Pakistanin historia
Paluu siviilivaltaan

Kun vaalit lopulta pidettiin, vaalitulos osoitti selkeän epäluottamuksen Musharrafin Muslimiliittoa (Q) kohtaan. Vaalivoittoon kohosi PPP, jonka johtoon Bhutton jälkeen nousi hänen leskensä Asif Ali Zardari. PPP muodosti Nawazin Muslimiliiton (N) kanssa koalitiohallituksen ja Yousaf Raza Gilanista tuli pääministeri. Musharraf erosi presidentin virastaan elokuussa 2008.
Koalitiohallitus oli eripurainen alusta alkaen ja kiistat vain kasvoivat Musharrafin lähdön jälkeen. Sharif vetäytyi PPP:n hallitsemasta koalitiosta ja ilmoitti että hänen puolueensa asettaa tuleviin presidentinvaaleihin oman ehdokkaansa. Hän ei kuitenkaan saanut tarpeeksi tukea ja syyskuun 2008 vaaleissa presidentiksi valittiin Zardari. Sharifin ja Zardarin poliittiset erimielisyydet leimasivat Zardarin presidenttikauden alkuvaiheita.
Poliittisen kaaoksen lisäksi maata koetteli tulvakatastrofi vuonna 2010, kun Indusjoki tulvi yli äyräidensä. Noin neljäsosa maasta kärsi tulvasta. Tulva aiheutti maassa pulaa elintarvikkeista ja juomavedestä, hukutti viljelysmaat ja karjan laidunmaat alleen. Viljelymaiden tuhojen vuoksi tulva vaikutti vakavasti elintarvikkeiden ja raaka-aineiden, kuten puuvillan tuotantoon, mikä oli vakava isku maan tekstiiliteollisuudelle.
Terrorismin vastainen sota jatkui Pakistanissa edelleen ja yksi keskeisimpiä Yhdysvaltain joukkojen kohteita oli Waziristanin pohjoinen heimoalue Afganistanin rajan läheisyydessä. Pakistanin ja Yhdysvaltain välistä liittoa terrorismin vastaisessa sodassa hiersi terroristijohtaja Osama bin Ladenin epäilty oleskelu Pakistanissa islamilaisten militanttien suojeluksessa. Vuonna 2011 Yhdysvaltain tiedustelupalvelu jäljitti bin Ladenin piilopaikan Abbottabadissa ja helikopterijoukot surmasivat tämän.
Sisäpolitiikassa Zardarin johtama hallituksen korruptio ja heikko talouskehitys aiheuttivat laajaa tyytymättömyyttä. Vuoden 2013 vaaleissa Nawaz Sharifin PML-N saavutti vaalivoiton ja Sharif palasi kolmannen kerran pääministeriksi. Maan talous alkoi kohota Sharifin kaudella kiinalaisten investointien ansiosta. Talouskehitystä tapahtui kuitenkin lainarahalla ja maa velkaantui. Sharifin ulkomaansuhteiden hoito ei myöskään miellyttänyt maan armeijaa ja oppositiota.
Maan politiikkaan kiinteästi liittyvä korruptio päätti lopulta Sharifin kolmannen pääministerikauden, niin kutsuttujen Panaman papereiden vuotaessa julkisuuteen ja paljastaessa laajan korruptioverkoston vuonna 2015. Sharif erotettiin pääministerin paikalta vuonna 2017 ja vangittiin. Pääministeriksi nimettiin hänen tilalleen Shahid Khaqan Abbasi, joka hoiti virkaa vuoden 2018 vaaleihin asti.
Heinäkuussa 2018 pidettyjen parlamenttivaalien tärkeimmät poliittiset ryhmät olivat (1) populistinen, krikettitähti Imran Khanin vuonna 1996 perustama Pakistan Tehreek-I-Insaf PTI-puolue, jota kutsutaan myös Oikeuspuolueeksi, (2) ennen vuoden 2018 vaaleja maata hallinnut Pakistanin Muslimiliiga (PML-N) ja (3) keskustavasemmistolainen Pakistan People's Party PPP, johon on kuulunut poliitikkoja Bhutton suvusta kolmessa sukupolvessa. Vuoden 2018 vaaleissa Pakistan Tehreek-e-Insaf -puolue saavutti vaalivoiton ja pääministeriksi nousi Imran Khan. Hänen kautensa suurimmat haasteet liittyvät maan talouden tervehdyttämiseen. Khanin on sanottu olevan maan vaikutusvaltaisen armeijan tukema ehdokas. Pääministeri Khanin valtakaudella Pakistanin perinteisesti läheinen suhde Kiinan kanssa on entisestään syventynyt taloudellisesti ja strategisesti, mutta myös suhteet Yhdysvaltoihin ovat kohentuneet. Suhteet Intian kanssa ovat säilyneet huonoina.
Mohenjo-Daron arkeologinen alue sijaitsee Sindhissä.
Kreikkalais-buddhalainen veistos Buddhasta, joka istuu Herakleen vasemmalla puolella.
Maurya-valtakunta kattoi laajimmillaan nykyisen Intian, Pakistanin ja Afganistanin alueet.
Ghaznavidien valtakunta suurimmillaan, vuonna 1030.
Lahoren linnoitus rakennettiin mogulihallitsija Aurangzebin aikana.
Mogulivallan aikana rakennettu Badshahin moskeija on yksi Pakistanin suurimmista moskeijoista.
Brittiläinen Intia vuonna 1860.
Muhammad Ali Jinnah.
Pakolaisia kuljettava juna Punjabissa vuonna 1947.
Bengalin kieliliike sai tuhannet itäpakistanilaiset osoittamaan mieltään Dhakan kaduille.
Ayub Khan
Pervez Musharraf.