stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mera
Sarjakuvassa

Mera on kotoisin Aqua-ulottuvuudesta, joka tunnetaan myös nimellä Xebel. Hän tapasi Vesimiehen ja Vesipojan Maassa ollessaan pakomatkalla. Leron-niminen roisto oli ottanut hallintaansa kyseisen kuningaskunnan. Vesimies ja Vesipoika lupaavat auttaa Meraa, mutta he joutuvat vangeiksi. Vesimies onnistuu lopulta kukistamaan Leronin Quispin avulla. Mera päättää luopua kruunustaan ja antaa sen V’lanalle, kun hän itse palaa Atlantikseen ja menee myöhemmin Vesimiehen kanssa naimisiin.
Xebelilaisena (Xebelin atlantislaisten alirotu) hänellä on yhteiset yli-inhimillisen voiman, nopeuden ja kestävyyden kyvyt ja kyky hengittää veden alla. Kuivalla maalla ollessaan hänellä on akuutimpia aisteja kuin tavallisiin ihmisiin verrattuna rajoittunut yönäön parantunut näkö ja akuutimpi kuulo. Luonnollisten fyysisten kykyjensä lisäksi hänellä on voimakkaita hydrokineettisiä voimia (kutsutaan akvakineesiksi), joiden avulla hän voi hallita vesistöjä, luoda "kovia vesiä" ja saada vettä muista muodoista, mukaan lukien ihmisistä. Hänen hydrokineettiset voimansa antavat hänelle myös mahdollisuuden aistia vesistöjä, mukaan lukien mitä niissä on. Corum Rathin mukaan häntä pidetään ehkä tehokkaimpana, korkealla toimivana vesikineetikönä, joka on koskaan tallennettu Atlantiksen historiassa. Luonnollisten ja hydrokineettisten kykyjensä lisäksi Mera on myös erittäin taitava soturi; hän on Atlantikseen liittyvien taistelulajien ja aseiden käytön asiantuntija, ja hän on tarpeeksi taitava taistelemaan Merimestaria vastaan ​​yksittäistaistelussa. Mera oli myös koulutettu salamurhiin, ja häntä pidetään luonnollisena, taitavana johtajana.
Johtuen hänen kyvystä työskennellä telekineettisten yhteyksien kautta, materiaali, joka kieltää telepaattiset yhteydet, häiritsee myös hänen hydrokineettisiä voimiaan. Aiemmat tarinat asettivat myös joitain rajoituksia hänen kyvyilleen, kuten alttiuden lyijymateriaalille. Voimakkaat esineet ja vahvat telekineettisten kykyjen (eli kryokineesin) käyttäjät voivat myös vastustaa ja jopa tehdä tyhjäksi hänen akvakineettiset voimansa.
Muissa medioissa > Animaatio > Aquaman

Mera esiintyi ensimmäisen kerran animaationa Aquaman animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Diane Maddox.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League

Mera esiintyi animaatiosarjassa Justice League, jossa hahmon äänenä toimi Kristin Bauer. Hahmon alkuperästä ei mainita mitään, eikä myöskään supervoimia esitetä ollenkaan. Mera toimii lähinnä vain Vesimiehen vaimona sivuroolissa. Hahmon ulkoasu muistuttaa hopeakauden sarjakuvia, mutta hänellä on myös kultakoruja ja läpinäkyvää vihreää drapedoitua kangasta sekä palleariimuja.
Muissa medioissa > Animaatio > Batman – pelottomat

Mera teki kolmannen esiintymisensä animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa hänellä oli edellisen sarjan tapaan pieni rooli. Tällä kertaa hänellä näytettiin olevan supervoimana vahvuus, kun hän taisteli yhdessä Vesimiehen kanssa Pingviinin kätyreitä vastaan. Häntä ääninäytteli sarjassa Sirena Irwin.
Muissa medioissa > Animaatio > Young Justice

Mera esiintyi Young Justice animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Kath Soucie. Tämä versio, nimeltään Mera Nereus, on opettaja Conservatory of Sorceryssa, ja hänellä on myös lonkeromaisia ​​ihomerkkejä, jotka näkyvät vain hänen käyttäessä kaikkia voimiaan. Jaksossa "Leviathan Wakes" hänestä tulee Atlantiksen korkea kuningatar Vesimiehen suosituksesta.
Muissa medioissa > Animaatio > DC Super Hero Girls

Teini-ikäinen versio Merasta esiintyy vuoden 2015 nettisarjassa DC Super Hero Girls, jossa häntä ääninäyttelee Erica Lindbeck. Sarjassa Mera liittyy neljännellä kaudella supersankareiden koulun oppilaaksi. Mera esiintyi myös sarjaan liittyvässä elokuvassa DC Super Hero Girls: Legends of Atlantis, jossa häntä ääninäytteli Erica Lindbeck.
Muissa medioissa > Televisiossa

Mera esiintyi Smallville televisiosarjan viimeisellä kaudella, jossa häntä esitti Elena Satine.
Muissa medioissa > Elokuvissa

Mera esiintyi elokuvassa Justice League, jossa häntä esitti Amber Heard. Elokuvassa Mera kuvattiin soturinaisena, velhottarena ja kuninkaan tyttärenä, joka yritti puolustaa Atlantiksen Emolaatikkoa (Mother Box) Steppenwolfilta. Mera esiintyi myös elokuvan ohjaajan versiossa Zack Snyder’s Justice League.
Mera esiintyi elokuvassa Aquaman ja jatko-osassa Aquaman and the Lost Kingdom, joissa häntä esitti Amber Heard. Elokuvissa hahmon koko nimeksi on kerrottu Y'Mera "Mera" Xebella Challa.
Mera esiintyi lyhyesti animaatioelokuvassa Justice League: The Flashpoint Paradox, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Saatuaan tietää Ihmenaisen ja Vesimiehen välisestä suhteesta hän yritti tappaa Ihmenaisen, mutta Ihmenainen tappoi Meran ja otti tämän kruunun itselleen. Meran kuolema sai Vesimiehen aloittamaan sodan Atlantiksen ja Amatsonien välillä.
Mera esiintyi animaatioelokuvassa Justice League: Throne of Atlantis, jossa häntä ääninäytteli Sumalee Montano. Elokuvassa hän on Atlantislainen ja kuningatar Atlannan kuninkaallinen vartija, joka auttaa löytämään ja pelastamaan Arthur Curryn ennen kuin hänestä tulee hänen rakkauskohde.
Mera esiintyi animaatioelokuvassa Lego DC Comics Super Heroes: Aquaman: Rage of Atlantis, jossa häntä ääninäytteli Susan Eisenberg.
Mera esiintyi animaatioelokuvassa Justice League Dark: Apokolips War, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Elokuvassa Mera oli yksi hahmoista, jotka Darkseid muutti kyborgiksi ja liitti osaksi Female Furies ryhmäänsä.
Videopeleissä

Mera esiintyi ladattavana bonushahmona Lego Batman 3: Beyond Gotham -pelissä.
Mera esiintyi pelattavana hahmona DC Unchained -pelissä.
Mera esiintyi pelattavana hahmona Lego DC Super-Villains -pelissä.
Meraa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967–1968 | Diane Maddox | Aquaman |  |
| 2001, 2003 | Kristin Bauer | Justice League |  |
| 2010–2011 | Sirena Irwin | Batman – pelottomat |  |
| 2010 | Elena Satine | Smallville |  |
| 2011 | Kath Soucie | Young Justice |  |
| 2017–2018 2021 2023 | Amber Heard |  | Justice League Aquaman Zack Snyder’s Justice League Aquaman and the Lost Kingdom |
Salmson

Salmson "Grand Sport", 1924
Salmson S4E
Salmson on ranskalainen tehdas, joka valmisti autoja, lentokoneita, lentokonemoottoreita sekä magneettoja. Emile Salmson perusti vuonna 1919 autotehtaan Billancourtiin Pariisin lähelle. Aluksi tehdas valmisti brittiläisiä GN-autoja lisenssillä. Myöhemmin Salmson alkoi valmistaa kevyitä urheilullisia nelisylinterisiä autoja. Niissä oli 1 086 cm³ moottori, teholtaan 29 kW eli 40 hv. Näitä valmistettiin 1925–1929.
1930-luvulla Salmson alkoi valmistaa kalliita loistoautoja, esimerkiksi S4E-mallia. Siinä oli 2 336 cm³ rivinelosmoottori, teholtaan 51,5 kW eli 70 hv. Tätä valmistettiin 1938–1947.
Salmson 2300 vuodelta 1953
Salmson-autojen valmistus loppui konkurssiin 1957, jonka yhteydessä Renault osti Salmsonin jäljelle jääneen omaisuuden.
Sebastián Cristóforo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Sebastián Cristóforo Peñarolin joukkueessa 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi: Sebastián Carlos Cristóforo Pepe
Syntymäaika: 23. elokuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 senttimetriä
Seura
Seura: Eibar (lainalla Fiorentinasta)
Junioriseurat
: Peñarol
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | Peñarol | 45 | (1) |
| 2013–2017 | Sevilla | 28 | (0) |
| 2016–2017 | → Fiorentina |  |  |
| 2017– | Fiorentina |  |  |
| 2018–2019 | → Getafe |  |  |
| 2020– | → Eibar |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. huhtikuuta 2016.
Sebastián Carlos Cristóforo Pepe (s. 23. elokuuta 1993 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Eibaria lainalla italialaisseura Fiorentinasta ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

11. elokuuta 2013 Cristóforo siirtyi espanjalaisseura Sevillaan viisivuotisella sopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 14. syyskuuta 2014 ottelussa Barcelonaa vastaan. Kauden 2016–2017 hän pelasi lainasopimuksella italialaisessa Fiorentinassa, joka osti hänet kesällä 2017.
Aiheesta muualla

Sebastián Cristóforon esittely ja tilastot Footballdatabase-sivustolla (englanniksi)
Merlin (televisiosarja)

| Merlin> The Adventures of Merlin |
| --- | --- |

Kestoaika:  47 minuuttia
Pääosissa:  Colin Morgan Bradley James Katie McGrath Angel Coulby Richard Wilson Anthony Head  John Hurt
Alkuperämaa:  Iso-Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   BBC One    Sub
Esitetty:  20. syyskuuta 2008 – 24. joulukuuta 2012
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  65
Tuotanto
Tuottaja(t):  Julie Gardner Bethan Jones
Käsikirjoittaja(t):  Julian Jones Jake Michie Johnny Capps Julian Murphy
Säveltäjä(t):  Rob Lane
Tuotantoyhtiö(t):  Shine Television
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Merlin (tunnettu myös nimellä The Adventures of Merlin) on BBC:n tuottama koko perheen fantasiadraamasarja, jota esitettiin BBC One -kanavalla vuodesta 2008 vuoteen 2012. Sarja perustuu Kuningas Arthurin legendaan velho Merlinistä ja tämän suhteesta prinssi Arthuriin, mutta eroaa alkuperäisestä legendasta monin tavoin. Sarjassa Merlin ja Arthur ovat samanikäisiä, ja Arthur ei ole vielä noussut kuninkaaksi.
Sarja osoittautui kansainväliseksi menestykseksi ja sitä tehtiin viisi tuotantokautta, yhteensä 65 jaksoa.
Juoni

Nuori velho Merlin saapuu Camelotin kaupunkiin, sillä hänen äitinsä on järjestänyt hänelle paikan hovilääkäri Gaiuksen oppipoikana. Merlin saa tietää että kuningas Uther Pendragon on kieltänyt kaksikymmentä vuotta aiemmin taikuuden harjoittamisen Camelotissa kuolemantuomion uhalla ja vanginnut viimeisen henkiinjääneen lohikäärmeen luolaan linnan alle. Kun Merlin seuraa päänsä sisällä kuuluvaa salaperäistä ääntä, sen lähteeksi paljastuu lohikäärme. Tämä kertoo Merlinille, että hänen kohtalonaan on palauttaa taikuus Camelotiin, suojella kruununprinssi Arthuria ja rakentaa yhdessä tämän kanssa Albionin valtakunta.
Merlin ja Arthur eivät pidä toisistaan ensitapaamisella, mutta Merlinistä tulee prinssi Arthurin miespalvelija kun hän pelastaa tämän hengen. Merlinin tehtävä on suojella prinssiä ilman, että hänen todelliset voimansa paljastuvat. Ajan kuluessa miehet ystävystyvät ja Merlin tutustuu myös palvelijaan nimeltä Guinevere, kutsumanimeltään Gwen. Kun kuninkaan suojatti Morgana kääntyy tätä vastaan, on rauhan säilyminen valtakunnassa uhattuna.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Colin Morgan  | … |  Merlin, nuori velho ja Gaiuksen oppipoika   |
|  Bradley James  | … |  Arthur Pendragon, prinssi ja myöhemmin kuningas   |
|  Katie McGrath  | … |  Morgana, Utherin kasvatti joka myöhemmin paljastuu hänen tyttärekseen   |
|  Angel Coulby  | … |  Guinevere, Morganan palvelija jota kutsutaan nimellä Gwen   |
|  Richard Wilson  | … |  Gaius, hovilääkäri   |
|  Anthony Head  | … |  Uther Pendragon, Camelotin kuningas   |
|  John Hurt  | … |  Lohikäärme Kilgharrah (ääni), viimeinen lohikäärme   |
Tuotanto

Sarjan ovat luoneet tuottajat Julian Murphy ja Johnny Caps, jotka ovat työskennelleet yhdessä aiemmin kauhutelevisiosarjan Hex parissa. Tavoitteena oli luoda sarja, joka keskittyy nuoren Merlinin tarinaan ja taikuuteen pyöreän pöydän ritareiden sijaan. Sarjasta haluttiin tehdä sellainen, jota voi katsoa kolme sukupolvea yhdessä. Tuottajat ovat kertoneet sarjan saaneen vaikutteita muun muassa yhdysvaltalaisesta televisiosarjasta Smallville. Myös Doctor Who -sarjan tuottaja Russell T Davies vaikutti sarjan syntyyn.
Sarjan pääosiin valittiin nuoret näyttelijät Colin Morgan, Bradley James ja Katie McGrath, jotka olivat aikaisemmin esiintyneet lähinnä sivurooleissa televiotuotannoissa. Sarjan sivurooleissa esiintyivät John Hurt, Richard Wilson ja Anthony Head. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin pääosin studiossa, mutta myös Kentin kreivikunnassa Penshurst Placen keskiaikaisessa kartanossa.
Marraskuussa 2012 julkaistiin tieto, jonka mukaan viides kausi tulisi olemaan sarjan viimeinen.
Vastaanotto

Merlinin jaksot saivat kotimaassaan Isossa-Britanniassa säännöllisesti noin seitsemän miljoonaa katsojaa. Sarja on myös kansainvälinen menestys, joka myytiin viiteenkymmenelle levitysyhtiölle ja 183 maahan.
Sarja sai useita televisioalan palkintoehdokkuuksia ja voitti muun muassa parhaan tehosteiden Bafta-palkinnon vuonna 2010 ja 2011. Colin Morgan sai pääroolistaan muun muassa parhaan miesnäyttelijän National Television Award -palkinnon.
Sarjan menestyksen myötä Warwickin linnassa on Merlin-aiheinen nähtävyys Merlin: Dragon Tower, joka sisältää muun muassa sarjan päähahmosta tehdyn vahanuken.
Aiheesta muualla

The Adventures of Merlin (Arkistoitu – Internet Archive), virallinen Merlin-sivusto
Merlin Syfyn sivuilla
Merlin NBC:n sivuilla
Merlin Wiki
Ruusukäyrä

7-terälehtinen ruusu (k = 7)
8-terälehtinen ruusu (k=4).
Yhtälön 
 r=\cos k\theta  määrittämiä ruusukäyriä vakion k=n/d eri arvoilla
Ruusukäyrä eli Grandin ruusu (engl. Rose tai Rhodonea) on matematiikassa käyrä, jota voidaan pitää sinifunktion kuvaajana napakoordinaatistossa.
Yleiskuvaus

Jokainen ruusukäyrä on yhdenmuotoinen sellaisen käyrän kanssa, jonka yhtälö napakoordinaateissa on muotoa
tai vaihtoehtoisesti
Karteesisessa koordinaatistossa käyrä voidaan edellisessä tapauksessa esittää yhtälöparilla : \!\,x=a\cos(k\theta )\cos(\theta )
Nimi ruusukäyrä johtuu siitä, että käyrä tyypillisesti muistuttaa muodoltaan ruusun teriötä. 
Jos k on kokonaisluku, tällä käyrän kuvaamalla ruusulla on
2k terälehteä, jos k on parillinen, ja
k terälehteä, jos k on pariton.
Vakio a osoittaa terälehtien pituuden.
Kun k on parillinen, koko käyrä tulee piirretyksi tasan kerran, kun kulma θ kasvaa 0:sta 2π:hin. Kun k on pariton, tämä tapahtuu jo välillä 0:sta π:hin. Yleisemmin sama tapahtuu millä tahansa välillä, jonka pituus on 2π, kun k on parillinen, tai π, jos k on pariton.
Jos k on puoliluku (esimerkiksi 1/2, 3/2 tai 5/2), käyrä muistuttaa ruusua, jolla on 4k terälehteä. Esimerkiksi: n=7, d=2, k= n/d =3,5, kun θ kasvaa 0:sta 4π:hin.
Jos k voidaan esittää muodossa n±1/6, missä n on nollasta poikkeava kokonaisluku, käyrä muistuttaa ruusua, jolla on 12k terälehteä.
Jos k voidaan esittää muodossa n/3, missä n on kokonaisluku, joka ei ole jaollinen kolmella, käyrä muistuttaa muodoltaan ruusua, jolla on n terälehteä, jos n on pariton, ja 2n terälehteä, jos n on parillinen.
Jos k on rationaaliluku, käyrä on suljettu, ja sillä on äärellinen pituus. Ellei k ole kokonaisluku, terälehdet saattavat olla osittain päällekkäin. Jos k on irrationaaliluku, käyrä ei ole suljettu, ja sen pituus on ääretön. Tässä tapauksessa käyrä on lisäksi tiheä, toisin sanoen se sivuuttaa yksikkökiekon jokaisen pisteen mielivaltaisen läheltä.
Koska
kaikilla  \theta , käyrät, joiden yhtälöt napakoordinaateissa ovat
ovat yhtenevät ja voidaan kuvata toisilleen π/2k radiaanin rotaatiolla.
Ruusukäyrille antoi nimen italialainen matemaatikko Guido Grandi vuosien 1723 ja 1728 välillä.
Eräs ruusukäyrän erikoistapaus on neliapilan muotoinen käyrä, jolla k = 2. Sillä on karteesisissa koordinaateissa myös yhtälö
Pinta-ala

Ruusukäyrän
sisään jäävän alueen eli terälehtien yhteenlaskettu pinta-ala on
jos k on parillinen, ja
jos k on pariton positiivinen kokonaisluku.
Sama pätee ruusukäyrille, joiden yhtälö napakoordinaateissa on
sillä tämän yhtälön kuvaaja saadaan kosinin avulla määritellystä ruusukäyrästä yksinkertaisella rotaatiolla.
Muodon riippuvuus parametrista k

Ruusukäyrän napakoordinaateissa esitetyssä yhtälössä esiintyy vakiotekijä k. Kun k on kokonaisluku, käyrä muodostaa muodoltaan kukkaa. Sillä on k terälehteä, jos k on pariton, ja 2k terälehteä, jos k on parillinen. Sen sijaan millään vakion k arvolla ei saada aikaan sellaista kukkaa, jossa terälehtien lukumäärä on parillinen mutta ei neljällä jaollinen (esimerkiksi 2, 6, 10 tai 14).
Kun d on alkuluku, on n/d supistumaton murtoluku. Kun ruusukäyrän yhtälössä oleva k on tällainen murtoluku, käyrän terälehden ovat osittain päällekkäin. Niiden terälehtien lukumäärä, joiden kanssa kukin niistä on osittain päällekkäin, on yhtä suuri kuin järjestysluku, joka ilmoittaa, kuinka mones alkuluku d on alkulukujen jonossa, kun luku 1 lasketaan mukaan (esimerkiksi kun d on 2, tämä luku on 2, ja vastaavasti alkulukuja 3, 5 ja 7 vastaavat lukumäärät 3, 4 ja 5).
Kun k on muotoa k = 1/d, missä d on parillinen, käyrä muodostaa sarjan sisäkkäisiä silmukoita, ja keskellä on kaksi pienintä silmukkaa, jotka sivuavat toisiaa origossa. Käyrä on symmetrinen x-akselin suhteen. Jos taas d on pariton, käyrä muodostaa d div 2 sisäkkäistä silmukkaa, joista pienin sivuaa origoa joko vasemmalla (kun d on muotoa d = 4n − 1) tai oikealla ((kun d on muotoa d = 4n + 1).0
Jos d ei ole alkuluku eikä n ole 1, käyrän muodostaa sarja toisensa leikkaavia silmukoita.
Jos k on irrationaaliluku, ruusukäyrällä on äärettömän monta terälehteä, ja se on tiheä yksikkökiekossa.
Esimerkkejä hammasrattailla muodostettavista ruusukäyristä eri suhdeluvuilla
n=1, d=1, k=1
n=1, d=3, k≈0.333
n=3, d=1, k=3
n=4, d=5, k=0.8
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rose (mathematics)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruusukäyrä Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Ruusulokki

| Ruusulokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Ruusulokit Rhodostethia
Laji::  rosea
Kaksiosainen nimi
 Rhodostethia rosea  (MacGillivray, 1824) 

Katso myös
   Ruusulokki Wikispeciesissä   Ruusulokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruusulokki (Rhodostethia rosea) on pieni lokki, joka on kotoisin Koillis-Siperiasta.
Koko ja ulkonäkö

Ruusulokki muistuttaa huomattavasti pikkulokkia. Sen pituus on 29–31 cm, siipien kärkiväli 90–100 cm ja paino 120–250 g. Ruusulokin jalat ovat punaiset ja sen kaulassa on ohut musta raita. Höyhenpuku on muuten melkein valkoinen. Päässä voi olla hento ruusunpunainen sävy. Selkä on vaaleanharmaa. Nuori lintu on vaikea erottaa nuoresta pikkulokista.
Levinneisyys

Ruusulokki pesii Siperian koillisosissa Taimyrin niemimaalta Kolymajoelle ja mahdollisesti myös muualla. Pohjois-Amerikan pohjoisimmissa osissa ja Grönlannissa sekä mahdollisesti myös Huippuvuorilla on todettu pesintöjä. Lajin elinympäristön ala on 50 000–100 000 neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 25 000–100 000 yksilöä. Se muuttaa syksyllä vain hiukan etelämmäs avoveden reunaan. Varsinkin Alaskan Point Barrowissa havaitaan joskus syksyisin jopa tuhansia yksilöitä. Se on tavattu Suomessa ensimmäisen kerran 1973, ja sen jälkeen siitä on tehty seitsemän havaintoa.
Elinympäristö

Pesimäaikana ruusulokit elävät sisämaan soiden ja jokien varsilla lammikoissa ja allikoissa, joissa kasvaa saroja, harmaaleppää ja pajuja. Seuralaislajeina ovat yleensä muun muassa lapintiirat, mustaviklot ja suokukot. Heti pesinnän jälkeen ruusutiirat vaeltavat pohjoiseen Jäämeren ahtojäiden reunaan, jota ne seurailevat.
Lisääntyminen

Ruusulokin pesä on maassa ja naaras munii siihen kaksi tai kolme munaa. Molemmat puolisot hautovat yhteensä 21–23 päivää.
Ravinto

Ruusulokit syövät pääasiassa vesihyönteisiä ja muita vedessä tai mudassa eläviä pieniä selkärangattomia, sekä pikkukaloja.
Selfkant

| Selfkant |
| --- | --- |

 vaakuna
 Sijainti Heinsbergin piirikunnassa.
 Selfkant
 Koordinaatit: 51°1′N, 5°55′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Köln
Piirikunta:  Heinsberg
Hallinto:  
 – Pormestari:  Norbert Reyans
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,09 km²
Korkeus:  69 m
Väkiluku (31.12.2022):  10 557
 – Väestötiheys:  251 as./km²
 
 selfkant.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Selfkant (holl. Selfkant tai Zelfkant) on Kölnin hallintopiiriin kuuluva kunta Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltion Heinsbergin piirikunnassa. Kunnan asukasluku oli 10 557 vuoden 2022 lopussa ja pinta-ala 42,09 km². Selfkantin pormestari on Norbert Reyans.
Selfkant muodostuu seuraavista osista (saks. Ort): Großwehrhagen, Havert, Heilder, Hillensberg, Höngen, Isenbruch, Kleinwehrhagen, Millen, Saeffelen, Schalbruch, Stein, Süsterseel, Tüddern, Wehr, Millen-Bruch ja Dieck.
Selfkantin naapurikunnat ja -kaupungit ovat Gangelt, Waldfeucht ja Heinsberg idässä sekä Alankomaille kuuluvat Echt-Susteren pohjoisessa, Sittard-Geleen lännessä, Schinnen lounaassa sekä Onderbanken etelässä. Kunnalla on rajaa Alankomaiden kanssa 27 kilometriä ja muiden Saksan kuntien kanssa yhteensä kuusi kilometriä.
Kunnassa toimii neljä peruskoulua (saks. Grundschule), yksi Hauptschule, yksi Realschule sekä kaksi kunnallista ja kolme kirkollista päiväkotia.
Selfkantin yhteistyökaupunkeja ovat List Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Görlitz Saksin osavaltiossa ja Oberstdorf Baijerin osavaltiossa. Kuntia yhdistää niiden sijainti Saksan äärimmäisissä pisteissä.
Kuuluisia asukkaita

Funny van Dannen (s. 1958), laulaja, lauluntekijä, kirjailija ja maalari
Josef Dreißen (1910–1984), monsignore ja professori
José Flume (s. 1958), kirjailija ja valmentaja
Wilhelm Cleven (1893–1983), Kölnin vihkipiispa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Selfkant Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi)
Selfkant online (saksaksi)
Seiji Aochi

| Mitalit> Maa:  Japani.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Japani.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Japani.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:  Japani> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sapporo 1972 | normaalimäki |  |
Seiji Aochi (21. kesäkuuta 1942 Otaru, Japani – 14. elokuuta 2008) oli japanilainen mäkihyppääjä.
Aochi sijoittui vuoden 1968 talviolympialaisten suurmäen kilpailussa 26:nneksi. Vuoden 1972 talviolympialaisissa Sapporossa hän sai pronssia normaalimäen kilpailusta, jossa Japani saavutti kolmoisvoiton.
Selfless

| Selfless Godflesh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. syyskuuta 1994
 Tuottaja(t): J.K. Braodrick ja G. C. Green
 Tyylilaji: Industrial metal
 Levy-yhtiö: Earache Records, Columbia Records
Godfleshin muut julkaisut
| Merciless 1994 | Selfless 1994 | Songs of Love and Hate 1996 |
Singlet albumilta Selfless
 ”Xnoybis” Julkaistu: 1994  ”Crush My Soul” Julkaistu: 1995
Selfless on englantilaisen industrial metal -yhtyeen Godfleshin kolmas albumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 1994.
Kappalelista

Xnoybis – 5.54
Bigot – 4.33
Black Boned Angel – 6.46
Anything is Mine – 3.59
Empyreal – 6.02
Crush My Soul – 4.26
Body Dome Light – 5.30
Toll – 4.13
Heartless – 5.32
Mantra – 7.26
Go Spread Your Wings – 23.51
Aiheesta muualla

Selfless Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Selfless Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Selfless (album)
Godflesh
| --- | --- |
Studioalbumit:   Streetcleaner  Pure  Selfless  Songs of Love and Hate  Us and Them  Hymns  A World Only Lit by Fire  Post Self  Purge 
EP:t:   Godflesh  Slavestate  Cold World  Merciless  Messiah  Decline & Fall 
Remixalbumit:   Slavestate Remixes  Love and Hate in Dub 
Kokoelmat:   The Ten Commandments  Life Is Easy  In All Languages  New Flesh in Dub Vol 1  Long Live the New Flesh 
Livealbumit:   Streetcleaner: Live at Roadburn 2011  Godflesh – The Earache Peel Sessions  Pure : Live 
Singlet:   Pulp / Christbait Rising  Slateman  Straight to Your Heart  Mothra  Xnoybis  Crush My Soul  F.O:D. (Fuck of Death)  Ringer  New Dark Ages  Imperator  Post Self  Be God  Ashen  Nero 
Käännös suomeksi