stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuningas Jaakon Raamattu
Tausta

Käännöksen taustalla oli muiden muassa puritaani nimeltä John Rainolds. Rainolds puhui sen puolesta, että Raamatun sanoma tulisi saada kansan mieliin, pysyvää muutosta tuovaksi voimaksi. Hän halusi sanoman, joka välittyisi suoraan Raamatun kautta eikä juhlallisten kirkkosalien, pappien pukujen tai tilaisuuksien tunnelmallisuuden kautta. Varsinaista käännöstyötä asetettiin valvomaan piispa Richard Bancroft. Käännöstyö jaettiin kuudelle eri komitealle, jotka työskentelivät kolmessa eri paikassa: Cambridgen yliopisto, Oxfordin yliopisto ja Westminster Abbey. Kukin komitea sai noudatettavakseen viisitoista tarkkaan määrättyä ja harkittua sääntöä, joiden mukaan käännös oli tehtävä. Mitään merkintöjä tai muistiinpanoja ei saanut Raamatun leipätekstin rinnalle ja viereen lisätä – ei edes kuningasta koskevia. Kääntämisen aikaan Britannian kansasta 80 % oli lukutaidottomia ja Raamattua luettiin kansalle ääneen.
Käännöskomiteat

Ensimmäinen Westminsterin komitea, kääntäen Ensimmäinen Mooseksen kirjasta – Toinen kuninkaiden kirjaan saakka:
Ensimmäinen Cambridgen komitea, kääntäen Ensimmäinen aikakirja – Laulujen lauluun saakka:
Ensimmäinen Oxfordin komitea, kääntäen Jesajan kirja – Malakian kirja:
Toinen Oxfordin komitea, kääntäen Evankeliumit, Apostolien teot ja Ilmestyskirja:
Toinen Westminsterin komitea, kääntäen Epistolat:
Toinen Cambridgen komitea, kääntäen Apokryfiset kirjat:
New King James

Kuningas Jaakon käännöksestä on tehty uudempi versio, jota kutsutaan New King Jamesin käännökseksi. New King Jamesin käännöksiä on kuitenkin useita (ainakin 16), eikä pelkkä maininta New King James kerro, mitä niistä kulloinkin tarkoitetaan.
Kuningas Jaakon Raamattu -liike

On olemassa liike, jonka mielestä Kuningas Jaakon Raamattu on ainoa englanninkielinen Raamattu, jota kuuluu käyttää. Yleensä liike luottaa Textus Receptukseen, josta Kuningas Jaakon Raamattu käännettiin. He ajattelevat sen olevan aleksandrialaistaselvennä tekstiä parempi. Eräät radikaaleimmat uskovat suorastaan, että Jumala ohjasi Erasmusta (joka teki Textus Receptuksen) tekemään täydellisen käännöksen, joka olisi identtinen alkuperäisiin Raamatun teksteihin nähden.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
1611 King James Bible, Kuningas Jaakon Raamatun alkuperäisversio täydennettynä Apokryfikirjoilla. (englanniksi)
Tofusakkaprojekti

Sichuanin maanjärjestyksen tuhoja
Tofusakkaprojekti (kiin.: 豆腐渣工程; pinyin: dòufu zhā gōngchéng) on kiinalainen nimitys heikkolaatuiselle rakentamiselle. Nimityksen taustalla on kiinalainen metafora, jonka mukaan tofun valmistuksessa jäänyt sakka merkitsee huonosti tehtyä työtä. Nimityksen on keksinyt Kiinan entinen pääministeri Zhu Rongji vuonna 1998 hänen kuvaillessaan Jiujiangiin rakennettuja heikkolaatuisia tulvapatoja.
Tofusakkaprojekteista alettiin puhua laajemmin vuonna 2008 Sichuanin maanjäristyksen jälkeen, kun useat kaupungin rakennukset romahtivat.
Kiinalaiset mediat eivät juurikaan puhu tofusakkaprojekteista, koska heikkolaatuinen rakentaminen on kommunistipuolueelle kiusallinen aihe. Viranomaiset myös estävät tofusakkarakentamisesta raportoimisen ja syyttävät esim. tulvia ja taifuneita. Sichuanin vuoden 2008 maanjäristyksen jälkeen viranomaiset kuitenkin vannoivat rankaisevansa rakentajia, jotka tekevät huonoa jälkeä.
Piirteitä

Tofusakkaprojekteja leimaa ennen kaikkea rakennusmateriaalien laadusta pihistely. Betoni ei välttämättä ole parasta mahdollista laatua tai tiiliskiviä ei käytetä niin paljon kuin olisi tarpeen. Myös betonielementteihin tulevia terästankoja asennetaan liian harvakseltaan eivätkä ne ole riittävän paksuja. Toisinaan rakentamisessa käytetään täysin sopimattomia materiaaleja kuten styroksia teiden varsien kaiteissa. Styroksia on myös käytetty asuinrakennuksissa, minkä johdosta ne ovat merkittäviä paloturvallisuusriskejä.
Rakennustyömailla ei myöskään aina ole päteviä työntekijöitä tai edes päteviä arkkitehteja.
Yleisyys ja syyt

Asuinrakennuksien lisäksi tofusakkaprojekteihin on kuulunut mm. rautateitä, patoja ja siltoja, joiden kestävyys on aiheuttanut huolta paikallisissa. Paikallisten luottamus tofusakkaprojektien tilalle rakennettujen rakennuksien kohdalla on myös vähäistä johtuen mm. rakentamisen nopeasta tahdista ja pintapuolisesta korjaamisesta liimalla.
Turvallisuusstandardien täyttymistä ei myöskään valvota kaikissa tapauksissa. Heikkolaatuinen rakentaminen on myös keino rakentaa mahdollisimman paljon uutta, minkä jälkeen paikallishallinto voi hakea korvauksia keskushallinnolta riippumatta siitä, ovatko rakennukset käyttökelpoisia.
Pihistelystä säästyneet rahat käytetään joko paikallisten viranomaisten lahjomiseen tai rakennusfirma pitää rahat itsellään. Myös paikalliset kommunistipuolueen viranomaiset hyötyvät rakentamisen laadusta ja materiaaleista pihistämisestä ottamalla jopa 4/5 projektiin varatuista rahoista.
Tofusakkarakentamista ei esiinny vain syrjäseuduilla, vaan myös esim. Pekingissä. Shenzhenissä sijaitseva Kiinan korkeimpiin kuuluva pilvenpiirtäjä jouduttiin evakoimaan vuonna 2021, kun sen havaittiin heiluvan.
Kiinan vyö ja tie -aloitteen myötä tofusakkaproketit ovat levinneet myös Kiinan ulkopuolelle. Huonon laadun lisäksi Kiinan rakennusprojektit ulkomailla ovat myös usein olleet tarpeettomia ja kalliita.
Puutossalmi

Puutossalmi on maaseutukylä Kuopion eteläosissa noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta etelään, lähellä entisen Vehmersalmen kunnan rajaa. Puutossalmen kylä sijaitsee Kallaveden Puutosselän ja Sotkanselän välissä sijaitsevan salmen länsipuolella. Asukkaita noin 600.
Puutossalmen lossi saapumassa Soisalon saarelta Vehmersalmen puolelta Puutossalmelle (kohti kuvaajaa).
Puutossalmella sijaitsee nykyisin kylätalona toimiva entinen nuorisotalo (Kuhasten seurantalo, Puutossalmentie 790), ja kesäkioski IhmeTupa lossirannassa. Vuonna 1941 Tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) moottoroima Puutossalmen lossi ylittää 482 metriä pitkän matkan Puutossalmen kylän puolelta Soisalon saareen.
Juan Francisco Aragone

Juan Francisco Aragone
Juan Francisco Aragone (24. toukokuuta 1883 Carmelo – 7. toukokuuta 1953) oli uruguaylainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1908 ja nimitettiin Montevideon arkkipiispaksi 3. heinäkuuta 1919. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Vassallo di Torregrossa, jota avustivat Ricardo Isaza y Goyechea ja Pio Gaetano Secondo Stella.
Aragone erosi tehtävistään 20. marraskuuta 1940, jolloin hänet nimitettiin Melitenen titulaariarkkipiispaksi.
Wang Jianlin

Wang Jianlin vuonna 2009.
Wang Jianlin (s. 24. lokakuuta 1954) on kiinalainen liikemies, jota pidetään yhtenä Kiinan rikkaimmista ihmisistä. Hän on tehnyt omaisuutensa perustamalla Kiinan suurimmaksi kiinteistöyritykseksi ja maailman suurimmaksi elokuvateatteriyhtiöksi kasvaneen Wanda Groupin. Hän toimii yritysryhmän hallituksen puheenjohtajana.
Käännös suomeksi
Trachyphyllia geoffroyi

| Trachyphyllia geoffroyi |
| --- | --- |
 Trachyphyllia geoffroyi
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Lahko::  Kivikorallit Scleractinia
Heimo::  Trachyphylliidae
Suku::  Trachyphyllia
Laji::  geoffroyi
Kaksiosainen nimi
 Trachyphyllia geoffroyi  Audouin, 1826 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Trachyphyllia geoffroyi on kivikoralli, sukunsa, ja joidenkin lähteiden mukaan myös heimonsa ainoa laji, josta on eri värisiä muotoja.
Sitä tavataan indopasifisella merialueella.
Nämä korallit kasvavat suurina ruusukemaisina polyyppeina, jotka muodostavat muutaman yksilön yhdyskuntia. Niillä on kalkkirunkonsa päällä laaja lihasmassa, josta ne työntävät ulos pyydystyslonkeronsa yleensä yöllä. Lonkeroillaan ne keräävät planktonia ravinnokseen. Ne voivat myös polttaa liian lähelle kasvaneita muita korallilajeja. Koralliruusukkeen halkaisija voi olla jopa 8 cm, ja siinä voi olla yksi tai useampia suita.
Aiheesta muualla

Trachyphyllia geoffroyi Meerwasserlexicon (saksaksi)
Hubert Lanz

| Hubert Lanz |
| --- | --- |
 Hubert Lanz sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä 1948.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1896 Eutringen
Kuollut: 15. elokuuta 1982 (86 vuotta) München
Kansalaisuus:   Saksa
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa
Palvelusvuodet:  20. kesäkuuta 1914 -
Komentajuudet:  100. vuoristorykmentti 1938 - Saksan 1. vuoristodivisioona armeijaryhmä Lanz XXII vuoristoarmeijakunta
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  vuoristojoukkojenkenraali
Hubert Lanz (22. toukokuuta 1896 – 15. elokuuta 1982) oli Saksan maavoimien kenraali.
Lanz aloitti sotilasuransa 20. kesäkuuta 1914 vänrikkinä. Hänet nimitettiin 4. helmikuuta 1915 luutnantiksi 125. jalkaväkirykmenttiin. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä hän jatkoi uraansa Weimarin tasavallan asevoimissa Reichheerissä. Vuodesta 1938 hän oli 100. vuoristorykmentin komentajana, mistä hänet siirrettiin XVIII armeijakunnan esikuntapäälliköksi ja edelleen 1. vuoristodivisioonan ja armeijaryhmä Lanzin komentajaksi. Vuonna 1941 hänet siirrettiin XXII vuoristoarmeijakunnan komentajaksi.
Hänen joukkonsa osallistuivat toiseen Harkovan taisteluun ja  Stalingradin tappion jälkeen hän komensi armeijaryhmä Lanzia. Sodan aikana Lanz suunnitteli salaliittoa Hitleriä vastaan aikeenaan pidättää hänet tämän vieraillessa hänen päämajassaan Poltavassa. Hitler kuitenkin päätti vierailla Zaporozhyessa, jolloin suunnitelma epäonnistui. Vuonna 1943 Lanz komensi Saksan XXII vuoristoarmeijakuntaa Kreikassa. Sodan lopussa Lanz antautui joukkoineen liittoutuneille Itävallassa. Hänet tuomittiin vankeuteen sotarikoksista, mutta hänet vapautettiin vuonna 1951. Lanz toimi sodan jälkeen Vapaan demokraattisen puolueen jäsenenä ja Saksan armeijan sotilaallisena neuvonantajana. Vuonna 1954 hän kirjoitti kirjan 1. Gebirgs-Division. Hän kuoli Münchenissä vuonna 1982.
Valitut Palat

| Valitut Palat |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  CIL Suomi OY
ISSN:  ISSN 0034-0375
Levikki:  122 605 (LT 2014)
Perustettu:  1922, Suomessa 1945
Päätoimittaja:  Ilkka Virtanen
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  134 * 184 mm
Ilmestymistiheys:  kuukausittain
Kieli:  englanti ja ranska
Aiheesta muualla
Kotisivu
Valitut Palat on suomalainen versio yhdysvaltalaisesta Reader’s Digest -aikakauslehdestä, joka ilmestyy 46 eri painoksena 18 kielellä useassa eri maassa. Suomessa Valitut Palat ilmestyy kuukausittain. Valituilla Paloilla on 172 000 lukijaa (2022).
Valittuja Paloja julkaisi vuosina 1969–1999 Suomessa toiminut Oy Valitut Palat – Reader’s Digest Ab, joka oli yhdysvaltalaisen The Reader’s Digest Association, Inc:n tytäryhtiö. Vuosituhannen vaihteen paikkeilla kaikkia Pohjoismaita hoiti yhteinen Reader’s Digest Nordic -yhtiö, kunnes Valittujen Palojen ja monien sen eurooppalaisten sisarlehtien liiketoiminta siirtyi Reader’s Digestilta Espanjan suurimmalle suora­markkinointi­yritykselle CIL Groupille vuonna 2013. CIL markkinoi Reader’s Digestin tuotteita Pohjoismaiden ja Baltian lisäksi Ranskassa, Belgiassa, Espanjassa ja Portugalissa.
Lehdessä julkaistaan paitsi sen omia artikkeleita, myös lyhennelmiä muissa lehdissä julkaistuista jutuista sekä lyhennelmiä ja katkelmia kirjoista. Lehdessä on lukuisia vakiopalstoja vitsejä, anekdootteja, sitaatteja ja aforismeja varten.
Reader’s Digestin kansainvälisten painosten päätoimittajana Yhdysvalloissa toimii suomalainen Raimo Möysä. Hän siirtyi Yhdysvaltoihin jo 1990-luvulla toimittuaan sitä ennen Suomen Valittujen Palojen päätoimittajana.
Historiaa

Reader's Digest sai alkunsa New Yorkin Greenwich Villagessa 1920-luvun alussa, kun William Roy DeWitt Wallace (1889–1981) ja hänen vaimonsa Lila Bell Wallace alkoivat julkaista muista lehdistä valikoimiaan juttuja yksissä kansissa. Pian he perustivat Reader's Digest Association -nimisen yrityksen New Yorkin lähellä sijaitsevaan Pleasantvilleen.
Lehden erikoisia mutta kestäviksi ja erottuviksi osoittautuneita piirteitä olivat etukannessa sijaitseva sisällysluettelo, pieni sivukoko, runsas tekstimäärä ja kuvien vähäisyys. Kuvallisiin etukansiin lehti siirtyi vasta vuonna 1998. Lehteä kustannettiin pelkästään tilaus- ja irtonumeromaksujen avulla vuoteen 1955, jolloin se vasta alkoi hyväksyä mainoksia sivuilleen. Tupakan ja alkoholin mainontaa ei kuitenkaan ole koskaan sallittu, ja lehden takakansi on aina pidetty toimituksellisessa käytössä.
Lehden toimituksellinen sävy on aina korostanut myönteisyyttä ja lämmintä huumoria. Wallacen pariskunta ei käyttänyt lehteä tehdessään lainkaan lukijatutkimuksia vaan valitsi lehden aineiston omien mieltymystensä mukaan. Lukijatutkimukset tulivat käyttöön vasta 1970-luvulla, kun perustajapariskunta luovutti lehden teon nuoremmille. Reader’s Digestia on koko sen olemassaolon ajan kritisoitu konservatiivisuudesta ja amerikkalaisuudesta. Esimerkiksi kylmän sodan vuosina lehden kansainvälisissä painoksissa, muun muassa Valituissa Paloissa, tuotiin usein esiin kommunisti- ja sosialistimaiden yhteiskunnallisia ongelmia.
1980-luvulla The Reader's Digest Association yritti laajentaa lehtivalikoimaansa ostamalla muita lehtiä muttei saanut niitä kannattaviksi. Samalla päälehden lukijakunta ikääntyi, aikakauslehtimarkkinat muuttuivat ja yritykselle aina tärkeän osan muodostanut kirjojen ja äänilevyjen kustannus- ja suoramarkkinointitoimintakin alkoi hyytyä. 1990-luvulla taloudellinen ahdinko syveni, kunnes uusi toimitusjohtaja Thomas Ryder alkoi saneerata yhtiötä irtisanomisin ja myymällä osan yhtiön suureksi kasvaneesta taidekokoelmasta. Vuosituhannen vaihteessa Reader's Digest yritti löytää itselleen uutta omistajaa kansainvälisisistä mediataloista; neuvotteluja käytiin ainakin saksalaisen Bertelsmannin kanssa.
Samalla kun Reader’s Digestin kieliversioita on lakkautettu joistakin länsimaista, muun muassa Tanskasta vuonna 2005, yritys on perustanut uusia kieliversioita entisiin sosialistimaihin ja nouseviin Aasian maihin. Esimerkiksi Kiinan markkinoille suunnattu lehden versio lopetettiin kuitenkin yllättäen vuonna 2012, vain neljän ja puolen vuoden ilmestymisen jälkeen.
Historiaa > Toiminta Suomessa

Valitut Palat alkoi ilmestyä Suomessa vuonna 1945, kun Helsingin Sanomien pääomistaja Eljas Erkko alkoi kustantaa sitä. Se tuli lehden lisäksi tunnetuksi tietokirjojen, kaunokirjallisten Kirjavalioiden sekä äänilevykokoelmien kustannustoiminnasta, samoin kuin tuotteidensa näkyvästä suoramarkkinoinnista monimutkaisine arvontoineen ja asiakaspalvelun symboliksi kehitettyine Kaarina Mäkelä -hahmoineen.
Vuonna 1969 Suomeen perustettiin Oy Valitut Palat – Reader’s Digest Ab, jonka ensimmäiseksi toimitusjohtajana toimi Martti Immonen vuoteen 1987 saakka. Yhden lehden kustantajasta alkoi nopeasti kehittyä monipuolinen suoramarkkinointiyhtiö sekä kirjojen ja äänilevyjen kustantaja. Vuonna 1973 ilmestyi Kodin Lakikirja, vuonna 1976 Sibelius-äänilevykansio ja ensimmäiset Valittujen Palojen Kirjavaliot. Vuonna 1977 Suomen itsenäisyyden 60-vuotisjuhlan kunniaksi tehtiin historiateos Itsenäinen Suomi, jota seurasi Suomi sodassa. Sittemmin Valitut Palat on julkaissut suomeksi myös eri alojen tieto- ja opaskirjoja, kuten keittokirjoja, sanakirjoja ja kartastoja.
Valitut Palat oli 1970-luvulla Suomen suurlevikkisin lehti parhaimmillaan 330 000 kappaleen levikillä ja yli miljoonalla lukijallaan. 1980-luvun lopulla noin sadan hengen yritys tuotti liikevaihtoa lehdistä noin 50 miljoonaa, kirjoista noin 60 miljoonaa sekä kielikursseista, äänilevyistä ja -kaseteista 20 miljoonaa. Oy Valitut Palat – Reader’s Digest Ab oli tunnettu markkinointialan ”jatkokoulutuspaikkana” ja amerikkalaistyylisestä, optimismiin ja ihmisläheisyyteen perustuvasta yrityskulttuuristaan. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen Suomen-yhtiön kauppaneuvos Martti Immonen oli mukana perustamassa venäjänkielistä Reader’s Digest -lehteä Venäjälle vuonna 1991.
Martti Immosen jälkeen Oy Valitut Palat – Reader’s Digest Ab:n toimitusjohtajana toimi Heikki K. Helenius, jonka aikakaudella yhtiö saavutti historiansa parhaimmat kaupalliset tulokset. Suomen yhtiön kaupallisen menestyksen siivittämänä Helenius kutsuttiin vuonna 1991 johtamaan Reader's Digest Inc:n kansainvälisiä toimintoja asemapaikkanaan New York. Heleniuksen jälkeen Oy Valitut Palat - Reader's Digest Ab:n toimitusjohtajan toimi muun muassa Ilkka Kylmälä. Hänen aikanaan vuonna 1999 kaikkien Pohjoismaiden toiminnot yhdistettiin yhtiöksi Reader’s Digest Nordic, jota johti Timo Saini vuosina 2000–2002, sitten kanadalainen William B. Toohey, saksalainen Franz Müller ja vuodesta 2008 suomalainen Juha Pyykölä. Vuonna 2013 Suomenkin Valittuja Paloja ryhtyi julkaisemaan espanjalaisen CIL-konsernin tytäryhtiö CIL Suomi Oy.
Historiaa > Tilanne nykyisin

Reader's Digest on edelleen, kaikki kieliversiot yhteen laskien, maailman luetuin yleisaikakauslehti. Vaikka suomalaisen Valittujen Palojen levikki ja lukijamäärä on 2000-luvulla laskenut nopeasti muiden yleisaikakauslehtien tapaan, ainakin vielä vuonna 2012 sen 178 000 kappaleen levikki oli kielialueen asukasmäärään suhteutettuna Reader’s Digest -lehtien suurin. Suurimmillaan Valittujen Palojen levikki oli 1990-luvun lopulla: 354 000 kappaletta. Vuonna 2014 lehden tarkastettu levikki oli 122 605. Noin 50 erikielisen Reader’s Digest -lehtiversion yhteinen levikki on noin 10 miljoonaa.
Seuraavassa luettelossa luetellaan kaikki maat, jossa Reader’s Digestin kieliversioita julkaistaan. Lista on järjestyksessä sen mukaan, koska lehti on alkanut ilmestyä maassa.
1922 – Yhdysvallat
1938 – Yhdistynyt kuningaskunta
1940 – Kuuba ja Latinalainen Amerikka (espanjankielinen)
1942 – Brasilia
1943 – Ruotsi ja Egypti (arabiankielinen)
1945 – Suomi
1946 – Australia, Tanska (lopetettu vuonna 2005) ja Japani
1947 – Belgia (ranskankielinen), Ranska, Norja ja Kanada (ranskankielinen)
1948 – Kanada (englanninkielinen), Saksa, Italia, Etelä-Afrikka, Sveitsi (ranskan- ja saksankieliset) ja Italia
1950 – Argentiina ja Uusi-Seelanti
1952 – Itävalta, Espanja
1954 – Intia ja Pakistan (englanninkielinen)
1957 – Alankomaat
1965 – Hongkong, Taiwan ja Kaakkois-Aasia (perinteisillä merkeillä)
1968 – Belgia (hollanninkielinen)
1971 – Puerto Rico (espanjankielinen) ja Portugali
1978 – Etelä-Korea
1991 – Unkari ja Venäjä
1993 – Tšekki
1995 – Puola
1996 – Thaimaa
1997 – Slovakia
2005 – Romania, Slovenia, Kroatia ja Bulgaria
2007 – Bosnia ja Herzegovina, Serbia, Ukraina
2008 – Kiina (lopetettiin vuonna 2012)
Valittujen Palojen Kirjavaliot

Valitut Palat on 1950-luvulta alkaen julkaissut lyhennelmiä menestysteoksista nimellä Valittujen Palojen Kirjavaliot. Kirjavalioissa on yksiin kansiin sidottuna lyhennelmät kolmesta tai neljästä kirjasta. Yhdysvalloissa sarja oli vuoden 1997 loppuun nimeltään Reader’s Digest Condensed Books, minkä jälkeen se vaihtoi nimekseen Reader's Digest Select Editions.
Aiheesta muualla

Valitut Palat
Valitut Palat hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  MusicBrainz label  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Jaws Unleashed

| Jaws Unleashed |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Appaloosa Interactive
Julkaisija:  Majesco Entertainment EU THQ
Säveltäjä:  Cris Velasco
Julkaistu:  NA 23. toukokuuta 2006 EU 22. syyskuuta 2006 (PC) NA 18. lokakuuta 2006 (PC) EU 20. lokakuuta 2006 AUS 26. lokakuuta 2006
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: MA15
Alusta:  PlayStation 2, Xbox, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Jaws Unleashed on Appaloosa Interactiven kehittämä ja Majesco Entertainmentin julkaisema Tappajahai-elokuvan lisensioitu toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2006 PlayStation 2:lle, Xboxille ja Windowsille.
Pelissä ohjataan valkohaita avoimessa pelimaailmassa, jossa voi uiskennella vapaasti, syödä eri eläimiä ja ihmisiä, tuhota erilaisia kohteita, etsiä piilotettuja tavaroita sekä valita pää- ja sivutehtäviä.
Pelaaminen

Peli alkaa harjoitustasolla saaren rannikolla sijaitsevalla lahdella, jossa pelaaja voi rauhassa tutustua kontrolleihin. Hain kaikkia liikkeitä ei voi tehdä heti alussa, vaan niitä voi ansaita myöhemmin pisteiden ja taitojen karttuessa. Perusohjaimet ovat liikkuminen, uinti, puraisu, pyrstönisku ja vauhtitehoste/pusku. Harjoitustaso päättyy, kun pelaaja on suorittanut kaikki hain liikkeet ja toiminnot.
Tämän osion jälkeen alkaa ensimmäinen tehtävä, jossa hai pyydystetään tutkimuslaitokselle ja josta pelaajan on raivattava tiensä pois. Pelaaja siirtyy vapaalle alueelle saarta ympäröivälle merelle, jossa pelaaja saa valita, mitä tekee. Hai voi vaeltaa alueella ja vaikkapa etsiä piilotettuja rekisterikilpiä ja saalistaa. Aktiivisena on silti pysyttävä koko ajan, muuten hai tukehtuu tai kuolee nälkään. Saarelle on siroteltu kaikki päätehtävät sekä lukuisia sivutehtäviä, joissa on valittavana vaikeustaso.
Pelaaja ansaitsee pelin edetessä pisteitä suorittamalla pää- ja sivutehtäviä sekä löytämällä piilotettuja keräilykohteita (kuten rekisterikilpiä ja renkaita) tehtäväalueilta ja vapaalta alueelta. Pisteitä voi käyttää hain kykyjen kasvattamiseen (muun muassa nopeus, vahvuus ja nälän sieto). Hain ominaisuuksien parantuessa pelaaja oppii uusia liikkeitä, kuten korkkiruuvihyökkäyksen (hai iskeytyy kohteeseensa pyörien) ja Body Bombin (hai hyppää vedestä veneen päälle tuhoten sen).
Ruudulla näkyy Hud-näyttö, jossa on kuntomittari, nälkämittari, nopeusmittari, pyrstöniskumittari ja tutka. Eriväriset kuviot osoittavat vihollisten, veneiden, saaliiden ja tehtävien sijainnit. Kuvakulmaksi voi valita joko ensimmäisen tai kolmannen persoonan näkymän (hai näkyy takaapäin tai hain näkökulma). Lisäksi voi valita erityisen hainäön, jonka avulla pystyy havaitsemaan saaliit, verijäljet ja muut lämpöä säteilevät kohteet
Juoni

30 vuotta on kulunut Tappajahai-elokuvan tapahtumista. Amity Islandin synkkä menneisyys näyttäisi olevan historiaa, sillä nykyisin saari kukoistaa pormestari Larry Vaughn nuoremman liiketoimien ansiosta. Pormestari on onnistunut saamaan Amity Islandin talouden loistokkaaksi solmimalla suhteita maineikkaisiin yhtiöihin, kuten yhteistyösopimuksen Environplus-yhtiön toimitusjohtaja Steve Shaw’n kanssa. Uudet työpaikat ovat lisänneet saaren asukkaiden määrää, nostaen kiinteistöjen arvoa ja verotuloja. Valitettavasti taannoinen teollistuminen ja uimareiden vilkas lisääntyminen on houkutellut paikallisille vesille jättimäisen valkohain, joka alkaa terrorisoida aluetta. Kun hai tappaa Steve Shaw’n pojan, tämä palkkaa hainpyytäjä Cruz Raddockin saalistamaan pedon. Meribiologi Michael Brody yrittää saada hain kiinni tutkimuksia varten ja vaatii pormestaria lopettamaan rakennustyöt.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Desibeli

Desibeli (tunnus dB) on dimensioton yksikkö, joka vertailee tehosuureiden suhteita logaritmisella asteikolla. Sitä käytetään tavallisimmin kahden signaalin välisen tehosuhteen ilmaisuun sekä vahvistimen tai vaimentimen vaikutuksen ilmaisemiseen. Desibeli ei kuulu SI-järjestelmään, mutta Kansainvälinen paino- ja mittakomitea on suositellut sen lisäämistä järjestelmään.
Siinä, missä prosentit ilmaisevat mitan suhteen vertailukohtaansa osamäärän avulla,
{\frac {\text{mitta}}{\text{vertailukohta}}}\cdot 100\ \%
desibeli on logaritminen ja tehosuureille pätee:
{\mbox{dB}}=10\cdot \log _{10}\left({\frac {\text{mitattu teho}}{\text{vertailuteho}}}\right)
Alun perin Bell Telephone Laboratoryssa Yhdysvalloissa käytettiin yksikköä TU (transmission unit), mittaamaan esimerkiksi sähkövirran tai jännitteen tehoa vertailuarvoon nähden mutta 1923 tai 1924 yksikkö nimettiin laboratorion perustajan Alexander Graham Bellin mukaan beliksi, bel (B).
Koska beli oli ”liian suuri” arkikäyttöön, tuli sen kymmenesosasta, desibelistä (dB eli 0,1 B) suositumpi.