stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aapo Oranen

| Aapo Oranen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aapo Tapio Oranen
Syntynyt: 30. syyskuuta 1986 (ikä 38) Jyväskylä
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Putous 2022, useita rooleja
Aapo Tapio Oranen (s. 30. syyskuuta 1986 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä ja muusikko.
Kolmen vuoden teatterikiinnityksensä ( Mikkelin teatteri 2018-2021) jälkeen Oranen työskentelee nykyisin freelancerina, hän on koulutukseltaan teatteri-ilmaisun ohjaaja ja muusikko. Oranen soittaa eri soittimia usein myös teatteriesityksissä.
Keväällä 2022 Oranen oli mukana viihdeohjelma Putouksen 14. tuotantokaudella. Hänen sketsihahmonsa oli esiintyvä taiteilija ja humoristi Alvari Perätorvi, joka sijoittui sketsihahmokilpailussa neljänneksi.
Lisäksi Oranen ohjaa aktiivisesti harrastajien teatteriryhmiä ja on osallisena omassa etelä-savon alueella toimivassa musiikkiteatteriyhdistyksessä nimeltä Waulinko.
Teatterirooleja

Charlie Chaplinin diktaattori, Marsalkka Heering, Juutalainen muusikko yms. (Mikkelin teatteri)
Entäs nyt Niskavuori?, Juhani Multia (Mikkelin teatteri)
Rakastunut Ryti, Risto Ryti, (Mikkelin teatteri)
Veljeni Leijonamieli, Joonatan (Mikkelin teatteri)
Saiturin joulu, Useita rooleja (Mikkelin teatteri)
Kolmen kimppa, Martti (Mikkelin teatteri)
Voodooluu, Otso (Mikkelin teatteri)
Aiheesta muualla

Henkilökunta Mikkelin Teatteri. Arkistoitu 28.8.2021. Viitattu 28.8.2021.
ACE Online

ACE Online (Air Combat Extreme) on kanadalaisen Suba Gamesin tuottama tietokoneella pelattava verkkomoninpeli. Peli on ilmainen, mutta tietyt lisäominaisuudet ovat maksullisia. Pelissä pelaaja pääsee futuristiseen maailmaan hävittäjän kyytiin ja taistelemaan hirviöitä vastaan.
Kansakunnat

Tasolla 11 pelaajan pitää valita, kumpaan kansakuntaan (engl. nation] haluaa liittyä. Valittavissa on Bygeniou Regular Army tai Arlington Rebel Army. Tämän jälkeen pelaaja ohjataan automaattisesti oman kansakunnan tukikohtaan, jossa on mm. esinekauppoja. Kansakunnat ovat toistensa vihollisia.
Tehtävät

Pelissä on lisäksi useita tehtäviä, joita avautuu useimmiten silloin, kun saa tason. Palkkioksi tehtävän suorittamisesta saa pelin sisäistä rahaa, kokemuspisteitä tai esineitä aseista parannuksiin.
Player Versus Player

ACE Onlinessa, kuten useissa muissakin verkkopeleissä, on PvP (Player Versus Player/Pelaaja vastaan pelaaja)-ominaisuus, jossa voi haastaa muista pelaajia taisteluun itseään vastaan. Kun pelaaja ampuu toisen pelaajan alas, hänen Killmark-tasonsa nousee vastapelaajan tason mukaan.
Adiabene

Adiabene (alaoikealla).
Adiabene oli muinainen kuningaskunta Mesopotamiassa. Sen pääkaupunki oli Arbela. Adiabene kuului Parthian valtakunnalle, mutta se toimi yleensä itsenäisesti. Izates II ja hänen äitinsä kuningatar Helenan kääntyivät juutalaisuuteen. Rooman keisari Trajanus teki Adiabenestä osan Rooman valtakuntaa. Roomalaiset joutuivat kuitenkin luopumaan Adiabenestä vuonna 117.
Adiabenen hallitsijat

Izates I (noin 15 jaa.)
Bazeus Monobazus I (20?–30?)
Helena (noin 30–58)
Izates II (noin 34–58)
Vologases (noin 50)
Monobazus II (58 – 70-luvun puoliväli)
Meharaspes (?–116)
Osa Rooman valtakuntaa (116–117)
Narsai (noin 170–200)
tuntematon (200 – noin 310)
Aphraates (noin 310)
Osa Sassanidien valtakuntaa  (226–649)
Aeroflotin lento 6246

| Aeroflotin lento 6246 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen Aeroflotin Tu-134A.
Yhteenveto
Päivämäärä:  13. tammikuuta 1990
Onnettomuustyyppi:  tulipalo
Tapahtumapaikka:  Pervouralsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Lähtöpaikka:  Roštšinon lentoasema, Tjumen, Venäjän SFNT
Välilaskupaikka:  Ufan lentoasema, Ufa, Venäjän SFNT
Määränpää:  Gumrakin lentoasema, Volgograd, Venäjän SFNT
Kuolleita:  27
Eloonjääneitä:  44
Lentokone
Konetyyppi:  Tupolev Tu-134A
Lentoyhtiö:  Aeroflot
Rekisteritunnus:  СССР-65951
Matkustajia:  65
Miehistöä:  6
Aeroflotin lento 6246 oli Aeroflotin reittilento Tjumenista Ufan kautta Volgogradiin. Lennolla 13. tammikuuta 1990 käytetyssä Tupolev Tu-134A:ssa syttyi tulipalo sen ollessa matkalla Tjumenista Ufaan.
Kone oli 10 600 metrin matkalentokorkeudessa, kun ohjaamoon tuli hälytys takaruumassa olevasta savusta. Miehistö totesi, että koneessa oli savua, mutta ei kyennyt paikantamaan itse paloa. Pian myös APU-generaattorista tuli palohälytys. Miehistö aloitti nopean laskeutumisen kohti varakenttää. Laskeutumisen aikana myös molemmista moottoreista tuli palohälytys, ja koneen tasavirtasähköjärjestelmä lakkasi toimimasta. Sähkövian vuoksi keinohorisontit, kompassit ja korkeusmittarit eivät toimineet eikä laskusiivekkeitä saanut laskettua.
Miehistö joutui lopulta tekemään pakkolaskun lumiselle pellolle kolme kilometriä Pervouralskista itään. Kone osui kastelulaitteistoon ja hajosi osiin. Lennolla oli 65 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä eli yhteensä 71 ihmistä, joista 27 kuoli onnettomuudessa. Onnettomuustutkinnassa todettiin, että palo oli todennäköisesti saanut alkunsa oikosulusta sähköjohdoissa.
Aeroflotin lento 593

| Aeroflotin lento 593 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone Charles de Gaullen kansainvälisellä lentoasemalla vuonna 1993.
Yhteenveto
Päivämäärä:  23. maaliskuuta 1994
Onnettomuustyyppi:  törmäys maastoon
Tapahtumapaikka:  20 kilometriä Mežduretšenskistä itään
Lähtöpaikka:   Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema, Moskova, Venäjä
Määränpää:   Kai Takin lentoasema, Hongkong
Kuolleita:  75
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Airbus A310-304
Lentoyhtiö:  Aeroflot
Rekisteritunnus:  F-OGQS
Matkustajia:  63
Miehistöä:  12
Aeroflotin lento 593 oli 23. maaliskuuta 1994 maahansyöksynyt matkustajakone. Onnettomuuden aiheutti se, että koneen kapteeni antoi lastensa käyttää koneen ohjaimia.
Kapteenin 16-vuotias poika sai vahingossa koneen autopilotin kytkeytymään osittain pois päältä ja koneen kallistumaan voimakkaasti. Se johti lopulta syöksykierteeseen.
Kone syöksyi maahan 20 kilometriä Mežduretšenskin kaupungista itään Kemerovon alueella Etelä-Siperiassa.
Aleksandr Deineka

Aleksandr Aleksandrovitš Deineka (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Дейне́ка, 20. toukokuuta (J: 8. toukokuuta) 1899 Kursk – 12. kesäkuuta 1969 Moskova) oli neuvostovenäläinen taidemaalari, graafikko ja kuvanveistäjä, jota pidetään tärkeimpänä venäläisenä 1900-luvun alkupuoliskon modernistisena esittävänä maalarina.
Hän opiskeli Harkovan taidekorkeakoulussa ja Vhutemasissa. Hän oli ryhmien Ost ja Oktjabr perustajajäsen, ja hänen työnsä saivat suurta huomiota näyttelyissä. Hänen maalauksensa ja piirroksensa ovat laatukuvia kuten myös työn ja urheilun kuvauksia. Myöhemmin Deineka alkoi maalata monumentaaliteoksia, kuten Petrogradin puolustus vuodelta 1928, joka on hänen tunnetuin maalauksensa, ja Sevastobolin taistelu vuodelta 1942 sekä Moskovan ulkopuolella. Marraskuu 1941.
Moskovan metron Majakovskaja-asema on koristeltu hänen tekemillään mosaiikeilla.
Deineka on haudattu Moskovan Novodevitšin hautausmaalle.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aleksandr Deyneka
Dresden

| Dresden |
| --- | --- |

 vaakuna
 Dresden
 Koordinaatit: 51°2′0″N, 13°44′0″E 
Valtio:   Saksa
Osavaltio:  Saksi
Hallintopiiri:  Dresden
Piirikunta:  piiritön kaupunki
Hallinto:  
 – Pormestari:  Dirk Hilbert (FDP)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  328,3 km²
Korkeus:  113–384 m
Väkiluku (2011):  529 781
 – Väestötiheys:  1508 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.dresden.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elbejoen ylittävä Marienbrücke
Dresdeniä yöaikaan.
Frauenkirche Dresdenissä.
Dresdenin varuskuntakirkko.
Coop Himmelb(l)au, UFA-elokuvapalatsi, 1998.
Dresden ([ˈdreːsdn̩]  kuuntele ääntämys (ohje), yläsorbiksi Drježdźany) on Saksan liittotasavallan Saksin osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee laaksossa Elbejoen varrella. Kaupungin väkiluku on 512 354 (2011), ja suur-Dresdenin asukasmäärä nousee noin miljoonaan. Kaupunki on tärkeä kulttuurillinen, poliittinen ja taloudellinen keskus.
Maantiede > Sijainti

Dresden sijaitsee molemmin puolin Elben jokilaaksoa noin 113 metriä merenpinnan yläpuolella. Korkein huippu on 384 metrin korkeudelle yltävä Triebenberg, joka sijaitsee Elben pohjoisella puolella.
Dresden on, osittain alueliitosten ansiosta, Saksan neljänneksi suurin kaupunki pinta-alaltaan; Berliinin, Hampurin ja Kölnin jälkeen.
Tärkeitä jokia ovat ainoana purjehduskelpoisena Elbe, tämän lisäksi Weißeritz ja Lockwitzbach (molemmat Elben vasemmanpuoleisia sivujokia) sekä Prießnitz (Elben oikeanpuoleinen sivujoki).
Maantiede > Luonto

Noin 63 % Dresdenin pinta-alasta on viheralueita, ja kaupunki on yksi Euroopan vihreimmistä suurkaupungeista.
Kaupungin pohjoisosassa sijaitseva Dresdenin nummi (Dresdner Heide) on suuri yhtenäinen viheralue. Kaupungin alueella sijaitsee neljä luonnonsuojelualuetta, joiden yhteispinta-ala on noin 330 hehtaaria, ja 12 maisemansuojelualuetta, joiden yhteispinta-ala kattaa noin 11 000 hehtaaria. Lisäksi kaupungin alueella on useita puistoja, puutarhoja ja lehtikujia, jotka nauttivat luonnonsuojelun eduista. Elbeniityt (Elbwiesen) johtavat yli 20 kilometrin matkan molemmin puolin jokea kaupungin läpi, keskeytyen vain sisäkaupungin osilta.
Dresdenin Elbejokilaakso oli Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2004 lähtien, mutta se poistettiin luettelosta vuonna 2009. Syy tähän oli uuden Waldschlösschenin sillan rakentaminen jokilaakson yli lähellä Dresdenin historiallista keskustaa.
Maantiede > Ilmasto

Dresdenin keskusta (Altstadt ja Neustadt), kuten myös suurin osa kaupungista, sijaitsee jokilaaksossa, aiheuttaen täysin erilaisen ilmaston ympäröiviin alueisiin verrattuna. Toisaalta esimerkiksi Klotzschen kaupunginosa sijaitsee mäenrinteillä, lähes sata metriä kaupungin keskustan korkeutta ylempänä merenpinnasta.
Vuodesta 1961 vuoteen 1990 Klotzschen kaupunginosan keskilämpötila tammikuussa oli −0,7 °C ja heinäkuussa 18 °C. Kaupunki sijaitsee lämpimän Lausitzin ja kylmemmän Erzgebirgen rajamailla. Tämän vuoksi perättäisten päivien välillä saattaa olla jopa kymmenen celsiusasteen lämpötilaeroja.
Vuosien 1961 ja 1990 välillä sademäärältään kuivimmat kuukaudet olivat helmi- ja huhtikuu, keskimäärin 40 mm sadetta. Viime vuosina on ollut havaittavissa yhä useammin kuivia keväitä, jolloin sademäärät ovat jääneet vain 10 mm:iin. Sateisimpia kuukausia ovat heinä- ja elokuu.
Historia

Dresdenin alueella oli jo varhaisella kivikaudella asutusta. Huolimatta hyvästä sijainnista Elben varrella sekä ravinteikkaasta maaperästä asutus osoittautui ongelmalliseksi vahvan metsiintymisen vuoksi.
Dresdenin kaupungista on ensimmäinen kirjallinen maininta vuodelta 1216. Silloinen kirjoitusasu ”Dresdene” tullee sanasta drežďany ’tasankojen asukas’, jolla alueen asujaimistoa tavattiin kutsua. Kaupungin oikeuksien myöntämisestä ei ole säilynyt lähteitä, mutta asiakirjassa vuodelta 1216 Dresdeniin viitataan kaupunkina.
Vuonna 1350 kaupungin Elben oikeanpuoleinen alue (Altendresden) mainitaan itsenäisenä taajamana ”Antiqua Dressdin”, jolle Vilhelm I myönsi 1403 kaupunginoikeudet. Tulipalo tuhosi kaupunkia vuonna 1491, mutta se rakennettiin entistä ehommaksi ja samalla sitä linnoitettiin. Vaaliruhtinas Morits yhdisti 29. maaliskuuta 1549 Elben vasemmanpuoleiset alueet muodostaen nykyisen kokonaisuuden.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Dresden säästyi tuholta ja ryösteleviltä joukkioilta, mutta koki mustan surman ja huonojen satojen vuoksi taantumuksen kehityksessään. Tästä asti Dresdenin historia on erittäin vaiheikas: toisaalta kaupunkiin rakennettiin maailmallakin tunnettuja rakennuksia ja puistoalueita, toisaalta kaupunki kärsi usein osallisuudesta lähes kaikkiin suuriin eurooppalaisiin sotiin.
Vuoden 1685 suurpalossa Dresdenin vanhakaupunki Elben pohjoispuolella tuhoutui täysin. Uudelleenrakennus kesti vuosikymmeniä, ja vasta vuodelta 1732 on maininta valmistumisesta ”uutena kuninkaallisena kaupunkina”. Tämän vuoksi aluetta kutsutaan nykyisin Neustadtiksi, ”uudeksi kaupungiksi”. August II:n hallituskaudella Dresden saavutti merkityksensä kulttuurikaupunkina. Vuonna 1745 kaupunki joutui ensimmäistä kertaa Preussin haltuun. Näin tapahtui myös myöhemmin, seitsenvuotisen sodan aikana, 1756. Itävaltalaisten joukkojen saapuessa preussilainen kuvernööri antoi polttaa osia kaupungista.
Friedrich Schiller kirjoitti teoksensa Oodi ilolle vuonna 1785 Dresdenissä.
Historia > Toinen maailmansota

Vanhan kulttuurikaupungin merkitys toisessa maailmansodassa oli Saksalle suhteellisen vähäinen, johtuen kaupungin vähäisestä teollisesta toiminnasta. Kaupungissa olikin suhteessa paljon sotavankeja ja vähän sotilaita. Tästä huolimatta liittoutuneet aloittivat Dresdenin pommitukset sodan loppuvaiheilla, 13. helmikuuta 1945. Kaupunki tuhoutui pommituksissa lähes täysin. Pommitukset herättivät paljon keskustelua, joidenkin tulkitessa nämä sotilaalliset toimet Dresdenissä sotarikokseksi .
Historia > Kylmä sota

Toisen maailmansodan jälkeen Dresden jäi Itä-Saksan puolelle ja Neuvostoliiton vaikutuspiiriin.
Kulttuuri > Musiikki

Dresden on tunnettu jo pitkään musiikkikaupunkina, ja siellä ovat vaikuttaneet useat tunnetut säveltäjät. Vaaliruhtinas Morits perusti vuonna 1548 Staatskapelle Dresdenin, joka on yksi maailman vanhimpia orkestereita. Varhaisia kaupungissa eläneitä säveltäjiä olivat muun muassa Heinrich Schütz ja Jan Dismas Zelenka. Carl Maria von Weber johti Dresdenin oopperaa vuodesta 1817 ja kirjoitti kaupungissa oopperan Taika-ampuja. Sen ensiesitys ei ollut kuitenkaan Dresdenissä, mutta esimerkiksi Richard Wagnerin kolmas ooppera Rienzi ja yhdeksän Richard Straussin oopperaa ensiesitettiin Semperoperassa. Kaupungissa ovat 1900-luvulla asuneet myös muun muassa tenori Richard Tauber ja säveltäjä Sergei Rahmaninov. Staatskapellen kapellimestarina ovat toimineet monet 1900-luvun tunnetuimmista kapellimestareista.
Kulttuuri > Kuvataiteet

Dresden on ollut kuvataiteissa kahden merkittävän saksalaisen taidesuuntauksen keskuksena. Saksalaisen romantiikan ajan maalari Caspar David Friedrich muutti Dresdeniin 1798 ja suuntautui kaupungissa erityisesti maisemamaalauksiin. Arkkitehtuuriopiskelijaryhmä, johon kuuluivat muun muassa Erich Heckel, Ernst Ludwig Kirchner ja Karl Schmidt-Rottluff, perusti Dresdrenissä Die Brücke -nimisen taiteilijaryhmän, jonka tarkoituksena oli luoda yhteys uusromantiikasta ekspressionismiin. Die Brückeä seurasi Dresdner Sezession.
Kulttuuri > Urheilu

Dresdenistä tulee jalkapalloseura Dynamo Dresden, joka pelaa kaudella 2024/25 3. Ligassa.
Kuvia Dresdenistä

Elbejoki jakaa kaupungin kahtia.
Albrechtsbergin linna
Pillnitzin linna
Dresdenin lentoasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dresden Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Dresden Wikivoyagessa (englanniksi)
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi, englanniksi)
Saksin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Bautzen
Chemnitz
Dresden
Erzgebirgskreis
Görlitz
Leipzig
Leipzig
Meißen
Mittelsachsen
Nordsachsen
Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Vogtlandkreis
Zwickau
Aarne Hamara

Aarne Hamara (1910–1966) oli suomalainen Kemijärveltä kotoisin ollut taidemaalari.
Hamara asui nuorena eri paikkakunnilla Lapissa. Hän suoritti kirjekursseina piirustuskursseja mutta oli muuten itseoppinut taiteilija. Hän oli Lapissa matkustelleen graafikko Aukusti Tuhkan mukana ja sai tältä opastusta piirustuksessa ja maalauksessa. 1930-luvulla Hamara tutustui Uuno Särkelään ja Einari Junttilaan, ja he toimivat yhdessä 1940-lopulta alkaen A. E. Järvisen perustaman Taideseura Seitapiirin puitteissa.
Hamara teki maisemamaalausmatkoja Lapissa Inariin, Pallas-, Ounas-, Pyhä- ja Suomutuntureille sekä Kemijärvelle. Viimeisinä vuosinaan hän lopetti nämä matkat terveyssyistä ja keskittyi muotokuvamaalaukseen.
Aarne Hamaran maalauksia on Kemin taidemuseon kokoelmissa sekä Lapin kuntien ja yksityisten omistuksessa.
Maalauksia

Sodankylän kunnantalon istuntosalin seinämaalaus. 1948.
Kirjallisuutta

Elisa Javarus: Taiteilija Aarne Hamara välttyi vaikutteilta : synnynnäinen lahjakkuus oli uskollinen kotiseudulleen. Kotikymppi 11.11.2010, s. 16
Ahti Susiluoto

Ahti Ilari Susiluoto (20. helmikuuta 1940 Lohja – 2. lokakuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija, kriitikko ja runoilija.
Hän sai taiteilijankoulutuksen Suomen Taideakatemian koulussa 1958–1962.
Susiluodon vanhemmat olivat taidekauppias Jorma Susiluoto ja kansakoulunopettaja, kirjailija Laura Susiluoto, o.s. Vesanto.
Susiluodon tytär on kirjailija Saila Susiluoto.
Teokset

Kesät (1961)
Muut saisivat elää (1970)
Puhu heidän kieltään (1973)
Valehtelematta tällä kielellä (1984)
Agrosuper

| Agrosuper S> A. |
| --- | --- |
Perustettu:  1955
Puheenjohtaja:  Canio Corbo Lioi (presidentti) José Guzmán Vial (varapuheenjohtaja)
Kotipaikka:   Rancagua, Chile
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Kotisivu:  www.agrosuper.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agrosuper S.A. on  chileläinen ruokayhtiö, joka sijaitsee Rancaguassa. Sen perusti vuonna 1955 Gonzalo Vial Vial (1935–2024).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (espanjaksi)
Ahti Taskinen

Ahti Taskinen vuonna 1974.
Teuvo Ahti Taskinen (s. 31. maaliskuuta 1937 Viipuri) on suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan erityisesti huonekalujen suunnittelijana. Hänen tunnetuimmat tuotteensa ovat  on vuodesta 1979 tuotannossa ollut Vitriini-kirjahyllyjärjestelmä sekä Easy-vuodetuoli vuodelta 1970, joka on otettu 2020-luvulla uudelleen tuotantoon.
Ahti Taskinen syntyi Viipurissa taidemaalari Matti Taskisen poikana. Hän valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisuusopistosta 1963. Hän työskenteli aluksi Askon kalustesuunnittelijana ja sitten 1960-luvun puolivälissä huonekaluliikeketju Kaluste-Yhtymän taiteellisena johtajana. Vuodesta 1966 hänellä on ollut oma suunnittelutoimisto.  Vuosina 1982–1996 hänellä oli Helsingissä myös sisustusmyymälä Proforma Oy.
Vuosina 1970–1978 Taskinen opetti Taideteollisessa korkeakoulussa ja toimi 1976–1978 vierailevana professorina Cincinnatin yliopistossa Yhdysvaltojen Ohiossa.
Ahti Taskinen on suunnitellut huonekaluja muun muassa Askolle, Iskulle, Sopelle, Lepokalustolle, Peem Oy:lle, Myrskylä Oy:lle, Niemen tehtaille, Kalusto-Kolmiolle ja ruotsalaiselle Ulfertsille. Hänen tunnetuimpia suunnittelutöitään ovat ensimmäinen Suomessa teollisesti valmistettu kulmasohva Hacienda (1964), Igor-moduulisohva (1966), Easy-vuodetuoli (1969), lastenkalusto Muksu (Suosituin huonekalu, Avotakka-lehti 1978), Vitriini- (1979) ja Collect-kirjahyllyt (Vuoden huonekalu, Avotakka 1983) ja Basic-toimistokalustesarja (1985).
Aiheesta muualla

Ahti Taskisen huonekaluja ja maalauksia Ornamon sivustolla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Akseli Lankinen

Akseli Lankinen (s. 31. elokuuta 1997) on suomalainen maajoukkuetason lentopalloilija. Uransa alussa Perttulan Tähteä edustanut Lankinen pelasi kaudella 2017–2018 kuopiolaisen LEKA Volleyn riveissä lentopallon Mestaruusliigassa. Hän kävi Kuortaneen urheilulukiota. Uransa ensimmäiset miesten maaottelut Lankinen pelasi 17-vuotiaana kesällä 2015 Bakussa, jossa järjestettiin Euroopan kisat. Suomi pelasi Euroopan kisoissa niin sanotulla kakkosmiehistöllä, sillä samanaikaisesti Euroopan kisojen aikaan pelattiin lentopallon maailmanliigaa.
Lankinen valittiin syksyllä 2015 miesten A-maajoukkueen EM-kisaryhmään yhtenä viidestä passarista, mutta hän ei tullut valituksi kisoihin. Maajoukkueen päävalmentaja Tuomas Sammelvuo totesi tiedotustilaisuudessa, että Lankisella on kova potentiaali tulevaisuutta ajatellen. Huhtikuussa 2016 julkaistussa nuorennusleikkauksen kokeneessa maajoukkueryhmässä niin ikään Lankinen on mukana yhtenä neljästä passarista.
Lankinen on opiskellut viimeiset vuodet Kuortaneen urheilulukiossa. Kuortaneella hän on pelannut ja harjoitellut Suomen lentopalloliiton alaisen valmennuskeskuksen ikäluokkansa maajoukkueikäryhmässä ensiksi 2-sarjassa ja sittemmin 1-sarjassa. Huhtikuussa 2016 hän allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen LEKA Volleyn kanssa.
Agryzin piiri

Agryzin piiri Tatarstanin kartalla.
Agryzin eli Əgercen piiri (ven. Агрызский район, Agryzki raion, tataariksi Әгерҗе районы, Əgerce rayonı) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan koillisosassa Udmurtian vastaisella rajalla. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1 797 neliökilometriä ja asukkaita on 36 400 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Agryzin kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluu 21 maalaiskuntaa: Azevo, Bima, Devjaternja, Isenbajevo, Iž-Bobja, Janga-Aul, Kadrjakovo, Kadybaš, Kitšketan, Krasnyi Bor, Krynda, Kudaševo, Kulegaš, Kutšukovo, Salauši, Šaršada, Sarsak-Omga, Staraja Tšekalda, Staroje Sljakovo, Tabarle ja Tersi.
Seudun halki virtaa Ižjoki. Pinta-alasta yli 20 % on metsää. Alueella on öljyesiintymiä.
Väestöstä 60 % on tataareja, 26 % venäläisiä, 7 % mareja ja 6 % udmurtteja.
Piirin alueella haarautuvat Kazaniin, Iževskiin ja Jekaterinburgiin johtavat rautatiet. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Kazaniin 304 kilometriä.
Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Seudulla on elintarvike-, rakennustarvike- ja metsäteollisuutta.
Agryzissa toimii piirin historian museo. Piirilehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen Əgerce həbərləre – Agryzskije vesti.
Aiheesta muualla

Agryzin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Agryz •
Aksubajevo •
Aktanyš •
Aleksejevskoje •
Alkejevo •
Almetjevsk •
Apastovo •
Arsk •
Atja •
Aznakajevo •
Baltasi •
Bavly •
Bugulma •
Buinsk •
Drožžanoje •
Jelabuga •
Jutaza •
Kaibitsy •
Kazan •
Kamskoje-Ustje •
Kukmor •
Laiševo •
Leninogorsk •
Mamadyš •
Mendelejevsk •
Menzelinsk •
Musljumovo •
Naberežnyje Tšelny •
Nižnekamsk •
Novošešminsk •
Nurlat •
Pestretsy •
Rybnaja Sloboda •
Saby •
Sarmanovo •
Spas •
Tetjuši •
Tjuljatši •
Tšeremšan •
Tšistopol •
Tukai •
Verhi Uslon •
Vysokaja Gora •
Zainsk •
Zelenodolsk
Agropoli

| Agropoli |
| --- | --- |
 Agropoli sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla.
 Agropoli
 Koordinaatit: 40°21′N, 14°59′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Campania
Maakunta:  Salerno
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,77 km²
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  21 874
 – Väestötiheys:  668 as./km²
 
 www.comune.agropoli.sa.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agropoli on kaupunki Etelä-Italiassa, Campanian alueella, Salernon maakunnassa. Kaupunki sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla Salernosta 50 kilometriä etelään. Agropolissa on runsaat 20 000 asukasta.