stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lappeenrannan saha

Ilmakuva Metsä-Saimaan sahasta 1970-luvulla
Metsä Fibre Lappeenrannan saha on Metsä Fibren omistama sahalaitos Lappeenrannan Suolahden kaupunginosassa Voisalmensaaressa. Sahan perusti Metsäliitto vuonna 1961 nimellä Metsä-Saimaan saha. Sahan entinen nimi on antanut nimen Metsäsaimaankadulle, jonka varrella tehdas sijaitsee. Sahalla työskenteli 70 henkilöä vuonna 2024. Sen päätuotteena on mäntysahatavara, joka soveltuu esimerkiksi puusepänteollisuuteen, rakennusteollisuuteen ja pakkausteollisuuteen. Tuotannosta noin 70 % menee vientimarkkinoille. Sahalle johtaa vanhasta Simola–Lappeenranta-radasta haarautuva raide.
Metsä-Saimaan sahaa ei tule sekoittaa Lappeenrannan Kahilanniemessä sijainneeseen Saimaan sahaan, joka toimi alueella 1930-luvulta alkaen. Metsä-Saimaan saha rakennettiin osittain samalle alueelle, jossa sanomalehtimies Carl Gustaf Swanin omistama Hopeavuoreksi kutsuttu huvila sijaitsi.
Kuninkaallinen tie

Kuninkaallinen tie oli muinaisten persialaisten valtatie, joka kulki Susasta Sardekseen. Sen rakennutti kuningas Dareios I 500-luvulla eaa. Kuninkaallista tietä pitkin kuninkaan lähetit saattoivat kulkea 2 400 kilometrin matkan yhdeksässä päivässä. Normaali matka-aika tämänpituisella reitillä olisi ollut kolme kuukautta. Kreikkalainen historioitsija Herodotos kirjoitti tiestä: "Maailmassa ei ole mitään joka liikkuisi nopeammin kuin persialaiset sanansaattajat."
Tien reitti on onnistuttu rekonstruoimaan Herodotoksen kirjoitusten ja arkeologisten löytöjen avulla. Se alkoi Sardiksen länsireunalta (noin sata kilometriä Izmiristä nykyisessä Turkissa), kulki sieltä itään nykyisen Pohjois-Turkin läpi vanhaan Assyrian pääkaupunkiin Niniveen (nykyinen Mosul Irakissa). Sieltä tie jatkoi etelään Babyloniin (nykyiseen Bagdadiin). Babylonin jälkeen tie ilmeisesti haarautui kahdeksi reitiksi, joista toinen kulki luoteeseen ja länteen Silkkitietä pitkin, kun taas toinen jatkoi itään myöhemmän Persian pääkaupungin Susan kautta kaakkoon Persepoliiseen.
Koska tie ei mene suorinta reittiä Persian valtakunnan tärkeimpien kaupunkien läpi, jotkut historioitsijat arvelevat sen olevan perua Assyrian kuninkailta. Reitin itäisimmät osat noudattelevat ikiaikaista kauppareittiä, Silkkitietä.
Dareios I:tä voidaan kuitenkin pitää tien perustajana siinä mielessä, että hän rakennutti tien pohjan ja yhdisti katkelmat yhtenäiseksi valtatieksi.
Tie tehtiin niin vahvaksi, että sitä käytettiin vielä Rooman valtakunnan aikana. Ainakin yksi silta on säilynyt noilta ajoilta Turkissa Diyarbakırin kaupungissa. Tien varrelle oli perustettu lukuisia viihtyisiä karavaaniseraljeja, joissa matkalaiset saattoivat levätä, täydentää tarvikkeitaan ja huoltaa eläimiään.
Kórthio

| Kórthio Κόρθιο |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kórthio
 Koordinaatit: 37°45′24″N, 24°56′33″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ándros
Kunta:  Ándros
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  590102
Väkiluku (2011):  1 948
 – Kylä­yhdys­kunta:  636
 – Kylä:  116
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  EM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kórthio (kreik. Κόρθιο; kath.kreik. Κόρθιον, Kórthion) on Kreikan kylä ja samanniminen Ándroksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κορθίου, Dimotikí Enótita Korthíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Ándroksen saarella, Ándroksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 948 ja varsinaisen Kórthion kylän väkiluku 116 (vuonna 2011).
Órmos Korthíoun kylä.
Kórthion kylä sijaitsee sisämaassa Ándroksen saaren eteläosissa ja sen ranta-asutus Órmos Korthíou luonnonsatamalahdessa saaren itärannikolla. Kunnallisyksikkö käsittää saaren koko eteläosan. Kórthio oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ándroksen kuntaan yhdessä Ydroúsan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kórthion kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Kappariá | Kappariá | 110 |
| Kappariá | Morakaíoi | 16 |
| Kappariá | Péra Chorió | 1 |
| Kóchylos | Kóchylos | 87 |
| Kórthio | Aidónia | 84 |
| Kórthio | Aïpátia | 79 |
| Kórthio | Amonakliós | 50 |
| Kórthio | Kórthio | 116 |
| Kórthio | Mousiónas | 37 |
| Kórthio | Píso Meriá | 270 |
| Órmos Korthíou | Agía Marína | 4 |
| Órmos Korthíou | Alamanniá | 56 |
| Órmos Korthíou | Chónes | 7 |
| Órmos Korthíou | Órmos Korthíou | 557 |
| Órmos Korthíou | Rogó | 76 |
| Palaiókastro | Episkopeió | 52 |
| Palaiókastro | Éxo Vouní | 23 |
| Palaiókastro | Mésa Vouní | 55 |
| Palaiókastro | Palaiókastro | 42 |
| Palaiókastro | Stavrós | 61 |
| Synéti | Synéti | 165 |
Yhteensä: 1 948
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kórthio Wikimedia Commonsissa
Košice - Sídlisko KVP

| Sídlisko KVP |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Sídlisko KVP korostettuna.  Košicen kaupunginosat
Kaupunki:  Košice 
Suurpiiri:  Košicen toinen hallintopiiri
Pinta-ala:  1,97 km² 
Väkiluku:  25 784 (2 006)
Lähialueet:  Myslava, Západ ja Sever
Košice - Sídlisko KVP on yksi itä-slovakialaisen Košicen kaupungin kaupunginosista. Asukasmäärältään mitattuna se on Košicen kolmanneksi suurin kaupunginosa. Hallinnollisesti se kuuluu Košicen toiseen  hallintopiiriin ja sen pormestari on Ladislav Lörinc.
Sijainti ja luonne

Sídlisko KVP sijaitsee Myslava-, Západ- ja Sever- kaupunginosien välissä noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta. Lännessä sen rajat ulottuvat suuriin metsä- ja peltoalueisiin. KVP:n rakennuskanta koostuu lähinnä korkeista kerrostaloista. Itse KVP:n alueella ei ole käytännössä ollenkaan teollisuutta, vaan sen asukkaat joko työskentelevät pienissä palveluyrityksissä tai Košicen muilla alueilla.
Sídlisko KVP on nimetty toisen maailmansodan jälkeisen Tšekkoslovakian uudelleenjärjestäneen Košicen hallitusohjelman (Košický vládny program) mukaan.
Historia

Alueen moderni historia alkoi vuonna 1980 kun sen suunniteltu rakentaminen aloitettiin Košicen suuren asuntopulan vuoksi. Ensimmäiset asukkaat muuttivat jo vuonna 1983 ja sen päärakennusvaihe kesti aina vuoden 1989 samettivallankumoukseen saakka. Alun perin rakenteilla ollutta asuinaluetta kutsuttiin nimellä Západ II, sen itäpuoluella sijaitsevan Západ (länsi) asuinalueen mukaan. KVP:n pääsuunnittelija 1980-luvulla oli arkkitehti Milan Motýľ.
Paavi Johannes Paavali II vieraili KVP:ssä vuonna 1995. Samana vuonna valmistui Karmeliittojen sääntökunnan luostari, jonka kappelia käyttävät myös muut alueen asukkaat.
Vaakuna

Sídlisko KVP:n vaakunan on suunnitellut taidehistorijoitsija Gabriel Kládek samalla paikalla keskiajalla sijainneen Gurbuchin kylän heraldiikan pohjalta.
Galleria

Sídlisko KVP:n lippu.
Sídlisko KVP:n vaakuna.
Kerrostaloja.
Talvinen maisema.
Kuoppala (Pylkönmäki)

Kuoppala on entisen Pylkönmäen kunnan kylä Saarijärven kaupungin länsiosassa, noin 23 kilometriä kaupungin keskustasta länteen ja kahdeksan kilometriä Pylkönmäen kirkonkylästä koilliseen. Karankajärven itärannalla sijaitsevan kylän osia ovat Ostolanperä, Alakylä, Yläkylä, Korpikylä ja Mutkalanperä. Vuonna 2012 Kuoppalassa asui 189 ihmistä, joista 49 oli yli 65-vuotiaita.
Kyläyhdistyksen edeltäjä Kuoppalan kylätoimikunta perustettiin 1980-luvun alussa, ja kylätuvaksi saatiin vuonna 1986 entinen rukoushuone. Kylässä toimii myös vuonna 1926 perustettu ja 1980-luvulla uudelleen toimintaan herätetty pienviljelijäyhdistys ja vuonna 1958 perustettu metsästysseura Kuoppalan eränkävijät.
Korisevan työväentalo

| Korisevan työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Ruosma, Lieksa
Valmistumisvuosi:  1917
Tuhoutui:  1932
Rakennuttaja:  Korisevan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korisevan työväentalo tai Ruosman työväentalo oli Lieksan kaupungin (tuolloin Pielisjärvi) Ruosman kylässä sijainnut työväentalo, jonka rakennutti Korisevan työväenyhdistys. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1932.
Historiaa

Korisevan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Perustavassa kokouksessa mukaan liittyi 28 jäsentä. Ruosman kylä on suurimman osan ajasta kuulunut Korisevan työväenyhdistykseen, mutta välillä Ruosmassa on ollut myös oma työväenyhdistyksensä. Työväentalohankkeet ovat olleet Korisevan ja Ruosman yhteisiä.
Työväentaloa ryhdyttiin rakentamaan pian yhdistyksen perustamisen jälkeen. Kivijalka saatiin valmiiksi, mutta tuossa vaiheessa maanomistaja kielsi rakentamisen. Vuonna 1917 yhdistys rakensi talon Ruosman kylän Ruunamäelle. Talo kuitenkin tuhoutui tulipalossa heinäkuisena yönä 1932. Talossa oli edellisenä iltana pidetty iltamat, jotka päättyivät puoliltaöin. Työväentalon vahtimestarin vaimo huomasi palon, mutta koska lähimmät talot olivat kaukana eikä vettäkään ollut riittävästi saatavilla, talo paloi perustuksiaan myöten. Paloa epäiltiin tuhopoltoksi, ja poliisi tutki asiaa, mutta syttymissyy ei varmistunut.
Vuonna 1938 yhdistys päätti rakentaa tuhoutuneen talon tilalle, uudelle tontille, tanssilavan. Lavan yhteyteen rakennettiin myös ravintola. Ajoittaisten järjestyshäiriöiden vuoksi lavan ympärille rakennettiin aita, ja lavan viereen putka. Lava mahdollisesti oli ensin Ruosmassa ja siirrettiin vuonna 1959 Korisevan puolelle. Vuonna 1988 lava oli mennyt niin huonoon kuntoon, että se myytiin pois siirrettäväksi.
1940-luvun lopulla oli herännyt myös ajatus uuden työväentalon rakentamisesta. Tontti ja rakennuspuut hankittiin ja piirustukset tehtiin. Yhdistystä alkoi kuitenkin epäilyttää, löytyisikö siltä resursseja niin isoon hankkeeseen. Työväentalohanke unohtui vähitellen, rakennuspuut myytiin ja tontti laitettiin vuokralle.
Toimintaa talolla

Talolla toimi erilaisia opintokerhoja, ja siellä harrastettiin muun muassa teatteria. Näytelmiä esitettiin iltamissa, joita järjestettiin myös yhteistyössä Martta-yhdistyksen kanssa. Työväentalolla pidettiin tansseja, ja myös kyläkunnan yhteisiä äitienpäiväjuhlia vietettiin.
Krasimir Avramov

Krasimir Avramov (bulg. Красимир Аврамов s. 5. marraskuuta 1972 Sliven) on bulgarialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Bulgariaa Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Illusion, joka jäi ensimmäisessä semifinaalissa 16:nneksi eikä selviytynyt finaaliin. Avramov asuu tällä hetkellä Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Krasimir Avramovin virallinen sivusto (bulgariaksi) (englanniksi)
Krasimira Bogdanova

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1980 |  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bulgaria 1972 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1976 |  |  |
Krasimira Bogdanova (bulg. Красимира Богданова, 5. kesäkuuta 1949 – 10. maaliskuuta 1992) oli bulgarialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Bogdanova saavutti Bulgarian naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Moskovassa 1980, olympiapronssia Montréalissa 1976, EM-hopeaa Bulgariassa 1972 ja EM-pronssia Ranskassa 1976. Hän kuului Bulgarian kokoonpanoon myös vuosien 1970 ja 1974 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Krasimira Bogdanova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Bulgarian joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Goltševa |
5 Metodieva |
6 Makaveeva |
7 Mihailova |
8 Gjurova |
9 Bogdanova |
10 Jordanova |
11 Dilova |
12 Štărkelova |
13 M. Stojanova |
14 Skerlatova |
15 P. Stojanova
Bulgarian joukkue – EM-kilpailut 1976
4 Goltševa ·
5 Metodieva ·
6 Makaveeva ·
7 Mihailova ·
8 Jankova ·
9 Bogdanova ·
10 Novkova ·
11 Dilova ·
12 Štărkelova ·
13 M. Stojanova ·
14 Skerlatova ·
15 P. Stojanova
Bulgarian joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Goltševa |
5 Metodieva |
6 Makaveeva |
7 S. Mihailova |
8 Dermendžieva |
9 Bogdanova |
10 A. Mihailova |
11 Brainova |
12 Slavtševa-Stefanova |
13 Radkova |
14 Germanova |
15 Stojanova
Lappeenrannan ravirata

| Lappeenrannan ravirata |
| --- | --- |

Rataluokitus:  Maakuntarata
Sijainti:  Raviradantie 13, 53850 Lappeenranta
Koordinaatit:  61.036306°N, 028.104358°E
Avattu:  1973
Omistaja:  Lappeenrannan Ravirata Oy
Radan pituus:  1 000 m
Kilpailupäiviä:  20 (v. 2013)
Kotisivu
Rataennätykset
 Lämminveriset: Minos Vang 11,6a (2012)    Suomenhevoset: Patrikin Muisto  21,0a (2009) 
Lappeenrannan ravirata (tunnetaan myös nimellä Lappee) sijaitsee noin neljä kilometriä Lappeenrannan keskustan länsipuolella Lavolan kaupunginosassa Lappeenrannan lentoaseman tuntumassa. Se on yksi Suomen 19 maakunnallisesta raviradasta. Lappeenrannan ravirata aloitti toimintansa nykyisellä paikallaan vuonna 1973. Se korvasi entisen Harapaisten kaupunginosassa sijainneen radan, jossa kilpailtiin viimeistä kertaa syksyllä 1969.
Lappeenrannan raviradalla on kaksi erillistä katsomorakennusta. Toisessa sijaitsee 350 paikkaisen ravintolakatsomon lisäksi muun muassa kilpailutuomariston tilat. Toinen rakennus puolestaan käsittää noin 500 hengen istumakatsomon sekä kahvilan. Lisäksi alueella on muun muassa vuonna 1975 valmistunut 22 karsinainen ratatalli.
Lappeen vuotuinen päätapahtuma on syksyisen molempien hevosrotujen tammoille järjestettävä Villinmiehen Tammakilpailu. Kuninkuusravit Lappeenrannan nykyisellä radalla on pidetty vuosina 1977, 1993 ja 2009. Lisäksi Lappeen vanhalla raviradalla järjestettiin vuoden 1955 Kuninkuusravit.
Ladun seisake

Ladun seisake (lyh. Lat) oli rautatien seisake Vuokatin urheiluopiston alueella Sotkamon kunnan Vuokatin kylässä rataosalla Joensuu–Kontiomäki. Liikennepaikka sijaitsi hieman yli kilometrin päässä Vuokatin rautatieasemalta Joensuun suuntaan.
Latu avattiin liikenteelle 1. huhtikuuta 1947, ja aikataulunmukainen henkilöliikenne lakkautettiin 17. elokuuta 1993. Itse liikennepaikka lakkautettiin vasta 9. tammikuuta 2005.
Seisakkeen vanha betonikatos on yhä olemassa.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: kuvia Ladun liikennepaikalta
Kuolema tekee taiteilijan

| ”Kuolema tekee taiteilijan” Nightwish |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Once
 Julkaistu: 24. marraskuuta 2004
 Tekijä(t): Tuomas Holopainen
 Tuottaja(t): Tuomas Holopainen Tero Kinnunen
 Tyylilaji: sinfoninen metalli
 Kesto: 03.36
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomen singlelista: 1.
Nightwishin muut singlet
| ”Wish I Had an Angel” 2004 | ”Kuolema tekee taiteilijan” 2005 | ”The Siren” 2005 |
Kuolema tekee taiteilijan on Nightwishin kolmas single albumilta Once. Se julkaistiin 24. marraskuuta 2004, ja se nousi Suomen singlelistan ensimmäiselle sijalle viikolla 49 vuonna 2004.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kuolema tekee taiteilijan |  | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Creek Mary’s Blood (orkestraaliversio)  |  | 7.13 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Symphony of Destruction (live)  | Dave Mustaine | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| Japanin julkaisuversio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kuolema tekee taiteilijan |  | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Symphony of Destruction (live)  | Dave Mustaine | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Where Were You Last Night | Norell/Oson/Bard | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Wish I Had An Angel (demoversio)  |  | 4.12 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Creek Mary's Blood (orkesteriversio)  |  | 7.17 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ghost Love Score (instrumentaaliversio)  |  | 10.44 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Tarja Turunen – laulu
Marko Hietala – bassokitara, laulu
Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
Emppu Vuorinen – kitara
Jukka Nevalainen – rummut
Aiheesta muualla

Kuolema tekee taiteilijan Discogsissa. (englanniksi)
Lars Ehrnrooth

Lars Carl Albert Ehrnrooth (3. kesäkuuta 1897 Valkeala – 4. syyskuuta 1980 Kirkkonummi) oli Suomen Puolustusvoimien everstiluutnantti ja herastuomari.
Ehrnroothin vanhemmat olivat professori Ernst Ehrnrooth ja Karin Selin. Lars Ehrnroothin veljiä olivat kenraalit Adolf Ehrnrooth ja Gustaf Ehrnrooth.
Lars Ehrnrooth valmistui ylioppilaaksi 1915 ja kävi oikeustieteellisiä opintoja. Vuoden 1918 sodassa hän toimi ryhmän- ja joukkueenjohtajana. Vuosina 1919–1933 hän palveli Uudenmaan rakuunarykmentissä sekä Ratsuväkiprikaatissa. Hän kävi Sotakorkeakoulun 1927–1929. Vuosina 1933–1937 hän palveli sotilasasiamiehenä Tukholmassa. Ratsastuskoulun päällikkönä hän oli 1937–1939. Talvisodan aikana hän komensi Polkupyöräpataljoona 8:aa. Jatkosodan aikana hän toimi pataljoonankomentajana, Ratsuväkiprikaatin esikunnassa sekä jalkaväen koulutuskeskus 17:n komentajana. Sodan jälkeen hän omisti ja piti Tyriksen kartanoa Kirkkonummella.
Ylennykset: reservivänrikki 1918, vänrikki 1918, luutnantti 1920, ratsumestari 1926, majuri 1930, everstiluutnantti 1940.
Ehrnrooth kilpaili kenttäratsastuksessa. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1924, lopputuloksenaan keskeytys.
Kääpiöpiiskujänis

| Kääpiöpiiskujänis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha
Heimo::  Piiskujänikset Ochotonidae
Suku::  Ochotona
Laji::  pusilla
Kaksiosainen nimi
 Ochotona pusilla  Pallas 1769 

Katso myös
   Kääpiöpiiskujänis Wikispeciesissä   Kääpiöpiiskujänis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiöpiiskujänis eli pikkupika (Ochotona pusilla) on piiskujänisten heimoon kuuluva laji. Sitä tavataan Volga-joen varrella ja Ural-vuoriston sekä Irtysh-joen seudulla. Sitä esiintyi Aasiassa jo plioseenikaudella. Se on noin 15 cm pitkä. Sillä on lyhyt pää ja sen häntä ei ole kovin näkyvä. Laji parittelee 3-5 kertaa vuodessa ja se tapahtuu keväällä ja kesällä. Naaraan tiineys kestää 20-24 päivää. Pesueessa on 3-13 poikasta. Vieroitusikä on keskimäärin 20-22 päivää. Kääpiöpiiskujänis voi olla aktiivinen sekä yöllä että päivällä. Se ei talvehdi, vaan on aktiivinen ympäri vuoden. Se on laumaeläin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pikkupika eli kääpiöpiiskujänis (Ochotona pusilla) (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.iucnredlist.org/details/15052/0
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/20020277
Kuoppakeramiikka

Kuoppakeramiikka oli Itä-Ruotsissa ja myös Ahvenanmaalla kivikaudella vallinnut kampakeramiikkaa muistuttava saviastioiden tekotapa. Kuoppakeraamiset astiat olivat suippoja ja kampakeraamisia pienempiä.  Kuoppakeraamiset ihmiset elivät pyynnillä (hylkeenpyynti, metsästys ja kalastus). Läntinen kuoppakeramiikka muistutti kellopikarikulttuurin keramiikkaa. Kellopikarikulttuurin
edustavat olivat maanviljelijöitä ja kuoppakeraamikot pyytäjiä.
Kuoppakeraamisten astioiden tyypillinen koriste on vähintään yksi vaakasuuntainen rivi suuria pyöreitä kuoppia, joka on useimmissa mutta ei kaikissa astioissa.
Itä-Ruotsin kuoppakeramiikka

Itä-Ruotsin kuoppakeramiikka jaetaan jaksoihin Fagervik I-IV.
Fagervik I
Fagervik II
Fagervik III - Ahvenanmaan Jettböle I
Fagervik IV - Ahvenanmaan Jettböle II
Outotec

| Outotec Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Markkina-arvo:  563 milj. € (31.12.2018)
ISIN:  FI0009014575
Perustettu:  2006
Lakkautettu:  2020
Toimitusjohtaja:  Markku Teräsvasara
Puheenjohtaja:  Matti Alahuhta
Kotipaikka:  Espoo
Toimiala:  teknologia
Tuotteet:  Ratkaisut luonnonvarojen kestävään hyödyntämiseen, kuten mineraalien ja metallien prosessointiin, vaihtoehtoisten energialähteiden hyödyntämiseen ja teollisuusvesien käsittelyyn
Liikevaihto:   1 276,5 milj. € (2018)
Liikevoitto:   -66,1 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   -67,3 milj. € (2018)
Henkilöstö:   4 012(2018)
Kotisivu:  www.outotec.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Outotec Oyj oli suomalainen teknologia-alan pörssiyhtiö, joka syntyi vuonna 2006 Outokumpu Oyj:n erottaessa teknologiatoimintansa omaksi yhtiökseen. Se oli enemminkin suunnittelu- ja asiantuntijayritys kuin valmistaja ja se osti valtaosan tuotteidensa valmistuksesta alihankintana, vain avainkomponentit se teki itse. Valmistusta tehtiin Outotecin Outokummun konepajalla, joka teki laitteistoja, ja Lappeenrannassa entisen Laroxin tehtaalla, joka valmisti teollisia suodattimia.
Heinäkuussa 2019 kerrottiin, että Outotec ja Metso Minerals yhdistyvät vuoden 2020 kuluessa mineraalialan suuryritykseksi nimeltä Metso Outotec.
Historia > Outotec osana Outokumpua 1940–2006

Valtion kupariyhtiö Outokummulla oli 1940-luvun lopussa ongelma: se tarvitsi sähköä metallin jalostamiseen, mutta Suomessa oli pulaa sähköstä. Ongelmaan löytyi ratkaisu, kun syntyi idea valmistaa kuparia ilman ulkopuolista energiaa. Liekkisulatusmenetelmässä käytetään malmin omaa rikkiä. Keksinnöstä sai alkunsa Outotecin tarina, sillä liekkisulatuksen menestyksen seurauksena valtionyhtiö Outokumpu perusti teknologiayksikön, jonka nimeksi tuli sittemmin Outokumpu Technology. 1950-luvulla keksinnöstä kiinnostuivat japanilaiset ja intialaisista saatiin asiakkaita 1970-luvulla. Nykyään yli puolet maailman kuparista valmistetaan liekkisulatusteknologian avulla.
Keksinnön avulla Outokumpu menestyi kansainvälisesti kupari-, nikkeli-, koboltti-, sinkki-, teräs- ja rikkihappoteknologioissa ja alkoi perustaa myyntikonttoreita Kanadaan, Yhdysvaltoihin, Meksikoon, Brasiliaan, Chileen ja Peruun. Outokumpu kasvatti teknologiaosaamistaan yritysostojen avulla, esimerkiksi hankkimalla alumiiniosaamista Kanadasta ja Saksasta ja kaasunkäsittelyn sekä jalometallien prosessitekniikkaa Ruotsista. Vuonna 2001 tehtiin tärkeä yrityskauppa, kun Saksasta ostettiin satavuotias Lurgi Metallurgie, jonka osaamiseen kuului muun muassa rikkihapon tuotantotekniikka. Toimitusjohtaja Korhonen arvioi vuonna 2010, että Outotec on menestyksestään yhtä paljon velkaa Lurgille kuin Outokummun teknologiayksikölle.
Historia > Outotecin synty 2006–2007

Outokumpu Oyj muodosti keväällä 2006 teknologiatoimialastaan Outokumpu Technology Oyj -nimisen yhtiön ja myi saman vuoden syksyllä 80 % yhtiön osakekannasta ulkopuolisille sijoittajille. Yhtiö listautui Helsingin pörssiin lokakuussa 2006 ja muutti nimensä Outotec Oyj:ksi huhtikuussa 2007. Pörssiin viennin yhteydessä Outokumpu sai teknologiayksiköstään 360 miljoonaa euroa.