stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacob Ramsey

Jacob Ramsey syyskuussa 2021.
Jacob Matthew Ramsey (s. 28. toukokuuta 2001 Birmingham) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.
Ramsey on Aston Villan kasvatti. Hän pelasi Aston Villan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2019 mestaruussarjassa West Bromwich Albionia vastaan. Vuoden 2020 alkupuoliskolla hän pelasi lainalla ykkösliigan Doncaster Roversissa seitsemän ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Ramsey on pelannut kaudesta 2020–2021 alkaen Aston Villan joukkueessa Valioliigaa. Avauskaudellaan hän pelasi 22 valioliigaottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 34 valioliigaottelua, joista 29 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Seuraavalla kaudella hän teki 35 valioliigaottelussaan kuusi maalia. Kaudella 2023–2024 jalkavammat vaivasivat, ja hän pelasi vain 16 valioliigaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Konferenssiliigassa kolme ottelua. Kaudella 2024–2025 Aston Villa pelaa Mestarien liigassa, ja Ramsey teki maalin ensimmäisessä ottelussa Young Boysia vastaan.
Ramsey on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa alle 18-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2023. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki maalin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Tšekkiä vastaan. Hän loukkaantui puolivälierässä Portugalia vastaan eikä pystynyt pelaamaan välierässä eikä loppuottelussa.
Ranskan ympäriajo 2021

Kilpailun 15. etappi oli raskas vuorietappi, joka päättyi Andorra la Vellan kaupunkiin.
Ranskan ympäriajo 2021 on järjestyksessään 108. Ranskan ympäriajo. Se alkoi Brestistä 26. kesäkuuta ja päättyi Pariisiin 18. heinäkuuta 2021. Kilpailun avausetappi oli tarkoitus ajaa ensimmäistä kertaa Tanskassa Kööpenhaminassa, mutta koronaviruspandemian vuoksi etappi jouduttiin siirtämään Brestiin. Kilpailun oli myös tarkoitus sijoittua aikavälille 2.–25. heinäkuuta, mutta 23. heinäkuuta alkavien Tokion olympialaisten takia kilpailun alkua aikaistettiin kesäkuulle.
Kilpailun voitti slovenialainen Tadej Pogacar joukkueenaan UAE Team Emirates. Kyseessä oli hänen uransa toinen Ranskan ympäriajon voitto. Hän voitti toistamiseen myös nuorten kilpailun ja mäkikirikilpailun. Kilpailussa toiseksi sijoittui tanskalainen Jonas Vingegaard (Team Jumbo-Visma) 5m ja 20s kärjestä, ja kolmanneksi ecuadorilainen Richard Carapaz (Ineos Grenadiers) 7m 3s kärjestä.
Pistekirikilpailun voitti isobritannialainen Mark Cavendish (Deceuninck–Quick-Step). Hän voitti kilpailussa neljä etappia ja saavutti 34:nnen Ranskan ympäriajon etappivoittonsa sivuten Belgian Eddy Merckxin ennätystä.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Nousumetrit | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 26. kesäkuu | Brest – Landerneau | Mäkietappi | 197,8 | 2785 m |  Julian Alaphilippe |  Julian Alaphilippe |
| 2  | 27. kesäkuu | Perros-Guirec – Mûr-de-Bretagne | Mäkietappi | 183,5 | 2154 m |  Mathieu van der Poel |  Mathieu van der Poel |
| 3  | 28. kesäkuu | Lorient – Pontivy | Tasamaaetappi | 182,9 | 1539 m |  Tim Merlier |  Mathieu van der Poel |
| 4  | 29. kesäkuu | Redon – Fougères | Tasamaaetappi | 150,4 | 1354 m |  Mark Cavendish |  Mathieu van der Poel |
| 5  | 30. kesäkuu | Changé – Laval | Henkilökohtainen aika-ajo | 27,2 | 304 m |  Tadej Pogačar |  Mathieu van der Poel |
| 6  | 1. heinäkuu | Tours – Châteauroux | Tasamaaetappi | 160,6 | 926 m |  Mark Cavendish |  Mathieu van der Poel |
| 7  | 2. heinäkuu | Vierzon – Le Creusot | Mäkietappi | 249,1 | 3111 m |  Matej Mohorič |  Mathieu van der Poel |
| 8  | 3. heinäkuu | Oyonnax – Le Grand-Bornand | Vuorietappi | 150,8 | 3558 m |  Dylan Teuns |  Tadej Pogačar |
| 9  | 4. heinäkuu | Cluses – Tignes | Vuorietappi | 144,9 | 4624 m |  Ben O’Connor  |  Tadej Pogačar |
| 10  | 6. heinäkuu | Albertville – Valence | Tasamaaetappi | 190,7 | 1472 m |  Mark Cavendish |  Tadej Pogačar |
| 11  | 7. heinäkuu | Sorgues – Malaucène | Vuorietappi | 198,9 | 4647 m |  Wout van Aert |  Tadej Pogačar |
| 12  | 8. heinäkuu | Saint-Paul-Trois-Châteaux – Nîmes | Tasamaaetappi | 159,4 | 1959 m |  Nils Politt |  Tadej Pogačar |
| 13  | 9. heinäkuu | Nîmes – Carcassonne | Tasamaaetappi | 219,9 | 1973 m |  Mark Cavendish |  Tadej Pogačar |
| 14  | 10. heinäkuu | Carcassonne – Quillan | Mäkietappi | 183,7 | 2901 m |  Bauke Mollema |  Tadej Pogačar |
| 15  | 11. heinäkuu | Céret –  Andorra la Vella | Vuorietappi | 191,3 | 4574 m |  Sepp Kuss |  Tadej Pogačar |
| 16  | 13. heinäkuu |  El Pas de la Casa – Saint-Gaudens | Mäkietappi | 169 | 3250 m |  Patrick Konrad |  Tadej Pogačar |
| 17  | 14. heinäkuu | Muret – Col de Portet | Vuorietappi | 178,4 | 4368 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 18  | 15. heinäkuu | Pau – Luz Ardiden | Vuorietappi | 129,7 | 3555 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 19  | 16. heinäkuu | Mourenx – Libourne | Tasamaaetappi | 207 | 1241 m |  Matej Mohorič |  Tadej Pogačar |
| 20  | 17. heinäkuu | Libourne – Saint-Émilion | Henkilökohtainen aika-ajo | 30,8 | 239 m |  Wout van Aert |  Tadej Pogačar |
| 21  | 18. heinäkuu | Chatou – Pariisi | Tasamaaetappi | 108,4 | 619 m |  Wout van Aert |  Tadej Pogačar |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2021 Wikimedia Commonsissa
Ranskan ympäriajo
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:   (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:   Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Reika Hashimoto

Reika Hashimoto (jap. 橋本麗香 Hashimoto Reika, s. 25. joulukuuta 1980 Tokio) on japanilainen malli ja näyttelijä. Hän on tehnyt mallintöitä 10-vuotiaasta asti. Hän näytteli ensimmäisen kerran Macoto Tezkan elokuvassa Hakuchi (1999). Hashimoto on näytellyt elokuvissa ja kiinalaisissa draamasarjoissa.
Filmografia > Elokuvat

Hakuchi (1999)
Jikken Eiga  (1999)
Mōju vs Issunbōshi (2001)
Hero? Tenshi ni Aeba... (2004)
Survive Style 5+ (2004)
Shinkuronishiti (2004)
Aiheesta muualla

Viralliset Internet-sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Reika Hashimoto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean Luc Rosat

| Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten lentopallo.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten lentopallo.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten lentopallo.Pan-Amerikan kisat  | Maa:  Brasilia> Miesten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Mexico City 1975 |  |  |
Jean Luc Rosat (6. syyskuuta 1953 – 2. huhtikuuta 2021) oli brasilialainen lentopalloilija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa ja vuoden 1980 kesäolympialaisissa.
Rosat kuoli 67-vuotiaana COVID-19: n aiheuttamien komplikaatioiden vuoksi.
Jari Perälä

Jari Kalervo Perälä (s. 21. huhtikuuta 1965 Olofström, Ruotsi) on entinen suomalainen yleisurheilun moniottelija.
Perälä voitti vuonna 1990 seitsenottelussa sisäratojen Suomen-mestaruuden tuloksella 5203 pistettä. Samana vuonna hän teki kymmenottelussa tuloksen 7192 pistettä ja sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi tuloksella 7122 pistettä. 
Vuonna 1991 hän saavutti sisäradoilla seitsenottelun SM-pronssia tuloksella 5140 pistettä ja ulkoradoilla kymmenottelun SM-pronssia tuloksella 7040 pistettä.
Seuratasolla Jari Perälä edusti Varkauden Kenttä-Veikkoja. Hänen valmentajansa oli Asko Härkönen.
Myöhemmin Perälä on tehnyt merkittävän uran myyntialalla.
Raphael Herburger

| Raphael Herburger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1989 (ikä 35) Dornbirn, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  EC Dornbirn (ÖNL) Klagenfurter AC (EBEL) EHC Biel (NLA) EC Salzburg (EBEL) HC Lugano (NLA)
Raphael Herburger (s. 2. tammikuuta 1989 Dornbirn, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Herburger on EC Dornbirnin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa 16-vuotiaana Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa kaudella 2005–2006. Kaudella 2007–2008 Herburger jakoi 16 osumallaan liigan maalipörssin kymmenennen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Nationalligan mestaruuden.
Kaudeksi 2008–2009 Herbuerger siirtyi Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan Klagenfurter AC:hen, jossa tulokaskausi toi 44 runkosarjaottelussa tehot 9+6=15 ja 17 playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Hän voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Herburger oli pudotuspeleissä Klagenfurtin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+9=12. Kaudella 2012–2013 hän pelasi loukkaantumisten takia vain kymmenen runkosarjaottelua, mutta palasi runkosarjan lopulla kaukaloihin ja voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden.
Herburger siirtyi kaudeksi 2013–2014 kaksivuotisella sopimuksella Sveitsin National League A:n EHC Bieliin. Hänellä on käytössään ns. Sveitsin pelaajalisenssi, joten Herburger ei vie paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Hän jakoi kevään 2014 karsintasarjassa Bielin sisäisen maalipörssin voiton viidellä osumallaan Eric Beaudoinin ja Ramón Untersanderin kanssa. Kaudella 2014–2015 Herburger voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Helmikuussa 2015 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bielin kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Herburger palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella EC Salzburgin riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Herburger edusti Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2015, joista vuoden 2013 turnauksessa hän jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Sven Klimbacherin kanssa lukemalla +1. Herburger pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2016, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän jakoi Itävallan sisäisen syöttöpörssin voiton neljällä syöttöpisteellään Michael Grabnerin kanssa. Yhteensä Herburger on pelannut 61 A-maaottelua tehopistein 10+16=26. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 6. marraskuuta 2008 Norjan Oslossa Ranskaa vastaan.
Herburger pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 (A-lohkon hopeaa) ja 2009 (B-lohkon kultaa). Hän jakoi ensimmäisessä turnauksessa Itävallan sisäisen tehotilaston voiton Patrick Maierin ja Andreas Reisingerin kanssa lukemalla +7. Jälkimmäisessä turnauksessa Herburger jakoi kuudella syöttöpisteellään turnauksen syöttöpörssin voiton joukkuetovereidensa Michael Schiechlin ja Stefan Ulmerin kanssa.
Herburger pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007.
Muuta

Herburgerin isoveli Matthias on pelannut jääkiekkoa puolustajana Itävallan alemmissa sarjoissa.
Jake Austin Walker

| Jake Austin Walker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Hickory, Mississippi, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006-
Aiheesta muualla
www.jakeaustinwalker.com
IMDb
Jake Austin Walker (s. 22. kesäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan työstään Jared Talbotina Rectifyssa ja Henry King Jr.nä DC Universe -sarjassa Stargirl.
Jake Brown

Jake Brown vuonna 2009.
Jake Brown (s. 6. syyskuuta 1974) on australialainen ammattilaisrullalautailija. Hän aloitti rullalautailun 1984, ryhtyi kilpailemaan 1996 ja siirtyi ammattilaiseksi seuraavana vuonna. Hänen saavutuksiaan ovat muun muassa hopeasijat X Gamesin Big Airissa vuosina 2006 ja 2007, pronssi 2008 sekä kaksi kultaa 2009 ja 2010. Vuoden 2007 Big Airin viimeisellä runilla Brawn ensin onnistui 720 (ensimmäisen ikinä Mega Rampista), mutta menetti hypyn hallinnan quarter-pipessa ja putosi noin viidestätoista metristä tasaiselle. Hän menetti tajuntansa heti ja häntä hoidettiin pitkään. Lopulta hän kuitenkin pystyi lääkäreiden avustuksella kävelemään pois. Brown oli sairaalassa tarkkailussa kolme päivää onnettomuuden jälkeen.[lähde? ]
Jake Busey

Jake Busey
Jacob ”Jake” Busey (oik. William Gareth Jacob Busey Jr., s. 15. kesäkuuta 1971 Los Angeles, Yhdysvallat) on kalifornialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa draamasarjasta Comanche Moon, jossa hän näyttelee Tudwal-nimistä hahmoa. Jake Busey on näyttelijä Gary Buseyn poika.[lähde? ]
Jacksonville Beach

| Jacksonville Beach |
| --- | --- |


 Koordinaatit: 30°17′3″N, 81°23′46″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Florida
Piirikunta:  Duval
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  56,88 km²
 – Josta vettä:  37,89 km² 
Korkeus:  3 m
Väkiluku (2010):  21 362
 – Väestötiheys:  1 231,32 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Lempinimi::  SRQ, Paradise, Circus City
Motto::  Where Urban Amenities Meet Small-Town Living!
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jacksonville Beach on rannikkokaupunki Duvalin piirikunnassa, Floridan itärannikolla, Yhdysvalloissa. Se perustettiin 22. toukokuuta 1907 nimellä Pablo Beach. Kaupunki vaihtoi nimensä Jacksonville Beachiksi 1925. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 21 362.
Kuvia kaupungista

Jacksonville Beachin rantaa.
Casa Marina -hotelli.
Laituri Jacksonville Beachin rannalla.
San Pablon ala-aste.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacksonville Beach Wikimedia Commonsissa
Jake Arrieta

Jake Arrieta
Jake Arrieta (s. 6. maaliskuuta 1986 Farmington, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän edustaa MLB-liigassa pelaavaa Philadelphia Phillies -joukkuetta. Arrieta aloitti MLB-uransa vuonna 2010 Baltimore Oriolessa. Piituudeltaan hän on 193 cm ja painoltaan 102-kiloinen. Jake Arrieta solmi vuonna 2018 kolmivuotisen, arvoltaan 75 miljoonan dollarin sopimuksen Philadelphia Phillies -joukkueen kanssa vuosiksi 2019–2021.  Vuonna 2018 hänen vuosipalkkansa on 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria kaudessa ja hän on liigan palkkataulukossa neljäntenä.
Arrietan pelipaikka on aloittava syöttäjä. Pelissä hän syöttää ja lyö oikealta.  Arrieta sai vuonna 2015 Cy Young -ykköspalkinnon, joka on MLB:n vuosittain jaettava palkinto American Leaguen ja National Leaguen parhaalle syöttäjälle.
Jaan Mahlapuu

| Jaan Mahlapuu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. marraskuuta 1894 Valga
Kuollut: 2. elokuuta 1917 Riika
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Venäjän keisarikunta
Palvelusvuodet:  1915–1917
Taistelut ja sodat:  ensimmäisen maailmansodan itärintama
Sotilasarvo:  praporštšik
Jaan M. Mahlapuu (ven. Ян М. Махлапу; 9. marraskuuta (J: 28. lokakuuta) 1894 Valga – 2. elokuuta (J: 20. heinäkuuta) 1917 Riika) oli virolainen hävittäjälentäjä, joka palveli Venäjän keisarikunnan ilmavoimissa ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet tunnetaan ensimmäisen maailmansodan ainoana virolaisena hävittäjä-ässänä. Lähteestä riippuen hänen kerrotaan ampuneen alas viisi tai kuusi viholliskonetta.
Elämä

Mahlapuu syntyi Valgassa 9. marraskuuta 1894. Hän oli kuusilapsisen rautatieläisperheen esikoinen, ja koulut käytyään hän menikin veturivarikolle töihin. Sodan sytyttyä hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi armeijaan, jossa hän pääsi ilmavoimiin. Hänet lähetettiin taitojensa vuoksi Pihkovaan mekaanikkokoulutukseen. Siellä hänen onnistui saada siirto lentokouluun. Hän valmistui elokuussa 1916 ja sai jefreitterin arvon. Hänet lähetettiin 12. hävittäjälentueen mukana rintamalle Riikaan.
Mahlapuu aloitti taistelulennot praporštšik Garlinskin parina 25. elokuuta 1916. Ensimmäisellä lennollaan kaksikko sai saksalaiskoneen ajettua takaisin omien linjojensa taakse. He saivat 4. syyskuuta pysäytettyä toisenkin viholliskoneen ja myös ammuttua sitä kohti. Mahlapuu lensi elokuussa 1916 kaikkiaan viisi ja syyskuussa 13 lentoa. Hänet ylennettiin vanhemmaksi aliupseeriksi ja hänelle myönnettiin Pyhän Yrjön risti. Lokakuun loppuun mennessä hän oli jo vääpeli ja kokenut eturintaman taistelulentäjä, mutta hänellä ei ollut vielä yhtään ilmavoittoa.
Yksi syy heikkoon taistelumenestykseen oli kalusto. Lentue käytti kaksipaikkaisia Nieuport 10 -hävittäjiä, jotka oli muutettu yhden henkilön käytettäväksi. Koska konekivääriä ei voitu sykronoida potkurin kanssa, se oli sijoitettava yläsiiven päälle, josta lentäjä ei saanut korjattua asetta, jos se jumittui. Näin kävi Mahlapuulle 22. lokakuuta 1916, kun hän pääsi taistelemaan viholliskoneen kanssa, mutta konekivääri jumittui. Ongelmia aiheutti myös kylmä sää, joka sai öljyn jäätymään kaasuttimissa.
Vuoden 1916 lopulla lentue sai uusia Nieuport 11 -hävittäjiä. Ensimmäisen vahvistetun ilmavoittonsa Mahlapuu sai 25. helmikuuta 1917, mutta siitä ei ole säilynyt tarkempia tietoja. Kaksi viikkoa myöhemmin, 11. maaliskuuta, hän ampui alas saksalaisen pommikoneen, joka lensi kohti Riian tavara-asemaa. Mahlapuu sai onnittelut suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitšilta, ja hänet ylennettiin praporštšikiksi.
Kevään tullessa ja sään lämmetessä lentotoiminta lisääntyi, ja Mahlapuu lensi välillä jopa useita lentoja päivässä. Touko-kesäkuussa hän sai pysäytettyä useita viholliskoneita. Heinäkuun 1917 lopulla lentue sai jälleen uusia koneita, ja Mahlapuu oli niiden lentäjien joukossa, jotka pääsivät lentämään uusia Nieuport 21 -hävittäjiä. Hänelle oli ehtinyt kertyä 45 lentotuntia yli 40 lentotehtävällä.
Mahlapuu lähti 2. elokuuta 1917 kello 8.35 pysäyttämään viholliskonetta. Heti lentoonlähdön jälkeen hänen koneensa joutui syöksykierteeseen ja syöksyi maahan. Mahlapuu kuoli maahansyöksyssä. Hän ehti ampua alas kuusi (joidenkin lähteiden mukaan viisi) viholliskonetta, ja hän oli ensimmäisen maailmansodan ainoa virolainen hävittäjä-ässä.
Jamie Baker

Jamie Baker on seuraavien henkilöiden nimi:
Jamie Baker (jääkiekkoilija) (s. 1966), kanadalainen jääkiekkoilija ja radiokommentaattori
Jamie Baker (tennispelaaja) (s. 1986), brittiläinen tennispelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jamie Baker”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ivet Lalova-Collio

| Ivet Lalova |
| --- | --- |
 Lalova vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1984 (ikä 40)  Sofia, Bulgaria
Uran tiedot
Laji:  pikajuoksu
Valmentaja:  Robert Bonomi
Aiheesta muualla
www.ivetlalova.com
| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Bulgaria> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 2012 | 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 2016 | 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 2016 | 200 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Madrid 2005 | 200 metriä |  |
|  Pronssia | Göteborg 2013 | 60 metriä |  |
Ivet Lalova-Collio (o.s. Lalova, s. 18. toukokuuta 1984 Sofia) on bulgarialainen pikajuoksija. Hän voitti 100 metrin juoksun Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012. Hän sai sekä 100 että 200 metrillä EM-hopeaa Amsterdamissa 2016. Hän oli EM-kilpailuissa viides 100 metrillä Zürichissä 2014 ja 200 metrillä Berliinissä 2018. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 200 metrillä Madridissa 2005 ja pronssia 60 metrillä Göteborgissa 2013. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden sekä 100 että 200 metrillä Tampereella 2003.
Ateenan olympiakisoissa 2004 Lalova-Collio sijoittui neljänneksi 100 metrillä ja viidenneksi 200 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli 200 metrillä kahdeksas. MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi 100 metrillä Daegussa 2011 sekä 200 metrillä Pekingissä 2015 ja Dohassa 2019. Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 hän oli 60 metrillä kahdeksas.
Lalova avioitui syyskuussa 2013 italialaisen pikajuoksijan Simone Collion kanssa.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 10,77 (2004)
200 metrin juoksu: 22,32 (2015)
50 metrin juoksu: 6,23 (2012)
60 metrin juoksu: 7,12 (2013)
200 metrin juoksu: 22,87 (2004)
Jake Adam York

Jake Adam York
Jake Adam York (10. elokuuta 1972 West Palm Beach, Florida – 16. joulukuuta 2012) oli yhdysvaltalainen runoilija.
York varttui Gadsdenissa, Alabamassa. Hän oli terästyöntekijän ja historianopettajan poika. Hän sai kandidaatin arvon englannin kielessä Auburnin yliopistosta. Maisterin ja filosofian tohtorin arvot luovassa kirjoittamisessa ja englanninkielisessä kirjallisuudessa hän sai Cornellin yliopistosta. Yorkin ensimmäisenä runokokoelmana ilmestyi vuonna 2005 Elixir Press -kustantamon kautta Murder Ballads, joka toi kirjoittajalleen Elixir-palkinnon. Vuonna 2008 julkaistiin Southern Illinois University Pressilla A Murmuration of Starlings, josta Yorkille myönnettiin Coloradon kirjapalkinto runoudessa. Southern Illinois University Pressin kautta julkaistiin myös Yorkin kolmas runokokoelma Persons Unknown (2010). Vuonna 2014 Yorkilta ilmestyi postuumisti teos Abide (2014), joka eteni finaaliin National Book Critics Circle Award -jaossa. Lisäksi Yorkin tuotantoon kuuluu kirjallisuushistoriaa käsittelevä kirja The Architecture of Address: The Monument and Public Speech in American Poetry (2005).
York oli associate professor Coloradon yliopistossa, Denverissä. Hän perusti siellä yliopiston luovan kirjoittamisen ohjelman. Lisäksi hän oli mukana perustamassa yliopiston kansallista kirjallisuuslehteä Copper Nickel vuonna 2002. York työskenteli toimituksellisissa tehtävissä myös lehdissä Shenandoah, storySouth ja The Kenyon Review. Hän oli kiinnostunut sosiaalisesta, erityisesti kansalaisoikeusliikettä koskevasta historiasta. Hän oli henkilökunnan vierailevana tutkijana Emory Universityn James Weldon Johnson Institute for the Study of Race and Differencessa, jossa hän aloitti kriittisen tutkimuksen Two or Three Forevers: Contemporary Art and Civil Rights Memory. York oli vuonna 2011 Kenyon Collegen luovan kirjoittamisen Richard L. Thomas -professori.
York sai muiden palkintojensa lsäksi Third Coast Poetry Prizen. Hänelle myönnettiin vuodelle 2013 National Endowment for the Artsin stipendi, mutta hän kuoli äkillisesti 40-vuotiaana aivoverenkiertohäiriöön. Vuonna 2014 York oli postuumi Witter Bynner -stipendiaatti.
Jake Burns

Jake Burns vuonna 2006.
John ”Jake” Burns (s. 21. helmikuuta 1958 Belfast) on pohjoisirlantilainen muusikko, joka on toiminut Stiff Little Fingers -yhtyeen perustajajäsenenä, laulajana ja kitaristina vuodesta 1977 lähtien.
Kun Stiff Little Fingers oli hajonneena vuosina 1982–1987, Burns pyöritti omaa Jake Burns and the Big Wheel -kokoonpanoaan. Stiff Little Fingers teki paluun ja jatkaa uraansa yhä, Burns vakituisena jäsenenään. Jake Burns and the Big Wheel puolestaan on hajonnut.
Burnsiltä on ilmestynyt myös sooloalbumi Drinkin’ Again 27. maaliskuuta 2006. Hän asuu Chicagossa, Yhdysvalloissa puolisonsa Shirley Sextonin kanssa.
Jaakko Elo

Jaakko Oskari Elo (25. heinäkuuta 1925 Kokemäki – 28. tammikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen urologi, kirurgi ja opinalansa historioitsija.
Jaakko Elo syntyi Kokemäellä 25. heinäkuuta 1925, joskin perhe oli asettunut asumaan Helsinkiin jo 1922. Hänen vanhempansa olivat DI ja rakennusyrittäjä Kalle Elo sekä sairaanhoitaja Eva Elo o.s. Saarivirta. Elo palveli talvisodassa Väestönsuojeluesikunnan lähettinä, jatkosodassa viime vaiheessa vänrikkinä ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1945. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1953 ja väitteli tohtoriksi 1960. Elo opiskeli British Councilin stipendiaattina Cambridgen yliopistossa 1948 sekä Ranskan valtion stipendiaattina Neckerin sairaalassa 1966 ja on täydentänyt opintojaan myös muissa ulkomaisissa instituutioissa.