stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Premix
Historia > 2000–

Premixille myönnettiin vuonna 2005 ISO-9001:2000 -laatusertifikaatti. Vuonna 2007 yritys hankki omistukseensa Teknologiayhtiö Optatech Oy:n osake-enemmistön. Kaupassa Premixin omistukseen tuli Optatechin teknologia- ja erikoispolymeeripatenttien lisäksi yksi kiinalainen tytäryhtiö; Nanjing Jingling Opta Polymers. Vuonna 2008 Premix perusti oman myyntiyhtiön Saksan Schafflundiin.lähde?
Korkean taajuuden muovimateriaalien valmistus alkoi vuonna 2009 yhdessä Oulun yliopiston ja VTT:n kanssa. Ensimmäinen kaupallinen sovellus oli tukiasema-antennien phase shifter eli vaiheensiirrin.lähde? Liiketoiminta myytiin huhtikuussa 2021 Avient Corporationille.
Vuonna 2014 yhtiöllä oli vientiä noin 35 maahan.
Vuonna 2017 yhtiö rakensi uusia tuotantolinjoja Rajamäellä. Se teki myös laiteinvestointeja ja digitalisoi töitään.
Vuonna 2020 yhtiö julkaisi antimikrobisen teknologian, jonka avulla voitiin torjua mikrobien aiheuttamia uhkia esimerkiksi ruokaketjussa ja terveydenhuollossa. Koronapandemia kasvatti koronatestauksessa käytettävien pipettien tarvetta globaalisti. Premix kolminkertaisti tuotantonsa rakentamalla kaksi uutta tuotantolinjaa ja pystyi siten toimittamaan kaikki saamansa tilaukset.
Vuonna 2023 Premix alkoi rakentaa Pohjois-Carolinaan tehdasta, joka on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2025. Tehtaan rakennuskustannukset ovat noin 80 miljoonaa dollaria ja niistä vastaa Yhdysvaltain hallinto, joka huomasi korona-aikana olevansa koronapademian huollossa Kiinan varassa.
Tammikuussa yhtiön uutena toimitusjohtajana aloitti Jaakko Aho. Hänen edeltäjänsä, Hanna Ristola, siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi.
Organisaatio

Premixin Oy:n pääkonttori sijaitsee Nurmijärven Rajamäellä. Sen tuotantolaitokset sijaitsevat Rajamäellä ja Dallasissa Pohjois-Carolinassa.
Yrityksellä on yhtiöitä Yhdysvalloissa (Premix Inc) ja Kiinassa (Premix Trading (Shanghai) Ltd).
Organisaatio > Johto

Premixin toimitusjohtajat:
Antti Kiikka 1980–1997
Björn Chydenius 1997–2003
Kari Nieminen 2003–2007
Jyrki Hakola 2007-2011
Hanna Ristola (o.s. Kiikka) 2011–2024
Jaakko Aho 2025–
Vuonna 2025 Premixin hallitukseen kuuluivat puheenjohtaja Hanna Ristolan lisäksi Antti Kiikka, Tuomas Kiikka, Thomas Luther, Kalle Reponen ja Mika Toikka.
Liiketoiminta

Vuonna 2022 viennin osuus yhtiön liikevaihdosta oli yli- 90 prosenttia.
Premix keskittyy liiketoiminnassaan tulevaisuuden materiaalien kehittämiseen ja tekee eri tutkimuslaitosten kanssa tiivistä yhteistyötä.lähde? Yhtiön liiketoiminta perustuu muovin muokkaamisesta niin, että siihen syntyy erilaisia toiminnallisuuksia. Yhtiön toimittamat erityyppiset muoviraaka-aineet toimitetaan asiakkaille yleensä jatkojalostukseen sopivina granulaatteina.
Premixin sähköä johtavaa Pre-Elec-muovimateriaalia käytetään esimerkiksi:
elektroniikkateollisuuden pakkauksissa, kokoonpanotarjottimissa ja -levyissä
lääketeollisuudessa käytettävissä pipeteissä
kemian- ja kaivosteollisuudessa putkissa ja säiliöissä, joilla estetään kaasu- ja pölyräjähdyksiä
autoteollisuudessa tankkausteknologiassa
sairaalaympäristöissä sähköstaattisten purkausten ehkäisemisessälähde?
Premixin patentoimalla antimikrobisella Prexelent-teknologialla voidaan vähentää mikrobiuhkia eri käyttökohteissa. Teknologia perustuu patentoituun menetelmään, jossa antimikrobinen aktiiviaine, kuten pihka, ja muovi sekoitetaan. Hyödyllisten ominaisuuksien aktiiviaine nousee hallitusti ja halutun ajan kuluessa muovin pintaan, jossa sen vaikutus on suurin.
Tunnustuksia

Kesällä 2017 Premixin toimitusjohtaja Hanna Ristola sai Kasvuryhmän Kultainen kuokka -palkinnon, joka jaetaan puolivuosittain inspiroivalle Kasvuryhmän jäsenelle. Ristola kuulu1 Kasvuryhmän hallitukseen sekä Vilpe Oy:n hallitukseen
Premix voitti Suomen EY Entrepreneur of the Year -kilpailun Perheyrittäjä-sarjan vuonna 2022.
Aiheesta muualla

verkkosivusto
Prexelent
Premix Oy:n pääkonttori ja tehdas Nurmijärven Rajamäellä
Paul Poaniewa

Paul Poaniewa vuonna 1976.
Paul Poaniewa (s. 8. marraskuuta 1953 Nouméa, Uusi-Kaledonia) on entinen ranskalainen korkeushyppääjä.
Poaniewa sijoittui yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailujen korkeushypyssä viidenneksi Katowicessa 1975 tuloksella 219 cm, 20:nneksi San Sebastiánissa 1977 tuloksella 210 cm sekä 18:nneksi Milanossa 1978 tuloksella 205 cm. Ulkoratojen arvokilpailuihin hän osallistui kolmasti mutta ei selviytynyt kertaakaan loppukilpailuun. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hänen karsintatuloksensa oli 208 cm, Montréalin 1976 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 205 cm ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän hyppäsi 210 cm.
Ranskan mestaruuden 187-senttinen ja 75-kiloinen Poaniewa voitti ulkoradoilla vuosina 1973–1975 ja 1977–1978 sekä hallissa vuosina 1975 ja 1977–1978. Hän paransi Ranskan ennätystä kolmasti: heinäkuussa 1973 hän hyppäsi tuloksen 222 cm ja kesäkuussa 1975 Saint-Étiennessä hän ylitti ensin 224 cm ja sitten 226 cm. Viimeksi mainittu säilyi Ranskan ennätyksenä lähes kuusi vuotta kunnes Franck Bonnet pääsi senttimetrin verran korkeammalle. Seuratasolla Poaniewa edusti Stade Français'ta.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 226 cm (1975)
Kymmenottelu: 6 584 p (1979)
Danmarks Radio

| Danmarks Radio |
| --- | --- |

Perustettu:  1. huhtikuuta 1925
Kotipaikka:  DR Byen, Kööpenhamina, Tanska
Toiminta-alue:  Tanska
Toimiala:  viestintä
Henkilöstö:  2 951 (vakituiset)lähde?
Kotisivu:  www.dr.dk}
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Danmarks Radion nykyinen pääkonttori DR-Byen.
Danmarks Radion lähetyskeskus Radiohuset.
Danmarks Radio (lyh. DR, suom. Tanskan radio) on Tanskan kansallinen yleisradioyhtiö. Yhtiö perustettiin huhtikuun alussa vuonna 1925 nimellä Statsradiofonien. Vuonna 1959 nimeksi tuli Danmarks Radio ja vuonna 1996 alettiin käyttää pelkkää lyhennettä DR.
DR on Tanskan vanhin ja suurin sähköisen median toimija. Danmarks Radio oli yksi niistä 23 yleisradioyhtiöstä, jotka perustivat EBU:n vuonna 1950. Vuonna 2021 DR ylläpiti kolmea televisiokanavaa, seitsemää radiokanavaa, sekä lukuisia internetpalveluja. Danmarks Radion orkestereihin ja kuoroihin lukeutuvat: Tanskan kansallinen sinfoniaorkesteri, DR Big Band, Tanskan kansallinen vokaaliyhtye, Tanskan kansallinen konserttikuoro, Tanskan kansallinen naiskuoro, Tanskan kansallinen lapsikuoro ja Tanskan kansalliskuoro.
Radio

DR pitää yllä yhteensä seitsemää radiokanavaa, joista ensimmäinen perustettiin jo vuonna 1926. DR:n radiokanavia voi kuunnella myös nettiradiosta esimerkiksi kanavien verkkosivulta. Lisäksi radiokanaville ja podcasteille on oma mobiilisovellus (DR Lyd app). Radiokanavia ovat:
P1 lähettää asiaohjelmia, keskusteluja sekä uutisia 24 tuntia vuorokaudessa.
P2
P3
P4, joka sisältää kymmenen alueellista kanavaa ympäri Tanskaa
P5, jolla osan päivästä on alueellisia lähetyksiä
P6
P8
Televisio

Yhtiöllä on kolme televisiokanavaa, joista ensimmäinen aloitettiin pilottiprojektina vuonna 1949. Lisäksi on nettilähetyksiä, kuten uutiskanava TVA (TV Avisen) sekä lapsille suunnatut kanavat DR Minisjang (1-3 vuotiaille), DR Ultra (7–12 -vuotiaille).
DR1 (vuoteen 1996 asti DR TV) on koko väeställe suunnattu kanava. Sekoitus uutisia, viihdettä ja draamaa.lähde?
DR2 kulttuuria ja yhteiskuntaa painottava kanava
DR Ramasjang, lastenkanava, kohderyhmänä 4-8 -vuotiaat
Aiheesta muualla

DR:n verkkosivut (tanskaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Danmarks Radio Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 2 
Muut:  ELMCIP  MusicBrainz label 2
Suzanne Griesbach

Suzanne Griesbach (s. 22. huhtikuuta 1945 Strasbourg, Bas-Rhin, Ranska) on entinen ranskalainen kilpakävelijä.
Griesbach sijoittui 10 kilometrin kävelyssä Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 sijalle 12 ajalla 48.32. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän oli 22:s ajalla 48.06. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui 3 000 metrin kävelyssä seitsemänneksi Pariisissa 1985 ajalla 14.22,21 ja 14:nneksi Indianapolisissa 1987 ajalla 13.33,33. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui 3 000 metrillä kuudenneksi Liévinissä 1987 ajalla 13.26,52.
Griesbach voitti Ranskan mestaruuden 5 kilometrin kävelyssä vuosina 1981–1988 sekä 10 kilometrin kävelyssä vuosina 1983–1984 ja 1986–1988. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin kävelyssä vuosina 1983 ja 1985–1988. Hän paransi Ranskan ennätyksiä useita kertoja. Hänen uransa parhaat tulokset olivat 3 000 metrillä 13.26,52 ja 5 kilometrillä 22.49,06 vuodelta 1987 sekä 10 kilometrillä 47.03 vuodelta 1990.
Robert Poirier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Robert Poirier kantamassa olympiasoihtua 2024. |  Robert Poirier kantamassa olympiasoihtua 2024. |  Robert Poirier kantamassa olympiasoihtua 2024. |  |
Maa:   Ranska
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 1966 | 400 metrin aidat |  |
Robert Poirier (s. 16. kesäkuuta 1942 Rennes, Ille-et-Vilaine, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, joka saavutti vuonna 1966 EM-mitalin 400 metrin aitajuoksussa.
Poirier karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 52,6 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 50,5 s ja sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi Ranskan ennätyksellä 3.05,7. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 51,2 s.
Poirier voitti Euroopan cupin loppukilpailussa 400 metrin aitajuoksun vuonna 1965. Ranskan mestaruuden hän voitti vuosina 1963 ja 1965–1968. Kesäkuussa 1964 hän juoksi Ranskan ennätyksen 51,0 s ja paransi sitä elokuussa 1965 aikaan 50,6 s ja heinäkuussa 1966 aikaan 50,3 s. Viimeksi mainitun ennätyksen rikkoi Jean-Claude Nallet heinäkuussa 1970.
Kotimaassaan Poirier edusti Stade Rennes -seuraa. Hän on pituudeltaan 182-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 74 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metriä: 47,5 s (1964)
200 metrin aidat: 24,0 s (1966)
400 metrin aidat: 50,3 s (1966), sähköajanotolla 50,51 s (1968)
Yhdysvaltain senaatti

| Yhdysvaltain senaatti |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  ylähuone
Johto
Senaatin puheenjohtaja:  J. D. Vance (R) 
Enemmistöjohtaja:  John Thune (R) 
Vähemmistöjohtaja:  Chuck Schumer (D)  
Kokoonpano
Edustajia:  100 
Puolueet:  Enemmistö (53)       Republikaanit (53) Vähemmistö (47)       Demokraatit (45)        Sitoutumattomat (2) 
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  5. marraskuuta 2024
Kokouspaikka
 
 Yhdysvaltain kongressitalo, Washington D.C.
Kotisivut
 http://www.senate.gov
Yhdysvaltain senaatti (engl. United States Senate) on Yhdysvaltain kaksikamarisen kongressin ylähuone.
Senaatilla on muutamia kongressin alahuoneelta eli Yhdysvaltain edustajainhuoneelta puuttuvia oikeuksia, kuten ratifioinnin ehtona olevien sopimusten hyväksyminen. Molemmat huoneet voivat esitellä lakiehdotuksia, mutta perustuslain mukaan senaatti ei voi kuitenkaan tehdä aloitetta veroja koskevista laeista. Tullakseen voimaan kaikki ehdotukset vaativat sekä edustajainhuoneen että senaatin hyväksynnän.
Senaatissa on sata jäsentä. Jokaista osavaltiota edustaa asukasmäärästä riippumatta kaksi senaattoria.
Puheenjohtaja

Yhdysvaltain varapresidentti on senaatin puheenjohtaja. Hän saa äänestää vain senaatin äänten mennessä tasan. Hänen poissa ollessaan virkaa hoitaa senaattorien keskuudesta valittu puheenjohtaja pro tempore, joka on tavan mukaan enemmistöpuolueen virkaiältään vanhin senaattori. Käytännön puheenjohtajan työ delegoidaan yleensä virkaiältään nuoremmille senaattoreille (toisinaan myös vähemmistöpuolueelle), jotta toimintatavat tulisivat heille tutuksi.
Senaattorien valinta

Kunkin senaattorin kausi kestää kuusi vuotta. Vaalit järjestetään joka toinen vuosi, ja senaattoreista valitaan kerralla kolmasosa. Senaattorit on jaettu kolmeen "luokkaan" (engl. class), ja kunkin osavaltion senaattorit kuuluvat joko luokkiin 1 ja 2, 1 ja 3 tai 2 ja 3: esimerkiksi vuonna 2000 valittiin ykkösluokan senaattorit, vuonna 2002 kakkosluokan senaattorit ja vuonna 2004 kolmosluokan senaattorit.
Osavaltioiden senaattipaikat on jaettu luokkiin niin, että kussakin luokassa on mahdollisimman lähelle sama määrä senaattoreita. Jotta uuden osavaltion mahdollisesti liittyessä Yhdysvaltoihin taataan, että senaatista valitaan jatkossakin kerralla kolmasosa, uuden osavaltion senaattoriparista ainakin toinen istuu alle kuusi vuotta ja toinen istuu häntä kaksi tai neljä vuotta vähemmän. Jos yhdessä luokassa on vähemmän senaattoreita kuin kahdessa muussa, yksi uusi senaattori tulee siihen luokkaan ja toisen senaattorin luokka valitaan kolikonheitolla; jos kahdessa luokassa on vähemmän senaattoreita kuin yhdessä, he tulevat noihin kahteen luokkaan ja kummankin senaattorin luokittelu päätetään kolikonheitolla.
Senaatin vaalissa koko osavaltio on yhtä vaalia. 44 osavaltiossa puolueet järjestävät esivaalit, joiden voittajat ovat ehdolla varsinaisessa vaalissa. Puolueen senaattoriehdokkaaksi valitaan useimmissa osavaltioissa eniten esivaalissa ääniä saanut ehdokas. Joissakin osavaltioissa järjestetään esivaalien toinen kierros, jos kukaan ehdokas ei saa enemmistöä annetuista äänistä. Yleisessä vaalissa senaattoriksi valitaan eniten ääniä saanut ehdokas (pluraliteettijärjestelmä). Kuudessa muussa osavaltiossa vaalitapa on erilainen:
Georgiassa ja Louisianassa on käytössä kaksivaiheinen kierrosvaalitapa. Georgiassa kaksivaiheinen kierrosvaalitapa on sekä puolueen sisäisessä esivaalissa että varsinaisessa vaalissa. Louisianassa ei järjestetä puolueiden omia esivaaleja lainkaan, vaan kaikki ehdokkaat ovat samalla äänestyslipulla ensimmäisellä kierroksella puolueesta riippumatta. Kummassakin osavaltiossa järjestetään toinen kierros, jos kukaan ei saa äänten enemmistöä.
Kaliforniassa ja Washingtonissa esivaalit ovat kaikille ehdokkaille yhteiset puolueesta riippumatta.
Mainessa ja Alaskassa edustajat valitaan siirtoäänivaalitavalla järjestettävässä enemmistövaalissa, jossa äänestäjä asettaa ehdokkaat vaalilippuun paremmuusjärjestykseen. Jos kukaan ei saa enemmistöä ykköspaikoista, vähiten ykköspaikan ääniä saanut karsitaan ensimmäisessä laskennassa. Seuraavassa laskennassa lasketaan kakkospaikan äänet, ja jos kukaan ei saa niistäkään enemmistöä, vähiten kakkospaikan ääniä saanut karsitaan ja niin edelleen. Kussakin laskennassa karsitaan yksi ehdokas niin kauan, kunnes jollakulla ehdokkaista on laskennan päätteeksi enemmistö äänistä. Mainessa vaalitapaa käytetään sekä puolueiden sisäisissä esivaaleissa että varsinaisessa vaalissa. Alaskassa esivaalit ovat kaikille ehdokkaille yhteiset puolueesta riippumatta, ja neljä eniten ääniä saanutta ehdokasta etenevät varsinaiseen vaaliin.
Historia

Senaatti kokoontui ensimmäisen kerran 4. maaliskuuta 1789 New Yorkin Federal Hallissa. Vuosina 1790–1800 kongressi kokoontui Philadelphiassa, ja vuodesta 1800 se on kokoontunut Washingtonissa.
Vuonna 1856 demokraatteja edustanut kongressiedustaja Preston Brooks pieksi republikaaneja edustaneen senaattori Charles Sumnerin kävelykepillään senaatin istuntosalissa. Charles Sumnerin kepitys -niminen tapaus oli vähällä aiheuttaa senaattorin kuoleman.
Pukukoodi

Senaatissa työskentelevä henkilökunta on perinteisesti vaatinut senaattoreita noudattamaan pukukoodia, jonka mukaan miesten tulee noudattaa business attire -pukukoodia, eli heillä on oltavaa yllään puku ja solmio. Pukukoodi koskee myös vierailijoita. Enemmistöjohtaja Chuck Schumer kuitenkin ilmoitti 19. syyskuuta 2023, että "senaattorit saavat päättää, miten he pukeutuvat istuntosalissa. Minä tulen pitämään jatkossakin pukua". Erityisesti demokraattien ensimmäisen kauden senaattorin John Fettermanin pukeutuminen on herättänyt keskustelua pukukoodista. Fetterman suosii huppareita ja shortseja, joita hän on käyttänyt esimerkiksi tavatessaan presidentti Joe Bidenin. 27. syyskuuta 2023 senaatti kuitenkin äänesti aiemman pukukoodin käyttöönotosta. Pukukoodista tuli senaattoreita sitova, kun se oli aiemmin ollut vain epävirallinen käytäntö.
Perinteitä

Senaatilla on monenlaisia perinteitä. Näihin kuuluvat mm. seuraavat:
karkkipulpetti
senaatin papusoppa (senaatin keittiössä on joka päivä oltava tarjolla papusoppaa; yli satavuotinen perinne, jonka alkuperästä on lukuisia tarinoita)
Senate Spouses -järjestö (senaattorien puolisoille tarkoitettu yhdistys)
uusille senaattoreille jaettiin ns. Jeffersonin Raamattu vuodesta 1904 alkaen 1950-luvulle saakka.
Kirjallisuutta

MacNeil, Neil – Baker, Richard A.: The American Senate: An Insider’s History.  Oxford:  Oxford University Press, 2013.  ISBN 978-0-19-536761-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhdysvaltain senaatin virallinen sivusto (englanniksi)
Jean-Jacques Behm

Jean-Jacques Behm vuonna 2016.
Jean-Jacques Behm (s. 4. toukokuuta 1942 Lyon, Rhône, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu.
Behm karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 52,2 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän juoksi välierissä ajan 50,7 s ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 51,3 s.
Behm voitti 400 metrin aitajuoksussa Ranskan mestaruuden vuonna 1964. Heinäkuussa 1964 hän juoksi Ranskan ennätyksen 50,8 s, joka pysyi voimassa runsaan vuoden. Seuratasolla hän edusti ASU Lyonia. Hän on pituudeltaan 186-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 76 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metriä: 47,5 s (1966)
110 metrin aidat: 15,0 s (1966)
200 metrin aidat: 25,2 s (1969)
400 metrin aidat: 50,5 s (1966)
Maastohiihto olympialaisissa

Maastohiihto on ollut olympiaohjelmassa ensimmäisistä talviolympialaisista lähtien, vuodesta 1924. Parhaiten menestynyt maa on Norja. Eniten mitaleita voittanut hiihtäjä on norjalainen Marit Bjørgen, joka on voittanut 15 mitalia.  Naiset ovat osallistuneet talviolympialaisten hiihtokilpailuihin vuodesta 1952.
Tapahtumat

|  Maastohiihto> Miesten kilpailut |  Maastohiihto> 24 |  Maastohiihto> 28 |  Maastohiihto> 32 |  Maastohiihto> 36 |  Maastohiihto> 48 |  Maastohiihto> 52 |  Maastohiihto> 56 |  Maastohiihto> 60 |  Maastohiihto> 64 |  Maastohiihto> 68 |  Maastohiihto> 72 |  Maastohiihto> 76 |  Maastohiihto> 80 |  Maastohiihto> 84 |  Maastohiihto> 88 |  Maastohiihto> 92 |  Maastohiihto> 94 |  Maastohiihto> 98 |  Maastohiihto> 02 |  Maastohiihto> 06 |  Maastohiihto> 10 |  Maastohiihto> 14 |  Maastohiihto> 18 |  Maastohiihto> 22 |  Maastohiihto>  |  Maastohiihto>  |  Maastohiihto>  |  Maastohiihto>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miesten 10 km | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | - | - | - | - | - | - |  |  |  |  |
| Miesten 18/15 km | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | - | - | - | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Miesten 30 km | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | - | - | - | - | - |  |  |  |  |
| Miesten 50 km | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Miesten 4 × 10 km viesti | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Miesten takaa-ajo/yhdistelmähiihto | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Miesten sprintti | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Miesten parisprintti | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Naisten kilpailut | 24 | 28 | 32 | 36 | 48 | 52 | 56 | 60 | 64 | 68 | 72 | 76 | 80 | 84 | 88 | 92 | 94 | 98 | 02 | 06 | 10 | 14 | 18 | 22 |  |  |  |  |
| Naisten 5 km | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X | - | - | - | - | - | - | - |  |  |  |  |
| Naisten 10 km | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | - | - | - | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Naisten 15 km | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | - | - | - | - | - |  |  |  |  |
| Naisten 20/30 km | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Naisten 3/4 × 5 km viesti | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Naisten takaa-ajo/yhdistelmähiihto | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Naisten sprintti | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
| Naisten parisprintti | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | X | X | X | X | X |  |  |  |  |
Mitalitaulukko

| Maastohiihdon olympiamitalit> Sija | Maastohiihdon olympiamitalit> Maa | Maastohiihdon olympiamitalit> Kultaa | Maastohiihdon olympiamitalit> Hopeaa | Maastohiihdon olympiamitalit> Pronssia | Maastohiihdon olympiamitalit> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | 40 | 38 | 29 | 107 |
| 2 |  Ruotsi | 29 | 22 | 23 | 74 |
| 3 |  Neuvostoliitto | 25 | 22 | 21 | 68 |
| 4 |  Suomi | 20 | 24 | 32 | 76 |
| 5 |  Venäjä | 14 | 10 | 9 | 33 |
| 6 |  Italia | 9 | 12 | 13 | 34 |
| 7 |  Viro | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 8 |  Yhdistynyt joukkue | 3 | 2 | 4 | 9 |
| 9 |  Sveitsi | 3 | 0 | 4 | 7 |
| 10 |  Saksa | 2 | 9 | 4 | 15 |
| 11 |  Puola | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 12 |  Itä-Saksa | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 13 |  Kanada | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 14 |  Tšekki | 1 | 5 | 3 | 9 |
| 15 |  Itävalta | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 16 |  Kazakstan | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 17 |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 18 |  Ranska | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 |  Slovenia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 21 |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 158 | 156 | 157 | 471 |
Lähde: Cross Country Skiing Sports Reference. Viitattu 5.1.2017. (englanniksi)
Rajaorbitaalit

Rajaorbitaaleiksi kutsutaan molekyylin energiatilaltaan korkeimmalla sijaitsevaa miehitettyä molekyyliorbitaalia ja energiatasoltaan alimmalla sijaitsevaa miehittämätöntä molekyyliorbitaalia. Niistä käytetään usein akronyymejä HOMO (highest occupied molecular orbital) ja LUMO (lowest unoccupied molecular orbital). Rajaorbitaalien HOMO:n ja LUMO:n välisillä vuorovaikutuksilla voidaan selittää kemiallisten reaktioiden tapahtumista.
Rajaorbitaalit ja kemialliset reaktiot

Rajaorbitaaliteoria on tärkeä osa erityisesti kemiallisten reaktioiden tapahtumista selitettäessä. Elektronitiheys on suurin HOMO:ssa ja sidoksen muodostumista kuvataan elektronien siirtymisenä HOMO:lta LUMO:lle ja reaktion tapahtuminen edellyttää, että näiden orbitaalien peitto on riittävä. Rajaorbitaaliteorian mukaan elektrofiilisin kohta molekyylissä on se, johon LUMO on sijoittunut ja vastaavasti nukleofiilisin kohta on se, johon HOMO on sijoittunut.
Bernard Gauthier (yleisurheilija)

Bernard Gauthier (s. 4. heinäkuuta 1949 Orléans, Loiret, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Gauthier sijoittui yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuissa 1970 korkeushypyssä 16:nneksi tuloksella 200 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli 14:s tuloksella 215 cm.
Gauthier hyppäsi kesäkuussa 1972 Ranskan ennätyksen 220 cm. Ennätys säilyi hänen nimissään vain runsaan vuoden. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän oli pituudeltaan 181-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 78 kiloa. Seuratasolla hän edusti EC Orléansia.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 220 cm (1972)
Kuulantyöntö: 13,86 m (1972)
Kymmenottelu: 6 484 p (1972)