stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fantastic Four (vuoden 2015 elokuva)
Juoni

Reed Richards (Miles Teller) ja Ben Grimm (Jamie Bell) ovat lapsuudestaan asti kehittäneet telesiirinlaitteen prototyyppiä ja tapaavat vuosien kuluttua tohtori Franklin Stormin (Reg E. Cathey), joka johtaa Baxter-säätiötä, hallituksen sponsoroimaa nuorten nerojen tutkimuslaitosta. Reed saa paikan laitoksesta ja rakentaa yhdessä Stormin pojan, Johnny Stormin (Michael B. Jordan), ja adoptiotyttären, Sue Stormin (Kate Mara), kanssa ”kvanttiporttia”, jonka on suunnitellut Stormin itsepäinen oppipoika Victor von Doom (Toby Kebbell). Victor itse suostuu auttamaan projektissa vain Suen vuoksi.
Ensimmäinen koe onnistuu ja laitoksen päävalvoja tohtori Harvey Allen (Tim Blake Nelson) kokoaa ryhmän astronautteja matkustamaan rinnakkaisulottuvuuteen nimeltä ”Planeetta Zero”. Pettyneenä siitä, etteivät itse pääse matkalle, Reed, Johnny ja Victor pyytävät Benin mukaansa tekemään kvanttiportilla luvattoman matkan Planeetta Zerolle, jonka he huomaavat koostuvan ennennäkemättömistä aineista. Victor yrittää kerätä näytteitä, mutta maaperä alkaa sortua ja vihreää laavan kaltaista ainetta nousta esiin. Reed, Johnny ja Ben palaavat sukkulaan Suen tuodessa heidät takaisin maahan. Victor jää jälkeen pudotessaan vihreään laavaan. Sukkula räjähtää ja muuttaa Reedin, Suen, Johnnyn ja Benin geenejä molekylaarisella tasolla. Hallitus ottaa heidät huostaansa, ottaakseen selvää heidän kyvyistään ja tehdäkseen niillä kokeita. Itseään onnettomuudesta syyttävä Reed pakenee laitoksesta löytääkseen ongelmaan parannuskeinon.
Vuoden kuluttua Sue paikallistaa Reedin Keski-Amerikasta ja sotilaalliseksi voimavaraksi värvätty Ben lähetetään noutamaan hänet. Johnny ja Sue ovat saaneet erikoiset puvut voimiensa hallintaan, Reedin kehittäessä itse omansa. Reed tuodaan sotilastukikohtaan Alueelle 57, jossa tohtori Allen lupaa resursseja parannuksen etsimiseen uuden portaalin rakentamista vastaan. Saapuessaan Planeetta Zerolle, Allenin tutkijat löytävät Victorin, joka oli sulautunut yhteen avaruuspukunsa kanssa ja kykenee hallitsemaan sekä elementaarisia että telekineettisiä voimia. Tultuaan hulluksi kokemuksiensa vuoksi ja tavoitteenaan tuhota koko ihmiskunta sekä muuttaa Planeetta Zero mielensä mukaiseksi, Victor pakenee ja tappaa useita tukikohdan työntekijöitä, mukaan lukien Allenin ja tohtori Stormin.
Victor, joka nyt kutsuu itseään ”Doomiksi”, palaa Planeetta Zerolle ja luo sen maaperästä suuremman ja voimakkaamman kvanttiportin, joka alkaa imeä itseensä Maan maaperää. Reed, Sue, Johnny ja Ben saapuvat pysäyttämään hänet ja alkaa tuhoisa taistelu, jonka lopuksi Doom joutuu keskelle portaalia ja hänen ruumiinsa hajoaa. Nelikko palaa Maahan juuri ennen portaalin sulkeutumista ja heidät palkitaan omalla Yhdysvaltain asevoimien rakennuttamalla päämajalla. He päättävät käyttää voimiaan ihmisten auttamiseen ja alkavat kutsua itseään ”Ihmenelosiksi”.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Miles Teller  | … |  Reed Richards / Herra Fantastinen   |
|  Kate Mara  | … |  Susan "Sue" Storm / Näkymätön nainen   |
|  Michael B. Jordan  | … |  Johnny Storm / Liekki   |
|  Jamie Bell  | … |  Ben Grimm / Möykky   |
|  Toby Kebbell  | … |  Victor von Doom / Doom   |
|  Reg E. Cathey  | … |  tohtori Franklin Storm   |
|  Tim Blake Nelson  | … |  tohtori Harvey Allen   |
|  Owen Judge  | … |  nuori Reed Richards   |
|  Evan Hannemana  | … |  nuori Ben Grimm   |
|  Dan Castellaneta  | … |  herra Kenny (opettaja)   |
|  Tim Heidecker  | … |  Reedin isäpuoli   |
Peruttu jatko-osa

Fantastic Fourille oli suunnitteilla myös jatko-osa, jonka aiottu ensi-iltapäivä 9. kesäkuuta 2017 julkistettiin maaliskuussa 2015. Elokuvan huonon vastaanoton vuoksi Fox kuitenkin poisti jatko-osan julkaisuaikataulustaan.
Aiheesta muualla

Fantastic Four Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Fantastic Four Box Office Mojossa. (englanniksi)
Fantastic Four Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Fantastic Four Metacriticissä. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Saving Christmas | Huonoimman elokuvan Golden Raspberry -palkinto (jaettu palkinto elokuvan Fifty Shades of Grey kanssa) 2016 | Seuraaja: – |
Syke (albumi)

| Syke Olli-PA |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. toukokuuta 2010
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: rap, funk, reggae
Olli-PA:n muut julkaisut
|   | Syke 2008 | Myrsky 2012 |
Syke on rap/funk -artisti Olli-PA:n vuonna 2008 julkaistu albumi. Albumi laitettiin syksyllä 2009 ilmaisladattavaksi Basso Radion -sivustolle.
Kappaleet

Analog
Lennä
33 hittaalla ku vinyyli
Arkista
Syke
Sunnuntaisessio
Kaennisessio
Kuokkavieraana
Sumutorvi soi
Krushadow
Pahan päivän varalle
Foidit

Sodaliitti
Foidit ovat ryhmä hohkasilikaattimineraaleja, jotka muistuttavat maasälpiä, mutta joilla on toisenlainen rakenne ja jotka sisältävät paljon vähemmän piitä. Foideja esiintyy harvinaisissa ja epätavallisissa magmakivissä, yleensä emäksisissä alkalikivissä. Foideja kutsutaan toisinaan maasälvänsijaisiksi, koska ne muistuttavat maasälpiä.
Foidit

Leusiitti
Nefeliini
Analsiimi
Kankriniitti
Hauyniitti
Latsuriitti tai lasuriitti
Noseaani eli noseliitti
Sodaliitti
Franco Zuculini

Franco Zuculini
Franco Zuculini (s. 5. syyskuuta 1990 La Rioja, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, jonka yleisin pelipaikka on keskikenttä. Zuculini edustaa seurajoukkueissa espanjalaista Primera División -joukkuetta Real Zaragozaa, missä hänen pelinumeronsa on 20.
Zuculinin kasvattajaseura on Racing Club. Hän on pelannut myös Argentiinan maajoukkueessa.
Funicular de Montjuïc

Matkustajia nousemassa vaunuun
Funicular de Montjuïc on funikulaari Barcelonan kaupungissa Kataloniassa. Se yhdistää Paral·lelin metroaseman Montjuïc-kukkulalla sijaitsevaan Parc de Montjuïcin asemaan. Funikulaari on integroitu Barcelonan metron lippujärjestelmään ja se on myös merkitty kaupungin metrokarttoihin. Sitä liikennöi myös useimmista metrolinjoista vastaava Transports Metropolitans de Barcelona. Rata otettiin käyttöön vuonna 1928. Funikulaari kunnostettiin vuoden 1992 Barcelonan olympialaisia varten, sillä monet kisojen suorituspaikoista sijaitsevat Montjuïcilla. Nykyisin radan pituus on 758 metriä ja matka-aika noin 2 minuuttia.
Talvena 2015–2016 rata on suljettu kunnostustöiden takia, ja avattaneen uudelleen huhtikuun 2016 lopulla. Remontin aikana liikennöidään korvaavaa bussilinjaa.
Aiheesta muualla

Funicular de Montjuïc Trens de Catalunya -sivustolla (katalaaniksi)
Barcelonan metron linjat
| --- | --- |
Nykyiset linjat:    Linja 1   Linja 2   Linja 3   Linja 4   Linja 5   Linja 6   Linja 7   Linja 8   Linja 11   Funicular de Montjuïc 
Rakenteilla:    Linja 9   Linja 10
Fantastinen sinfonia

Fantastinen sinfonia op. 14 (ransk. Symphonie Fantastique) on Hector Berliozin säveltämä orkesteriteos vuodelta 1830. Sinfonian alaotsikko kuuluu: ”Episodi erään taiteilijan elämästä.”
Vaikka sinfonian taustalla on Berliozin ja näyttelijätär Harriet Smithsonin myrskyisä rakkaustarina, on sinfonia omistettu Venäjän keisarille Nikolai I:lle.
Teokseen sisältyy jaksoja, joiden sisältönä ovat oopiumiunessa nähdyt houreet. Oopiumi oli tuolloin taiteilijoiden suosima muotihuume. Musiikinhistoriallisesti merkittävää Fantastisessa sinfoniassa on johtoaiheen (ransk. idée fixe 'päähänpinttymä') käyttö sinfonian jokaisessa osassa. Sittemmin Richard Wagner käytti johtoaihetekniikkaa oopperoissaan.
Teos > Ensimmäinen osa

Musiikkinäytteet
Esittäjä Orchestre Lamoureux, johtajana Igor Markevitch, 1962.
Esittäjä Orchestre Lamoureux, johtajana Igor Markevitch, 1962.
Esittäjä Orchestre Lamoureux, johtajana Igor Markevitch, 1962.
Esittäjä Orchestre Lamoureux, johtajana Igor Markevitch, 1962.
Esittäjä Orchestre Lamoureux, johtajana Igor Markevitch, 1962.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Fantastisen sinfonian ensimmäinen osa "Unelmia, intohimoja" (Rêveries. Passions) kertoo taiteilijan pakkomielteestä: hän kaipaa ihanteellista rakastettua. Hän kohtaa neidon, joka on juuri sellainen kuin taiteilija on unelmissaan toivonut. Hän rakastuu tähän epätoivoisesti, mikä herättää hänessä iloa, mustasukkaisuutta ja raivoa. Mutta lopussa korostuvat taiteilijan tuntema lempeys ja suru sekä uskonnon suoma lohtu.
Osan alku on hidas ja täynnä uneliasta melankoliaa. Sinfonian johtoaihe perustuu Berliozin nuoruudensävellykseen.
Käyrätorvien ja viulujen arpeggioiden jälkeen musiikki kiihtyy, ja pian viulut ja huilu soittavat taiteilijan rakastettua kuvaavan teeman, joka toistuu eri muodoissa kaikissa sinfonian osissa ja toimii näin sitä yhdistävänä motiivina. Kehittely- ja kertausjaksossa musiikki muuttuu energiseksi. Sitten orkesterin nopeiden ja dramaattisuutta tavoittelevien sointujen jälkeen kuullaan viipyilevänä soiva osio, kooda – religioso.
Teos > Toinen osa

Toisessa osassa ”Tanssiaiset” (Un Bal) taiteilija uneksii olevansa tanssiaisissa. Hän näkee tanssijoiden joukossa vilahduksen rakastetustaan, mikä saa hänen mielensä kuohumaan.
Harppujen arpeggiot ja viulut luovat tunnelman tanssisalonkiin ja melkein heti tämän jälkeen viulut aloittavat tanssimelodian, jota harput säestävät. Yhtäkkiä sävellaji vaihtuu pahaenteisesti, kun johtoaihe (rakastetun teema) kuullaan uudelleen huilun ja oboen soittamana, valssin rytmeihin sekoittuneena. Tunnelma tyyntyy pian ennalleen valssin tahtien voimistuessa. Pitkähkössä loppuosassa klarinetit soittavat soinnukkaan osan, mutta juuri kun musiikki saa tanssijat pyörähtelemään pitkin lattiaa, johtoaihe palaa hetkeksi, ennen kuin tanssi päättyy kiihkeään lopukkeeseen.
Teos > Kolmas osa

Kolmannessa osassa ”Kohtaus maalla” (Scène aux champs) taiteilija on maaseudulla. Hän kuuntelee kahden paimenen laulavan sveitsiläistä melodiaa Ranz des vaches (jolla kutsuttiin lehmät lypsettäviksi) ja toivoo yksinäisyytensä jäävän väliaikaiseksi. Synkät ajatukset painavat hänen mieltään, mutta lopulta hän tyyntyy. Sitten paimenet kutsuvat jälleen karjaa, mutta saavat vastaukseksi vain ukkosen jyrinän.
Seuraavaksi kuullaan toisen paimenen soittavan englannintorvea ja toisen paimenen vastaavan oboella. Viulut ja huilu soittavat pitkän ja surullisen melodian, johon orkesteri kohta yhtyy. Bassoäänet rikkovat rauhan ja saavat vastauksekseen rakastetun teemasta tutun melodian, jonka soittavat unohtumattomasti huilu ja oboet. Seuraa myrskyisä osio, jonka jälkeen paimenteema tuo rauhan takaisin. Osa päättyy paimenten soittamien huilujen surullisiin säveliin, johon patarummut vastaavat ukkosen jyrähtelyä jäljitellen.
Teos > Neljäs osa

Osassa ”Marssi mestauslavalle” (Marche au Supplice) taiteilija kuvittelee tappaneensa rakastettunsa. Hänet on tuomittu kuolemaan, ja häntä viedään mestauslavalle kansan seuratessa hänen kulkuaan.
Rummut, matalat jouset ja kivahtelevat pasuunat luovat osan alkuun dramaattisen jännityksen. Pian marssimelodian jälkeen vaski- ja puupuhaltimet soittavat äänekkäästi. Juuri ennen dramaattista huipentumaa rakastetun teema kuullaan nopeasti klarinetilla soitettuna, minkä jälkeen giljotiini kirskahtaa ja osa päättyy viimeisiin äänekkäisiin tahteihin.
Teos > Viides osa

Viimeinen osa ”Uni noitasapatista” (Songe d'une nuit du Sabbat) kuvaa taiteilijaa noitien, aaveiden ja hirviöiden ympäröimänä Kyöpelinvuorella.
Johtoaihe kuullaan jälleen, mutta tällä kertaa se soi irvokkaassa ja vääristyneessä muodossa, ja kalmantanssi parodioi sielunmessua (Dies irae). Rakastettu on saapunut noitasapattiin, ja kaikki tervehtivät häntä.
Johtoaihe soi nyt tanssimuodossa pilkallisesti Es-vireisellä klarinetilla. Sitten Dies irae kuullaan pahaenteisten kellojen kumahdellessa. Tätä seuraa fugato, jossa orkesterin soitinryhmät jäljittelevät toisiaan. Dies irae palaa ja liittyy noitien orgioihin.
Berliozin orkesteritehot

Fantastisen sinfonian keskeisimpiin piirteisiin kuuluu Berliozin mestarillinen, uraauurtava soitinnus. Hän ei käyttänyt vain harvinaisia soittimia, vaan hän yhdisteli niitä uudella tavalla. Sinfonian orkesterikokoonpanossa on mm. neljä fagottia, neljä erityyppistä klarinettia, suuret kellot (C ja G), kornetit, trumpetit, neljä harppua ja englannintorvet. Soitinnuksessa hyödynnetään myös stereoefektejä: 1. ja 2. viulut on sijoitettu kapellimestarin vasemmalle ja oikealle puolelle, samoin kaksi harppua vasemmalle ja kaksi harppua oikealle puolelle orkesteria. Myös patarumpuja käytetään uudenlaisella tavalla – lähes solistisesti – kolmannessa osassa.
Viimeisen osan Dies irae -jaksossa käytetään ofikleideja (nykyisen tuuban edeltäjiä), neljää fagottia, Es-vireistä klarinettia ja kahta kelloa. Osan lopussa luodaan aavemaista tunnelmaa jousien pizzicatoilla, jotka kuvaavat luurankojen tanssia.
Sinfonian johtoaihe.
Foija

| Foija |
| --- | --- |
 Foija toimi ensimmäiset 140 vuotta Åbo Svenska Teaterin tiloissa ja 1980-luvulta lähtien viereisen, oikealla näkyvän apteekkirakennuksen kellarissa.
Osoite:  Aurakatu 10
Sijainti:  Turun kauppatori
Avattu:  1839
Suljettu:  2019
Foija oli Turussa vuodesta 1839 vuoteen 2019 lähes samassa paikassa toiminut ravintola. Aurakadun varren holvikellaritiloissa, Turun kauppatorin laidalla 180 vuotta sijainnut ravintola suljettiin ainakin toistaiseksi helmikuussa 2019 tapahtuneen ison vesivahingon jälkeen ja Toriparkin rakennustöiden aiheuttaman asiakaskadon takia.
Foija oli Helsingissä vuonna 1829 aloittaneen ravintola Kaisaniemen ohella Suomen vanhimpia lähes keskeytyksettä toimineita ravintoloita. Foija avattiin 21. tammikuuta 1839 vasta valmistuneen Åbo Svenska Teaterin tiloissa. Nimi Foija tulee ranskankielisestä teatteritermistä foyer [fuajee], joka tarkoittaa lämpiötä. Vuonna 1881 ravintola kärsi teatteritalon tulipalossa. Toisen maailmansodan jälkeen Foijan yläkerrasta tehtiin tanssiravintola ja alakerrasta lounasravintola. 1960-luvulla alakerrasta tuli aamuneljään asti avoinna pidetty baari, suosittu jatkopaikka jota kutsuttiin silloisen hittikappaleen mukaan nimellä ”nousevan auringon talo”. Vuonna 1973 Foija siirtyi osuusliike Tarmolalle ja toimi 1975–1979 Turun ensimmäisenä ”videoteekkinä” valkokankaalle heijastettuine diskoesityksineen. Vuosina 1979–1982 Foija oli taas perinteinen tanssiravintola.
Vuonna 1983 Hansakorttelin muutostöiden yhteydessä Foija siirtyi teatterirakennuksesta viereiseen rakennukseen, Kauppatorin apteekin entiseen hiilikellariin. Holvikellari ei soveltunut tanssiravintolaksi, joten Foijasta tehtiin ruokaravintola, aluksi italialaistyyppinen pizzeria punavalkoruudullisine pöytäliinoineen. 1990-luvulla Foija toimi muutamia vuosia Restelin Martina-ketjun ravintolana, muttei täysin noudattanut ketjun konseptia.
Ravintolatiloihin kuului viime aikoina myös katutason baari. Tiloja remontoitiin vuosina 2004 ja 2014, jolloin ravintolaan tehtiin uusi sisäänkäynti Aurakadun puolelta. Foija kuului viime vuosinaan Restelin ravintolavalikoimaan ja oli osa Hansakorttelin ostoskeskusta.
Kirjallisuutta

Mäkelä, J. 1984. Foijan vaiheita – Turun teatteriravintola 145-vuotias. Turku.
Franco Uncini

Franco Uncini (vas.) Assenin GP:ssä 1980.
Franco Uncini (s. 9. maaliskuuta 1955) on italialainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Hän voitti maailmanmestaruuden 500-kuutioisten MM-sarjassa vuonna 1982. Hän sijoittui MM-sarjassa 250-kuutioisissa toiseksi vuonna 1977 sekä 500-kuutioisissa neljänneksi vuonna 1980 ja viidenneksi vuonna 1979. Hän ajoi MM-sarjassa Yamahalla vuosina 1976–1978, Harley-Davidsonilla vuonna 1977 (vain 250-kuutioisissa) sekä Suzukilla vuosina 1979–1985. Hän voitti 250-kuutioisissa kaksi osakilpailua vuonna 1977 sekä 500-kuutioisissa viisi osakilpailua vuonna 1982. Hän ajoi pahan kolarin Alankomaiden GP:ssä 1983 mutta selvisi siitä ja jatkoi uraansa vielä kahden vuoden ajan.
Syyrian maanjäristys 1202

Syyrian vuoden 1202 maanjäristys oli vuonna 1202 tapahtunut maanjäristys, tai joidenkin lähteiden mukaan vuosina 1201–1202 tapahtunut maanjäristysten sarja, joka iski rajusti itäisen Välimeren alueelle.
Toukokuun 20. päivänä 1202 tapahtui voimakas maanjäristys lähellä Libanonin rajaa Syyrian lounaisosissa tai Libanonin puolella (34.10°N, 36.10°E tai 33.50°N, 36.00°E). Järistyksen voimakkuudeksi on nykymenetelmin arvioitu 7,6 richteriä.
Järistys tuhosi pahoin Tyren, Acren ja Nablusin kaupungit.  Järistys havaittiin laajalla alueella Sisiliassa, Armeniassa, Anatoliassa, Kyproksella, Libanonissa, Syyriassa, Irakissa, Iranissa, Jordaniassa ja Egyptissä Aswanissa saakka.
Suurimmat vaikutukset olivat Mount Lebanonin, Baalbekin, Surin, Beit Jannin, Banyasin, Nabluksen, Al-Samyran,  Damaskoksen,  Safitan, Akkan,  Tripolin, Hauran, Beirutin, Homsin ja Tartusin alueilla.
Järistyksessä itsessään menehtyi arviolta 30 000 ihmistä. Järistyksen aiheuttamassa nälänhädässä ja Niilin tulvaa seuranneissa  epidemioissa kuoli arabialaislähteiden mukaan yhteensä 1,1 miljoonaa ihmistä seuraavan vuoden kuluessa. Tätä on vaikutustensa takia pidetty joissain arvioissa maailman eniten ihmisuhreja saavuttaneena maanjäristyksessä. Virallisesti eniten ihmisuhreja aiheuttanut yksittäinen maanjäristys tapahtui Shaanxin alueella Kiinassa vuonna 1556.
Ferdinand von Schirach

| Ferdinand von Schirach |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1964 München, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  juristi, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Aiheesta muualla
www.schirach.de
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ferdinand von Schirach (s. 1964 München, Länsi-Saksa) on saksalainen kirjailija ja juristi.
Schirach tunnettiin Saksassa jo ennen kirjailijanuraansa Saksan yhdistymisen yhteydessä järjestettyjen oikeudenkäyntien vuoksi. Hänen suvussaan on ollut useita tunnettuja juristeja. Von Schirachin isoisä oli Hitler-Jugendin johtaja ja Wienin gauleiter Baldur von Schirach.
Teoksissaan von Schirach käsittelee syyllisyyttä ja syyttömyyttä, hyvää ja pahaa sekä ihmisen moraalista vastuuta. Niissä tavallinen ihminen voi yhtäkkiä joutua rikoksen uhriksi tai syyllistyä raskaisiin rikoksiin. Ne perustuvat usein todellisiin rikostapauksiin.
Teokset

Verbrechen, Piper, 2009; suomeksi: Rikoksia, suomentanut Raija Nylander, Atena 2011
Schuld, Piper, 2010; suomeksi: Syyllisyys, suomentanut Raija Nylander, Atena 2014
Der Fall Collini, Piper, 2011; suomeksi: Collinin tapaus, suomentanut Raija Nylander, Atena 2013
Palkinnot ja tunnustukset

Stern des Jahres für Literatur, müncheniläinen lehti Abendzeitung, 2010
Kleist-palkinto novellikokoelmasta Verbrechen, 2010
ehdokkuus Deutscher Reporterpreis esseesarjassa, 2011
Berliner Bär kirjallisuussarjassa, 2011
Aiheesta muualla

Ferdinand von Schirachin kotisivu. (saksaksi)
Flower Boy

| Flower Boy Tyler, the Creator |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2016–2017
 Julkaistu: 25. toukokuuta 2017
 Formaatti: LP, digitaalinen, CD, kasetti 
 Tuottaja(t): Tyler, the Creator
 Tyylilaji: alternative hip hop, neo soul
 Kesto: 46.33
 Levy-yhtiö: Columbia
Muut kannet
 Kasettipainoksen kansikuva
Listasijoitukset
  Yhdysvallat 2.     Suomi 37. 
Tyler, the Creatorin muut julkaisut
| Cherry Bomb 2015 | Flower Boy 2017 | Music Inspired by Illumination & Dr. Seuss’ The Grinch 2018 |
Singlet albumilta Flower Boy
 ”Who Dat Boy/911” Julkaistu: 30. kesäkuuta 2017  ”Boredom” Julkaistu: 11. heinäkuuta 2017  ”I Aint Got Time!” Julkaistu: 19. heinäkuuta 2017  ”See You Again” Julkaistu: 29. elokuuta 2017
Flower Boy, toiselta nimeltään Scum Fuck Flower Boy on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti ja vaatesuunnittelija Tyler, the Creatorin neljäs studioalbumi, jonka julkaisi Columbia Records 21. heinäkuuta 2017. Albumi kuitenkin vuosi internetiin 11 päivää oikeasta julkaisupäivästään.
Albumi poikkeaa hyvin paljon muista Tylerin projekteista. Albumin yleisimmät puheenaiheet on yksinäisyys, masennus, kuuluisuus ja seksuaalisuus. Tyler, the Creatorin aiemmissaan projekteissaan on ristiriitaisia sanoituksia homoseksualisuudesta, mutta fanit spekuloivat Tylerin "tulevan ulos kaapista" kappaleella Garden Shed.
Albumin kansitaiteen suunnitteli kuvataiteilija Eric White, joka on suunnitellut aiempien Tylerin albumien kansien parissa, mm. Wolf
Albumi on ehdolla Parhaan rap-albumin Grammy-palkinto -kategoriassa kahdeksannessakymmenessä Grammy -palkintogaalassa, joka järjestetään vuoden 2018 alkupuolella.
Tyler julkaisi tiedotuksen kiertueesta, jonka hän järjestää Vince Staplesin ja Odd Future -ryhmittymän Tacon kanssa, joka toimii DJ:nä. Kiertue pidetään vuoden 2018 alkupuolella Yhdysvalloissa
Kappaleet

Foreword – 3.14 (feat. Rex Orange County)
Where This Flower Blooms – 3.14 (feat. Frank Ocean)
Sometimes... – 0.36
See You Again – 3.00 (feat. Kali Uchis)
Who Dat Boy – 3.25 (feat. ASAP Rocky)
Pothole – 3.57 (feat. Jaden Smith)
Garden Shed – 3.43 (feat. Estelle)
Boredom – 5.20 (feat. Rex Orange County ja Anna of the North)
I Ain't Got Time – 3.26
911 / Mr. Lonely – 4.15 (feat. Frank Ocean ja Steve Lacy)
Droppin' Seeds – 1.00 (feat. Lil Wayne)
November – 3.45
Glitter – 3.44
Enjoy Right Now, Today – 3.55
Arvostelut

Metacritic: 84/100
NME
Pitchfork. 8.5/10
Aiheesta muualla

YouTube: FLOWER BOY: a conversation -haastattelu (englanniksi)
Flower Boy Discogsissa (englanniksi)
Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskus

Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskus – PTK ry oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon varhaisnuorisotyön palvelujärjestö. PTK tavoitti jäsenseurakuntiensa kautta yli 72 000 varhaisnuorta ja 7 000 vapaaehtoista varhaisnuorten ohjaajaa poika- ja tyttökerhoissa, tapahtumissa ja leireillä[lähde? ] ollen Suomen suurimpia varhaisnuorisotyöjärjestöjä.
PTK, Seurakuntien Lapsityön Keskus ja Nuorten Keskus yhdistyivät vuonna 2017 Nuori kirkko -nimiseksi keskusjärjestöksi.
Toiminta

PTK:n jäseninä oli 356 seurakuntaa ja seurakuntayhtymää ja kuusi järjestöä. Järjestö järjesti muun muassa ohjaajakoulutusta, valtakunnallisia ja alueellisia tapahtumia, leirejä ja vaelluksia. Se toimi myös varhaisnuorten ja heidän perheidensä edunvalvontajärjestönä.
PTK:n päätoimipaikka oli Pieksämäellä sijaitsevassa Partaharjun toimintakeskuksessa, jonka yhteydessä toimi Partaharjun leirikylä. Lisäksi siellä toimi myös Partaharjun kansanopisto vuosina 1960–2013. Järjestö omisti Partaharjun lisäksi Tievatuvan retkeilykeskuksen Saariselällä.
PTK myös kustansi ja välitti kirjallisuutta sekä lisäksi muuta toimintamateriaalia, kuten ParAs-askartelumateriaalia.[lähde? ] PTK:n julkaisema lehti JiiPee alkoi ilmestyä nimellä Joka Poika vuonna 1938. JP-nimen se sai 1985. Vuoden 2012 alusta JiiPee-lehti siirtyi verkkojulkaisuksi
PTK piti yllä kansainvälisiä yhteyksiä muun muassa Global Fellowshipin ja sen eurooppalaisen järjestön European Fellowshipin kautta.
Toiminta > Rahoitus

Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille
Rahoituksen lähde
2016: 415 000 €
2015: 395 000 €
2014: 395 000 €
2013: 395 000 €
2012: 395 000 €
Historiaa

Poikien ja Tyttöjen Keskuksen historia juontaa vuoteen 1919, jolloin NMKY perusti Poikien liiton ja Suomen Nuorten Kristillinen Liitto perusti tyttötyön osaston. Näiden pohjalta syntyivät järjestöt Poikien Keskus vuonna 1946 ja Tyttöjen Keskus vuonna 1967. Järjestöt yhdistyivät Poikien ja Tyttöjen Keskukseksi vuonna 1989.
Aiheesta muualla

Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskuksen kotisivut
FM-luokan miinanraivaajat

| FM-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuuluva miinanraivaaja

Tekniset tiedot
Uppouma:  1. ryhmä: 170 t (standardi) 193 t (kuormattu) 2. ryhmä: 185 t (standardi) 205 t (kuormattu)
Pituus:  1. ryhmä: 41,8 m (vesiraja) 43,0 m (kokonaispituus) 2. ryhmä: 44,2 m (vesiraja) 45,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  6 m
Syväys:  1,4 m
Koneteho:  1. ryhmä: 600 ihp 2. ryhmä: 750 ihp
Nopeus:  1. ryhmä: 14 solmua 2. ryhmä: 14,3 solmua
Miehistöä:  35
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 88 mm KL/30 -tykki
FM-luokka (saks. Flachgehende Minensuchboote, suom. matalakulkuinen miinanraivaaja) oli Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaajaluokka ensimmäisen maailmansodan lopulla. Luokan aluksia valmistui kaikkiaan 47 kappaletta ennen sodan päättymistä.