stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wiesbaden
Historia

Alueella sijaitsevien kuumien lähteiden ansiosta Wiesbaden muodostui jo keskiajan lopulla merkittäväksi kylpyläkaupungiksi, osittain tästä johtuen kaupungille on yhä tyypillistä klassistinen rakennustyyli ja runsaat viheralueet. Nykyään kaupunki muodostaa yhden kokonaisuuden Reinin etelärannalla sijaitsevan Mainzin kaupungin kanssa, jonka joen pohjoispuolella sijaitsevat kaupunginosat liitettiin toisen maailmansodan jälkeisten Reinjoen rajaamien miehitysvyöhykkeiden takia Wiesbadeniin. Wiesbadenia miehittivät tuolloin amerikkalaiset joukot, joita kaupungissa on Yhdysvaltain ja Saksan liittotasavallan sotilaallisen yhteistyön nimissä huomattavassa määrin yhä edelleen.
Ystävyyskaupungit

Wiesbadenin ja Itävallan Klagenfurtin vuonna 1930 alkanut ystävyyskaupunkisuhde on maailman vanhin. Yhä erittäin aktiivinen kumppanuussuhde sisältää muun muassa vuotuisia vaihto-ohjelmia koululaisille, vierailumatkoja eläkeläisille ja yleistä kulttuurivaihtoa.
Klagenfurt (Itävalta), 1930
Montreux (Sveitsi), 1953
Friedrichshain-Kreuzberg (Berliini, Saksa), 1964
Gent (Belgia), 1969
Fondettes (Ranska), 1975
Ljubljana (Slovenia), 1977
Kfar Saba (Israel), 1981
San Sebastián (Espanja), 1981
Wrocław (Puola), 1987
Tunbridge Wells (Iso-Britannia), 1989
Görlitz (Saksi, Saksa), 1990
Ocotal (Nicaragua), 1990
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wiesbaden Wikimedia Commonsissa
Hessenin piirikunnat ja piirivapaat kaupungit
Bergstraße
Darmstadt
Darmstadt-Dieburg
Frankfurt am Main
Fulda
Gießen
Groß-Gerau
Hersfeld-Rotenburg
Hochtaunuskreis
Kasselin kaupunki
Kasselin piirikunta
Lahn-Dill-Kreis
Limburg-Weilburg
Main-Kinzig-Kreis
Main-Taunus-Kreis
Marburg-Biedenkopf
Odenwaldkreis
Offenbach am Main
Offenbachin piirikunta
Rheingau-Taunus-Kreis
Schwalm-Eder-Kreis
Vogelsbergkreis
Waldeck-Frankenberg
Werra-Meißner-Kreis
Wetteraukreis
Wiesbaden
Pernambuco

| Pernambuco Estado de Pernambuco |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Osavaltion sijainti Brasiliassa
Valtio:  Brasilia
Perustettu:  1889
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Recife
Pinta-ala:  98 146 km²
Väkiluku (2016):  9 410 336
 – väestötiheys:  95,9 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BR-PE
 
Osavaltion internetsivut
Pernambuco on osavaltio Brasiliassa. Se rajoittuu pohjoisessa Paraíban ja Cearán osavaltioihin, lännessä Piauíhin, etelässä Alagoasiin ja Bahiaan sekä idässä Atlantin valtamereen. Osavaltiossa on arviolta 9 410 336 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 98 146 neliökilometriä. Pernambuco on Brasilian vanhin osavaltio. Ilmasto on pääasiassa trooppinen, korkeammalla sijaitsevat alueet ovat hieman viileämpiä. Pernambucon pääkaupunki on Recife, muita suuria kaupunkeja ovat Jaboatão dos Guararapes, Olinda, Caruaru, Paulista, Petrolina, Cabo de Santo Agostinho ja Vitória de Santo Antão.
Aluejako

Pernambuco on jaettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten viiteen suuralueeseen: Agreste Pernambucano, Recifen metropolialue, São Francisco Pernambucano, Sertão Pernambucano ja Zona da Mata Pernambucana. Hallinnollisesti osavaltio on jaettu 19 ala-alueeseen, jotka jakautuvat edelleen 189 kuntaan. Ala-alueet ovat:
Alto Capibaribe
Araripina
Brejo Pernambucano
Garanhuns
Fernando de Noronha
Itamaracá
Itaparica
Mata Meridional
Mata Setentrional
Médio Capibaribe
Pajeú
Petrolina
Recife
Salgueiro
Sertão do Moxotó
Suape
Vale do Ipanema
Vale do Ipojuca
Vitória de Santo Antão
Kuvia

Recife
Cumarun aluetta
Fernando de Noronha
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pernambuco Wikimedia Commonsissa
Osavaltion internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
| n k Brasilian osavaltiot |
| --- | --- | --- |
| Pohjoinen |  Acre  Amapá  Amazonas  Pará  Rondônia  Roraima  Tocantins  |  |
| Koillinen |  Alagoas  Bahia  Ceará  Maranhão  Paraíba  Pernambuco  Piauí  Rio Grande do Norte  Sergipe  |  |
| Keski-läntinen |  Distrito Federal  Goiás  Mato Grosso  Mato Grosso do Sul  |  |
| Kaakkoinen |  Espírito Santo  Minas Gerais  Rio de Janeiro  São Paulo  |  |
| Eteläinen |  Paraná  Rio Grande do Sul  Santa Catarina  |  |
Sirkka (vuoden 2001 elokuva)

| Sirkka |
| --- | --- |

Ohjaaja:  P. V. Lehtinen
Käsikirjoittaja:  P. V. Lehtinen
Tuottaja:  P. V. Lehtinen
Säveltäjä:  Yari
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine
Leikkaaja:  P. V. Lehtinen
Lavastaja:  Annika Björkman
Pääosat:  Miika Elmgren   Emma Peltola
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cineparadiso
Ensi-ilta:  6. syyskuuta 2001
Kesto:  12 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirkka on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2001. Se on herkkä kuvaus ensisuudelmasta ja ensirakkaudesta. Elokuvassa 12-vuotias Ville saa kirjeen Sirkalta, koulun kauneimmalta tytöltä. Sirkka haluaa tavata Villen hylätyssä maauimalassa ja suudella häntä.
Elokuva on kuvattu Ahveniston maauimalassa Hämeenlinnassa. Tarina perustuu ohjaajan muistoihin ensirakkaudesta.Koulussa tytöt tekivät koristeltuja kirjeitä, joissa oli rakkausruno. Kirjeen sai poika, jolle tyttö halusi antaa suukon.
Sirkka sai parhaimman lyhytelokuvan palkinnon Flanderin nuortenelokuvafestivaalilla Belgiassa 2002 (European Youth Film Festival in Flanders). Lisäksi elokuvaaja Jarkko T. Laine sai elokuvasta Tampereen elokuvajuhlien 2002 resurssipalkinnon parhaasta kuvauksesta.
Andersonin yliopisto

| Andersonin yliopisto |
| --- | --- |

 engl. Anderson University 
Perustettu:  1911
Sijainti:  Anderson, Etelä-Carolina  Yhdysvallat
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  https://andersonuniversity.edu/
Andersonin yliopisto (engl. Anderson University, lyh. AU) on Yhdysvaltain Etelä-Carolinassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1911, ja se sijaitsee Andersonin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii etelän baptistien työyhteydessä.
Colleget ja koulut

Andersonin yliopistossa toimivat seuraavat colleget ja koulut:
College of Arts and Sciences
College of Business
Center for Cybersecurity
Center for Leadership and Organizations
College of Christian Studies
College of Education
College of Engineering
College of Health Professions
School of Interior Design
School of Public Service and Administration
South Carolina School of the Arts
International Graduate School
Gold Core Curriculum
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Azusan Tyynenmeren yliopisto

| Azusan Tyynenmeren yliopisto |
| --- | --- |
 engl. Azusa Pacific University 
Motto:  God First
Perustettu:  1899
Tyyppi:  Yksityinen
Sijainti:  Azusa, Kalifornia  Yhdysvallat
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  https://www.apu.edu/
Azusan Tyynenmeren yliopisto (engl. Azusa Pacific University, lyh. APU) on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1899, ja se sijaitsee Azusan kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan yleiskristillinen ja se toimii tunnustuskunnista riippumattomana oppilaitoksena.
Colleget ja koulut

Azusan Tyynenmeren yliopistossa toimivat seuraavat colleget ja koulut:
College of Arts, Humanities, Sciences and Theology
School of Arts
School of Humanities and Sciences
School of Theology
College of Education and Behavioral Sciences
School of Education
School of Behavioral Sciences
College of Nursing and Health Sciences
School of Nursing
School of Health Sciences
School of Business and Management
Honors College
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Hyppääjä

| Hyppääjä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  P.V. Lehtinen
Käsikirjoittaja:  P.V. Lehtinen
Tuottaja:  P.V. Lehtinen
Kuvaaja:  Jyri Hakala
Leikkaaja:  P.V. Lehtinen
Lavastaja:  Minna Jauho
Pääosat:  Helge Wasenius
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cineparadiso
Ensi-ilta:  maaliskuu 2001
Kesto:  20 min
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyppääjä (engl. The Diver) on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2000. Hyppääjä on hymni uimahyppäämiselle ja liikkeen estetiikalle. Se on unenomainen liikkeen, musiikin ja puheen kollaasi urheilun kauneimmasta muodosta. Elokuvan keskipisteenä on Helge Wasenius, uimahyppyjen grand old man, kaksinkertainen olympiakävijä ja pellehyppääjä.
Hyppääjä teki historiaa Tampereen elokuvajuhlilla 2001. Elokuva sai elokuvajuhlien Grand Prix’n, kotimaisen kilpailun alle 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinnon ja Risto Jarva -palkinnon, ja lisäksi se oli myös nuorisoraadin ja yleisön suosikki. ”Elokuvan katsominen on kuin joisi raikasta lähdevettä”, tiivisti Risto Jarva -tuomaristo palkintopuheessaan.
Hyppääjä sai valtion elokuvataidetoimikunnan myöntämän laatutuen 2001. Laatutukea myönnetään elokuvan tuottajalle ansiokkaasta elokuvasta.
Hyppääjä on saanut useita palkintoja myös ulkomaisilla elokuvafestivaaleilla, muun muassa lyhytelokuvasarjan pääpalkinnon Montrealin uuden elokuvan ja median festivaalilla (Festival du nouveau cinéma) Kanadassa 2001 ja kunniamaininnan samana vuonna Amsterdamin Idfa:ssa. Hyppääjä on palkittu myös kahdella merkittävällä urheiluohjelmien ja -elokuvien festivaalilla Italiassa. Maailman vanhin urheiluelokuvien festivaali Rassegna Cinematografica Internazionale SportFilmFestival palkitsi Hyppääjän parhaana elokuvana Palermossa 2002. Lisäksi Hyppääjä sai pääpalkinnon Milano International FICTS festivaalin urheiluelokuvien kategoriassa 2006
Lehtinen on sanonut elokuvastaan: “Elokuva on minulle hyvin rakas, eivätkä kuluneet vuodet ole sitä mitenkään muuttaneet - voima on sen ajattomuudessa. Elokuva on näkemykseni elämän kauneudesta ja ainutkertaisuudesta. En nykyään voi katsoa sitä ilman, että silmäni kostuisi. Haikeus on niin suuri, kun lapsuuteni huimapää, Helge Wasenius, ei ole enää keskuudessamme hauskuuttamassa”. Wasenius oli Lehtisen lapsuuden naapuri ja elokuvassa hän roikkuu jalkaterien varassa hyppytornissa kuten oli tehnyt tunnetuimmassa pellehyppytempussaan nimeltä “Siivoojan iltapuuhat”.
Aiheesta muualla

Hyppääjä -elokuvan trailer. Youtube.
Jarmo Lilius

| Jarmo Lilius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1957 (ikä 68) Lempäälä
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lilli
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Pelinumero:  18 (Ilves), 8 (AIK), 24 (Lukko)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1973–1983
Seurat:  Ilves (SM-sarja/SM-liiga)   AIK (Elitserien)   Lukko (SM-liiga)   KalPa (I-divisioona)
Jarmo Lilius (s. 19. tammikuuta 1957 Lempäälä) on suomalainen pääsarjatason jääkiekkoilija.
Pelaajaura

Tampereen Ilveksen kasvatti Jarmo Lilius oli jo nuorena lahjakas hyökkääjä, joka voitti nuorten Suomen mestaruudet A-, B- ja C-ikäluokissa. Ensimmäisen aikuisten pääsarjaottelunsa hän pelasi 16-vuotiaana. Liliuksen kahdella ensimmäisellä SM-sarjakaudella Ilves voitti pronssia. Kaudella 1975–1976 Lilius saavutti alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa EM-pronssia, mutta siihen hänen mitalisaavutuksensa jäivät. Seuraavina kausina Lilius pelasi Ilveksen riveissä tehokkaasti. Kaudella 1977–1978 hän oli seuransa paras pistemies ja SM-liigan pistepörssissäkin kolmas jättäen taakseen muun muassa Martti Jarkon ja Juhani Tammisen. Kaudeksi 1978–1979 Lilius lähti Ruotsin Elitserienin AIK:hon mutta ei menestynyt. Seuraavaksi kaudeksi Lilius palasi Ilvekseen ja oli jälleen joukkueensa paras pistemies kahtena peräkkäisenä kautena.
Taitavan mutta huolettoman taiteilijan puutteellinen urheilija-asenne ei ollut valmentaja Raimo Määttäsen mieleen ja heidän sukset menivät lopullisesti ristiin jo syksyllä 1981. Pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle joutunut Lilius pyysi siirtoa ja hän jatkoikin kauden loppuun Rauman Lukossa, jossa hän pääsi samaan ketjuun vanhan pelikaverinsa Jarmo Huhtalan kanssa. Lukko jäi runkosarjassa viimeiseksi ja joutuikin karsimaan sarjapaikastaan FoPS:ia vastaan. Raumalaiset voittivat ottelusarjan puhtaasti 3–0 ja Lilius keräsi tehot 0+7. Vaikka Lukko säilyttikin sarjapaikkansa, Lilius pelasi seuraavalla kaudella I-divisioonassa, kun hän siirtyi KalPaan. Kuopiossa Lilius pelasi vain kolmasosan kauden peleistä ja päätti lupaavasti alkaneen pelaajauransa jo 26-vuotiaana. Pelaajauran jälkeen Lilius on valmentanut Ilveksen juniorijoukkueita.
Saavutukset ja palkinnot

2 aikuisten SM-pronssia (1974, 1975)
Pronssi-mitali alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuista 1976
Nuorten mestaruudet: A-74, B-73, C-72
Ilveksen paras pistemies kolmesti: 77–78, 79–80 ja 80–81
SM-liigan ennätys: Nopeimmat kolme maalisyöttöä samassa ottelussa (4.16 Lukko–Ilves 31.10.1976)
Aiheesta muualla

Jarmo Lilius Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Jussi Huhtala

| Jussi Huhtala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1966 (ikä 58) Kauhava
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Ukkosenjohdatin (2017)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jussi Huhtala (s. 30. lokakuuta 1966 Kauhava) on suomalainen toimittaja, elokuvakriitikko ja kirjailija. Hän työskentelee Episodi-lehden toimituspäällikkönä.
Huhtala on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineena venäjän kielen kääntäminen ja tulkkaus.
Huhtalan esikoisromaani Ukkosenjohdatin ilmestyi elokuussa 2017 Atenan julkaisemana. Kirja kertoo keski-ikäisen miehen elämän muutoksesta ja nuoruusmuistoista. Toinen romaani Verenkeitin ilmestyi lokakuussa 2024 Enostonen julkaisemana. Se kertoo miehestä, joka on katkaissut siteet sukuunsa ja pakenee lapsuuden traumoja rinnakkaiseen todellisuuteen.
Huhtala asuu Helsingissä.
Aiheesta muualla

Kustantamo Atenan sivuilla
Masbate

Masbeten provinssin sijainti
Masbate on yksi Filippiinien provinsseista. Se sijaitsee Bicolin alueella. Tämän saariprovinssin suurimmat saaret ovat Masbate, Ticao ja Burias. Provinssin asukasluku on 892 393 ja pääkaupunki Masbate City.
Hallinnollinen jako

Provinssi on jaettu 20 kuntaan ja yhteen kaupunkiin.
Hallinnollinen jako > Kaupunki

Masbate City
Hallinnollinen jako > Kunnat

Aroroy
Baleno
Balud
Batuan
Cataingan
Cawayan
Claveria
Dimasalang
Esperanza
Mandaon
Milagros
Mobo
Monreal
Palanas
Pio V. Corpuz (Limbuhan)
Placer
San Fernando
San Jacinto
San Pascual
Uson
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Masbate Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki: Manila
Alueet:  Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:  Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Elämä on juhla

| Elämä on juhla Samuli Putro |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 2008, HIP Studiot
 Julkaistu: 2009
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 55.05
 Levy-yhtiö: Warner Music
Listasijoitukset
  1.
Samuli Putron muut julkaisut
| Täysikasvuinen 2004 | Elämä on juhla 2009 | Älä sammu aurinko 2011 |
Elämä on juhla on Samuli Putron albumi vuodelta 2009. Se sai hyviä arvosteluja ja nousi Suomen virallisen albumilistan ykköseksi. Albumin on tuottanut Jarkko Martikainen
Kappaleet

Mitäpä jos – 4.04
Helismaa – 4.43
Tuhkaa korulippaassa – 4.27
Yksi ruma ja kaksi kaunista – 2.48
On elettävä huolella – 3.34
Älä huuda mulle – 3.42
Elämä on juhla – 4.20
Kansikuvapoika – 3.49
Hoidetaan kämppä Berliinistä – 3.46
Klik – 5.14
Nuoruus on murhenäytelmä – 4.24
Jokaisesta joku välittää – 3.37
Uskon että – 2.28
Kolme sisarta – 4.09
Arvostelut

Dome.fi:
Helsingin Sanomat:
Rumba: positiivinen
Soundi:
Olof Soilander

| Olof Soilander |
| --- | --- |
 Sysmän kirkko
Henkilötiedot
Syntynyt: noin. 1700 Soiniemi, Sysmä, Ruotsin valtakunta
Kuollut: 12. helmikuuta 1739 Soiniemi, Sysmä, Ruotsin valtakunta
Ammatti:   Sysmän kirkon kappalainen, rusthollari
Puoliso:  Beata Sofia Henriksdotter Florinus o.s. Ekestubbe, Margareta Elisabet Andersdotter  Hirn ja Catharina Woltersdotter von der Pahlen
Aiheesta muualla
Kotisivu
Olof Henric "Olaus Gregorii tai Gregersson" Soilander (noin 1690 Soiniemi, Sysmä – 12. helmikuuta 1739 Sysmä) oli Sysmän kirkon Toivolan kylän kappalainen.
Henkilöhistoria

Olof Soilander vaikutti Sysmässä, hän nautti pappissäädyn edustajana merkittävää yhteiskunnallista luottamusta kappalaisena ja rusthollarina. Soilander oli naimisissa kolmesti ja hänen puolisonsa olivat kaikki varakkaiden säätyläisperheiden tyttäriä:
Beata Sofia Henriksdotter Florinus o.s. Ekestubbe
Margareta Elisabet Andersdotter Hirn (k. n. 1726)
Catharina Woltersdotter von der Pahlen (n. 1700 – n. 1771)
Soilanderilla oli viisi lasta: ensimmäisen puolisonsa kanssa tytär Maria Olofsdotter (Hofflin, s. 1700 Sysmässä) ja toisen vaimonsa kanssa tytär Brita Olofsdotter (n. 1710 Sysmä – 31.1.1806 Sysmä). Kolmannesta avioliitosta olivat tyttäret Anna Olofsdotter Soilander (1736 Sysmä – 1755 Sysmä, haudattu 21.2.1755, ei jälkeläisiä) ja Sara Juliana (Yhrman, 1739 Sysmä – 6.2.1793 Hartola).
Henkilöhistoria > Opiskelu ja pappeus

Olof Soilander Helsingin triviaalikoulun oppilas 16.2.1692, ensimmäinen sysmäläinen Turun akatemian opiskelija, vihitty papiksi Porvoon hiippakunnassa 25.1.1709. Hän toimi Sysmässä kirkkoherran apulaisena 1709, ja vihittiin Sysmän Pyhän Olavin kirkon kappalaiseksi 1710. Olof asui kirkon lähellä Toivolan kylässä, jossa hän omisti Vähä-Kankilan rusthollin.
Soilander toimi Sysmän kappalaisena vuosina 1710–1739 isonvihan aikana jolloin hän kärsi ja joutui vainon alaiseksi. Hänet vietiin venäläisille osoitetusta uskottomuudesta epäiltynä Hämeen linnaan, jossa hän joutui kovan kohtelun alaiseksi ja jossa hänet tuomittiin kidutettavana kuolemaan, mutta venäläisen vahtisotilaan avulla hän kuitenkin välttyi rangaistukselta ja palasi paljain jaloin metsiä pitkin Sysmään. Olof oleskeli piilotettuna ja vastoinkäymisten jälkeen hän palasi jälleen kappalaiseksi ja hoiti virantoimitusta aina kuolemaansa saakka vuoteen 1739.
Aiheesta muualla

Sysmän Toivolan kylän kartta. viitattu 3.8.2019
Olof Soilander Soiniemeltä s.30 Olof, ja 33 Olof Soilander (ruotsinkielinen). viitattu 6.8.2019
Sysmäläinen Sukuseura, tietokanta henkilöstä Olof Soilander. viitattu 19.8.2019
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Pohjois-Haitin kristillinen yliopisto

| Pohjois-Haitin kristillinen yliopisto> Université Chrétienne du Nord d'Haïti |
| --- | --- |
Motto:  Dieu, le prochain, la science et le développement
Perustettu:  1947
Rahoitus:  Yksityinen
Sijainti:  Limbé,  Haiti
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  https://ucnh.org/
Pohjois-Haitin kristillinen yliopisto (ransk. Université Chrétienne du Nord d'Haïti) on haitilainen yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1947 ja se sijaitsee Limbén kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen ja edustaa amerikkalaista baptismia.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Afrikan kansainvälinen yliopisto

| Afrikan kansainvälinen yliopisto> Africa International University |
| --- | --- |
Motto:  Education with Passion and Integrity
Perustettu:  2011
Rahoitus:  Yksityinen
Sijainti:  Nairobi,  Kenia
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  https://www.aiu.ac.ke/
Afrikan kansainvälinen yliopisto (engl. Africa International University, lyh. AIU) on kenialainen yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 2011 ja se sijaitsee Nairobin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Arktis

Arktinen alue.
Arktinen alue eli Arktis tarkoittaa maapallon pohjoisimpia alueita. Tavallisesti arktiseen alueeseen katsotaan kuuluvan pohjoisnapaa ympäröivä Pohjoinen jäämeri ja osia Kanadasta, Grönlannista, Venäjästä, Alaskasta ja Pohjoismaista. Arktinen alue on monenkirjava kokonaisuus aavasta lumilakeudesta vihreään tundraan, jäiseen mereen ja korkeisiin vuorenhuippuihin. Alueen alkuperäisväestö on sopeutunut kylmään ilmaan, ikiroutaan ja valon vaihteluun.
Arktisella alueella sijaitsee mittavia vielä suhteellisen käyttämättömiä luonnonvaroja, kuten metsiä, kaloja, riistaa sekä mineraaleja. Venäjän arktisella alueella on maailman suurimmat käyttämättömät öljy- ja kaasuvarannot, joihin maailman energiateollisuuden kiinnostus on kohdistunut. Arktisen alueen merkitys matkailun kannalta on kasvamassa.
Etymologia

Arktiksen nimi tulee kreikan kielen sanasta άρκτος, árktos, joka tarkoittaa karhua.
Määritelmät

Arktisen alueen eteläraja voidaan määritellä useilla eri tavoilla. Jotkin rajauksista ovat ajallisesti vaihtelevampia kuin toiset.
Auringon säteilyn mukaan arktista aluetta rajaa pohjoinen napapiiri (66° 33’N).
Lämpötilan mukaan arktisiksi määritellään alueet, joiden lämpimimmän kuukauden keskilämpötila ei ylitä +10 °C, eli alueet jotka ovat +10 °C isotermin pohjoispuolella.
Metsänrajan mukaan määriteltynä arktinen alue alkaa vaihettumisvyöhykkeestä metsän ja pohjoisen puuttoman tundran välillä. Arktiselta alueelta etelään olevaa aluetta kutsutaan subarktiseksi alueeksi, johon Pohjois-Suomikin kuuluu.
Jatkuvan ikiroudan rajaa voidaan pitää arktisen alueen rajana.
Merialueilla arktisen alueen raja määritellään meren talvisen jääpeitteen keston perusteella.
Kulttuurisena alueena arktinen alue kattaa pohjoisten alkuperäiskansojen kotiseudut.
Poliittisia rajauksia on erilaisia sen mukaan, minkä tahon tai keiden yhteistyötä ne palvelevat. Esimerkiksi kansainvälisessä yhteistyössä Suomen arktinen alue on rajattu napapiirin pohjoispuoliseksi osaksi entistä Lapin lääniä. Yksi arktisen alueen paljon käytetty rajaus on CAFF:n (Arktinen kasvillisuuden ja eläimistön suojeluohjelma) rajaus.
Maantiede

Arktisesta alueesta noin 40 prosenttia (13,4 milj. km²) on maa-aluetta ja 60 prosenttia merta (noin 20 milj. km²).
Arktiksen maa-alueisiin kuuluvat Pohjoisen jäämeren saaret ja merta ympäröivät maat. Suppeimmissa määritelmissä alueeseen luetaan mantereelta Venäjän pohjoisrannikko sekä Alaskan ja Kanadan pohjoisosat. Laajemmissa määritelmissä Arktikseen luetaan joskus myös Fennoskandian pohjoisosat ja Islanti.
Arktiksen suurimpia saaria ovat Grönlanti, Kanadan arktiset saaret, Huippuvuoret ja Jan Mayen sekä Venäjän pohjoispuoliset saaret, kuten Novaja Zemlja, Frans Joosefin maa, Severnaja Zemlja, Uuden-Siperian saaret ja Wrangelinsaari.
Pohjois-Alaskassa Brooksin vuoriketju muodostaa Artiksen etelärajan ja samalla metsärajan. Sen pohjoispuolella on alankoa, jossa joet laskevat Pohjoiseen jäämereen. Pohjois-Kanadan arktinen alue on alavampaa kuin Alaska. Järviä ja jokisuistoja on paljon. Suurin joki on Mackenzie. Kanadan arktisessa saaristossa on 14 suurta saarta, joista suurin on Baffininsaari. Grönlannin keskiosia peittää suuri mannerjäätikkö, mutta rannikkoja lämmittävät merivirrat. Korkein vuori on Gunnbjørn, 3 700 metriä. Venäjän arktinen alue on pääasiassa alavaa maata, jota halkoo pohjois–eteläsuuntainen Uralvuoristo.
Maa-alueen kallioperä vaihtelee Kanadan, Grönlannin ja Fennoskandian vanhoista peruskalliokilvistä nuorempiin sedimenttikivien alueisiin ja edelleen vulkaanisesti aktiivisiin alueisiin Islannissa, Jan Mayenin saarella ja Aleuttien saarijonossa. Suuri osa jäättömistä alueista on ikiroudassa.