stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalmisto H -kulttuuri
Ajoitukset

Sangholin Kalmisto H-kytkentäinen myöhäisharappalainen asutus on ajoitettu n4ljällä ajoituksella suunnilleen aikaan  2175–1785 ... 1715–1560 kalenterivuotta eaa. Tämän mukaan Kalmisto H ajoittusi noin 2000 – alle 1700 eaa. Mutta barasta tehdyt ajoituksen osuvat laajemmalle aikavälille noin 2350–1330 eaa. Yhteenvetona monista ajoituksista voidaan päätellä, jotta Kalmisto H olisi loppunut noin 1700–1500 eaa. Kalmisto H saattoi alkaa Pubjabissa aiemmin kuin Sindhissä, Punjabissa noin 2200–2100 eaa.
Aiheesta muualla

Late Harappan Period (englanniksi)
Harappa-sivusto (englanniksi)
Flashback (videopeli)

| Flashback |
| --- | --- |
 Pelin Amiga-version kansikuva
Kehittäjä:  Delphine Software International (Amiga, PC, MD, MCD) Tiertex Ltd (SNES, PC-CD, 3DO, CD-i, Jaguar)
Julkaisija:  U.S. Gold
Jakelija:  Nintendo eShop, App Store, Steam, GOG.com, Microsoft Store ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Paul Cuisset
Suunnittelija:  Paul Cuisset
Taiteilija:  Patrick Daher, Thierry Levastre, Denis Mercier, Thierry Perreau, Christian Robert, Fabrice Visserot
Säveltäjä:  Jean Baudlot, Raphaël Gesqua, Fabrice Visserot
Ohjelmoija:  Benoist Aron, Philippe Chastel, Paul Cuisset, Frédéric Savoir
Pelisarja:  Flashback
Julkaistu:  1992
Lajityyppi:  elokuvamainen tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 11+ ESRB: K-A  Virheellinen ESRB-arvo (6+) USK: 16 VRC: MA-13
Alusta:  Amiga, Acorn Archimedes, Sega Mega Drive, MS-DOS, NEC PC-9801, SNES, Mega-CD, FM Towns, 3DO, CD-i, Atari Jaguar, Mac OS, iOS, Symbian, Maemo
Jakelumuoto:  Levyke, digitaalinen lataus ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Flashback (tunnetaan Yhdysvalloissa nimellä Flashback: The Quest for Identity) on Delphine Software Internationalin ja Tiertex Ltd:n kehittämä ja U.S. Goldin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna 1992 Amigalle, ja seuraavina vuosina lukuisille eri kotitietokoneille ja pelikonsoleille kuten DOS, Super Nintendo ja Sega Mega Drive. Pelin suunnitteli Paul Cuisset.
Pelin tyyppi edustaa niin sanottua elokuvamaista tasohyppelyä (engl. cinematic platformer), samaan tapaan kuin sitä edeltäneet Prince of Persia ja Another World sekä myöhemmin julkaistu Oddworld: Abe’s Oddysee. Pelin ympäristöt ovat käsinpiirrettyjä ja hahmojen animaatiot on toteutettu rotoskooppaamalla, mikä saa hahmojen liikkeet näyttämään huomattavan sulavilta pelin julkaisuaikaan nähden.
Pelin tulevaisuuteen sijoittuva tarina edustaa cyberpunk-tyyliä. Flashback on listettu Guinnessin ennätysten kirjassa kaikkien aikojen myydyimpänä ranskalaisena pelinä.
Pelaaminen

Pelaajan tehtävänä on ohjata päähahmo Conrad läpi pelin tasojen, jotka sisältävät kiipeilyä, kevyttä ongelmanratkontaa ja taistelua vihollisia vastaan. Pelin ainoana aseena toimii Conradin pistooli, jossa on loputtomat ammukset. Pelin aikana on löydettävissä monenlaisia esineitä kuten kiviä, rahaa ja avaimia joita tarvitaan etenemiseen. Kentät sisältävät monenlaisia laitteita kuten hissejä ja ohjauspaneeleita. Pelaajan on myös väisteltävä monenlaisia ansoja joista jotkut tappavat Conradin välittömästi.
Peli sisältää salasanat pelitilanteen jatkamista varten. Pelin kentät sisältävät myös tallennusasemia, joista pelaaja voi jatkaa kuoltuaan, mutta ne kuitenkin tallentavat pelitilanteen vain siihen asti, että pelaaja etenee seuraavaan kenttään tai lopettaa pelin.
Pelin Sega Mega Drive -versio sisältää huomattavan ohjelmointivirheen eli ns. glitchin, jonka avulla pelaaja voi helposti kävellä lähes minkä tahansa pelissä olevan seinän lävitse. Näin pelaaja voi ohittaa kokonaisia alueita pelistä halutessaan eikä pelaajan tarvitse kerätä esimerkiksi avaimia avatakseen ovia. Tätä virhettä ovatkin käyttäneet hyväkseen esimerkiksi speedrun-pelaajat jotka yrittävät pelata pelejä läpi mahdollisimman nopeasti.
Juoni

Pelin päähenkilönä on Galaxia Bureau of Investigationin agentti nimeltä Conrad B Hart. Ennen pelin tapahtumia hän saa tutkimuksissaan selville että vihamielinen muukalaisrotu suunnittelee ihmiskunnan tuhoa. Muukalaiset saavat selville Conradin tutkimukset ja Conrad tietää että hän ei ole enää turvassa. Hän päättää kopioida oman muistinsa tietokoneelle ja lähettää ne ystävälleen Ianille siltä varalta että hänen muistinsa pyyhittäisiin pois. Hän myös tallentaa nauhoituksen itsestään hologrammimuotoon Holocube-laitteelle. Conradin pelot tulevat myöhemmin toteen kun avaruusolennot kidnappaavat hänet ja pyyhkivät hänen muistinsa. Conrad onnistuu pakenemaan avaruusolentojen tukikohdasta ja haaksirikkoutuu Titanilla olevaan viidakkoon.
Peli alkaa viidakosta jossa Conradilla ei ole mitään muistikuvaa menneistä ajoista. Kuitenkin hän löytää Holocubella olevan nauhoituksen jossa hän käskee itseään ottamaan yhteys ystäväänsä Ianiin joka on kaupungissa nimeltä New Washington. Conrad taistelee tiensä viidakossa olevien mutanttien lävitse ja tapaa Ianin New Washingtonissa. Ianin avustuksella Conrad saa muistinsa takaisin.
Conradin täytyy päästä takaisin maapallolle, mutta matkalipun hinta on valtavan kallis. Conrad kuitenkin osallistuu kilpailuun nimeltä Death Tower, jonka pääpalkintona on matkalippu maahan. Hän voittaa kilpailun ja matkustaa takaisin maapallolle. Siellä hän päätyy yökerhoon nimeltä Paradise Club, joka on avaruusolentojen piilopaikka maapallolla. Hän salakuuntelee muukalaisten tapaamista jossa hän kuulee että he aikovat teleportata miljoonia sotureitaan maapallolle ja tuhota ihmiset. Conrad jää kiinni salakuuntelustaan ja hänet vangitaan selliin. Myöhemmin vankiselliin saapuu pari kyborgia tappamaan Conradin, mutta hän onnistuu väistelemään heitä ja saamaan aseensa takaisin.
Conrad löytää myöhemmin valtavan teleportin, joka siirtää hänet kaukaiselle planeetta Morphsille, joka on avaruusolentojen kotiplaneetta. Siellä hän löytää ihmisvangin nimeltä Phillip Howard Clark, joka kuitenkin haavoittuu kuolettavasti kun avaruusolennot ampuvat hänet. Viimeisillä voimillaan Clark antaa Conradille pommin, joka pystyy aiheuttamaan tuhoisan ketjureaktion jos se räjäytetään planeetan ytimessä. Conrad taistelee tiensä planeetan ytimeen ja asettaa pommin. Pommi räjähtää ja Conrad ehtii ajoissa pakenemaan avaruusaluksella, kun planeetta Morphs tuhoutuu.
Lopussa Conrad kirjoittaa avaruusaluksen tietokoneelle että hän on nyt eksynyt avaruuteen ja saattaa vaeltaa avaruudessa todella pitkän aikaa. Hän asettaa itsensä horrostilaan toivoen että jonain päivänä joku löytää hänet.
Kehitys

Pelin kehitys alkoi ehdotuksesta tehdä peli Kummisetä-elokuvasta, mutta ajatuksesta ei jäänyt peliin mitään konkreettista. Peli julkaistiin aluksi Amigalle, mutta sitä kehitettiin Sega Mega Drivea varten. Peli toimii kuvataajuudella 24 kuvaa sekunnissa. Päähahmon animaatioista tuli niin tärkeät, että osia pelistä päätettiin jättää pois jotta peli mahtuu Mega Driven pelimoduulille ja kaikki muu oli toissijaista.
Jatko-osa

Pelille on julkaistu jatko-osa Fade to Black vuonna 1995.
Delphine Software International ja sen tytäryhtiö Adeline Software International kehittivät yhdessä sarjan kolmatta osaa nimeltä Flashback Legends. Peli oli tarkoitus julkaista Game Boy Advancelle vuonna 2003. Pelin kehitys kuitenkin keskeytettiin ja sitä ei koskaan julkaistu. Sekä Delphine että Adeline lopettivat toimintansa vuonna 2004.
Jatko-osa > HD-versio

Ubisoft on julkaissut pelin uudelleentehtynä teräväpiirtoversiona Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle vuonna 2013.
Pelin kehittäjäksi on ilmoitettu Paul Cuisset ja tämän ranskalainen kehitysstudio VectorCell.
Aiheesta muualla

Flashback: The Quest for Identity MobyGamesissa (englanniksi)
Flashback Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Flashback: The Quest for Identity (englanniksi)
Luzoninkäpinkäinen

| Luzoninkäpinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Kaskaskäpinkäiset Edolisoma
Laji::  coerulescens
Kaksiosainen nimi
 Edolisoma coerulescens  (Blyth, 1842) 
Synonyymit
 Coracina coerulescens 
Katso myös
   Luzoninkäpinkäinen Wikispeciesissä   Luzoninkäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luzoninkäpinkäinen (Edolisoma coerulescens) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Luzoninkäpinkäistä tavataan Filippiinien pohjoisosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Luzoninkäpinkäisen alalajia altera tavattiin Cebulla, mutta se kuoli sukupuuttoon 1900-luvun alussa.
6. toukokuuta

6. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 126. päivä (127. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 239 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Ylermi
suomenruotsalainen kalenteri: Frej, Frejvid, Freja
ortodoksinen kalenteri: Jopi, Job
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Čuivi
vanhemmissa kalentereissa: Aleksandra, Benedikta, Gotthard, Protogenes, Sigismund, Sigmund
Tapahtumia

1527 – Keisari Kaarle V:n espanjalaiset ja saksalaiset joukot ryöstivät Rooman.
1682 – Ranskan kuningas Ludvig XIV siirsi hovinsa Versaillesiin.
1877 – Kylmän ja nälän heikentämät intiaanipäällikkö Hullun Hevosen joukot (Oglala Sioux -heimo) antautuivat Yhdysvaltain joukoille Nebraskassa.
1889 – Eiffelin torni avattiin virallisesti yleisölle Pariisin maailmannäyttelyssä.
1910 – Yrjö V:stä tuli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija isänsä Edvard VII:n kuoleman jälkeen.
1919 – Iso-Britannia tunnusti Suomen itsenäisyyden.
1937 – Saksalainen ilmalaiva Hindenburg syttyi tuleen ja tuhoutui minuutissa yrittäessään telakoitua New Jerseyn Lakehurstissa Yhdysvalloissa, 36 ihmistä sai surmansa.
1940 – Yhdysvaltalainen kirjailija John Steinbeck sai Pulitzer-palkinnon romaanistaan Vihan hedelmät.
1942 – Toinen maailmansota: Yhdysvaltain joukot antautuivat japanilaisille Filippiineillä.
1945 – Toinen maailmansota: Yhdysvaltain joukot valloittivat Pilsenin Sudeettialueella (sodan jälkeen Plzeňin Tšekkoslovakiassa). Joukkojen eteneminen pysäytettiin, jotta Neuvostoliitto saisi maan hallintaansa. Katutaistelut jatkuivat Prahassa saksalaisten ja vastarintamiesten välillä. Pilsen oli liitetty Saksaan Münchenin sopimuksella 30. syyskuuta 1938. Sodan jälkeen alue palautettiin uudelleen itsenäistyneeseen Tšekkoslovakiaan.
1954 – Roger Bannister juoksi ensimmäisenä haamumailin eli mailin alle neljän minuutin.
1994 – Elisabet II ja François Mitterrand avasivat Kanaalin tunnelin.
2004 – Frendit-komediasarjan viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa.
2010 – Dow Jones -indeksissä tapahtui lyhytkestoinen romahdus, "Flash Crash": indeksi putosi 600 pistettä, ja nousi seuraavien minuuttien kuluessa lähes aikaisemmalle tasolle. Tämä oli siihen mennessä toiseksi suurin Dow Jonesin heilahdus (1 040,14 pistettä) ja suurin yhden päivän lasku (998,5 pistettä).
2023 – Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Charles III ja hänen vaimonsa Camilla kruunattiin.
Ottokar II Přemysl

Ottokar II Määrin hallitsijana
Ottokar II Přemysl "Suuri" (n. 1230 – 26. elokuuta 1278 Dürnkrut, Itävallan herttuakunta) oli Böömin kuningas vuosina 1253–1278.
Suku

Hänen isänsä oli kuningas Venceslaus I Přemyslid ja äitinsä prinsessa Kunigunde von Schwaben (1202–1248), joka oli Saksan kuningas Filip Schwabenilaisen ja bysanttilaisen prinsessa Irene Angeluksen tytär, joka oli Bysantin keisari Isaak II Angeloksen tytär. Hänellä oli yksi vanhempi veli ja kolme nuorempaa sisarta, joista toisesta tuli Brandenburgin rajakreivitär Beatrix ja toisesta Meißenin rajakreivitär Agnes. Äitinsä puolelta hän oli sukua Hohenstaufeneille. Hänen aikanaan Böömin kuningaskunta oli laajimmillaan ja sisälsi muun muassa nykyiseen Itävaltaan kuuluvista maakunnista suurimman osan.
Kuningas

Vanhemman veljensä Määrin kuningas Vladislaus III:n (n. 1228–1247) kuoltua hänestä tuli ainoa perijä. Hän nousi Määrin valtaistuimelle, mutta vuonna 1248 myös tyytymättömät Böömin ylimykset tunnustivat hänet herrakseen, jolloin hänen isänsä vangitsi hänet. Otakar valittiin Itävallan herttuaksi marraskuussa 1251 ja hän seurasi isäänsä Böömin ja Määrin kuninkaana syyskuussa 1253.
Vuonna 1252 nuori prinssi varmisti valintansa Itävallan herttuaksi ja Steiermarkin valtiaaksi vahvistamalla asemiaan naimalla häntä 26 vuotta vanhemman Itävallan herttuatar Margarete von Babenbergin, joka oli Itävallan herttua Frederik II:n, viimeisen Babenbergin sukua, sisar ja Saksan kuninkaan Henrik VII:n leski. Vuotta myöhemmin, 23. syyskuuta 1253, kuningas Venceslaus I kuoli, ja Ottokarista ja Margaretesta tuli Böömin kuningas ja kuningatar. Kun hän oli hankkinut itselleen Babenbergin suvun herttuakunnat, Ottokarille oli selvää, että jo 50-vuotias kuningatar Margarete ei synnyttäisi lapsia. Kuningas yritti saada paavin tunnustamaan lailliseksi perijäkseen aviottoman pojan, joka hänellä kuningatar Margareten hovinaisen kanssa. Kun paavi kieltäytyi tästä, Ottokar sai vuonna 1260 mitätöidyksi avioliittonsa Margaretan kanssa.
Vuonna 1261 hän avioitui vanhan kilpakumppaninsa Unkarin kuninkaan Béla IV:n tyttärentyttären Kunigunden kanssa. Tästä tuli hänen lastensa äiti, joista yksi oli ainoa poika ja perijä Venceslaus II.
Ennen ja jälkeen valintansa Böömin kuninkaaksi syyskuussa 1253 Ottokar kiisteli Unkarin Bela IV:n kanssa Steiermarkista, joka oli ennen kuulunut Itävaltaan. Vuonna 1254 hän luovutti osan Belalle, mutta kiista jatkui ja heinäkuussa 1260 hän löi unkarilaiset lähellä ja valtasi koko Steiermarkin nimellisesti herralleen, Saksan kuningas Rikhard Cornwallilaiselle.
Ottokar johti myös kaksi ristiretkeä preussilaisia pakanoita vastaan ja perusti Königsbergin, joka nimettiin hänen mukaansa. Hän teki myös toisen ristiretken liettualaisia ​​vastaan ​​vuosina 1266–1267.
Vuonna 1269 hän peri Kärntenin ja osan Krainia, ja voitettuaan uudelleen maita myös havittelevat unkarilaiset hän oli keisarikunnan voimakkain ruhtinas. Vuonna 1273 pidettiin keisarinvaali. Ottokar ei suostunut tunnustamaan voittanutta kilpailijaansa Rudolf I Habsburgilaista ja vaati paavia tekemään samoin. Vuoden 1274 valtiopäivillä Frankfurtissa Rudolf julisti, että kaikki keisarilliset maat, jotka oli valloitettu sitten keisari Fredrik II:n kuoleman oli palautettava keisarin haltuun. Tämä olisi riistänyt Ottokarilta Steiermarkin, Itävallan ja Kärntenin. Kiista saavutti huippunsa vuonna 1276 kun keisari Rudolf  I julisti Ottokarin valtakunnanpannaan ja piiritti Wienin, sekä pakotti Ottokarin luovuttamaan kaikki maansa paitsi Böömin ja Määrin. Ottokarin poika Venceslaus II naitettiin vuonna 1285 keisari Rudolfin ja Gertrude von Hohenbergin tyttärelle, prinsessa Judith von Habsburgille ja saavutettiin jonkinlainen rauha.
Kaksi vuotta myöhemmin Ottokar kokosi liittolaisineen armeijan ja pyrki ottamaan takaisin maansa, mutta kaatui noin 48-vuotiaana Marchfeldin taistelussa keisari Rudolf I:tä vastaan Dürnkrutin ja Jedenspeigenin lähellä Itävallassa 26. elokuuta 1278.
Avioliitot ja jälkeläiset

Ottokar avioitui 11. helmikuuta 1252 Hainburg an der Donau linnankappelissa Itävallan herttuatar Margarete von Babenbergin (n. 1204–1266) kanssa, joka oli Itävallan herttua Leopold VI:n von Babenberg ja bysanttilaisen prinsessa Theodora Angeluksen, Bysantin keisari Aleksios III Angeloksen tyttärentytär. Margarete oli Itävallan herttua Frederik II:n sisar ja Saksan kuningas Henrik VII:n leski. Ottokar hankkiutui eroon häntä 26 vuotta vanhemmasta puolisosta saatuaan paavilta luvan lapsettoman avioliiton mitätöintiin vuonna 1261.
Hän avioitui uudelleen Pressburgissa (nyk. Bratislava) 25. lokakuuta 1261 häntä 41 vuotta nuoremman Galitsian prinsessa Kunigunde Rostislavnan (1245–1285) kanssa, joka oli Rostislav Mihailovitšin, Kiovan ruhtinaan, Slavonian käskynhaltijan ja Tšernikovin ruhtinaan sekä Unkarin prinsessa Annan tytär. Anna oli Unkarin kuningas Béla IV:n ja bysanttilaisen prinsessa Maria Laskariksen tytär.
Heille syntyi useita lapsia, joista kolme eli aikuiseksi asti.
Kunigunde (tammikuu 1265 – 27. marraskuuta 1321), avioitui Masovian herttua Bolesław II:n kanssa
Agnes (5. syyskuuta 1269 – 17. toukokuuta 1296), avioitui Itävallan herttua Rudolf II:n kanssa, kuningas Rudolf I Habsburgilaisen pojan kanssa
Venceslaus II Böömin kuningas (17. syyskuuta 1271 – 21. kesäkuuta 1305), avioitui Guta von Habsburgin kanssa, joka oli Rudolf I Habsburgilaisen tytär
Hänellä oli myös avioton poika hovinainen Agnes von Kuenringin kanssa, joka syntyi ennen toista avioliittoa.
Ottokar II:n sinetti
Ottokar II, Gelnhausenin codex 1400-luvun alku
Ben Eaves

| Ben Eaves |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Minneapolis, Minnesota,  Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Messias
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  173 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2013
Seurat:  Boston College (NCAA) Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Wheeling Nailers (ECHL)  Espoo Blues (SML) Milwaukee Admirals (AHL) Jokerit (SML)
NHL-varaus:  4. kierros, 131. varaus, 2001 Pittsburgh Penguins
Benjamin Coel Eaves (s. 27. maaliskuuta 1982 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut kolmannen polven jääkiekkoilija.
Eaves on pelannut Espoo Bluesin riveissä sekä HIFK:in junioreissa kaudella 1996–1997. Eaves tuli kaudeksi 2007–2008 Espooseen, mutta kausi meni pilalle 17. tammikuuta 2008, kun Eaves sai kiekon peukaloonsa ottelussa Kalevan Palloa vastaan. Loukkaantumisten myötä jopa uran loppumisesta oli puhetta ja sopimus Bluesin kanssa purettiin joulukuussa 2008. Eaves kuitenkin palasi Bluesin kokoonpanoon 10. helmikuuta 2009 ja teki keväällä SM-liigan pudotuspelien yhden kauden piste-ennätyksen, kun 14 ottelussa syntyivät tehot 4+20=24. Eaves kärsi tämänkin jälkeen loukkaantumisista ja ilmoitti lopettavansa pelaajauransa marraskuussa 2009.
Hän saapui Jokereihin fysiikkavalmentajaksi kaudelle 2010–2011, mutta liittyikin Jokereiden harjoitusryhmään ja palasi takaisin kentälle, kun polvi kesti ammattimaisen harjoittelun. Hän pelasikin koko kauden Jokereissa, jonne palasi myös kaudeksi 2011–2012 harjoiteltuaan pitkästä aikaa koko kesän täysipainoisesti. Eaves lopetti uransa ennen kauden 2013–2014 alkua edelliskaudella taklaustilanteessa tulleen päävamman vuoksi.
Eavesin pikkuveli Patrick pelaa NHL:ssä Anaheim Ducksin riveissä. Poikien isä Mike Eaves pelasi 324 NHL-ottelua ja on sen jälkeen toiminut muun muassa HIFK:n ja USA:n juniorimaajoukkueen valmentajana. Poikien setä Murray Eaves pelasi 57 NHL-ottelua ja on sen jälkeen valmentanut mm. Shattuck St. Mary's juniorijoukkuetta.. Isoisä Cecil Eaves pelasi 1950-luvulla yliopistokiekkoa Denverin yliopistossa
Pelaajauransa jälkeen Eaves on toiminut mm. Culverin sotilasakatemian U16 joukkueen päävalmentajana ja kaudella 2016–2017 St. Olaf Collegen joukkueen apuvalmentajana NCAA III -tasolla.
Bence Bogányi

Bence Bogányi (s. 1976) on unkarilaissyntyinen, myös Suomessa työskennellyt fagotisti. Hänen opettajiinsa ovat lukeutuneet Jussi Särkkä ja Klaus Thunemann.
Bogányi syntyi muusikkoperheeseen ja aloitti fagotinsoiton opiskelun Unkarissa 9-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa, Hochschule für Musik Detmoldissa ja Nordplus-stipendillä Malmössä. Vuonna 2004 hän valmistui Hochschule für Musik "Hanns Eislerista". Vuonna 1997 hän voitti ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Crusell-kilpailussa Suomessa ja vuonna 2006 ensimmäisen palkinnon Fernand Gillet–Hugo Fox-kilpailussa Indianapolisissa.
Bogányista tuli vuonna 1997 Suomen Kansallisoopperan soolofagotisti Helsingissä; vuonna 2002 hän sai saman aseman Helsingin kaupunginorkesterissa, ja vuonna 2005 hän siirtyi Berliinin radion sinfoniaorkesteriin. Vuonna 2007 hänestä tuli Münchenin filharmonisen orkesterin soolofagotisti.
Bogányi kantaesitti vuonna 2005 Kalevi Ahon hänelle säveltämän fagottikonserton. Hän on myös kiertänyt esittämässä kamarimusiikkia, ja pianisti Brigitte Engelhardin ja oboisti Clara Dentin kanssa hän julkaisi kamarimusiikkialbumin Le charme du Basson. Vuonna 2009 hänestä tuli Hochschule für Musik Nürnbergin professori. Hän on pianisti Gergelyn ja sellisti-kapellimestari Tiborin veli.
Supertiistai

Supertiistai (engl. Super Tuesday) on Yhdysvaltojen presidentinvaaleihin liittyvä päivä, jolloin suuri osa maan osavaltioista osallistuu esivaaleihin, joissa äänestetään demokraattisen ja republikaanisen puolueen presidentinvaaliehdokasta.
Vaalivuoden helmi- tai maaliskuulle ajoittuva supertiistai on tärkeä osa esivaalikampanjaa, sillä silloin valitaan enemmän edustajia puoluekokoukseen kuin minään muuna päivänä. Merkittävä voitto supertiistaina antaa ehdokkaalle usein vauhtia koko esivaalin voittamiseen. Supertiistaina esivaalin järjestävät valtiot vaihtelevat vuosittain, samoin niiden määrä.
Demokraattien esivaali on aina suhteellinen, eli ehdokkaat saavat edustajia suhteessa äänimääräänsä. Republikaaneilla taas oli ennen vuotta 2012 käytössä enemmistövaalitapa monissa runsasväkisimmissä osavaltioissa, mikä tarkoitti, että voittaja sai kaikki edustajat.
Sana supertiistai yleistyi vuonna 1988, jolloin demokraatit useissa etelän osavaltioissa päättivät pitää esivaalit samana päivänä 8. maaliskuuta. Sillä toivottiin olevan vaikutusta, että saataisiin esiin konservatiivisempi presidenttiehdokas. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui, kun osavaltiot jakautuivat Al Goren, Jesse Jacksonin ja Michael Dukakisin kesken ja loppujen lopuksi liberaalista Dukakisista tuli demokraattien presidenttiehdokas. Supertiistai on sittemmin ollut 10. maaliskuuta 1992, 12. maaliskuuta 1996, 7. maaliskuuta 2000, 2. maaliskuuta 2004, 5. helmikuuta 2008, 6. maaliskuuta 2012, 1. maaliskuuta 2016, 3. maaliskuuta 2020. ja 5.maaliskuuta 2024.
Delhi-6

| Delhi-6 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rakesh Omprakash Mehra
Käsikirjoittaja:  Rakesh Omprakash Mehra Prasoon Joshi Kamlesh Pandey
Tuottaja:  Rakesh Omprakash Mehra Ronnie Screwvala
Säveltäjä:  A. R. Rahman
Kuvaaja:  Binod Pradhan
Leikkaaja:  P. S. Bharathi
Koreografi:  Vaibhavi Merchant
Pääosat:  Abhishek Bachchan Sonam Kapoor Waheeda Rehman Aditi Rao Hydari Rishi Kapoor Supriya Pathak Atul Kulkarni Pavan Malhotra Divya Dutta Deepak Dobriyal Vijay Raaz Om Puri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Rakesh Omprakash Mehra Pictures UTV Motion Pictures
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  20. helmikuuta 2009
Kesto:  140 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Delhi-6 on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Rakesh Omprakash Mehra. Elokuvan pääosassa Abhishek Bachchan on ulkointialainen, joka saapuu Intiaan sairaan isoäitinsä kanssa ja alkaa löytää juurensa ennen kuin hän joutuu uskonnolliseen kiistaan, johon liittyy salaperäinen apinankaltainen hyökkääjä. Muissa pääosissa ovat Sonam Kapoor, Aditi Rao Hydari, Waheeda Rehman, Rishi Kapoor, Supriya Pathak, Atul Kulkarni, Pavan Malhotra, Deepak Dobriyal, Divya Dutta, Vijay Raaz ja Om Puri. Numero 6 viittaa Old Delhin Chandni Chowkin alueen posti-indeksinumeron (PIN) 110006 lyhennettyyn muotoon. Se on Mehran kolmas elokuva Aksin ja Rang De Basantin jälkeen. Elokuvan soundtrackin on säveltänyt A. R. Rahman.
Dubain elokuvajuhlien sekä Museum of Modern Artin kansainvälisten ensi-iltojen jälkeen elokuva julkaistiin 20. helmikuuta 2009. Kaupallisesta epäonnistumisesta huolimatta se voitti parhaan kansallista integraatiota käsittelevän elokuvan Nargis Dutt -palkinnon sekä parhaan lavastuksen palkinnon 57. National Film Awards -palkintogaalassa. National Film Awards -palkintolautakunnalle toimitetussa versiossa oli Mehran suosima vaihtoehtoinen loppu, jota ei ollut saatavilla suurelle yleisölle ja joka näytettiin vain rajoitetussa viikon teatterijulkaisussa sekä Venetsian elokuvajuhlilla. Elokuva on vuosien varrella tullut tunnetuksi soundtrackistaan.