Verrattain pitkäksi matkaksi 1 500 metriä on kuitenkin todella kovavauhtinen laji, jossa maailman huiput juoksevat ratakierroksen 55 sekunnin pintaan. Silti 1 500 metrin juoksussa myös onnistuneella taktiikalla on suuri merkitys.
1 500 metrin juoksu on pituudeltaan lähellä erityisesti brittien harrastamaa mailin juoksua (1 609 metriä).
1 500 metrin juoksu arvokilpailuissa

1 500 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa nykyaikaisen olympiahistorian alusta alkaen, vuodesta 1896. Naisten 1 500 metrin juoksu tuli mukaan olympiaohjelmaan vuonna 1972. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 1 500 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983.
Ennätyksiä > Miehet

| Ennätys | Aika | Juoksija | Päiväys | Paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys | 3.26,00 |  Hicham el-Guerrouj | 14. heinäkuuta 1998 | Rooma |
| Aasian ennätys | 3.29,14 |  Rashid Ramzi | 14. heinäkuuta 2006 | Rooma |
| Afrikan ennätys | 3.26,00 |  Hicham el-Guerrouj | 14. heinäkuuta 1998 | Rooma |
| Etelä-Amerikan ennätys | 3.33,25 |  Hudson de Souza | 28. elokuuta 2005 | Rieti |
| Euroopan ennätys | 3.26,73 |  Jakob Ingebrigtsen | 12. heinäkuuta 2024 | Monaco |
| Keski- ja Pohjois-Amerikan ennätys | 3.27,65 |  Cole Hocker | 6. elokuuta 2024 | Pariisi |
| Oseanian ennätys | 3.29,41 |  Oliver Hoare | 15. kesäkuuta 2023 | Oslo |
| Suomen ennätys | 3.35,20 |  Joonas Rinne | 18. kesäkuuta 2024 | Turku |
Lähteet:
Ennätyksiä > Naiset

| Ennätys | Aika | Juoksija | Päiväys | Paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys | 3.49,04 |  Faith Kipyegon | 7. heinäkuuta 2024 | Pariisi |
| Aasian ennätys | 3.50,46 |  Qu Yunxia | 11. syyskuuta 1993 | Peking |
| Afrikan ennätys | 3.49,04 |  Faith Kipyegon | 7. heinäkuuta 2024 | Pariisi |
| Etelä-Amerikan ennätys | 4.05,67 |  Letitia Vriesde | 31. elokuuta 1991 | Tokio |
| Euroopan ennätys | 3.51,95 |  Sifan Hassan | 5. lokakuuta 2019 | Doha |
| Keski- ja Pohjois-Amerikan ennätys | 3.54,99 |  Shelby Houlihan | 5. lokakuuta 2019 | Doha |
| Oseanian ennätys | 3.50,83 |  Jessica Hull | 7. heinäkuuta 2024 | Pariisi |
| Suomen ennätys | 4.02,35 |  Sara Kuivisto | 4. elokuuta 2021 | Tokio |
Lähteet:
Eva Heikinheimo

Evy (Eva) Maria Heikinheimo (ent. Heikel, 4. elokuuta 1879 Rovaniemi – 22. helmikuuta 1955 Oulu) oli suomalainen seminaarin johtaja ja kansanedustaja. Heikinheimo toimi Jyväskylän ja Raahen seminaarien johtajana. Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana Heikinheimo oli 1925–1927.
Eva Heikinheimo syntyi metsänhoitaja Johan Henrik Heikelin ja Lina Harlinin tyttäreksi. Hän kävi Joensuun tyttökoulun ja Oulun jatko-opiston. Ylioppilaaksi hän valmistui Oulun lyseosta 1899, kansakoulunopettajaksi Raahen seminaarista 1900 ja filosofian kandidaatiksi 1904. Heikinheimo oli opettajana Oulun suomalaisessa tyttökoulussa 1902–1903, v.t. suomenkielen lehtorina Heinolan seminaarissa 1905, Kotkan suomalaisen yhteiskoulun opettajana 1906–1907 ja opettajana Porin tyttökoulussa ja sen jatkoluokilla 1908–1914. Heikinheimo tuli Jyväskylän seminaarin johtajaksi 1914 ja oli tässä virassa vuoteen 1935, jolloin seminaari lopetti toimintansa. Raahen seminaarin johtajaksi hän siirtyi 1936 ja jäi tästä toimesta eläkkeelle 1946.
Kansanedustajaksi Heikinheimo nousi 1925 varasijalta Aaro Jaskarin kuoltua. Kansanedustaja hän oli vaalikauden loppuun 1927. Hän toimi myös Jyväskylän kaupunginvaltuutettuna 1906–1928.
Espoon musiikkiopisto

Espoon musiikkiopisto eli EMO on Espoon kaupungissa toimiva yksityinen musiikkiopisto. Se perustettiin vuonna 1963. Opiston päätoimipiste sijaitsee Espoon kulttuurikeskuksessa Tapiolassa, joka rakennettiin v. 1989. Emon rehtorina on toiminut vuoden 2007 alusta Paula Jordan. Tätä aiemmin rehtorina toimi Timo Veijola.
Espoon musiikkiopistossa voi opiskella pääaineena kaikkia akustisia länsimaisia soittimia, yksinlaulua, sävellystä ja sähkökanteletta. Lisäksi Espoon musiikkiopistossa on pop- ja jazzmusiikin linja, Ebeli.
Ennen musiikkiopiston perustasoa on mahdollista osallistua pienryhmissä tapahtuvaan orientoivaan soitinvalmennukseen. Soitinvalmennus on suunnattu lähinnä 5-7 –vuotiaille lapsille. Muita aineita Espoon musiikkiopistossa ovat musiikkileikki, musiikin teknologia, rytmiikka, musiikinteoreettiset aineet, orkesteri- ja yhtyesoitto sekä kuorolaulu.
Espoon musiikkiopiston yhteydessä toimii myös vuonna 2000 perustettu kamarikuoro EMO Ensemble. Opiston tiedotuslehti PRiMA ViSTA ilmestyy kolmesta neljään kertaa vuodessa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Pop/Jazzlinja Ebelin internetsivut  (Arkistoitu – Internet Archive)
Fonoautografi

Yksityiskohta phonoautogrammista
Fonoautografi on laite, joka tallentaa ääntä mutta ei toista sitä. Laitteen kehitti ranskalainen Édouard-Léon Scott de Martinville, ja se oli maailman ensimmäinen äänentallennuslaite. 9. huhtikuuta 1857 laitteella tehtiin tallenne paperille. Yhdysvaltalaiset tutkijat onnistuivat muuttamaan visuaaliseen muotoon muutetun tallenteen takaisin ääneksi.
Ääninäyte
Lyhyt näyte, jonka arvioidaan olevan vanhin tunnistettava äänite ihmisäänestä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Foniás (Euboia)

| --- | --- |
Sijainti:  38°11′22″N, 24°08′41″E, Kárystos Euboia, Keski-Kreikka Kreikka
Saariryhmä:  Euboian saaret
Vesialue:  Eteläinen Euboianlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,05 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Foniás (kreik. Φονιάς) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Stýran saaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,05 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Foniás kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Filippo Azzaiolo

Filippo Azzaiolo oli italialainen säveltäjä. Hänen tiedetään toimineen ainakin Bolognassa.
Azzaiolon elinvuosista ei ole tietoa. Kaikki hänen tunnetut sävellyksensä on sävelletty vuosien 1557 ja 1569 välillä. Azzaiolon tunnetuin kappale lienee vuonna 1557 julkaistu Chi passa, josta suosittu säveltäjä William Byrd teki hieman myöhemmin oman versionsa.
Filippiinien hauta

Filippiinien hauta kuvan keskellä.
Filippiinien hauta eli Mindanaon hauta (engl. Philippine Trench) on Filippiinien itäpuolella Filippiinienmeressä sijaitseva syvänmeren hauta. Sen syvyys on 10 497 metriä eli lähes 11 kilometriä, myöhemmin tehdyt syvemmät mittaukset ovat osoittautuneen mittalaitevirheiksi. Syvänteen pituus on 1 320 kilometriä, ja sen leveys on noin 30 kilometriä.
Aiheesta muualla

Lallemand, Serge E. & Popoff, Michel & Cadet, Jean-Paul & Badertl, Anne-Gaelle & Pubelher, Manuel & Rangre, Claude & Deffontmne, Benoit: Genetic relations between the central and southern Philippine Trench and the Sangihe Trench Journal of Geophysical Research.  10.1.1998. Viitattu 28.05.2018 (englanniksi).
Ye, Lingling & Lay, Thorne & Kanamori, Hiroo: Intraplate and interplate faulting interactions during the August 31, 2012, Philippine Trench earthquake (Mw 7.6) sequence Geophysical Research Letters.  28.12.2012. Viitattu 28.05.2018.[vanhentunut linkki]
Filippiinien barokkikirkot

Manilan Pyhän Augustinuksen kirkon sisätiloja.
Paoayn Pyhän Augustinuksen kirkko.
Filippiinien barokkikirkot on Unescon maailmanperintökohde, johon kuuluu neljä espanjalaisten Filippiineille rakentamaa kirkkoa. Kaikki neljä kirkkoa kuuluvat katoliselle kirkolle, ja ne on suojeltu Filippiineillä kansallisesti merkittävinä kohteina.
Unescon mukaan kirkot täyttivät kaksi kriteeriä niistä, jotka on asetettu maailmanperintöluetteloon pääsemiseksi. Unescon mukaan kirkoissa käytetty tyyli oli merkittävänä vaikutteena alueen myöhemmälle kirkkoarkkitehtuurille, ja Filippiinien barokkikirkot eurooppalaisen kirkkoarkkitehtuurin ja paikallisten materiaalisen sekä koristeaiheiden fuusiota, joka aloitti uuden kirkkorakentamisen perinteen.
Kohteeseen kuuluu seuraavat kirkot:
Pyhän Augustinuksen kirkko, Manila
Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkko, Santa Maria
Pyhän Augustinuksen kirkko, Paoay
Pyhän Tuomas Villanuevalaisen kirkko, Miag-ao
Aiheesta muualla

Kirkot Unescon sivuilla (englanniksi)
Barokkikirkot Filippiinien turistisivuilla (englanniksi)
Filippo Berardi

Filippo Berardi (s. 18. toukokuuta 1997 San Marino) on sanmarinolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Italiassa Riminin ja Torinon junioreissa. Jälkimmäisen edustusjoukkueessa hän pääsi vain yhteen Serie A -otteluun istumaan vaihtopenkille. Hän on sittemmin edustanut Italian alasarjoissa Juve Stabiaa, Monopolia, Vibonesea, Anconaa ja Sammauresea sekä elokuusta 2023 alkaen San Marinon sarjassa Cosmosta. Berardi on pelannut San Marinon maajoukkueessa syyskuusta 2016 alkaen vuoden 2023 loppuun mennessä 29 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kazakstania ja marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Suomea vastaan.
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta

| Etelä-Pohjanmaan rovastikunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Rovastikunnan suurimman seurakunnan kirkko, Seinäjoen Lakeuden Risti.
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Pääkirkko:  Lakeuden risti
Jäsenmäärä:  99 141 (2022)
– Osuus asukkaista:  80,8 %
Lääninrovasti:  Heikki Sariola
Lapuan hiippakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan viidestä rovastikunnasta. Vuonna 2009 muodostettuun rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan Lapuan tuomiokirkkoseurakunta sekä Alavuden, Ilmajoen, Kurikan, Kuortaneen ja Seinäjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Seurakunnista jäsenmäärältään suurin on Seinäjoen seurakunta, jolla on 51 549 jäsentä vuonna 2014.
Rovastikunnan lääninrovastina toimii Kurikan kirkkoherra Heikki Sariola.
Lapuan hiippakunnan rovastikunnat jaettiin vuonna 2022 uudestaan maakuntajaon mukaan. Ennen rovastikuntia oli kuusi, uuden jaon mukaan viisi. Jaossa Etelä-Pohjanmaan rovastikunta säilyi.
Rovastikunnan seurakunnat

| Seurakunta | Jäseniä (2018) | Osuus alueen väestöstä (2018) |
| --- | --- | --- |
| Lapuan tuomiokirkkoseurakunta | 12 472 | 86,45% |
| Kuortaneen seurakunta | 3 171 | 88,77% |
| Alavuden seurakunta | 9 922 | 85,95% |
| Ilmajoen seurakunta | 10 676 | 87,60% |
| Seinäjoen seurakunta | 51 658 | 81,62% |
| Kurikan seurakunta | 18 260 | 87,15% |
| Rovastikunta yhteensä | 106 159 | 84,27% |
Ferdinando Terruzzi

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratapyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten ratapyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | tandem |  |
Ferdinando Terruzzi (17. helmikuuta 1924 Sesto San Giovanni – 9. huhtikuuta 2014 Sarteano) oli italialainen ratapyöräilijä ja olympiavoittaja.
Terruzzi voitti parinsa Renato Peronan kanssa tandempyöräilyn olympiakultaa Lontoossa 1948.
Terruzzi kuoli 90-vuotiaana 9. huhtikuuta 2014.
Farnese

Farnese voi viitata seuraaviin:
Farnese, italialainen ruhtinassuku
Alberto Farnese, oik. Alberto Quaglini (1926–1996), italialainen näyttelijä
Alessandro Farnese (1468–1549), italialainen paavi nimellä Paavali III
Alessandro Farnese (1545–1592), Parman herttua, Alankomaiden käskynhaltija
Elisabet Farnese (1692–1766), Espanjan kuningatar, kuningas Filip V:n toinen puoliso
Margareeta Farnese (1522–1586), Parman herttuatar, Alankomaiden käskynhaltija
Muita

Piazza Farnese, aukio Roomassa
Palazzo Farnese, palatsi Roomassa
Villa Farnesina, renessanssipalatsi Roomassa
LPR Brakes Farnese Vini, maantiepyöräilytalli
Farnese, kunta Italiassa Lazion alueella olevassa Viterbon maakunnassa
Isola Farnese, Rooman alue Italiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Farnese”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.