stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Resurrection Band
Historia > 1980-1982: kriittinen vastaanotto

Kirjoitettuaan levytyssopimuksen Light Recordsin kanssa Resurrection Band jätti progressiivisen rockin suuntauksensa ja vaihtoit enemmän radioystävällisempään hard rock- ja metallityyliin. Molemmat seuraavat albumit, Colours (1980) ja Mommy Don't Love Daddy Anymore (1981) olivat musiikillisia merkkiteoksia, jotka molemmat käsittelivät vuoroittain yleisempiä sosiaalisia ongelmia, kuten köyhyyttä ja avioeroja, samoin kuin henkilökohtaisia hengellisiä ongelmia, kuten pelastusta ja opetuslapseutta sekä niiden yhteyttä. Sillä välin kun valtavirta oli vielä totuttautumassa ajatukseen kristillisen hard rockin olemassaolosta, vaihtoehtoiset kristilliset musiikkilehdet ylistivät molempia albumeja, ja näiden lehtien johtava julkaisu Harvest Rock Syndicate antoi molemmille viisi tähteä. Vastaavasti yhtye alkoi saada laajempaa radiosoittoa. resurrection Band yhdisti maineensa voimallisena live-esiintyjänä ja tehokkaan evankelistisen sanomansa – Glenn Kaiser saarnasi usein konserttien päätteeksi – ja saivat myönteisen maineen seurakunnan työntekijöiden joukossa, kuten myös hartaan ihailijakunnan. Menestyksestään huolimatta Resurrection Band siirsi kaikki tuottonsa Jesus People USA -yhteisölle, kuten jäsenet antoivat rahansa New Testament -seurakunnan esimerkin mukaisesti.
Resurrection Band hyödynsi osaa rahoistaan ja rakensi oman äänitysstudion yhteisönsä keskelle. Studio sai myöhemmin lempinimen "Tone Zone". Siitä huolimatta että studio pystytettiin kengännauhabudjetilla, yhtye äänitti siellä toisen albuminsa D.M.Z kesällä 1982. Albumi edusti pientä siirtymävaihetta yhtyeen soundissa, ja oli puoliksi Van Halenin inspiroimaa hard rockia, ja sisälsi Stu Heissin energisiä kitarasooloja. Toinen puoli albumista taas oli lähestymistavaltaan enemmän uutta aaltoa: kiistanalaista tyyliä, jota yhtye jatkoi myöhemmillä julkaisuillaan suuremmalla tarmolla. Albumin jakautunut ilmaisu ei saanut kovin hyvää vastaanottoa kriitikoilta. Siitä huolimatta kaksi albumin kappaletta osoittautuivat vakioiksi yhtyeen live-esityksissä: "Military Man" ja "White Noise".
Nämä kappaleet sisältyivät myös yhtyeen toiselle julkaisulle Live Bootleg, live-albumille, joka äänitettiin Odeonissa, Chicagossa lokakuussa 1983 innokkaan yleisön edessä. Tämä oli yhtyeen ensimmäinen julkaisu Sparrow Recordsilla, yhdellä suurimmistä ja menestyneimmistä kristillisistä levy-yhtiöistä, joka tuolloin etsi lisää kristillisiä yhtyeitä, joille evankeliointi oli tärkein tavoite. Live Bootleg oli ensimmäinen albumi, joka julkaistiin yhtyeen lyhennetyllä nimellä "Rez Band", jonka yhtyeen ihailijat olivat keksineet ja vakiinnuttaneet. Albumi sisälsi kappaleita, jotka käsittelivat lukioikäisten opiskelijoiden ongelmia. Yhtye jatkoi tätä sanoitusaihetta niin kauan urallaan, kuin levyttivät musiikkia.
Historia > 1980-luvun puoliväli: uudesta aallosta MTV:lle

Sen jälkeen kun yhtye oli tehnyt muutaman menestyksekkään kiertueen yhdysvalloissa ja Euroopassa 1980-luvun alussa muiden kristillisten hard rock -yhtyeiden, mukaan lukien ruotsalaisen Jerusalemin kanssa, kriitikot ja ihailijat näkivät Rez Bandin johtavana kristillisenä hard rock -ryhmänä. Sen tuloksena, kun yhtye julkaisi Hostagen loppuvuonna 1984, kuuntelijat yllättyivät taas yhtyeen muutoksesta: kaikessa kosketinsoitinpainotteisuudessaan albumi heijasti yhtyeen kasvavaa kiinnostusta uusi aalto -musiikkiin. Hostagen ensimmäisellä singlellä "S.O.S." on hädin tuskin yhtään kitaroita. Tästä huolimatta single ylti viikkokausiksi kärkeen kristillisten rocksinglejen listalla ja yhtye kiinnitti aivan uuden yleisön mielenkiinnon. Muutos oli kuitenkin kiistanalainen ja jakoi runsaasti kriitikoiden mielipiteitä.
Rez Band ei kuitenkaan täysin hylännyt hard rock -soundiaan. Seuraava single "Crimes", jonka laulaa Wendi Kaiser, on perinteinen moshattava Rez Band -kappale, joka kertoo kaupungin sisäisestä väkivallasta, aiheesta, josta Jesus People USA -yhteisö tietää ensi kädessä. "Crimes" oli vielä suositumpi kristillisillä radiokanavilla ja sai myös jonkin verran lähetysaikaa valtavirran rock-asemilla sen ansiosta, että kappaleesta kuvattiin yksi ensimmäisistä kristillisen alan musiikkivideoista, jotka pääsivät MTV-lähetykseen.
Valtavirran menestyksen pikaisella maistamisella oli suuri vaikutus yhtyeen seuraavaan julkaisuun Between Heaven 'n Hell, joka hylkäsi useimmat Hostagen uusi aalto -tyylittelyt, ja korvasi ne radioystävällisemmällä Colours-albumin tyylisellä hard rock -ilmaisulla. Yhtye lyhensi nimeään entisestään "REZ":iin. Yhtye hyötyi merkittävästi sitä, että iso Capitol Records -levy-yhtiö jakeli Sparrow Recordsin julkaisuja. Sanoitusote muuttui sikäli, että yhtye ei viitannut enää Jumalaan tai Jeesukseen, vaikka näkökulma säilyi kristillisenä. Tarttuvasta "Love Comes Down" -kappaleesta tuli albumin ensimmäinen single. "Love Comes Downista" kuvattiin musiikkivideo, joka sisältää paljon tanssikoreografiaa, oli aiempia videoita ammattimaisemmin tuotettu. Sen ansiosta video sai huomattavasti enemmän lähetysaikaa MTV:llä, kuin "Crimes" ikinä. Yhtyeen kiistanalaisin päätös oli kuitenkin lopettaa perinteinen alttarikutsu-tapansa konserttiensa päätteeksi, myönnytyksenä soittaa enemmän maallisissa tapahtumissa julkaisukiertueella. Tämän vuoksi jotkut syyttivät yhtyettä siitä, että he hylkäsivät sanomansa valtavirran menestyksen vuoksi.
Historia > 1990-luvun loppu: luova uudistus

Ty Taborin vaikutuksesta albumi Lament julkaistiin vuonna 1995. Toisin kuin yhtyeen aiemmat levytykset, Lament on yhtyeen ensimmäinen konseptialbumi, joka kertoo yhden miehen pettymyksestä elämän kovuuteen ja julmuuteen sekä kasvavasta tajuamisesta, että asiat eivät voi muuttua ellei hän koe hengellistä pelastusta. Yhtyeen ymmärtäessä kappaleiden järjestyksen merkityksen, Resurrection Band (joka palasi nyt vanhaan nimeensä) soitti koko albumin kappalelistan alusta loppuun Lament-kiertueellaan. Tämä oli tarpeeksi harvinaista rockmusiikissa - lukuun ottamatta The Whota ja Styxia - mutta ennen kuulumatonta kristillisessä rockissa. Tämän tuloksena pitkäaikaiset ihailijat ja kriitikot ylistivät Lamentin luovaa uudistusta, ja jotkut kutsuivat albumia jopa yhdeksi yhtyeen hienoimmista.
Huolimatta Lamentin saamasta vastaanotosta, Resurrection Band päätti kiertueen päätteeksi lopettaa uransa. Tästä ilmoituksesta huolimatta Resurrection Band palasi yhteen kerran vuodessa soittaakseen keikan vuosittaisessa Cornerstone Festivalissa, josta oli tullut yksi kristillisen musiikkialan näkyvimmistä tapahtumista. Vuonna 1997 yhtye päätti palata studioon äänittämään viimeisen albuminsa. MTV Unplugged -ohjelman innostus oli tuolloin huipussaan, joten Resurrection Band päätti sovittaa hard rock -materiaaliaan akustiseen muotoon. Yhtye oli vuotta aikaisemmin soittanut akustisen konsertin Helsingin tuomiokirkon kryptassa, mikä toimi myös eräänä innoituksen lähteenä. Tuloksena oli Ampendactomy, joka sisältää viisitoista valintaa koko yhtyeen musiikkihistorian ajalta. Huolimatta humoristisesta kansitaiteesta, joka kuvastaa äänityssessioiden rentoa ilmapiiriä, albumin vastaanotto oli hyvin jakautunutta. Siitä huolimatta yhtye jatkoi vuosittaista esiintymistään Cornerstone-festivaaleilla.
Lopulta heinäkuussa 2000 Resurrection Band vei melkein 30-vuotisen uransa päätökseen ja teki jäähyväiskonsertin ja jätti taakseen musiikkialan sekä tien, jota muut kristityt muusikot voisivat kulkea.
Jäsenet

Glenn Kaiser – laulu, kitara, symbaali, huuliharppu
Wendi Kaiser – laulu
Stu Heiss – kitara, koskettimet
Jim Denton – basso, koskettimet (1974–1987)
Roy Montroy – basso, koskettimet (1987–2000)
John Herrin – rummut
Diskografia

Music to Raise the Dead (kasetti) (1974)
All Your Life (kasetti) (1974)
Awaiting Your Reply (1978)
Rainbow's End (1979)
Colours (1980)
Mommy Don't Love Daddy Anymore (1981)
D.M.Z. (1982)
Hostage (1984)
Between Heaven 'N Hell (1985)
Silence Screams (1988)
Innocent Blood (1989)
Civil Rites (1991)
Reach of Love (1993)
Lament (1995)
Ampendectomy (1997)
Aiheesta muualla

ResurrectionBand.Com
Resurrection Band Myspacessa (englanniksi)
Glenn Kaiser
Wendi Kaiserin kolumneja (Arkistoitu – Internet Archive)
Stu Heiss
Entinen basisti Jim Denton (Arkistoitu – Internet Archive)
Cornerstone, Herrinin johtama rockfestivaali (Arkistoitu – Internet Archive)
Cornerstone-lehti
Grrr Records yhtyeen yhteisön levy-yhtiö
Jesus People USA
Herkules (tähdistö)

| Herkules |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Hercules
Lyhenne:  Her
Genetiivi:  Herculis
Symbologia:  Herakles, antiikin Kreikan tarujen voimamies
Rektaskensio:  17h
Deklinaatio:  +30°
Ala taivaasta:  1225 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  0
Kirkkain tähti:  β Her (Kornephoros) (2.78 mag.)
Meteoriparvet:  τ Herculidit
Naapuri- tähdistöt:  Lohikäärme  Karhunvartija  Pohjan kruunu  Käärme  Käärmeenkantaja  Kotka  Kettu  Lyyra  Nuoli
Muuta:  Aurinkokunnan ominaisliike on Herkuleen tähdistön suuntaan
 Näkyy leveysasteiden +90° ja −-50° välillä 
Herkules (lat. Hercules, gen. Herculis) on iso pohjoisen taivaan tähdistö. Antiikin Kreikan tarujen mukaan sankari Herakles teki monia urotekoja ja palkinnoksi hänen urheudestaan Zeus sijoitti Herakleen taivaalle.
Tähdet

Rasalgethi tai Ras Algethi (α Her) on väriltään hyvin punainen moninkertainen epäsäännöllinen sykkivä muuttuja 550 valovuoden päässä Maasta. α1 on kaksoistähti, jossa systeemin muodostavat punainen ylijättiläinen ja sen pienempi kumppani. α2 on myös kaksoistähti, jossa parina on keltainen jättiläistähti ja F-spektriluokan kääpiötähti. α1 on neljänneksi suurin tunnettu tähti, sen halkaisija on Aurinkoamme jopa 460 kertaa suurempi. Tähden nimi on johdettu arabiasta ja tarkoittaa "polvistuvan päätä".
β Herculis eli Kornephoros on noin 150 valovuoden päässä oleva K0-spektriluokan tähti ja sen kirkkaus on +2,8m. Myös tämän tähden nimi on johdettu arabiasta ja tarkoittaa "aseen kantajaa".
Rutilicus (ζ Her) on +2,81 magnitudin kaksoistähti, jossa juuri pääsarjavaiheensa päättänyt alijättiläistähti ja himmeämpi kumppani (+5,53m) kiertävät toisensa noin 35 vuoden jaksoissa keskimäärin 15 tähtitieteellisen yksikön etäisyydellä toisistaan. Pari on osa suurempaa yhtenäisesti liikkuvaa järjestelmää, johon kuuluvat myös φ2 Pavonis, ζ Reticuli, 1 Hydra, Gl 456, Gl 678 sekä Gl 9079.
Muita nimettyjä tähtiä ovat λ Her eli Maasym ("ranne"), +4,41m ja 370 valovuotta; δ Her eli Sarin, +3,2m ja 96 valovuotta; ω Her tai Kajam joka kuvaa Herkuleen nuijaa, josta tähden nimikin on peräisin (+4,57m/235 valovuotta).
Syvän taivaan kohteet

Messier 13 (NGC 6205) on näyttävä pallomainen tähtijoukko 2,5 astetta η Her-tähdestä etelään. Joukon tunnistaa helposti niin sanotusta "Mersun merkistä", Y-kirjaimen muotoinen pimeä sumu joukon keskiosissa. Joukko on meistä runsaan 25 000 valovuoden päässä ja sen koko on noin 145–165 valovuotta (lähteestä riippuen) joka vastaa taivaalla noin runsasta 20 kaariminuuttia. Tähtiä joukossa on 300 000. Vuonna 1974 Arecibon radio­tele­skoopilla lähetettiin yksinkertainen radio­viesti joukon suuntaan.
Neljännesaste M13:sta pohjoiseen päin sijaitsee galaksi IC 4617, joka on +14,5 magnitudin kierteisgalaksi. Edellisestä neljännesaste itään ja puoli astetta pohjoiseen sijaitsee myös kierteisgalaksi NGC 6207. Se on kirkkaudeltaan +11,6m ja kooltaan 3×1,3 kaariminuuttia.
Messier 92 (kuvassa) on myös pallomainen tähtijoukko, muttei yllä näyttävyydessä edellisen tasolle, vaikka on myös kirkkaimpia pallomaisia pohjoisella taivaanpuoliskolla. Joukon löysi saksalainen tähtitieteilijä Johann Elert Bode vuonna 1777 ja uudelleen Charles Messier 1781.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herkules (tähdistö) Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Tähdet:  β Her, ζ Her, δ Her, π Her, α1 Her, μ Her, η Her, ξ Her, γ Her, ι Her, ο Her, 109 Her, θ Her, τ Her, ε Her, ρ Her, 110 Her, σ Her, φ Her, 95 Her, 111 Her, 102 Her, λ Her, ν Her, 113 Her, ρ Her, ω Her, 113 Her, χ Her, 69 Her, 93 Her, υ Her, 68 Her, 52 Her, 30 Her, 29 Her, 42 Her, 60 Her, 106 Her, 95 Her, 98 Her, 104 Her, 32 Oph, κ Her, 51 Her, 99 Her, 87 Her, 5 Her, 101 Her, 107 Her, 70 Her, 43 Her, 90 Her, 45 Her, HD 148897, 96 Her, 59 Her, 105 Her, 53 Her, 2 Her, 54 Her, 82 Her, 72 Her, α2 Her, HD 155103, 112 Her, 9 Her, 89 Her, 47 Her, 74 Her, 25 Her, 83 Her, 108 Her, n Her, 78 Her, 73 Her, 16 Her, 4 Her, 50 Her, 84 Her, 10 Her, 79 Her, 37 Her, 100 Her, 21 Her, 77 Her, 100 Her, 39 Her, 56 Her, q Her, 8 Her, 61 Her, 63 Her, OP Her, 97 Her, κ Her, 57 Her, 34 Her, 49 Her, X Her, 41 Her, 48 Her, 14 Her, 49 Ser, 19 Her, U Her, 88 Her, 32 Her, 36 Her, HD 164922, 31 Her, 13 Her, HD 149026, HD 170469
Eksoplaneetat:  14 Her b, HD 164922 b, HD 149026 b
Tähdistöt
Ajokoirat
Ajomies
Alttari
Andromeda
Bereniken hiukset
Delfiini
Eridanus
Etelän kala
Etelän kolmio
Etelän kruunu
Etelän risti
Etelän vesikäärme
Feeniks
Harppi
Heilurikello
Herkules
Härkä
Ilmapumppu
Ilves
Intiaani
Iso karhu
Iso koira
Jousimies
Joutsen
Jänis
Kaksoset
Kalat
Kameleontti
Karhunvartija
Kassiopeia
Kaukoputki
Kauris
Kefeus
Kentauri
Kettu
Kilpi
Kirahvi
Kolmio
Kompassi
Korppi
Kotka
Krapu
Kulmaviivoitin
Kultakala
Kurki
Kuvanveistäjä
Kyyhkynen
Kärpänen
Käärme
Käärmeenkantaja
Köli
Leijona
Lentokala
Lohikäärme
Lyyra
Maalari
Malja
Mikroskooppi
Neitsyt
Nuoli
Oinas
Oktantti
Orion
Paratiisilintu
Pegasus
Perseus
Peräkeula
Pieni hevonen
Pieni karhu
Pieni koira
Pieni leijona
Pohjan kruunu
Purje
Pöytävuori
Riikinkukko
Sekstantti
Sisilisko
Skorpioni
Sulatusuuni
Susi
Tukaani
Vaaka
Valaskala
Veistotaltta
Verkko
Vesikäärme
Vesimies
Yksisarvinen
Pallomainen tähtijoukko Messier 92 valokuvattuna pienellä kaukoputkella.
Hautalampi (Mäntyharju, Repoveden kansallispuisto)

| Hautalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°10′51″N, 26°55′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Lauslampeen 
Järvinumero:  14.984.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,5 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  0,899 km  
Pinta-ala:  4,312 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHautalampi 
Hautalampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Repoveden kansallispuistossa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 340 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä. Sen itäpuolella rannan läheisyydessä kulkee metsäautotie.
Luontoarvoja

Lampi ja sen vesialue sisältyvät Repoveden kansallispuistoon. Sinne ei johda retkeilypolkuja ja se jää muutenkin Pahkajärven ampuma-alueen puolelle eikä se siksi ole retkeilijöiden käytettävissä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,5 metriä mpy. Sen etelärannasta alkaa laskuoja, joka laskee Lauslampeen.
Herra ja rouva Bridge

| Herra ja rouva Bridge> Mr. & Mrs. Bridge |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Ivory
Käsikirjoittaja:  Ruth Prawer Jhabvala
Perustuu:  Evan S. Connellin romaaneihin Mrs. Bridge ja Mr. Bridge
Tuottaja:  Ismail Merchant
Säveltäjä:  Richard Robbins
Kuvaaja:  Tony Pierce-Roberts
Leikkaaja:  Humphrey Dixon
Pääosat:   Paul Newman  Joanne Woodward 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cineplex Odeon
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  1990, Suomessa 1993
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herra ja rouva Bridge (Mr. & Mrs. Bridge) on James Ivoryn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1990. Sen on käsikirjoittanut Ruth Prawer Jhabvala, ja tarinan pohjana ovat Evan S. Connellin kaksi romaania Mrs. Bridge ja Mr. Bridge. Tarina kuvaa perinteistä porvarillista avioliittoa 1930- ja 1940-luvun taitteessa. Pääosia näyttelevät Paul Newman ja Joanne Woodward, jotka olivat aviopari myös todellisessa elämässä.
Vastaanotto

Joanne Woodward sai roolistaan muun muassa Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuuden.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen ei lukenut elokuvaa James Ivoryn parhaimpiin kuuluvana yläluokan kuvauksena. Hän piti tarinan kuvaamaa avioliittoa pikemminkin tyypillisenä kuin kiinnostavana ja käsikirjoitusta rakenteeltaan heikkona, mutta kehui hyvää ajankuvaa puvustuksineen ja lavastuksineen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Herra ja rouva Bridgen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Henri Heinäheimo

Henri Heinäheimo vuonna 2008.
Henri Juhani Heinäheimo (s. 2. helmikuuta 1980 Alahärmä) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Seinäjoen Jymy-Jusseja ja pelasi kesällä 2013 seuran ykköspesisjoukkueessa. Hänen kasvattajaseuransa on Seinäjoen Maila-Jussit. Heinäheimo pelasi ulkokentällä linjapelaajana, sisäpelissä vaihtajana/kotiuttajana. Ammatiltaan hän on insinööri.
Kaudella 2023 Heinäheimo palasi eläkkeeltä pelaamaan Nurmon Jymyn maakuntasarjajoukkueeseen.[lähde? ]
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-pronssia: 2004, 2006, 2008
1 Itä-Länsi-ottelu: 2008
Herbert Lundström

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Herbert Einar Lundström
Syntymäaika: 6. toukokuuta 1925
Kuolinaika: 1. helmikuuta 2014 (88 vuotta)
Pelipaikka: maalivahti
Lempinimi: Häbi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1941–1953 | HIFK | – | (–) |
Maajoukkue
| 1943–1952 | Suomi | 8 | (–) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Herbert Einar Lundström (6. toukokuuta 1925 – 1. helmikuuta 2014) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Lundström pelasi koko uransa HIFK:ssa. Lundström nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen jo 15-vuotiaana kaudella 1941. Hän pelasi maalivahtina loukkaantuneen ykkösmaalivahdin Mika Tiivolan tilalta. Lundström oli joukkueessa, joka voitti silloin Suomen mestaruuden. Toisen Suomen mestaruutensa Lundströn saavutti kaudella 1944. Kaikkiaan Lundström saavutti urallaan jääpallossa kaksi Suomen mestaruutta, yhden hopean kaudella 1943 ja kolme pronssia kausilla 1945, 1946 ja 1947.
Maajoukkueuran huipentuma oli osallistuminen Suomen joukkueen edustajana Oslon vuoden 1952 talviolympialaisiin, jossa jääpallo oli näytöslajina. Hänelle myönnettiin SPL:n kultainen ansiomerkki n:ro 134.
Jääpallon lisäksi Lundström pelasi HIFK:ssa jalkapalloa, jääkiekkoa ja käsipalloa, joista paras menestys tuli käsipallossa, jossa hän edusti Suomen maajoukkuetta viidessä maaottelussa ja saavutti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1945 ja 1951.
Palloilu-uran jälkeen hän siirtyi moottoriurheilun pariin ja menestyi TT-ajossa ja Formula K -sarjassa.
Hojjatollah Vaezi

| Hojjatollah Vaezi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1977 Teheran, Iran
Kansalaisuus:  Iranilainen
Ammatti:  juosiampuja
Hojjatollah Vaezi (pers. ‏حجت الله واعظی‎; s. 27. maaliskuuta 1977 Teheran) on iranilainen jousiampuja. Hän on 180-senttinen ja painaa 68 kiloa. Hänen paras sijoituksensa FITA:n ranking-listalla on 66. tila, jonka hän saavutti heinäkuussa 2008.
Hojjatollah osallistui Aasian-mestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 2005 ja on saanut niistä parhaan sijoituksensa vuoden 2007 kisoissa, joissa hän oli mukana maansa kahdenneksitoista sijoittuneessa joukkueessa. Hän kilpaili myös Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun kuudeskymmenes hävittyään ensimmäisellä kierroksella Intian Mangal Singh Champialle.
Helsinki Televisio

Helsinki Televisio Oy (lyhenne HTV, vuoteen 1978 Helsingin Kaapelitelevisio) oli Helsingissä toiminut, Suomen ensimmäinen kaapelitelevisiotoimintaa harjoittanut yritys. Vuosina 1975–1980 sillä oli omaa ohjelmatuotantoa, vuodesta 1982 se välitti satelliittiohjelmia kaapeliverkossa. Myöhemmin se alkoi tarjota myös internet-palveluja, joista käytettiin vuodesta 2000 tuotenimeä Welho. Sanoma-konsernin omistuksessa vuodesta 1981 ollut HTV sulautettiin vuoden 2006 alusta osaksi SW Televisionia. Se puolestaan myytiin myöhemmin DNA:lle, joka jatkoi toimintaa nimellä DNA Welho. Helsinki Television studiot, toimistot ja satelliittimaa-asema sijaitsivat Asemapäällikönhovilla Helsingin Itä-Pasilassa.
Historia > Alkuvuodet ja oma lähetystoiminta

Kaapelitelevisiolähetyksiä kokeiltiin Suomessa ensimmäisen kerran Pietarsaaressa vuonna 1972, mutta vuonna 1973 perustettu Helsingin Kaapelitelevisio Oy (HKTV) oli ensimmäisenä lähetykset aloittanut kaupallinen kaapelitelevisioyhtiö. Sen taustalla oli elinkeinoelämän ja porvaripuolueiden halu luoda vaihtoehto Yleisradion televisiomonopolille. Tämän mahdollisti radiolakiin jäänyt porsaanreikä: koska lähetyksiä välitettiin johtimien eikä radioaaltojen välityksellä, toimintaan ei tarvittu valtioneuvoston myöntämää toimilupaa. Hankkeen tärkeimmät taustaorganisaatiot olivat Taloudellinen Tiedotustoimisto ja hieman myöhemmin perustettu Elinkeinoelämän valtuuskunta. Yhtiön perustajaosakkaisiin kuului pankkeja, vakuutuslaitoksia, keskusliikkeitä, porvarillisia tiedotusvälineitä kuten Uusi Suomi sekä Liikesivistysrahasto. Ensimmäinen koelähetys oli 22. toukokuuta 1975 ja säännölliset lähetykset alkoivat joulukuussa. Aluksi kaapeliverkkoon kuului vain muutama sata taloutta Itä-Pasilan kaupunginosassa ja lähetykset tulivat osoitteessa Asemapäällikönkatu 7 sijaitsevan kerrostalon kellarista. Televisiostudio sijoitettiin lopulta saman kadun varrelle vuonna 1976 valmistuneen Asemapäällikönhovi-talon kellariin. Pormestari Teuvo Aura vihki studion joulukuussa 1976.
HKTV oli ensimmäinen Yleisradion kanava- ja lähetysverkosta riippumaton kaupallinen televisioyhtiö Suomessa sen jälkeen, kun Tesvisio oli vuonna 1964 lopetettu, joten se sai pienestä katsojamäärästään huolimatta valtakunnallista huomiota. Poliittinen vasemmisto arvosteli yhtiötä, koska se edusti suurpääoman vastavetoa Yleisradion toiminnalle ja sen toiminta voitiin nähdä lain kiertämisenä. Yhtiön toimitusjohtajana oli Jouko Castrén ja johtokunnan puheenjohtajana Veikko Sjöblom. Nimeksi vaihtui vuonna 1978 Helsinki Televisio Oy.
Alkuvuosinaan HTV tuotti omia ohjelmia, kuten musiikki- ja ajankohtaisohjelmia. Vuodesta 1978 lähetyksiä oli kolmella kanavalla: H(elsinki), T(ieto) ja V(iihde), joista kaksi ensinmainittua olivat maksuttomia. Elokuvia ja sarjoja esittänyt Viihde-kanava oli koko Euroopan ensimmäinen maksullinen tv-kanava. Ilmaiskanavilla esitettiin myös Helsingin kaupungin ja seurakuntien tiedotuksia sekä kaupunginosayhdistysten asukasiltamia. Syyskuusta 1978 alkaen HTV:llä oli omat, arkipäivisin lähetetyt uutiset, joiden sisältö koostui paikallisuutisista. Tämäkin oli ensimmäinen kerta sitten Tesvision, kun Yleisradion tv-uutiset saivat kilpailijan. Vaikka katsojia oli vain muutamia tuhansia, HTV:n uutiset nähtiin eräänlaisena ”koelaboratoriona”, kun keskustelu Mainos-TV:n mahdollisuudesta uutislähetyksiin virisi. MTV sai luvan uutisiin vuonna 1981. HTV:n uutisten päällikkönä toiminut Pekka Karhuvaara jatkoi sittemmin uraansa MTV:n palveluksessa.