stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanadan Grand Prix 2017
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtoruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 70 | 1:33.05,154 | 1 | 25 |
| 2. | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 70 | +19,783 | 3 | 18 |
| 3. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 70 | +35,297 | 6 | 15 |
| 4. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 70 | +35,907 | 2 | 12 |
| 5. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 70 | +40,476 | 8 | 10 |
| 6. | 31 |  Esteban Ocon | Force India-Mercedes | 70 | +40,716 | 9 | 8 |
| 7. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 70 | +58,632 | 4 | 6 |
| 8. | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 70 | +1.00,374 | 10 | 4 |
| 9. | 18 |  Lance Stroll | Williams-Mercedes | 69 | +1 kierros | 17 | 2 |
| 10. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 69 | +1 kierros | 14 | 1 |
| 11. | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 69 | +1 kierros | 15 |  |
| 12. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 69 | +1 kierros | 18 |  |
| 13. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 69 | +1 kierros | 19 |  |
| 14. | 2 |  Stoffel Vandoorne | McLaren-Honda | 69 | +1 kierros | 16 |  |
| 15. | 94 |  Pascal Wehrlein | Sauber-Ferrari | 68 | +2 kierrosta | Varikko |  |
| 16.† | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Honda | 66 | Voimayksikkö | 12 |  |
| Kesk. | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Renault | 54 | Renkaan mutteri | 11 |  |
| Kesk. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 10 | Elektroniikka | 5 |  |
| Kesk. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 0 | Kolari (Sainz) | 7 |  |
| Kesk. | 55 |  Carlos Sainz | Toro Rosso-Renault | 0 | Kolari (Grosjean, Massa) | 13 |  |
Lähde:
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Muuta

Lance Strollin uran ensimmäiset MM-pisteet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanadan Grand Prix 2017 Wikimedia Commonsissa
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2017
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Kiina |  Bahrain |  Venäjä |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Azerbaidžan |  Itävalta |  Britannia |
|  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Malesia |  Japani |  Yhdysvallat |  Meksiko |  Brasilia |  Abu Dhabi |
Formula 1 -luokan Kanadan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Mosport International Raceway (1967, 1969, 1971–1974, 1976–1977) Circuit Mont-Tremblant (1968, 1970) Circuit Gilles Villeneuve (1978–1986, 1988–2008, 2010–2019, 2022–)
Suomen naisten rugby union -maajoukkue

Suomen naisten rugby union -maajoukkue on Suomen kansallinen naisten rugby union -joukkue. Se pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2007 Norjan maajoukkuetta vastaan. Tavallisen 15 pelaajan pelimuodon lisäksi Suomella on maajoukkue myös olympialajina olevassa Rugby-7:ssä, jota pelataan 7 pelaajan joukkueilla rugby union -säännöin.
Suomen rugby-7 -maajoukkue on osallistunut Euroopan rugbyliiton FIRA:n järjestämiin EM-turnauksiin sekä MM-karsintoihin vuodesta 2007 lähtien. Vuonna 2013 Suomi voitti EM-kisojen B-ryhmän
Aiheesta muualla

Naisten maajoukkueet Suomen Rugbyliiton kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k  Suomen maajoukkueet |
| --- | --- |
 Amerikkalainen jalkapallo M  N  Baseball  Beach volley M  N  Cheerleading  Curling  Futsal M  N  Haavipallo M  N  Hiihto M  N  Jalkapallo M  N  Beachfutis  Jääkiekko M  N  Jääpallo M  N  Koripallo M  N  Kriketti M  N  Käsipallo M  N  Maahockey  Ringette  Lentopallo M  N  Purjehdus  Ratsastus  Rugby union M  N  Rullakiekko M  N  Rullalautailu  Salibandy M  N  Softball  Sulkapallo  Squash  Tennis M  N  Uinti  Vesipallo
Kymenlaakson hyvinvointialue

| Kymenlaakson hyvinvointialue |
| --- | --- |


Yleistä
Väkiluku:  160 757
Alue:  Kymenlaakson maakunta
Keskuspaikka:  Kotka
Kunnat:  6
Yhteistyöalue:  Etelä-Suomen yhteistyöalue
Hyvinvointialuejohtaja:  vt. Harri Hagman
Pelastuslaitos:  Kymenlaakson pelastuslaitos
Aluevaltuusto
Aluevaltuuston koko:  59
Puheenjohtaja:  Jouko Leppänen
Puolueet ja valtuustopaikat
SDP:  17
Kokoomus:  15
Perussuomalaiset:  10
Keskusta:  7
Vasemmistoliitto:  3
Vihreät:  3
Liike Nyt:  2
Kristillisdemokraatit:  2
Kymenlaakson hyvinvointialue on Kymenlaakson maakunnan kattava hyvinvointialue, joka perustettiin osana maakunta- ja soteuudistusta.
Kunnat

Hyvinvointialueeseen kuuluu 6 kuntaa.
Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 160 757 asukasta.
Palvelut

Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyi kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.
Palvelut > Terveydenhuolto

Alueen keskussairaalana toimii Kymenlaakson keskussairaala Kotkassa. Alueella toimii myös Kymenlaakson psykiatrinen sairaala ja Ratamokeskus.
Laboratoriopalvelut tuottaa HUS Diagnostiikkakeskus.
Palvelut > Pelastustoiminta

Pelastustoiminnan osalta hyvinvointialueen kunnat kuuluvat Kymenlaakson pelastuslaitoksen toimialueeseen.
Aluevaltuusto

Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022, ja aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Kymenlaakson hyvinvointialueen aluevaltuustoon valittiin 59 valtuutettua.
Aluevaltuuston puheenjohtajana toimii Jouko Leppänen (Kok.) Kouvolasta ja aluehallituksen puheenjohtajana toimii Nina Brask (sd.) Kotkasta.
Kymenlaakson keskussairaala Kotkassa on Kymenlaakson hyinvointialueen erikoissairaanhoitoa tuottava keskussairaala.
Matcha

Matcha-teetä.
Matcha (抹茶, [mat.tɕa]) on japanilainen hienoksi jauhettu vihreä tee. Japanilainen teetaide keskittyy matcha-teen valmistukseen ja tarjoiluun.
Ominaisuudet

Tuore matcha on kirkkaan vihreää ja vanhetessaan muuttuu ruskeaksi. Monesti huonolaatuista matchaa värjätään ja myydään eteenpäin. Tapa on melko yleinen etenkin vientiin tarkoitetussa matchassa. Matcha säilyy avattuna noin kuukauden, mutta se kannattaa käyttää parin viikon sisällä avaamisesta.
Matcha sisältää mm. antioksidantteja kuten C- ja K-vitamiinia, katekiineja, kuten EGCG-katekiini, ja piristäviä alkaloideja kofeiinia, teobromiinia ja teofylliiniä, sekä L-teaniinia.
Tuotanto

Matcha tuotetaan varjossa kasvaneiden teepensaiden lehdistä. Ennen sadonkorjuuta pensaat peitetään, jolloin lehtiin kertyy enemmän aminohappoja ja niistä tulee makeampia. Sadonkorjuun jälkeen lehdet kuivataan ilman peitettä, ja niistä saadaan tencha (碾茶). Tenchasta poistetaan varret ja lehtisuonet, ja se jauhetaan hienoksi jauhoksi matchan valmistamiseksi.
Vain jauhettu tencha on matchaa, muut jauhetut teelehtilaadut tunnetaan nimellä konacha (粉茶).
Teejuoman valmistaminen

Matchaa voi valmistaa kahdella tavalla; vahva (濃茶, koicha) ja laiha (薄茶, usucha). Teen valmistuksessa saatetaan käyttää chaskakua (mittaamiseen käytettävä pieni bambulusikka), chasenia (bambuvispilä) ja chakia (tarjotin).
Ennen teejuoman valmistamista matchajauhe saatetaan siivilöidä paakkujen hajottamiseksi.
Pieni määrä matchaa laitetaan teeastian pohjalle ja sekoitetaan pieneen määrään kuumaa vettä (80 °C). Teeseos sekoitetaan tasaiseksi, usein chasen-bambuvispilällä.
Usucha eli laiha tee valmistetaan pienestä määrästä kuumaa vettä (75 ml) ja noin kolmasosateelusikallisesta matchaa eli yhdestä chashakullisesta. Usuchaa sekoitetaan chasenilla tasaiseksi ja vispataan vaahtoavaksi maun mukaan.
Koicha eli vahva tee valmistetaan tilkasta kuumaa vettä (40 ml) ja noin teelusikallisesta matchaa eli noin kolmesta chashakullisesta. Koicha sekoitetaan rauhallisesti, eikä siihen nouse vaahtoa. Koichaan käytetään teetaiteessa usein eri teelaatua kuin usuchaan.
Matchan muu käyttö

Matchasta valmistetaan myös jääteetä, ja sitä käytetään ruoanlaitossa ja lisäaineena monissa elintarvikkeissa. Matcha-espresso valmistetaan kahvin sijaan matchasta espresson lailla painekeittimessä.
Terveysvaikutukset

Tutkimuskatsauksen mukaan RCT:t osoittavat matchan vähentävän stressiä ja hieman parantavan huomiokykyä ja muistia. Mielialaan sillä ei ole vaikutusta. Vaikutuksista kognitioon on saatu ristiriitaisia tuloksia. Myöskään vaikutuksista sydän- ja aineenvaihduntatoimintoihin ja kasvaimiin ei voida tehdä johtopäätöksiä nykynäytöllä (2022). Tosin eläinkokeiden perusteella runsasrasvaisella ruokavaliolla olevalla potilaalla matcha näyttäisi hidastavan paljon rasvaa syövän painonnousua, parantavan glukoosi- ja rasva-arvoja sekä vähentävän tulehdusta ja oksidatiivista stressiä.
Meta-analyysin mukaan vihreän teen katekiinit vähentävät verenpainetta ja LDL-kolesterolia ("pahaa kolesterolia"). Ylisuurina annoksina käytettynä ravintolisissä katekiini voi aiheuttaa myrkytyksen, vaurioittaa maksaa, tai lamata kilpirauhasta ja pahentaa kilpirauhasen vajaatoimintaa. Katekiinit saattavat vaikuttaa eräiden lääkkeiden imeytymiseen haitallisesti.
Matchan polyfenoleista 90 % on katekiinejä. Polyfenolit ovat antioksidantteja.
Perinteisiä matchateejuoman valmistusvälineitä: bambulusikka, -vispilä ja kuppi.
Luettelo baritoneista

Tämä on kansallisuuksien mukaan osioihin jaettu luettelo oopperalaulajista, joiden ääniala on baritoni.
Belgialaisia

José van Dam
Italialaisia

Pasquale Amato
Ettore Bastianini
Renato Bruson
Piero Cappuccilli
Paolo Coni
Tito Gobbi
Leo Nucci
Rolando Panerai
Titta Ruffo
Mario Sammarco
Mariano Stabile
Giuseppe Taddei
Giorgio Zancanaro
Itävaltalaisia

Eberhard Wächter
Bernd Weikl
Norjalaisia

Knut Skram
Ranskalaisia

Victor Maurel
Ludovic Tezier
Ruotsalaisia

Loa Falkman
Karl-Magnus Fredriksson
Håkan Hagegård
Hugo Hasslo
Hans Josefsson
Saksalaisia

Dietrich Fischer-Dieskau
Wolfgang Holzmair
Hermann Prey
Paul Schöffler
Thomas Quasthoff
Gerhard Gerhaher
Matthias Goerne
Thomas J.Mayer
Suomalaisia

Jorma Hynninen
Arttu Kataja
Heikki Kilpeläinen
Jaakko Kortekangas
Juha Kotilainen
Tom Krause
Raimo Laukka
Matti Lehtinen
Hannu Niemelä
Ahti Paunu
Riku Pelo
Jorma Pukkila
Ville Rusanen
Esa Ruuttunen
Jari Saarman
Petteri Salomaa
Juha Suominen
Sauli Tiilikainen
Juha Uusitalo
Usko Viitanen
Waltteri Torikka
Tapani Valtasaari
Tanskalaisia

Bo Skovhus
Unkarilaisia

Friedrich Schorr
Venäläisiä

Dmitri Hvorostovsky
Sergei Leiferkus
Vladislav Sulimsky
Juri Mazurok
Vladimir Chernov
Nikolai Putilin
Alexandr Markov
Walesiläisiä

Bryn Terfel
Virolaisia

Georg Ots
Yhdysvaltalaisia

John Walter Bratton
Thomas Hampson
Robert Merrill
Sherrill Milnes
Frank Sinatra
Lawrence Tibbett
Leonard Warren
Sähkö

Energiantuotanto.
Vaarallisesta jännitteestä varoittava merkki
Salama on luonnossa tapahtuva sähköpurkaus.
Sähkö on luonnonilmiö, joka liittyy sähkövaraukseen. Sähkön virtaaminen (virta) on varattujen hiukkasten, yleensä elektronien, liikettä. Elektronit saa liikkeelle sähköinen potentiaali eli jännite. Sähkö liittyy yhteen perusvuorovaikutuksista, sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen.
Sähkö on myös monin eri tavoin tuotettavissa oleva energian muoto. Se on keino siirtää energiaa pitkiä matkoja sähköverkon avulla, mutta sen varastoiminen on hankalaa.
Sanan alkuperä

Sähkön vanha nimi – elektrisiteetti – tulee kreikan meripihkaa tarkoittavasta sanasta ἤλεκτρον (ḗlektron). Sanan sähkö keksi 1840-luvulla suomen kielen kehittäjä, lääketieteen ja kirurgian tohtori Samuel Roos. Hän sanoi, että kyseessä on "sähähtämällä säkenöiminen". Samoihin aikoihin Elias Lönnrot ehdotti elektrisiteetin suomenkieliseksi vastineeksi sanaa lieke, joka ei kuitenkaan vakiintunut käyttöön.
Käsitteitä > Sähkövaraus

Sähkövaraus on viime kädessä alkeishiukkasten perusominaisuus, joka liittyy niiden välillä vaikuttavaan sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen. On olemassa kaksi vastakkaista sähkövarausta, positiivinen ja negatiivinen. Samanmerkkiset varaukset työntävät toisiaan luotaan, erimerkkiset vetävät toisiaan puoleensa. Coulombin lain mukaan tämä voima on suoraan verrannollinen molempien varausten tuloon ja kääntäen verrannollinen niiden välimatkan neliöön. Sähkövarauksen ympärillä on sähkökenttä, liikkeessä olevan varauksen ympärillä lisäksi magneettikenttä. Näitä kenttiä kuvaavat Maxwellin yhtälöt, jotka osoittavat sähkön ja magnetismin välisen yhteyden.
Aineen perushiukkasista protoneilla on positiivinen, elektroneilla negatiivinen varaus. Protoneja on atomiytimissä, elektroneja atomissa ytimen ympärillä. Normaalisti atomissa on yhtä monta elektronia kuin protonia, jolloin se kokonaisuutena on sähköisesti neutraali, mutta elektroneja voi myös siirtyä atomista toiseen, jolloin syntyy sähköisesti varattuja ioneja. Monet kiinteät aineet koostuvatkin ioneista eli ovat ioniyhdisteitä.
Yleensä makroskooppisissa kappaleissa on yhtä paljon positiivista ja negatiivista sähköä. Eräissä tapauksissa, esimerkiksi hangattaessa kahta kappaletta toisiaan vastaan, elektroneja tai ioneja voi kuitenkin siirtyä kappaleesta toiseen, jolloin molemmat saavat yhtä suuren, mutta vastakkaismerkkisen sähkövarauksen eli syntyy staattista sähköä.
Käsitteitä > Sähkövirta

Sähkövirta on ilmiö, jossa sähkövarauksellisia hiukkasia siirtyy tiettyyn suuntaan. Metallijohtimissa sähkövirta on elektronien, elektrolyyteissä sen sijaan ionien liikettä. Hetkellinen sähkövirta, sähköpurkaus, syntyy, kun vastakkaismerkkisesti varautuneiden kappaleiden välille asetetaan johdekappale. Tällöin elektronit virtaavat ylijäämästä alijäämään, kunnes varaukset ovat tasoittuneet. Jatkuva sähkövaraus voidaan saada aikaan muuttuvan magneettikentän tai kemiallisten reaktioiden avulla. Sähköneristeessä, esimerkiksi sähköjohdon muovipäällysteessä, elektronit eivät voi edetä, joten siihen ei myöskään muodostu sähkövirtaa.
Sähkövirta on saanut nykyajan teknologiassa erittäin keskeisen merkityksen, koska sen avulla voidaan tehokkaasti siirtää energiaa paikasta toiseen ja sen avulla toimivat mitä erilaisimmat sähkölaitteet.
Käsitteitä > Sähkökenttä

Idean sähkökentästä esitteli Michael Faraday. Sähkökenttä muodostuu sähkövarauksen ympärille, ja aiheuttaa voiman sähkökenttään asetettuun varattuun kappaleeseen. Sähkökenttä vaikuttaa kahden varauksen välillä samalla tavalla kuin gravitaatiokenttä vaikuttaa kahden massan välillä. Kuten gravitaatiokentän voimakkuus, myös sähkökentän voimakkuus on kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön. Sähkökentän aiheuttama voima voi olla joko veto- tai hylkimisvoima.
Käsitteitä > Sähköinen potentiaali

Sähköinen potentiaali liittyy läheisesti sähkökenttään. Sähkökenttään asetettuun varattuun hiukkaseen kohdistuu voima. Hiukkasen siirtäminen voimaa vastaan vaatii työtä. Sähköinen potentiaali missä tahansa sähkökentän pisteessä on määritelty energiana, joka vaaditaan testivarauksen siirtämiseen tähän pisteeseen äärettömän pitkän välimatkan päästä. Yleensä sähköinen potentiaali mitataan volteissa. Jännitteeksi kutsutaan sähkökentän kahden pisteen välillä olevaa sähköistä potentiaalieroa.
Käytännön syistä on järkevää määritellä vertauspiste, johon potentiaalieroa verrataan. Tämä piste voisi olla äärettömyydessä, mutta on kätevämpää verrata potentiaalieroa Maahan. Vertauspisteen nimenä on siten luonnollisesti maa. Maan oletetaan olevan sähköisesti varautumaton.
Sähkön historiaa > Ennen 1800-lukua

Hankaussähkö tunnettiin jo vanhalla ajalla. Sen mainitsi jo Thales. Tiedettiin, että varsinkin meripihka saa hangattaessa kyvyn vetää puoleensa lähellä olevia kevyitä esineitä ja saattaa lisäksi kipinöidä. Useissa nykyisissäkin kielissä sähköä tarkoittavat sanat johtuvat kreikan meripihkaa tarkoittavasta sanasta ηλεκτρον, elektron.
Sähköoppi alkoi tieteenhaarana kuitenkin kehittyä vasta 1700-luvulla. Silloin havaittiin, että on olemassa kaksi vastakkaista sähköistä tilaa, joita alkujaan nimitettiin lasi- ja hartsisähköksi, myöhemmin positiiviseksi ja negatiiviseksi varaukseksi. Havaittiin, että samanmerkkiset varaukset hylkivät toisiaan, erimerkkiset vetävät toisiaan puoleensa. Myöhemmin Charles Augustin de Coulomb todensi nimeään kantavan lain, jonka mukaan niiden välinen voima on suoraan verrannollinen varausten tuloon ja kääntäen verrannollinen niiden etäisyyden neliöön. Sähköopin huomattavimpiin tutkijoihin kuului myös Benjamin Franklin, joka muun muassa todisti salaman olevan sähköpurkaus.
Sähkön historiaa > 1800-luku

Vuonna 1800 Alessandro Volta keksi sähköparin, ensimmäisen laitteen, jolla voitiin tuottaa sähkövirtaa. 1800-luvun aikana sähkön luonnetta opittiin ymmärtämään monipuolisesti ja luotiin sähköisiin ilmiöihin liittyen jo laajasti sähkömagneettinen teoria. Myöhemmin Michael Faraday havaitsi, että sähkövirtaa voitiin tuottaa myös sähkömagneettisen induktion avulla, mihin perustuvat kaikki nykyiset sähkögeneraattorit. Vuosisadan loppupuolella sähkövirta sai jo suuren käytännöllisen merkityksen, kun kehitettiin toimivalle tasolle muun muassa sähkömoottori, sähkövalaistus, sähkölennätin ja puhelin. Ensin suurimmissa kaupungeissa, vähitellen muuallakin alettiin sähköenergiaa tuottaa ja jaella sekä teollisuuteen että yksityiskoteihin.
Sähkön historiaa > 1900-luku

1900-luvulla sähkötekniikan merkitys kasvoi jatkuvasti, kun moninaiset sähkömoottorikäyttöiset koneet otettiin käyttöön. Sähkötekniikan pohjalta kehittyi nopeasti myös elektroniikka, ja vuosisadan kuluessa kehitettiin ja otettiin käyttöön monet elektroniset laitteet: esimerkiksi radio, televisio, tietokoneet ja matkapuhelimet. Elektroniikka sai monia sovellutuksia teollisuudessa, lääketieteellisessä tekniikassa, tieteellisessä tutkimuksessa, ajoneuvoissa ja viihde-elektroniikkalaitteissa. 1900-luvun lopulla lähes kaikki tekniikan alat käyttivät jo sähkötekniikkaa ja elektroniikkaa avuksi.
Sähköenergian tuottaminen ja siirtäminen

Sähkövirtaa voidaan saada aikaan sähkömagneettisen induktion tai eräiden kemiallisten reaktioiden avulla. Kemiallisia reaktioita käytetään sähkövirran tuottamiseen paristoissa ja polttokennoissa. Niistä saatava virta on tasavirtaa. Akku on kemiallinen keino sähköenergian varastoimiseen. Sähkövoimaloissa sähkövirtaa tuotetaan sähkömagneettiseen induktioon perustuvien generaattorien avulla. Aurinkoenergiaa voidaan muuttaa sähköenergiaksi myös aurinkokennon avulla.
Sähkögeneraattorit muuttavat jostakin ulkoisesta energianlähteestä saatavaa energiaa sähköenergiaksi, joka siirretään sähkövirran avulla käyttökohteeseen. Sähkövoimaloiden energianlähteinä käytetään muun muassa vesivoimaa, ydinvoimaa, kivihiilen tai muun polttoaineen palamisesta syntyvää kemiallista energiaa, tuulivoimaa ja aurinkoenergiaa.
Sähkö siirretään käyttökohteisiin (esimerkiksi tehtaisiin ja kotitalouksiin) sähkönsiirtoverkkoa pitkin. Valtakunnallisessa siirtoverkossa on monia muuntamoja, joissa sähkön jännitetasoa vaihdetaan kyseiselle siirtovälille soveltuvaksi.
Sähkön käyttö

Useat teollisuuden ja kotien koneista ja laitteista toimivat nykyään sähköllä. Sähkölämmitys toimii muuttamalla sähköisissä vastuksissa sähkövirta lämpöenergiaksi. Sähkömoottorit käyttävät monia kodinkoneita, kuten kylmäkoneita, vatkaimia, pölynimureita, astianpesukoneita ja pyykinpesukoneita, sekä pyörittävät teollisuuden ja maatalouden tuotantorakennuksissa sijaitsevia koneita. Sähkömoottoreissa sähköinen energia muuttuu mekaaniseksi energiaksi. Radio, televisio ja puhelin ovat sähköllä toimivia elektronisia laitteita. Teollisuus on maailman suurin yksittäinen sähkönkuluttaja.
Sähköiset suureet ja niiden käyttö

Jännite (sähköinen potentiaaliero) on volteissa (V) mitattava eräänlainen sähkön "voimakkuuden" yksikkö, jota voidaan verrata vesivoimalan putouskorkeuteen tai hydraulisen laitteen paineeseen. Verkkojännite Suomessa on 230 volttia nollajohtimen ja vaihejohtimen välillä (kahden vaihejohtimen välinen jännite on 400 V). Pienen pariston jännite voi olla 1,5 volttia.
Sähkövirtaa mitataan ampeereissa (A). Sähkövirta rinnastetaan usein nesteen virtaukseen vesiputouksessa tai hydraulisessa järjestelmässä. Tyypillinen kodin sähkötaulun sulake rajoittaa virran 10 tai 16 ampeeriin.
Sähkön tuottamaa tehoa mitataan wateissa (W) tai kilowateissa (kW). Esimerkiksi sähkölämmittimen teho saattaa olla 2 000 W. Yleisesti teho on virran ja jännitteen tulo, kun kyseessä on puhtaasti resistiivinen kuorma. 230 V sähköverkossa 2 000 W lämmittimen virta on noin 9 A.
Energiaa mitataan yleensä sähköisissä yhteyksissä kilowattitunteina (kWh), vaikka joule onkin yleinen energian ja tehdyn työn yksikkö. Jos esimerkiksi kahden kilowatin tehoista laitetta käytetään kolmen tunnin ajan, energiaa kuluu 6 kWh.
Sähkön tutkimus

Sähköä ja siihen liittyviä ilmiöitä tutkii sähköoppi ja sen alaisina sähködynamiikka, sähkömagnetismi ja sähköstatiikka. Sähköenergian tuottamista ja siirtämistä tutkii sähkövoimatekniikka. Elektroniikka on taas ala, joka tutkii ja kehittää elektronisista komponenteista tehtyjä laitteita kuten vaikkapa radioita ja laskimia. Automaatio 
käsittelee esimerkiksi tehtaiden sähköisiä tuotantolinjoja. Sähkövoimatekniikka, automaatio ja elektroniikka ovat sähkötekniikan eri alueita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jari Lavonen, Kalle Juuti, Veera Kallunki, Veijo Meisalo, Anniina Mikama, Mika Suhonen, Jukka Lepikkö, Jyri Jokinen: Sähkö Fysiikan menetelmät ja kvalitatiiviset mallit. 2006. Helsingin yliopiston soveltavan kasvatustieteen laitos. Arkistoitu 20.7.2021. Viitattu 9.6.2017.
Pörssisähkön hinta
Benjamin Franklin oli merkittävä sähkön tutkija.
Tuulivoiman käyttö sähköntuotannossa on kasvanut viime vuosina.
Suomen rugby union -maajoukkue

Suomen rugby union -maajoukkue on Suomen kansallinen Rugby union -joukkue. Se pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 1982 Sveitsin maajoukkuetta vastaan. Suomi ei ole toistaiseksi ikinä selviytynyt rugby unionin arvokisoihin. Joukkueen päävalmentajana toimii uusi-seelantilainen Isaac Visser.
Suomi on sijoittunut European Nations Cupin 2C-divisioonassa toiseksi kaudella 2018–2019 ja kolmanneksi kaudella 2017–2018.
Suomi on pelannut kesäkuuhun 2018 mennessä kaikkiaan 57 maaottelua, joista se on voittanut 13, pelannut yhden tasan ja hävinnyt 43. Suomi on kohdannut kaikkiaan 14 eri maata, joista se on kukistanut kuusi.
Toukokuussa 2020 Suomi oli kansainvälisen rugbyliitto WR:n maailmanrankingissa 86. sijalla.