stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tales from the Thousand Lakes
Kiertueet

Ennen Tales from the Thousand Lakesin ilmestymistä Amorphis oli esiintynyt vain Suomessa. Keikkamyyjän puutteessa he olivat järjestäneet live-esiintymisiä itse, mutta valmis albumi sai levy-yhtiö Relapsen ja Euroopan jakelija Nuclear Blastin näkemään yhtyeen potentiaalin eri tavalla. Amorphikselle alettiin järjestää runsaasti konsertteja ulkomaille albumin promotoimiseksi. Ensin yhtye esiintyi yhtenä yhtyeenä Nuclear Blast -kiertueella Euroopassa Benedictionin, Hypocrisyn, Dismemberin ja Meshuggahin kanssa. Mukana oli myös Ville Tuomi, joka palasi sessiolaulajaksi Amorphiksen mukaan, mutta kiertueen jälkeen hän ei voinut enää jatkaa yhtyeen kanssa, koska hän keskittyi pääyhtyeeseensä Kyyriaan. Amorphis halusi löytää persoonallisen laulajan Tuomen tilalle esittämään puhtaita lauluja, mutta he päättivät pärjätä ilman, kun sopivaa henkilöä ei löytynyt. Pian yhtye palasi tien päälle pienimuotoisella Saksan kiertueella, jonka he organisoivat itse.
Saksasta palattuaan Amorphista pyydettiin lämmittelemään Entombedia heidän Yhdysvaltain kiertueellaan. Kosketinsoittaja Kasper Mårtenson ei halunnut lähteä mukaan ja erosi yhtyeestä. Uudeksi kosketinsoittajaksi Amorphis löysi Kim Rantalan kiertuemanagerinsa kautta. Rantala ehti liittyä yhtyeeseen kaksi viikkoa ennen kiertueen alkamista, ja siinä ajassa hän harjoitteli albumin kosketinosuudet. Kiertue kesti seitsemän viikkoa alkaen itärannikolta Uuteen-Englantiin, josta lähdettiin länsirannikolle Seattleen ja Kaliforniaan, sieltä New Mexicoon ja Texasiin, ja kiertue päättyi New Yorkiin Limelight-klubille. Esiintymispaikat olivat erikokoisia klubeja ja ravintoloita, mutta vastaanotto oli myönteistä, ja yhtyeen faneja oli paikalla jokaisessa konsertissa. Yhtye ei saanut levy-yhtiöltään juuri rahaa, joten he joutuivat matkustamaan pakettiautolla ja heillä oli varaa varata öiksi vain yksi motellihuone.
Seuraavana vuonna 1995 Amorphis palasi Eurooppaan kiertämään Saksaa ja Italiaa Paradise Lostin lämmittelijänä. Ennen sitä seurasi toinen kokoonpanomuutos, kun Jan Rechberger erotettiin yhtyeestä henkilökohtaisista syistä. Häntä korvaamaan löydettiin Stonesta tuttu Pekka Kasari. Hän ei joutunut tien päälle kylmiltään, vaan hän pääsi soittamaan Amorphiksen kanssa useissa konserteissa Suomessa ennen Eurooppaan lähtöä. Toisin kuin Yhdysvalloissa yhtye esiintyi kiertueella enimmäkseen suurissa halleissa. Olosuhteet olivat muutenkin paremmat, sillä yhtyeellä oli käytössään kaksikerroksinen bussi ja oma keittiö.
Kesällä 2015 yhtye soitti albumin kokonaisuudessaan.selvennä
Vastaanotto

Ilmestyessään Tales from the Thousand Lakes oli myydyimpiä metallialbumeja koko vuonna ja se sai erityisen suuren suosion Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Tämä teki Amorphiksesta aikanaan kansainvälisesti menestyneimmän suomalaisyhtyeen, ja albumi on yhä myydyimpien suomalaisten metallialbumien joukossa. Vuoteen 2002 mennessä sitä on myyty 250 000 kappaletta. Tuolloin albumin suosio yllätti jopa yhtyeen jäsenet.
Yleisesti Tales from the Thousand Lakesia pidetään Amorphiksen merkittävimpänä julkaisuna ja yhtenä suomalaisen metallin merkkiteoksista. Soundi valitsikin sen ainoana death metal -albumina parhaiden suomalaisten albumien listalle vuonna 2005. Ilmestymisaikanaan albumi ei saanut juuri huomiota suomalaisessa mediassa suuresta menestyksestään huolimatta, sillä tuohon aikaan death metal oli hyvin marginaalista musiikkia.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Thousand Lakes (instrumentaali)  |  | Mårtenson | 2.03 |  |  |  |  |  |
| 2. | Into Hiding | trad. | Holopainen & Laine | 3.45 |  |  |  |  |  |
| 3. | The Castaway | trad. | Koivusaari, Holopainen, Laine & Mårtenson | 5.33 |  |  |  |  |  |
| 4. | First Doom | Holopainen | Holopainen | 3.52 |  |  |  |  |  |
| 5. | Black Winter Day | trad. | Mårtenson | 3.51 |  |  |  |  |  |
| 6. | Drowned Maid | trad. | Koivusaari, Holopainen & Laine | 4.23 |  |  |  |  |  |
| 7. | In the Beginning | trad. | Holopainen & Laine | 3.39 |  |  |  |  |  |
| 8. | Forgotten Sunrise | Holopainen | Holopainen | 4.54 |  |  |  |  |  |
| 9. | To Fathers Cabin | trad. | Holopainen & Laine | 3.47 |  |  |  |  |  |
| 10. | Magic and Mayhem | trad. | Holopainen | 4.28 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 40.18 |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet vuoden 2000 uusintajulkaisussa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 11. | Folk of the North (instrumentaali)  |  | Koivusaari | 1.19 |  |  |  |  |  |
| 12. | Moon and Sun | trad. | Koivusaari | 3.35 |  |  |  |  |  |
| 13. | Moon and Sun Pt II: North's Son | trad. | Koivusaari | 5.10 |  |  |  |  |  |
| 14. | Light My Fire (The Doors -cover)  | Morrison | Krieger | 2.53 |  |  |  |  |  |
Sovitukset: Koivusaari, Holopainen, Laine, Mårtenson & Rechberger
Kokoonpano

Esa Holopainen – soolokitarat
Tomi Koivusaari – laulu ja rytmikitarat
Olli-Pekka Laine – basso
Kasper Mårtenson – kosketinsoittimet
Jan Rechberger – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Ville Tuomi – puhdas laulu (kappaleissa 2, 5, 7 ja 9)
Kokoonpano > Muut

Tomas Skogsberg – tuotanto
Dave Shirk – masterointi
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Sanoitukset Amorphiksen kotisivuilla.
Tales from the Thousand Lakes Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Tales from the Thousand Lakes Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Wakonen, Juha: Rakkaudentunnustus tuhansien järvien tarinoille. Rumba 2/2015.
| n k Amorphis |
| --- | --- |
 Tomi Joutsen  Esa Holopainen  Tomi Koivusaari  Santeri Kallio  Jan Rechberger  Olli-Pekka Laine   Entiset jäsenet: Pasi Koskinen  Pekka Kasari  Kim Rantala  Kasper Mårtenson  Niclas Etelävuori 
Studioalbumit:  The Karelian Isthmus  Tales from the Thousand Lakes  Elegy  Tuonela  Am Universum  Far from the Sun  Eclipse  Silent Waters  Skyforger  The Beginning of Times  Circle  Under the Red Cloud  Queen of Time  Halo 
Kokoelmat:  Story – 10th Anniversary  Chapters  Magic & Mayhem – Tales from the Early Years 
Livealbumit:  An Evening with Friends at Huvila  Queen Of Time (Live At Tavastia 2021)  Tales From The Thousand Lakes (Live At Tavastia) 
EP:t:  Privilege of Evil  Black Winter Day  My Kantele 
DVD:t:  Forging the Land of Thousand Lakes 
Kirjat:  Amorphis  Taivaan rumpu – Amorphis-sanoituksia 
Muuta:  Amorphiksen diskografia  Luettelo Amorphiksen kappaleista
Tanakkakääpä

| Tanakkakääpä> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Rivikäävät Antrodia
Laji::  tanakai
Kaksiosainen nimi
 Antrodia tanakai  (Murrill) Spirin & Miettinen (2013) 
Synonyymit
 Irpiciporus tanakai Murrill  Daedalea tanakai (Murrill) Aoshima  Antrodia albida 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanakkakääpä (Antrodia tanakai) on Japanissa kuvattuselvennä, Suomessa vain muutaman kerran tavattu kääpälaji. Se viihtyy korvissa, lehto- ja lehtomaisissa kangasmetsissä, isäntäpuinaan haapa, raita ja mahdollisesti myös muut rungolliset pajut.
Tanakkakäävän yksivuotiset itiöemät ovat kasvutyypiltään vaihtelevia. Resupinaattinen muoto on 1–3 mm paksu, harvoin halkaisijaltaan yli 5 cm ja sen selvärajainen reuna on pullea. Pileaattiset lakit taas kasvavat yleensä yksittäin tai muutaman lakin ryhminä ja niiden tanakka reunus on terävähkö ja pyöristymätön. Lakin kokonaispaksuus on 2,5–5 mm. Käävän pinnat ovat perusväriltään valkoisia ja ne kellastuvat kuivuessaan. Kulmikkaita tai sokkeloisia pillejä mahtuu 11–17 senttimetrille. Verrattaessa väljäpillikääpään kannattaa kiinnittää huomiota isäntäpuuhun ja siihen ettei tanakkakäävälle kehity harmaata sävyä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tanakkakääpä (Antrodia tanakai)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q97201793  Fungorum: 803298  GBIF: 10279106  Open Tree of Life: 3800788  Laji.fi: MX.313513
Pursupikkumittari

| Pursupikkumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Pikkumittarit Eupithecia
Laji::  gelidata
Kaksiosainen nimi
 Eupithecia gelidata  Möschler, 1860 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pursupikkumittari (Eupithecia gelidata) on suolla elävä pikkumittari.
Koko ja ulkonäkö

Pursupikkumittarin siipien kärkiväli on keskimäärin vähän yli 18 mm ja siipien väri on harmahtavan ruskeanvalkoinen. Takasiipi on vaaleampi kuin etusiipi. Lajin etusiivet ovat suipot ja leveämmät kuin useilla muilla suvun lajeilla. Lajin ulkonäkö on samanlainen kaikkialla sen levinneisyysalueella.
Levinneisyys ja lentoaika

Pursupikkumittaria on holarktinen laji, jota tavataan sekä Pohjois-Amerikan että Euraasian pohjoisosissa. Nimialalaji on levinnyt Amerikassa Kanadasta Uuteen Meksikoon ja Coloradoon, mutta sitä on tavattu myös Grönlannissa. Alalaji hyperboreata esiintyy Euroopassa Fennoskandiasta Saksaan, Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle ulottuvalla alueella. Suomessa lajia tavataan pääasiassa Pohjois-Suomessa ja Lapissa. Maassa on myös muualla pieniä paikallisia populaatioita. Se on alueellisesti uhanalainen Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa.
Lajin lentoaika on eteläisessä Suomessa yleensä kesäkuun toisella ja kolmannella viikolla, äärihavainnot ovat touko-heinäkuulta. Lapissa lajin lentoaika on kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin.
Elinympäristö ja elintavat

Lajia tavataan pääasiassa isovarpurämeillä sekä niiden laita-alueilla. Levinneisyysalueen pohjoisosassa laji lentää myös kuivilla kankailla, suopursua kasvavilla paljakan osilla ja tunturikoivikossa.
Ravintokasvi

Toukat käyttävät ravintonaan yksinomaan suopursua.
Aiheesta muualla

Moth Photographers (Valokuvia)
Toukkakuvia (Arkistoitu – Internet Archive) Kimmo's Lep Site
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1311101  BAMONA: Eupithecia-gelidata  BioLib: 52900  BOLD: 86197  BugGuide: 549151  CoL: 3CTQW  EoL: 287137  Fauna Europaea: 444843  Fauna Europaea (new): 265abf1a-b4d7-48ab-bb0f-eca7e3438584  GBIF: 1983646  iNaturalist: 219802  IRMNG: 10774009  ITIS: 189097  LepIndex: 221895  MONA: 7538  NatureServe: 2.745401  NCBI: 942273  Observation.org: 184769  Open Tree of Life: 588659  Laji.fi: MX.62056
Raili Tang

| Raili Tang> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. joulukuuta 1950 (ikä 73) Helsinki
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Taidesuuntaus:  ekspressionismi, värimaalaus, informalismi
Palkinnot
 Dukaattipalkinto 1979, Pro Finlandia 2015 
Raili Tang (s. 19. joulukuuta 1950 Helsinki, Suomi) on suomalainen taidemaalari. Tang maalaa usein paksuja, laastimaisia väripintoja. Värimaailma on vaihdellut kirkkaista väreistä tummaan ja murrettuun.
Abstrakteissa värikerrosmaalauksissa on nähty informalistisia piirteitä. Tangia on sanottu juuriltaan ekspressiiviseksi. Aiemmin hän käytti paljon tummia sävyjä, sittemmin voimakasta punaista.
Tang opiskeli Vapaassa Taidekoulussa vuosina 1971–1972 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1975–1979. Väliaikana hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa. Tangin töitä oli ensi kertaa esillä Helsingissä 1976. Hän on Taidemaalariliiton jäsen.
Tangille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014. Vuonna 2015 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Aiheesta muualla

Raili Tang Kansallisgallerian kokoelmissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Tangenttilause

Kolmio.
Tangenttilause on euklidisen geometrian perustulos. Sen mukaan kolmiossa, jonka kaksi kulmaa ovat  \alpha  ja  \beta  ja näitä vastaavien sivujen pituudet ovat  a ja  b, on voimassa:
Todistus

Sinilauseen mukaan
Olkoon
jolloin
Tällöin
Kun käytetään identiteettiä
saadaan
Tank Girl

Tank Girl oli Jamie Hewlettin piirtämä ja Alan Martinin käsikirjoittama sarjakuva, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1988 Deadline Magazinessa. Myöhemmin sarjaa käsikirjoitti Peter Milligan.
Vuonna 1995 sarjakuvasta tehtiin elokuvasovitus Tank Girl, mutta se ei saavuttanut suurempaa menestystä. Deadline-lehti lopetettiin samana vuonna, eikä sarjakuva ole ilmestynyt sen jälkeen.
Suomennettu albumi

Hewlett, Jamie & Martin, Alan: Tank girl.  ((Tank girl.) Suomentanut T. Metsänen)  Helsinki:  Jalava, 1995.  ISBN 951-887-059-4
Tampereen reaalilyseo (rakennus)

| Reaalilyseo |
| --- | --- |
 Talon pääjulkisivu.
Osoite:  Hallituskatu 30
Sijainti:  Kaakinmaa, Tampere
Koordinaatit:  61°29′47″N, 23°44′53″E
Rakennustyyppi:  opetusrakennus
Valmistumisvuosi:  1890 (laajennus 1939)
Suunnittelija:  Jac. Ahrenberg (laajennusosa Bertel Strömmer)
Käyttäjä:  Tampereen yhteiskoulun lukio
Tyylisuunta:  uusrenessanssi
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reaalilyseo on vuonna 1890 valmistunut koulurakennus Tampereen keskustassa, osoitteessa Hallituskatu 30. Talo rakennettiin alun perin Tampereen reaalilyseon käyttöön, ja sen suunnitteli Jac. Ahrenberg. Reaalilyseon jälkeen siinä toimivat Tampereen yhteislyseo ja Tampereen II lyseo. 1980-luvulla rakennuksesta saneerattiin Tampereen lastentarhanopettajaopisto (myöh. Tampereen yliopiston varhaiskasvatuksen yksikkö). Nykyisin talo palvelee Tampereen yhteiskoulun lukion lisärakennuksena.
Reaalilyseo on yksi Pyynikin kirkkopuistoa ympäröivistä lukuisista arvorakennuksista. Talo on myös olennainen osa Koulukatua, joka on Pirkanmaan maakuntakaavassa (2040) määritelty maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Reaalilyseon rakennus on suojeltu valtion asetuksella vuonna 1993.
Talossa ovat käyneet koulua useat suomalaiset merkkihenkilöt, muun muassa arkkitehti Eliel Saarinen, kirjailija F. E. Sillanpää ja arkkiatri Arvo Ylppö.
Arkkitehtuuri

Kaksikerroksinen rakennus edustaa tyyliltään uusrenessanssia. Symmetrinen pääjulkisivu sijaitsee kirkkopuiston puolella. Sisäänkäynnin kohdalla on näyttävä risaliitti, jossa on pilastereita ja suuria kaari-ikkunoita. Kaari-ikkunoiden takana oli aikoinaan juhla- ja voimistelusali. Uusi sali valmistui vuonna 1939 pihanpuoleiseen laajennusosaan, jonka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer.
Luokkatilat sijoittuvat keskikäytävän ympärille, ja käytävän päässä on portaat. Sisääntulohallin lattia on tehty kalkkikivestä, jossa on oikosarvisten fossiileja.
Muistomerkki

Pääsisäänkäynnin luona on reaalilyseon opettajan ja rehtorin Eino Sakari Yrjö-Koskisen rintakuva (1958). Sen on tehnyt kuvanveistäjä Heikki Konttinen.
Lauri Tamminen

Lauri Esko Olavi Tamminen (1. joulukuuta 1919 Helsinki – 2. joulukuuta 2010 Lipen, Bulgaria) oli suomalainen moukarinheittäjä.
Henkilöhistoria

Tammisen vanhemmat olivat Karl Hj. Tamminen ja Lempi Somersalmi ja puoliso Hilma (Himmi) Tiihonen. Tamminen palveli jatkosodassa JR 52:n riveissä joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Rukajärven suunnalla hän haavoittui 27. maaliskuuta 1942 tarkka-ampujan luodista, joka osui poskipäähän ja tuli takaraivon kautta ulos. Tamminen ylennettiin sodan jälkeen reservissä majuriksi. Vuoden 1987 eduskuntavaaleissa hän oli Perustuslaillisen Oikeistopuolueen ehdokkaana. Tamminen oli myös kuvataiteilija, hänen teoksiaan oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä vuonna 1973. Helsingin sotilaspiirin mitali (1973) ja Helsingin oppilasurheilun mitali (1979) ovat hänen suunnittelemiaan.
Urheilu-ura

Vuonna 1938 Tamminen voitti nyrkkeilyssä alokkaiden Suomen mestaruuden. Hän sijoittui moukarinheitossa Lontoon 1948 olympialaisissa viidenneksi ja Helsingin 1952 olympialaisissa 20:nneksi. Tamminen edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja, Helsingin Voimailijoita ja Rekolan Urheilijoita. Hän voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden vuosina 1949 ja 1951 ja saavutti SM-hopeaa vuosina 1950, 1952 ja 1953 sekä SM-pronssia vuosina 1945, 1946 ja 1947. Tamminen edusti Suomea yhteensä 20 maaottelussa vuosina 1945–1953 ja saavutti niissä viisi lajivoittoa. Tammisen henkilökohtainen ennätys moukarinheitossa oli 54,60 m vuodelta 1948. ”Laukki” Tamminen voitti vielä veteraanisarjoissa moukarinheiton MM- ja EM-mitaleja. Hän toimi Suomen Urheiluliiton lajivalmentajana vuosina 1961–1963 sekä maajoukkueen johtajana vuonna 1962.
Aiheesta muualla

Lauri Tamminen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Miesten moukarinheiton Suomen mestarit
Tampereen johdinautoliikenne

| Tampereen johdinautoliikenne |
| --- | --- |
 Johdinauto Suomen pankin aukiolla vuonna 1948
Tyyppi:  johdinautojärjestelmä
Sijainti:  Tampere, Suomi
Avattu:  8.12.1948
Suljettu:  15.5.1976
Pituus:  9 km (1976)
Linjoja:  5 (1959)   2 (1976)
Sähköistys:  ajolanka
Omistaja:  Tampereen kaupunki
Liikennöitsijä(t):  Tampereen kaupungin liikennelaitos
Tampereen johdinautoliikenne oli Tampereella vuosina 1948–1976 toiminutta julkista liikennettä.
Järjestelmän avajaiset pidettiin 8. joulukuuta 1948 ja liikenne lopetettiin 15. toukokuuta 1976. Tampereen johdinautoliikenne oli Suomen vanhin ja laajin johdinautojärjestelmä, jossa johdinautot palvelivat useiden linjojen muodostamaa verkostoa.
Historia

1900-luvun alussa Tampereelle oli suunniteltu raitiotietä, joka ei kuitenkaan vielä tuolloin toteutunut. Toisen maailmansodan jälkeen ryhdyttiin suunnittelemaan johdinautoliikenteen aloittamista. Rakentaminen aloitettiin vuoden 1948 kesällä, ja viralliset avajaiset pidettiin 8. joulukuuta 1948. Ensimmäinen linjoista, ja ainoa, jota liikennöitiin koko järjestelmän olemassaolon ajan, oli linja 1 Koskipuistosta Härmälään. Suurimmillaan linjojen määrä oli 1950-luvun lopulla, jolloin liikennöitiin viittä linjaa (linjat 1, 2, 3, 11 ja 16).
Tampereella oli enimmillään käytössä 29 Valmetin valmistamaa johdinautoa, joista viimeiset oli hankittu vuonna 1959. Suurin osa autoista oli vuosimalleja 1949 ja 1950, ja pitkäikäisimmille yksilöille kertyi jopa 27 vuotta liikenteessä. Ensimmäinen johdinautolinja kulki keskustasta Härmälään, sittemmin linjat ulottuivat myös mm. Kalevaan ja Epilään. Johdinautoja säilytettiin ja huollettiin Pyynikinharjun rinteeseen vuonna 1950 valmistuneessa Rollikkahallissa. Johdinautolinjoja vähennettiin 1960-luvulta alkaen asteittain, kunnes liikenne lakkautettiin lopulta kokonaan 5. toukokuuta 1976. Liikenteen lopettamisen jälkeen pääosa autoista myytiin huutokaupalla eri ostajille vuoden 1976 aikana. Autoista vanhin ja pari uudempaa on sittemmin kunnostettu täysin ajokuntoisiksi museoautoiksi. Jarmo Peltolan 1998 kirjoittamassa Onnikoita ja rollikoita -kirjassa kuvataan tarkemmin johdinautojen hankintaprosessi, kaupunkisuunnittelun ja johdinautoliikenteen yhteys sekä johdinautoliikenteestä luopuminen.
Tampereella johdinautot tunnettiin lempinimillä rollikka tai sarvijaakko, joista muistona ovat kadunnimet Rollikankatu Härmälän sekä Sarvijaakonkatu Kalevanrinteen kaupunginosissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tampereen johdinautoliikenne Wikimedia Commonsissa
Tampereen seudun julkinen liikenne
| --- | --- |
Paikallisjunaliikenne:  Tampereen seudun lähijunaliikenne
Raitioliikenne:  Tampereen raitioliikenne (linjat)
Linja-autoliikenne:  Tampereen seudun linja-autoliikenne (runkolinjat)
Liikenteen tilaaja:  Tampereen seudun joukkoliikenne
Liikennöitsijät:  Bussi-Manninen · Länsilinjat · Paunu · Pirkanmaan Tilausliikenne · Pohjolan Liikenne · TKL · Tilausliikenne Lampinen · Tokeen Liikenne · Valkeakosken Liikenne · Vekka · VR
Vesiliikenne:  Hopealinja · Runoilijan tie
Hankkeet:  Tampereen oikorata
Historia:  Tampereen johdinautoliikenne
Johdinauto Hämeensillalla 1950-luvulla
Puristuskerroin

Uniforminen, kappaleeseen joka suunnasta kohdistuva puristus.
Puristuskerroin eli puristusmoduuli tai puristuvuuskerroin (tunnus  K tai  B) (engl. Bulk modulus) on kullekin aineelle ominainen suure, joka osoittaa, kuinka suuri voima tarvitaan aineen puristamiseksi kokoon. Se määritellään paineen infinitesimaalisen pienen kasvun suhteena sen aikaansaamaan suhteelliseen tilavuuden muutokseen, toisin sanoen paineen muutoksen ja tilavuuden suhteellisen muutoksen raja-arvona muutoksen lähestyessä nollaa.
Puristuskerroin on yksi materiaalin ominaisuuksia kuvaavista elastisista kertoimista. Muut kertoimet kuvaavat toisentyyppisten jännitysten vaikutusta materiaaliin: liukumoduuli eli leikkauskerroin kuvaa leikkausjännityksen ja kimmo- eli Youngin moduuli lineaarisen jännityksen vaikutuksia. Fluideilla näistä vain puristuskerroin on merkityksellinen. Joidenkin ns. anisotrooppisten materiaalien kuten puun ja paperin ominaisuudet riippuvat oleellisesti myös suunnasta, minkä vuoksi nämä kolme kerrointa eivät riitä kuvaamaan erilaisten jännitysten vaikutuksia, vaan on käytettävä Hooken lain yleistettyä muotoa.
Määritelmä

Puristuskerroin  K>0 voidaan muodollisesti määritellä yhtälöllä
missä  P on kappaleseen kohdistuva paine,  V sen tilavuus ja  dP/dV paineen derivaatta tilavuuden suhteen.  Jos kappaleen massa on yhden yksikön suuruinen, saadaan:
missä ρ on materiaalin tiheys, ja dP/dρ merkitsee paineen derivaattaa tiheyden suhteen, toisin sanoen sitä, kuinka suuri paineen muutos tarvitaan saamaan aikaan tietyn suuruinen pieni tilavuuden muutos. Puristuskertoimen käänteisarvo ilmoittaa aineen kokoonpuristuvuuden, jota sanotaan myös kompressibiliteetiksi.
Määritelmästä seuraa, että puristuskerroin on samaa dimensiota kuin paine. Näin ollen sen yksikkönä voidaan käyttää paineen yksiköitä kuten pascalia. Kiinteiden aineiden ja nesteiden puristuskerroin on kuitenkin niin suuri, että tavallisimmin yksikkönä käytetään mega- (MPa) tai gigapascalia (GPa).
Materiaalin puristuskerroin annetussa paineessa on mahdollista mitata muun muassa jauhediffraktion avulla.
Termodynaaminen tarkastelu

Tarkkaan ottaen puristuskerroin on termodynaaminen suure, ja puristuskertoimen määrittämiseksi on otettava huomioon, miten kappaleen lämpötila muuttuu puristuksen vaikutuksesta. Tärkeitä erikoistapauksia ovat muun muassa isoterminen puristus, jossa kappaleen lämpötila pysyy vakiona ja jota vastaavalle puristuskertoimelle käytetään merkintää  K_{T}, sekä isentrooppinen puristus, jossa entropia pysyy muuttumattomana ja jota vastaavalle puristuskertoimelle käytetään merkintää  K_{S}.  Näiden välinen ero on tärkeä varsinkin kaasujen tapauksessa.
Ideaalikaasulle isentroopisessa prosessissa pätee:
ja näin ollen ideaalikaasun isentrooppinen puristuskerroin on:
missä P on vallitseva paine ja γ kaasun lämpökapasiteettisuhde, toisin sanoen sen vakiopaineessa ja vakiotilavuudessa mitattujen lämpökapasiteettien suhde.
Vastaavasti isotermisessä prosessissa ideaalikaasulle pätee:
minkä vuoksi sen isoterminen puristuskerroin on yksinkertaisesti
eli vallitsevan paineen suuruinen.
Jos kaasu ei ole ideaalinen, näistä yhtälöistä saadaan sen puristuskertoimelle vain likiarvoja. Fluidissa (nesteessä tai kaasussa) paineaaltojen nopeus c, toisin sanoen äänen nopeus riippuu aineen puristuskertoimesta K ja tiheydestä ρ Newtonin-Laplacen kaavan
osoittamalla tavalla.
Kiinteillä aineilla  K_{S} ja  K_{T} ovat arvoltaan hyvin lähellä toisiaan. Kiinteissä aineissa voi esiintyä myös poikittaisia aaltoja. Niissä aaltojen nopeuden määrittämiseen tarvitaan puristuskertoimen lisäksi toinenkin elastinen kerroin, esimerkiksi liukukerroin.