Vapaaehtoinen lapsettomuus
Asenteista > Asenteet vapaaehtoiseen lapsettomuuteen

Lasten hankinta näyttäytyy useimmille ihmisille asiana, jota ei edes osata kyseenalaistaa ja tämän vuoksi lapsettomaksi jäämistä ei edes ymmärretä ajatella vaihtoehtona. Tästä johtuu, että vapaaehtoinen lapsettomuus aiheuttaa toistuvasti ihmettelyä: muut voivat stigmatisoida vapaaehtoisen lapsettomuuden, sillä tätä valintaa ei pidetä sosiaalisen normin mukaisena.
Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat kohdanneet vähättelyä elämäntapansa vuoksi. Yleensä se on ilmennyt siinä, että heidän oletetaan muuttavan mielensä. Usein viitataan siihen, että sopivan puolison löytyessä voi muuttua mieli myös lastenteon suhteen.
Vapaaehtoisesti lapsettomat joutuvat muita useammin perustelemaan omaa valintaansa. Vapaaehtoisen lapsettomuuden on katsottu olevan enemmän naisia koskeva kysymys, koska äitiys ja naiseus liitetään mielikuvissa voimakkaasti toisiinsa. Vapaaehtoisesti lapsettomien naiseus on kiistetty ja on syytetty, että he eivät ole oikeita naisia. Vapaaehtoisesti lapseton nainen saa usein osakseen enemmän vihaa, kuin vapaaehtoisesti lapseton mies. Vapaaehtoisesti lapsettomat joutuvat joskus myös häirinnän, syyllistämisen, painostuksen ja vihapuheen kohteeksi. Yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa vuonna 2017 vapaaehtoisen lapsettomuuden on todettu herättävän amerikkalaisissa voimakkaita ennakkoluuloja.
Vapaaehtoinen lapsettomuus voi vaikeuttaa parisuhteen muodostamista. Vapaaehtoinen lapsettomuus voi johtaa etääntymiseen sukulaisista, jos sukulaiset eivät ymmärrä ottaa valintaa tosissaan. Joskus vanhemmat kuvittelevat tyttärensä lapsettomuuden johtuvan huonosta kasvatuksesta ja epäonnistumisestaan äitinä, mutta omien vanhempien suhtautuminen saattaa olla kuitenkin myönteisempää, kuin muiden sukulaisten. Vapaaehtoinen lapsettomuus voi vaikeuttaa ystävyyssuhteita tai katkaista niitä.
Yleisin vapaaehtoisesti lapsettomia vastaan esitetyn kritiikin sisältö on se, että he eivät tuota lisää veronmaksajia, heidän väitetään vihaavan lapsia ja olevan itsekkäitä. Vapaaehtoista lapsettomuutta pidetään luonnottomuutena, tunteettomuutena, outona tai kypsymättömyytenä. Heidän väitetään katuvan valintaansa myöhemmin. Suhtautuminen on joissain tapauksissa ollut ihailevaa tai kadehtivaa silloin, kun vapaaehtoiseen lapsettomuuteen on liitetty huolettomuus, ja päätös vapaaehtoisesta lapsettomuudesta hyväksytään herkemmin, jos vapaaehtoisesti lapsettoman katsotaan olevan hieman erilainen ihminen, jonka elämä on tavallisesta poikkeavampaa tai merkityksellisempää. Suomessa yksittäiset poliitikot ovat satunnaisesti painostaneet ihmisiä lapsentekoon. Heitä ovat olleet keskustan Matti Vanhanen, Eeva-Maria Maijala ja Liisa Hyssälä sekä SDP:n Antti Rinne. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat pitäneet lastentekoon kehottamista loukkaavana.
Vapaaehtoisesti lapsettomia on leimattu myös mielenhäiriöisiksi. Heitä on pidetty myös kylminä ja oletetaan, että he viettävät holtitonta bile-elämää. Yleinen kysymys on myös se, kuka heitä hoitaa, kun he ovat vanhoja. Vapaaehtoisesti lapsettoman syliin saatetaan nostaa väkisin lapsi, tai selityksiä lapsettomuuteen voidaan tivata aggressiivisesti. Vapaaehtoisesti lapsettomien seksuaalisuudesta ja seksielämästä kysellään ja sitä arvostellaan.
Vapaaehtoisesti lapsettomille tarjotaan erään mielipidekirjoittajan mielestä yhteiskunnan suunnalta vain kahta roolia, surijan ja itsekkään. Sen on todettu ärsyttävän myös ihan tuntemattomia.
Tutkimuksissä on havaittu, että vähemmän traditionaaliset, nuoret, työllistetyt, naiset, ja sinkut suvaitsevat paremmin vapaaehtoista lapsettomuutta kuin traditionaaliset, vanhukset, työttömät, miehet sekä pariskunnat.
Toisaalta tutkimusten mukaan näyttää siltä, että suomalaiset suhtautuvat suvaitsevaisesti vapaaehtoiseen lapsettomuuteen. Tutkimuksen mukaan noin puolet suomalaisista hyväksyy vapaaehtoisen lapsettomuuden. Kuitenkin noin 70 prosenttia pitää vapaaehtoisesti lapsettomien parien yleistymistä huonona asiana.
Vuonna 2022 julkaistussa kielitieteellisessä väitöstutkimuksessa todetaan, että lisääntymisnormi näyttää olevan heikentymässä hitaasti ja yhteiskunnan vaikuttamismahdollisuudet siihen, hankitaanko lapsia vai ei, vaikuttavat pieniltä, koska syntyvyys nähdään henkilökohtaisena valintana, joka ratkaistaan kodeissa, eikä julkisilla foorumeilla.
Vapaaehtoista lapsettomuutta tutkineen Jean Veeversin mukaan vapaaehtoinen lapsettomuus rikkoo sosiaalisia normeja viidessä eri ulottuvuudessa:
Uskonto: Jos vanhemmuutta pidetään uskonnollisena velvollisuutena, vapaaehtoisesti lapsettomat rikkovat uskonnollista velvollisuutta.
Vastuu: Jos vanhemmuutta pidetään kansalaisvelvollisuutena, vapaaehtoisesti lapsettomat välttävät vastuuta.
Avioliitto: Jos vanhemmuus on avioliiton tarkoitus, lapsivapaat avioliitot murentavat avioliitto-insituutiota.
Seksuaalisuus: Jos vanhemmuus on osa sukupuolirooleja, vapaaehtoisesti lapsettomat hylkäävät perinteiset sukupuoliroolit.
Normaalius: Jos vanhemmuutta pidetään osoituksena henkisestä kypsyydestä ja vakaudesta, vapaaehtoisesti lapsettomat eivät täytä näitä kriteerejä.