stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Warrior (1860)

| HMS Warrior |
| --- | --- |
 HMS Warrior

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Blackwall
Kölinlasku:  25. toukokuuta 1859
Laskettu vesille:  29. joulukuuta 1860
Palveluskäyttöön:  1. elokuuta 1861
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 358 t
Pituus:  127 m
Leveys:  17.7 m
Syväys:  8.2 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  13 solmua (purjeilla) 14,5 solmua (höyryllä) 17,5 solmua (yhdistettynä)
Miehistöä:  705
Aseistus
Aseistus:  1867: 4 x 8" MLR-tykkiä 28 x 7" MLR-tykkiä 4 x 20 naulan BL-tykkiä
HMS Warrior oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu Warrior-luokan panssarifregatti.Se oli maailman ensimmäinen rautarunkoinen ja panssaroitu sota-alus, joka edusti sotalaivatekniikan vallankumousta lopettaen puurunkoisten höyrysotalaivojen aikakauden. Alus oli suunniteltu vastauksena Ranskan laivaston vuonna 1859 valmistuneelle panssaroidulle, mutta puurunkoiselle ja selvästi pienemmälle La Gloirelle. Alus oli palveluksessa vuoteen 1875 ja on nykyisin museolaivana Portsmouthin satamassa.
Valmistus

Isaac Wattsin suunnittelema vuoden 1859 laivasto-ohjelmaan sisältynyt alus tilattiin 29. huhtikuuta 1859 Thames Ironworks and Shipbuilding Company Blackwallista Lontoosta, joka hyväksyi tilauksen 11. toukokuuta. Köli laskettiin 25. toukokuuta 1859 telakkanumerolla 76E. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta 1860 ja valmistui 1. elokuuta 1861. Aluksen höyrykoneet tilattiin John Penn and Sonilta.
Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Kanaalin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Arthur Auckland Leopold Pedro Cochrane. Alus oli hänen kuninkaallisen korkeutensa prinsessa Aleksandran saattajana. Alus poistettiin palveluksesta 22. marraskuuta 1864, ja se siirrettiin Portsmouthin telakalle. Palvelukseen palattuaan 7. heinäkuuta 1867 alus jatkoi Kanaalin laivastossa päällikkönään John Corbett, joka luovutti päällikkyyden 25. heinäkuuta Henry Boysille. Alus kolaroi vielä samana vuonna HMS Royal Oakin kanssa, minkä aiheuttamien vaurioiden korjaaminen kesti 21. elokuuta 1869 saakka. Aluksen päällikkönä oli Kanaalin laivastoon palattaessa Frederick Henry Stirling, joka luovutti päällikkyyden 22. helmikuuta 1870 Henry Carr Glynille. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1871, ja se siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Alukselle lisättiin perään korokkeet ja savuhormeihin ohjaimet.
Alus palasi Kanaalin laivastoon 11. kesäkuuta 1875 päällikkönään William Henry White. Se siirrettiin vuonna 1876 rannikonvartiointialukseksi Portlandiin. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 15. maaliskuuta 1878 Robert Gordon Douglas ja edelleen 7. tammikuuta 1881 Algernon Charles Fieschi Heneage. Alus poistettiin palveluksesta 30. huhtikuuta 1881, ja se palautettiin palvelukseen 1. toukokuuta päällikkönään Samuel Philip Townsend vartiolaivana Greenockissa. Townsend luovutti päällikkyyden 27. marraskuuta 1882 Edward Stanley Adeanelle. Alus siirrettiin kesäkuussa 1883 Portsmouthiin, missä se palveli proomuna nimellä HMS Asia. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1864.
Alus oli satama-aluksena Portsmouthissa aloittaen hävittäjien emälaivana heinäkuussa 1902. Alus nimettiin maaliskuussa 1904 HMS Vernon III:ksi. Se muutettiin kelluvaksi öljysäiliöksi Pembrokeen vuonna 1923, jolloin sen nimeksi palautettiin Warrior. Se nimettiin 27. elokuuta 1942 HMS C.77:ksi. Aluksen hylky hinattiin vuonna 1979 West Hartlepooliin muutettavaksi museolaivaksi ja edelleen Portsmouthiin museoksi.
Merkitys

Warriorin innoittamina merivallat alkoivat suunnitella yhä suurempia, nopeampia, raskaammin aseistettuja ja vahvemmin panssaroituja sota-aluksia. Kehitys oli niin vauhdikasta, että Warrior itse vanheni nopeasti. Tämän kehityksen lakipistettä edustivat toisen maailmansodan aikaiset taistelulaivat.
Aiheesta muualla

Historic Naval Ships Association - HMS Warrior (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Warrior-luokan panssarifregatit
Heikki Järn

| Heikki Järn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. syyskuuta 1941 (ikä 83) Karkkila, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Heka
Pelipaikka:  puolustaja
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1964–1972
Seurat:  HIFK
Heikki Allan Järn (s. 23. syyskuuta 1941 Karkkila) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi HIFK:ssa 10 kauden ajan vuosina 1959–1972. Järn voitti siellä kapteenina kaksi Suomen mestaruutta (1969 ja 1970) sekä kaksi SM-pronssia (1971 ja 1972). Järn pelasi HIFK:ssa yhteensä 170 SM-sarjan ottelua tehoilla 17+15=32.
Järn pelasi urallaan myös yhdet MM-kilpailut Sveitsissä vuonna 1971 sekä Sapporon talviolympialaisissa vuonna 1972.
Harvialan metsärata

Harvialan metsärata oli Vanajan kunnan (nykyisen Janakkalan) alueella VR:n Harvialan asemalta itään Sääjärvelle, Kesijärvelle ja Leppälammelle johtanut kapearaiteinen metsärautatie. Radan raideleveys oli 750 mm, varsinaisen pääradan pituus 16 kilometriä ja radan kokonaispituus sivuraiteet huomioon ottaen noin 30 kilometriä. W.Rosenlew & Co:n omistama rata oli käytössä vuosina 1917–1955.
Harvialan metsäradan kakkosveturi Minkiöllä
Radan rakentaminen ja liikenne

Varsinaista Harvialan metsärautatietä edelsi Brusiinin suvun omistaman Harviala Oy:n rakennuttama, 1899 valmistunut hevosrautatie, jonka pituus oli 55 kilometriä. Ostettuaan Harviala Oy:n W.Rosenlew & Co rakennutti vanhan hevosradan tilalle vuoteen 1917 mennessä uuden radan, joka soveltui veturivetoiseen liikennöintiin. Harvialan metsärataa käytettiin etupäässä puutavaran kuljettamiseen Harvialan laajoista metsistä VR:n radan varteen. Radan liikenne päättyi vuonna 1955, jolloin rata purettiin. Harvialan radalla kuljetettiin puuta enimmillään lähes 100 000 m3 vuodessa mutta 1950-luvulla enää noin 10 000 m3. Puu siirrettiin aluksi Harvialanjokeen edelleen uitettavaksi Poriin mutta myöhemmin puuta alettiin kuljettaa Harvialasta eteenpäin rautateitse.
Niin ikään Rosenlewin omistaman Vanajanlinnan rakennustarvikekuljetuksia varten rakennettiin vuonna 1919 Harvialan asemalta linnan rakennustyömaalle 5 kilometriä pitkä haararata, joka kuitenkin purettiin heti kartanolinnan rakennustöiden valmistuttua 1924.[lähde? ]
1920-luvun lopulta saakka järjestettiin Vanajan seurakunnan ja Rosenlewin yhteistyönä ns. pikkujunaretkiä. Tarkoitusta varten Rosenlew varusti avotavaravaunut penkeillä, ja heinäkuun kolmantena sunnuntaina vietiin junallinen väkeä Sääjärven maastoon jumalanpalvelukseen. Perillä nautittiin myös puheista, laulusta ja tarjoilusta. Viimeinen tällainen retki järjestettiin radan purkamisvuonna 1955.[lähde? ]
Liikkuva kalusto

Harvialan metsärautatien kalustona oli kaksi höyryveturia, 20 avovaunua, yksi matkustajavaunu sekä aurausvaunu.
Ensimmäinen veturi radalle tilattiin Tampellalta, ja se valmistui vuonna 1914 numerolla 234.[lähde? ] Veturi oli Tampellan tyyppiä Mf (myöhempi tyyppimerkintä Bb16), pyöräjärjestys 0-4-2T (B1'n2t).
Toinen, hieman suurempi veturi Harvialaan hankittiin vuonna 1917 vähän käytettynä Lohjan sähkörautatieltä. Tampellan vuonna 1916 numerolla 256 rakentama, Oa (Db25) -tyyppinen veturi, pyöräjärjestys 0-6-2T (C1'n2t), oli osoittautunut Lohjan radalle liian raskaaksi.
Metsäradan liikenteen loputtua veturi numero 1 romutettiin.
Kakkonen puolestaan päätyi Tampereen Sorsapuistoon, missä se seisoi lasten leikkikaluna, kunnes se vuonna 1988 lahjoitettiin Jokioisten museorautatielle ja siirrettiin Minkiölle; veturin Minkiölle saavuttua todettiin että siitä oli poistettu kaikki varustimet, ovet riisuttu ja halkotila osin poistettu muistomerkiksi muutettaessa, mutta se on periaatteessa kunnostettavissa ajokuntoon, koska veturiin on olemassa kunnostuskelpoinen varakattila.
Hytti ja halkobunkkeri sekä vesitankit tosin joudutaan uusimaan kokonaan. Kesäksi 2009 veturia kunnostettiin ulkoisesti, koska se lainattiin kesäkaudeksi näyttelytapahtumaan: hytti uusittiin osittain sekä poistetut ovet ja höyrykuvun pellitys asennettiin takaisin paikoilleen.
Harvialan radan ainoa matkustajavaunu oli ajoittain C.W.Rosenlewin ja tämän vieraiden käytössä näiden metsästysretkillä. Myös Suomen marsalkka Mannerheim matkusti joskus hirvijahtiin vaunun kyydissä, minkä vuoksi tätä nykyään niin ikään Jokioisten museorautatiellä olevaa vaunua kutsutaan "Marskin vaunuksi".
Ratalinjan nykytila

Nykyisin Harvialan metsäradan pohja on lähes koko matkaltaan autotienä noudattaen tielinjaa Haitintie - Isoleikkoo - Kesijärvi - Haapalanmäki. Aivan Isoleikkoon alussa sijaitsee pieni silta, jonka maatuet ovat peräisin alkuperäisestä rautatiesillasta. Harvialassa sijainnut radan punatiilinen veturitalli purettiin 1980-luvulla maantien rakentamisen takia.
Aiheesta muualla

Harvialan metsäradan veturitalli vuonna 1965
Harvialan metsäradan linjaus  (Taloudellinen kartta 1:100.000 Hämeenlinna 1939, Timo Meriluodon karttasivut)
Haraholmen

Haraholmen
| --- | --- |
Sijainti:  60°7′30.00″N, 24°47′58.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,03 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Haraholmen on saari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Haraholmen kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on kolmisen kilometriä.
Haraholmenin pinta-ala on noin 2,7 hehtaaria ja etelä–pohjoissuuntainen pituus noin 260 metriä. Miessaari ja Pyöräsaari sijaitsevat noin kilometrin Haraholmenista länteen; Lilla Ådholmen ja Stora Ådholmen puolestaan sijaitsevat muutama sata metriä Haraholmenista koilliseen. Haraholmenin lounainen naapurisaari Rönnkobben on lähes puuton kallioluoto. Haraholmenista avautuu estoton näkymä etelään Suomenlahden ulapalle. Saaren eteläosa on paljasta kalliota, keskiosissa kasvaa havumetsää, länsi- ja itärannat ovat kallioisia. Haraholmenilla sijaitsee kaksi hiidenkirnua.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Haraholmen, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
MML Paikannimet: Haraholmen Saari (Arkistoitu – Internet Archive)
Hebe Camargo

Hebe Camargo vuonna 2009.
Hebe Maria Camargo (8. maaliskuuta 1929 Taubaté – 29. syyskuuta 2012 São Paulo) oli brasilialainen juontaja, laulaja ja näyttelijä.
Elokuvia

1949 – Quase no Céu
1951 – Liana, a Pecadora
1960 – Zé do Periquito
2005 – Coisa de Mulher
2009 – Xuxa e o Mistério de Feiurinha
Televisioesiintymisiä

1950 – Primeira Apresentação Musical da TV Brasileira
1968 – Romeu e Julieta Versão 1
1970 –  As Pupilas do Senhor Reitor
1978 – O Profeta
1980 – Cavalo Amarelo
1990 – Romeu e Julieta Versão 2
1995 – A Escolinha do Golias
2000 – TV Ano 50
2003 – Romeu e Julieta Versão 3
2007 – Amigas e Rivais
2009 – Vende-se Um Véu de Noiva
2009 – Elas Cantam Roberto
Musiikkijulkaisuja

Hebe e Vocês (1959)
Festa de Ritmos (1961)
Hebe Camargo (1966)
Maiores Sucessos (1995)
Pra Você (1998)
Como É Grande o Meu Amor Por Vocês (2001)
Aiheesta muualla

Hebe Camargo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heikki Jäntti

Heikki Tapio Jäntti (14. maaliskuuta 1940 Rautalampi – 12. heinäkuuta 2024 Tuusula) oli suomalainen huuliharpisti. Hän on eräs Suomen tunnetuimmista huuliharpisteista. Jäntti soitti huuliharppua muun muassa Jussi Raittisen albumilla Hirvi älä tule tielle ja Juha ”Watt” Vainion kappaleella ”Vanhojapoikia viiksekkäitä”.
Harads

| Harads |
| --- | --- |
 Harads
 Koordinaatit: 66°04′57″N, 20°57′23″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Boden
Väkiluku (2021):  472
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harads on taajama Bodenin kunnassa Norrbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 472 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harads Wikimedia Commonsissa
Herbert Blomstedt

Blomstedt Leipzigin Gewandhausissa, 2015.
Herbert Blomstedt (s. 11. heinäkuuta 1927 Springfield, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen ruotsalainen kapellimestari. Hänen vanhempansa olivat Ruotsista, ja perhe muutti takaisin sinne Herbertin ollessa parin vuoden ikäinen. Lapsuudessaan Blomstedt asui viisi vuotta myös Suomessa Kauniaisissa, Helsingissä ja Turussa.
Blomstedt opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Uppsalan yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli nykymusiikkia Darmstadtissa, barokkimusiikkia Paul Sacherin johdolla sekä orkesterinjohtoa Yhdysvalloissa.
Blomstedt tunnetaan ennen kaikkea saksalaisen, itävaltalaisen ja pohjoismaalaisen musiikin tulkinnoistaan: näitä ovat olleet muun muassa Ludwig van Beethovenin, Felix Mendelssohn-Bartholdyn, Franz Schubertin, Anton Brucknerin, Richard Straussin, Edvard Griegin, Jean Sibeliuksen ja Carl Nielsenin teokset.
Blomstedt on toiminut ylikapellimestarina Oslon filharmoniselle orkesterille 1962–1968, Tanskan kansalliselle sinfoniaorkesterille 1967–1977, Sächsische Staatskapelle Dresdenille 1975–1985, Ruotsin radion sinfoniaorkesterille 1977–1982, San Franciscon sinfoniaorkesterille 1985–1995, Pohjois-Saksan radion sinfoniaorkesterille 1996–1998 sekä Leipzigin Gewandhausorkesterille 1998–2005.
Blomstedt on adventisti, minkä Vesa Sirén ottaa esille konserttiarviossaan, joka käsittelee Blomstedtin johtamaa Sibelius- ja Beethoven-konserttia Helsingissä huhtikuussa 2017. Sirén toteaa, että Blomstedtin uskonnollinen tausta vaikutti siihen, kuinka tämä johti Sibeliuksen neljättä sinfoniaa: Kun sen on tulkittu lähteneen Sibeliuksen käsistä traagisena, Blomstedt ei tulkinnassaan eikä ohjelmalehtisessäkään löydä teoksesta pessimismiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herbert Blomstedt Wikimedia Commonsissa
Herbert Blomstedt (Arkistoitu – Internet Archive) – San Francisco Symphony (englanniksi)
Världsberömd dirigent donerar sitt stora privata bibliotek till Göteborgs universitet – Göteborgs universitet
Herbert Blomstedt överlämnar sin enorma boksamling – Göteborgs symfonikers vänner
Hyllad Blomstedt-konsert med klassisk orkesteruppställning – Göteborgs symfonikers vänner
Herbert Blomstedt – Symfonikernas egen favorit på gästspel! – Göteborgs symfonikers vänner
Herbert Blomstedtstipendiet – Kungl. Musikaliska Akademien
Hanki itsellesi mies

| Hanki itsellesi mies> Get Your Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dorothy Arzner
Käsikirjoittaja:  Agnes Brand Leahy Hope Loring Välitekstit: George Marion Jr.
Perustuu:  Louis Verneuilin näytelmään
Tuottaja:  Jesse L. Lasky Adolph Zukor B.P. Schulberg
Kuvaaja:  Alfred Gilks
Leikkaaja:  Louis D. Lighton
Pääosat:  Clara Bow Charles "Buddy" Rogers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   4. joulukuuta 1927  4. maaliskuuta 1929
Kesto:  60 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hanki itsellesi mies (engl. Get Your Man) on Dorothy Arznerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen komedia vuodelta 1926. Elokuvan pääosissa ovat Clara Bow ja Charles "Buddy" Rogers. Elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana toimi Paramount Pictures.
Hanki itsellesi mies perustuu Louis Verneuilin näytelmään Tu m'épouseras, jonka pohjalta Agnes Brand Leahy ja Hope Loring laativat käsikirjoituksen. George Marion Jr. teki elokuvaan välitekstit. Elokuvan tuottivat Jesse L. Lasky, Adolph Zukor ja B.P. Schulberg. Elokuvan kuvaukset alkoivat 16. syyskuuta 1927 ja päättyivät 13. lokakuuta. Hanki itsellesi mies sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 1927 New Yorkissa, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 7. joulukuuta 1927. Suomessa elokuva sai ensi-illan 4. maaliskuuta vuonna 1929.
Yhdysvaltain kongressin kirjasto säilyttää elokuvan puutteellista kopiota. Elokuvasta puuttuu kaksi kelaa kuudesta.
Juoni

Hanki itsellesi mies kertoo nuoresta amerikkalaisesta Nancy-nimisestä tytöstä (Clara Bow), joka rakastuu Pariisissa komeaan Robert-nimiseen aatelismieheen (Buddy Rogers). Robertille on kuitenkin järjestetty avioliitto ja menisi pian naimisiin. Nancy kehittelee suunnitelman poistaakseen tämän esteen ja lopuksi saisi Robertin...
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clara Bow  | … |  Nancy Worthington   |
|  Charles "Buddy" Rogers  | … |  Robert de Bellecontre   |
|  Josef Swickard  | … |  Duc de Bellecontre   |
|  Josephine Dunn  | … |  Simone de Villeneuve   |
|  Harvey Clarke  | … |  Marquis de Villeneuve   |
|  Frances Raymond  | … |  Rouva Worthington   |
Aiheesta muualla

Hanki itsellesi mies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hanki itsellesi mies Elonet.
Hanki itsellesi mies AllMoviessa. (englanniksi)
Hanki itsellesi mies SilentErassa (englanniksi)
Heikki Juvonen

Heikki Juvonen (10. elokuuta 1884 Kitee – 30. joulukuuta 1915 Kitee) oli suomalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan kotieläimiä esittävistä pienoisveistoksistaan.
Kiteen Valkeavaaralta kotoisin ollut Juvonen loukkaantui vakavasti metsätöissä sattuneessa onnettomuudessa, jonka jälkeen hän aloitti kuvanveiston sairaala-aikanaan Sortavalassa. 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla Juvonen suoritti opintoja Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, mutta palasi jo pian takaisin Kiteelle ja perusti oman työpajan kotitaloonsa. Hän keskittyi muovailemaan pienoisveistoksia kotieläimistä, kuten lehmistä, sonneista ja hevosista. Niitä käytettiin myös opetusvälineinä esimerkiksi maatalouskouluissa.
Tunnetuista hevosista Juvonen teki veistokset muun muassa Eino-Vakaasta ja Kirpusta. Erityisesti tunnettu on Juvonen vuonna 1915 muutamaa kuukautta ennen kuolemaansa tekemä Kirppu-patsas. Tilaaja oli Kirpun omistanut eläinlääkäri Ludvig Fabritius.
Hara Takashi

| Hara Takashi> 原 敬 |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 29. syyskuuta 1918 – 4. marraskuuta 1921  
Monarkki:  Yoshihito
Edeltäjä:  Terauchi Masatake
Seuraaja:  Takahashi Korekiyo
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1856 Morioka, Tokugawa-shōgunaatti
Kuollut: 4. marraskuuta 1921 (65 vuotta) Tokio, Japanin keisarikunta
Tiedot
Puolue:  Rikken Seiyūkai
 Nimikirjoitus
Hara Takashi (jap. 原 敬, 9. helmikuuta 1856 – 4. marraskuuta 1921) oli japanilainen poliitikko ja maansa pääministeri vuosina 1918–1921.
Hara oli syntyisin yläluokkaisesta samuraisuvusta Moriokan kaupungista Honshun pohjoisosasta. Meiji-restauraatioon johtaneessa sisällissodassa Morioka pysyi uskollisena häviölle jääneelle bakufulle. Hara opiskeli Tokiossa katolisten lähetystyöntekijöiden perustamassa ranskankielisessä koulussa ja kääntyi kristityksi. Pian sen jälkeen hän hylkäsi asemansa samurai-luokan lopettamista seuranneessa shizokuluokassa. Hän työskenteli toimittajana.
Vuonna 1900 Hara liittyi Itō Hirobumin vastikään perustamaan Seiyūkai-puolueeseen ja toimi ministerinä kahdessa Saionji Kinmochin hallituksessa. Kesäkuussa 1914 hän nousi Saionji Kinmochin seuraajana puolueen johtoon. Vuoden 1918 riisimellakoiden johdettua Terauchi Masataken hallituksen eroon Hara päätyi pääministeriksi. Hänen puolueensa kärsi kuitenkin erinäisistä skandaaleista.
Haran murhapaikka, Tokion rautatieaseman eteläisessä sisäänkäynnin edessä.
4. marraskuuta 1921 äärioikeistolainen rautatien vaihdemies Nakaoka Kon’ichi puukotti Haran kuoliaaksi Tokion rautatieasemalla, kun Hara oli junassa matkalla Kiotoon puoluekokoukseen. Nakaokan murhamotiivi oli se, että hän katsoi Haran korruptoituneen muun muassa päästäessään isot monialayritykset (zaibatsut) vaikuttamaan Japanin politiikkaan ja hyväksyttyään yleisen äänioikeuden sekä sallittuaan vuotta aiemmin sotilaallisen väliintulon Nikolajevskin tapauksen hoitamisessa. Nakaokaan vaikutti myös hänen esimiehensä, joka oli Haran äänekäs vastustaja. Nakaoka tuomittiin alun perin kuolemaan ennen kuin hänet tuomittiin uudelleen elinkautiseen vankeuteen, mutta hänet vapautettiin vasta 13 vuotta murhan tekemisen jälkeen. Hara oli Japanin ensimmäinen virassaan murhattu pääministeri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hara Takashi Wikimedia Commonsissa
Hankehaavi

Hankehaavin logo.
Hankehaavi on tutkimushankekuvausten verkkohakemisto. Se sisältää tiedot keskeisimpien suomalaisten luonnonvaroja tutkivien organisaatioiden tutkimushankkeista – sekä päättyneistä että meneillään olevista.
Yleensä hankerekisterit ovat organisaatiokohtaisia, mutta Hankehaavi-hakemistosta tietoa voi etsiä aiheen mukaan ja yhtä aikaa kuuden eri organisaation rekistereistä. Sen tietoa tuottavat organisaatiot ovat Geologian tutkimuskeskus GTK, Luonnonvarakeskus Luke, Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskus FGI, Ruokavirasto ja Suomen ympäristökeskus SYKE. Mukana on myös neljä Helsingin yliopiston tiedekuntaa: maatalous-metsätieteellinen, eläinlääketieteellinen, bio- ja ympäristötieteellinen sekä farmasian tiedekunta
Tutkimushankkeen kuvaus Hankehaavissa on tiedontuottajan laatimassa muodossa. Kuvaus on linkitetty suoraan tiedontuottajan omassa www-sivustossa olevaan, useimmiten laajempaan hankekuvaukseen. Hankehaavi ei muokkaa tiedontuottajien laatimia hankekuvauksia, vaan tuottaa ainoastaan niiden tietokenttien avulla hakemistoja tiedonhakijan avuksi. Muutokset ja uudet hankkeet tiedontuottaja tallentaa organisaation omaan rekisteriin, tietokantaan tai www-sivulle, josta ne automaattisesti päivittyvät Hankehaaviin sovituin aikavälein.
Hankehaavin tarkoituksena on edistää luonnonvara-alan tutkimustiedon löytyvyyttä, saatavuutta ja käytettävyyttä. Usein hanketieto linkittyy hankkeessa tuotettuihin julkaisuihin. Julkaisujen verkkohakemistoja on runsaasti, mutta näin laajoja monialaisia hankekuvauksien hakuportaaleja ei Suomessa Hankehaavin lisäksi ole muita. Hanketieto saattaa olla ensimmäinen tai jopa ainoa lähde uudesta tutkimusaiheesta vaiheessa, jossa yhtäkään aiheeseen liittyvää julkaisua ei vielä ole saatavilla.
Etenkin tutkijat, tutkimusrahoittajat, asiantuntijat, tutkimushallinto, päättäjät, yritykset ja viestinnän ammattilaiset tarvitsevat tietoa tutkimushankkeista. Hankehaavi-hakemiston kautta voidaan nopeasti selvittää, mitä luonnonvara-alalla tutkitaan, kuka tai ketkä tutkivat ja missä organisaatioissa. Esimerkiksi ilmastonmuutosta tai bioenergiaa tutkitaan useissa paikoissa eri näkökulmista eikä tiedonhakija välttämättä osaa arvioida, mistä organisaatioista tietoa tulisi ensisijaisesti etsiä. Hankehaavissa on myös ajankohtaisista tutkimusteemoista päivittyviä hankekuvauslistauksia tiedonhakijan avuksi. Näitä aihehakemistoja on yhteensä 40 (2021), esimerkkeinä pölyttäjät, antibiootit ja resistenssi, Itämeri, kiertotalous ja cleantech.
Hankehaavissa on yli 10 000 tutkimushankekuvausta (2021). Määrä karttuu sitä mukaa kuin uusia tutkimuksia käynnistetään. Hankehaavi-käyttöliittymästä on myös englanninkielinen versio. Tavoitteena on saada Hankehaaviin lisää muita luonnonvara-alan tutkimustiedontuottajia.
Tausta

Hankehaavi on avattu tammikuussa 2008. Hankehaavi tuotettiin maa- ja metsätalousministeriön ja Viikin tiedekirjaston (nykyisin Helsingin yliopiston kirjaston Viikin kampuskirjasto) pitkäaikaisessa tutkimustietopalvelujen Matri-yhteistyössä. Järjestelmän on suunnitellut ja toteuttanut MI Tietorakenteet Oy.
Aiheesta muualla

Hankehaavi-palvelu
Ala-Kyyny, Juuso. Avoimen tutkimustiedon asialla jo vuodesta 2008 – Hankehaavista löytyvät tiedot tutkimushankkeista Think Open 23.4.2020. Helsingin yliopisto.
Aaltonen, Maj-Lis, Siipilehto, Liisa ja Mattila, Ilkka. Hankehaavi – tutkimushankkeiden hakupalvelu. Maataloustieteen Päivät 2008.
Siipilehto, Liisa. Verkkohaavilla tutkimustietoa. Verkkari 07/08
Uusi Hankehaavi-hakemisto kokoaa luonnonvara-alan tutkimushankkeet. Maa- ja metsätalousministeriön tiedote 17.9.2008
Aiheesta muualla > Luonnonvara-alan tutkimushankerekistereitä Suomessa

Hankkeet (Ruokavirasto)
Hankkeet (PTT Pellervon taloustutkimus)
MMM:n rahoittama tutkimus ja kehittäminen (Maa- ja metsätalousministeriö)
Projektit  (Helsingin yliopiston tutkimusportaali Tuhat)
Projektit (Luke)
Tutkimus- ja kehittämishankkeet (Suomen ympäristökeskus SYKE)
Tutkimushankkeet) (Paikkatietokeskus FGI, Maanmittauslaitos)
Tutkimusprojektit (Arkistoitu – Internet Archive) (Geologian tutkimuskeskus)