stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lauttasaaren kartano

| Lauttasaaren kartano |
| --- | --- |

Osoite:  Otavantie 10, 00200 Helsinki
Valmistumisvuosi:  1837
Omistaja:  Koneen säätiö
Tyylisuunta:  empire
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lauttasaaren kartanon päärakennus vuonna 1923.
Lauttasaaren kartano on Helsingin Lauttasaaressa sijaitseva rakennus, jonka omistaa Koneen Säätiö. Se sijaitsee osoitteessa Otavatie 10, noin 200 metriä Lauttasaaren metroasemalta. Kartanon päärakennus on valmistunut vuonna 1837, ja se edustaa empiretyyliä. Rakennus ja sen tontti on suojeltu asemakaavalla vuonna 1978. Kartanoon kuuluva Punainen huvila on Lauttasaaren vanhin pystyssä oleva rakennus, ja se on rakennettu vuosina 1791–1793. Päärakennuksen ja Punaisen huvilan sanotaan muodostavan arvokkaan kulttuurihistoriallisen kokonaisuuden.
Historia

Kartanon maat koostuivat aikaisemmista Heikaksen ja Bertaksen tiloista, jotka lahjoitettiin 1624 kuninkaankartanona ratsumestari Gert Skyttelle palkkioksi Preussin sodassa tehdystä palveluksesta.
Vuonna 1650 kuningatar Kristiina peruutti lahjoituksen ja luovutti Lauttasaaren Helsingin kaupungille, mutta myöhemmin saari vielä palautettiin kruunulle mutta jätettiin sittemmin kruununluontoisena Helsingin kaupungille maistraatin palkkiotiloiksi. Vuosisadan lopulla alue päätyi yksityisomistukseen.
1700- ja 1800-luvun vaihteessa Lauttasaaren omisti Weurlanderin maanviljelijä- ja kauppiassuku, jonka jäsen Mårten Weurlander myi Lauttasaaren tilan vuonna 1836 Claes Wilhelm Gyldénille. Seuraavana vuonna Gyldén aloitti kartanon rakentamisen.
Kartano vaihtoi omistajaa jo vuonna 1841, kun sen osti Nils Siljander. Seuraavan kerran omistaja vaihtui 11. elokuuta 1871, jolloin venäläissyntyinen kauppias Ivan Wavulin osti kartanon 60 000 markalla ja asettui perheineen sinne asumaan. Joidenkin lähteiden mukaan Wavulin olisi tehnyt kaupat jo vuonna 1853.
Wavulinien aikana Lauttasaareen, pääasiassa sen rannoille alettiin rakentaa pääkaupunkilaisten säätyläisten huviloita. Ensimmäinen tontti myytiin tähän tarkoitukseen vuonna 1873, mutta varsinaisesti palstoitus käynnistyi 1895 Vilhem Wavulinin ollessa kartanon omistajana, jolloin palstoja sekä vuokrattiin että myytiin. Vilhem Wavulin oli kouluttautunut agronomiksi, ja hän paneutui maanviljelyksen kehittämiseen. Pellot ja puutarha kunnostettiin ja etelään johtavan tien ympärille nousi talousrakennuksia.
Julius Tallberg osti Wavulinilta vuonna 1905 Kotkavuoren pohjoisrinteellä sijainneet Hjördishemin ja Sätran palstat. Vanha palstajako on osin vieläkin näkyvissä, sillä vuokrasopimukset ulottuivat 1940-luvulle asti.
Vuonna 1911 Julius Tallberg osti lopulta koko kartanon ja sen jäljellä olleet maat eli puoli Lauttasaarta edulliseen hintaan, koska kaupunki ei ollut niistä kiinnostunut. Tämän jälkeen kartanossa toimi ravintola ainakin vuonna 1920.
Kartanon myöhemmät vaiheet

Vuonna 1946 Julius Tallbergin miniä Clara Tallberg myi kartanon rakennuksen Allergiatutkimussäätiölle. Vuonna 1954 kartano muutettiin sairaalaksi, jossa korjattiin esimerkiksi huuli- ja kitalakihalkioita. Vuonna 1978 Punainen Risti yritti myydä kartanon, jotta tilalle olisi rakennettu asuinrakennuksia, mutta paikalliset asukkaat puuttuivat peliin sillä seurauksella, että seuraavana vuonna Helsingin kaupunki osti kartanon. Vuonna 1980 kartanosta tuli muistisairaiden vanhusten hoitokoti, mutta 2010-luvun alkuvuodet se oli tyhjillään.
Helsingin kaupunki pani kartanon ja punaisen huvilan myyntiin keväällä 2015 ja sai useita tarjouksia. Tarjokkaista ei valittu pelkästään korkeimman tarjouksen perusteella.
Tarjouskilpailun voitti Koneen Säätiö, joka aloitti kartanoalueen kunnostamisen. Perusteellisessa kunnostusprojektissa muun muassa purettiin ylimääräisiä väliseiniä ajalta, jolloin kartano oli toiminut sairaalana ja vanhainkotina. Vintille tehtiin nykyaikaisia työtiloja, ja kartanon pintoihin palautettiin joitakin koristemaalauksia ja joitakin puupintoja kunnostettiin. Pihalle tuli Lahopuutarha-niminen taideteos, joka on rakennettu pääasiassa kartanon pihalta kaadettujen puiden puusta. Vesi virtaa sen päällä, ja noin 25 vuodessa teoksen tulisi lahota sellaiseksi, kuin mitä sen laatineet taiteilijat Janne Nabb ja Maria Teeri ovat visioineet.
Kunnostus valmistui toukokuussa 2018, jolloin säätiö muutti kartanoon. Kartanon puutarha ennallistetaan puutarha-arkkitehti Bengt Schalinin suunnitelman mukaan 1920-luvun asuun. Kartanon on tarkoitus toimia tieteen ja taiteen kohtaamispaikkana sekä erilaisten tapahtumien järjestämispaikana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lauttasaaren kartanon puistohistorian selvitys.
Lauttasaaren kartano Koneen Säätiön sivuilla.
Lapin kesä (albumi)

| Lapin kesä Vesa-Matti Loiri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1992
 Tyylilaji: iskelmä
Vesa-Matti Loirin muut julkaisut
| Seitsemän kertaa 1990 | Lapin kesä 1992 | Vesa-Matti Loiri 1994 |
Lapin kesä on Vesa-Matti Loirin yhteistyössä Base-Beat Studiot Oy:n kanssa tekemä kokoelma-albumi, joka sisältää hänen omia tulkintojaan suomalaisista klassikkokappaleista. Kokoelma ilmestyi vuonna 1992.
Kappaleet

Miehet puuta, laivat rautaa (Kärki/Helismaa/Ahvenlahti)
Kohtalokas samba (Malmsten/Ahvenlahti)
Kultaiset korvarenkaat (Young/Eskonmaa/Jarvola/Loiri)
Hiekkaa (Micheletti/Tuuli/Jarvola/Loiri)
On suuri sun rantasi autius (Trad./Koskenniemi/Jarvola/Loiri)
Nocturne (Hietanen/Wesslin/Leino)
Itkevä huilu (Merikanto/Larin-Kyösti/Linnavalli)
Lapin kesä (Hietanen/Wesslin/Leino)
Väliaikainen (Jurva/Pekkarinen/Lerche)
Ennen kuolemaa (Boulanger/Kullervo)
Vanha mustalainen (Kondor/Saukki)
Täällä pohjantähden alla (Trad.)
Kansanlaulu (Merikanto/Sund/Snellman)
Annina (Merikanto/Fallström/Linnavalli)
Lihue

| Lihue |
| --- | --- |

Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:   Havaiji
Piirikunta:  Kauai
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,32 km²
Väkiluku (2020):  8 004
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lihue (havaijiksi Līhuʻe) on Havaijilla, Kauain piirikunnassa, sijaitseva kaupunki, joka toimii myös piirikuntansa hallinnollisena keskuksena. Kaupunki alkoi kasvaa vuonna 1849, kun saksalaiset maahanmuuttajat perustivat sinne sokeriruokoplantaasin. Sokeriruokoa kasvatettiin aina 1900-luvun loppupuolelle asti, mutta sittemmin kaupungin keskeiseksi elinkeinoksi on noussut turismi.
Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 8 004 ihmistä ja sen pinta-ala on 7,46 neliömailia (eli noin 19,32 km2).
Kaupungissa toimii Lihuen lentokenttä, jonne lentävät sekä osavaltion sisäiset että kansainväliset lennot.
Havaijin yliopiston alainen Kaua‘i Community College sijaitsee kaupungissa.
Lapin kesä (kappale)

Lapin kesä on Eino Leinon runo, joka julkaistiin Leinon runokokoelmassa Kangastuksia vuonna 1902. Kaj Chydenius teki runoon sävellyksen, joka julkaistiin vuonna 1966 Chydeniuksen ensimmäisellä albumilla Lauluja. Albumilla laulun tulkitsee Vesa-Matti Loiri. Myöhemmin Perttu Hietanen ja Taisto Wesslin tekivät runoon sävellyksen, jonka tulkitsi levylle jälleen Vesa-Matti Loiri. Tämä vuonna 1978 Eino Leino -teema-albumilla julkaistu sävellys on nykyisin Chydeniuksen versiota tunnetumpi.
Loiri on levyttänyt kappaleen myös Robinin kanssa Robinin albumilla Yhdessä. Hietasen ja Wesslinin version ”Lapin kesä” -kappaleesta ovat levyttäneet myös muun muassa Keijo Minerva, Lasse Hoikka, Reima Helminen, Pentti Matikka, Anja Särkilä, Olli Airaksinen, Kristian Meurman ja Paula Koivuniemi. Lisäksi Jope Ruonansuu on esittänyt kappaleen viimeisen säkeistön Vesa-Matti Loiria imitoiden vuonna 1988 levyttämällään kappaleella Matkiva kulkuri.
Aiheesta muualla

Lapin kesä Suomen Äänitearkistossä[vanhentunut linkki]
Les derniers seront les premiers

| Les derniers seront les premiers L'Algérino |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2005
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: Rap
 Levy-yhtiö: 361 Records
Listasijoitukset
 Le Charts #32 (2005)
L'Algérinon muut julkaisut
|   | Les derniers seront les premiers 2005 | Mentalité pirate 2007 |
Les derniers seront les premiers on L'Algérinon ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005. Se sijoittui parhaimmillaan ranskalaisen Le Charts albumilistalla sijalle 13.
Kappaleet

Honneur et bravoure
Est-ce que tu m'as vu?
On est là
On revient de loin
Les dernières seront les premiers
Sans retenue aucune
Le rêve francais
J'dénonce
Témoin muet
Etoile d'un jour
Dans le mouv'
En force
21
M.A.R.S
Levez le voile sur vos pensées
T'sais c'est qui, qui cause?
Envoie l'son
La patience est une farme
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2005 |  Les Charts | 32 |
Le Mansin 24 tunnin ajo 2010

Auto maalissa.
Rataprofiili.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2010 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12.–13. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa.
Kilpailun voittivat LMP1 -luokan Nr. 9 Audi kuljettajat Mike Rockenfeller, Timo Bernhard ja Romain Dumas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Mansin 24 tunnin ajo 2010 Wikimedia Commonsissa
Le Mansin 24 tunnin ajo
1923
1924
1925
1926
1927
1928
1929
1930
1931
1932
1933
1934
1935
1937
1938
1939
1949
1950
1951
1952
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2010 24 Hours of Le Mans
Käännös suomeksi
Lapin kesä (20 suosikkia -sarjan albumi)

| 20 suosikkia – Lapin kesä Vesa-Matti Loiri |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1996
 Formaatti: CD-levy, C-kasetti
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 01.17.45
 Levy-yhtiö: Fazer Records
Vesa-Matti Loirin muut julkaisut
| Uuno Kailas 1995 | 20 suosikkia – Lapin kesä 1996 | 20 suosikkia – Saiskos pluvan 1996 |
20 suosikkia – Lapin kesä on vuonna 1996 julkaistu Vesa-Matti Loirin kokoelmalevy. Levy on osa Warner Music Finlandin "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa. Samana vuonna julkaistiin samassa sarjassa toinenkin Loiri-kokoelma Saiskos pluvan.
Kappaleet

Vallinkorvan laulu – 2.41 (säv. Oskar Merikanto, san. Ernst Roini, sov. Esa Pethman)
Pieni kansanlaulu – 3.36 (säv. Sulho Ranta, san. Martti Haavio)
Peltoniemen Hintrikin surumarssi – 4.09 (säv. trad., san. Reino Helismaa)
On suuri sun rantas autius – 3.35 (säv. trad., san. V. A. Koskenniemi, sov. Esa Helasvuo)
Itkevä huilu – 3.32 (säv. Oskar Merikanto, san. Larin-Kyösti, sov. Esa Helasvuo)
Laulu on iloni ja työni – 5.07 (säv. trad., san. J. Alfred Tanner)
Lauluni aiheet – 3.43 (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Olli Ahvenlahti)
Reppurin laulu – 4.46 (säv. Oskar Merikanto, san. Larin-Kyösti, sov. Esko Linnavalli)
Lastentaru takkavalkealla – 3.04 (En barnsaga vid brasan, säv. Oskar Merikanto, san. Karl Asplund, suom. Ilta Koskimies)
Nocturne – 3.33 (säv. Perttu Hietanen, Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Taisto Wesslin)
Lapin kesä – 4.24 (säv. Perttu Hietanen, Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Taisto Wesslin)
Elegia – 3.56 (säv. Perttu Hietanen, Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Taisto Wesslin)
Virta venhettä vie – 2.28 (säv. Perttu Hietanen, Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Taisto Wesslin)
Oi, muistatko vielä sen virren – 4.38 (säv. Oskar Merikanto, san. Eino Leino, sov. Esko Linnavalli)
Laula tyttö – 4.21 (säv. Oskar Merikanto, san. J. H. Erkko, sov. Esko Linnavalli)
Kullanmurunen – 2.26 (säv. Oskar Merikanto, san. J. H. Erkko, sov. Esko Linnavalli)
Maininkeja – 2.55 (säv. Perttu Hietanen, Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Taisto Wesslin)
Mua pelottaa – 4.41 (säv. Perttu Hietanen, Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Taisto Wesslin)
Annina – 3.19 (säv. Oskar Merikanto, san. Daniel Fallström, sov. Esko Linnavalli)
Soi vienosti murheeni soitto – 2.45 (säv. Oskar Merikanto, san. Heikki Ansa)
Leopold von Hohenzollern

Leopold von Hohenzollern
Leopold von Hohenzollern-Sigmaringen (22. syyskuuta 1835 Krauchenwies, Preussi – 8. kesäkuuta 1905 Berliini, Saksan keisarikunta) oli saksalainen ruhtinas, jota Preussi tuki Espanjan kuninkaaksi vuonna 1870.
Suku

Leopold kuului Preussiakin hallinneen Hohenzollernin hallitsijasuvun svaabilaiseen Hohenzollern-Sigmaringen-sukuhaaraan. Hänen isänsä Karl Anton von Hohenzollern oli vuonna 1849 luovuttanut koko pienen ruhtinaskuntansa Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle, minkä jälkeen Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinaat katsottiin kuuluviksi Preussin kuningassukuun. Leopoldista tuli Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinassuvun päämies isänsä kuoltua vuonna 1885.
Kuninkuus suunnitelmat

Kun Espanjan valtaistuin jäi tyhjilleen vuoden 1868 vallankumouksen seurauksena, Preussin kansleri Otto von Bismarck ja Espanjan pääministeri Juan Prim alkoivat ajaa prinssi Leopoldia Espanjan uudeksi kuninkaaksi. Suostuttelun jälkeen Leopold hyväksyi ehdokkuutensa. Ranskan keisari Napoleon III kuitenkin vastusti sitä, sillä saksalaisen kuninkaan valtaannousu Espanjassa olisi muodostanut uhan Ranskalle kahdelta suunnalta. Ranskan diplomaattisen painostuksen jälkeen Leopold vetäytyi ehdokkuudestaan, mutta Preussin johto ei suostunut antamaan Ranskalle vakuutusta päätöksen lopullisuudesta. Tapahtumat johtivat Emsin sähkeenä tunnettuun diplomaattiseen selkkaukseen ja edelleen Ranskan–Saksan sodan syttymiseen.
Leopoldin veli oli Romanian kuninkaaksi valittu Kaarle I. Koska Kaarle I:lle ei syntynyt poikia, hänen seuraajakseen kuninkaana tuli Leopoldin ja Portugalin infanta Antónian (1845–1913) poika, Romanian kuningas Ferdinand I. Puoliso oli Portugalin kuningatar Maria II:n ja Ferdinand II:n kolmanneksi vanhin tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leopold von Hohenzollern Wikimedia Commonsissa
Fast & Furious

| Fast & Furious |
| --- | --- |
 Fast & Furiousin elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Justin Lin
Käsikirjoittaja:  Käsikirjoitus: Chris Morgan Hahmot: Gary Scott Thompson
Tuottaja:  Neal H. Moritz Vin Diesel Ricardo Del Río
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  Amir Mokri
Leikkaaja:  Christian Wagner
Pääosat:  Vin Diesel Paul Walker Michelle Rodriguez Jordana Brewster John Ortiz Laz Alonso Gal Gadot
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   10. huhtikuuta 2009
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 000 000 dollaria
Edeltäjä:  Hurjapäät: Tokio Drift
Seuraaja:  Fast & Furious 5
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fast & Furious (tunnetaan myös nimellä Fast & Furious 4) on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 2009. Se on Hurjapäät-elokuvasarjan neljäs osa.
Elokuvan ohjasi Justin Lin, joka ohjasi myös elokuvat Hurjapäät: Tokio Drift ja Fast & Furious 5.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vin Diesel  | … |  Dominic Toretto   |
|  Paul Walker  | … |  Brian O’Conner   |
|  Michelle Rodriguez  | … |  Leticia ”Letty” Ortiz   |
|  Jordana Brewster  | … |  Mia Toretto   |
|  John Ortiz  | … |  Ramon Campos/Arturo Braga   |
|  Laz Alonso  | … |  Fenix Calderon   |
|  Gal Gadot  | … |  Gisele Harabo   |
|  Jack Conley  | … |  Penning   |
|  Sung Kang  | … |  Han Lue   |
|  Don Omar  | … |  Rico   |
|  Tego Calderón  | … |  Tego   |
|  Brandon T. Jackson  | … |  Alex   |
Lev Alburt

Lev Alburt vuonna 1980
Lev Osypovytš Alburt (ukr. Лев Осипович Альбурт; s. 21. elokuuta 1945 Orenburg, Venäjä) on yhdysvaltalainen, alkuaan neuvostoliittolainen shakinpelaaja ja shakin suurmestari. Alburt toimi aiemmin opettajana Odessassa. Hän voitti shakin ukrainanmestaruuden vuonna 1974 ja oli parhaillaan viides shakin neuvostoliitonmestaruuskilpailuissa. Hän sai kansainvälisen mestarin arvon 1976 ja suurmestarin arvon vuonna 1977.
Vuonna 1979 Alburt haki turvapaikkaa Israelin Bonnin lähetystöstä ja loikkasi Yhdysvaltoihin. 
Alburt pelasi Yhdysvaltain ensimmäistä pöytää jo Maltan shakkiolympialaisissa vuonna 1980.
Alburt on voittanut shakin yhdysvaltainmestaruuden kolmesti, vuosina 1984, 1985 ja 1990. Hän on myös tuottelias shakkikirjailija.
Aiheesta muualla

Lev Alburt ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
FIDE-kortti: Lev Alburt (englanniksi)
Lapin kamariorkesteri

Lapin kamariorkesteri (engl. The Lapland Chamber Orchestra) on Suomen ja samalla koko EU:n pohjoisin ammattikamariorkesteri.
Orkesteri toimii Rovaniemellä, mutta konsertoi säännöllisesti koko Lapin alueella. Orkesterin kotisalina Rovaniemellä on toukokuussa 2011 valmistunut Kulttuuritalo Korundi. 18-jäsenisen orkesterin kapellimestarina ja taiteellisena johtajana on syksystä 1996 toiminut John Storgårds.
TV1 on myöntänyt orkesterille Vuoden valopilkku 2003 -palkinnon Kalevi Ahon Luostosinfonian kantaesityksestä (esityksessä oli mukana myös Radion sinfoniaorkesteri). Orkesterin levytys tanskalaisen Vagn Holmboen kamarisinfonioista oli Gramophone Award 2013 ehdokkaana. Elokuussa 2014 Lapin kamariorkesteri vieraili Carinthischer Sommer -festivaalilla Itävallassa ja The BBC Proms-festivaalilla Lontoossa.  Kalevi Ahon Theremin- ja käyrätorvikonsertto - levy sai 1900-2000 –lukujen musiikin konserttolevytysten sarjassa arvostetun saksalaisen ECHO Klassik –palkinnon v. 2015 .
Lapin kamariorkesterin levytykset

Lapin kamariorkesteri: Astor Piazzolla (2002)
Jukka Linkola: Winds (2007)
Kalevi Aho: Luostosinfonia (2008)
Kalevi Aho: Rituals (2009)
In memoriam Pehr Henrik Nordgren (2011)
Kalevi Aho: Thereminkonsertto ja käyrätorvikonsertto
Vagn Holmboe: Chamber Symphonies
Sunleif Rasmussen: Motion/Emotion
Oi Jouluyö, Soile Isokoski
Nordic Sound
Aleksander Zemlinsky: Seven Songs and Chamber Symphony
Aiheesta muualla

Lapin kamariorkesterin verkkosivut
Lev Aronin

Lev Solomonovitš Aronin (ven. Лев Соломонович Аронин; 20. heinäkuuta 1920 Samara – 3. lokakuuta 1982 Moskova) oli neuvostoliittolainen shakinpelaaja. Hän oli ammatiltaan insinööri-meteorologi. Aronin saavutti kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950. Hän osallistui shakin neuvostoliitonmestaruuskilpailuihin kahdeksan kertaa ja sijoittui neljännellä kerrallaan toiseksi puoli pistettä mestaruuden voittaneesta Paul Keresistä. Aronin jakoi ensimmäisen sijan venäjänmestaruuskilpailuissa vuonna 1952 ja voitti moskovanmestaruuden vuonna 1965.
Aiheesta muualla

Lev Aronin ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Lihr

Lihr on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aksel Lihr (1887–1971), pikaluistelija
Conrad Lihr (1831–1913), vuori-insinööri, Suomen Rahapajan johtaja
Gunnar Lihr (1897–1937), lentokapteeni
Zaida Eriksson-Lihr (1895–1974), lääketieteen ja kirurgian tohtori ja lastentautien erikoislääkäri.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hurjapäät: Tokio Drift

| Hurjapäät: Tokio Drift> The Fast and the Furious: Tokyo Drift |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Justin Lin
Käsikirjoittaja:  Chris Morgan
Tuottaja:  Neal H. Moritz
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  Stephen F. Windon
Leikkaaja:  Kelly Matsumoto Dallas Puett Fred Raskin
Pääosat:  Lucas Black Sung Kang Bow Wow Nathalie Kelley Brian Tee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Saksa
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2006-06-1616. kesäkuuta 2006 (Yhdysvallat)  2006-06-2525. kesäkuuta 2006 (Suomi)  
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, japani
Budjetti:  85 miljoonaa $
Tuotto:  158,5 miljoonaa $
Edeltäjä:  2 Fast 2 Furious
Seuraaja:  Fast & Furious
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hurjapäät: Tokio Drift (engl. The Fast and the Furious: Tokyo Drift) on Hurjapäät-elokuvasarjan kolmas elokuva, joka julkaistiin vuonna 2006. Elokuva on sarjan kolmas, mutta sen tapahtumat sijoittuvat elokuvien Fast & Furious 6 ja Fast & Furious 7 väliin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lucas Black  | … |  Sean Boswell   |
|  Bow Wow  | … |  Twinkie   |
|  Sung Kang  | … |  Han Lue   |
|  Brian Tee  | … |  Takashi/DK   |
|  Nathalie Kelley  | … |  Neela   |
|  Sonny Chiba  | … |  Kamata   |
|  Leonardo Nam  | … |  Morimoto   |
|  Brian Goodman  | … |  Luutnantti Boswell   |
|  Zachery Ty Bryan  | … |  Clay   |
|  Nikki Griffin  | … |  Cindy   |
|  Lynda Boyd  | … |  Ms. Boswell   |
|  Jason Tobin  | … |  Earl   |
|  Keiko Kitagawa  | … |  Reiko   |
|  Vin Diesel  | … |  Dominic Toretto   |
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä elokuvasarjan kolmas osa Hurjapäät: Tokio Drift on vähintäänkin yhtä tympeä tapaus kuin edeltäjänsä: päätöntä kaahailua, häpeämätöntä tuotesijoittelua sekä asenteiltaan ala-arvoista ja mainosvideolta näyttävää eksploitaatioviihdettä. ”Miehen kunnia mitataan sillä, miten hyvin hän onnistuu nolaamaan kilpakumppaninsa. Naiset ovat pikkupukeisia palkintoja, pelkkää kauppatavaraa siinä missä autotkin tässä sovinistisessa, rasistisessa ja typerää piittaamattomuutta ihailevassa elokuvassa.”
Lauttareitti Varna–Tšornomorsk

Postimerkki vuodelta 1978. Iljitševsk–Varna-reitillä on aloittanut junalautta nimeltä ”Plevnan sankarit”, joka rakennettiin Uljanikin telakalla Pulassa, Kroatiassa vuonna 1979.
Lauttareitti Varna—Tšornomorsk (ukr. Поромна переправа Варна—Чорноморськ), aikaisempi Iljitševsk—Varna ja vuosina 1992—2016 Illitšivsk—Varna lauttareitti, kutsumanimeltään ”Ystävyyden silta” on Ukrainan Tšornomorskin ja Bulgarian Varnan kaupunkien välinen junalauttayhteys tai lauttaliikennetoiminta Mustanmeren koillisrannikolla.
Tätä pidettiin yhtenä maailman suurimpana lauttareittinä. Myös Neuvostoliiton historiassa tämä oli ensimmäinen kansainvälinen vesiliikennelinja, jonka perustamiseen vaikuttivat kauppakumppanuus Bulgarian kanssa ja maiden välisen kaupan poikkeuksellisen korkea liikevaihto. Lauttayhteyden luominen mahdollisti junien lisäksi konttien ja perävaunujen kuljetuksen.
Ensimmäinen junavaunuilla lastattu "Šipkan sankarit" -niminen lautta aloitti liikennöinnin silloisesta Iljitševskistä 14. marraskuuta 1978. Siitä lähtien Varna—Iljitševsk-lauttareittiä kutsutaan myös "ystävyyden sillaksi". Reitin pituus eri lähteiden mukaan vaihtelee 374 ja 435 kilometristä 458 kilometriin. Lastin kuljetusaika oli toisaalta yhteen suuntaan joko 18 tai 20 tuntia ja toisaalta keskimääräinen matka-aika Iljitševskistä Varnaan ja vastakkaiseen suuntaan kesti 30 tuntia. Rahti kuljetettiin lautalla rautatievaunuissa ja vaunujen telien uudelleenjärjestelyt suoritettiin Varnan lauttaterminaalissa. Vaunujen lisäksi lauttareiteillä kuljetettava tavaravalikoima oli erilainen, mukaan lukien erilaiset kulutustavarat, kuorma-autot ja henkilöautot, ajoneuvot erikoistarpeisiin ja laitteet.