stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herttoniemenranta
Historia

Ennen nykyisen Herttoniemenrannan alueen ottamista asuinkäyttöön samalla alueella sijaitsi öljysatama. Sinne johti Oulunkylän rautatieasemalta lähtenyt Herttoniemen tavaraliikennerata. Silloin osa-alueen nimikin oli Herttoniemen satama. Alueen asuinrakentamisen edellytyksenä olivat mittavat maanvaihtotyöt, sillä öljysataman maaperä oli pahoin saastunutta. Lähes 100 miljoonan markan hintaiset puhdistustyöt kustansivat aluetta vuokranneet Teboil ja Shell.
Helsingin kaupunginvaltuustossa päätettiin vuonna 1986 Herttoniemenrannan muuttamisesta asuinalueeksi. Asemakaavoitus alkoi loppuvuonna 1989, ja sen pääarkkitehtina oli aluksi Päivi Herkola ja myöhemmin Kristiina Peltomaa. Alueen puhdistustöiden lisäksi rannalle tehtiin maantäyttöjä muutaman korttelin verran. Rakentaminen aloitettiin vuoden 1993 syksyllä ja se valmistui pääosin 2000-luvun alussa, tosin yksittäisiä kohteita on valmistunut vielä pitkin vuosituhatta. Herttoniemenrannasta suunniteltiin rakenteeltaan tiivis ja kantakaupunkimainen. Sorsavuoren kalliot tuovat vaihtelua pinnanmuotoihin, ja alueen puistot edustuvat muun muassa Pikku Huopalahdessa näkyvää 1990-lukulaista tyyliä.
Liikenneyhteydet

Herttoniemenranta sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Helsingin keskustasta. Herttoniemenrannasta on linja-autoyhteydet läheisille metroasemille. Liityntälinjalla 81 pääsee Kulosaaren ja Herttoniemen metroasemilta Herttoniemenrantaan. Linjat 84–89 kulkevat Herttoniemen metroasemalta Linnanrakentajantietä Laajasalon suuntaan alueen vierestä.
Autoliikenteen tukirangan muodostavat Itäväylä ja Laajasaloon johtava Linnanrakentajantie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herttoniemenranta Wikimedia Commonsissa
Herttoniemenrannan esittely suomeksi Helsingin kaupunginsuunnitteluviraston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Herttoniemen peruspiiri (pdf)
Herttoniemi-seuran kotisivut
Venevalkama ja kaistale Herttoniemenrantaa mereltä kuvattuna
Tony Rosato

| Tony Rosato> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Antonio Rosato
Syntynyt: 26. joulukuuta 1954  Napoli
Kuollut: 10. tammikuuta 2017 (62 vuotta)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–2017
Merkittävät roolit:  Luigi (The Adventures of Super Mario Bros. 3, Super Mario World)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Antonio ”Tony” Rosato (26. joulukuuta 1954 – 10. tammikuuta 2017) oli italialaissyntyinen kanadalainen koomikko ja näyttelijä.
Elämä ja ura

Rosato syntyi Napolissa, Italiassa ja kasvoi Halifaxissa, Ottawassa ja Torontossa. Hän aikoi aluksi ryhtyä kiropraktikoksi, mutta lopetti opiskelunsa Toronton yliopistossa alkaakseen esittää improvisaatiokomediaa The Second City -komediakerhossa. 1980–1981 hän esiintyi Second City Television (SCTV) -sketsiohjelmassa. 1981–1982 hän oli näyttelijä-käsikirjoittajana Saturday Night Livessa kahden tuotantokauden ajan.
Vuonna 1985 hän alkoi näytellä kanadalaisessa poliisisarjassa Night Heat Arthur ”Whitey” Morellia ja oli mukana sarjassa vuoteen 1989 saakka. Tästä roolista Rosato sai Gemini-ehdokkuuden Parhaan miessivuosan esittäjänä draamasarjassa. Vuosina 1990–1991 hän esitti Luigia Nintendon Mario-pelisarjaan perustuvissa piirrossarjoissa The Adventures of Super Mario Bros. 3 ja Super Mario World. Tämän jälkeen 1990- ja 2000-luvuilla Rosato on esiintynyt pienissä rooleissa muun muassa televisiosarjoissa L.A. Law ja Aarteenmetsästäjä.
Syyskuussa 2007 Rosato todettiin syylliseksi vaimonsa ahdisteluun. Hän oli viettänyt ennen oikeudenkäyntiä kaksi vuotta vankilassa. Rosato kiisti syyllisyytensä. Hänellä diagnosoitiin Capgras-syndrooma, jonka uhri luulee, että hänen perheenjäsenensä on vaihdettu jäljittelijöihin. Hänet määrättiin psykiatriseen hoitoon mielenterveytensä takia. Hänet vapautettiin hoidosta maaliskuussa 2009.
Rosato kuoli ilmeisesti sydänkohtaukseen 10. tammikuuta 2017.
Hämeenlinnan kaupunginorkesteri

Hämeenlinnan kaupunginorkesteri oli Hämeenlinnassa toiminut orkesteri. Se perustettiin vuonna 1934, ja ensimmäisen konserttinsa orkesteri piti uudenvuodenpäivänä 1935. Sotien aiheuttamaa katkosta lukuun ottamatta orkesteri toimi aina vuoteen 2021 saakka.
Alkuvuosien salonkiorkesterista kehittyi sotien jälkeen kokoonpanoltaan varsinainen sinfoniaorkesteri. Orkesteria ylläpiti Hämeenlinnan orkesteriyhdistys ry, ja orkesterin muodostavat joukko vakinaisia paikallisia soittajia, vierailijoita sekä muusikon ammattiin opiskelevia nuoria muusikoita. Näin orkesterin keski-ikä oli melko alhainen.
Orkesterin perusti Artturi Kaarento, joka toimi myös orkesterin ensimmäisenä kapellimestarina. Muita kapellimestareita ovat olleet Tauno Marttinen, Arvo Uro, Paavo Merisalo, Hannu Vesioja, Tuomas Rousi ja Huba Hollókői. Viime vuosina lähinnä jousiorkesterina toimineen kaupunginorkesterin toimintaa johti intendentti Markku Jokinen.
Hämeenlinnassa kaupunginorkesterilla oli useita konserttipaikkoja: Palokunnantalon lisäksi esiintymistiloina ovat olleet Hämeenlinnan kirkko, raatihuone, Vanajan kirkko ja Verkatehdas.
Keväällä 2015 Hämeenlinnan kaupunginorkesteri oli uhattuna, kun kaupungin tuen määrään oli ehdotettu huomattavaa leikkausta. Tämä päätös kuitenkin kumoutui, ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterin toiminta jatkui.[lähde? ] Konsertteja kyettiin kuitenkin järjestämään vain muutaman soittajan kokoonpanoilla, ja vuonna 2021 orkesteriyhdistys joutui lopulta lopettamaan toimintansa.
Aiheesta muualla

Hämeenlinnan kaupunginorkesteri (Arkistoitu – Internet Archive) Häme-wikissä
Tony Robinson

Robinson puhumassa Hyde Parkissa vuonna 2009.
Tony Robinson (s. 15. elokuuta 1946) on englantilainen näyttelijä, koomikko ja poliittinen aktivisti. Hän kuuluu Britannian Työväenpuolueeseen. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Mustan Kyyn Baldrickina. Hän on myös kirjoittanut 16 lastenkirjaa.
Vuonna 2013 Robinson sai ritarin arvon kuningatar Elisabethin syntymäpäivänä.
Rooleja

Brannigan (1975) – viestinviejä
Musta Kyy (1983–1989, 1999) – Baldrick
Blood and Honey (1991) – Kertoja
My Wonderful Life (1997–1999) – Alan
Faeries (1999) – Broom (ääni)
Codex (2006–)
Terry Pratchett's Hogfather (2006) – Vernon Crumley
Lentokentällä UK - Kertoja
Hotel Babylon – Arthur – Kausi 4, Jakso 3(2009)
Jam TV (2009) – oma itsensä, jakso 5
Codex (gameshow) (2011–) - Juontaja
Tony Robert-Fleury

| Tony Robert-Fleury |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1837
Kuollut: 8. joulukuuta 1911 (74 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  taidemaalari ja taideopettaja
Taiteilija
 Nimikirjoitus
Tony Robert-Fleury :Le bain , maalattu vuonna 1903
Tony Robert-Fleury (1. syyskuuta 1837 - 8. joulukuuta 1911) oli ranskalainen taidemaalari. Robert-Fleury toimi myös taideopettajana ja oli oppilaidensa parissa erittäin pidetty. Hänen oppilaisiinsa kuului myös suomalainen Alex Federley.
Robert-Fleuryn isä oli taidemaalari Joseph-Nicolas Robert Fleury ja hänen taideopettajansa oli Léon Cogniet. Ensimmäisen näyttelynsä Pariisin salongissa hän piti vuonna 1864 ja hänen töitään palkittiin vuosina 1866, 1867 ja 1870. Vuoden 1899 maailmannäyttelystä hän sai kultamitalin ja hänelle myönnettiin oikeus laittaa töitään esille ilman kriitikoiden esikarsintaa. Vuonna 1904 hänet nimitettiin William Adolphe Bouguereaun seuraajaksi Ranskan taiteilijaliiton johtoon. Vuodesta 1908 hän hän johti Taylor foundationin johtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka.
Uransa varrella Robert-Fleury vastaanotti useita ammatillisia huomionosoituksia, kuten Ranskan kunnialegioonan upseerin arvon vuonna 1884 ja komentajan arvon vuonna 1907.
Robert-Fleury aloitti uransa akateemisena historiamaalarina, mutta uran loppupuolella hänen tyylinsä alkoi vapautua. Hän käytti värejä vapautuneemmin sekä sivellintä rennommin.
Aiheesta muualla

Tony Robert-Fleury, 1837–1911, French ArtUK. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
Herttuakeijuahven

| Herttuakeijuahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Keijuahvenet Pseudochromidae
Suku::  Pseudochromis
Laji::  paccagnellae
Kaksiosainen nimi
 Pseudochromis paccagnellae  Axelrod, 1973 
Katso myös
   Herttuakeijuahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Herttuakeijuahven (Pseudochromis paccagnellae ) on keijuahveniin kuuluva värikäs ja aggressiivinen pieni kala, joka elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Koko ja ulkonäkö

Herttuakeijuahven kasvaa noin 6–8 senttimetriä pitkäksi. Vartalo on edestä vaaleanpunainen, takaa oranssinkeltainen. Evät ovat tummemmat.
Käyttäytyminen

Herttuakeijuahven on aggressiivinen laji ja puolustautuu itseään suurempia kaloja vastaan. Se sopii muuten riutta-akvaarioon, mutta syö sieltä katkaravut ja viuhkamadot.
Ravinto

Herttuakeijuahvenet syövät pieniä äyriäisiä.
Aiheesta muualla

Pseudochromis paccagnellae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
USS Neosho (AO-23)

| USS Neosho |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Federal Shipbuilding and Drydock Company, Kearny, New Jersey
Kölinlasku:  22. kesäkuuta 1938
Laskettu vesille:  29. huhtikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  7. elokuuta 1939
Loppuvaihe:  upotettu 11. toukokuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 470 t
Pituus:  168,55 m
Leveys:  22,86 m
Syväys:  9,86 m
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  304
Aseistus
Aseistus:  1 × 5" -tykki 4 × 3" -tykkiä
USS Neosho (runkonumero AO-23) oli Yhdysvaltain laivaston Cimarron-luokan tankkeri.
Valmistus

Maritime Comission tilasi aluksen Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1939 kumminaan Maritime Comissionin puheenjohtaja kontra-amiraali Emory S. Landin puoliso ja otettiin palvelukseen 7. elokuuta 1939 päällikkönään William E. A. Mullan.
Palvelus

Aluksen muutostyöt laivaston tankkeriksi saatiin 7. heinäkuuta 1941 päätökseen Puget Soundin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus sai tärkeän tehtävän kuljettaa lentokoneiden polttoainetta Yhdysvaltain länsirannikolta Pearl Harboriin. Eräällä tällaisella matkalla alus saapui 6. joulukuuta Pearl Harboriin, missä se tyhjensi lastinsa Ford Islandin lentotukikohdan säiliöihin ja valmistautui paluumatkaan.
Palvelus > Toinen maailmansota

Seuraavana aamuna keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat iskivät. Aluksen päällikkö John S. Phillip johti aluksensa irti laiturista ja väisteli menestyksellisesti hyökkäyksiä, jotka keskittyivät Ford Islandin edustalle ankkuroituihin taistelulaivoihin. Kolme aluksen miehistönjäsentä haavoittui lentokoneiden tulessa.
Seuraavien viiden kuukauden aikana alus partioi lentotukialusosastojen mukana tai yksikseen, koska suojaavia aluksia ei ollut saatavana. Huhtikuun lopulla uhkasivat Australiaa ja Uutta-Seelantia alus liitettiin Task Force 17:ään. Meritiet dominioihin piti pitää kaikin keinoin avoinna ja alueita piti suojata.
Seuranneessa Korallimeren taistelussa alus tankkasi USS Yorktownin ja USS Astorian 6. toukokuuta, minkä jälkeen Neosho vetäytyi alueelta saattajanaan hävittäjä USS Sims. Seuraavana päivänä kello 10 japanilainen lentokone havaitsi alukset uskoen löytäneensä lentotukialuksen saattjineen, minkä seurauksena aluksia vastaan hyökkäsi kaksi lento-osastoa. Sims upposi ja Neoshoon osui seitsemästi ja lisäksi yhden lentäjän ohjaama lentokone. Osumien seurauksena aluksen peräkansi oli tulessa ja alus oli vaarassa katketa. Aluksen ilmatorjunta ampui alas vähintään kolme lentokonetta.
Neosho pysyi pinnalla, kunnes Australian ilmavoimien ja Yhdysvaltain maavoimien lentokoneet havaitsivat sen. USS Henley saapui 11. toukokuuta kello 13 pelastamaan aluksen 123 eloonjäänyttä, minkä jälkeen tankkeri upotettiin tykkitulella.
Hulktar

| Hulktar |
| --- | --- |

Luoja(t):  Stan Lee John Buscema
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Savage She-Hulk #1
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Jennifer Walters-Jameson
Status:  Aktiivinen
Pituus:  201 cm
Paino:  294 kg
Ryhmäsidokset:  Kostajat, Ihmeneloset, Puolustajat
Voimat:  - valtavat fyysiset voimat -Super kestävyys
Suhteet
Sukulaiset:  Hulk (serkku)
Hulktar (oik. Jennifer Walters-Jameson, engl. She-Hulk) on Marvelin sarjakuvissa esiintyvä fiktiivinen sarjakuvasankaritar. Hänen ensiesiintymisensä oli Savage She-Hulk #1 -lehdessä helmikuussa 1980. Hänet loivat käsikirjoittaja Stan Lee ja piirtäjä John Buscema.
Hulktar on ollut sekä Kostajien että Ihmenelosten jäsenenä. Taitavana asianajajana hän on palvellut monia supersankareita lukuisissa tilanteissa.
Historia

Jennifer Walters on tunnetun tiedemiehen Bruce Bannerin (Hulk) serkku, ja kerran Walters löysikin Bannerin oveltaan. Banner halusi ottaa yhteyttä sukulaisiinsa, joihin hän oli menettänyt kontaktinsa Hulkina olon, ja puolustusvoimien huippusalaisten operaatioiden turvallisuusmääräysten, takia. Bruce ja Jennifer lähtivät ajelulle, mutta asianajajana Walters oli sotkeutunut Kalifornian rikollismaailmaan, ja rikolliset kostivat ampumalla häntä ajomatkan aikana. Koska Banner tiesi Waltersilla ja itsellään olevan sama veriryhmä, hän toimitti omatoimisen verensiirron Jenniferin oltua vaarassa kuolla ampumahaavan aiheuttamaan verenhukkaan. Bannerin säteilytetty veri sai aikaan myös Waltersissa "hulkmaisen" reaktion, kun hän joutui vaaratilanteeseen. On kuitenkin pantava merkille, että Walters ei menetä järkeään ja yleensä hän jopa pitää enemmän Hulktarena kuin Jenniferinä olemisesta. Huomattuaan yliluonnolliset voimansa Hulktar kosti kimppuunsa käyneille rikollisille, aloitti seikkailijan elämän ja liittyi Kostajiin. Salattujen Sotien lopussa hän suostui astumaan Möykyn tilalle Ihmenelosiin tämän jäädessä vielä Taisteluplaneetalle.
Muissa medioissa

Hahmo on esiintynyt sivuosassa useissa piirretyissä televisiosarjoissa.
Hahmoon perustuva Disney+-sarja She-Hulk: Attorney at Law julkaistiin vuonna 2022.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Videopelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | Victoria Carroll | The Incredible Hulk |  |  |
| 1996 | Lisa Zane | Hulk |  |  |
| 1997 | Cree Summer | Hulk |  |  |
| 2007 | Stephanie Brillon | Ihmeneloset |  |  |
| 2009 | Alicia Coppola |  |  | Marvel: Ultimate Alliance 2 |
| 2013, 2015 | Eliza Dushku | Hulk ja M.Ä.I.S.K.:n agentit Ultimate Spider-Man |  |  |
| 2022 | Tatiana Maslany | She-Hulk: Attorney at Law |  |  |
Hörnån

| Hörnån |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Västerbotten
Maakunnat:  Ångermanland
Kunnat:  Nordmaling, Uumaja
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Hörnånin vesistö
Pinta-ala:  391,7 km²  
Järvisyys:  3 % 
Pääuoman pituus:  86 km 
Pääuoman osuudet:  Hörnån ←Kvillträskbäcken
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Tjärnbäckenin ja Kvillträskbäckenin jokihaara 
 :  63.9719°N, 19.4209°E
Laskupaikka:  Hörnefors, Nordmaling
 :  63.6110°N, 19.9176°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  155 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  155 m
Pituus:  61 km
Kaltevuus:  3,52 m/km
Keskiylivirtaama:  32,1 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  4,54 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,67 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Hörnån on Ruotsissa Västerbottenin läänissä virtaava 61 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Hörnånin vesistön 86 kilometrisen pääuoman alajuoksun. Joen valuma-alueen pinta-ala on 392 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Merenkurkkuun Nordmalingin ja Uumajan kunnissa.
Käännös suomeksi
Total Recall

Total Recall voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Total Recall – Unohda tai kuole, Paul Verhoevenin ohjaama elokuva vuodelta 1990
Total Recall, edellisen uudelleenfilmatisointi vuodelta 2012
Total Recall – uskomaton elämäntarinani, Arnold Schwarzeneggerin omaelämäkerta vuodelta 2012
Total Recall, hardcore punk -bändi Jyväskylästä.
Huviretki hukkateille

| Huviretki hukkateille: Seikkailu Zamoniassa> Ensel und Krete: Ein Märchen aus Zamonien |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Walter Moers
Kansitaiteilija:  Walter Moers
Kieli:  saksa
Genre:  fantasia, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2000
Suomennos
Suomentaja:  Marja Kyrö
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2002
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  255
ISBN:  951-1-17763-X
Sarja: Zamonia
Edeltävä:  Kapteeni Sinikarhun 13 1/2 elämää
Seuraava:  Rumo Ylämaailmassa
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Huviretki hukkateille: Seikkailu Zamoniassa on yksi Walter Moersin Zamoniaan liittyvistä nuortenkirjoista.
Aiheesta muualla

Sari Peltoniemi: Noidat seisovat aina koivujen välissä (Arkistoitu – Internet Archive). Kalaksikukko 6.10.2003.
USS Palmer

| USS Palmer |
| --- | --- |
 USS Palmer
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fore River Shipbuilding Company, Quincy, Massachusetts
Kölinlasku:  29. toukokuuta 1918
Laskettu vesille:  18. elokuuta 1918
Palveluskäyttöön:  22. marraskuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 7. tammikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 191 t
Pituus:  95,83 m
Leveys:  9,65 m
Syväys:  2,79 m
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  122
Aseistus
Aseistus:  4 x 4" tykkiä 2 x 3" ilmatorjuntatykkiä 12 x 21" (533 mm) torpedoputkea
USS Palmer (runkonumerot DD-161 ja DMS-5) oli Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä, joka valmistui pian ensimmäisen maailmansodan päätyttyä. Alus muutettiin miinanraivaajaksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli DMS-5
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Quincystä Massachusettsista Fore River Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 29. toukokuuta 1918 nimettömänä hävittäjä No. 161:nä. Laivastoesikunnan 1. elokuuta 1918 päivätyllä käskyllä alus nimettiin USS Palmeriksi ja alus laskettiin vesille 18. elokuuta kumminaan Robert C. Hilliardin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 22. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään R. R. Stewart.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon. Se poistettiin palveluksesta 31. toukokuuta 1922 San Diegossa. Alus makasi ankkuroituna reservissä, kunnes se palautettiin palvelukseen 7. elokuuta 1940.
Alus muutettiin miinanraivaajaksi, jolloin se sai 19. marraskuuta runkonumeron DMS-5. Alus siirtyi Atlantille liittyen Norfolkiin sijoitettuun miinaviirikkö 19:ään suojaamaan Atlantin ja Karibianmeren saattueita. Alus liitettiin 24. lokakuuta 1942 suojaamaan Pohjois-Afrikan maihinnousuun matkannutta Task Force 34:ää, jonka mukana alus saapui Fedalan edustalle 7. marraskuuta. Alus tarkasti alueen miinoista ennen sukellusveneidentorjuntaan siirtymistä. Seuraavana päivänä alus valtasi ranskalaisen troolarin Joseph Elisen sekä kävi tulitaistelun rannikkopattereiden kanssa.
Alus partioi Pohjois-Afrikan rannikolla, kunnes se 12. joulukuuta vapautui operaatiosta palaten suojaamaan Atlantin ja Karibianmeren saattueita.  Alus määrättiin Tyynellemerelle ja se siirtyi harjoittelemaan San Diegoon ennen liittymistään Task Force 53:een Pearl Harborissa. Alus lähti 22. tammikuuta 1944 osallistuakseen Kwajaleinin maihinnousuun. Alus oli Marshallinsaarilla 12. helmikuuta saakka laskien poijuja sekä suojaten kuljetusaluksia, jolloin se aloitti saattueiden suojaamisen Pearl Harboriin ja Majuroon.
Palmer saapui 13. kesäkuuta Saipanille kaksi vuorokautta ennen varsinaisia maihinnousujoukkoja raivatakseen miinoja ja myöhemmin alus suojasi kuljetusaluksia maihinnousun alettua. Alus ei osallistunut Filippiinienmeren taisteluun ollessaan suojaamassa saattuetta Eniwetokille, mutta alus palasi Saipanille 22. kesäkuuta ollen alueella 8. heinäkuuta asti.
Alus saapui Guamiin 22. heinäkuuta eli vuorokauden saaren valtauksen jälkeen suojaamaan Apran edustalla olevia kuljetusaluksia viikoksi. Alus palasi Pearl Harboriin, jossa se valmistautui palaamaan Filippiineille. Alus saapui Leytenlahdelle kolme vuorokautta ennen maihinnousujoukkojen saapumista alueelle 17. lokakuuta raivatakseen pääaukon sekä kuljetusalueille varatut alueet. Saatettuaan kuljetusalukset paikoilleen alus teki tarkastusraivauksen Surigaonsalmessa, mistä se palasi Manukseen 23. lokakuuta.
Täydennettyään varastonsa alus lähti osastonsa mukana Manuksesta 23. joulukuuta Lingayeninlahdelle. Keisarillisen Japanin laivaston ja ilmavoimien uhkaamana osasto saapui Lingayeninlahdelle 7. tammikuuta 1945 aloittaen alueen raivaamisen ilmahyökkäyksestä huolimatta. Aluksella tapahtui räjähdys, joka poisti käytöstä vasemman matalapaineturbiinin. Alus aloitti miinanraivauskaluston korjaamisen jättäen paikkansa osastossa. Kolme tuntia myöhemmin kaksimoottorinen pommikone lensi matalalla aluksen yli pudottaen kaksi pommia alukseen. Aluksella syttyi tulipalo, joka uhkasi ammusvarastoja. Alus upposi kuudessa minuutissa, jolloin kaksi miehistönjäsentä sai surmansa ja 38 haavoittui. Lisäksi 26 katosi.
Hulkonlampi (Mikkeli, kalvitsa)

| Hulkonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°56′27″N, 27°17′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  Heinolanjoki Kyyveteen 
Järvinumero:  14.932.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,7 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  280 m  
Rantaviiva:  2,875 km  
Pinta-ala:  23,707 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHulkonlampi 
Hulkonlampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Kalvitsan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,2 kilometriä pitkä, 280 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 24 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,7 metriä mpy.
Hólar

Hólarin tuomiokirkko
Hólar tai Hólar í Hjaltadal on pieni paikkakunta Pohjois-Islannin Skagafjörðurin kunnassa. Vuosina 1106–1798 Hólar oli hiippakunta ja Pohjois-Islannin todellinen pääkaupunki.
Hólarin nykyinen tuomiokirkko valmistui vuonna 1765, ja se on yksi Islannin vanhimmista rakennuksista. Vuonna 1801 Tanskan kirkko lakkautti virallisesti Hólarin hiippakunnan ja saattoi koko Islannin Reykjavíkin piispan alaisuuteen. Hólarissa toimi vuosina 1553–1801 sekä koulu että kirjapaino, ja vuodesta 1882 maatalouskoulu. Hólarin kirjapaino oli Islannin ensimmäinen, ja sen perusti maan viimeinen katolinen piispa Jón Arason.
USS Patrick Henry

| USS Patrick Henry |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  27. toukokuuta 1958
Laskettu vesille:  22. syyskuuta 1959
Palveluskäyttöön:  9. huhtikuuta 1960
Poistui palveluskäytöstä:  25. toukokuuta 1984
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 959-6 019 t (pinnalla) 6 709-6 888 t (sukelluksissa)
Pituus:  116,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  8,8 m
Koneteho:  1 x S5W-painevesireaktori 15 000 hv (11 MW)
Nopeus:  pinnalla: 20 solmua (37 km/h) sukelluksissa: 25+ solmua (46 km/h)
Miehistöä:  112, joista 12 upseeria
Aseistus
Aseistus:  16 x UGM-27 Polaris A1/A3 6 x 533 mm torpedoputkea
USS Patrick Henry (runkonumero SSBN-599) oli Yhdysvaltain laivaston George Washington -luokan strateginen ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 27. toukokuuta 1958. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1959 kumminaan Leslie C. Arendsin puoliso ja otettiin palvelukseen 9. huhtikuuta 1960 ensimmäisinä päällikköinään Harold E. Shear ja Robert L. J. Long.