stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shinsengumi
Shinsengumin synty > Rōshigumi

1862 Matsudaira Chikaranosuke nosti esiin ajatuksen rōshigumista (jap. 浪士組), Edon rauhoittamiseen tarkoitetusta soturijoukosta. Rōnineista koostuvan joukon johtajaksi valittiin Kiyokawa Hachirō, ja koko joukko asetettiin vähäpätöisen samurain, Yamaoka Tetsutarōn valvontaan. Nämä kaksi olivat ystäviä ja kuuluivat perustamaansa puolueeseen, joka tuki barbaarien karkottamista maasta. Erityisesti Kiyokawan valintaan vaikutti usko siihen, että tämä tekisi joukosta houkuttelevan muille rōnineille. Usko osoittautui oikeaksi, ja joukon jäsenmäärä kasvoi nopeasti 250 rōniniin.
Keväällä 1863 rōshigumi sai tehtäväkseen suojata shōgunia keisarin Kioton vierailun ajan. Joukon saapuessa kaupungin länsipuolelle se pysähtyi Mibun kylään, jossa soturit asettuivat yöpymään temppeleissä tai paikallisten asukkaiden kodissa. Pysähdyksen aikana joidenkin joukon jäsenten tekemät rikokset saivat paikalliset kutsumaan joukkoa "Mibun susiksi". Pian Mibuun saapumisen jälkeen Kiyokawa muutti mielensä ja ilmoitti miehille, etteivät he tulisi suojelemaan shōgunia, kuten heitä oli käsketty, vaan kääntyisivät tätä vastaan ajaakseen barbaarit ulos Japanista. Välikohtaukselta vältyttiin Britannian asettaessa laivastonsa Jokohaman satamaan ja uhatessa hyökätä Japaniin erään kyseisen maan edustajan hengen vaatineen välikohtauksen seurauksena. Rōshigumi palasi Edoon (nykyinen Tokio) turvaamaan maan pääkaupunkia hyökkäyksen varalta. Pieni shōgunille uskollinen rōshigumin osa kuitenkin erosi pääjoukosta ja jättäytyi Kiotoon. Heistä kolmetoista anoi shōgunilta virallisen luvan asettua Kiotoon suojelemaan shōgunia, ja heille myönnettiin lupa siihen. Shinsengumi oli syntynyt.
Juuri valitut joukot

Shōgunin määräyksestä Shinsengumi ryhtyi partioimaan Kioton kaduilla. He olivat ehdottoman uskollisia bakufulle, vaikkakin keisarillisten lojalistien tapaan halusivat karkottaa barbaarit ulos Japanissa. Heidät keinonsa tavoitteensa saavuttamiseksi kuitenkin poikkesivat huomattavasti radikaaleista lojalisteista, ja bakufun syrjäyttämisen sijaan he halusivat tukea shōgunia siinä uskossa, että tämä tulisi ajamaan ulkomaalaiset ulos Japanista heti, kun se vain olisi mahdollista.
Shinsengumin johdossa oli kaksi komentajaa, Kondō Isami ja Serizawa Kamo. Nämä kaksi olivat toistensa pahimmat kilpailijat, ja heidän ympärille muodostuivat Shinsengumin kaksi ryhmittymää. Ryhmittymien keskeisiä hahmoja  olivat komentajien lisäksi heidän mukanaan tuomat oppilaat. Sekä Kondō että Serizawa olivat edustamiensa kenjutsu-koulukuntien päämiehiä.
Juuri valitut joukot > Komentajat > Kondō Isami

Kondō Isami, synnyinnimeltään Miyagawa Katsugorō, ei ollut samurai, vaan tuli varakkaasta talonpoikaisperheestä. Hänen isänsä palkkasi pojilleen kenjutsun opettajan näiden ollessa nuoria, ja näin Katsugorō päätyi harjoittelemaan tennen rishin -ryū -kenjutsua. Myöhemmin hänen opettajansa Kondō Shūsuke, Shieikanin dōjōn opettaja ja tennen rishin -ryūn kolmas päämies, adoptoi hänet päättäen kouluttaa Katsugorōsta seuraajansa. Täytettyään 26 vuotta Katsugorō saavutti koulukuntansa korkeimman arvon, shinan menkyon, ja muutti nimensä Kondō Isamiksi, jolla hänet tultiin myöhemmin paremmin tuntemaan. Kondō kiersi eri dōjōilla opettamassa, ja hänen perimänsä koulukunnan oppilasmäärä kohosi parhaimmillaan kolmeen sataan. Harjoituksissa Kondōn saattoi tunnistaa hänen harjoitustakkinsa selkään kuvioidusta valkoisesta pääkallosta.
Shōgunin ryhdyttyä kokoamaan rōshigumia näki Kondō tilaisuuden ryhtyä samuraiksi ja käyttää oppimiaan taitoja ulkopuolisten karkottamiseksi Japanista. Hän otti mukaansa seitsemän parhaista oppilaistaan, mukaan lukien myöhemmin Shinsengumin varakomentajaksi kohonneen Hijikata Toshizō sekä nuoren ja lahjakkaan miekkailijan Okita Sōjin.
Juuri valitut joukot > Komentajat > Serizawa Kamo

Serizawa Kamo oli toinen Shinsengumin komentajista. Hän oli tunnustettu Shintō Munen -ryū -kenjutsun harjoittaja ja tunnettu kiivaasta luonteestaan, joka teki hänestä helposti provosoitavan. Serizawa kannatti vahvasti jōia ja kuului ennen rōshigumiin liittymistään Miton seudulla toimineeseen Tengun puolueeseen. Tengu-tō ajoi barbaarien karkottamista Japanista, ja sen tiedetään suorittaneen Tairōn Ii Naosuken salamurhan. Serizawan aika Tengu-tōssa päättyi, kun hän kiivastuksissaan surmasi kolme alaistaan näiden suorittaman pienen rikkomuksen vuoksi. Hänet tuomittiin teloitettavaksi tekonsa vuoksi, mutta tuomiota ei koskaan pantu täytäntöön. Serizawa pelastui liittymällä rōshigumiin, mikä šogunaatin päätöksestä antoi hänelle armahduksen.
Shinsengumiin liityttyään Serizawan asennoituminen ja julmuus aiheuttivat joukon sisällä hiljaista kritiikkiä. Hän kuvitteli Shinsengumin komentajana olevansa lain yläpuolella ja toimi sen mukaisesti. Serizawan käytös asetti Shinsengumin huonoon valoon, ja lopulta Kondō päätti hankkiutua hänestä eroon. Serizawa, yhdessä tukijansa Hirayama Gorōn kanssa, sai surmansa Serizawan talossa, eräiden Kondōn järjestämien juhlien jälkeisenä yönä. Virallisesti Serizawa kuoli tuntemattomien salamurhaajien käsissä, ja hänet haudattiin kunnioittavin menoin Mibun temppelille. Serizawan kuoleman myötä Shinsengumiin jäi ainoastaan yksi komentaja.
Juuri valitut joukot > Komentajat > Shinmi Nishiki

Shinmi Nishiki tai Niimi Nishiki oli Serizawan läheinen liittolainen, ja Shinsengumin kolmesta komentajasta hänen asemaansa pidettiin lähinnä muodollisena. Myöhemmin hänet alennettiin komentajasta varakomentajaksi. Shinmi oli Serizawan tapaan Shintō Munen -ryūn harjoittaja, ja myös hänelle oli myönnetty tyylisuunnan menkyo, eli korkein arvo. Vuonna 1863 Kondō pakotti hänet suorittamaan seppukun johtuen sekä hänen rikkomuksistaan shinsengumin sääntöjä kohtaan että Kondōn halusta heikentää Serizawan asemaa shinsengumissa.
Juuri valitut joukot > Ryhmittymät

| --- | --- |
 Kondō Isamin ryhmittymä Hijikata Toshizō  Yamanami Keisuke  Inoue Genzaburō  Okita Sōji  Nagakura Shinpachi  Saitō Hajime  Harada Sanosuke  Todō Heisuke  Yamazaki Susumu :  Serizawa Kamon ryhmittymä Shinmi Nishiki  Hirayama Gorō  Hirama Jūsuke  Noguchi Kenji  Araya Shingorō  Saeki Matasaburō
Shinsengumin säädökset

Jokainen shinsengumin jäsen oli velvollinen harjoittelemaan kenjutsua, jūjutsua, yarijutsua, ampumista ja ratsastusta. Heidän odotettiin myös tutustuvan kirjallisuuteen.
Shinsengumin säädökset > Säännöt

Shinsengumin jäsenet noudattivat tiukkoja sääntöjä, jotka oli laatinut Kondō Isami. Sääntöjen tiukkuuden on arveltu johtuneen Kondōn ja Hijikatan talonpoikaistaustasta, joka sai heidät kaikin keinoin tavoittelemaan perustamilleen joukoille uskottavuutta tapoihinsa juurtuneessa samuraiyhteiskunnassa. Yleisin rangaistus sääntöjen rikkomisesta oli seppuku, vaikkakaan tätä oikeutta kunnialliseen kuolemaan ei myönnetty kaikille rikkojille. Ehdottomasti kiellettyjä, ja siten seppukulla rangaistavia rikoksia joukoissa olivat:
Samuraikoodin eli bushidōn rikkominen – Esimerkki bushidōn rikkomuksesta oli haavoittuminen selkään, mikä vihjasi vastustajalta pakenemiseen.
Shinsengumista eroaminen – Ehkä tunnetuin tähän sääntöön liittyvä tapaus on varakomentaja Yamanami Keisuken, yhden shinsengumin perustajajäsenen, lähteminen shinsengumista. Okita lähetettiin noutamaan hänet takaisin shinsengumin päämajaan, jossa Yamanami suoritti Kondōn määräyksestä seppukun Okitan toimiessa avustajana.
Rahan hankkiminen omiin tarkoituksiin
Toisen syyttäminen oikeudessa
Henkilökohtaisista syistä taisteleminen
Vihollisen hengen säästäminen tai hänen tappamisessaan epäonnistuminen
Sääntöjä noudatettiin shinsengumin alkuajoista lähtien, mutta shinsengumin virallisiksi säännöiksi ne julistettiin vasta pari vuotta joukon perustamisen jälkeen.
Shinsengumin säädökset > Univormut

Shinsengumin virallinen univormu oli sininen, ja sen hihoja koristivat valkoiset juovat. Lippu muodostui punaiselle pohjalle keltaisella maalatusta kiinalaisesta merkistä, joka oli samalla shinsengumin symboli. Merkki tarkoittaa "vilpittömyyttä".
Historia > Ikedayan välikohtaus

Ikedayan välikohtaus tunnetaan yhtenä Tokugawan hallintokauden verisimmistä yhteenotoista. Juuri tämän tapauksen seurauksena shinsengumi ansaitsi itselleen maineen Japanin historian pelätyimpänä poliisivoimana. Tapaus sijoittuu vuoteen 1864, jolloin Chōshūn provinssin samurait, joilla tuolloin oli porttikielto Kiotoon kapinallisten toimiensa vuoksi, kehittivät jälleen uuden suunnitelman Tokugawa-šogunaatin syrjäyttämiseksi ja ulkomaalaisten ajamiseksi ulos Japanista. Shinsengumi aavisti jotain olevan suunnitteilla ja päätti ottaa kiinni yhtenä kapinan johtajista pidetyn Miyabe Teizōn. Kondō uskoi Miyaben olevan Masuya-nimisessä kaupassa, jonka Miyabe omisti samaisella peitehenkilöllisyydellä, jonka turvin oli saapunut Kiotoon. Shinsengumi hyökkäsi Masuyaan, mutta Miyaben sijaan he löysivät itsensä Kiemoniksi esitelleen Furudaka Shuntarōn. Hänen kanssaan kaupasta löytynyt asevarasto ja joukko dokumentteja osoittivat shinsengumin epäilysten olleen oikeita ja shōgunin hengen olevan vaarassa. Furudakan kuulusteluissa shinsengumille selvisi, missä keisarin kidnappausta suunnitelleet Chōshūn-samurait piileskelivät.
Furudakan vangitsemisen pelästyttämät kapinalliset kerääntyivät Ikedaya-nimiseen majataloon Kioton Kawaramachin alueella harkitsemaan seuraavaa liikettään. Samana iltana kaupungissa järjestettiin myös Gionin festivaali. Shinsengumi kiersi Fukudakalta saamansa tiedon pohjalta Kawaramachin majataloja yhdessä joidenkin Tokugawan tukijoiden joukkojen kanssa. Ikedayaan menivät sisälle Kondō ja neljä muuta Shinsengumin jäsentä. Majatalon yläkerrassa olleiden kapinallisten määrää on vaikea sanoa, sillä se muuttuu eri lähteiden mukaan. Kondō itse raportoi shinsengumin surmanneen yksitoista ja vanginneen 23 kapinallista. Useiden kapinallisten kerrotaan vakavasti haavoituttuaan suorittaneen seppukun. Ikedayan ulkopuolelle oli välikohtauksen alkamisen jälkeen nopeasti ilmaantunut tuhansia Tokugawalle uskollisia samuraita. Myös shinsengumin alun perin etsimä kapinajohtaja Miyabe suoritti seppukun majatalon portaissa välttyäkseen joutumasta vangituksi. Neljästäkymmenestä kyseisenä iltana liikkeellä olleesta shinsengumin jäsenestä yksi menehtyi taistelun aikana ja kaksi myöhemmin saamiinsa haavoihin.
Ikedayan välikohtauksen avulla shinsengumin on arveltu viivyttäneen Meiji-restauraatiota kokonaisella vuodella. Toisaalta tapauksen on arvioitu saattaneen päinvastoin mahdollisesti jopa nopeuttaa sitä.
Historia > Itō Kashitarō ja Aburanokōji-Shichijō

Ikedayan välikohtauksen jälkeen Shinsengumin riveihin värvättiin lisää väkeä. Yhtenä yli viidenkymmenen soturin joukossa Shinsengumiin liittyi joukon esikuntavirkailijan toimet hoitoonsa saanut rōnin Itō Kashitarō. Hän oli avoimesti keisarillisen lojalismin kannattaja ja opetti omalla dōjōllaan hokushin ittō -ryūta. Itōn saapuminen Shinsengumiin kuitenkin jakoi joukon jälleen kahtia. Toisella puolella olivat Kondō ja Hijikata alusta asti mukana olleine kapteeneineen, ja toisella Itō ja hänen mukanaan tuomansa oppilaat. 1867 Itō lähti shinsengumista yhdessä kahdentoista kannattajansa kanssa, mukaan lukien Tōdō Heisuke, joka oli yksi Kondōn joukkoihin mukanaan tuomista jäsenistä, sekä Kondōn vakoojana toiminut Saitō Hajime. Itō sai järjestettyä joukolle keisarillisen määräyksen liittyä keisari Kōmein haudan vartiostoon. Nyt Shinsengumista riippumaton joukko siirsi päämajansa erääseen Kōdai-jin alaiseen temppeliin, Geisshin’iniin, ja otti uuden nimensä tuon ylemmän temppelin mukaan.
Siinä missä Kondō oli lähettänyt Saitōn vakoilemaan Kōdaijin ryhmittymän toimia, oli Itō jättänyt omia miehiään Shinsengumin riveihin raportoimaan sen toimista Itōlle. Kun nämä myöhemmin pyrkivät eroamaan Shinsengumista ja siirtymän Kōdaijin puolelle, järjesti Kondō niin, etteivät he ikinä selvinneet Itōn joukon tarjoamaan suojaan asti. Virallisesti he suorittivat seppukun odottaessaan Aizun viranomaisen paluuta ja tämän lupaa siirtyä Kōmein haudan vartijoihin. Itō ei uskonut tarinaa miestensä kohtalosta ja vakuuttuneena shinsengumin syyllisyydestä heidän kuolemaansa hän päätti hankkiutua Kondōsta eroon. Kōdaijin joukkoihin soluttautunut ja Itōn luottamuksen voittanut Saitō ilmoitti Kondōlle entisen Shinsengumin esikuntavirkailijan kehittämästä salamurhasuunnitelmasta.
Kondō kutsui Itōn tapaamiseen, josta lähtiessään humaltuneen Itōn kimppuun hyökkäsi Shinsengumin iskujoukko. Myöhemmin paikalle ilmestyneistä Itōn seuraajista kolme, Tōdo mukaan lukien, saivat myös surmansa, ja Kōdai-jin ryhmittymä oli täten hajotettu. Välikohtaus tapahtui Aburanokōjin ja Shichijōn teiden risteyksessä, joiden mukaan se on saanut nimensä.
Esiintyminen fiktiossa

Shinsengumia on käytetty Japanissa aiheena elokuvissa ja piirretyissä. Yōjirō Takitan ohjaama elokuva When the Last Sword Is Drawn (Mibu gishi den) kertoo alempaan samuraisukuun kuuluvasta Yoshimura Kan'ichirōsta, joka liittyy Shinsengumin jäseneksi etsiessään paremmin palkattua työtä. Nagisa Ōshiman ohjaama ja Takeshi Kitanon tähdittämä Tabu keskittyy Shinsengumin fiktiivisten uusien jäsenten ympärille. Elokuvassa esiintyvät kuitenkin myös todelliset historialliset jäsenet, kuten Kondō Isami ja Hijikata Toshizō. Vuonna 1966 julkaistu Dai-bosatsu tōge kertoo niin ikään myös Shinsengumin riveihin liittyvästä fiktiivisestä samuraista nimeltään Tsukue Ryūnosuke. Elokuvan ohjasi Kihachi Okamoto. Vuonna 2004 NHK esitti televisiosarjan Shinsengumi!. Sarjan käsikirjoitti ja ohjasi Kōki Mitani, ja se kertoo Shinsengumin historiallisten jäsenten elämästä miliisijoukossa.
Animessa shinsengumi on esiintynyt muun muassa sarjoissa Gintama, Hakuouki Shinsengumi Kitan sekä Peace Maker Kurogane. Sarja kertoo dramatisoidusti tapahtumista, jotka lopulta johtivat Ikedayan välikohtaukseen. Meiji-kaudelle sijoittuvassa Rurōni Kenshinissä esiintyy Saitō Hajime, joka on Shinsengumin kaatumisen jälkeen siirtynyt Tokion poliisilaitoksen palvelukseen. Saitō esiintyy myös sarjan OVA:ssa, ja sekä sarja että OVA näyttävät otoksia Shinsengumista Ikedayan välikohtauksen ajalta. Shinsengumin varakomentajasta Hijikata Toshizōsta on tehty myös oma OVA:nsa nimeltään Hijikata Toshizō shiro no kiseki. Piirretty käy lyhyesti läpi Shinsengumin vaiheet Hijikatan näkökulmasta.
Aiheesta muualla

ShinsengumiHQ.com – Shinsengumiin keskittyvä sivusto (englanniksi)
Shinsengumin komentaja ja yksi perustajajäsenistä, Kondō Isami.
Saitō Hajime
Hijikata Toshizō
Shinsengumin univormuja
Ikedayan majatalossa sijaitseva muistomerkki. Kiveen on kaiverrettu nimi "Furudaka Shuntarō".
Simon Silvén

Rantsilan kirkko ja kellotapuli.
Simon Silvén (aik. Jylkkä, 11. elokuuta 1747 Kalajoki – 29. huhtikuuta 1798 Kalajoki) oli suomalainen rakennusmestari, maanviljelijä ja kirkonrakentaja. Kirkonrakentaja Matti Jylkkä on hänen isänsä. Silvénin ensimmäinen itsenäinen työ on Nurmeksen kirkon tapuli vuodelta 1773. Pohjalaistyylinen kolmikerroksinen tapuli on edelleen pystyssä. Ensimmäinen Silvénin rakentama kirkko on Sievin kirkko, joka valmistui 1775, mutta purettiin 1860-luvulla. Vuonna 1771 valmistunutta Piippolan kirkkoa sanotaan myös Silvénin rakentamaksi, mutta asiasta ei olla yksimielisiä.
Simon Silvénin rakentamat kirkot

Piippolan kirkko (1771)
Kustaa Aadolfin kirkko (1779, Iisalmen vanha kirkko)
Maakallan kirkko (1780, tunnetaan myös nimellä Kallankarin kirkko)
Merijärven kirkko (1781)
Pihtiputaan kirkko (1783)
Haapaveden kirkko (1784, tuhoutunut tulipalossa toukokuussa 1981)
Vihannin kirkko (1784)
Rantsilan kirkko (1785)
Alavieskan kirkko (1795, tuhoutunut tulipalossa 1916)
Raution kirkko (1800)
Nivalan kirkko (1802)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simon Silvén Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Biografiasampo
Orkla Suomi

| Orkla Suomi Finland Oy Ab |
| --- | --- |

Toimitusjohtaja:  Pasi Flinkman
Kotipaikka:  Godby
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Emoyhtiö:  Orkla ASA
Omistaja:  Orkla ASA
Kotisivu:  www.orkla.fi/tietoa-meista/orkla-suomi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orkla Suomi on norjalaisen Orkla-konsernin omistama Suomessa toimiva elintarvikeyhtiö. Yrityksen kotipaikka on Godby Ahvenanmaalla.
Historia > Abba ja Felix (1838–1990)

Abba perustettiin Norjassa vuonna 1838 nimellä Christian Gerhard Ameln A/S. Vuodesta 1906 se on toiminut nimellä Abba, joka on lyhenne nimestä AB Bröderna Ameln. Abba Oy alkoi toimia Helsingissä vuonna 1968.
Felix-tuotteita alettiin valmistaa Ruotsissa vuonna 1939. AB Felixin tuotteita alettiin markkinoida Suomessa vuonna 1963 ja vuonna 1986 perustettiin Oy Felix Ab, kun se osti turkulaisen Marco California -yhtiön. Marco Californian toiminta oli alkanut vuonna 1966 Sauvossa vihannessäilykkeiden valmistamisesta.
Historia > Felix Abba (1991–2017)

Abba Oy ja Oy Felix Ab fuusioituivat vuonna 1991, jolloin syntyi Felix Abba Oy Ab.
Orkla osti Oy Felix Abba Ab:n vuonna 1995.
Seuraavana vuonna Felix Abba osti Turun Kalan, jonka mukana tulivat kalasäilykemerkit Vesta ja Tiira. Kahden vuoden kuluttua yritys osti Unileveriltä Ahti-sillit.
Toukokuussa 2005 Felix Abba osti Pandan makeistehtaan. Pandalla oli noin 300 työntekijää, ja sen liikevaihto oli noin 52 miljoonaa euroa. Pandan makeistehdas oli perustettu vuonna 1920 Vaajakoskelle. Nimi Panda otettiin käyttöön 1950-luvulla kun Bror Zetterborgin suunnitteleman Panda Pop -suklaalevyn pakkauksesta tuli niin suosittu, että koko tehdas päätettiin nimetä tuotteen mukaan.
Vuonna 2010 ostettiin virolainen suklaavalmistaja Kalev.
Heinäkuussa 2012 Felix Abba osti Rymättylän Röölässä toimineen silliyhtiö Boyfoodin. Boyfoodilla oli 56 työntekijää, ja sen liikevaihto oli 18 miljoonaa euroa.
Oy Felix Abba Ab:n nimeksi tuli Orkla Foods Finland vuonna 2013. Samalla Panda siirtyi osaksi Chips Ab:tä.
Vuonna 2014 Orkla sulki Lahden-tehtaansa ja siirsi Jacky Makupalojen ja tuorejuustotuotteiden valmistuksen Ruotsiin. Boyfoodin Naantalin tehdas lakkautettiin, kun tuotanto siirrettiin Turkuun ja Kungshamniin.
Vuonna 2015 Orkla ja Juustoportti sopivat yhteistyöstä, ja vuonna 2016 Juustoportti alkoi valmistaa Jacky Jugupaloja Jalasjärvellä.
Historia > Chips (1969–2017)

Chips-yrityksen toiminta alkoi vuonna 1969. Chips Ab oli Suomen ensimmäinen perunalastuvalmistaja. Chips valmisti Taffel-perunalastuja ja muita snacks-tuotteita Ahvenanmaalla Haraldsbyssä, samoin kuin Oolannin-pakasteruokia, jotka lanseerattiin vuonna 1986.
Vuonna 1991 Orkla osti 10 prosenttia Chips Ab:n osakkeista. Vuonna 2000 Chips Oy Ltd ja Orkla perustivat yhdessä Scandinavian Snack Companyn. Chips Ab siirtyi Orklan omistukseen vuonna 2005 Orklan ostettua koko yhtiön osakekannan.
Vuonna 2013 Chips Ab ja Panda yhdistyivät ja alkoivat toimia nimellä Orkla Confectionery & Snacks Finland Ab.
Historia > Orkla Suomi (2018–)

Vuonna 2018 Orkla Foods Finland Oy ja Orkla Confectionery & Snacks Finland Oy muodostivat toiminnallisen yhteenliittymän. 12 vuotta toimitusjohtajana toimineen Rabbe Wikströmin seuraajana aloitti Pasi Flinkman. Orkla Suomi -yhteenliittymällä oli Turussa vihannes- ja kalasäilyketehtaat, Ahvenanmaalla perunalastu- ja pakasteperunatehdas ja Jyväskylän Vaajakoskella makeistehdas. Edellisenä vuonna yhteenliittymän liikevaihto oli 200 miljoonaa euroa ja se työllisti noin 459 henkilöä. Orklan Turun-tehtaat lopetettiin ja Ahti- ja Vesta-sillien valmistus siirrettiin Puolaan ja Felixin kurkku- ja punajuurituotteiden Ruotsiin ja Tšekkiin. Tehtaiden 48 työntekijää irtisanottiin.
Maaliskuussa juridisen fuusion myötä 2023 yhtiön viralliseksi nimeksi tuli Orkla Suomi Finland Oy Ab, lyhyesti Orkla Suomi.
Organisaatio

Orkla Suomi toimii Vaajakoskella Jyväskylässä, Haraldsbyssä Ahvenanmaalla, Turussa ja Vantaalla. Vaajakoskella valmistetaan Pandan makeisia, Haraldsbyssä Taffelin ja Oolannin perunatuotteita.
Tuotemerkit

Vuonna 2023 Orkla Suomen tuotemerkkejä olivat:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Abba  Ahti  AnyDay  Boy  Ekströms  |  Felix  FunLight  Grandiosa  Jacky  Kallen  |  Kantolan  NATURLI'  Oolannin  Panda  Paulúns  |  Risifrutti  Taffel  Tropicana (Jakelu Suomessa)  Vesta  |
Aiheesta muualla

Yrityksen Suomen-kotisivut
Simplikios

Simplikios (m.kreik. Σιμπλίκιος, lat. Simplicius; 500-luku) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Kilikiasta. Hän oli Ammonioksen ja Damaskioksen oppilas, ja yksi viimeisiä uusplatonikkoja.
Kun Ateenan filosofikoulu oli vuonna 529 suljettu, Damaskios, Simplikios, Priskianos ja neljä muuta filosofia etsivät vuonna 531 tai 532 turvapaikkaa Persian kuninkaan Khosrau I:n hovista. Heidän saamansa vastaanotto oli lämmin, mutta he huomasivat, että heidän oli mahdotonta elää ”barbaarien” keskuudessa. Kahden vuoden päästä he palasivat Kreikkaan. Khosrau oli solminut tällöin keisari Justinianuksen kanssa rauhansopimuksen vuonna 533, ja sen ehtoihin kuului, että filosofit saavat palata koteihinsa ja jatkaa elämäänsä ajatuksenvapautta nauttien (Agathias ~ 30, 31).
Palattuaan Persiasta Simplikios kirjoitti kommentaareja Aristoteleen teoksiin Taivaasta, Fysiikka, Sielusta ja Kategoriat, sekä Epiktetoksen teokseen Käsikirja. Teokset ovat säilyneet.
Simplikios ei ollut kovin omaperäinen ajattelija, mutta hänen tekemänsä filosofiset huomautukset olivat syvällisiä ja älykkäitä, ja hänen oppineisuutensa vakuuttavaa. Hänen kommentaarinsa ovat arvokkaita kreikkalaisen filosofian tutkijoille, sillä ne sisältävät useita katkelmia vanhemmilta filosofeilta sekä hänen suorilta edeltäjiltään.
Simatsiini

| Simatsiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  6-kloori-2-N,4-N-dietyyli-1,3,5-triatsiini-2,4-diamiini
CAS-numero:  122-34-9
PubChem CID:  5216
SMILES:  CCNC1=NC(=NC(=N1)Cl)NCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H12N5Cl
Moolimassa:  201,666 g/mol
Sulamispiste:  226-227 °C
Tiheys:  1,3 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,00529 g/l (20 °C)
Simatsiini (C7H12N5Cl) on heterosyklinen triatsiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä, mutta sen käyttö Euroopan unionin alueella on kiellettyä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa simatsiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee hieman etanoliin ja paremmin asetoniin ja tolueeniin. Simatsiinin herbisidiset vaikutukset perustuvat siihen, että se estää kasvien fotosynteesin pysäyttämällä elektroninsiirtoketjun fotosysteemi II:ssa. Aine ei ole erityisen myrkyllinen akuutisti, mutta kertyy esimerkiksi pohjavesistöihin, mikä on aiheuttanut huolta ympäristö- ja terveysvaikutuksista. Eläinkokeessa simatsiinin on todettu olevan karsinogeenista, mutta varmuutta karsinogeenisuudesta ihmiselle ei ole.
Valmistus ja käyttö

Simatsiinia valmistetaan syanuurikloridin ja etyyliamiinin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä muun muassa maissi,- hedelmä- vihannes-, viini- ja maapähkinäviljelmillä, puistoissa ja nurmikoilla. Sitä käytetään myös levien kasvua estävänä aineena. Simatsiini hyväksytään käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Euroopan unionin alueella simatsiinia sisältävien valmisteiden myynti kiellettiin Euroopan komission päätöksellä vuonna 2004. Simatsiinista valmistetaan myös toista herbisidiä simetryniä.