stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Allyylipalladiumklorididimeeri
Valmistus ja käyttö

Allyylipalladiumklorididimeerin valmistamiseen on useita menetelmiä. Käytettyjä ovat muun muassa palladiumtrifluoriasetaatin reaktio propeenin kanssa ja vastaionin vaihto kloridi-ioneiksi tai natrium- tai kaliumtetrakloropalladaatin ja allyylikloridin reaktio vesiliuoksessa.
Allyylipalladiumkloridi on paljon käytetty reagenssi ja katalyytti orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään muun muassa allyylisissä alkyloinneissa, elektrofiilina allyyliyhdisteiden valmistuksessa, ristikytkentäreaktioissa, dieenien dimerisoinneissa, nukleofiilien additioissa dieeneihin ja atsoyhdisteiden ja alkeenien reagoidessa muodostaen syklopropaaneja. Allyylipalladiumklorididimeeri reagoi hiilimonoksidin ja alkoholien kanssa muodostaen tyydyttymättömiä estereitä karbonylointireaktiolla.
Elättikäärme

Elättikäärmeet olivat kesyjä käärmeitä, joita pidettiin maalaistaloissa lemmikkeinä ja joilla uskottiin olevan myös yliluonnollisia kykyjä.
Rantakäärme
Rantakäärme
Alkuperä

Suomalaiselle traditiolle löytyy vastineita niin Skandinaviasta, Venäjältä kuin Baltian maistakin. Ruotsissa vanhimmat tiedot kotikäärmeistä ovat 1500-luvulta ja niihin liittyvä perinne on hyvin samantapaista kuin Suomessa. Vanhoja kuvauksia elättikäärmeistä on erityisesti Liettuasta, jossa rantakäärmettä on kunnioitettu tuhansia vuosia eräänlaisena auringon ilmenemismuotona maan päällä. Tämä on helppo käsittää, sillä rantakäärmeen elintavat ja ulkonäkö yhdistyvät tavalla, joka antaa aihetta ylimaalliseen alkuperään. Rantakäärme liikkuu yleensä veden läheisyydessä. Toisaalta se tarvitsee lämpöä, ja niskassa olevat keltaisen värin laikut on helppo tulkita auringon tunnuksiksi. Suuren pesueen muniva ja nahkansa luomaan kykenevä rantakäärme yhdistettiin luonnon ja elämän uusiutumiseen, jolloin se on talonpoikaisyhteisössä voitu liittää myös vuodenkiertoon ja kasvun uusiutumiseen.
1200-luvun yhdistynyt Suur-Liettua joutui omaksumaan taistelujen jälkeen roomalaiskatolisen kirkon uskonopit. Katolisuus tavallaan sulautti rantakäärmeen kunnioituksen omiin näkemyksiinsä. Vielä nykyään voi näet liettualaisissa kirkkorakennuksissa nähdä ristejä, jotka rakentuvat tyylitellyistä rantakäärmeistä  ja käärmekoristeita vanhojen talojen ikkunanpielissä. Liettuan kielessä rantakäärmettä tarkoittava sana "žaltys" tarkoittaa myös kodin henkeä tai haltijaa. On esitetty, että myös suomen kielen haltija-sana olisi balttilainen laina ja pohjautuisi sanaan, joka on nykyliettuassa muodossa "žaltys", tarhakäärme. Mielenkiintoinen on liettualainen uskomus Uždeg žalčiui žvakę, o susirinks žalčiai, "Sytytä tarhakäärmeelle kynttilä, niin kokoontuvat tarhakäärmeet". Vanhan tarhakäärmeen kuoltua liettualaiset ottivat talteen sen rasvan ja valoivat siitä kynttilän. Jonkin vaaran uhatessa sytytettiin kynttilä ja uskottiin, että käärmeet, kuningas etunenässä, kiiruhtavat paikalle apuun.
Liettualaisissa 1400-luvun lähteissä elättikäärmeiden pitämistä on kuvattu kultiksi, jossa käärmeet olisivat olleet todellisia kotijumalia, joita päivittäin palvottiin. Sellaisen käärmekultin historiallisia lähteitä on mahdollista seurata aina antiikin Kreikkaan ja Roomaan (esimerkkeinä pensaskäärmeet Asklepioksen temppeleissä), tai Aasiaan, jossa käärmeiden pitäminen yliluonnollisena olentona on tavallista useiden kansojen uskonnollisissa käsityksissä vielä nykyäänkin . Käärmeisiin on aina liitetty jotakin väkevää ja pelottavaa, mikä on tehnyt niistä tehokkaan vastavoiman pahan aikomuksille , ja ne on yleismaailmallisesti liitetty luonnon ja elämän uusiutumiseen . Suomalainen elättikäärmeperinne saattaa olla samaa alkuperää kuin sen vastine Liettuassa, joskin Suomessa käärmeuskomusten taustalla on Matti Sarmelan mukaan vaikuttanut šamanismi ja vainajakultti. Suojeluseläimenä käärme oli assosioitunut erityisesti uhripuihin ja maanhaltiaan.
Elokuvavuosi 1982

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1982 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen elokuvatilastoja 1982

Suomalaiset kävivät elokuvateattereissa vuonna 1982 kaikkiaan noin yhdeksän miljoonaa kertaa, kun vuonna 1981 luku oli ollut 9,4 miljoonaa. Keskimäärin kukin suomalainen kävi elokuvissa 1,89 kertaa. Vuoden lopussa Suomessa oli 357 elokuvateatteria, jotka järjestivät vuoden 1982 aikana yhteensä 164 000 näytöstä. Teattereissa kiersi 1 669 eri elokuvaa. Ensi-iltaelokuvia tuotiin teattereihin 214, ja niistä oli suomalaisia 19.
Suomen elokuvatilastoja 1982 > Suomen katsotuimmat 1982

Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1982 olivat:
E.T. (1982), 699 260 katsojaa
Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982), 572 488 katsojaa
Ajolähtö (1982), 175 095 katsojaa
Ranskalaisen luutnantin nainen (1981), 174 932 katsojaa
Natsat (1981), 172 470 katsojaa
Kissaihmiset (1982), 168 276 katsojaa
Kultalampi (1981), 157 182 katsojaa
Kanuunankuularalli (1981), 140 250 katsojaa
Mad Max 2 – asfalttisoturi (1981), 132 762 katsojaa
Punaiset (1981), 126 961 katsojaa
Suomen elokuvatilastoja 1982 > Kotimaiset elokuvat 1982

Keväällä ensi-iltaan tuotu Mikko Niskasen Ajolähtö sai kiitettävästi katsojia, mutta muut 13 suomalaista ensi-iltaelokuvaa huomattavasti vähemmän – poikkeuksena Uuno Turhapuro menettää muistinsa, joka keräsi jo kuudessa viikossa 280 000 katsojaa ja nousi vuoden toiseksi katsotuimmaksi. Mainittujen jälkeen eniten teatterikatsojia (vuonna 1982 ja sen jälkeen) ovat vuoden kotimaisista ensi-iltaelokuvista saaneet Ulvova mylläri (126 477), Kuningas jolla ei ollut sydäntä (103 100), Likainen tusina (81 642) ja Arvottomat (70 214).
Lokakuun 1982 Helsingin Sanomissa Helena Ylänen ja elokuvatutkija Sakari Toiviainen keskustelivat vuoden 1982 kotimaisista ensi-illoista ja Suomen elokuvan tilasta laajemminkin otsikolla ”Voisiko suomalaisessa elokuvassa olla jotain vikaa?”. Toiviainen näki ongelmana muun muassa Elokuvasäätiön tavan antaa tuki synopsiksen ja käsikirjoituksen perusteella ja laiminlyödä sitten varsinaisen tuotannon kontrollointi kokonaan. Silloin käsikirjoitukset kirjoitetaan miellyttämään tukipäättäjiä eikä tuottamaan hyvää elokuvaa. Toiviaisen mielestä elokuvanteon ammattimaistuminen, värimateriaalin käyttöönotto ja ammattiyhdistysliikkeen vaatimukset olivat nostaneet elokuvanteon kustannuksia 1970-luvun alkupuolelta lähtien niin, että olisi entistä tärkeämpää huolehtia siitä, että elokuva tuo edes kustannuksensa takaisin. Tässä mielessä hän piti Spede Pasasta ja Visa Mäkistä rehellisimpinä elokuvantekijöinä ja näki suurempana ongelmana tekijät, jotka tekevät kalliin elokuvan joka saa vain vähän katsojia. Hänestä Heikki Partasen Ramses ja unet (1982) ja Markku Lehmuskallion Korpinpolska (1989) olivat katsojamääränsä puolesta oikein mitoitetuilla budjeteilla tehtyjä pienen yleisön elokuvia.
Kotimaiset ensi-iltaelokuvat:
Aidankaatajat
Ajolähtö
Arvottomat
Jousiampuja
Kuningas jolla ei ollut sydäntä
Likainen puolitusina
MP – Minä pelkään
Pi pi pil... pilleri
Ramses ja unet
Skierri – vaivaiskoivujen maa
Toto
Ulvova mylläri
Uuno Turhapuro menettää muistinsa
Suomen elokuvatilastoja 1982 > Suosituimmat vuokravideot

Elokuvien vuokraus videovuokraamoista valtasi alaa 1980-luvun alussa, joskin vuoden 1981 lopussa vasta yhdellä prosentilla kotitalouksista oli käytössään videonauhuri. Ruotsissa niitä oli tuolloin jo 8,5 prosentilla talouksista. Vuoden 1982 syksyllä videonauhureiden myynti alkoi Suomessakin kasvaa nopeasti. Tätä auttoi se, että videokasetilla oli Suomessa julkaistu jo runsaat 500 elokuvaa.
Elokuun 1982 suosituimmat vuokravideot Suomessa olivat Katso-lehden mukaan seuraavat:
Teloittaja
Hyvät, pahat ja rumat
007 Istanbulissa
007 ja Kultasormi
Armoton joukko
Emmanuelle
Kahlenukke
Trinity ratsastaa jälleen
Hirttäkää heidät
Rollerball
Vuoden ulkomaisia elokuvia

Amityville – paholaisen piiri
Blade Runner
Conan – barbaari
Creepshow – yöjuttu
Dünyayı Kurtaran Adam
E.T.
Fanny ja Alexander
Fitzcarraldo
Gandhi
Grease 2
Hei, taas me lennetään!
Koyaanisqatsi
Kuumat kinkut
Lumiukko
Luokka 1984
Mieletön raivo
Poltergeist
Puhalla rahat ja juokse
Rakkaus veitsenterällä
Rambo – taistelija
Tiikerinsilmä – Rocky III
Shaolin Temple
Sofien valinta
The Thing – ”se” jostakin
Tootsie – lyömätön lyyli
Tron
Upseeri ja herrasmies
Vaaleanpunaisen pantterin jäljillä
Veriveljet
Veronika Vossin kaipuu
Vincent
Väkivallan vihollinen 2
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1982 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Althias

Althias (eli 500-luvulla) oli itäroomalainen sotilaskomentaja. Vuonna 533 hän osallistui vandaalisotaan Pohjois-Afrikassa ja oli yksi Rooman armeijan foederati-joukkojen yhdeksästä komentajasta. Trikamaronin taistelussa joulukuussa 533 hän oli yksi Rooman armeijan vasemman siiven komentajista. Tätä ennen hän osallistui luultavasti myös Ad Decimumin taisteluun 13. syyskuuta 533.
Sodan loppuessa vuonna 534 Althias jäi Pohjois-Afrikkaan. Vuonna 535 hän toimi sotilaskomentajana Centuriaessa Numidiassa ja oli vastuussa paikallisista linnakkeista. Centuriaen tarkkaa sijaintia ei tiedetä, mutta se oli lähellä Tigisiksen kaupunkia. Kun mauripäällikkö Iaudas ryösteli Numidiaa vuonna 535, Althiaasta tuli kuuluisa, kun hän karkotti Iaudaan joukot ja sai takaisin maurien keräämän ryöstösaaliin.
Althiaalla oli komennossaan vain 70 hunnia, joten hän ei pystynyt kohtaamaan Iaudaan joukkoja avoimessa taistelussa. Sen sijaan hän otti haltuunsa läheisen helposti puolustettavissa olevan lähteen, ainoan koko alueella. Aikalaishistorioitsija Prokopioksen mukaan hän haastoi Iaudaan kaksintaisteluun. Jos Althias voittaisi, maurit luovuttaisivat ryöstösaaliinsa ja vankinsa hänelle, mutta jos Iaudas voittaisi, maurit pääsisivät juomaan lähteelle. Iaudas oli voimakas mies ja kokenut taistelija ja Althiaan pienikokoisuudesta ja hoikkuudesta rohkaistuneena hän hyväksyi haasteen.
Molemmat miehet nousivat ratsaille. Iaudas kannusti hevostaan eteenpäin ja heitti keihäänsä Althiasta kohti, mutta Prokopioksen mukaan taitava Althias nappasi keihään kiinni oikealla kädellään, mikä tyrmistytti Iaudasta ja hänen miehiään. Tämän jälkeen molempikätinen Althias veti jousensa esiin vasemmalla kädellään ja ampui Iaudaan hevosen kuoliaaksi. Maurit toivat komentajalleen uuden hevosen, jonka selkään hypättyään Iaudas pakeni mauriarmeijan seuratessa häntä täydessä sekasorrossa, ja he jättivät jälkeensä ryöstösaaliinsa ja vankinsa. Prokopioksen mukaan Althias sai teostaan paljon mainetta ja kunniaa, mutta häntä ei mainita historiallisissa lähteissä enää tämän jälkeen.
Alppivesilisko

| Alppivesilisko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Pyrstösammakot Caudata
Heimo::  Vesiliskot Salamandridae
Suku::  Triturus
Laji::  alpestris
Kaksiosainen nimi
 Triturus alpestris  (Laurenti, 1768) 
Synonyymit
 Mesotriton alpestris (Laurenti, 1768)  Ichthyosaura alpestris (Laurenti, 1768)  Triton alpestris Laurenti, 1768 
 Alppivesiliskon levinneisyys
Katso myös
   Alppivesilisko Wikispeciesissä   Alppivesilisko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kutuasuisia yksilöitä vedessä.
Alppivesilisko (Triturus alpestris) on Keski-Euroopassa yleisenä elävä pyrstösammakkolaji. Siitä on aiemmin käytetty myös nimeä vuoristolisko.
Alppivesilisko kasvaa 6–12 cm pitkäksi. Se on päältä musta tai ruskea, joskus hieman sinertävä ja alapuolelta oranssi. Vatsapuolella ei ole tummia täpliä tai muitakaan kuvioita, toisin kuin monilla sen sukulaislajeilla. Hännässä on kirkkaansinisiä kuvioita. Paritteluaikana koiraiden väritys voimistuu entisestään ja selkään kasvaa matala harjas.
Alppivesilisko elää enimmäkseen maalla, mutta joillakin kannoilla on ulkoiset kidukset, jolloin ne elävät koko elämänsä vedessä. Nimestään huolimatta lajia esiintyy myös alavilla seuduilla ja elää itse asiassa vuoristoissa vain levinneisyysalueensa eteläosissa. Lajin levinneisyys ulottuu pohjoisessa Tanskan eteläosiin ja etelässä Italiaan ja Kreikkaan. Alppivesiliskoa on istutettu luontaisen elinalueensa ulkopuolelle Keski-Espanjaan ja Isoon-Britanniaan. Lajia on 2000-luvulla tavattu myös Suomessa Turun seudulla.
Naaras munii munansa keväällä tai kesällä veteen ja käärii ne lehteen.
Alticorpus

| Alticorpus> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Alticorpus  Stauffer & McKaye, 1988
Katso myös
   Alticorpus Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alticorpus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu viisi lajia, joita tavataan Afrikasta:
| --- | --- |
 Alticorpus geoffreyi Snoeks & Walapa, 2004  Alticorpus macrocleithrum (Stauffer & McKaye, 1985) – Olkaluotaaja  Alticorpus mentale Stauffer & McKaye, 1988 – Ruskoluotaaja :  Alticorpus peterdaviesi (Burgess & Axelrod, 1973)  Alticorpus profundicola Stauffer & McKaye, 1988 – Syvänneluotaaja
Georg Elser

| Georg Elser |
| --- | --- |
 Georg Elserin 100-vuotispäivän kunniaksi julkaistu erikoispostimerkki.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1903 Hermaringen, Saksan keisarikunta
Kuollut: 9. huhtikuuta 1945 (42 vuotta) Dachaun keskitysleiri, Saksa
Kansalaisuus:  Saksalainen
Ammatti:  puuseppä
Johann Georg Elser (4. tammikuuta 1903 – 9. huhtikuuta 1945) oli saksalainen puuseppä ja kansallissosialistien vastustaja. Hänet muistetaan epäonnistuneesta yrityksestä salamurhata Adolf Hitler vuonna 1939, minkä seurauksena hänet tuomittiin keskitysleirille ja lopulta teloitettiin hieman ennen toisen maailmansodan loppua.
Yritys salamurhata Hitler > Valmistautuminen

Ennen Hitlerin vuonna 1933 tapahtunutta valtaannousua Elser kannatti Saksan kommunistista puoluetta, ei ideologisista syistä vaan koska katsoi puolueen pyrkivän työväenluokan aseman parantamiseen. Hitlerin valtaannousun jälkeen Elseristä tuli tämän vakaumuksellinen vastustaja. Hänen mielestään työväenluokan vapaus, olot ja elintaso olivat heikentyneet Hitlerin kaudella, ja hän oli havainnut saksalaisen työväestön keskuudessa vihaa Hitleriä kohtaan. Hän myös pelkäsi sotaa, johon hän uskoi Hitlerin Saksaa johdattavan. Elser katsoi, ettei näitä ongelmia voitaisi korjata muuten kuin syrjäyttämällä Saksan johto; niinpä hän syksyllä 1938 päätti murhata Hitlerin.
Luettuaan lehdestä kansallissosialistisen puolueen johtajien seuraavan kokoontumisen olevan Münchenin Bürgerbräukellerissä marraskuun 1939 alussa oluttupavallankaappauksen muistojuhlan merkeissä, hän päätti toteuttaa attentaattinsa siellä. Kokoontumisten turvallisuudesta huolehti poliisin sijaan puolue, joten turvallisuusjärjestelyt eivät olleet suuri este salamurhalle. Tutustuttuaan suunnitelmansa toteutuspaikkaan Elser päätti murhata Hitlerin asettamalla aikapommin Hitlerin puhujankorokkeen takana olevan pilarin taakse. Räjähdysaineen hän varasti varustelutehtaasta jossa työskenteli ja suunnitteli sitten aikapommiinsa toimintamekanismin. Elokuun alussa 1939 hän palasi Müncheniin piiloutuen loppukesän ja marraskuun välillä rakennukseen yöksi yli 30 kertaa. Näinä kertoina hän kaiversi pomminmentävän onkalon pilariin ja poistui aamuisin sivuovesta. 6. marraskuuta pommi oli viritetty ja paikoillaan, seuraavana yönä Elser vielä palasi varmistamaan, että kaikki toimisi kuten pitäisi. Aamulla 8. marraskuuta hän suuntasi kohti Sveitsiä.
Yritys salamurhata Hitler > Epäonnistunut pommi-isku

Sotatilanteen vuoksi oli ilmoitettu että Hitlerin Bürgerbräukellerissä 8. marraskuuta 1939 pitämä jokavuotinen puhe alkaisi normaalia aikaisemmin ja vallankaappausyrityksen muistojuhlaa lyhennettäisiin tavanomaisesta kaksipäiväisestä. Kun Hitlerin puhe alkoi yleensä noin puoli yhdeksältä, hän aloitti sen nyt 20.10; tavanomaisen kymmeneen kestävän noin puolitoistatuntisen puheen sijaan hän puhuikin nyt alle tunnin ja lopetti 21.07. Tämän jälkeen hän poistui välittömästi seuranaan useita muita puolueen silmäätekeviä. Elserin pommi räjähti 21.20 jolloin Hitler oli jo siirtymässä 21.31 Berliiniin lähtevään junaan. Räjähdyksessä kuoli kahdeksan henkeä ja loukkaantui 63, joista 16 vakavasti.
Hitlerin kuullessa murhayrityksestä hän oli junassa propagandaministerinsä Joseph Goebbelsin seurassa. Murhayritys tuli hänelle yhtä suurena yllätyksenä kuin olemassa olleelle pienelle saksalaiselle oppositiolle, joka niin ikään oli suunnitellut Hitlerin murhaa tai syrjäyttämistä. Hitler itse arveli aluksi uutisen olleen väärä. Elser pidätettiin rutiininomaisesti jo ennen pommin räjähdystä Konstanzin lähellä Sveitsin rajalla olleella tulliasemalla, hänen pyrittyään laittomasti rajan yli. Useita tunteja räjähdyksen jälkeen rajavartijat alkoivat kuitenkin yhdistää Elserin tapahtuneeseen räjähdykseen hänen hallussaan olleiden tavaroiden – kuten Bürgerbräukelleriä esittävän postikortin – perusteella. Elser tunnusti 14. marraskuuta ja selosti toimensa ja motiivinsa täydellisesti muutamaa päivää myöhemmin.
Virallinen selitys murhayritykselle oli, että se oli Ison-Britannian salaisen palvelun junailema ja toteuttaja Hitlerin poliittisen vihollisen Otto Strasserin miehiä. 9. marraskuuta pidätettiin Alankomaiden vastaisella rajalla kaksi brittiläistä agenttia, mitä saksalaiset hyödynsivät salamurhayritykseen liittyvässä propagandassa.
Hitler itse ajatteli kohtalon suojelleen häntä, ja Völkischer Beobachter kuvaili 10. marraskuuta tapahtunutta ”Führerin ihmeelliseksi pelastumiseksi”. Todellisuudessa Hitler selvisi murhayrityksestä lähinnä hyvällä onnella: mikäli hän olisi ollut paikalla pommin räjähtäessä, olisi hän lähes varmasti saanut surmansa. Hitlerillä oli kuitenkin ollut kiire Berliiniin, sillä suunnitteilla ollut (ja sittemmin peruuntunut) länsirintaman hyökkäys oli määrä lyödä lukkoon 9. marraskuuta. Päätöksen tekoa oli jo kerran lykätty attentaattia edeltävänä päivänä.
On kyseenalaista, olisiko murhayritys onnistuessaan saanut kovin paljon aikaiseksi. Hitler nautti suurta kansansuosiota ja laajan propagandan ansiosta Saksassa pidettiin Ranskaa ja Isoa-Britanniaa sotasyyllisinä. Onnistunut salamurha olisi voinut johtaa selkäänpuukotustarun kaltaiseen myyttiin, jossa Hitlerin murhan olisi katsottu heikentäneen Saksaa kriittisellä hetkellä ja hyödyttäneen maan vastustajia. Hitler kykeni jopa käyttämään pommi-iskua oman valtansa lujittamiseen.
Elserin viimeiset vaiheet

Elser siirrettiin tunnustuksensa jälkeen Sachsenhausenin keskitysleirille, jossa häntä kohdeltiin etuoikeutettuna – Hitler uskoi yhä olevansa kansainvälisen salaliiton uhri. Elseriä luultavasti säästeltiin sodan jälkeen suunniteltua näytösoikeudenkäyntiä varten, jossa hänet olisi tuomittu Ison-Britannian kätyriksi. Hänet siirrettiin vuodenvaihteessa 1944–1945 Dachaun keskitysleirille, jossa hänet teloitettiin Saksan tappion käytyä väistämättömäksi.
Muuta

Oliver Hirschbiegel on ohjannut Elseristä elämäkertaelokuvan Elser – yksin Hitleriä vastaan (2015), jossa Elseriä näyttelee Christian Friedel.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georg Elser Wikimedia Commonsissa
Hitlerin salamurhaa yrittänyt Georg Elser saa muistomerkin synnyinkuntaansa Iltasanomat.  4.11.2019. Viitattu 4.11.2019.
Dash, Mike: One Man Against Tyranny Smithsonian Magazine.  18.8.2011. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)
Georg Elser, January 04, 1903 – April 09, 1945 Gedenkstätte Deutscher Widerstand. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Elserin pommi-iskun aiheuttamia tuhoja Bürgerbräukellerissä.
Elämänhallinta

Elämänhallinta on käsite, joka sulkee sisäänsä kaikki ihmisen elämän osa-alueet: työn, sosiaalisen aseman, asumisen, perhetilanteen, terveyden, työkyvyn ja muut elämisen voimavarat. Koska määritelmän sisältö on periaatteessa avoin, ajatus elämän hallitsemisesta kokonaisuudessaan on utopistinen. Elämänhallintaa voikin ajatella olevan vaihtelevasti eri ihmisillä ja samalla ihmisellä ajallisesti tai elämänalueittain. Elämänhallinnan käsitteellä ei aseteta ihmiselle tavoitetta, vaan pikemminkin omaksutaan näkökulma inhimilliseen toimintaan vaikuttaviin tapahtumiin.kenen mukaan?
Elämänhallinnan rinnakkaiskäsitteitä

Arkielämän tilanteisiin ja niiden muodostamiin elämänkokemuksiin liittyvien ongelmien ratkaisuyrityksiin on käytetty hallinnan tai itseohjauksen vertauskuvia. Eri tutkimusaloilla – lähinnä psykologiassa ja yhteiskuntatutkimuksessa – kyky ja pyrkimys hyvään tai riittävään suoriutumiseen ja ongelmanratkaisuun saavat erilaisia nimiä ja niitä selitetään vaihtelevin teorioin. Elämänhallinnan sukuisia englanninkielisiä käsitteitä ovat muun muassa coping, self-regulation, mastery, sense of coherence, self-efficacy, competence, empowerment. Elämänhallinnan voi myös katsoa koostuvan monien toiminta-alueiden hallinnasta tai hallinnankokemuksista. Voidaan puhua ainakin
mielialan tai tunteiden hallinnasta
ajatusten hallinnasta
tekojen hallinnasta
halujen hallinnasta
sosiaalisten suhteiden hallinnasta
elinolosuhteiden hallinnastalähde?
Hallinnan ja itseohjauksen käsitteitä käytetään monessa yhteydessä, coping on psykologian käsite. Samat asiat voidaan ilmaista minuuden, persoonallisuuden, toiminnan, käyttäytymisen tai itseohjauksen ja hallinnan käsittein.lähde?
Suomalaisista teksteistä, jotka erityisesti pohtivat elämänhallinnan kysymyksiä kuntoutuksessa ja sosiaali- ja terveyspolitiikassa mainittakoon Raimo Raitasalon Elämänhallinta sosiaalipolitiikan tavoitteena ja Aila Järvikosken väitöskirja Vajaakuntoisuudesta elämänhallintaan? Kuntoutuksen viitekehysten ja toimintamallien tarkastelu.
Elämänhallinta lainsäädännöllisenä käsitteenä

Elämänhallinta on löytänyt tiensä myös lainsäädäntöön. Elämänhallinta on tavoitteena neljässä, viidessä laissa.
Asetus lääkinnällisestä kuntoutuksesta (1015/1991) 3 § 1 mom (Lääkinnällisen kuntoutuksen palvelut) "Lääkinnällisellä kuntoutuksella pyritään parantamaan ja ylläpitämään kuntoutujan fyysistä, psyykkistä ja sosiaalista toimintakykyä sekä edistämään ja tukemaan hänen elämäntilanteensa hallintaa ja hänen itsenäistä suoriutumistaan päivittäisissä toiminnoissa."
Laki kuntouttavasta työtoiminnasta (189/2001) 2 § (Määritelmät) "1) aktivointisuunnitelmalla tarkoitetaan pitkään työttömänä olleelle henkilölle työllistymisedellytysten ja elämänhallinnan parantamiseksi laadittavaa suunnitelmaa, jonka työvoimatoimisto ja kunta laativat yhdessä henkilön kanssa; 2) kuntouttavalla työtoiminnalla kunnan järjestämää toimintaa, jonka tarkoitus on parantaa henkilön elämänhallintaa sekä luoda edellytyksiä työllistymiselle, ja jossa ei synny virkasuhdetta eikä työsuhdetta henkilön ja toimintaa järjestävän tai toteuttavan tahon välille."
Laki säilöön otettujen ulkomaalaisten kohteluista ja säilöönottoyksiköstä (116/2002) 14 § Toimintakyvyn tukeminen) "Ulkomaalaiselle järjestetään säilöönottoyksikön oloihin soveltuvaa elämänhallintaa tukevaa toimintaa sekä mahdollisuus tiedotusvälineiden seuraamiseen ja kirjastopalvelujen käyttöön."
Laki nuorisorangaistuksesta (1196/2004) 3 § (Nuorisorangaistuksen tukitoimet) "Nuorisorangaistuksen täytäntöönpano sekä tuomitun elämänhallintaa ja rangaistuksen suorittamista edistävät tukitoimet on sovitettava yhteen."
Vankeuslaki (767/2005) 2 § (Vankeuden täytäntöönpanon tavoite) "Vankeuden täytäntöönpanon tavoitteena on lisätä vangin valmiuksia rikoksettomaan elämäntapaan edistämällä vangin elämänhallintaa ja sijoittumista yhteiskuntaan sekä estää rikosten tekeminen rangaistusaikana."
Päihteet ja elämänhallinta

Binghamtonin yliopiston tutkimuksessa vuodelta 2018 elämän stressitekijät ovat yhteydessä opioidien käyttämiseen elämänhallinnan keinona. Elämän stressitekijöihin, jotka liittyvät terveyteen, rahaan, työhön, perheeseen tai romanttisiin suhteisiin, sopeutumiseksi pitäisi tutkijan mukaan käyttää muita elämänhallinnan keinoja.