stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martin Wetzer
Ura ennen Suomen itsenäisyyttä

Wetzer kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1882–1889 ja valmistui aliluutnantiksi. Hän palveli Suomen kaartissa vuosina 1889–1906 ja yleni luutnantiksi 1893, alikapteeniksi 1897 sekä kapteeniksi 1901. Hän myös suoritti Helsingin yliopistossa voimistelunopettajan tutkinnon vuonna 1898. Kun Suomen kaarti lakkautettiin vuonna 1905, lakkautuspalkalle joutunut Wetzer alkoi opiskella Helsingin yliopistossa oikeustiedettä. Auskultoinnin hän suoritti Salmin käräjillä. Valmistuttuaan oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1910 hän toimi asianajajana vuoteen 1914. Hän oli asianajotoimisto Wetzer & Wahlbergin osakas Viipurissa 1910–1917 ja sai varatuomarin arvon 1913.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914 Wetzer liittyi vapaaehtoisena Venäjän armeijaan. Hän oli 46-vuotiaana vanhimpia maailmansodan aikana Venäjän armeijaan reservin ulkopuolelta liittyneistä vapaaehtoisista suomalaisupseereista. Toisen tiedon mukaan hänet kutsuttiin Venäjän armeijaan osana liikekannallepanoa. Saapuessaan lokakuussa 1914 rintamalle Wetzer ylennettiin everstiluutnantiksi. Hän toimi kahden ensimmäisen sotavuoden aikana jalkaväen pataljoonankomentajana Podoliassa, Galitsiassa, Karpaateilla, Liettuassa ja Valko-Venäjällä. Kunnostauduttuaan Naklon taistelussa hänet ylennettiin toukokuussa 1915 everstiksi. Hän oli lokakuusta 1916 alkaen 257. jalkaväkirykmentin komentajana ja elokuusta 1917 alkaen 65. divisioonan prikaatinkomentajana Bukovinassa. Hänet palkittiin sodan aikana Pyhän Yrjön miekalla ja useilla muilla kunniamerkeillä.
Wetzer jätti käytännössä Venäjän armeijan jo ennen vuoden 1917 lokakuun vallankumousta saapumalla lomalle Helsinkiin ja jättämällä palaamatta rintamalle, sillä hän katsoi vallankumouksen torjumisen Suomessa tärkeämmäksi. Hän oli keskustellut Suomen tulevaisuudesta jo kesällä 1917 kenraali Gustaf Mannerheimin kanssa. Virallisesti Wetzerille myönnettiin ero Venäjän armeijasta joulukuussa 1917. Suomessa hän liittyi sotilaskomitean jäseneksi.
Suomen sisällissota

Wetzeristä tuli heti Suomen sisällissodan alussa tärkeä henkilö valkoisen armeijan organisoimisessa, sillä hän oli ylipäälliköksi nimitetyn kenraali Mannerheimin läheinen ystävä. Muodostaessaan esikuntansa tammikuussa 1918 Mannerheim nimitti Wetzerin ensimmäiseksi esikuntapäällikökseen. Wetzer sai myös johtaa sodan ensimmäisenä päivänä venäläisten aseistariisuntaa Vaasassa, jossa oli Etelä-Pohjanmaan suurin venäläinen varuskunta.
Jo 5. helmikuuta Wetzer siirrettiin Hämeen Ryhmän komentajaksi ja hän sai vastuulleen keskeisen Vilppulan rintaman, jossa punaiset toistuvasti hyökkäsivät päästäkseen valtaamaan rautateiden risteyspaikkana strategisesti tärkeän Haapamäen. Hämeen Ryhmä torjui punaisten hyökkäykset Vilppulassa, mutta ei kyennyt aloittamaan suunniteltua etenemistä kohti Tamperetta ennen kuin eversti Karl Wilkmanin komentama Jämsän Ryhmä iski punaisten selustaan Orivedellä ja pakotti nämä perääntymään. Wetzerin komentama ryhmä oli kuitenkin avainasemassa Tampereen valtauksessa huhtikuun alussa. Ratkaisevassa vaiheessa maalis–huhtikuun vaihteessa kaikki Tampereen keskikaupungille idästä ja etelästä hyökänneet joukot alistettiin Wetzerille. Hänet ylennettiin Tampereen valtauksen jälkeen kenraalimajuriksi.
Kun valkoisten sodanjohto organisoitiin uudelleen, Wetzeristä tuli 7. huhtikuuta koko Länsiarmeijan komentaja, ja hänen vastuullaan olivat Lempäälän, Tuuloksen, Lammin ja Hämeenlinnan suunnalla käydyt taistelut sodan viimeisinä viikkoina. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta kesäkuussa 1918 pian sen jälkeen, kun Mannerheim oli eronnut ylipäällikkyydestä.
Viron vapaussota

Wetzer liittyi tammikuussa 1919 vapaaehtoisena Viron armeijaan ja toimi 9. tammikuuta alkaen Virossa sotineiden vapaaehtoisten suomalaisjoukkojen ylipäällikkönä. Viron ylipäällikkö Johan Laidoner ylennettiin everstistä kenraalimajuriksi, jotta Wetzer ei joutuisi olemaan itseään alempiarvoisen upseerin alaisuudessa. Koska suomalaiset yksiköt – ensimmäinen suomalainen vapaajoukko ja Pohjan Poikain rykmentti – oli sijoitettu Virossa eri rintamille eikä niitä siksi voinut käyttää mielekkäästi yhdessä, Laidoner määräsi 25. tammikuuta Wetzerin Viron etelärintaman komentajaksi. Mannerheimin ohjeita seuraten Wetzer kielsi suomalaisia joukkoja etenemästä Viron kansallisten rajojen ulkopuolelle.
Wetzer joutui Virossa pahoihin ristiriitoihin Pohjan Poikia komentaneen virolaissyntyisen eversti Hans Kalmin kanssa. Heidän välinsä menivät pian täysin poikki, ja Kalm valtasi vastoin Wetzerin määräystä  latvialaisalueella sijainneen Marienburgin. Virolaiset eivät luottaneet Wetzeriin, koska hänen pääosin ruotsinkielinen esikuntansa Tartossa oli hyvissä väleissä virolaisten vihaaman baltiansaksalaisen aatelin kanssa, ja hänet nähtiin baltiansaksalaisten ja valkoisten venäläisten etujen puolustajana. Kalm otti yhteyttä suoraan Viron ylimpään sodanjohtoon ja hyödyntämällä näiden saksalaisvastaisuutta sai aikaiseksi Wetzerin tosiasiallisen syrjäyttämisen, joka tosin verhoiltiin terveysmatkaksi kotimaahan. Wetzer erosi Viron etelärintaman päällikkyydestä 5. maaliskuuta 1919 ja palasi muutamaa päivää myöhemmin Suomeen. Pian sen jälkeen hän erosi myös vapaajoukkojen ylipäällikkyydestä ja ehdotti Viron Avustamisen Päätoimikunnalle esikuntansa lakkauttamista.
Myöhempi ura

Palattuaan Suomeen Wetzer toimi Suomen armeijan 3. Divisioonan komentajana vuosina 1919–1920. Suomen aloittaessa huhtikuussa 1920 Rajajoella aseleponeuvottelut Neuvosto-Venäjän kanssa Wetzer erosi divisioonankomentajuudesta mutta toimi kuitenkin Suomen aselepovaltuuskunnan puheenjohtajana. Oltuaan vuoden ajan asianajotoimisto Antell & Söderhjelmin palveluksessa hän palasi vielä armeijaan, ja oli 2. Divisioonan komentajana vuosina 1921–1925. Hän oli lisäksi puolustusrevision jäsen vuosina 1923–1926. Kun vaatimukset vanhojen tsaarinupseerien väistymisestä lisääntyivät 1920-luvun puolivälissä, Wetzer erosi armeijasta vuonna 1925 ja sai eronsa yhteydessä kenraaliluutnantin arvon. Jalkaväenkenraaliksi hänet ylennettiin vuonna 1928.
Sotilasuransa jälkeen hän työskenteli Helsingin raastuvanoikeudessa notaarina 1926 ja oikeusneuvosmiehenä 1927–1938. Eläkevuosinaan hän oli 1938–1945 Teollisuuden Keskinäisen Palovakuutusyhtiön palveluksessa. Talvi- ja jatkosodan aikana 1939–1944 Wetzer toimi ylipäällikön erikoistehtävissä, mikä tarkoitti pääasiassa kunniamerkkien jakamista sotasairaaloissa haavoittuneille sotilaille.
Perhe

Wetzerin puolisona oli vuodesta 1897 vapaaherratar Ingrid Marie Silfverhjelm, jonka isä oli kenraalimajuri Paul Erik Silfverhjelm. Heille syntyi vuonna 1906 yksi poika. Wetzer on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle samaan hautaan isänsä kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Wetzer Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Split-Dalmatia

Split-Dalmatian piirikunta (Splitsko-dalmatinska županija) on piirikunta Dalmatiassa Kroatiassa. Sen pääkaupunki on Split. Piirikunnan asukasluku on 463 676 asukasta (2001), pinta-ala on 4 534 km².
Piirikunta jakautuu maantieteellisesti kolmeen osaan: takamaaylänköön (Dalmatinska zagora), jossa on useita karstikenttiä; kapea rannikkokaistale, jonka asukastiheys on suuri; sekä saaret. Osa Dinaarisista Alpeista, mukaan lukien Dinara, muodostavat rajan Bosnia ja Hertsegovinan kanssa. Vuoret Kozjak, Mosor ja Biokovo erottavat rannikkokaistaleen takamaasta.
Tärkein elinkeino alueella on matkailu. Teollisuuden ja maatalouden osuus on pienenemässä.
Piirikunnan yhdistävät muuhun Kroatiaan vastavalmistunut nelikaistainen Split-Zadar-Karlovac-Zagreb -moottoritie ja Lika-rautatie. Split-Kaštelan lentokenttä on kesäisin enimmäkseen reittilentokäytössä. Bračin saarella on myös pienempi päällystetty lentokenttä.
Takamaan suurimmat kaupungit ovat Sinj (11 500 asukasta, 25 373 kylät mukaan lukien), Imotski (4 350) ja Vrgorac (2 200). Rannikkokaistaleen suurimmat kaupungit ovat Split (189 000 Kaštela ja Solin mukaan lukien; 240 000), Trogir (11 000), Omiš (6 500) ja Makarska (13 400).
Muuttoliikkeen vuoksi saarten asutuskeskusten asukasluvut ovat pienempiä  mutta silti luonteeltaan taajamanomaisia. Niitä ovat Supetar (3 000) Bračin saarella, Hvar (3 700) ja Stari Grad (1 900) Hvarin saarella, ja Vis (1 800) ja Komiža (1 500) Visin saarella.
Väestö

Vuoden 2001 tietojen mukaan Split-Dalmatian piirikunnan asukasluku oli 463 676. Kroaatit muodostavat asukkaista ehdottoman enemmistön, 96,30 prosenttia.
| Etninen alkuperä | Lukumäärä | Prosenttia |
| --- | --- | --- |
| Kroaatit | 446 539 | 96,30 % |
| Serbit | 5 520 | 1,19 % |
| Albaanit | 900 | 0,19 % |
| Bosniakit | 888 | 0,19 % |
| Sloveenit | 746 | 0,16 % |
| Montenegrolaiset | 593 | 0,13 % |
Historia

Nimi Dalmatia on peräisin illyrialaisheimosta nimeltä Dalmatae, jotka ensimmäisellä vuosituhannella asuivat Adrianmeren itärannikolla. Se kuului Illyrian kuningaskuntaan 300-luvulla Illyrialaissotiin (220-luku eaa. ja 168 eaa.) saakka, jolloin Rooman tasavalta perusti protektoraattinsa Neretva-joen eteläpuolelle. Dalmatiaa on käytetty maantieteellisenä nimenä todennäköisesti 100-luvun loppupuoliskolta saakka, ja sillä tarkoitettiin aluetta Adrianmeren itärannikolla Krka- ja Neretva-jokien välillä. Alue yhdistettiin hiljalleen Rooman alueisiin, kunnes Illyricumin provinssi perustettiin virallisesti noin 32–27 eaa.
Näin Dalmatiasta tuli osa Rooman valtakuntaa. Vuonna 9 dalmatialaiset aloittivat viimeisen kapinoiden sarjan yhdessä pannonialaisten kanssa, mutta kapina kukistettiin vuonna 10 ja Illyricum jaettiin kahteen provinssiin, Pannoniaan ja Dalmatiaan, jotka levittäytyivät suuremmalle alueelle sisämaahan kattaen koko Dinaariset Alpit ja suurimman osan itäistä Adrianmeren rannikkoa. Dalmatia oli Rooman keisarin Diocletianuksen syntymäpaikka. Hän rakensi Diocletianuksen palatsin nykyiseen Splitin keskustaan.
Hallinnollinen jako

Split-Dalmatian piirikunta jakautuu seuraavasti:
Hallinnollinen jako > Kaupungit

Split (piirikunnan pääkaupunki)
Hvar
Imotski
Kaštela
Komiža
Makarska
Omiš
Sinj
Solin
Stari Grad
Supetar
Trogir
Vis
Vrgorac
Vrlika
Hallinnollinen jako > Kunnat

Baška Voda
Bol
Cista Provo
Dicmo
Brela
Dugi Rat
Drašnice
Dugopolje
Gradac
Hrvace
Jelsa
Klis
Lećevica
Lokvičići
Lovreć
Marina
Milna
Muć
Nerežišća
Okrug
Otok
Podbablje
Podgora
Podstrana
Postira
Prgomet
Primorski Dolac
Proložac
Pučišća
Runovići
Seget
Selca
Sućuraj
Sutivan
Šestanovac
Šolta
Trilj
Tučepi
Vinišće
Zadvarje
Zagvozd
Zmijavci
Hallinto

Piirikunnan johtaja (Župan): Ante Sanader (HDZ)
Piirikunnan hallinto koostuu 51 edustajasta:
HDZ 16 paikkaa
Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue (SDP) 11 paikkaa
Kroatian sosiaaliliberaalinen puolue (HSLS) 5 paikkaa
Kroatian talonpoikaispuolue (HSS) 4 paikkaa
Kroatian puhdas äärioikeistolainen puolue (HČSP) 4 paikkaa
Kroatian kansanpuolue (HNS) 2 paikkaa
Kroatian todellinen renessanssi (HIP) 2 paikkaa
Kroatian kristillisdemokraattinen unioni (HKDU) 2 paikkaa
Kroatian dalmatialainen koti (HDD) 1 paikka
Kroatialaisen renessanssin puolue (SHP) 1 paikka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Split-Dalmatia Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan kotisivu (kroatiaksi)
Dalmatia.info - Dalmatian matkailuportaali (Arkistoitu – Internet Archive)
Piirikunnan turistisivut (englanniksi)
Kroatian piirikunnat
Bjelovar-Bilogora
Brod-Posavina
Dubrovnik-Neretva
Istria
Karlovac
Krapina-Zagorje
Koprivnica-Križevci
Lika-Senj
Međimurje
Osijek-Baranja
Požega-Slavonia
Primorje-Gorski Kotar
Šibenik-Knin
Sisak-Moslavina
Split-Dalmatia
Varaždin
Virovitica-Podravina
Vukovar-Syrmia
Zadar
Zagreb
Zagrebin kaupunki
Splitin rantabulevardi Riva.
Belgian Grand Prix 1964

Belgian Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. kesäkuuta 1964 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Lotus-Climax-kuljettaja Jim Clark, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 23 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 32 | 2:06:40.5 | 6 | 9 |
| 2 | 20 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 32 | 3.4 | 7 | 6 |
| 3 | 14 |  Jack Brabham | Brabham-Climax | 32 | 48.1 | 3 | 4 |
| 4 | 2 |  Richie Ginther | BRM | 32 | + 1:58.6 | 8 | 3 |
| 5 | 1 |  Graham Hill | BRM | 31 | Polttoainepumppu | 2 | 2 |
| 6 | 15 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 31 | Polttoaine loppu | 1 | 1 |
| 7 | 4 |  Trevor Taylor | BRP-BRM | 31 | + 1 krs. | 12 |   |
| 8 | 6 |  Giancarlo Baghetti | BRM | 31 | + 1 krs. | 17 |   |
| 9 | 24 |  Peter Arundell | Lotus-Climax | 28 | Ylikuumeneminen | 4 |   |
| 10 | 3 |  Innes Ireland | BRP-BRM | 28 | + 4 krs. | 16 |   |
| DSQ | 29 |  Peter Revson | Lotus-Climax | 28 | Hylätty | 10 |   |
| Kesk. | 17 |  Jo Siffert | Brabham-Climax | 14 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 21 |  Phil Hill | Cooper-Climax | 13 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 11 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 12 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 28 |  André Pilette | Scirocco-Climax | 11 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 16 |  Jo Bonnier | Brabham-Climax | 8 | Kuljettaja | 14 |   |
| Kesk. | 10 |  John Surtees | Ferrari | 4 | Moottori | 11 |   |
| Kesk. | 27 |  Chris Amon | Lotus-BRM | 3 | Moottori | 5 |   |
Muuta

Nopein kierros: Dan Gurney 3'49.200
Belgian Grand Prix 1995

Belgian Grand Prix 1995 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. elokuuta 1995 Circuit de Spa-Francorchamps -radalla. Kilpailu oli kauden 11:s. Sen voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes. Nopeimman kierroksen ajoi David Coulthard aikaan 1,53.412.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Benetton-Renault | 44 | 1:36:47.875 | 16 | 10 |
| 2 | 5 |  Damon Hill | Williams-Renault | 44 | +19.493 | 8 | 6 |
| 3 | 25 |  Martin Brundle | Ligier-Mugen-Honda | 44 | +24.998 | 13 | 4 |
| 4 | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Ford | 44 | +26.972 | 10 | 3 |
| 5 | 7 |  Mark Blundell | McLaren-Mercedes | 44 | +33.772 | 6 | 2 |
| 6 | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Peugeot | 44 | +39.674 | 12 | 1 |
| 7 | 2 |  Johnny Herbert | Benetton-Renault | 44 | +54.043 | 4 |   |
| 8 | 4 |  Mika Salo | Tyrrell-Yamaha | 44 | +54.548 | 11 |   |
| 9 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Mugen-Honda | 44 | +1:06.170 | 9 |   |
| 10 | 23 |  Pedro Lamy | Minardi-Ford | 44 | +1:19.789 | 17 |   |
| 11 | 29 |  Jean-Christophe Boullion | Sauber-Ford | 43 | +1 krs. | 14 |   |
| 12 | 10 |  Taki Inoue | Footwork-Hart | 43 | +1 krs. | 18 |   |
| 13 | 21 |  Pedro Diniz | Forti-Ford | 42 | +2 krs. | 24 |   |
| 14 | 22 |  Roberto Moreno | Forti-Ford | 42 | +2 krs. | 22 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 28 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 16 |  Giovanni Lavaggi | Pacific-Ilmor | 27 | Vaihdelaatikko | 23 |   |
| Kesk. | 24 |  Luca Badoer | Minardi-Ford | 23 | Ulosajo | 19 |   |
| Kesk. | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 22 | Sähköt | 1 |   |
| Kesk. | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Peugeot | 21 | Tulipalo | 7 |   |
| Kesk. | 9 |  Massimiliano Papis | Footwork-Hart | 20 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 17 |  Andrea Montermini | Pacific-Ilmor | 18 | Polttoaine loppu | 21 |   |
| Kesk. | 6 |  David Coulthard | Williams-Renault | 13 | Vaihdelaatikko | 5 |   |
| Kesk. | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 4 | Ripustukset | 2 |   |
| Kesk. | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 1 | Ulosajo | 3 |   |
Belgian Grand Prix 1968

Belgian Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. kesäkuuta 1968 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Bruce McLaren, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja ensimmäinen sitten Monacon GP:n 1962, mutta uran viimeinen. Kyseessä oli myös McLaren-tallin historian ensimmäinen voitto.lähde?
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 28 | 1:40:02.1 | 6 | 9 |
| 2 | 11 |  Pedro Rodríguez | BRM | 28 | 12.1 | 8 | 6 |
| 3 | 23 |  Jacky Ickx | Ferrari | 28 | 39.6 | 3 | 4 |
| 4 | 7 |  Jackie Stewart | Matra-Ford | 27 | Polttoaine loppu | 2 | 3 |
| 5 | 2 |  Jackie Oliver | Lotus-Ford | 26 | Voimansiirto | 15 | 2 |
| 6 | 15 |  Lucien Bianchi | Cooper-BRM | 26 | + 2 krs. | 12 | 1 |
| 7 | 3 |  Jo Siffert | Lotus-Ford | 25 | Öljynpaine | 9 |   |
| 8 | 10 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra | 25 | + 3 krs. | 13 |   |
| Kesk. | 14 |  Piers Courage | BRM | 22 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 6 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 18 | Vetoakseli | 5 |   |
| Kesk. | 20 |  John Surtees | Honda | 11 | Ripustukset | 4 |   |
| Kesk. | 22 |  Chris Amon | Ferrari | 8 | Jäähdytin | 1 |   |
| Kesk. | 16 |  Brian Redman | Cooper-BRM | 6 | Ulosajo | 11 |   |
| Kesk. | 12 |  Richard Attwood | BRM | 6 | Öljyputki | 18 |   |
| Kesk. | 18 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 6 | Kaasu | 10 |   |
| Kesk. | 1 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 5 | Vetoakseli | 14 |   |
| Kesk. | 19 |  Jochen Rindt | Brabham-Repco | 5 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 17 |  Jo Bonnier | McLaren-BRM | 1 | Pyörä | 16 |   |
Muuta

Nopein kierros: John Surtees 3'30.500
Belgian Grand Prix 1999

Belgian Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Spa-Francorchamps'n radalla 29. elokuuta 1999. Kilpailun voitti David Coulthard. Toiseksi tullut Mika Häkkinen varmisti McLarenille kaksoisvoiton. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,53.955.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 44 | 1'25:43.057 | 2 | 10 |
| 2 | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 44 | 10.469 | 1 | 6 |
| 3 | 8 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 44 | 33.433 | 3 | 4 |
| 4 | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 44 | 44.948 | 6 | 3 |
| 5 | 6 |  Ralf Schumacher | Williams-Supertec | 44 | 48.067 | 5 | 2 |
| 6 | 7 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 44 | 54.916 | 4 | 1 |
| 7 | 3 |  Mika Salo | Ferrari | 44 | 56.249 | 9 |   |
| 8 | 5 |  Alessandro Zanardi | Williams-Supertec | 44 | +1:07.022 | 8 |   |
| 9 | 11 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 44 | +1:13.848 | 16 |   |
| 10 | 16 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 44 | +1:20.742 | 7 |   |
| 11 | 9 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 44 | +1:32.195 | 13 |   |
| 12 | 19 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 44 | +1:36.154 | 21 |   |
| 13 | 18 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 44 | +1:41.543 | 17 |   |
| 14 | 10 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 44 | +1:57.745 | 15 |   |
| 15 | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Supertec | 43 | +1 krs. | 11 |   |
| 16 | 21 |  Marc Gené | Minardi-Ford | 43 | +1 krs. | 22 |   |
| Kesk. | 14 |  Pedro de la Rosa | Arrows-Renault | 35 | Voimansiirto | 12 |   |
| Kesk. | 20 |  Luca Badoer | Minardi-Ford | 33 | Ripustukset | 20 |   |
| Kesk. | 23 |  Ricardo Zonta | BAR-Supertec | 33 | Vaihdelaatikko | 14 |   |
| Kesk. | 17 |  Johnny Herbert | Stewart-Ford | 27 | Jarrut | 10 |   |
| Kesk. | 12 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 19 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 15 |  Toranosuke Takagi | Arrows-Renault | 0 | Kytkin | 19 |   |
Belgian Grand Prix 1970

Belgian Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. kesäkuuta 1970 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Pedro Rodríguez, jolle voitto oli kauden ensimmäinen, mutta samalla uran viimeinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Pedro Rodríguez | BRM | 28 | 1:38:10.1 | 6 | 9 |
| 2 | 10 |  Chris Amon | March-Ford | 28 | 1.1 | 3 | 6 |
| 3 | 25 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra | 28 | + 1:43.7 | 11 | 4 |
| 4 | 28 |  Ignazio Giunti | Ferrari | 28 | + 2:38.5 | 8 | 3 |
| 5 | 19 |  Rolf Stommelen | Brabham-Ford | 28 | + 3:31.8 | 7 | 2 |
| 6 | 26 |  Henri Pescarolo | Matra | 27 | Sähköt | 17 | 1 |
| 7 | 9 |  Jo Siffert | March-Ford | 26 | Polttoaineen paine | 10 |   |
| 8 | 27 |  Jacky Ickx | Ferrari | 26 | + 2 krs. | 4 |   |
| NC | 14 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 20 | Ei sijoitusta | 9 |   |
| Kesk. | 18 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | 19 | Kytkin | 5 |   |
| Kesk. | 23 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 19 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 11 |  Jackie Stewart | March-Ford | 14 | Moottori | 1 |   |
| Kesk. | 21 |  John Miles | Lotus-Ford | 13 | Vaihdelaatikko | 13 |   |
| Kesk. | 20 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford | 10 | Moottori | 2 |   |
| Kesk. | 2 |  Jackie Oliver | BRM | 7 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 7 |  Piers Courage | De Tomaso-Ford | 4 | Öljynpaine | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Derek Bell | Brabham-Ford | 1 | Vaihdelaatikko | 15 |   |
Muuta

Nopein kierros: Chris Amon - 3:27.4
Elastisen diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Elastinen esiintymässä Kiekkotorilla Sanomatalon edustalla toukokuussa 2013.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 8 |  |
| ↙Livealbumit | 1 |  |
| ↙EP:t | 2 |  |
| ↙Singlet | 50 |  |
| ↙Musiikkivideot | 16 |  |
Tämä on Elastisen diskografia. Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan ja singleissä lataus-, radio- ja Suomen viralliseen singlelistaan.
Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Elaksis Kivi |  Julkaistu: 19. huhtikuuta 2004  Formaatti: CD / Digitaalinen / Vinyyli | 8 |  |
| Anna soida |  Julkaistu: 15. marraskuuta 2006   Formaatti: CD / Digitaalinen | 11 |  |
| E.L.A. |  Julkaistu: 31. lokakuuta 2007   Formaatti: CD / Digitaalinen | 10 |  |
| Joka päivä koko päivä |  Julkaistu: 26. huhtikuuta 2013  Formaatti: CD / Digitaalinen | 4 |  |
| Iso kuva |  Julkaistu: 10. huhtikuuta 2015  Formaatti: CD / Digitaalinen | 2 |  |
| Elastinen feat. |  Julkaistu: 6. toukokuuta 2016  Formaatti: CD / Digitaalinen | 1 |  |
| Uusia muistoi |  Julkaistu: 13. marraskuuta 2020  Formaatti: CD / Digitaalinen | 5 |  |
| EK2 |  Julkaistu: 22. marraskuuta 2024  Formaatti: | 2 |  |
Livealbumit

Rauhassa (9. tammikuuta 2015)
EP:t

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Vain elämää |  Julkaistu: 30. tammikuuta 2015  Formaatti: Digitaalinen | 39 | – |
Mixtapet

E.T.T.E. (Elastinen & Timo Pieni Huijaus, 2006)
Singlet > Profeetat

| Vuosi | Single | Listasijoitus> Singlelista | Listasijoitus> Latauslista | Listasijoitus> Radiolista | Albumilta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | ”Sinuhe” | 1 | 1 | 33 | Profeetat kävi täällä |
| 2017 | ”Yhtäccii” | 3 | 1 | — | Profeetat kävi täällä |
| 2017 | ”Jokainen kyynel” | 4 | 3 | 51 | Profeetat kävi täällä |
| 2017 | ”EYO” (mukana Nelli Matula) | 1 | 1 | 41 | Profeetat kävi täällä |
| 2017 | ”Pipefest” (mukana Paleface) | 8 | 1 | – | Profeetat kävi täällä |
| 2017 | ”Lohikäärmeet” | – | 4 | – | Profeetat kävi täällä |
Singlet > Muut listoille nousseet kappaleet

| Vuosi | Single | Singlelista | Latauslista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | "Loppuviikko" (mukana Uniikki, Timo Pieni Huijaus, Tasis & Spekti) | 12 | 13 | Joka päivä koko päivä |
| 2014 | "Oo siellä jossain mun" | 3 | 3 | Vain elämää – kausi 3, ilta |
| 2014 | "Kun kuuntelen Tomppaa (Kuuntelen Paulaa)" | 13 | 9 | Vain elämää – kausi 3, ilta |
| 2014 | "Minä ja hän" | 12 | 15 | Vain elämää – kausi 3, päivä |
| 2014 | "Mitä kuuluu" | 20 | 16 | Vain elämää – kausi 3, päivä |
| 2020 | "Uusia muistoi" (mukana F) | 13 | – | Uusia muistoi |
| 2024 | "Milt se tuntuu" | 48 | – | EK2 |