stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korpiselän ortodoksinen seurakunta
Pyhäköt

Korpiselän seurakunnalla oli kaksi kirkkoa ja viisi tsasounaa. Korpiselän kirkonkylässä sijaitsi seurakunnan pääpyhäkkö, Korpiselän ortodoksinen kirkko, joka oli pyhitetty Pyhälle Nikolaokselle.  Korpiselän vuonna 1898 valmistunut kirkko oli puurakenteinen ja sen suunnitteli arkkitehti V. I. Barankejeff. Toinen kirkko sijaitsi seurakunnan itäosassa Ägläjärvellä. Tämä Pietarille ja Paavalille pyhitetty Ägläjärven kirkko oli alun perin rakennettu vuonna 1789 Korpiselän kirkonkylään, mutta siirrettiin vuonna 1903 Ägläjärvelle, kirkonkylän uuden kirkon valmistuttua. Tsasounia oli Kokkarin, Tolvajärven, Tšiipakan, Tšokin ja Ägläjärven kylissä. Kokkarin tsasouna oli pyhitetty Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen muistolle, Tolvajärven tsasouna profeetta Eliaan muistolle ja Tšokin tsasouna Kristuksen kirkastumisen muistolle.
Kaikki seurakunnan pyhäköt kärsivät sodissa vaurioita. Tolvajärven tsasouna tuhoutui talvisodassa. Muut tsasounat ja Ägäläjärven kirkko ovat tuhoutuneet sotien jälkeen. Korpiselän kirkko toimi Neuvostoliiton aikana keittiönä ja sittemmin karjasuojana, mutta on kuitenkin edelleen pystyssä, tosin huonokuntoisena.
Hautausmaat

Korpiselän ortodoksisella seurakunnalla oli Korpiselän kunnan alueella 13 kalmistoa eli hautausmaata sekä sankarihauta. Vuoteen 1944 asti käytössä olivat Korpiselän, Tolvajärven ja Ägläjärven hautausmaat sekä Kokkarin ja Tšokin yhteinen hautausmaa. Korpiselän vuonna 1851 käyttöön otettu hautausmaa sijaitsee kilometrin verran kirkonkylän eteläpuolella Värtsilään johtavan maantien varressa Korpiselän rukoushuonekunnan luterilaisen hautausmaan vieressä. Hautausmaa oli kahden hehtaarin kokoinen ja sen koilliskulmassa oli ruumishuone. Venäläiset ovat rakentaneet hautausmaan itäosan poikki sähkölinjan, jonka yhteydessä osa hautausmaasta on tuhoutunut. Tolvajärven hautausmaa sijaitsee Mellitsänmäellä kylän pohjoisosassa Ägläjärvelle vievän maantien varressa Tolvajärveen pistävällä niemellä. Tolvajärven hautausmaalla taisteltiin sekä talvi- että jatkosodassa ja hautausmaalla on juoksuhautojen ja pesäkkeiden jäänteitä. Ägläjärven hautausmaa sijaitsee kylän länsipuolella ja siellä sijaitsi myös kylän kirkko. Ägläjärven hautausmaa on otettu käyttöön 1800-luvun lopulla. Nykyisin lähes kaikki haudat on turmeltu. Kokkarin ja Tšokin kylien yhteinen hautausmaa sijaitsi Lampilanvaarassa kirkonkylästä Tolvajärvelle johtavan tien varrella kolmen kilometrin päässä Kokkarista ja kilometrin päässä Tšokista. Suurimpien sukuhautojen muistomerkit on nykyisin kaadettu, mutta muuten hautausmaa on saanut olla rauhassa. Korpiselän ortodoksiset sankarivainajat haudattiin Korpiselän kirkon vieressä olevaan sankarihautaan.
Vanhempia jo Suomen aikana käytöstä poistuneita hautausmaita oli yhdeksän. Kunnan länsiosassa näistä sijaitsivat Korpiselän kirkon vieressä oleva Korpiselän vanha hautausmaa, Korpijärven etelärannalla Korpiselkä–Värtsilä maantien varressa oleva Tšiipakan hautausmaa ja Korpijärven Ruotsinsaaressa ollut Ruotsin ja Venäjän välisen sodan aikainen kalmisto. Kunnan keskiosissa Kokkarin vanha 1700-luvun puolesta välistä 1800-luvun lopulle käytössä ollut hautausmaa kylän itäosassa Tolvajärventien varressa, Tšokin vanha hautausmaa tsasounan vieressä kylän pohjoisosassa ja Tolvajärven Kotisaaren vanha 1700-luvulta peräisin oleva kalmisto. Sekä kunnan itäosassa Vieksingin hautausmaa kylän etelälaidalla, Ägläjärven vanha kalmisto ja Yläjärven hautausmaa Yläjärven etelärannalla.
Harvardin yliopisto

| Harvardin yliopisto> Harvard University |
| --- | --- |
  

 lat. Universitas Harvardiana 
Motto:  Veritas (suom. Totuus)
Perustettu:  1636
Tyyppi:  yksityinen yliopisto
Säätiön varat:  32 miljardia $
Rehtori:  Alan Garber (vt.)
Henkilökunta:  2 100
Opiskelijoita:  21 000
Jatko-opiskelijoita:  14 500
Sijainti:  Cambridge, Massachusetts  Yhdysvallat
Kampus:  380 eekkeriä, 154 hehtaaria
Yhteistyö:  Ivy League
Sivusto:  www.harvard.edu
Oikeustieteellisen tiedekunnan Austin Hall.
Harvardin yliopisto on yhdysvaltalainen yliopisto Cambridgessa lähellä Bostonia Massachusettsin osavaltiossa. Harvard on yksityinen yliopisto, joka perustettiin vuonna 1636 ja nimettiin ensimmäisen lahjoittajan John Harvardin mukaan. Se on Yhdysvaltojen vanhin yliopisto. Harvard kuuluu itärannikon kahdeksan yksityisen huippukorkeakoulun verkostoon Ivy Leagueen. Harvard sijoittuu säännöllisesti kärkitiloille maailman yliopistorankingeissa.
Harvardin tiedekunnat sijaitsevat Cambridgessa, Bostonissa (lääke- ja terveystiede) sekä Bostonin Allstonissa (kauppatiede). Harvardissa on kymmenen tiedekuntaa sekä Radcliffe Institute for Advanced Study. Lisäksi Harvardissa on yli 300 keskusta, instituuttia ja projektia.
Tiedekunnat

Harvardiin kuuluu Harvard College ja 10 tiedekuntaa:
Lääketiede (Harvard Medical School, 1782)
Teologia (Harvard Divinity School, 1816)
Oikeustiede (Harvard Law School, 1817)
Kauppatiede (Harvard Business School, 1908)
Humanistiset ja luonnontieteet (The Faculty of Arts and Sciences, 1872)
Kasvatustiede (The Graduate School of Education, 1920)
Terveystiede (The School of Public Health, 1922)
Valtiotiede (The John F. Kennedy School of Government, aluksi Graduate School of Public Administration, 1936)
Muotoilu (The Graduate School of Design, 1936)
Täydennyskoulutus (The Harvard Division of Continuing Education)
Historia

Harvard perustettiin vuonna 1636, ja se on Yhdysvaltain vanhin yliopisto. Se sai nimensä yliopiston ensimmäisen lahjoittajan  John Harvardin mukaan, joka jätti vuonna 1638 kirjastonsa ja puolet perinnöstään collegelle. College osti ensimmäiset tilansa joko vuonna 1637 tai 1638, yhden rakennuksen ja eekkerin maata nykyisiltä sijoiltaan. Pastori Henry Dunster nimitettiin vuonna 1640 Harvardin ensimmäiseksi rehtoriksi. Collegen ensimmäisissä valmistujaisissa vuonna 1642 valmistui yhdeksän opiskelijaa.
Harvard Hallissa syttyi vuonna 1764 tulipalo, jossa kaikki John Harvardin kirjat tuhoutuivat yhtä lukuun ottamatta. Harvard sai virallisesti yliopiston aseman vuonna 1780, kun se Massachusettsin perustuslaissa määriteltiin yliopistoksi. Ensimmäinen tiedekunta, lääketieteellinen tiedekunta (Medical School), perustettiin 1782.
Harvardissa oli 1800-luvun alussa alle 200 opiskelijaa, joista neljä viidesosaa Massachusettsista ja suurin osa Bostonista. Yliopiston opiskelijakunta alkoi laajeta 1800-luvun lopulla. Kurssien valikoima kasvoi ja monipuolistui, ja opiskelijat saivat valita kurssinsa vapaasti. Luentomuotoinen opetus korvasi vanhan ulkoalukumenetelmän. Vuosina 1953–1971 tieteen saaman valtiontuen ja varainkeruun ansiosta yliopiston rakennuskantaa voitiin laajentaa ja kunnostaa ja palkkoja ja opintotukea parantaa ja perustaa uusia professuureja. Valtion tuen vähennyttyä 1970-luvulla yksityisen rahoituksen osuus kasvoi. Perustutkinto-opiskelijat alkoivat 1970-luvun lopulla opiskella tietyn määrän yleissivistäviä Core Curriculum -kursseja. Naiset opiskelivat Radcliffe Collegessa vuodesta 1879 vuoteen 1999, jolloin se liitettiin Harvard Collegeen. 1990-luvun jälkeen Harvardissa on panostettu entistä enemmän kansainvälisyyteen ja alempien sosiaaliluokkien opiskelumahdollisuuksiin.
Opiskelijat

Harvardissa on noin 21 000 opiskelijaa, joista perustutkinto-opiskelijoita Harvard Collegessa 6 700 ja jatko-opiskelijoita 14 500. Vuonna 2007 Harvardissa oli 3 400 ulkomaista opiskelijaa ja lähes 2 500 ulkomaista stipendiaattia. Naisia ja miehiä on opiskelijoista nykyisin yhtä paljon. Naiset saivat Harvardissa vuonna 1975 yhtäläisen opiskeluoikeuden. Sitä ennen opiskelijoista vain 20 % oli naisia.
Opiskelijat > Opiskelijavalinta

Harvardiin valitaan uudet opiskelijat viiden valintakategorian antamien pisteiden pohjalta. Kategoriat ovat opintomenestys, kouluajan ulkopuolinen toiminta, urheilumenestys, henkilökohtainen (personal) ja kokonaisuus (overall). Hakijalle on hyötyä myös siitä, jos joku hänen suvustaan on aiemmin käynyt Harvardin. Harvard sanoo monimuotoisuuden tavoittelun olevan tärkeässä osassa opiskelijavalinnoissa.
Harvard Collegeen hyväksyttiin vuonna 2018 kaikkiaan 2 024 uutta opiskelijaa yhteensä 42 749 hakijan joukosta. Opintonsa aloitti 1 653 opiskelijaa eli 82 prosenttia hyväksytyistä.  Jatkotutkintoa opiskelemaan otetaan koulusta riippuen 3–11 prosenttia hakijoista.
Vuoden 2018 uusista opiskelijoista oli aasialaisamerikkalaisia 23 prosenttia, afroamerikkalaisia 15 prosenttia, latinalaisamerikkalaisia 12 prosenttia, intiaaneja 2 prosenttia ja havaijilaisia 0,4 prosenttia. Ulkomaalaisia opiskelijoita oli 13 prosenttia.
Opiskelijat > Opinnot

Harvard Collegen ensimmäinen vuosi on melko vapaa. Pakollisiin opintoihin kuuluu vain kirjoittamisen kurssi ja vieraan kielen koe. Opiskelijoiden täytyy asua yliopiston asuntoloissa. Opiskelijat ottavat yleensä neljä kurssia lukukautta kohti. Vuodesta 2008 lähtien uudet opiskelijat ovat opiskelleet yleissivistäviä General Education Requirement -kursseja oman alansa ulkopuolelta.
Harvard tarjoaa lisäksi täydennyskoulutusta kesäyliopistossa, Extension Schoolissa ja Institute for Learning in Retirementissa.
Opiskelijat > Opintomaksut

Hakemukset käsitellään hakijan taloudellisista edellytyksistä riippumatta. Yliopisto antaa opiskeluaikana avustuksia niitä tarvitseville opiskelijoille.
Opiskelu ja majoitus Harvard Collegessa maksoi vuonna 2011–2012 kaikkine kuluineen 52 650 dollaria, josta 36 300 dollaria opetuksesta. Yli 60 prosenttia opiskelijoista saa stipendin, joka on vuonna 2013 keskimäärin 40 000 dollaria. Keskimääräinen vuotuinen opintojen hinta on stipendistä nauttivalla opiskelijalla 11 500 dollaria. Kustannusten suuruus riippuu opiskelijan perheen vuosituloista ja omaisuudesta. Yliopisto jakaa tukina vuosittain yhteensä 166 miljoonaa dollaria.
Opiskelijat > Tutkinnot

Harvardin tutkintojen lukumäärät 2011:
| Tutkinto | Lkm>  |
| --- | --- |
Harvard College: 1 646
Harvard Graduate School of Arts and Sciences: 920
Harvard Business School: 951
Harvard Dental School: 73
The Graduate School of Design: 249
Harvard Divinity School: 142
The Graduate School of Education: 700
The John F. Kennedy School of Government: 513
Harvard Law School: 769
Harvard Medical School: 196
The School of Public Health: 441
Harvard Extension School: 792
American Repertory Theater: 24
Yhteensä: 7 416
Järjestötoiminta

Harvardin opiskelijajärjestö on Alpha-Iota of Massachusetts. Alumnijärjestö on Harvard Alumni Association (HAA). Harvard-klubeja toimii yli 70 maassa. Harvardilla on paljon urheilutoimintaa ja noin 60 urheilujoukkuetta. Harvard College ei myönnä urheilustipendejä, mutta yliopistolla on silti useita joukkueita Yhdysvaltain yliopistosarjojen ylimmillä tasoilla.
Arkkitehtuuri ja rakennukset

Harvardin lukuisat tornit erottuvat hyvin Cambridgen katukuvassa. Harvardin arkkitehtuuri on monipuolista ja heijastaa yliopiston pitkää historiaa. Yliopistoon kuuluu yli 600 rakennusta Cambridgessa, Bostonin keskustan lounaispuolella, Allstonissa ja muualla. Vanhimmat rakennukset ovat siirtomaa-ajalta, ja vanhin säilynyt on Massachusetts Hall (1721). Toisen maailmansodan jälkeen on rakennettu yli 70 uutta rakennusta, joiden arkkitehteina ovat toimineet muun muassa Walter Gropius ja Le Corbusier. Vanhimmat rakennukset ovat puritaanisen perinteen mukaisesti koruttomia. 1800-luvun puolivälin rakennukset noudattivat englantilaisen arkkitehtuurin mallia; niistä merkittävin on goottilaistyylinen Memorial Hall (1878). Vanhan rakennuskannan tunnusmerkkinä on punatiili. Monissa uudemmissa rakennuksissa on käytetty valkoista betonia, mutta 1970-luvulla palattiin tiilirakentamiseen. 1980-luvulla käynnistettiin useita rakennusten kunnostusprojekteja.
Harvardissa on kolme suurta taidemuseota, Fogg, Busch–Reisinger ja Sackler. Harvardin kirjastossa on noin 17 miljoonaa nidettä. Harvardin karttakokoelma on Yhdysvaltojen vanhin ja yksi suurimmista: siihen kuuluu yli 400 000 karttaa.
Tunnukset

Harvardin motto on Veritas (lat. 'totuus'). Moton luonnos on peräisin vuodelta 1643, ja se otettiin käyttöön vähitellen vuodesta 1843 alkaen. Vaakunan kolme avointa kirjaa kuvaavat tietoa.
Harvardin tunnusväri on voimakas punaisen sävy Harvardin karmiininpunainen. Väriä käytettiin ensimmäisen kerran soutukilpailussa 1858, kun Harvardin joukkue hankki itselleen punaiset huivit erottuakseen muista joukkueista. 1800-luvun lopulla käytettiin yliopiston tunnusvärinä myös purppuraa, mutta vuonna 1875 karmiininpunainen voitti sen opiskelijoiden äänestyksessä. Karmiininpunainen otettiin virallisesti Harvardin väriksi vuonna 1910.
Harvardin tunnuslaulu on Samuel Gilmanin ”Fair Harvard” vuodelta 1836.
Talous

Harvardin omaisuus vuonna 2011 oli 32 miljardia dollaria. Tiedekunnat ja yksiköt ovat taloudellisesti hyvin itsenäisiä.
Merkittävät henkilöt > Henkilökunta

Harvardin rehtori on 2023 alkaen ollut Claudine Gay. Hän on yliopiston historian 30. rehtori. Harvardissa on viisi vararehtoria, ja tiedekuntia johtavat dekaanit. Harvardin opetushenkilökuntaan kuuluu noin 2 100 työntekijää, joiden lisäksi opetussairaaloissa on henkilökuntaa yli 10 000.
Erityisen ansioituneille professoreille voidaan antaa ”University Professor” -asema tunnustuksena heidän saavutuksistaan. Asema sallii heidän toimia yli yliopiston tiedekuntien rajojen. Harvardin henkilökuntaan on vuoteen 2013 mennessä kuulunut kaiken kaikkiaan 44 Nobel-palkittua.
Merkittävät henkilöt > Henkilökunta > Rehtorit

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Harvardin yliopiston rehtoreina:
| --- | --- |
 1637–1639: Nathaniel Eaton  1640–1654: Henry Dunster  1654–1672: Charles Chauncy  1672–1675: Leonard Hoar  1675–1681: Urian Oakes  1682–1684: John Rogers  1685–1701: Increase Mather  1701–1707: vt. Samuel Willard  1708–1724: John Leverett  1725–1737: Benjamin Wadsworth  1737–1769: Edward Holyoke  1770–1773: Samuel Locke  1774–1780: Samuel Langdon  1781–1804: Joseph Willard  1804–1806: vt. Eliphalet Pearson  1806–1810: Samuel Webber  1810–1828: John Thornton Kirkland  1829–1845: Josiah Quincy :  1846–1849: Edward Everett  1849–1853: Jared Sparks  1853–1860: James Walker  1860–1862: Cornelius Conway Felton  1862–1868: Thomas Hill  1869–1909: Charles William Eliot  1909–1933: A. Lawrence Lowell  1933–1953: James B. Conant  1953–1971: Nathan Pusey  1971–1991: Derek Bok  1991–2001: Neil Rudenstine  2001–2006: Lawrence Summers  2006–2007: vt. Derek Bok  2007–2018: Drew Gilpin Faust  2018–2023: Lawrence Bacow  2023–2024: Claudine Gay  2024– vt. Alan Garber
Julkaisuja

Harvard Business Review
Harvard Law Review
Harvard Theological Review
Loeb Classical Library
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Harvardin yliopisto (englanniksi)
| n k Ivy League |
| --- | --- |
Yliopistot:  Brownin yliopisto  Columbian yliopisto  Cornellin yliopisto  Dartmouth College  Harvardin yliopisto  Pennsylvanian yliopisto  Princetonin yliopisto  Yalen yliopisto 
Joukkueet:  Brown Bears  Columbia Lions  Cornell Big Red  Dartmouth Big Green  Harvard Crimson  Penn Quakers  Princeton Tigers  Yale Bulldogs 
John Harvardin patsas yliopistolla (pronssi, Daniel French, 1884). Koska John Harvardista ei ole kuvia, patsaan mallina käytettiin yliopiston opiskelijaa, jonka arveltiin muistuttavan Harvardia.
Harvard Yard talvella. Taustalla ensimmäisen vuosikurssin opiskelijoiden asuntolat.
Harvard Medical School Bostonissa.
Annenberg Hall, sisällissodan muistomerkki jossa on nykyisin teatteri ja opiskelijaruokala.
Hedonismi

Hedonismi (m.kreik. ἡδονή, hedone, 'nautinto', 'mielihyvä') on elämänfilosofian oppi, jonka mukaan keskeisiä ja tavoiteltavia ovat nautinto ja mielihyvä. Yksinkertaisimman eettisen hedonismin mukaan "hyväksi on mikä tahansa, mikä aiheuttaa mielihyvää".
Hedonismin perusidea on ajatus siitä, että kaikki teot voidaan mitata sen mukaan, kuinka paljon nautintoa ne tuottavat. Yksinkertaistettuna hedonisti pyrkii saavuttamaan mahdollisimman paljon nautintoa ja mahdollisimman vähän tuskaa.
Samanlaisia ajatuksia voi löytää John Stuart Millin klassisesta utilitarismista. Utilitarismi on teoria, joka arvostaa tekoja niiden tuottaman hyödyn ja tyytyväisyyden perusteella, mihin usein yhdistetään mielihyvä. Utilitarismi ei kuitenkaan ole hedonismia, joka keskittyy yksilön tyytyväisyyteen, vaan utilitarismi määrittää kaikkien tyytyväisyyden (vrt. individualismi ja kollektivismi).
Nykyisen hedonismin edeltäjiä

Kyreneläiset oli antiikin Kreikassa vaikuttanut filosofinen koulukunta, joka uskoi, että on olemassa vain kaksi tunnetta: nautinto (hedone) ja tuska. Heidän mielestään nautinto oli elämän korkein päämäärä. Kyreneläisten uskotaan vaikuttaneen voimakkaasti epikurolaisuuteen.
Epikurolaisuus oli hedonismin tunnetuin edustaja antiikin filosofiassa. Epikuros painotti rauhallista mielihyvää ja "halun vähentämistä". Epikurokselle nautinto oli kärsimyksen poissaoloa (aponia). Hän itse eli hyvin niukasti ja söi lähinnä leipää. Epikuros piti suurimpana ilona ystävien kanssa keskustelemista. Sen sijaan monet Epikuroksen seuraajat painottivat aistinautintoja, mistä epikurolaisuuden maine on kärsinyt.
Kirjallisuutta

Demokritos ja Epikuros: Riippumaton nautinto.  (Suomennos Arto Kivimäki, Tua Korhonen ja Sampo Vesterinen. Selitykset ja jälkisanat Tua Korhonen ja Arto Kivimäki. Olympos-sarja)  Helsinki: Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3575-6
Aiheesta muualla

Fox, James: Hedonism Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Moore, Andrew: Hedonism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
The Hedonistic Imperative (englanniksi)
Resources on Christian Hedonism Desiring God (englanniksi)
Articles Discussing Christian Hedonism (englanniksi)
Arja Havakka

| Arja Havakka |
| --- | --- |
 Arja Havakka vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1944 (ikä 80) Lahti
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1967–
Tyylilajit:  jazz, iskelmä
Soittimet:  basso, laulu
Yhtyeet:  Linnut
Levy-yhtiöt:  AXR Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Arja Marianne Havakka (s. 3. lokakuuta 1944 Lahti) on suomalainen tummaääninen iskelmälaulaja ja basisti, jonka tunnetuin kappale on vuonna 1994 levytetty Lokki-valssi. Havakka aloitti uransa vuonna 1967 rovaniemeläisen Tommi Lainkarin yhtyeessä, jossa hän lauloi ja soitti bassoa. Sen jälkeen hän esiintyi vuosia oman yhtyeensä kanssa ja tuli tunnetuksi ravintola- ja tanssilavamuusikkona etenkin Pohjois-Suomessa. Arja Havakka levytti ensimmäisen levynsä vasta 1994 eli esiinnyttyään jo 28 vuotta, ja nousi laulaja-basistista arvostetuksi solistiksi. Äänialaltaan Havakka on mezzosopraano.
Lapsuus ja nuoruus

Arja Havakka syntyi Lahdessa vuonna 1944. Hänen kurkijokelainen äitinsä Lempi Havakka oli tullut evakkona Kanta-Suomeen. Arja-tytär jäi orvoksi 7-vuotiaana, kun äiti kuoli syöpään 38-vuotiaana, isäänsä hän ei ole koskaan tavannut. Havakka sai uuden kodin äitinsä sisaren luota Imatralta, mistä perhe muutti pian Lappeenrantaan.
Kouluikäisenä Havakka kuului oppilaskuoroon.  Havakka pääsi koulusta vuonna 1959 ja työskenteli lähettinä ja kotiapulaisena. 16-vuotiaana Havakka alkoi toimia iltanäyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Hän esiintyi usein rooleissa, joissa tarvittiin hyvää lauluääntä. Teatterista Havakka sai esiintymiskokemusta ja ystäviä, joista yksi oli samaan aikaan näyttelijänuraansa käynnistellyt Eeva Litmanen.
Kesällä 1961 Havakka näytteli Lappeenrannan kesäteatterissa Mikko Majanlahden ohjaamassa Maiju Lassilan näytelmässä Mimmi Paavaliina. Vuonna 1962 Havakka muutti enonsa luokse synnyinkaupunkiinsa Lahteen ja myöhemmin Helsinkiin, missä hän työskenteli muun muassa lastenhoitajana ja ravintoloiden keittiöissä saadakseen rahaa laulutunteihin ja omaan asuntoon.
Ura laulajana > Varhainen ura

Arja Havakka opiskeli ennen muusikon uraansa klassista laulua Helsingin konservatoriossa. Havakka aloitti esiintyvän muusikon uraansa 1960-luvun lopulla rovaniemeläisen Tommi Lainkarin yhtyeen basisti-laulajana. Hän oli aluksi sijaisena, kun yhtyeen varsinainen jäsen, Anu Pasanen, lähti Yhdysvaltoihin, mutta tämän jäätyä sinne Havakasta tuli yhtyeen vakinainen jäsen. Vuonna 1975 Havakka perusti oman yhtyeensä ja alkoi esiintyä ravintoloissa ja tanssilavoilla oman Linnut-yhtyeensä kanssa ympäri Suomea. Muusikkoina Havakan lisäksi tässä yhtyeessä olivat Jukka Rauhala, Olli Lampila ja Pasi Järvirova. Havakka on käynyt esiintymässä myös useita kertoja Ruotsissa ruotsinsuomalaisille.
Havakka soitti Lainkarin yhtyeessä kahdeksan vuotta, 1970-luvun puoliväliin saakka. Soolouransa aluksi Havakkaa pyydettiin tiskijukaksi soittamaan levyjä ravintoloihin. Havakka piti useita suosittuja musiikkiteemailtoja pääasiassa Pohjois-Suomen alueen ravintoloissa.
Saman vuosikymmenen lopulta lähtien Havakalla oli oma yhtye, jonka kanssa hän kiersi ympäri Suomea, etenkin Rovaniemen lähistöllä. Havakka soitti yhtyeessä bassoa. Ylen mukaan Havakka on pitkäaikaisin lappilainen nainen, jolla on ollut oma yhtye.
Ura laulajana > Ensilevytys Lokki

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Kun kolmekymmentä vuotta tekee ravintolamusiikkia, ajattelee, että sitä saa tehdä loppuun asti niin kauan kun vielä jokin ravintola ottaa vastaan. | ” |
– Arja Havakka
Havakka ehti harjoittaa laulajan ammattia 28 vuoden ajan levyttämättä. Keikat olivat pääasiassa ravintola-, laiva- ja tanssilavakeikkoja. Vasta 1994 Havakka teki, 50-vuotiaana, ensilevytyksensä, ”Lokin”, joka nosti hänet suoraan valtakunnalliseksi suosikiksi, esiintymisiä oli parhaimpana aikana jopa yli 30 kuukaudessa. Alun perin laulusta piti tehdä single, jonka toiselle puolelle Havakka äänitti valmiiksi ”Suudelmavalssi”-kappaleen, mutta singleä ei tullut, vaan ensimmäinen pitkäsoitto. Tällöin alkoi myös pitkä yhteistyö Ile Vainion kanssa, kun Vainio oli Audiovoxin tuottajana ja kuuli Lapissa nousseesta uudesta hitistä, ”Lokki”-valssista. Levytys nosti uudelleen esiin myös Mauno Kuusiston parikymmentä vuotta aikaisemman tulkinnan. Lokki-albumi myi kultaa vuonna 1996.
”Lokki” on vanha venäläinen kansansävelmä, johon suomenkieliset sanat on tehnyt opetusneuvos Antti Henttonen. Valssin oli levyttänyt moni ennen Havakkaa, mutta vasta hänen tulkinnastaan tuli hitti. Vaikka ”Lokki” onkin Havakan uran tärkein kappale, hänen laulunsa eivät ole vain valsseja ja iskelmiä, vaan joukossa on myös muutamia amerikkalaisia vanhoja rock-kappaleita, kuten ”Johnny B. Goode” ja ”King Creole”. Havakka onkin itse sanonut pitävänsä Elviksen, Johnny Cashin ja niin sanottujen mustien laulajien musiikista.