stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zhuangzi

| Zhuangzi> 庄子 |
| --- | --- |
 Zhuangzi uneksii olevansa perhonen
Henkilötiedot
Syntynyt: 369 eaa.  Shangqiu 
Koulutus ja ura
Koulukunta:  taolaisuus
Tunnetut työt:  Zhuangzi
Zhuangzi (庄子 pinyin: Zhuāngzǐ; Wade-Giles: Chuang Tzŭ, muita muotoja Chuangtse, Chuang Zi, Chuangzi yms.) eli suomeksi mestari Zhuang oli taolainen filosofi. Hän kirjansa tunnetaan hänen omalla nimellään Zhuangzi. Hän eli 300-luvulla eaa.
Zhuangzi syntyi Mengin kaupungissa (蒙城 Méng-chéng), Songin kuningaskunnassa, joka on nykyisessä Henanissa. Hänen perhenimensä oli Zhuang ja ristimänimensä Zhou (周 Zhōu). Hänet tunnetaan myös nimillä Ménglì (蒙吏 Mengin virkamies), Méng Zhuāng (蒙莊 Zhuang Mengistä) ja Méngsǒu (蒙叟 Mengin vanhus).
On luultavaa, että Zhuangzi ei kirjoittanut kokonaan nimiinsä pantua kirjaa, vaan ehkä ainoastaan luvut 1–7 ja muutamia muita kohtia. Tähän viittaa näiden tekstiosuuksien osoittama huomattavan säkenöivä äly, loistava huumori ja vahva persoonallisuus. Kirjan ainoassa säilyneessä laitoksessa, jonka toimitti Guo Xiang n. vuonna 300 jaa., on 33 lukua. Muissa laitoksissa on kiinalaisen historiankirjoituksen mukaan ollut jopa 52 lukua.
Zhuangzi kehitteli daon ajatusta edelleen Daodejingin pohjalta. Hänen pääfilosofiansakenen mukaan? oli, että elämämme on rajallista, mutta tieto on rajatontaselvennä. Kirjassaan hän esittää,lähde? että kaikella on aina kaksi eri puoltaselvennä.
Zhuangzin ystäviin lukeutui Hui Shi (Wade-Giles: Hui Shih) eli Huizi (Wade-Giles Hui Tzu), mestari Hui, jonka kanssa hän mielellään väitteli.  Tällaista väittelyä kuvaa eräs Zhuangzin katkelma nimeltä ”Kalan onni” (魚之樂 yúzhīlè).
Zhuangzi ja Huizi olivat kävelyllä Hao-joen rantavallilla, kun Zhuangzi sanoi: ”Näetkö miten kalat tulevat pinnalle ja uivat ympäriinsä miten mielivät. Tuosta kalat todella pitävät.”
Huizi vastasi: ”Ethän sinä ole kala, mistä sinä tiedät mistä kalat pitävät?”.

Zhuangzi sanoi: ”Ethän sinä ole minä, joten mistä voit tietää, etten minä tiedä mistä kalat pitävät?”
Huizi sanoi: ”Minä en ole sinä, joten en tietenkään tiedä mitä sinä tiedät. Sinä et kuitenkaan ole kala ja se todistaa, ettet sinä tiedä mistä kalat todella pitävät.”
Zhuangzi sanoi: ”Ah, mutta ellei sinulla ole mitään sitä vastaan, niin palataanpa sinun alkuperäiseen kysymykseesi. Kysyit, mistä minä voin tietää mistä kalat todella pitävät. Niinpä sinä tiesit minun tietävän sen jo esittäessäsi kysymyksen. Ja minä tiedän sen tästä Hao-joen rannalta.”
Kirjan toinen tunnettu katkelma on ”Zhuang Zhou näkee unta perhosesta” (莊周夢蝶 Zhuāng Zhōu mèng dié).
Kerran Zhuangzi näki unta, että oli perhonen, joka lepatteli ympäriinsä onnellisena tehden, mitä huvitti.  Hän ei tiennyt olevansa Zhuangzi.  Äkkiä hän heräsi ja siinä hän oli, oikeasti ja epäilemättä Zhuangzi.  Hän ei kuitenkaan tiennyt, oliko hän Zhuangzi, joka oli uneksinut olevansa perhonen vai perhonen, joka uneksi olevansa Zhuangzi. Zhuangzin ja perhosen välillä täytyy olla joku ero!  Tätä kutsutaan asioiden muutokseksi.
Zhuangzin filosofia vaikutti suuresti kiinalaisen buddhalaisuuden, erityisesti chanin (tunnetaan japanilaisella nimellä zen) kehitykseen.
Kirjallisuutta

Joutilaan vaelluksesta. Lukuja Chuangtsen kirjasta.  (Suomentanut Pertti Nieminen. Kai Nieminen on suomentanut luvut 13, 14 ja 33. 2. tarkistettu painos (1. painos: Otava, 1991))  Helsinki:  Basam Books, 2015.  ISBN 978-952-260-361-6
Zhuangzi: The Complete Writings.  (Englanniksi kääntänyt Brook Ziporyn)  Cambridge:  Hackett Publishing Company, Inc.  ISBN 978-1-62466-855-5
Aiheesta muualla

Stanford Encyclopedia of Philosophy: Zhuangzi. (englanniksi)
Chuang Tzu -teos. (englanniksi)
↑  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. (fr) Ranskan kansalliskirjasto, BnF catalogue général, Pariisi, Ranskan kansalliskirjastoUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.
↑  Andrew Bell (kuvitus Andrew Bell), Encyclopædia Britannica, Encyclopædia Britannica Inc. (OCLC 71783328, BNF , verkkoversio) . Tieto on haettu Wikidatasta.
Ostosriippuvuus

Ostosriippuvuus tai shoppailuriippuvuus (myös oniomania) tarkoittaa pakonomaista tarvetta ostaa.
Riippuvuuden oireita voivat olla toistuva vastustamaton halu päästä ostoksille, ostamisen pakkomielteinen ajatteleminen, ostettujen tuotteiden piilottelu perheeltä, tavaroiden pois heittäminen ja palauttaminen, aiheeton vikojen valittelu, voimakas mielihyvän ja vapautumisen tunne oston yhteydessä sekä pettymys, masennus ja häpeä jonkin ajan päästä ostamisesta. Ostamisen tarpeen saattaa synnyttää esimerkiksi masennus tai hetkellinen vahvan tunteen purkaus.lähde? Riippuvuus voi aiheuttaa taloudellisia ongelmia, masennusta ja ongelmia ihmissuhteissa.
Stanfordin yliopiston vuonna 2006 julkaiseman tutkimuksen mukaan ostosriippuvuus on miehillä lähes yhtä yleistä kuin naisilla. Tutkimuksen mukaan haastatelluista amerikkalaisista 5,5 % miehistä ja 6 % naisista täytti ostosriippuvuuden kriteerit.
Aiheesta muualla

An Expanded Conceptualization and a New Measure of Compulsive Buying Journal of Consumer Research. 2008.
Nämä tunnetilat lisäävät ostosriippuvuuden syntymistä, www.terve.fi
Mikä laulaen tulee, City-lehti
Shoppailuun sairastuneet, Ava
Shoppailuriippuvuus, paihdelinkki.fi
Mikko Plosila

Mikko Plosila Vammalan mieskuoron solistina Vammalan laulujuhlilla 1954.
Mikko Olavi Plosila (5. joulukuuta 1914 Kokkola – 26. elokuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, joka esiintyi dramaattisena tenorina. Hän loi myös uran ekonomina.
Plosila valmistui ennen laulu-uraansa ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta ja työskenteli Raumalla. Hän aloitti laulun opiskelun 1930-luvun loppupuolella, mutta ei pystynyt pitämään aiottua ensikonserttiaan sodan sytyttyä. Hänen opettajiaan olivat Olavi Nyberg ja Elsa Larcén. Plosila jatkoi ensikonsertin peruuntumisesta huolimatta toimintaansa laulun parissa muun muassa johtamalla perustamiaan Rauman Työväen Mieslaulajia. 1950-luvun alussa hän esiintyi tenorina päärooleissa oopperoiden amatöörinäytännöissä Turussa ja Tampereella muun muassa Antti Hangan roolissa Leevi Madetojan teoksessa Pohjalaisia.
Plosila oli lähes 40-vuotias aloittaessaan uransa ammattimaisena laulajana. Hänet kiinnitettiin vuosiksi 1954–1957 Suomen kansallisoopperan solistiksi. Hänen debyyttiroolinsa siellä oli Antti Hanka Madetojan Pohjalaisia-oopperasta. Plosila esiintyi Kansallisoopperassa myös esimerkiksi Richard Wagnerin Tannhäuserin nimiroolissa ja Giuseppe Verdin Aidan Radameksen roolissa. Hän täydensi opintojaan vuosina 1957–1958 Malmössä ja Wienissä opettajinaan Josef Witt ja Tino Pattiera. Vuonna 1958 Plosila sai koelaulun jälkeen kiinnityksen Wuppertalin oopperan solistiksi. Hän lauloi siellä vuoteen 1963. Plosila esiintyi vierailijana myös Wienin valtionoopperassa, Berliinissä, Brysselissä ja Pariisissa. Viimeiset oopperaesiintymisensä hän teki vuonna 1966 Suomen kansallisoopperassa Neron roolissa Claudio Monteverdin L'incoronazione di Poppeassa.
Plosila kuului ensimmäisiin kansainvälisesti kysyttyihin suomalaisiin tenoreihin. Hän työskenteli musiikin ulkopuolella lukuisten liike- ja teollisuusyritysten tilintarkastajana sekä vuosina 1965–1981 Juho Vainion säätiön taloudenhoitajana. Plosila kuoli 79-vuotiaana Helsingissä pitkään sairastettuaan.
Andreas Babler

| Andreas Babler |
| --- | --- |

Itävallan varakansleri
 3. maaliskuuta 2025–  
Liittokansleri:  Christian Stocker
Edeltäjä:  Werner Kogler
Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja
 2023–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1973 (ikä 52)  Mödling, Itävalta
Puoliso:  Karin Blum
Lapset:  1
Aiheesta muualla
www.andibabler.at
Andreas (”Andi”) Babler (s. 25. helmikuuta 1973, Mödling, Ala-Itävalta) on itävaltalainen poliitikko, vuodesta 2023 lähtien Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) puheenjohtaja ja 3. maaliskuuta 2025 lähtien Itävallan varaliittokansleri.
Tausta ja ammatillinen ura

Andreas Babler kasvoi työläisperheessä Traiskirchenissä. Hän on kertonut jättäneensä koulun kesken ilman päästötodistusta, koska joutui jo nuorena menemään töihin. Bablerin molemmat vanhemmat työskentelivät Semperit-rengastehtaalla, joka 1980-luvun puolessavälissä myytiin Continental-konsernille. Tämä vaikutti suuresti monien paikkakunnan työläisperheiden elämään ja myös Bablerin poliittisten näkemysten muotoutumiseen. Vuosina 1992–1993 Babler työskenteli koneenrakennus- ja varastotyöläisenä ja suoritti sitten asevelvollisuutensa 1994-1995. Vuosina 2001–2004 hän työskenteli Vöslauer-kivennäisvesitehtaassa, ja siirtyi sitten johtamaan Traiskirchenin pormestarin kansliaa.
Koulutustaan Babler on sittemmin täydentänyt suorittamalla poliittisen viestinnän yliopisto-opinnot Kremsin yliopistossa vuosina 2007–2009.
Poliittinen toiminta

Babler aloitti poliittisen uransa SPÖ:tä lähellä olevassa mutta muodollisesti itsenäisessä vasemmistolaisessa nuorisojärjestössä Sozialistische Jugend Österreich, toimien sen valtakunnallisena sihteerinä vuosina 1996–2001. Vuosina 1997–2001 hän oli Sosialististen nuorten kansainvälisen liiton (International Union of Socialist Youth, IUSY) Euroopan-komitean varapuheenjohtaja, vuodesta 2000 puheenjohtaja. Vuodesta 1995 alkaen hän istui kotikaupunkinsa Traiskirchenin kaupunginvaltuustossa. Vuosina 2014–2024 hän toimi Traiskirchenin pormestarina, kunnes syksyllä 2024 nousi kansanedustajaksi. Puolueessaan Babler edusti sen vasemmistosiipeä ja oli mukana perustamassa Kompass-aloitetta, jonka päämääränä oli palauttaa sosiaalidemokratia takaisin juurilleen, yhteiskunnallisen tasa-arvon ja vähäosaisten puolustajaksi.
Traiskirchenissä toimii suuri pakolaisten vastaanottokeskus, ja pormestarina Babler sai julkisuutta ottamalla kiivaasti kantaa pakolais- ja ihmisoikeuskysymyksiin. Vuonna 2015 hän järjesti mielenosoituksen pakolaisten puolesta, syyttäen Ala-Itävallan konservatiivihallintoa ja Itävallan hallitusta resurssipulasta, jonka vuoksi olot Traiskirchenin vastaanottokeskuksessa olivat sietämättömät.
Keväällä 2023 SPÖ oli joutunut johtajakriisiin, jossa Burgenlandin osavaltion maaherra Hans-Peter Doskozil haastoi avoimesti puoluejohtaja Pamela Rendi-Wagnerin. Babler ilmoittautui mukaan johtajakisaan, ja puolueen jäsenkunnalle tehdyssä kyselyssä äänet näiden kolmen ehdokkaan kesken menivät lähes tasan. Rendi-Wagnerin jättäydyttyä kilpailusta uusi puheenjohtaja valittiin ylimääräisessä puoluekokouksessa Linzissä 3. kesäkuuta 2023. Kohua nostattaneen äänestyksen voittajaksi julistettiin ensin Doskozil, mutta sitten ilmeni, että vaalitulostaulukon tietoja syötettäessä oli tapahtunut tulkintavirhe, ja äänestyksen oli itse asiassa voittanut Babler. Bablerin puoluejohtajuus vahvistettiin puoluekokouksessa marraskuussa 2023.
Syksyn 2024 parlamenttivaaleissa Babler nousi Itävallan kansallisneuvostoon ja luopui Traiskirchenin pormestarin tehtävästä. Vaalien jälkeisissä, pitkiksi venyneissä hallitusneuvotteluissa SPÖ oli Bablerin johdolla neuvottelemassa koalitiosta yhdessä konservatiivisen Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) ja liberaalin NEOS-puolueen kanssa. Tämä kolmen koalitio, ÖVP:n ja Christian Stockerin johdolla, muodosti lopulta hallituksen, joka asetettiin virkaan 3. maaliskuuta 2025.  Bablerista tuli varaliittokansleri sekä taiteesta, kulttuurista, julkisista palveluista ja urheilusta vastaava ministeri.
Yksityiselämä

Andreas Babler on naimisissa Karin Blumin kanssa, joka oli vuonna 2006 Innsbruckin yliopiston opiskelijajärjestön ensimmäinen sosialisti-puheenjohtaja ja Innsbruckin nuorin kaupunginvaltuutettu. Pariskunta avioitui 2009, ja heillä on yksi tytär.
Aiheesta muualla

Kotisivu (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Haagin kongressi

Haagin kongressi kokoontui Café Concert Excelsiorissa. Valokuva on vuodelta 1904.
Haagin kongressi oli 2.–7. syyskuuta 1872 Alankomaiden Haagissa järjestetty Ensimmäisen internationaalin viides kansainvälinen kongressi. Se merkitsi sosialistisen työväenliikkeen hajoamista kahtia, kun aikaisemmin samassa yhteistyöjärjestössä toimineet marxilaiset ja anarkistit erosivat toisistaan aatteellisten ristiriitojen seurauksena. Keskeisenä syynä hajoamiseen oli internationaalin perustajiin kuuluneiden Karl Marxin ja Mihail Bakuninin keskinäiset erimielisyydet. Ensimmäisestä internationaalista eronneet anarkistit perustivat vain paria viikkoa myöhemmin Sveitsin Saint-Imierissä omaksi yhteistyöjärjestökseen Anarkistisen internationaalin.
Marxin ja Bakuninin riitojen taustalla oli suhtautuminen vuoden takaisiin Pariisin kommuunin tapahtumiin. Pamfletissaan Kansalaissota Ranskassa Marx tulkitsi Pariisin kommuunin epäonnistumista niin, että on muodostettava koko proletariaattia edustava keskusjohtoinen puolue, joka myöhemmin ottaa valtion hallintaansa eli muodostaa niin sanotun proletariaatin diktatuurin. Bakuninin näkemyksen mukaan taas työläisten ja talonpoikien pitää toimia keskenään vallankumouksellisessa liitossa ilman puolueita ja johtavaa eliittiä. Myös koko valtiosta pitää hänen mukaansa luopua ja pyrkiä sen lakkauttamiseen. Bakunin sai kongressissa tukea ajatuksilleen muun muassa sveitsiläiseltä James Guillaumelta.
Ensimmäinen internationaali järjesti Haagin jälkeen vielä kaksi kongressia ennen vuonna 1876 tapahtunutta hajoamistaan. Sen toimintaa perustettiin jatkamaan Toinen internationaali vuonna 1889.
Aiheesta muualla

Haagin kongressin pöytäkirjat (englanniksi)
SBB-CFF-FFS

| SBB-CFF-FFS |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  CH0205276774
Perustettu:  1902
Toimitusjohtaja:  Vincent Ducrot
Kotipaikka:   Bern, Sveitsi
Toiminta-alue:  Sveitsi ja lähivaltiot
Toimiala:  rautatieliikenne
Tuotteet:  matkustaja- ja tavaraliikenne
Liikevaihto:   8 786 milj. Sfr (2015)
Henkilöstö:   30 000 (2015)
Emoyhtiö:  Schweizerische Bundesbahnen SBB
Tytäryhtiöt:  SBB Cargo, SBB GmbH, RegionAlps, Thurbo, Zentralbahn, Sensetalbahn, Tilo, AlpTransit Gotthard, ym.
Omistaja:  Sveitsin valtio
Kotisivu:  www.sbb.ch
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sveitsin liittovaltion rautatiet (saks. Schweizerische Bundesbahnen, SBB ransk. Chemins de fer fédéraux suisses, CFF; ital. Ferrovie federali svizzere, FFS) on Sveitsin liittovaltion  rautatieyhtiö. Yhtiön  osakkeet omistaa Sveitsin valtio. Sveitsin liittovaltion rautatieton sekä liikenteenharjoittaja että ratainfrastruktuurin omistaja.
Yhtiö

Sveitsin liittovaltion rautatie konsernin emoyhtiö, joka omistaa rataverkon ja siihen kiinteästi liittyvät osat kuten asemat. Henkilöliikenne tapahtuu pääosin emoyhtiön nimissä, mutta osa toiminnasta tapahtuu tytäryhtiöissä (RegionAlps, Thurbo AG, zb Zentralbahn AG, Sensetalbahn AG, Tilo SA). Saksan-paikallisliikenteen toteuttaa SBB Deutschland,. Tavaraliikenneyhtiö on SBB Cargo AG. Lisäksi Sveitsin liittovaltion rautatiet omistaa muun muassa vesivoimalaitosyhtiöitä, Gotthardin pohjatunnelia rakentavan AlpTransit Gotthard AG:n, matkatoimiston, vakuutusyhtiön ja kiinteistöyhtiöitä.
Vuonna 2015 Sveitsin liittovaltion rautatie konsernin liikevaihto oli 8,8 miljardia frangia, ja sen  palveluksessa oli 30 000 työntekijää. Konsernin yhtiöiden omistaman rataverkon pituus oli 3 172 kilometriä.
Historiaa

Sveitsin rautatieverkko rakennettiin pääosin jo 1800-luvun jälkipuoliskolla: vuonna 1900 rataverkon pituus oli 3 789 kilometriä eli noin 75 % nykyisestä 5 035 kilometristä. Rakentajayhtiöt olivat yksityisiä tai kantonien omistamia. Vuosisadan lopulla useat rautatieyhtiöt joutuivat taloudellisiin vaikeuksiin suurten investointien, keskinäisen kilpailun ja taloudellisen taantuman takia. Tilanteen ratkaisemiseksi Sveitsissä järjestettiin vuosina 1895 ja 1898 kansanäänestys valtiollisen rautatieyhtiön perustamisesta ja yksityisten rautatieyhtiöiden valtiollistamisesta. Myönteisten päätösten jälkeen perustettiin rautatieyhtiö Sveitsin liittovaltion rautatiet.
Sveitsin liittovaltion rautateiden toiminnan katsotaan alkaneen 1. tammikuuta 1902, kun usean rautatieyhtiön toiminta siirretiin Sveitsin liittovaltion hoidettavaksi:
Aargauische Südbahn, ASB
Bötzbergbahn, BöB
Schweizerische Nordostbahn, NOB
Schweizerische Centralbahn, SCB
Wohlen-Bremgarten, WB.
Sveitsin liittovaltion rautateiden toiminta laajeni edelleen, kun lisää yhtiöitä liitettiin siihen:
1.7.1902 Vereinigte Schweizerbahnen, VSB
1.5.1903 Jura-Simplon-Bahn, JS
1.5.1909 Gotthardbahn, GB
1.1.1913 Genève - La Plaine, GP
1.7.1913 Jura neuchâtelois, JN
1.1.1918 Tössthalbahn, TTB
1.7.1918 Wald-Rüti, WT
1.1.1922 Seethalbahn, STB
3.10.1948 Uerikon-Bauma-Bahn, UeBB.
Sveitsin liittovaltion rautateillä  oli vuonna 1903 50 miljoonaa matkustajaa. Kuljetetun tavaran määrä oli tällöin yhdeksän miljoonaa tonnia. Sveitsin liittovaltion rautateiden rataverkon laajuus oli jo vuonna 1909 lähes nykyinen eli 2 648 kilometriä. Vuonna 2015 matkustajaliikenteen vastaavat luvut olivat yhdeksänkertaiset ja tavaraliikenteen noin kuusinkertaiset:
| vuosi | matkustajat, milj>  | tavara, milj> tn. | työntekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| 1903 | 50 | 8,9 | 25 100 |
| 1925 | 102 | 16,4 | 35 500 |
| 1945 | 205 | 13,3 | 35 000 |
| 1964 | 248 | 36,4 | 43 400 |
| 1978 | 203 | 39,9 | 38 000 |
| 1995 | 253 | 47,4 | 33 500 |
| 2000 | 222 | 60,5 | 28 300 |
| 2007 | 307 | 53,7 | 27 400 |
| 2009 | 328 | 49,3 | 28 000 |
| 2011 | 357 | 48,6 | 28 600 |
| 2015 | 442 | 51,1 | 30 000 |
Liikenne

Sveitsin liittovaltion rautatiet vharjoittaa matkustaja- ja tavaraliikennettä sekä vähäisessä määrin bussiliikennettä. Yhtiön junilla tehtiin vuonna 2015 yhteensä 442 miljoonaa matkaa, ja matkustajasuorite oli 18,6 miljardia matkustajakilometriä (vuonna 2014 koko Sveitsissä 20,0 miljardia matkustajakilometriä). Cargo AG:n kuljettaman tavaran määrä oli 51,1 miljoonaa tonnia, ja tavarasuorite oli 15,1 miljardia tonnikilometriä.
Liikenne > Aikataulut

Sveitsin matkustajaliikenteen aikatauluissa lähtökohtana on vakiovuorovälit (saks. Taktfahrplan): junat kulkevat joka tunti samaan aikaan, esimerkiksi 15 tai 60 minuutin välein.
Sveitsin liittovaltion rautateiden rataverkon junien täsmällisyys on korkea: vuonna 2015 vain joka kahdeksas (12,2 %) matkustaja saapui määräasemalleen yli kolme minuuttia myöhässä. Myöhästymisistä huolimatta jatkoyhteydet säilyivät 97 prosentille matkustajista. Sveitsin liittovaltion rautateiden rataverkon tavarajunista 25 % myöhästyi yli kolme minuuttia.
Liikenne > Kaukoliikenne

Sveitsin liittovaltion rautateiden kaukoliikenteen matkustajasuorite on vuonna 2015 13,5 miljoonaa matkustajakilometriä, noin 73 prosenttia kaikesta henkilöliikenteestä. Kaukoliikenteen reittejä ajetaan päivittäin keskimäärin lähes 190 000 kilometriä. Junissa oli keskimäärin 626 istumapaikkaa, joista käytössä oli 31,6 prosenttia. Merkittävimmät kaukoliikenteen reittivälit ovat:
Zürich-Basel, tyypillisesti neljä suoraa kaukojunaa (IC, IR, EC ja ICE) tunnissa
Zürich-Bern-Geneve/Brig, 2-3 junaa,
Zürich-Biel/Bienne, kaksi junaa,
Zürich-Luzern, kaksi junaa,
Zürich-Chur, kaksi junaa,
Zürich - St. Gallen, kaksi junaa,
Bern-Basel, kaksi junaa ja
Geneve-Brig, kaksi junaa.
Liikenne > Paikallisliikenne

Kaukoliikenteen lisäksi yhtiö liikennöi paikallisjunia (R, RE) lähes kaikilla rataosuuksillaan. Sveitsin liittovaltion rautateiden S-junia (lähijunia) kulkee Zürichin, Baselin, Lausannen, Zugin, Aargaun ja Luzernin alueilla.
Paikallisliikenteen matkustajasuorite oli vuonna 2015 5,0 miljoonaa matkustajakilometriä. Paikallisliikenteen reittejä ajettiin päivittäin keskimäärin noin 211 000 kilometriä. Junissa oli keskimäärin 297 istumapaikkaa, joista käytössä oli 22,7 prosenttia.
Liikenne > Kansainvälinen liikenne

Sveitsin liittovaltion rautatieteiden kalustolla ajetaan kansainvälisen liikenteen junia Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan. Lisäksi Sveitsin liittovaltion rautateiden osakkaana Lyria SAS:ssa, joka harjoittaa TGV-liikennettä Sveitsin ja Ranskan välillä.
Liikenne > Tavaraliikenne

Cargo on tavaraliikenteen liikennöitsijä.
Kalusto

Sveitsin liittovaltion rautateillä on noin 2 000 veturia tai moottorivaunua, noin 2 400 matkustajavaunua sekä noin 6 500 tavaravaunua.
Kalusto > Henkilöjunat

Henkilöliikenteen kalustoon kuului vuoden 2015 lopussa 335 veturia, 134 moottorijunan vetovaunua sekä 83 järjestelyveturia, yhteensä 552 erilaista vetolaitetta. Matkustajavaunuja oli kaikkiaan 2 359, joista 1 879 oli ykkös- tai kakkosluokan perusvaunuja, 21 matkatavaravaunuja, 415 ohjausvaunuja ja 44 ravintolavaunuja.
Kaukoliikenteen tyypillisiä junia ovat
vilkkailla reiteillä IC-juna, jossa veturina Re 460 ja vaunuina IC2000-tyyppisiä kaksikerrosvaunuja; vuodesta myös 2018 Bombardierin Twindexx-kaksikerrosmootorijunia on ollut käytössä,
mutkaisilla reiteillä kallistuvakorinen ICN-juna (tyyppiä RABDe 500), jossa on seitsemän vaunua ja
vähemmän vilkkailla reiteillä yksikerroksinen IC- tai IR-veturijuna EW IV -tyyppisin vaunuin.
Kaksikerroksinen IC2000-juna, edessä ohjausvaunu, Re460-veturi perässä.
Kaksikerrosvaunuja Zürichissä.
RABDe Twindexx -kaksikerrosjuna.
Kallistuvakorinen ICN-juna.
EW IV -juna, edessä ohjausvaunu, Re460-veturi perässä.
Kalusto > Tavarajunat

Cargon kalustossa oli vuoden 2015 lopussa yhteensä 941 vetolaitetta, joista 678 oli varsinaisia vetureita. Tavaravaunuja oli kaikkiaan 6 478.
Cargon konttijuna
Järjestelyveturi tyyppiä Am 843
Sekavaunujuna
Energia

Sveitsin liittovaltion rautateiden rataverkko on kokonaan sähköistetty, joten valtaosa liikenteestä hoidetaan sähkökäyttöisellä vetokalustolla. Dieselvetureita ja -koneita käytetään ratapihoilla, kunnossapitotöissä sekä sähkökatkosten varalta varavetureina. Sveitsin liittovaltion rautateiden sähkönhankinta vuonna 2015 oli 3,5 terawattituntia. Tästä Sveitsin liittovaltion rautateiden rataverkon kulutus oli noin 2,1 terawattituntia.
Sveitsin liittovaltion rautatiet tomistaa kokonaan yhden vesivoimalaitosyhtiön ja osuuden viidestä yhtiöstä. Osan sähköstä Sveitsin liittovaltion rautatiet ostaa ja siirtää kahdeksan taajuusmuuntoaseman kautta junaverkkoon (15 kV, 16,7 Hz). Sveitsin liittovaltion rautateiden 132 kV sähkönsiirtoverkon pituus on 1 862 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SBB-CFF-FFS Wikimedia Commonsissa
Sveitsin rautatieverkon rakentaminen v. 1847-1908
Sveitsin liittovaltion rautateiden rataverkko kattaa lähes koko Sveitsin (punaisella).
Sveitsin alueellinen lähiliikenne (S-bahn) toimii 7 alueella.
Helsingin Osakepankki

Helsingin Osakepankin haarakonttori valmistumassa Helsingissä vuonna 1951.
Helsingin Osakepankki (myös Helsinginpankki, lyhenne HOP) oli vuonna 1913 perustettu liikepankki, jonka pääkonttori oli Helsingissä. Vuonna 1984 pankilla oli 113 sivukonttoria ja sen taseen loppusumma oli yli 9,3 miljardia markkaa. Yhdyspankki osti Helsingin Osakepankin vuonna 1985 ja sulautti sen itseensä. Eri vaiheiden myötä se lopulta sulautui osaksi nykyistä Nordeaa.
Historia

Helsingin Osakepankki perustettiin vuonna 1913, kun pankkiiriliike E. Winckelmann & Co muutettiin varoineen ja velkoineen liikepankiksi. Liikemies Emil Winckelmann sai tällöin mukaan pankin osakkaiksi ruotsalaiset Wallenbergit, jotka olivat yksi pohjoismaiden varakkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista teollisuussuvuista. Wallenbergit kuitenkin luopuivat osuudestaan jo muutamaa vuotta myöhemmin.
HOP laajeni myöhemmin valtakunnalliseksi liikepankiksi. Se toimi kuitenkin selvästi suppeammalla alueella kuin sitä isommat liikepankit Kansallispankki ja Yhdyspankki. Suomenkieliselle maaseudulle HOP ei lähtenyt. Kattavan konttoriverkoston rakentaminen oli pankille iso haaste, ja se joutui kannattavuusongelmiin 1970-luvun puolivälissä. Pankki myös sai kannattavuudeltaan huonoja asiakkaita, koska se joutui asiakashankinnassaan kilpailemaan tarjoamalla lainoja muita alemmalla korolla. 1980-luvulla HOP tuotti käytännössä pysyvästi operatiivista tappiota.
Pankin toimintaa yritettiin vuonna 1984 organisoida uudelleen. Perustettiin myös uusia osakkuus- ja konsortioyhtiöitä sekä tytärpankki Bahamalle. Talousvaikeudet eivät kuitenkaan siitä hellittäneet. Pankille tuli iso 40 miljoonan markan valuuttatappio. Ilman sitäkin tulos oli epätyydyttävä. Huono tulos jatkui vuonna 1985; tappiota tuli varsinkin kansainvälisestä liiketoiminnasta. Tulosta parannellakseen pankki joutui tekemään järjestelyjä kuten myymään kiinteistöjään ja pörssiosakkeita.