stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulf Sandström

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Calgary 1988 |  |  |
Ulf Sandström (s. 24. huhtikuuta 1967 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Calgaryn olympialaisissa 1988 ja saavutti pronssia. Hän teki olympiaturnauksen seitsemässä ottelussaan kolme maalia ja sai kaksi maalisyöttöä. Vuonna 1985 hän oli voittamassa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta.
Sandström edusti kotimaassaan MoDo:ta kausina 1986–1990, Luleå HF:ää kausina 1990–1992 sekä Bodens IK:ta kausina 1993–1996 ja 1997–1998. Kauden 1996–1997 hän pelasi Suomessa ja edusti SM-liigassa Kalevan Palloa ja Tampereen Tapparaa.
NHL-seura Chicago Blackhawks varasi Sandströmin vuoden 1987 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella 92. varausvuorolla mutta Sandström ei koskaan pelannut NHL:ssä.
Tyler Oakley

Tyler Oakley vuonna 2014
Mathew Tyler Oakley (s. 22. maaliskuuta 1989) on yhdysvaltalainen videobloggaaja, kirjailija ja internetpersoona. Oakley on työskennellyt HLBT-nuorien ja HLBT-oikeuksien puolesta.
Ura

Oakley aloitti YouTube-videoiden tekemisen vuonna 2007; hänen ensimmäisen videonsa on nimeltään Raindrops. Hän on julkaissut yli 410 videota, ja hänen kanavallaan on yli 8 miljoonaa tilaajaa.  Kesäkuussa 2016 hänen Twitter-tilillään oli noin 5,2 miljoonaa seuraajaa ja Instagramissa häntä seuraa noin 6,4 miljoonaa ihmistä.
Oakley julkaisi omaelämäkertansa Binge vuonna 2015. Kirja pääsi The New York Timesin best seller -listalle. Oakley osallistui Amazing Racen 28. tuotantokaudelle parhaan ystävänsä Korey Kuhlin kanssa.
Oakley on avoimesti homoseksuaali. Hän pitää Ellen DeGeneresiä esikuvanaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyler Oakley Wikimedia Commonsissa
Kristinusko Fidžillä

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Fidžillä. Kristinusko on Fidžin suurin uskonto. Väestöstä 45 prosenttia kuuluu protestanttiisiin kirkkoihin ja 10,4 prosenttia muihin kristillisiin kirkkoihin. Suuri protesntattinen kirkko on metodistikirkko.
Historia

Fidžin saaret olivat asutettuja jo ennen eurooppalaista siirtomaa-aikaa. Vuonna 1874 Fidžistä tuli Britannian siirtomaa. Fidži itsenäistyi 1970. Maan suurin kirkkon on metodistikirkko. Helluntailaisia ja karismaattisia ryhmiä on noin neljännes protestanteista.
Kirkkojenväliset järjestöt

Fidžillä toimii ekumeeninen kirkkojen neuvosto sekä evankelinen yhteisö. Suvassa toimii myös Tyynenmeren alueellinen toimielin Pacific Conference of Churches.
Ulf Samuelsson

| Ulf Samuelsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1964 (ikä 60) Fagersta, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  92 kg
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1984–2000
Aik. seurat:  Hartford Whalers (1984–1991) Pittsburgh Penguins (1991–1995) New York Rangers (1995–1999) Detroit Red Wings (1999) Philadelphia Flyers (1999–2000)
NHL-varaus:  67. varaus, 1982 Hartford Whalers
Ulf Samuelsson (s. 26. maaliskuuta 1964 Fagersta, Ruotsi) on ruotsalais-amerikkalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Samuelssonia luonnehdittiin yhdeksi NHL:n vihatuimmista pelaajista fyysisen pelinsä ja vastustajan ärsyttämisen takia. Hän sai lisänimekseen "Robocop", kun taas kotimaassaan hänet tunnetaan paremmin nimellä "Tuffe Uffe". Samuelsson pelasi NHL:n runkosarjassa 1080 ottelua, joissa hän teki 57 maalia ja jakoi 275 syöttöä (332 tehopistettä), mutta oli jäähyllä 2453 minuuttia. Playoff -otteluissa hänen tilastolukunsa ovat 132 peliä ja 34 tehopistettä (7 maalia, 27 syöttöä) sekä 272 jäähyminuuttia. Seurajoukkueuransa alussa hän edusti Leksands IF:ää 1981–1984.
Hänen NHL-urastaan muistetaan parhaiten vuoden 1991 konferenssifinaaliottelussa tehty polvitaklaus, jonka kohteena oli Boston Bruinsin tähtihyökkääjä, Samuelssonin vihamies Cam Neely. Tämän seurauksesta Neely pelasi kahtena seuraavana kautena 20 peliä ja lopetti pelaajauransa vuonna 1996 lääkärien määräyksestä. Tapaus synnytti Pittsburgh Penguinsin ja Boston Bruinsin välille vihasuhteen, joka on jatkunut näihin päiviin asti.
Samuelssonin maajoukkueura alkoi nuorten EM-kisoissa 1982. Nuorten MM-kisoissa hän edusti Ruotsia 1982, 1983 ja 1984. A-maajoukkueen mukana Ulf Samuelsson oli jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1985 ja 1990 sekä Kanada Cupissa 1991. Vuoden 1998 talviolympialaisiin Samuelsson osallistui Ruotsin joukkueessa, mutta hänet suljettiin kisoista kun kävi ilmi että hän oli saanut Yhdysvaltain kansalaisuuden mikä vielä tuolloin tarkoitti automaattisesti Ruotsin kansalaisuuden menettämistä.  Lainmuutosten jälkeen vuonna 2003 Samuelsson sai viimein maiden kaksoiskansalaisuuden. Hän pelasi myös vuoden 1987 Rendez-vous ’87 -otteluparissa NHL-tähtijoukkueessa sen kohdatessa Neuvostoliiton.
Kesäkuussa 2006 hänet nimettiin NHL:n Phoenix Coyotesin apuvalmentajaksi. Aiempaa valmentajakokemusta hänellä on Avon Old Farms School ja Hartford Wolf Pack -joukkueista. Nykyään Samuelsson asuu Arizonan Scottsdalessa, hänen poikansa Philip ja Henrik ovat myös ammattilaisjääkiekkoilijoita.
Marraskuussa 2020 Florida Panthers palkkasi Samuelssonin apuvalmentajaksi.
LIAT:n lento 319

| LIAT:n lento 319 |
| --- | --- |

Yhteenveto
Päivämäärä:  3. elokuuta 1986
Onnettomuustyyppi:  putoaminen mereen huonossa säässä
 :  13°8′14.41″N, 61°13′7.96″W
Lähtöpaikka:  Hewanorran kansainvälinen lentoasema
Määränpää:  E. T. Joshuan lentoasema
Kuolleita:  13
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter
Lentoyhtiö:  LIAT
Rekisteritunnus:  V2-LCJ
Matkustajia:  11
Miehistöä:  2
LIAT:n lento 319 oli Hewanorran kansainväliseltä lentoasemalta Saint Luciasta kohti Saint Vincent ja Grenadiineille lähtenyt lento, joka putosi Karibianmereen 3. elokuuta 1986. Kone oli tyyppiä De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter, joka lensi ensimmäisen kerran 1982.
Kone yritti laskeutua kahdesti, mutta ei huonon sään vuoksi onnistunut. Kaikki koneessa olleet julistettiin kuolleeksi kuuden päivän kuluttua onnettomuudesta, koska etsintöjen jälkeen koneesta ei löydetty jälkeäkään.
Kristinusko Etelä-Koreassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Korean tasavallassa eli Etelä-Koreassa. Kristinusko on Etelä-Korean suurin uskonto. Etelä-Korean väestöstä 19,7 prosenttia kuuluu protestanttisiin kirkkoihin ja 7,9 prosenttia roomalaiskatoliseen kirkkoon.
Historia

Kristillinen lähetystyö saapui Koreaan 1800-luvun lopulla. Erityisesti Korean sodan jälkeen kirkot ovat kasvaneet valtavasti. Etelä-Koreassa toimii maailman suurin kristillinen seurakunta, helluntailainen Yoido Full Gospel Church, johon kuuluu noin 800 000 jäsentä. Korean kirkot ovat lähettäneet tuhansia lähetyssaarnaajia ympäri maailmaa.
Etelä-Korean ekumeeniset kirkot olivat 1960- ja 1970-luvuilla taistelun demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Näissä kirkoissa kehittyi mm. minjung-teologia. 1980-luvulla Etelä-Korean kirkot aloittivat rauhan- ja yhdistymisliikkeen Pohjois-Korean kristillisen yhteisön kanssa.
Kirkkojenväliset järjestöt

Etelä-Korean Assemblies of God liittyi kirkkojen kansalliseen neuvostoon vuonna 1997. Etelä-Koreassa toimii myös Korean evankelinen yhteisö, joka on yhteydessä Maailman evankeliseen allianssiin.
L. J. Järvinen

Lauri Johannes Järvinen (7. huhtikuuta 1903 Virrat – 25. toukokuuta 1957 Oulu) oli suomalainen kirjailija.
Järvinen palveli Ranskan muukalaislegioonassa Marokossa ja kirjoitti myöhemmin kaksiosaiset muistelmat näistä vaiheistaan.
Teoksia

Kapteenin keittiössä : yksinäytöksinen pila. Iltamaohjelmistoa 9.   Suojeluskuntain kustannus oy, Helsinki 1929
Legioonalainen muistelee : muistelmateos Marokosta 1–2.  Joiku, Oulu 1946
Kristinusko Etelä-Afrikassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Etelä-Afrikassa. Kristinusko on Etelä-Afrikan suurin uskonto. Kristittyihin kirkkoihin kuuluu 86 prosenttia väestöstä.  Etelä-Afrikassa on monia alkuperäiskansojen kirkkoja, joista suurin on Siionin kristillinen kirkko, jossa on kahdeksan miljoonaa jäsentä. Myös evankeliset ja helluntaiseurakunnat toimivat aktiivisesti.
Historia

Etelä-Afrikka on ollut vuodesta 1652 lähtien hollantilaisten siirtomaa. Etelä-Afrikan väestö koostui alkuperäisväestön lisäksi hollantilaisista buureista että pienestä englantilaisesta väestöstä. Hollantilaiset olivat reformoituja.
Keväällä 1860 Etelä-Afrikkaan levisi uutiset Yhdysvaltain ja Englannin herätyksistä, jotka innostivat eteläafrikkalaisia rukouskampanjoihin. Rukousten myötä reformoiduissa kirkoissa syntyi herätysliikehdintää. Uuden sysäyksen sille antoi liikehdintä Andrew Murrayn kirkossa Worcesterissä. Worcesterin seurakunnan rukousherätyksen yhteydessä ainakin 7 000 henkilöä tuli uskoon. Joukossa oli myös khoi- ja bantuheimojen jäseniä.
Buurit hävisivät alueen hallinnon vuonna 1902. Vuonna 1948 buurit tulivat valtaan Etelä-Afrikassa ja tuolloin otettiin käyttöön apartheid-hallinto. Useat Etelä-Afrikan kirkot tuomitsivat apartheidin, muun muassa arkkipiispa Desmond Tutun ja Alan Boesakin johdolla. Keskeisiä asiakirjoja olivat Belharin tunnustus, Kairos-dokumentti sekä Etelä-Afrikan evankelinen todistaja.
Kirkkojenväliset järjestöt

Kirkkojen neuvoston nykyisiin jäseniin kuuluvat katolinen kirkko, helluntailainen Apostolic Faith Mission ja Hollannin reformoitu kirkko. Etelä-Afrikassa toimii myös evankelinen allianssi.
Totana

| Totana |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Totana
 Koordinaatit: 37°46′16″N, 01°30′01″W 
Valtio:   Espanja
Itsehallintoalue:  Murcia
Maakunta:  Murcia
Perustettu:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  288,93 km²
Korkeus:  257 m
Väkiluku (2021):  32 316
 – Väestötiheys:  111,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 Ayuntamiento de Totana 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plaza de la Balsa Vieja
Totana on kaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa noin 40 kilometriä Murcian kaupungista lounaaseen.
Maantiede

Totana sijaitsee Bajo Guadalentín -comarcan alueella Murcian eteläosassa. Etäisyys Välimeren rannikolle on noin 30 kilometriä. Totanan luoteispuolella sijaitsee vuoristo Sierra Espuña, jonka korkeimmat kohdat kohoavat yli 1 500 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Historia

Totanan alueella on asuttu jo esihistoriallisena aikana. Ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua alue roomalaistui voimakkaasti. Roomalaisvaltaa seurasi islamilainen kausi, joka alkoi 700-luvulla. Kristityt valtasivat Pyreneiden niemimaata pikkuhiljaa takaisin, Totanan seutu liitettiin Kastilian kuningaskuntaan Alcarazin sopimuksella (Tratado de Alcaraz) vuonna 1243. Seutu jäi keskiajan viimeisinä vuosisatoina lähes asumattomaksi, koska sitä oli vaikea puolustaa muslimien hyökkäyksiltä. Se alkoi olla varteenotettava kylä vasta reconquistan päätyttyä 1490-luvulla.
Totana kasvoi kylästä pikkukaupungiksi, ja erityisesti 1700-luku oli hyvää aikaa koko Murcian alueelle. Seuraavan vuosisadan alku oli rauhatonta ja keltakuume tappoi suuren osan Totanan väestöstä, joka oli kohonnut noin kymmeneen tuhanteen. Totana sai rautatieyhteyden 1885, mikä paransi huomattavasti sen taloudellista asemaa. Totana  virallistettiin kaupungiksi vuonna 1918. Kaupunki koki takaiskun vesipulan takia 1930-luvulla, mutta vuosisadan jälkipuoliskolla se kehittyi jälleen voimakkaasti muun Espanjan mukana.
Totanan alueen merkittävä muinaismuisto on pronssikautinen La Bastida de Totana. Historiallisesti merkittäviä rakennuksia ovat niin ikään keskustan luoteispuolella sijaitseva Santuario de Santa Eulalia ja kaupungin ytimessä sijaitseva kirkko Iglesia parroquial de Santiago el Mayor 1500-luvulta.
Talous ja liikenne

Totanan talouselämän runkona on maatalous (paprikat, viinirypäleet) ja karjankasvatus (siat, siipikarja). Keramiikan valmistuksella on pitkät perinteet. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Autovía del Mediterráneo (A-7). Totanan rautatieasema sijaitsee rataosuudella Murcia del Carmen–Águilas.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Totana
Käännös suomeksi
Kongot

Kongot ovat Keski-Afrikan suurin kansa, jolla on pitkä ja merkittävä historia sekä itsenäisenä että alistettuna kansana.
Maantieteellinen sijainti

Kongot kansoittavat Afrikan länsirannikkoa ja Kongo-joen vartta. Heidän asuma-alueensa ulottuu pohjoisessa Gabonin eteläosiin noin Mayumbaan saakka, etelässä Angolan pääkaupunkiin Luandaan ja idässä Kongon demokraattisen tasavallan pääkaupunkiin Kinshasaan. Kongojen asuma-alue käsittää yli 250 000 km², eli melkeinpä Suomen kokoisen alueen.
Kongoja on noin 11 miljoonaa, mikä tekee heistä Keski-Afrikan väestömäärältään suurimman kansan. He ovat enemmistö Kongon tasavallassa, yksi suurimmista kansoista Angolassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa ja vähemmistökansa Gabonissa.
Suurimpia kongojen asuttamia kaupunkeja ovat miljoonakaupungit Kinshasa, Brazzaville ja Pointe-Noire sekä yli sadan tuhannen asukkaan Matadi, Boma, Mbanza Ngungu, Cabinda ja Uige. Kongojen vanha pääkaupunki Mbanza Kongo on nykyään pienempi kuin loistonsa aikoina.
Heimot

Kongot jakautuvat useaan heimoon, jotka kunnioittavat omia esi-isiään, vaalivat omia tapojaan ja useimmissa tapauksissa myös puhuvat omaa kieltään tai murrettaan. Kongon kielellä ei ole yhtä, yleisesti hyväksyttyä yleismuotoa, vaan se on murrejatkumo, jonka kaikki murteet eivät ole keskenään ymmärrettäviä. Kongoja yhdistää toisiinsa pitkä yhteinen historia Kongon kuningaskunnan kansalaisina.
Kongo-kansan heimot ovat: bembe, bwende, dikidiki, dondo, humbu, kakongo, kamba, kunyi, ladi, lula, manianga, mbata, mbeko, mbinsa, mboma, mfinu, mpangu, ndibu, ntandu, solongo, sundi, yombe, vili, vungana ja zombo. Näistä heimoista suurimpia ja historiallisesti merkittävimpiä ovat vilit, yombet, ladit, ndibut ja maniangat.
Vilit ja yombet asuttavat rannikkoa, jossa portugalilaiset tutkimusmatkailijat ja kauppamiehet pitkään toimivat uuden ajan alussa. Cabindan mulattiväestö eli fiotit polveutuvat portugalilaisista, vileistä ja yombeista. Ladit kansoittavat Brazzavillea ja sen ympäristöä ja he ovat suurin yksittäinen kansanryhmä Kongon tasavallassa.
Ndibut kansoittavat entisen pääkaupungin Mbanza Kongon ympäristöä. Heillä oli määräävä asema Kongon kuningaskunnassa, ja heidän kieltään pidetään klassisena kongon kielenä.
Maniangat asuvat Kongo-joen varrella. Historiassa heillä oli tärkeä välittäjän rooli Kongon kuningaskunnan ja ylävirran kansojen välisessä kaupankäynnissä. Kielitieteilijä Salikoko Mufwenen arvion mukaan juuri heidän kielensä oli esiaste kongojen nykyisen yleiskielen, kituban, muotoutumisessa, kun taas jotkut muut ovat korostaneet rannikolla puhutun fiotin kielen asemaa.
Historia

Kongot muuttivat koillisesta nykyisille asuinsijoilleen 1200-luvulla Wene-nimisen tarunomaisen päällikön johdolla. He pystyttivät useita kuningaskuntia 1300-luvulla, joista Kongon kuningaskunta oli mahtavin ja pitkäikäisin. Se sai alkunsa kun pääkaupunki siirrettiin sisämaahan, Mbanza Kongon kaupunkiin. Vasallikuningaskunnat reunustivat sitä, Kakongo ja Luangu pohjoisessa ja Ngola etelässä. Idän teket ja jakat olivat usein sodassa kongojen kanssa.
Portugalilaiset purjehtivat Kongo-joen suulle vuonna 1482. Kun he myöhemmin vierailivat Mbanza Kongossa, he hämmästelivät kaupungin suurta kokoa ja kehittyneisyyttä. Vaikka teknisesti kongot eivät olleet yhtä kehittyneitä kuin eurooppalaiset, he olivat luoneet keskitetyn kuningaskunnan, jonka pääkaupunki veti vertoja sen ajan eurooppalaisille suurkaupungeille. Portugalilaiset solmivat diplomaattiset suhteet Kongon kuningaskunnan kanssa, ja ylhäiset kongolaiset omaksuivat portugalilaisilta kristinuskon ja eurooppalaisia tapoja.
Portugalilaiset kävivät kauppaa norsunluusta ja orjista. Aluksi kongot olivat heidän liittolaisiaan, mutta myöhemmin, kun portugalilaiset olivat perustaneet tukikohdan Luandaan, he alistivat Ngolan kuningaskunnan ja alkoivat vangita kongoja orjiksi. Kongoja vietiin orjiksi erityisesti Karibian alueelle, missä on säilynyt jälkiä heidän kielestään ja kulttuuristaan erityisesti uskonnollisissa rituaaleissa aina näihin päiviin saakka. Esimerkiksi voodoossa on piirteitä kongojen uskonnosta.
Portugalilaiset kukistivat Kongon kuningaskunnan lopullisesti 1500-luvun jälkipuoliskolla, eikä se enää koskaan palannut kukoistukseensa. 1800-luvun lopulla uusia siirtomaavaltoja tunkeutui kongojen asuttamalle alueelle. Portugali sai pitää Angolan ja Cabindan, Ranska otti haltuunsa Kongo-joen pohjoispuolen ja Belgia Keski-Kongon alueen. Siitä lähtien keinotekoiset valtioiden väliset rajat ovat erottaneet kongoja toisistaan ainakin teoriassa. Siirtomaavallan kausi oli taloudellisen hyväksikäytön aikaa, jolloin kongoja pakotettiin pakkotyöhön mm. kantajiksi ja sotilaiksi. Suurten rautatierakennusprojektien (Matadi–Kinshasa ja Pointe-Noire–Brazzaville) takia alueelle tuli ulkopuolista työvoimaa Länsi-Afrikasta, Itä-Afrikasta ja Kongon keskiosista. Kansainvaelluksia on tapahtunut myöhemminkin poliittisten levottomuuksien vuoksi, ja pakolaisvirrat kongojen alueen sisällä ovat olleet ajoittain voimakkaitakin.
Siirtomaavalta sortui Ranskan ja Belgian osalta 1960-luvulla ja Portugalin osalta 1970-luvulla, jolloin kongojen keskuudessa heräsi ajatuksia kongojen omasta valtiosta. Nämä ajatukset ovat kuitenkin jääneet näihin päiviin saakka ideologisten ja valtiollisten vastakkainasettelujen taakse. Esimerkiksi Angolan kongojen itsenäisyysliike FNLA sulautui ajan myötä marxilaiseen UNITA:an. Myös alueellisia itsenäisyysliikkeitä on ollut, kuten Cabindan itsenäisyyttä ajava liike. Sinällään ajatus kongojen itsenäisestä valtiosta on järkeenkäyvä, koska he ovat säilyttäneet yhteisen kansallisen identiteettinsä.
Kulttuuri

Kongojen yhteiskunnassa polveutuminen on matrilineaarista eli äidin mukaan kulkevaa, mutta se ei tarkoita, että naisilla olisi miehiä korkeampi asema yhteiskunnassa. Esimerkiksi Kongon kuningaskunnan hallitsijat olivat yleensä miehiä.
Kulttuuri > Kongojen kalenteri

Kongojen kalenterissa vuosi on 364 päivää pitkä. Siinä on kolmetoista 28-päiväistä kuukautta. Kuukaudessa vuorostaan on seitsemän viikkoa, jotka ovat neljä päivää pitkiä. Viikonpäivien nimet vaihtelevat kongon murteissa:
nkandu tai nkoyi
nkenge tai buduka
nsona tai mpika
konzo tai konso
Kolme päivää omistettiin työlle, joista yksi oli myös markkinapäivä. Neljäs päivä pyhitettiin levolle ja uskonnolle.
Uskonto > Henkiuskonto

Kongojen perinteinen uskonto on yksijumalainen ja sen symboli on risti, jonka kaikki haarat ovat yhtä pitkiä. Tämän pintapuolisen yhteneväisyyden vuoksi kongot omaksuivat kristinuskon helposti, mutta he myös sekoittivat siihen oman uskontonsa piirteitä. Tämä näkyy muun muassa kongon kielen kristillisessä sanastossa, jossa kongojen oman uskonnon sanoja on sovellettu kristinuskon käsitteistöön. Esimerkiksi pappia tarkoittava sana nganga tarkoitti alun perin šamaania.
Kongojen risti on nimeltään yowa, ja se kuvaa ntangun eli auringon tai ajan neljää vaihetta. (Kongon kielellä ntangu tarkoittaa sekä aurinkoa että hetkeä.) Vaakaviivan toinen kärki merkitsee auringon nousua, toinen auringon laskua, yläkärki merkitsee keskipäivää ja alakärki yötä. Symbolisessa merkityksessä auringonnousu tarkoittaa syntymää ja lasku kuolemaa. Auringon kiertokulku kuvaa jälleensyntymistä. Ristin vaakaviiva on jakoviiva elävien ja kuolleiden maailman välillä. Viivan yläpuolella on elävien maailma ja viivan alapuolella on kuolleiden maailma. Yhdysvaltojen syvässä etelässä on kongolaisten orjien hautoja, joissa on T:n muotoinen risti, mikä merkitsee kongojen katsannossa tuonpuoleisuutta.
Kongot uskovat myös luonnonvoimaan, joita he kutsuvat nimellä inkisi. Se voi toimia sekä hyvän että pahan välineenä. Sekä nganga eli šamaani että ndoki eli noita voivat hallita inkisiä ja se voi olla myös sidottuna amuletteihin ja muihin taikakaluihin.
Uskonto > Kristinusko

Portugalilaiset esittelivät kristinuskon kongolaisille, mutta italialaiset kapusiinimunkit harjoittivat enemmän lähetystyötä. Useat lähetystyöntekijät olivat mulatteja. Lähetystyön uusi aalto alkoi 1800-luvun lopulla, jolloin useat katoliset ja protestanttiset kirkkokunnat alkoivat tehdä lähetystyötä erityisesti Kongon vapaavaltiossa.
Kristinusko on saanut kongojen keskuudessa omaperäisiä muotoja. Esimerkiksi krusifiksejä on käytetty nkisin kaltaisina taikakaluina. Kongon kuningaskunnassa raivonneen sisällissodan aikana kansan keskuudesta nousi nainen nimeltä Ndona Kimpa Vita (1684–1706), joka perusti uskonnollisen näyn johdattamana oman uskonnollisen liikkeensä antonianismin ja johdatti kansan sodan myllerryksissä tuhottuun ja hylättyyn pääkaupunkiin yrittäessään yhdistää kansan uudelleen. Kimpa Vita poltettiin kerettiläisenä roviolla, mutta hänen liikkeensä jäi elämään.
Toinen kongojen piirissä virinnyt tärkeä kristillinen liike on kimbangulaisuus, jonka Simoni Kimbangu perusti 1920-luvulla. Kimbangulaisuus on tiukkalinjainen uskonnollinen liike, joka kieltää väkivallan, moniavioisuuden, tupakan, alkoholin, taikuuden ja tanssin. Kimbangua palvotaan pyhimyksenä ja hänen jälkeläisillään on kirkossa erityisasema. Kimbangulaisuus on saanut useita miljoonia kannattajia Keski-Afrikassa.
Ilmeisesti Jehovan todistajien lähetystyöstä alkunsa saanut kitawala-liike on kulkeutunut Katangan kuparikaivosalueilta myös kongojen keskuuteen, mutta sen asemasta ei ole tarkempia tietoja.
Poliittiset liikkeet

ABAKO eli Association des Bakongo oli Joseph Kasavubun 1950-luvulla perustama itsenäisyysliike, joka ajoi sekä koko Belgian Kongon että pelkästään kongojen asuttaman osan itsenäistymistä. Sen nykyinen vastine on Bundu dia Kongo, joka ajaa Keski-Kongon itsenäistymistä sekä Kongon kuningaskunnan rajojen palauttamista. Molempien liikkeiden keskeisiä arvoja ovat kongojen historia, kulttuuri ja kieli. ABAKO tuki kimbangulaisuutta, joka on kongojen keskuudessa syntynyt kristillinen lahko, kun taas Bundu dia Kongo pitää kongojen perinteistä uskontoa tärkeimpänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kongot Wikimedia Commonsissa
Kivestä veistetty nainen-lapsi-hautafiguuri Kongon demokraattisesta tasavallasta 1800-luvulta tai 1900-luvun alusta.
Kongojen krusifiksi
V. A. Haila

Vilho Antero Haila (18. huhtikuuta 1894 Kiikka – 27. heinäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden tutkija.
Henkilöhistoria

Hailan vanhemmat olivat maanviljelijä Aukusti Haila ja Matilda Poti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1920 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1923, maisteriksi 1927 ja lisensiaatiksi 1934. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1935. Haila toimi Lauttakylän yhteiskoulun suomenkielen ja historian opettaja sekä koulunjohtajana 1925–1928, Mikkelin lyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1928–1936 ja Helsingin suomalaisen normaalilyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1936–1946 ja yliopettajana vuodesta 1947. Haila oli myös Mikkelin kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1929–1936. Haila oli naimisissa kolme kertaa, 1925–1933 filosofian maisteri Hanna Yli-Pohjan kanssa (liitto päättyi avioeroon), 1934–1935 lehtori Naemi Maria Gyllenbergin kanssa ja vuodesta 1940 lehtori Tellervo Yrjö-Koskisen kanssa.