stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiertokiitäjä
Levinneisyys ja lentoaika

Kiertokiitäjä on trooppisten ja subtrooppisten alueiden laji, jota tavataan Azoreilta ja Kanarialta Manner-Afrikkaan, Aasiaan, Australiaan ja Tyynenmeren saarille aina Tahitia myöten. Kiertokiitäjä on eräs runsaslukuisimmista vaeltavista kiitäjäperhoslajeista, ja sitä tavataan säännöllisesti laajalla alueella Euroopassa. Lentoaika on huhtikuusta lokakuuhun, ja lajilla on vakituisella elinalueellaan jopa neljä sukupolvea vuodessa. Alkukesästä pohjoiseen vaeltaneet yksilöt tuottavat syyssukupolven, joka on lennossa elo-syyskuussa ja jonka yksilöt ovat yleensä kookkaampia kuin Afrikassa kasvaneet. Säiden viilentyessä syksyllä osa yksilöistä lähtee vaeltamaan etelään.
Suomessa kiertokiitäjä on säännöllinen vierailija, jota tavataan joka vuosi mutta vaihtelevia määriä. Pohjoisimmat löydöt ovat Lapista ja havainnot painottuvat elo-syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Kiertokiitäjä suosii kuivia ja avoimia ympäristöjä, kuten niittyjä ja välttelee metsiä. Se myös viihtyy avoimilla asuinalueilla. Päivisin perhonen lepää puiden rungoilla, seinillä tai jopa maassa ja lähtee lentoon vasta illan hämärtyessä. Perhonen lentää koko yön iltahämärästä aamunkoittoon eikä häiriinny kovastakaan sateesta tai tuulesta. Se saavuttaa jopa 55 km/h lentonopeuden. Ruokailupaikkanaan kiertokiitäjä suosii muodoltaan putkimaisia kukkia, erityisesti köynnöskuusamaa, valkotupakkaa ja syysleimua. Molemmat sukupuolet lentävät valolle, koiraat naaraita helpommin.
Naaras munii jopa 200 munaa parin viikon aikana laajalle alueelle. Toukat kuoriutuvat vajaan kahden viikon kuluessa ja toukkien kehittyminen vaatii runsaasti lämpöä. Nuoret toukat ovat aktiivisia yöllä, vanhemmat myös päivällä. Toukka on erittäin laiska liikkumaan, eikä liiku enempää kuin on tarpeen päästäkseen käsiksi ravintokasvin seuraavaan lehteen. Koteloitumispaikkaa etsiessään toukka saattaa siirtyä satojen metrien matkan. Täysikasvuinen toukka kaivautuu maaperään 10–20 cm:n syvyyteen ja koteloituu maan alle tekemäänsä onkaloon. Kotelo talvehtii, muttei yleensä kestä Euroopan talvia.
Ravintokasvi

Toukka elää erilaisilla kiertokasveilla (heimo Convolvulaceae).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kiertokiitäjä (Agrius convolvuli)
iNaturalist: Kiertokiitäjä (Agrius convolvuli)
Suomen perhoset: Kiertokiitäjä (Agrius convolvuli)
toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Agrius convolvuli (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Agrius convolvuli (Convolvulus hawk-moth) (englanniksi)
UK Moths (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Agrius convolvuli (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Agrius convolvuli (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Agrius convolvuli (convolvulus hawkmoth) (englanniksi)
Plantwise: Agrius convolvuli (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Agrius convolvuli, the Sweetpotato hornworm (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q183285  Wikispecies: Agrius convolvuli  AFD: Agrius_convolvuli  AfroMoths: AGRICONV  BioLib: 51173  BOLD: 16245  CoL: B7YD  EoL: 503933  EPPO: HERSCO  EUNIS: 306948  Fauna Europaea: 443845  Fauna Europaea (new): ae717f3b-bc95-494f-8fc7-864344d618b0  GBIF: 1861644  iNaturalist: 124031  IRMNG: 10628807  LepIndex: 53137  LoB: 5344  MaBENA: AgriuConv  NBN: NBNSYS0000006063  NCBI: 55055  NZOR: 4ffefc9b-6c20-4df7-b11b-3e0ea5f3507f  Observation.org: 1646  Open Tree of Life: 111032  Laji.fi: MX.61467
Kesäolympialaiset 1936

Valtakunnankansleri Adolf Hitler saapumassa seurueineen Berliinin kesäolympialaisten avajaisiin rinnallaan järjestelytoimikunnan puheenjohtaja tri Theodor Lewald oikealla ja KOK:n puheenjohtaja kreivi Henri de Baillet-Latour (vasemmalla).
Vuoden 1936 kesäolympialaiset pidettiin Berliinissä, Saksassa. Berliinin piti järjestää kisat jo vuonna 1916, mutta ne peruutettiin ensimmäisen maailmansodan takia. Kisat myönnettiin Berliinille uudelleen vuonna 1931. Kisojen avajaiset olivat 1. elokuuta ja päättäjäiset 16. elokuuta 1936.
Olympiasymboliikka kehittyy

Berliinin olympialaisissa aloitettiin useita olympialaisiin sittemmin kiinteästi kuuluneita perinteitä. Kisat olivat ensimmäiset, jotka korostivat olympialaisten antiikkista perintöä. Olympiatuli sytytettiin ensimmäistä kertaa Kreikan Olympiassa, josta se kuljetettiin soihtuviestinä Berliiniin. Viestin oli tarkoitus luoda mielikuva Saksasta antiikin maailmanmahtien, (Kreikan ja Rooman) seuraajana, mutta toisen maailmansodan jälkeen olympialiike omaksui tradition ja antoi sille oman merkityksensä.lähde?
Toinen merkittävä kontribuutio olympialiikkeelle oli olympiarenkaiden nostaminen kisojen keskeiseksi tunnukseksi. Aikaisemmin niillä ei ollut ollut yhtä keskeistä asemaa olympialaisten symboliikassa. Renkaat kaiverrettiin Delfoihin rakennettuun merkkikiveen, josta soihtuviesti alkoi. Kivi jätettiin niille sijoilleen ja myöhemmin syntyi myytti, jonka mukaan ne todella olivat olleet osa antiikin olympialaisia.lähde?
Olympialaisen symboliikan kehittäminen lasketaan järjestelytoimikunnan pääsihteerin Carl Diemin ansioksi. Kisajärjestelyjen kiitettävä sujuvuus ja olojen viihtyisyys perustui olympiakylän johtajan Wolfgang Fürstnerin panokseen, joskin hänet syrjäytettiin juutalaisten sukujuurien takia ennen kisojen alkua.lähde?
KOK:n puheenjohtaja kreivi Henri de Baillet-Latour totesi kiitospuheessaan, että kisat voitiin järjestää "yleisen myötätunnon ilmapiirissä, jota eivät varjostaneet minkäänlaiset poliittiset vaikeudet". Kansainvälinen lehdistö – muiden muassa Ison-Britannian ja Ranskan johtavat sanomalehdet – ilmaisi jo kisojen aikana ihastuksensa niiden järjestelyistä. Toisaalta yhdysvaltalainen New York Times huomautti, että "mikäli ajatellaan Wienin natsimielenosoitusta, Berliinin olympialaisten soihtu vaikuttaa pikemminkin sytykkeeltä kuin kansainvälisen urheilun eri kansoja yhteen sulattavalta liekiltä".
Kisojen olympialaisille luomat perinteet suunniteltiin aikoinaan kertakäyttöisiksi ja olivat mukana tehostamassa kisojen propagandistista vaikutelmaa, jota edelleen lisäsivät joka päivä täynnä ollut päästadion, hakaristilippujen rivit, ja kaikkien saksalaismitalistien (sekä useiden muiden maiden urheilijoiden) palkintokorokkeella tekemä Hitler-tervehdys. Näihin kuuluivat muiden muassa Itävallan, Bulgarian, Italian ja Ranskan olympiajoukkueiden jäsenet; jälkikäteen Ranska kiisti omalta osaltaan näin tapahtuneen. Jokaiselle voittajalle annettiin myös palkinnoksi niin sanottu olympiatammi.
Saksalainen dokumentaristi Leni Riefenstahl ohjasi olympialaisista dokumentaarisen propagandaelokuvan Olympia. Berliinin olympialaisista lähetettiin myös maailman ensimmäiset ei-studiossa kuvatut tv-lähetykset.
Suomen Kuvalehden kirjeenvaihtaja kommentoi Berliinin kisoja muun muassa seuraavasti: "Ovatko olympialaiset kisat, jos ne edelleen kehittyvät tähän suuntaan kuin Berlinin kisat nyt on kehitetty, tuomittu oman suuruutensa aiheuttamaan mahdottomuuteen – on kysymys, jolle ainakin suomalaiset lehtimiehet Berlinissä turhaan etsivät vastausta. Los'issa oli kaikki suurta – tietäähän ne amerikkalaiset, mutta Berlin on ylittänyt ne joka suhteessa."
Lajit

Berliinin olympialaisten ohjelmassa oli 20 eri urheilulajia ja 129 kilpailutapahtumaa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Ammunta   Jalkapallo   Koripallo   Käsipallo   Maahockey   Melonta   Miekkailu  |   Nykyaikainen viisiottelu   Nyrkkeily   Paini   Painonnosto   Poolo   Purjehdus   Pyöräily  |   Ratsastus   Soutu   Uimahypyt   Uinti   Vesipallo   Voimistelu   Yleisurheilu  |
Lajit > Näytöslajit

Baseball
Purjelento
Lajit > Taidelajit

Taidelajit
Osallistujat

Yhteensä 49 valtiota osallistui Berliinin olympialaisiin, mikä oli 12 maata enemmän kuin edellisissä, vuoden 1932 olympialaisissa. Kuusi valtiota teki olympiadebyyttinsä näissä kisoissa: Afganistan, Bermuda, Bolivia, Costa Rica, Liechtenstein ja Peru.
Afganistan
Alankomaat
Argentiina
Australia
Belgia
Bermuda
Bolivia
Brasilia
Bulgaria
Chile
Costa Rica
Egypti
Etelä-Afrikka
Filippiinit
Intia
Islanti
Iso-Britannia
Italia
Itävalta
Japani
Jugoslavia
Kanada
Kiinan tasavalta
Kolumbia
Kreikka
Latvia
Liechtenstein
Luxemburg
Malta
Meksiko
Monaco
Norja
Peru
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekkoslovakia
Turkki
Unkari
Uruguay
Uusi-Seelanti
Viro
Yhdysvallat
Mitalitaulukko

Isäntämaa Saksa saavutti mitalitilaston ykkössijan. Paras yksilö oli neljä olympiakultaa voittanut yhdysvaltalainen Jesse Owens.
| Vuoden 1936 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1936 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1936 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1936 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1936 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1936 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 33 | 26 | 30 | 89 |
| 2 |  Yhdysvallat | 24 | 20 | 12 | 56 |
| 3 |  Unkari | 10 | 1 | 5 | 16 |
| 4 |  Italia | 8 | 9 | 5 | 22 |
| 5 |  Suomi | 7 | 6 | 6 | 19 |
| 6 |  Ranska | 7 | 6 | 6 | 19 |
| 7 |  Ruotsi | 6 | 5 | 9 | 20 |
| 8 |  Japani | 6 | 4 | 8 | 18 |
| 9 |  Alankomaat | 6 | 4 | 7 | 17 |
| 10 |  Iso-Britannia | 4 | 7 | 3 | 14 |
| 11 |  Itävalta | 4 | 6 | 3 | 13 |
| 12 |  Tšekkoslovakia | 3 | 5 | 0 | 8 |
Muuta

Kun vapaapainin ranskalainen olympiavoittaja Emilie Poilve sai kultamitalin, soittokunta ryhtyi soittamaan Turkin kansallislaulua. Samassa yhteydessä salkoon nostettiin Egyptin lippu.
Olympiatuli
Kisataidetta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
YLE Elävä Arkisto: Berliinin olympialaiset 1936
Berlin 1936 Jean Vivienin kuvaama lyhytfilmi olympiakisoihin valmistuvasta Berliinistä (1936, 16 min 50 s)
| n k  Olympialaiset |
| --- | --- | --- |
| Kesäolympialaiset |  1896  1900  1904  1906  1908  1912  1916  1920  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1996  2000  2004  2008  2012  2016  2020  2024  2028  2032  2036  |  |
| Talviolympialaiset |  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1994  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  2030  2034  |  |
Kesäolympialaisten 1936 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta |
Baseball (näytöslaji) |
Jalkapallo |
Koripallo |
Käsipallo |
Maahockey |
Melonta |
Miekkailu |
Nykyaikainen viisiottelu |
Nyrkkeily |
Paini |
Painonnosto |
Poolo |
Purjehdus |
Purjelento (näytöslaji) |
Pyöräily |
Ratsastus |
Soutu |
Taidelajit |
Uimahypyt |
Uinti |
Vesipallo |
Voimistelu |
Yleisurheilu
Valtiot kesäolympialaisissa 1936
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Afganistan |  Alankomaat |  Argentiina |  Australia |  Belgia |  Bermuda |  Bolivia |  Brasilia |  Bulgaria |  Chile |
|  Costa Rica |  Egypti |  Etelä-Afrikka |  Filippiinit |  Intia |  Islanti |  Iso-Britannia |  Italia |  Itävalta |  Japani |
|  Jugoslavia |  Kanada |  Kiinan tasavalta |  Kolumbia |  Kreikka |  Latvia |  Liechtenstein |  Luxemburg |  Malta |  Meksiko |
|  Monaco |  Norja |  Peru |  Portugali |  Puola |  Ranska |  Romania |  Ruotsi |  Saksa |  Suomi |
|  Sveitsi |  Tanska |  Tšekkoslovakia |  Turkki |  Unkari |  Uruguay |  Uusi-Seelanti |  Viro |  Yhdysvallat |  |
Osallistujamaat   Osallistui ensimmäistä kertaa.   Osallistui, aiempia osallistumisia.   Ei osallistunut.
Berliinin kisoista suomalaisille hyvin tuttu kuva 10 000 metrin juoksusta. Suomalaiset saivat kisassa kolmoisvoiton Ilmari Salmisen voittaessa, Arvo Askolan ollessa toinen ja Volmari Iso-Hollon kolmas. Kuva kisasta japanilaisen Kōhei Murakoson johtaessa, Askolan, Salmisen ja Iso-Hollon seuratessa häntä.
Olympiastadion
Karl Asplund

| Karl Asplund |
| --- | --- |
 Karl Asplund
Henkilötiedot
Syntynyt: 1890 Södermalm, Ruotsi
Kuollut: 1978 (87–88 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Kirjallinen suuntaus: intimismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Karl Asplund (1890 Södermalm, Ruotsi – 1978 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija, filosofian tohtori, kriitikko ja Bukowskin taidekaupan toimitusjohtaja. Hän sai yhdessä Gunnar Mascoll Silfverstolpen ja Sten Selanderin kanssa nimityksen lyyriset intimistit (de lyriska intimister). Hän käytti runoissaan sidottua mittaa.
Asplund toimi taidekriitikkona 1914–1921 Dagens Nyheterissä ja 1922–1934 Svenska Dagbladetissa.
Asplundin veli oli kasvitieteilijä Erik Asplund.
Suomennettu tuotanto

Asplundin runot Du (Sinä, suom. Raili Kahilainen) ja En barnsaga vid brasan (Lastentaru takkavalkealla, suom. Ilta Koskimies) on suomennettu ja lisäksi sävelletty ja äänitetty.
Sinä (Du), suom. Raili Kahilainen, teoksessa: Laulutunti, toim. Matti Tuloisela, Espoo: Fazer musiikki 1993 ISBN 951-757-276-X
Lastentaru takkavalkealla (En barnsaga vid brasan), suom. Ilta Koskimies, teoksessa: Soiva laulutunti, Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14923-7
Quand même, suom. Elina Vaara, antologiassa Kevätsade: valikoima ruotsalaista lyriikkaa (WSOY 1926).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Asplund Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Kiestinki

| Kiestinki Кестеньга, Kestenga |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kiestingin kunnan sijainti Louhen piirin kartalla.
 Koordinaatit: 65°53′15″N, 31°49′30″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Louhen piiri
Kylän ensimaininta:  1679
Nykyinen kunta:  2006
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
 – kunnanjohtaja:  Tatjana Kornejeva
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  186664 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiestinki (ven. Ке́стеньга, Kestenga) on kunta ja sen keskuksena toimiva taajama Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Aikaisempi Kiestingin kunta oli olemassa Venäjän keisarikunnan aikana.
Kiestingin maalaiskunta (ven. selskoje poselenije) sijaitsee Louhen piirin itäosassa ja se on sekä Karjalan tasavallan pohjoisin että laajin kunta. Pohjoisessa se rajoittuu Murmanskin alueeseen, idässä Malinavaaran, Tšuupan, Louhen ja Ambarnyin kuntiin, etelässä Luusalmen ja Pääjärven kuntiin sekä lännessä Suomeen kuuluviin Kuusamon ja Sallan kuntiin. Nykyinen Kiestingin kunta käsittää suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisten Kiestingin ja Oulangan kuntien alueet sekä sen osan Kuusamon kuntaa, jonka Suomi luovutti Neuvostoliitolle vuonna 1944.
Maantiede

Kiestingin kunnan alueella on useita suuria järviä, kuten Pääjärvi, Tuoppajärven pohjoisosa, Tiiksjärvi, Jelettijärvi, Paanajärvi, Kuntijärvi, Soukelojärvi, Ruvajärvi, Susijärvi, Tuntsajärvi, Kuukasjärvi ja Tavajärvi. Merkittävimmät joet ovat Tuoppajärvestä Pääjärveen laskeva Sohjananjoki, Suomen puolelta Paanajärven kautta Pääjärveen laskeva Oulankajoki ja Pääjärvestä Koutajärveen laskeva Koutajoki. Pienempiin jokiin kuuluu Tavajärvestä Pääjärv een laskeva Tavajoki. Lähes kaikki kunnan vesistöt kuuluvat Koutajoen vesistöön. Kunnan alueella sijaitsee myös Karjalan tasavallan korkein kohta Nuorunen (576 m).
Maantiede > Taajamat ja kylät

Kunnan hallinnollinen keskus on Kiestingin taajama. Sen lisäksi siihen kuuluvat Sohjanan, Suurijärven, Tungjärven, Tuhkalan (ven. Тухкала) ja Uuden-Sohjanan (ven. Новый Софпорог, Novyi Sofporog) taajamat sekä Kokkosalmen (ven. Коккосалма, Kokkosalma), Niskan ja Suvannon kylät.
Maantiede > Kiestingin taajama

Kiestingin taajama sijaitsee Tuoppajärven pohjoisrannalla Louhesta Pääjärvelle vievän maantien ja rautatien varrella noin 65 kilometriä Louhesta länteen. Vuonna 1987 Kiestingin taajamassa oli noin 2 700 asukasta. Kiestinkiläisten elinkeinoja ovat kettu- ja minkkitarhaus, metsäteollisuus ja kalanjalostus. Paikkakunnalla järjestetään heinäkuussa Pohjoiskarjalaisten juhlat (Viena on karjalankielisen väestön keskuudessa Pohjois-Karjala).
Historia

Kiestinki mainitaan uudiskylänä ensimmäisen kerran vuonna 1679. Tarinan mukaan ensimmäinen asukas oli Kömö-niminen lappalainen, josta juontuu kylässä myöhemmin esiintyvä sukunimi Kömönen (ven. Kemojev). Kylän nimi perustuu saamen giessat-verbistä (’kääriä', 'keriä'; 'kaartaa (joesta)’) johdettuun sanaan kiestA (’koste', 'akanvirta (kosken alla)’). Historiallinen Kiestingin kunta sijaitsi Vienan Karjalan pohjoisosassa Arkangelin kuvernementin Kemin kihlakunnassa. Sen naapurikuntia olivat lännessä Oulanka, pohjoisessa Kouta, idässä Kieretti, kaakossa Vitsataipale ja etelässä Vaarakylä. Kunnan alue käsitti Tuoppajärven pohjoisrannikon ja Tiiksjärven ympäristön. Kuntaan kuuluneita kyliä olivat muun muassa Heinäjärvi, Jelettijärvi, Kananainen, Kiisjoki, Kokkosalmi, Käpäli, Lohilahti, Sohjana, Sohjanansuu ja Suvi-Suurijärvi. Aikaisemmin myös Vaarakylän kunta Tuoppajärven etelärannalta kuului Kiestinkiin.
Kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja yhdistettiin Oulangan ja Vaarakylän kuntien kanssa Kiestingin piiriksi vuonna 1927. Kiestingin kyläneuvostoalueella oli 654 asukasta vuonna 1926, joista oli karjalaisia 609, suomalaisia 31 ja venäläisiä 14.
Kiestingin piiri liitettiin 1960-luvulla Louhen piirin, jossa Kiestingin taajaman ympäristö muodosti asutushallintoalueen. Kiestingin asutushallintoalueen naapureina olivat lännessä Sohjanan kylähallintoalue ja idässä Suurijärven kylähallintoalue. Kiestingin asutushallintoalueeseen kuului tuolloin Kokkosalmen kylä.
Suomessa on Kiestingistä kotoisin olevia sukuja. Paljon entisiä kiestinkiläisiä asuu myös Siperian Omskin alueella ja Kazakstanissa,lähde? jonne he joutuivat Stalinin vainovuosina.
Jatkosota

Jatkosodan alkupuolella Kiestinki valittiin päähyökkäyssuunnaksi, koska eteneminen onnistui siellä parhaiden.
Kiestinki oli sotanäyttämönä kesästä 1941 syksyyn 1944. Suomalaiset ja saksalaiset joukot pyrkivät kohti Louhea, joka oli Murmanskin radan risteysasema. Rintamalinja asettui kuitenkin syyspuolella 1941 hieman Kiestingin itäpuolelle. Talvikauden 1941–42 hiljainen asemasotavaihe päättyi maalis-huhtikuussa, kun Venäjän Karjalan armeija pyrki saartavalla hyökkäyksellä tuhoamaan koko hyökänneen
saksalais-suomalaisen ryhmittymän. Kevään 1942 Kiestingin ns. kelirikkotaistelu on suurin taistelu, mitä pohjoisella kalottialueella on koskaan käyty.
Niskan (ven. Zašejek) kylä (66.25°N, 31.10°E) Pääjärven laskukohdan, Kuntijoen suun eteläpuolella
Suomalaisia sotilaita poltetussa Kiestingissä elokuussa 1941
Alicia Keys

| Alicia Keys |
| --- | --- |
 Alicia Keys vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alicia Augello Cook
Syntynyt: 25. tammikuuta 1981 (ikä 44) Manhattan, New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:   laulaja-lauluntekijä  sovittaja  tuottaja  näyttelijä  kirjailija  runoilija 
Puoliso:  Swizz Beatz (vih. 2010)
Muusikko
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:   R&B  pop  soul  hip hop 
Soittimet:   piano  koskettimet  syntetisaattori 
Levy-yhtiöt:   Arista  Columbia  J  RCA 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alicia Keys (oikealta nimeltään Alicia Augello Cook, s. 25. tammikuuta 1981 Manhattan, New York, New York) on yhdysvaltalainen R&B ja soul -laulaja, pianisti ja näyttelijä. Hänen taiteilija­nimensä viittaa pianon koskettimiin.
Alicia Keys on julkaissut uransa aikana kuusi albumia: Songs in A Minor (2001), The Diary of Alicia Keys (2003), As I Am (2007), The Element of Freedom (2009), Girl on Fire (2012) ja Here (2016). Hänen albumejaan on myyty maailman­laajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta.
Musiikki­uransa ohella Keys on näytellyt myös muutamissa elo­kuvissa: Smokin’ Aces (2007), Nanny Diaries (2007) ja Mehiläisten salaisuudet (2008).
Alicia Keys on voittanut uransa aikana lukuisia palkintoja, muun muassa 14 Grammyä, viisi American Music Awardia ja kolme World Music Awardia. Vuonna 2009 Billboard-lehti valitsi hänet vuosi­kymmenen R&B-artistiksi.
Varhainen elämä

Keys syntyi moni­kulttuuriseen perheeseen. Äiti Teresa ”Terri” Augello on irlantilais-italialainen laki­miehen avustaja ja osa-aikainen näyttelijä. Jamaikalainen isä Craig Cook on stuertti. Keysin vanhemmat erosivat hänen ollessaan kaksi­vuotias ja hänen äitinsä kasvatti hänet siitä lähtien yksin­huoltajana Hell’s Kitchenin alueella New Yorkissa. Keys alkoi soittaa pianoa seitsemän­vuotiaana ja ensimmäisen kappaleensa hän sävelsi neljä­toista­vuotiaana. Kappale ”Butterflyz” julkaistiin myöhemmin hänen ensi­albumillaan. Valmistuttuaan high schoolista Keys aloitti opinnot Columbian yliopistossa, mutta hän päätti keskeyttää ne muutaman viikon jälkeen keskittyäkseen täysi­painoisesti musiikki­uran luomiseen.
Ura > Elokuvat ja televisio

Keys on työskennellyt myös näyttelijänä. Hän esiintyi televisiossa ensimmäisen kerran jo vuonna 1985, jolloin hänellä oli pieni rooli yhdessä tilanne­komedia­sarja The Cosby Show’n jaksossa. Vuosina 2001 ja 2003 hän vieraili sarjoissa Siskoni on noita ja American Dreams. Vuonna 2007 hän teki ensimmäisen isomman roolinsa elo­kuvassa Smokin’ Aces, jossa näyttelivät hänen lisäkseen muun muassa Ben Affleck, Jeremy Piven, Ryan Reynolds ja Andy García. Keys esitti elo­kuvassa palkka­murhaaja Georgia Sykesia. Hänellä on rooli myös samana vuonna julkaistussa draama­komediassa Nanny Diaries, joka perustuu saman­nimiseen romaaniin. Lisäksi vuonna 2007 Keys esiintyi draama­sarjassa Cane esittäen itseään. Vuonna 2008 Keys näytteli June Boatwrightia Will Smithin tuottamassa elo­kuvassa Mehiläisten salaisuudet, jossa esiintyivät myös Dakota Fanning, Paul Bettany, Jennifer Hudson, Sophie Okonedo ja Queen Latifah. Hän myös vieraili sarjassa Empire.
Hyväntekeväisyystyö

Alicia Keys osallistuu aktiivisesti hyvän­tekeväisyyteen. Hän on yksi Keep A Child Alive (KCA) -järjestön perustajista ja toimii myös järjestön keula­kuvana. KCA kerää varoja afrikkalaisille HIV-viruksesta ja aidsista kärsiville ihmisille, joilla ei ole varaa lääke­hoitoon. Keys emännöi joka vuosi New Yorkissa ja Lontoossa järjestettävän KCA Black Ball -konsertin, jonka lippu­tulot lahjoitetaan KCA:lle. Vuoden 2005 Maailman aids-päivää varten Keys esiintyi yhdessä U2:n Bonon kanssa kappaleen ”Don’t Give Up (Africa)”, joka on uusintaversio Peter Gabrielin ja Kate Bushin kappaleesta ”Don’t Give Up”. Vuoden 2009 Maailman aids- päivää varten Keys konsertoi New Yorkissa ja kaikki konsertin lippu­tulot lahjoitettiin Keep A Child Alive -järjestölle. Konsertti näytettiin ilmaiseksi myös You­Tubessa.
Yksityiselämä

Keys on naimisissa rap-artisti-tuottaja Swizz Beatzin (oik. Kasseem Dean) kanssa ja heillä on kaksi poikaa (s. 2010 ja 2014).
Kirjallisuutta

Alicia Keys ja Michelle Burford: Matka minuksi (alkuteos: More Myself. A Journey). Suomentanut Sirpa Parviainen. Helsinki: Bazar Kustannus, 2022. ISBN 978-952-376-245-9.
Diskografia

Songs in A Minor (2001)
The Diary of Alicia Keys (2003)
As I Am (2007)
The Element of Freedom (2009)
Girl on Fire (2012)
Here (2016)
Alicia (2020)
Keys (2021)
Santa Baby (2022)