stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oleg Kvaša

| Oleg Kvaša |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1978 (ikä 46) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  195 cm
Paino:  109 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2015
Seurat:  TsSKA Moskova (MHL/RSL/KHL) Beast of New Haven (AHL) Florida Panthers (NHL) New York Islanders (NHL) Severstal Tšerepovets (RSL) Phoenix Coyotes (NHL) Vitjaz Tšehov (RSL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) Atlant (KHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Avangard Omsk (KHL) Jermak Angarsk (VHL) Spartak Moskova (KHL) HK TsSKA Sofia (Continental Cup)   Barys Astana (KHL)
NHL-varaus:  65. varaus, 1996 Florida Panthers
Oleg Vladimirovitš Kvaša (ven. Олег Владимирович Кваша; s. 26. heinäkuuta 1978 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka pelasi urallaan vasenta laitahyökkääjää. Kvaša aloitti pääsarjauransa Venäjällä TsSKA Moskovassa, mutta hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan jo 19-vuotiaana. Hän pelasi NHL:ssä Florida Panthersissa ja New York Islandersissa yhteensä 493 runkosarjaottelua tehopistein 81+136=217. Hänen odotettiin nousevan NHL:n tähtipelaajien joukkoon, mutta parhaimmillaan Kvaša teki runkosarjassa yhden kauden aikana 51 tehopistettä. NHL:stä hän palasi Venäjälle, jossa hän pelasi yhteensä kymmenessä seurassa. Venäjää Kvaša edusti kerran olympialaisissa ja kerran maailmancupissa.
Ura > Seuraura > Uran alku

Kvaša on TsSKA Moskovan kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä seuran kakkosjoukkueessa 16-vuotiaana Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa. Seuraavalla kaudella 1995–1996 hän debytoi maan pääsarjassa Kansainvälisessä liigassa, jossa tulokaskausi toi 38 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Florida Panthers varasi Kvašan kolmannella kierroksella 65. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1996. Kauden 1996–1997 hän edusti TsSKA:ta Vysšaja Ligassa.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Pohjois-Amerikkaan ja suuret odotukset NHL:ssä

Kaudeksi 1997–1998 Kvaša siirtyi Florida Panthersin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden farmijoukkue Beast of New Havenissa. Kaudella 1998–1999 Kvaša otti paikkansa Panthersin NHL-kokoonpanosta eikä palannut enää farmiin. Hänen tulokaskautensa NHL:ssä toi 68 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25. Kaudella 1999–2000 Kvašalta odotettiin tasonnostoa, mutta jäi jälleen 25 tehopisteeseen. Heinäkuussa 2000 Panthers kauppasi Kvašan ja Mark Parrishin New York Islandersiin vaihdossa Roberto Luongoon ja Olli Jokiseen. Hänen ensimmäinen kautensa 2000–2001 joukkueessa toi 62 runkosarjaottelussa vain 20 tehopistettä.
Kaudella 2001–2002 Kvaša paransi hieman otteitaan ja teki runkosarjassa tehot 13+25=38. Hän esitti myös kohtalaisen hyviä otteita puolustussuuntaan. Kaudella 2002–2003 tehopisteitä syntyi vain 26, mutta kausi 2003–2004 jäi Kvašan parhaaksi NHL-kaudeksi. Hän esitti tasaisia otteita ja teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 15+36=51, joilla Kvaša voitti Islandersin sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Trent Hunterin kanssa.
Heinäkuussa 2004 Islanders korotti Kvašan palkkaa 1,55 miljoonaan dollariin. Hän teki saman vuoden elokuussa vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kvaša pelasi kauden 2004–2005 kotimaassaan NHL:n työsulun vuoksi. Hän siirtyi ensin syyskuussa 2004 Superliiga-joukkue Severstal Tšerepovetsiin ja joulukuussa Kvaša vaihtoi kasvattajaseuraansa TsSKA Moskovaan. Elokuussa 2005 hän teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Islandersin kanssa. Kaudella 2005–2006 Kvašan esitykset putosi taas aiemmalle tasolle, ja hän ajautui epäsuosioon sekä joukkueen valmentajien että fanien keskuudessa. Siirtotakarajalla, maaliskuussa 2006 Kvaša kaupattiin lopulta odotetusti muualle, kun Islanders kauppasi hänet Phoenix Coyotesiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon samalle kesälle.
Ura > Seuraura > Paluu Venäjälle

Kaudeksi 2006–2007 Kvaša palasi kotimaahansa Superliigaan ja siirtyi Vitjaz Tšehovin paitaan. Seuraavalla kaudella hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Aleksandr Koroljukin jälkeen. Kaudella 2008–2009 Kvaša jatkoi uraansa Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä Traktor Tšeljabinskin riveissä. Hän oli tehoilla 17+18=35 joukkueen paras maalintekijä ja oli sisäisen pistepörssin toinen. Kaudella 2009–2010 Kvaša jatkoi KHL-uraansa Atlantin joukkueessa. Kauden 2010–2011 hän pelasi Metallurg Magnitogorskissa ja kauden 2011–2012 Neftehimik Nižnekamskissa. Kaudeksi 2012–2013 Kvaša palasi taas kasvattajaseuraansa TsSKA Moskovaan.
Kvaša siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella Avangard Omskiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi, mutta teki kuitenkin 20 pelaamassaan ottelussa vain neljä tehopistettä. Omsk asetti Kvašan ensin siirtolistalle ja lähetti sitten VHL-joukkue Jermak Angarskiin lokakuun 2013 lopulla. Hän pelasi siellä neljä ottelua, kunnes Omsk purki Kvašan sopimuksen marraskuussa. Joulukuussa hän siirtyi jo uransa seitsemänteen KHL- ja yhdeksänteen Venäjän pääsarjaseuraansa Spartak Moskovaan.
Ura > Seuraura > Continental Cup -edustus Sofiassa ja paluu KHL:ään

Lokakuussa 2014 Kvaša siirtyi Bulgarian pääsarjajoukkue HK TsSKA Sofiaan lähinnä vahvistaakseen seuraa Continental Cupin toisella kierroksella. Varsin eksoottisen jääkiekkomaan joukkue sai samalla kerralla muita tunnettuja venäläisvahvistuksia; Vladimir Antipovin, Dmitri Bykovin, Mihail Ljubušinin, Dmitri Vlasenkovin ja Aleksei Privalovin. Marraskuussa Kvaša palasi KHL:ään ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella kazakstanilaisjoukkue Barys Astanaan. Kvaša pelasi Astanassa 20 runkosarja ja 6 pudotospeliottelua. Hän teki otteluissa vain kaksi maalia. Kausi 2014–2015 jäi Kvašan uran viimeiseksi.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1997 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ufa 1996 | jääkiekko |  |
Kvaša pelasi myös 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1996, jolloin Kvaša voitti Euroopan-mestaruuden. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998. Vuoden 1997 turnaus päättyi pronssiin ja vuoden 1998 turnaus hopeaan. Jälkimmäisessä turnauksessa Kvaša jakoi myös neljällä osumallaan Venäjän sisäisen maalipörssin voiton Aleksei Krovopuškovin ja Dmitri Vlasenkovin kanssa. Hänet valittiin turnauksen toiseen tähdistökentälliseen.
Kvaša edusti Venäjää Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002, jolloin hän voitti pronssia. Kvaša pelasi myös maailmancupissa vuonna 2004.
Pelityyli

Kvaša on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Hän laukoo oikealta. Isokokoinen Kvaša tunnettiin NHL-vuosinaan varsin lahjakkaana pelaajana, mutta kuitenkin hieman laiskana ja epätasaisena suorittajana. Hänen odotettiin nousevan liigan tähtipelaajien joukkoon, mutta parhaimmillaan Kvaša teki runkosarjassa yhden kauden aikana 51 tehopistettä.
POP3

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
POP3-protokolla (lyhenne sanoista Post Office Protocol version 3)  on vanhin ja yksinkertainen sähköpostin hakemiseen tarkoitettu protokolla. Se kopioi ensin kaikki viestit palvelimelta sille koneelle, josta yhteys on otettu. Samalla viestit hävitetään palvelimelta (ellei toisin määrätä). POP-protokollan etuna on, että siinä ei rasiteta palvelimen resursseja, eikä yhteyttä tarvitse pitää päällä viestien käsittelyssä.
Standardit ja versiot

POP3 määritellään seuraavissa RFC-dokumenteissa:
RFC 1939 "Post Office Protocol - Version 3"
RFC 2449 "POP3 Extension Mechanism"
RFC 1734 "POP3 AUTHentication command"
RFC 2222 "Simple Authentication and Security Layer (SASL)"
RFC 3206 "The SYS and AUTH POP Response Codes"
POP3 on syrjäyttänyt kokonaan POP-protokollan aiemmat versiot POP ja POP2.
POP3 toimii TCP-yhteyden yli käyttäen porttia 110, ja SSL-suojattuna porttia 995.
Orjanruusu

| Orjanruusu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Laji::  dumalis
Kaksiosainen nimi
 Rosa dumalis  Bechst. 
Katso myös
   Orjanruusu Wikispeciesissä   Orjanruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orjanruusu eli heleäorjanruusu (Rosa dumalis) on ruusujen sukuun kuuluva pensas. Orjanruusu voidaan jakaa alalajeihin, joita voidaan pitää myös omina lajeinaan. Näitä ovat heleäorjanruusu (Rosa dumalis subsp. dumalis, syn. Rosa vosagiaca) ja himmeäorjanruusu (Rosa dumalis subsp. coriifolia, syn. Rosa caesia).
Ulkonäkö ja koko

Orjanruusu voi kasvaa kolme metriä korkeaksi. Varsissa ja oksissa kasvaa koukkupäisiä piikkejä. Lehdet ovat parilehdykkäiset ja siniharmaansävyiset. Kukat ovat noin viisisenttiset, vaaleanpunaiset tai valkoiset, ruusunmarjat soikeat ja melko pehmeät. Orjanruusu muistuttaa paljon koiranruusua. Kurtturuususta sen voi erottaa kiulukan muodon ja kasvutapansa perusteella.
Levinneisyys

Orjanruusua tavataan Keski-Euroopassa ja Ruotsin eteläosassa, sekä paikoin eteläisimmässä Suomessa. Se kasvaa metsäaukeilla, laidunmailla sekä umpeenkasvavilla niityillä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Heleäorjanruusu – Rosa dumalis
Pohjolan kasvien pauloissa: Rosa dumalis - heleäorjanruusu
Pohjolan kasvien pauloissa: Rosa caesia - himmeäorjanruusu
Orjanlaakerit

| Orjanlaakerit |
| --- | --- |
 Euroopanorjanlaakerin Ilex aquifolium oksa ja marjoja.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Aquifoliales
Heimo::  Orjanlaakerikasvit Aquifoliaceae
Suku::  Orjanlaakerit Ilex  L. (1753)
Tyyppilaji
 euroopanorjanlaakeri (Ilex aquifolium L. (1753)) 
Synonyymit
 Nemopanthus Raf. 
Katso myös
   Orjanlaakerit Wikispeciesissä   Orjanlaakerit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orjanlaakerit (Ilex) on orjanlaakerikasveihin kuuluva kasvisuku. Se on nykyisessä luokituksessa ainoa heimossaan, sillä muut aiemmat orjanlaakerikasvien suvut on siirretty muihin heimoihin tai yhdistetty orjanlaakereihin. Orjanlaakereihin kuuluu noin 570 lajia, jotka ovat levinneet enemmän tai vähemmän yleismaailmallisesti.
Tuntomerkit

Orjanlaakerien lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat hammaslaitaisia, ja lavan alapinnalla saattaa olla korkkiutumia. Korvakkeet ovat vähäpätöiset ja mustahkot. Kukinto on viuhkomainen ja usein lähes sarjamainen. Hedelmä on usein kuiva ja leveän pullon muotoinen, ja sen päässä on selvä, leveä ja musta luotti. Hedelmässä on useita kiviä.
Orjanlaakerit ovat tavallisesti ainavihantia puuvartisia kasveja, joissa on myös jokunen liaanilaji. Kasvit sisältävät tanniineja, mutta iridoidit (välkehtivät yhdisteet) puuttuvat. Varren solukoissa esiintyy ympäristöstään erottuvia pihkaa ja maitiaisnestettä sisältäviä soluja. Nivelten anatomia on vaihteleva. Orjanlaakerit kasvattavat uusia haaroja edellisvuotisista versoista. Lehtilavan laitahampaissa on yksi suoni ja läpikuultava, rauhasmainen ja pian kariseva kärki. Kasvit ovat usein kaksikotisia ja kukkalehtien määrä kussakin kiehkurassa vaihtelee neljästä yhdeksään. Teriö on usein tyvestään yhdislehtinen ja heteet tavallisesti kiinnittyvät sen tyveen. Yhdislehtinen emiö koostuu kahdesta tai useammasta, tavallisesti neljästä, viidestä tai kuudesta emilehdestä, jotka sijaitsevat kohdakkain terälehtien kanssa. Sikiäimessä on mesiäinen eli nektaario. Luotti on leveä. Siemenaiheet kiinnittyvät sikiäimen alaosassa aksiletyyppiseen keski-istukkaan, yläosassa vapaaseen keski-istukkaan. Siemenaiheessa on 12–15 solukerrosta käsittävä kalvo eli integumentti, sen sydämessä noin yhden solukerroksen paksuinen reunasolukko ja eräitä muita erilaistuneita solukoita (ns. hypostaasi ja obturaattori). Siemenkuoressa on muun muassa tanniinipitoinen kerros ja siemenvalkuainen on hemiselluloosapitoinen. Orjanlaakereiden kromosomiluku on n = 9, 10.
Levinneisyys

Orjanlaakereita esiintyy Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa, Australiassa, Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa. Erityisen paljon suvun lajeja kasvaa Etelä-Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa saaristoineen. Afrikassa on vain kaksi lajia ja Euroopassa kolme lajia.
Orjanlaakerilajeja

Lajeja, joilla on suomenkielinen nimi:
carolinanorjanlaakeri (Ilex ambigua)
euroopanorjanlaakeri eli orjanlaakeri (Ilex aquifolium)
kanarianorjanlaakeri (Ilex canariensis)
sarviorjanlaakeri (Ilex cornuta)
japaninorjanlaakeri (Ilex crenata)
opossuminorjanlaakeri (Ilex decidua)
himalajanorjanlaakeri (Ilex dipyrena)
kirsikkaorjanlaakeri (Ilex geniculata)
kiilto-orjanlaakeri (Ilex glabra)
hehkuorjanlaakeri (Ilex mitis)
vuoriorjanlaakeri (Ilex montana)
koruorjanlaakeri (Ilex mucronata)
matee (Ilex paraguariensis)
makaronesianorjanlaakeri (Ilex perado )
azorienorjanlaakeri (I. perado subsp. azorica)
gomeranorjanlaakeri (I. perado subsp. lopezlilloi)
teneriffanorjanlaakeri (I. perado subsp. platyphylla)
kiinanorjanlaakeri (Ilex pernyi)
sahalininorjanlaakeri (Ilex rugosa)
sahaorjanlaakeri (Ilex serrata )
hopeasahaorjanlaakeri (f. argutidens)
välkeorjanlaakeri (Ilex sugerokii )
japaninvälkeorjanlaakeri (f. longipediculata)
kesäorjanlaakeri, aiemmin kesälaakeri (Ilex verticillata)
floridanorjanlaakeri (Ilex vomitoria)
Risteymiä:
tarhaorjanlaakeri (Ilex × altaclarensis), euroopan- ja makaronesianorjanlaakerin risteymä
pihaorjanlaakeri (Ilex × meservae, syn. meserveae), euroopan- ja sahalininorjanlaakerin risteymä.
Muita lajeja:
Ilex ambigua
Ilex brasiliensis
Ilex colchica
Ilex coriacea
Ilex gardneriana
Ilex guayusa
Ilex integra
Ilex latifolia
Ilex myrtifolia
Ilex opaca
Ilex rotunda
Ilex zippeliana
POST-

| POST- Jeff Rosenstock |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2017
 Julkaistu: 1. tammikuuta 2018
 Tuottaja(t): Jack Shirley
 Tyylilaji: punk, emo, indie rock
 Kesto: 40.06
 Levy-yhtiö: Quote Unquote, Polyvinyl
Jeff Rosenstockin muut julkaisut
| Worry 2016 | POST- 2018 |   |
POST- on yhdysvaltalaisen pop-punk-artisti Jeff Rosenstockin neljäs studioalbumi, jonka julkaisi Polyvinyl Records ja Quote Unquote Records 1. tammikuuta 2018. 10% albumin tuotosta Bandcamp -musiikkisivustolla lahjoitettiin Save Puerto Rico -hyväntekevyyskampanjalle. Hiro Tanaka kuvasi albumin kansikuvan.
Jeff kirjoitti albumin sanoitukset asuntovaunussa East Durhamissa, Catskillissä sijaitsevassa pienessä kylässä vuoden 2017 alussa, muutama päivä Donald Trumpin presidentin virkaan tulosta. Hän nauhoitti albumin yhdessä viikossa Jack Shirleyn kanssa. Albumin yksi iso teema on politiikka, joka tulee esille USA -kappaleessa.
Kappaleet

Mornin! – 0.05
USA – 7.32
Yr Throat – 2.43
All This Useless Energy – 3.20
Powerlessness – 2.43
TV Stars – 4.20
Melba – 3.20
Beating My Head Against a Wall – 1.40
9/10 – 3.29
Let Them Win – 11.10
Arvostelut

Exclaim!: 8/10
Metacritic: 90/100
Pitchfork: 8.2/10
The Needle Drop: 6/10
Control Denied

| Control Denied |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1996–2001
Tyylilaji:  progressiivinen metalli
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Chuck Schuldiner, Kitara   Steve DiGiorgio, Basso   Shannon Hamm, Kitara   Tim Aymar, Laulu   Richard Christy, Rummut  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast   Karmageddon Records  
Aiheesta muualla
emptywords.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Control Denied oli Chuck Schuldinerin vuonna 1996 sivuprojektina perustama yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Schuldiner halusi tuottaa musiikkia, joka oli vieläkin teknisempää ja melodisempaa kuin mikä hänen omalle yhtyeelleen Deathille yleensä sopi.
Projekti keskeytyi vuonna 1998, kun Deathin albumi The Sound of Perseverance julkaistiin, mutta Control Deniedin debyyttialbumi The Fragile Art of Existence ilmestyi 1999. Julkaisun lähestyessä Schuldinerin aivoista löytyi pahanlaatuinen kasvain, mikä romutti kiertuesuunnitelmat.
Toinen levy, työnimeltään When Machine And Man Collide, ehdittiin nauhoittaa kitaroiden osalta ja sävellystyökin oli valmista, mutta Schuldiner menehtyi aivokasvaimen aiheuttamiin komplikaatioihin 13. joulukuuta 2001 ennen kuin levy saatiin kokonaan valmiiksi.
Toisen levyn tuotanto keskeytyi lopullisesti juridisiin kiistoihin levy-yhtiön, Chuck Schuldinerin äidin ja Control Deniedin elossaolevien soittajien välillä (jotka ovat julkisesti ilmoittaneet olevansa julkaisun puolella). Osa vieläkin keskeneräisistä kappaleista julkaistiin raakakopioina ja ilman lauluraitoja Zero Tolerancella, kaksiosaisella kokoelmalevyllä, joka sisältää lisäksi Schuldinerin varhaisia b-puolia ja muita aiemmin julkaisemattomia kappaleita.
Diskografia

The Fragile Art of Existence (1999)
Châtelperronin kulttuuri

Keihäänkärkiä Châtelperronista
Châtelperronin kulttuuri oli varhaisin myöhäiskivikautinen työkalunvalmistustyyli Lounais- ja Keski-Ranskassa noin 35 000–29 000 radiohiilivuotta sitten. Toisten mukaan kulttuuri ajoittuisi kauteen noin 45 000–40 000 kalenterivuotta sitten.
Châtelperronin kulttuuri oli neandertalinihmisten kulttuuri, jossa oli nykyihmisten kulttuurista kopioituja piirteitä. Kulttuurille olivat tyypillisiä Châtelperronin keihäänkärjet, sahalaitaiset työkalut ja paikoin luukärjet. Tehtiin myös hieman taidetta. Korutkin tunnettiin. Luun käyttö oli paljon yleisempää kuin myöhemmällä Aurignacin kaudella.[lähde? ]
Suhde muihin vanhemman kivikauden kulttuureihin

Eräiden lähteiden mukaan Chatelperronin kulttuuri olisi vallinnut noin 45 000–20 000 kalenterivuotta sitten, eli kaudella jolloin nykyihminen oli saapunut ja jossain eli vielä Neandertalin ihmisiä.[lähde? ]
Toisten mukaan Chatelperron alkoi noin 45 000 vuotta sitten ja loppui noin 40 000 vuotta sitten. Tällöin Chatelperrionin kulttuuri oli samaan aikaan kuin Uluzzian kulttuuri Italiassa.
Nykyihminen toi mukanaan Aurignacin kulttuurin, jonka esivaiheita saapui jo 45 000 kalenterivuotta sitten ja joka levisi Euroopassa laajalle noin 43 000–40 000  kalenterivuotta (35 400–32 400 radiohiilivuotta) sitten.
Kulttuuri oli Moustierin ja Levalloisin/Acheulin seuraaja.. Neandertalinihmiset elivät Euroopassa rinnan nykyihmisen kanssa ja katosivat noin 29 000 BP.   Tällä kaudella ilmasto leudontui alun kylmästä.[lähde? ]
Ranskassa kutsutaan Chatelperronin kulttuuria monesti Perigordin kulttuurin alkuvaiheeksi. Perigordin kulttuurin myöhempi vaihe on Gravetten kulttuuri.[lähde? ]
Löytöpaikkoja

Ranskassa
St. Cesaire
Grotte du Renne at Arcy-sur-Cure
La Ferassie
Brassempouy
Roc de Combe
Le Piage
Oscar Olou

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Oscar Olou
Syntymäaika: 16. marraskuuta 1987
Syntymäpaikka: Benin
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: SO Romorantin
Junioriseurat
2002-2003: Séwé Sports
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003-2007   2007-2009   2009- | Mogas   FC Rouen   SO Romorantin |  ?   36 (0) |
Maajoukkue
| 2004- |  Benin |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. tammikuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25.6.2008.
Oscar Olou (s. 16. marraskuuta 1987 Beninin kansantasavalta) on beniniläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen nykyinen seuransa on SO Romorantin, jonka lisäksi hän on pelannut FC Rouenissa, FC Mogasissa ja Séwé Sportsissa. Olou on edustanut Beniniä yksissä arvokisoissa, vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Circle (Amorphiksen albumi)

| Circle Amorphis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Petrax Studiot, Hollola  5K Studios, Helsinki
 Julkaistu: 19. huhtikuuta 2013
 Tuottaja(t): Peter Tägtgren
 Tyylilaji: progressiivinen metalli, folk metal, death metal, doom metal
 Kesto: 46.24
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Amorphiksen muut julkaisut
| The Beginning of Times 2011 | Circle 2013 | Under the Red Cloud 2015 |
Singlet albumilta Circle
 ”Hopeless Days” Julkaistu: 1. maaliskuuta 2013  ”The Wanderer” Julkaistu: 12. huhtikuuta 2013
Circle on suomalaisen Amorphis-yhtyeen yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2013. Se on vuoden 2003 Far from the Sunin jälkeen ensimmäinen Amorphiksen albumi, jonka lauluja ei ole tuottanut Marco Hietala tai jonka sanoitukset eivät liity Kalevalaan. Levyn on tuottanut ja miksannut ruotsalainen Peter Tägtgren.
Albumin ensimmäinen single Hopeless Days julkaistiin 1. maaliskuuta 2013. Toinen single The Wanderer julkaistiin viikko ennen albumin ilmestymistä. Parin edellisen albumin tapaan Circle sijoittui Suomen virallisen listan ykköspaikalle ensimmäisellä listaviikollaan.
Albumi on myynyt Suomessa kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Kaikki sanat Pekka Kainulainen.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Shades of Gray | Esa Holopainen | 5.27 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Mission | Esa Holopainen | 4.33 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Wanderer | Santeri Kallio | 4.43 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Narrow Path | Santeri Kallio | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hopeless Days | Esa Holopainen | 5.08 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nightbird's Song | Tomi Koivusaari | 5.00 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Into the Abyss | Santeri Kallio | 5.36 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Enchanted by the Moon | Esa Holopainen | 5.32 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | A New Day | Esa Holopainen | 6.00 |  |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dead Man's Dream | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | My Future | 7.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Illusion | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | New Song | 4.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | His Story | 4.33 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Esittäjät:
Tomi Joutsen – laulu
Esa Holopainen – kitara
Tomi Koivusaari – kitara
Niclas Etelävuori – basso
Jan Rechberger – rummut
Santeri Kallio – kosketinsoittimet
lisäksi:
Sakari Kukko – puhaltimet
Arvostelut

The Guardian:
Hifimaailma: suopea
Imperiumi.net: 9–/10
Kaaoszine.fi:
Rumba:
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Circle (Amorphiksen albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Circle (Amorphiksen albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Orjanlaakerikasvit

| Orjanlaakerikasvit |
| --- | --- |
 Matee (Ilex paraguariensis) on orjanlaakereihin kuuluva ravintokasvi.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Osaluokka::  Kaksisirkkaiset Dicotyledoneae
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Aquifoliales
Heimo::  Orjanlaakerikasvit Aquifoliaceae  Bercht. & J.Presl, nom. cons.
Katso myös
   Orjanlaakerikasvit Wikispeciesissä   Orjanlaakerikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orjanlaakerikasvit (Aquifoliaceae) on Aquifoliales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jonka ainoa suku on orjanlaakerit (Ilex). Eri aikoina heimoon on kuulunut myös muita sukuja, eräät suvut on siirretty muihin heimoihin ja lisäksi orjanlaakereihin on mm. yhdistetty 31 eri kuvattua sukua.