stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Runar Idefelt
Elämä ja ura

Runar Idefeltin vanhemmat olivat puutarhuri Gösta Idefelt ja Maria Green. Idefelt työskenteli apteekkialalla ennen taiteilijan uraansa, jonka hän aloitti Turun Casino-operetissa vuonna 1914. Hän näytteli muun muassa Apollo-operetissa Helsingissä, ennen kuin liittyi Viipurin Näyttämöön vuonna 1919. Lisäksi hän kuului Evert Suonion ja Aino Haverisen operettikiertueisiin.
Idefeltin operettirooleja olivat muun muassa Danilo (kappaleessa Iloinen leski), Edvin (Mustalaisruhtinatar) ja Radjami (Bajadeeri). Hänellä oli myös useita puhenäytelmätehtäviä, kuten Sakeri (Nummisuutarit) sekä Simeoni ja Kissalan Aapeli (Seitsemän veljestä). Idelfeltin taiteelliseen alaan kuuluivat myös oopperaosat ja laulunäytelmät.
Idefelt näytteli sivuosia kahdessa elokuvassa: Kajastus (1930) ja Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931).
Runar Idefeltin ensimmäinen puoliso vuodesta 1919 oli Maria (Maija) Idefelt (ent. Penttinen, o.s. Pukero). Sisar Benedicta Idefelt oli heidän tyttärensä. Toinen puoliso oli 1930-luvulla Maria Idefelt (o.s. Demajeff).
Saphira

Saphira
Saphira on Eragonin lohikäärme, joka esiintyy Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjassa yhtenä päähahmona.
Saphiran muna löytyy Selkärankavuoristosta Alagaësiassa, kun Eragon on metsästämässä. Eragon aikoo itse ensin käyttää kiveksi luulemaansa munaa maksuvälineenä lihalle. Munasta kuoriutuu pieni lohikäärmeenpoikanen, Saphira. Eragon kasvattaa Saphiran ja matkaa tämän jälkeen ympäri Alagaësiaa koettaen jahdata ra'zaceja, jotka tappoivat hänen enonsa, ja taistella kuningas Galbatorixia vastaan.
Saphira on viisas, jalo ja rauhanomainen lohikäärme. Hän pelastaa Eragonin hengen monia kertoja, syöksee tulta ja taistelee armotta. Hän tekee mitä tahansa pitääkseen Eragonin hengissä. Saphira keskustelee Eragonin kanssa mielensä avulla. Saphira on viimeinen Alaĝesiassa elävä naaraslohikäärme. Saphira on myös lemmenkipeä ja alentuu joskus itsekin virheisiin. Lisäksi Saphira on myös ironinen sekä välillä mustasukkainen.
Santa Tell Me

| ”Santa Tell Me” Ariana Grande |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 24. marraskuuta 2014
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: joululaulu pop R&B
 Kesto: 03.24
 Levy-yhtiö: Republic Records
Ariana Granden muut singlet
| ”Love Me Harder” 2014 | ”Santa Tell Me” 2014 | ”One Last Time” 2015 |
Santa Tell Me on yhdysvaltalaisen laulajan, Ariana Granden marraskuussa 2014 julkaistu single.
Grande ilmoitti 13. marraskuuta 2014 Twitter-tilillään julkaisevansa uuden joululaulun, "Santa Tell Me", 24. marraskuuta. Musiikkivideo kappaleeseen julkaistiin 12. joulukuuta YouTubessa. Single on sijoittunut parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listalla sijalle 42.
Salinen piirikunta (Arkansas)

Salinen piirikunta (engl. Saline County) on Yhdysvaltojen Arkansasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 121 421 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 1 900 neliökilometriä. Bentonin kaupunki on piirikunnan hallintokeskus.
Piirikunta perustettiin 2. marraskuuta 1835.
Väestö

Salinen piirikunnan asukkaista 85,9 prosenttia on valkoisia, 6,4 prosenttia mustia ja 4,46 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 98,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 39 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Piirikunnan oikeustalo.
Benton High School.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salinen piirikunta (Arkansas) Wikimedia Commonsissa
Salon urheilupuisto

Salon urheilupuiston keskusurheilukentän sisäänkäynti.
Salon urheilupuisto on lähellä Salon keskustaa sijaitseva noin sadan hehtaarin alue, jossa on monenlaisia liikuntapalveluja. Salon urheilupuistossa on seuraavia palveluja:
monitoimihalli Salohalli
palloiluhalli
liikunta- ja tanssisali
keilahalli
kuntosali
Salon uimahalli
kuntosali
jäähalleja
squash-halli
tennishalli
tenniskenttiä
koripallokenttiä
ratsastusalue
skeittialue
frisbeegolf-rata
golfkeskus
jalkapallokenttiä
urheilukenttä
koirapuisto
perhepuisto
kuntoreittejä
Aiheesta muualla

Urheilupuiston esite ja kartta (Arkistoitu – Internet Archive), PDF
Sampo Koskinen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 1. maaliskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Kirkkonummi, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Honka
Tehtävä: apuvalmentaja
Junioriseurat
1985–1996: KyIF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997 | Honka | 9 | (0) |
| 1998–2000 | Atlantis | 64 | (0) |
| 2001 | Honka | 12 | (2) |
| 2001 | Jokerit | 13 | (0) |
| 2002 | RBC Roosendaal | 13 | (0) |
| 2003–2004 | IFK Göteborg | 1 | (0) |
| 2004 | → Bodens BK (laina) | 11 | (1) |
| 2005–2006 | Honka | 48 | (1) |
| 2007 | Sandefjord | 8 | (0) |
| 2007 | → Sandefjord 2 | 10 | (0) |
| 2008–2013 | Honka | 125 | (4) |
| 2014 | Pallohonka | 9 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 323 | (8) |
Maajoukkue
| 1997 | Suomi U18 | 3 | (0) |
| 1999 | Suomi U20 | 1 | (0) |
| 2000–2001 | Suomi U21 | 6 | (0) |
Valmennusura
2014: Pallohonka (apuv.)
2015–: Honka (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sampo Koskinen (s. 1. maaliskuuta 1979 Kirkkonummi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Ura

Koskinen aloitti jalkapalloilun 6-vuotiaana Kyrkslätt IF:ssä. Hän pelasi siellä 17-vuotiaaksi asti ennen kuin siirtyi kaudeksi 1997 FC Honkaan pelaamaan Ykköstä. Vuonna 1998 Koskinen siirtyi Atlantis FC:n riveihin. Kaudella 2000 Atlantis sijoittui Ykkösessä toiseksi ja nousi karsintojen kautta Veikkausliigaan.
Seuraavan kauden Koskinen aloitti FC Hongassa, mutta hän siirtyi FC Jokereihin kesken kauden. Koskinen teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla ja pelasi kolmessatoista Veikkausliiga-ottelussa loppukaudesta. Talvella hän siirtyi Eerste Divisiessä pelanneeseen RBC Roosendaaliin. Koskinen pelasi RBC:ssä alkuun säännöllisesti, mutta joukkueen noustua Eredivisieen uusi valmentaja ei löytänyt enää hänelle käyttöä.
Vuonna 2003 Koskinen siirtyi Allsvenskanin IFK Göteborgiin. Harjoituskaudella Koskinen oli joukkueensa vakiomiehiä avaiskokoonpanossa. Juuri ennen sarjakauden alkua Koskinen kuitenkin loukkaantui, ja toivuttuaan hän ei saanut enää juuri vastuuta joukkueessaan. Näin Koskinen lainattiin kesken kauden 2004 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Superettaniin Bodens BK:hon. Koskinen pelasi joukkueessa hyvin ja kauden päätteeksi hänelle tarjottiinkin jatkosopimusta, jonka Koskinen kuitenkin hylkäsi, sillä hän ei viihtynyt Bodenin kaltaisessa pikkukaupungissa.
Vuodeksi 2005 Koskinen palasi takaisin Suomeen ja FC Honkaan. Kaudella 2005 joukkue voitti Ykkösen nousten suoraan Veikkausliigaan. Tämä oli Koskisen uran kolmas sarjanousu. Koskinen myös valittiin Ykkösen parhaaksi puolustajaksi. Veikkausliigassa Koskinen pelasi 22 liigaottelua ja toimi myös joukkueen kapteenina. Helmikuussa 2007 uutisoitiin Koskisen siirrosta norjalaiseen Sandefjordiin kahden vuoden sopimuksella. Keväällä 2008 siirtyi takaisin FC Honkaan.
Koskinen teki uransa ensimmäisen Veikkausliiga-maalin FF Jaroa vastaan elokuussa 2010.
Koskinen on myös esiintynyt eri ikäkausi- ja futsalmaaotteluissa.
Saavutukset

Ykkönen 2005
Ykkösen paras puolustaja 2005
SM-hopea 2008, 2009, 2013
Liigacup 2011, 2012
Suomen Cup 2012
Rudi Merz

Rudi Merz (s. 1948) on sveitsiläissyntyinen suomalainen puuseppä, sisustussuunnittelija ja muotoilija.
Suomeen 1970-luvulla muuttanut Merz on ollut vuodesta 1996 Fiskarsin taiteilijoiden ja käsityöläisten osuuskunnan jäsen. Teollisuustaiteen Liitto Ornamo valitsi hänet vuoden 2006 taidekäsityöläiseksi. Merz tekee fiskarsilaisen Nikarin puitteissa yhteistyötä Kari Virtasen kanssa. Merz on valmistunut puusepäksi Sveitsissä oppisopimuskoulutuksessa. Hänellä on ollut useita näyttelyjä.
Merz soittaa huuliharppua Blues Bastards -nimisessä bluesia ja rock n' rollia soittavassa yhtyeessä.
Aiheesta muualla

Rudi Merzin kotisivu
Haastattelu Turun Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Röyhelömonarkit

| Röyhelömonarkit |
| --- | --- |
 Mustakurkkumonarkki (Arses lorealis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Röyhelömonarkit Arses  Lesson, 1831
Katso myös
   Röyhelömonarkit Wikispeciesissä   Röyhelömonarkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Röyhelömonarkit (Arses) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Röyhelömonarkit elävät Australiassa, Indonesiassa ja Uusi-Guineassa. Suvun tunnusmerkkejä ovat kaularöyhelöt, siniset heltat silmien ympärillä ja hienot riippuvat pesät. Niiden ruoanetsimistapa on erikoinen: ne hyppivät puun runkoa ylös spiraalimaista rataa.
Röyhelömonarkkilajit

Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Uudenguineanmonarkki Arses insularis
Röyhelömonarkki Arses telescopthalmus
Mustakurkkumonarkki Arses lorealis
Vyöröyhelömonarkki Arses kaupi
Rudi Carrell

Rudi Carrell
Rudi Carrell, oikealta nimeltään Rudolf Wijbrand Kesselaar (19. joulukuuta 1934 Alkmaar, Alankomaat – 7. kesäkuuta 2006 Bremen, Saksa) oli hollantilainen viihdealan monitaitaja, elokuvatuottaja ja näyttelijä.
Rudi Carrellin isä ja isoisä olivat viihdealan taitajia, ja isä tutustutti hänet showbisnekseen. Rudi sai viikoittaisen esiintymismahdollisuuden Hollannin radion AVROn ohjelmassa vuodesta 1955 ja vuodesta 1959 hänen oma Rudi Carrell Show’nsa pyöri televisiossa. Rudi Carrell lauloi viihteellisiä ironisia lauluja  ja osallistui jopa Euroviisuihin vuonna 1960 kappaleellaan Wat een Geluk (Mikä onni) sijoittuen viimeistä edelliseksi, mutta kappaleesta jäi hänelle tunnusmelodia. Rudi Carrell esiintyi myös pääosassa Robinson Crusoe -tulkinnassa 1964, jossa hänellä oli mukanaan apina Vrijdag (Perjantai) sekä israelilaissyntyinen laulajatar Esther Ofarim merenneitona. Tästä heille myönnettiin Montreux'n Hopeinen ruusu. Belgialaisen viihdetaiteilija Bobbejaan Schoepenin kanssa Carrell teki yhteistyötä 1971 - 1972.
Rudi Carrellin ura kohosi huippuunsa Saksassa, jonne hän siirtyi 1974 ja asettui asumaan Sykeen Bremenin lähistölle. Jo vuodesta 1971 hän oli ohjannut Saksassa suosioon nousseita elokuvia. Vuonna 1987 Rudi's Tagesshow:ssa esitettiin video, jossa naisesiintyjät pukutuivat Ajatollah Khomeinin hahmoon, mikä aiheutti diplomaattisen kriisin, jonka seurauksena muun muassa Goethe-instituutin Teheranin osasto suljettiin. Carrell vihjaili ohjelmassaan myös liittokansleri Helmut Kohlin ilotalokäynneistä sekä Berliinin pormestarin homoseksuaalisuudesta. Toisaalta Carrell oli suosittu muun muassa Israelissa ja Sloveniassa, jossa hän toimi perheiden jälleenyhdistämiseksi.
Rudi Carrell kuoli keuhkosyöpään. Kuvanveistäjä Carsten Eggers on tehnyt Rudi Carrellin pronssisen rintakuvan Alkmaariin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rudi Carrell Internet Movie Databasessa
Rudi Fischer

| Rudi Fischer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Sveitsi
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1951–1952
Talli(t):  Ferrari
Kilpailuja:  8 (7 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  10
Ensimmäinen kilpailu:  Sveitsin Grand Prix 1951
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1952
Rudolf "Rudi" Fischer (19. huhtikuuta 1912 Stuttgart, Baden-Württemberg. Saksa – 30. joulukuuta 1976 Luzern, Luzern, Sveitsi) oli sveitsiläinen F1-kuljettaja.
Alun perin ravintoloitsijana toiminut Fischer perusti Écurie Espadon -tallin vuonna 1948 ja toimi sen johtajana. Tiimi koostui sveitsiläisistä herrasmiehistä amatöörikilpailuissa ja ryhmään kuuluivat Fischerin lisäksi Rudolf Schoeller, Peter Hirt, Peter "Pierre" Staechelin, Max de Terra ja Paul Glauser. Fischerin debyyttikilpailu oli voituretteluokan Geneven osakilpailu Simca-Gordinin autolla ja hän ajoi Erlenin kisassa toiseksi. Suuremmissa Grand Prix-kisoissa hän ajoi vuonna 1949, jolloin hänen debyyttikilpailunsa Sveitsin osakilpailussa päättyi 15.sijaan. Pari vuotta vanha Simca-Gordini osoittautui kuitenkin hitaaksi ja Fischer osallistui SVA:n autolla vuoden 1950 San Remon -osakilpailuun keskeyttäen kuitenkin öljyputkivikaan. Myös OSCAn ja HWM:n autoilla ei tullut menestystä. Vasta vaihdettuaan Ferrarin 212-autoon alkoi tulla menestystä, kun hän keräsi useita palkintosijoja Formula 1-sarjan ulkopuolisista kilpailuista vuonna 1951.
Fischer osallistui kahdeksaan F1-osakilpailuun kausina 1951–1952. Hän saavutti yhteensä 10 MM-pistettä ajamalla kahdesti palkinnoille, toiseksi Sveitsin GP:ssä 1952 ja kolmanneksi Saksan GP:ssä 1952. Lisäksi hän voitti vuonna 1952 F1-sarjan ulkopuolisista osakilpailuista Eifelrennenin ja Avusrennenin. Lopputuloksissa hän oli vuonna 1952 neljäs, mutta tästä huolimatta vetäytyi kilpa-ajoista kauden lopussa.
Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa

(avain)
| Vuosi | Talli | Malli | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Écurie Espadon | SVA 1500 | FIAT L4 | GBR | MON | 500 | SUI DNA | BEL | FRA | ITA |  | - | 0 |
| 1951 | Écurie Espadon | Ferrari Ferrari 212 | Ferrari V12 | SUI 11 | 500 | BEL | FRA | GBR | GER 6 | ITA DNS | ESP | - | 0 |
| 1952 | Écurie Espadon | Ferrari Ferrari 500 | Ferrari L4 | SWI 2 | 500 | BEL | FRA 11 | GBR 13 | GER 3 | NED | ITA Kesk. | 4 | 10 |
Saastamoisen poika

| Saastamoisen poika |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi.
Tyyli:  komedia
Pääosissa:  Matti Viironen Lena Meriläinen Tiina Weckström
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Esitetty:  1.2.1989 –
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jussi Niilekselä
Käsikirjoittaja(t):  Tapani Rinne Timo E. Rinne
Säveltäjä(t):  Jukka Siikavire
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
IMDb 
Saastamoisen poika on kuusiosainen komediasarja taksikuski Antti Saastamoisen seikkailuista. Sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV2 -kanavalla vuonna 1989 ja myöhemmin uusintana vuosina 1992 ja 2003.
Sarja oli tulosta 1980-luvun lopulla järjestetystä käsikirjoituskilpailusta. Sarjan ovat kirjoittaneet kokkolalaisveljekset Tapani ja Timo E. Rinne ja sen on ohjannut Jussi Niilekselä.
Sarja julkaistiin DVD:nä 7. syyskuuta 2018.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Matti Viironen   | … |   Antti Saastamoinen   |
|   Lena Meriläinen   | … |   Sanna Tunturi   |
|   Tiina Weckström   | … |   Tuula   |
|   Kalevi Haapoja   | … |   Portsari Säätölä   |
|   Ahti Kuoppala   | … |   Isä Saastamoinen   |
|   Esa Suvilehto   | … |   Make   |
|   Erkki Thil   | … |   Kanttori Salomies   |
Sakeus Koivunen

| Sakeus Koivunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. marraskuuta 1883 Ruovesi
Kuollut: 1918 Tampere
Sakeus Matinpoika Koivunen (synt. Pesä, 30. marraskuuta 1883 Ruovesi – 1918 Tampere) oli suomalainen sisävesilaivuri, joka sisällissodan jälkeen toimi vanginvartijana Tampereella sijainneella Kalevankankaan vankileirillä. Hänet tunnettiin leirin pahamaineisimpana vartijana, jota vangit kutsuivat muun muassa ”suureksi pyöveliksi”, ”piiskuriksi” ja ”pedoksi”. Koivunen syyllistyi myös lukuisiin vankien murhiin. Koivunen katosi syksyllä 1918 ja hänen ruumiinsa löydettiin seuraavana kesänä. Kuolemantapaus jäi selvittämättä, mutta kyseessä oli todennäköisesti murha.
Toiminta vankileirillä

Ruoveden Ritoniemessä syntyneen Koivusen vanhemmat olivat Matti Taavetinpoika Pesä (1832–1892) ja Riikka Matintytär Rajanen (1853–1905). Ennen sisällissotaa hän asui Murolessa ja työskenteli proomukapteenina Näsijärvellä.
Koivunen toimi Tampereen taistelun jälkeen perustetulla Kalevankankaan vankileirillä yhtenä järjestyspäällikkö Johannes Tammisen apulaisista. Hän oli Arthur Hermelinin ohella toinen vangeille määrättyjen ruoskimisrangaistusten toimeenpanijoista. Tutkija Aapo Roseliuksen mukaan Koivunen todennäköisesti myös teloitti useita vankeja. Muistitiedon mukaan hänen kerrotaan ampuneen esimerkiksi leipää vartijalta ostamaan tulleen vangin, ikkunasta kukistaneen pojan ja tämän pihalla seisseen isän sekä ruokaa vankina olevalle miehelleen tuomassa olleen naisen. Koivusen kerrotaan myös innokkaasti kerskailleen tekemisistään.
Kuolema

Tampereella majaillut Koivunen katosi syksyllä 1918. Vuonna 1921 pidetyn Johannes Tammisen oikeudenkäynnin todistajanlausuntojen mukaan Koivunen oli ruoskinut vankeja vielä syyskuun puolivälissä. Hänen pahoin mädäntynyt ruumiinsa löydettiin heinäkuussa 1919 Kalevan kaupunginosasta Tampereen Hippoksen raviradan lähistöllä sijaitsevan ladon alta. Ruumiin vierellä oli sotilaskivääri, minkä vuoksi kalmoa luultiin aluksi Tampereen taistelun aikana haavoittuuneena kuolleeksi punakaartilaiseksi. Koivusen tiedettiin kuitenkin olevan kateissa ja lopulta hänen isäpuolensa tunnisti vainajan. Perimätiedon mukaan lapsia kiellettiin vielä 1950-luvulla menemästä ladon luokse, koska ”siellä oli tapahtunut kauheita”.
Tapaus ei milloinkaan selvinnyt, mutta yleisesti otaksuttiin Koivusen joutuneen punaisten kostomurhan uhriksi. Joidenkin väitteiden mukaan surmaajien kuitenkin epäiltiin olleen valkoisia, koska hän tiesi liikaa vankileirillä tapahtuneista rikkomuksista, eikä osannut pitää suutaan kiinni. Esimerkiksi Heikki Ylikangas mainitsee Tie Tampereelle -kirjassaan murhaajien ilmeisesti olleen valkoisten päällystöä. Oikeistolaiset sanomalehdet pitivät tapausta henkirikoksena, mutta työväenlehtien mukaan Koivusella oli riittävästi syitä myös itsemurhaan.
Saasta: Filosofinen johdatus jätteen todellisuuteen

| Saasta: Filosofinen johdatus jätteen todellisuuteen |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Airaksinen
Kieli:  suomi
Genre:  filosofia
Kustantaja:  Johnny Kniga
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  214
ISBN:  978-951-0-36701-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Saasta: Filosofinen johdatus jätteen todellisuuteen on filosofi Timo Airaksisen vuonna 2010 ilmestynyt kirja jätteestä. Teoksen julkaisi Johnny Kniga.
Aiheesta muualla

Kari Salminen: Voi saasta![vanhentunut linkki] Turun Sanomat. 13.11.2010.
Sakeus

| Sakeus, Sakkeus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Sakke, Saku 
Vastineita eri kielissä:  Zacheus 
Nimen alkuperä:  heprealaisperäinen nimi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sakeus on raamatullinen miehen etunimi. Erään tulkinnan mukaan sen hepreankielinen merkitys on ’oikeamielinen’. Se voi toisaalta olla myös muunnelma profeettanimestä Sakarja, joka pohjautuu heprean sanaan ’maksaa palkka’. Suomessa nimestä on tunnettu myös muoto Sakkeus, jota käytetään uudessa raamatunkäännöksessä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on elokuuhun 2022 mennessä tilastoitu noin 180–190 Sakeus-nimistä ja noin 20–30 Sakkeus-nimistä miestä.
Nimipäivä

Sakeuksella on aikoinaan ollut Suomen almanakassa nimipäivä 23. elokuuta. Muoto Sakeus esiintyi almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1858, mutta jo sitä ennen kalenterissa oli käytetty nimiasuja Sacheus, Sakäus, Zacaeus, Zacchäus, Zachaeus, Zacheus, Zachäus, Zakeus ja Zakäus. Sakeus-nimi oli viimeisen kerran mukana almanakassa vuonna 1907.
Tunnettuja Sakeuksia ja Sakkeuksia

Sakkeus, Raamatun henkilö
Sakeus Iihuhua (n. 1885–1976), namibialainen luterilainen pappi
Sakeus Juuri-Oja (1890–1926), suomalainen teatterinjohtaja ja näytelmäkirjailija
Sakeus Koivunen (1883–1918), suomalainen vankileirin vartija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Sakeus ja Sakkeus (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Rzucewon kulttuuri

Rzucewon kulttuuri (saks. Rutzaukulture, saks. Haffküstenkultur, engl. Bay Coast Culture) oli paikallinen arkeologinen ryhmä tai kulttuuri myöhäisellä neoliittisella kaudella. Tärkeimmät asuinkeskukset sijaitsivat Itämeren etelä- ja kaakkoisrannikolla Gdańskinlahdessa ja Veikselinhaffissa, mutta sen asukkaita levittäytyi pohjoiseen pitkin rannikkoa ylös Kuurinhaffin ohi ja siitä pohjoiseen Liettuan Šventojiin asti. Se on saanut nimensä rannikoiden lahtien mukaan tai ehkä Gdańskinlahdella olevan pienen Rzucewon kylän mukaan. Kulttuuri ajoitetaan noin vuoteen 2700 eaa.
Kehittyminen

Rzucewon kulttuuri oli sikäli hybridinen kulttuuri, että se muodostui Narvan kulttuurin, palloamforakulttuurin ja nuorakeraamisen kulttuurin sekoittuessa toisiinsa. Aiemmin otaksuttiin, että se muotoutui vain nauhakeraamisen kulttuurin pohjalta, mutta nykyinen tutkimus esittää sen muodostuneen jo ennen nauhakeraamisen kulttuurin saapumista alueelle. Rzucewon kulttuurissa erikoistuttiin kalastukseen ja hyljestykseen sekä meripihkakorujen kauppaan, ja se esiintyi pitkään rinnakkain muiden sitä läheisesti muistuttavien kulttuurien kanssa.
Erityispiirteitä

Rzucewon asuinpaikat sijaitsivat merenrannikolla laguunien eli haffien tuntumassa ja hieman kauempana sisämaassa. Talot rakennettiin kestämään merenpinnan vaihtelua ja sen aiheuttamaa eroosiota. Asukkaat harjoittivat myös karjanhoitoa kasvattaen muun muassa nautoja, sikoja ja vuohia. He harjoittivat myös pienimuotoista viljelyä, mutta pääelanto saatiin merestä. Koska he asuivat seudulla, jossa meripihkaa esiintyi runsaasti, he työstivät sitä teollisesti korujen myyntiä varten.
Etnisyys

Ennen ajateltiin Rzucewon edustaneen ensimmäisiä baltteja. Rzucewon kulttuurin eroavaisuudet selittäisivät eron itä- ja länsibalttien välillä. Puolalaiset ja saksalaiset tutkijat liittävät Rzucewon vain rannikkoasutukseen, kun taas liettualaiset ja latvialaiset laajentavat kulttuurialuetta pitemmälle sisämaahan. Kulttuurin keskukset sijaitsivat rannikoilla, ja sisämaan asutus oli vaikutuspiirin reuna-aluetta.
Aiheesta muualla

Bojtár, Endre: Foreword to the Past: A Cultural History of the Baltic People, s. 59.  CEU Press, 1999.  ISBN 963-9116-42-4.  Google Books (viitattu 18.3.2014). (englanniksi)
Brazaitis, Džiugas: ”Agrarinis neolitas”, Lietuvos istorija. Akmens amžius ir ankstyvasis metalų laikotarpis, s. 224–231.  (osa I)  Baltos lankos, 2005.  (liettuaksi)
Hoops, Johannes: U źródeł Polski (do roku 1038), s. 50–51.  (toim. Derwich, Marek & Żurek, Adam)  Wydawnictwo Dolnośląskie, 2002.  ISBN 83-7023-954-4.  (puolaksi)
Milisauskas, Sarunas: European Prehistory: A Survey, s. 257.  Birkhäuser, 2002.  ISBN 0-306-46793-3.  (englanniksi)
Whittle, A. W. R.: Europe in the Neolithic: The Creation of New Worlds, s. 228.  Cambridge University Press, 1996.  ISBN 0-521-44920-0.  (englanniksi)
Kulakov: Кулаков В.И. Памятники археологии Калининградской области (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rzucewo culture
Käännös suomeksi
Saturn

Saturn tarkoittaa seuraavia asioita:
Saturn, automerkki
Saturn, elokuva- ja televisiopalkinto
Sega Saturn, pelikonsoli
FK Saturn, jalkapalloseura
moottorikaljaasi Saturn, laiva
HMS Saturn (1786), Britannian kuninkaallisen laivaston Arrogant-luokan linjalaiva
Saturn-kantorakettiperhe
Saturn I, kantoraketti
Saturn IB, kantoraketti
Saturn V, kantoraketti
Saturn INT-21, kantoraketti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saturn”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Santa Ynez

| Santa Ynez |
| --- | --- |

 Santa Ynez
 Koordinaatit: 34°36′43″N, 120°5′18″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Santa Barbara
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13.321 km²
 – Josta vettä:  0.019 km² (0,14 %)
Korkeus:  185 m
Väkiluku (2010):  4 418
 – Väestötiheys:  859 as./km²
Aikavyöhyke:  PDT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Ynez on väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP), joka sijaitsee Santa Barbaran piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.