32. sotasairaala
Talvisota

32. sotasairaala perustettiin 13. lokakuuta 1939 Oulun suojeluskuntapiirin määräyksestä, kun sodan syttyminen vaikutti todennäköiseltä ja sen toiminta käynnistyi 30. marraskuuta 1939. Määräys sisälsi 300 potilaspaikkaa sisältävän sotilassairaalan perustamisesta. Heti sodan sytyttyä 32. sotasairaalalle perustettiin II osasto Oulunsuun Piirimielisairaalan tiloihin, jossa vuodepaikkojen määrä oli 245. Vuoden 1939 puolella sotasairaalalle perustettiin vielä III osasto Oulun Diakonissalaitokselle ja sen silmäosastolle. Oulun Diakonissalaitoksella oli enimmillään 110 potilaspaikkaa.
Runkosairaalan päällikkölääkärinä toimi lääkintämajuri, lääninsairaalan lääk.lis. Väinö Nevanlinna, joka oli siviilissä Oulun lääninsairaalan ylilääkäri. II osaston aloittaessa toimintansa piirimielisairaalassa sen johtajaksi tuli lääk.lis. Martti Elomaa, joka puolestaan siviilitoimenaan hoiti piirimielisairaalan ylilääkärin tehtäviä. Aivan alkuvaiheessa kommenuksen 32. sotasairaalaan saivat myös kirurgiksi lääk.tri Aleksander Steinbock, joka oli sivilitoimenaan myös lääninsairaalassa, res.lääkintäkapteeni Niilo Apajalahti Helsingistä, hammaslääkäri oli odont.lis. Kaarlo Hedmansson Oulusta, lääk.tri Gej Snellman Oulusta ja lääk.lis. J.G. Lindberg Helsingistä. Talouspäällikkönä toimi lääninsairaalan talouspäällikkö Reino Poropudas, taloudenhoitajana Olavi Halttu ja rahastonhoitajana Paavo Paulamäki Oulun sotilaspiirin esikunnasta. Lääkäreistä oli kova pula, ja heitä täytyi hankkia muualta Suomesta ja jopa Ruotsista.
Omana toimintanaan Lääninsairaalan alaisuudessa oli Päivärinteen tuberkuloosiparantolaan sijoitettu sotasairaalatoiminta. Ensimmäiset haavoittuneet tuotiin Päivärinteelle 6. tammikuuta 1940. Sotasairaalaosan vastuu oli norjalaisilla. He hoitivat kaikkiaan 285 haavoittunutta, kaikki kirurgisia tapauksia ja suurin osa vaikeasti haavoittuneita. Heidän ambulanssinsa oli erinomaisen hyvin varustettu, ja sen lääkäreinä toimi Norjan tunnetuimpia kirurgeja apunaan nuorempia lääkäreitä. Koko henkilökunta vaihtui kuuden viikon välein uuden ryhmän tultua Norjasta. Kaikkiaan ehti neljän kuukauden aikana toimia kolme henkilökuntaryhmää, joihin kuului 16 lääkäriä, heistä 3 hammaslääkäriä, 10 lääketieteen kandidaattia, 43 hoitajatarta ja 19 henkeä talous- ja teknillistä henkilökuntaa.
| Osasto | Sijainti | Kuva | Sairaansijat |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Oulun Lääninsairaala, Oulun Lasaretinsaari |  |  300 sairaansijaa |
|  | Päivärinteen parantola, Muhoksen Päivärinteen kylässä |  |  sivupiste Oulun Lääninsairaalalle, osa tuberkuloosisairaalasta sotasairaalaksi  aluksi 125 potilaspaikkaa, enimmillään 183  Norjan Punaisen Ristin Suomeen lähettämän ambulanssin professori Johan Holstin johtama kirurginen osasto |
| II | Piirimielisairaala, Oulun Oulunsuun kaupunginosa |  |  245 sairaansijaa |
| III | Oulun Diakonissalaitos, Oulun keskusta |  |  110 sairaansijaa  Osa oli silmäosasto, jolla hoidettiin silmäpotilaita |
| IV | Snellmanin lastenparantola, Oulun Mäntylän kaupunginosa |  |  100 sairaansijaa  Sisätautipotilaille  Alunperin perustettiin 13. joulukuuta 1939 väestönsuojelusairaalaksi |
| V | Oulun keskuskansakoulu, Oulun keskusta |  |  350 sairaansijaa |
|  | Oulun yksityissairaala, Oulun Vaaran kaupunginosa |  |  |
| VI | Oulun kuuromykkäinkoulu, Oulun Tuiran kaupunginosa |  |  250 sairaansijaa  Avattiin Talvisodan päätyttyä maaliskuussa 1940 |
| VII | Pateniemen kansakoulu, Haukiputaan kunnan Pateniemen kylä |  |  94 sairaansijaa  Toipilasosasto |

Talvisodan päätyttyä Lasaretinsaaren tiloissa toiminut sotasairaala 32 toimi keskussotasairaalana. Toukokussa 1940 siitä tuli V armeijakunnan sairaala. Sen päällikkölääkärinä toimi lääkintäeverstiluutnantti Eero Wallenius. Huhtikuuhun 1941 mennessä sodan aiheuttama potilasruuhka oli saatu selvitettyä, ja sairaalasta tuli normaali rauhan ajan sotilassairaala.