stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laconian tapaus
Tapahtumien kulku

RMS Laconia oli brittiläisen Cunard White Star -yhtiön matkustajalaivasta joukkojenkuljetusalukseksi muunnettu laiva. 20 000 tonnin kokoinen alus oli varustettu kansitykeillä, syvyyspommeilla ja kaikuluotaimella. Syyskuussa 1942 Laconia oli matkalla Atlantilla mukanaan yhteensä 2 732 henkeä: noin 80 siviiliä, 268 brittisotilasta, noin 1 800 italialaista sotavankia sekä 160 puolalaista vartiosotilasta.
Saksan Kriegsmarinen sukellusvene U-156, joka oli ollut partioimassa Afrikan rannikolla päällikkönään kapteeniluutnantti Werner Hartenstein, havaitsi aluksen 12. syyskuuta. Yön pimeydessä kello 22 sukellusvene hyökkäsi ja laukaisi kaksi torpedoa, jotka molemmat osuivat ja upottivat Laconian vajaan kahden tunnin kuluttua, puoli tuntia ennen keskiyötä. Muutamat italialaiset vangit väittivät, että Laconian vankityrmien ovia ei avattu torpedojen räjähdettyä ja että ulos murtautuneet vangit ammuttiin.
Laukaisun jälkeen Hartenstein komensi aluksensa pintaan ja lähestyi uppoavaa laivaa aikomuksenaan ottaa ylempiä upseereja vangiksi. Yllätyksekseen saksalaiset kuulivat veden varaan joutuneiden huutelevan italiaksi ja Hartenstein huomasi virheensä: alus ei ollut joukkojenkuljetustehtävissä, kuten hän oli luullut. U-156 hälytti muita aluksia apuun ja ryhtyi auttamaan Laconian matkustajia. Hartenstein lähetti yleisen englanninkielisen hätäkutsun, jossa ilmoitti ettei hän hyökkää auttamaan tulevia aluksia vastaan. Sukellusveneen kannelle pelastettiin parisataa henkeä, ja saman verran väkeä oli hinaukseen otetuissa pelastusveneissä. Alus pysytteli koko ajan pinnalla auttaakseen.
Vara-amiraali Dönitz yllättyi kuultuaan Hartensteinin auttamispäätöksestä, mutta lähetti paikalle lisäapua: kolme sukellusvenettä ja Vichyn Ranskalle kuuluvia, punaisin ristein varustettuja laivoja. Kahden vuorokauden kuluttua paikalle saapuivat saksalaiset U-506 ja U-507, sekä italialainen Cappelini. Pelastettuaan mahdollisimman monta mereen jäänyttä sukellusveneet suuntasivat kohti paikalle lähetettyjä ranskalaislaivoja.
Seuraavana päivänä 16. syyskuuta Ascensionin saarelta partioimassa ollut yhdysvaltalainen B-24 Liberator -pommikone havaitsi sukellusveneet, joiden kansille oli levitetty Punaisen Ristin liput. Hartensteinin signaloi koneelle ja pyysi lisäapua. Koneen kapteeni luutnantti James D. Harden kääntyi takaisin pyytäen lisäohjeita tukikohdastaan. Harden sai käskyn upottaa sukellusveneet huolimatta pelastetuista. Kone palasi ja hyökkäsi pudottaen pommeja ja syvyyspommeja. Yksi pommeista osui hinattaviin pelastusveneisiin. Sukellusveneet painuivat pinnan alle ja kannella olleet sadat pelastetut jäivät jälleen veden varaan. Paikalle samana päivänä purjehtineet ranskalaislaivat onnistuivat kuitenkin pelastamaan noin 1 100 ihmistä. Kaikkiaan noin 1 500 ihmistä selvisi Laconialta ja runsaat 1 200 menehtyi.
Seuraukset

Tapauksen jälkeen Saksan sukellusvenelaivaston komentaja amiraali Dönitz kielsi sukellusveneitä auttamasta uhrejaan, mistä syystä häntä syytettiin sodan jälkeen sotarikoksista Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä. Dönitziä ei kuitenkaan rangaistu sotarikoksista Yhdysvaltain Tyynenmeren laivaston komentajana sodan aikana toimineen amiraali Nimitzin kerrottua todistajanlausunnossaan yhdysvaltalaisten sukellusveneiden toimineen pitkälti samanlaisten ohjeiden mukaisesti Tyynellämerellä.
Pelastustyöhön omasta aloitteestaan ryhtynyt kapteeniluutnantti Hartenstein sekä koko hänen miehistönsä kaatuivat maaliskuussa seuraavana vuonna syvyyspommien tuhotessa heidän aluksensa Barbadoksen vesillä.
RMS Laconia noin vuonna 1921.
Leonid Nevzlin

| Leonid Nevzlin |
| --- | --- |
 Nevzlin vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1959 (ikä 65)  Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   venäläinen (–2022)  israelilainen (2003–)
Ammatti:  liikemies
Muut tiedot
Koulutus: Gubkinin öljy- ja kaasuinstituutti
Leonid Borisovitš Nevzlin (ven. Леонид Борисович Невзлин, hepr. ‏לאוניד בוריסוביץ' נבזלין‎, s. 21. syyskuuta 1959) on venäjänjuutalainen liikemies, joka elää maanpaossa Israelissa.
Moskovan kaupunginoikeus tuomitsi elokuussa 2008 öljy-yhtiö Jukosin kakkosmiehenä toimineen Nevzlinin elinkautiseen vankeusrangaistukseen viidestä palkkamurhasta. Nevzlin itse sanoo murhasyytteiden olevan "Kremlin masinoima poliittinen jahti". Venäjän syyttäjänviraston mukaan Nevzlin on myös saattanut antaa määräyksen entisen venäläisagentin Aleksandr Litvinenkon myrkyttämisestä. Nevzlin kiistää myös tämän.
Vuonna 2003 hän erosi Venäjän juutalaisen kongressin puheenjohtajan virastaan ja otti vastaan Israelin kansalaisuuden.
Vuonna 2011 Nevzlin osti 20 % osuuden israelilaisesta Haaretz-sanomalehdestä.
Maaliskuussa 2022 Nevzlin ilmoitti, että luopuu Venäjän kansalaisuudestaan. Syyksi hän ilmoitti Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan, ja mainitsi kansalaisuuttaan käsittelevässä Facebook-päivityksessä, että "kaikki, mitä Putin koskee, kuolee".
Nevzlin on toiminut lukuisissa juutalaisten intressejä käsittelevissä järjestöissä: mm. Venäjän juutalaisen kongressi, Beit Hatfutsot -museo sekä Jerusalemin heprealainen ja Tel Avivin yliopisto. Nevzlinin omaisuudeksi on arvioitu kaksi miljardia dollaria.
Kunnianosoituksia

Ystävyyden ritarikunta (Venäjä, 1996)
Kruunusuvikakkara

| Kruunusuvikakkara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Suvikakkarat Glebionis
Laji::  coronaria
Kaksiosainen nimi
 Glebionis coronaria  (L.) Cass. ex Spach, 1841 
Katso myös
   Kruunusuvikakkara Wikispeciesissä   Kruunusuvikakkara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kruunusuvikakkara eli kruunukakkara eli kruunupäivänkakkara eli vihanneskrysanteemi (Glebionis coronaria tai Chrysanthemum coronarium) on kasvilaji suvikakkaroiden (Glebionis) suvussa ja asterikasvien heimossa. Lajin luokittelusta ei ole täyttä yksimielisyyttä, ja jotkin lähteet sijoittavat sen krysanteemien (Chrysanthemum) sukuun.
Kuvaus

Kruunusuvikakkara on monihaarainen varreltaan ja lehdiltään vahapintainen ruohovartinen kasvi. Aluslehdet ovat lyhytruotisia, muodoltaan pitkänpyöreitä tai vastapuikeita, laidoiltaan yleensä ehyet ja kärjestään kolmiliuskaisia. Varsilehdet ovat ruodittomia, muodoltaan pariosaisia, laidoiltaan hammaslaitaiset tai ehyet ja yleensä 3–8 senttimetriä pitkiä. Ylimmät varsilehdet ovat pienempiä ja vähemmän selvästi liuskaisia.
Kukinto on asterikasveille tyypillinen mykerö. Mykeröt ovat yleensä 1,5–2,5 senttimetriä leveitä ja kasvavat usein yksittäin, joskus 2–5 ryhmissä. Laitakukkia on 18 tai enemmän, niiden kielet ovat 1–1,5 senttimetriä pitkiä ja väritykseltään valkoisia, kermanvärisiä tai keltaisia. Kehräkukat ovat keltaisia, ja niitä on lukuisia. Kruunusuvikakkara on hyönteispölytteinen. Hedelmät ovat 2–3 millimetriä pitkiä pohjuspähkylöitä.
Levinneisyys

Kruunusuvikakkaran luontainen levinneisyysalue ulottuu Välimereltä Lähi-idän kautta Etelä-Aasiaan. Lajia on kuitenkin jo pitkään viljelty sekä koriste- että ravintokasvina sen luontaisen alueen ulkopuolella varsinkin Aasiassa.
Käyttö

Kruunusuvikakkaran lehtiä, versoja ja kukkia käytetään vihanneksena Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lehdet ja versot voidaan tarjoilla raakana tai kypsennettynä, kukinnoista syödään tavallisesti vain laitakukat, sillä mykerön keskiosaa pidetään yleensä liian kitkerän makuisena. Lajia käytetään myös koristekasvina.
Aiheesta muualla

Pohjolan kasvien pauloissa: Glebionis coronaria - kruunusuvikakkara
ITIS: Glebionis coronarium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Glebionis coronarium (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Chrysanthemum coronarium[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Chrysanthemum coronarium (garland chrysanthemum) (englanniksi)
Kruunusuvikakkaraa myynnissä vihanneksena.
Labbackan rautatietunneli

| Labbackan rautatietunneli |
| --- | --- |
 Labbackan rautatietunnelin eteläpää elokuussa 2019.
Paikkakunta:  Salmenkallio, Helsinki
Alkupiste:  60°14.35′N, 25°09.42′E
Loppupiste:  60°14.04′N, 25°09.72′E
Maa:  Suomi
Avattu:  2008
Pituus:  651 m
Raiteita:  1
Labbackan rautatietunneli on Vuosaaren satamarataan kuuluva rautatietunneli Salmenkallion kaupunginosassa Helsingissä. Tunneli alittaa Labbackan kallioalueen omassa tunnelissaan Vuosaaren tietunnelin vieressä. Rautatietunnelin pituus on 651 metriä ja se valmistui vuonna 2008 osana satamarataa. Heti tunnelin eteläpäästä alkaa 183 metriä pitkä rautatiesilta, joka ylittää Porvarinlahden ja johtaa Vuosaaren sataman kahdeksanraiteiselle ratapihalle. Tunneli on lujitettu, lämpöeristetty ja valaistu koko pituudeltaan, mutta siihen ei kuulu savunpoistokuiluja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Labbackan rautatietunneli Wikimedia Commonsissa
Labbnäs

Labbnäsin lomakoti järveltä kuvattuna
Labbnäs on kylä Kemiönsaaren kunnassa Dragsfjärdenjärven rannalla Dragsfjärdin kirkonkylän eteläpuolella. Kylä muodostuu Labbnäsin lomakodiksi muutetusta kantatilasta sekä muutamista taloista.
Labbnäsista tuli Dragsfjärdin pappila 1600-luvulla. Seurakunta myi pappilan Amos Andersonille 1950-luvulla ja hän lahjoitti sen Kemiönsaaren Martoille, joiden johdolla pappila muutettiin lomakodiksi.
Aiheesta muualla

Labbnäs semesterhem (ruotsiksi) (suomeksi)
Lehesmaa

Lehesmaa on suomalainen sukunimi seuraavilla henkilöillä:
Arvo Lehesmaa, vuoteen 1928 Nylund (1901–1973), näyttelijä
Esko Lehesmaa (1933–1996), arkkitehti
Aino-Inkeri Notkola, oik. Lehesmaa (1903–1999), näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lehesmaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kuvia

| Kuvia Pronssinen Pokaali |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 42.05
 Levy-yhtiö: Zen Garden
Pronssisen Pokaalin muut julkaisut
| Pronssinen Pokaali 1996 | Kuvia 1998 | Maa hehkuu 2000 |
Kuvia on Pronssisen Pokaalin vuonna 1998 julkaistu toinen albumi.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Tomi Sivenius, sovitukset Pronssinen Pokaali.
Harhailemaan – 4.11
Kauniita unia – 2.45
Hypätään – 4.08
Puhalla lujempaa – 4.36
Kaunis on kulkea – 4.12
Murenen – 3.25
Väärällä kanavalla – 2.59
Houkuttava ääni – 3.25
Olotila – 4.21
Huuto – 2.52
Lumpeet – 4.01
Sanaton – 1.51
Kokoonpano

Tomi Sivenius – kitara, laulu
Jyri Riikonen – ohjelmointi, mellotron, basso, syntetisaattori
Jouni Hynynen – kitara
Marko Annala – kitara
Janne Hynynen – rummut, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Kauko Röyhkä – laulu (kappaleessa ”Puhalla lujempaa”)
Jenni Siitonen – viulu
Petri Majuri – ohjelmointi, kitara
Kirill Lorech – basso
Pekka Lehti – basso
Heidi Rouhiainen – taustalaulu
Lay In Your Arms

| ”Lay In Your Arms” Xenia Ghali |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 21. joulukuuta 2018
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: Dance
 Kesto: 03.44
 Levy-yhtiö: Sirup Music
Xenia Ghalin muut singlet
| ”Stick Around” 2018 | ”Lay In Your Arms” 2018 | ”Turn Off The Rain” 2019 |
Lay In Your Arms on kreikkalaisen DJ-tuottaja Xenia Ghalin kappale. Sen julkaisi Sirup Music digitaalisesti ladattavana singlenä 21. joulukuuta 2018. Artistin kertoman mukaan kappale rakentui jo sen alussa kuultavan pianosävelen ympärille ja sen sanat kertovat "täydellisen ilon tuntemisesta". Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 28. helmikuuta 2019. Julkaisunsa jälkeen "Lay In Your Arms" ei noussut suureksi menestykseksi singlelistoilla mutta striimauspalveluissa se saavutti kuitenkin kohtalaisen suosion, sillä jo alle vuorokauden kuluttua kappaleen julkaisusta sitä oli kuunneltu esimerkiksi Spotifyssa yli miljoona kertaa.
Kappalelista

Digitaalinen lataus
Lay In Your Arms - 3:44
Lay In Your Arms (Club Mix) - 6:47
Leah Pipes

Leah Pipes
Leah Marie Pipes (s. 12. elokuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa esiintymällä vierailijana televisiosarjassa Angel vuonna 2001.
Myöhemmin Pipes on esiintynyt muun muassa sarjassa Life Is Wild (2007–2008) sekä elokuvissa Pixel Perfect (2004), Odd Girl Out (2005), Her Best Move (2007) Fingerprints (2008) ja "The originals" (2013-2015).
Pipes teki vuonna 2005 vierailevan esiintymisen televisiosarjassa Veljemme on nero. Hänet on nähty niin ikään sarjojen Yli synkän virran ja Drake & Josh jaksoissa.
Aiheesta muualla

Leah Pipes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lay the Favorite

| Lay the Favorite |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stephen Frears
Käsikirjoittaja:  D.V. DeVincentis
Säveltäjä:  James Seymour Brett
Kuvaaja:  Michael McDonough
Leikkaaja:  Mick Audsley
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Likely Story
Levittäjä:  Cheetah Vision Netflix
Ensi-ilta:  2012
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Lay the Favorite on komediaelokuva vuodelta 2012, joka perustuu Beth Raymerin samannimiseen omaelämäkertaan. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Catherine Zeta-Jones, Rebecca Hall, Vince Vaughn, Joshua Jackson, Laura Prepon, John Carroll Lynch, Corbin Bernsen ja Frank Grillo. Elokuvan tulee ohjaamaan Stephen Frears. Elokuvan kuvaukset aloitettiin huhtikuussa 2011.
Aiheesta muualla

Lay the Favorite Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Chang, Justin: Lay the Favorite Variety.  22.1.2012. Viitattu 11.12.2021. (englanniksi)
Leonid Tibilov

| Leonid Tibilov Тыбылты Леонид Tybylty Leonid |
| --- | --- |
 Leonid Tibilov vuonna 2015.
Etelä-Ossetian presidentti
 19. huhtikuuta 2012 –  
Edeltäjä:  Vadim Brovtsev (vt.)
Henkilötiedot
Syntynyt: Leonid Haritonovitš Tibilov (osseetiksi Tybylty Xaritony fyrt Leonid) 28. maaliskuuta 1952 (ikä 72)  Georgian SNT, Neuvostoliitto (nykyään Etelä-Ossetia, Georgia)
Tiedot
Puolue:  itsenäinen
Aiheesta muualla
presidentruo.org
Leonid Haritonovitš Tibilov (oss. Тыбылты Харитоны фырт Леонид, Tybylty Xaritony fyrt Leonid, georg. ლეონიდ ხარიტონის ძე თიბილოვი, Leonid Kharitonis dze Tibilovi, ven. Леони́д Харито́нович Тиби́лов, s. 28. maaliskuuta 1952 Etelä-Ossetian AA, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on osseettipoliitikko, joka toimi  2012–2017 Etelä-Ossetian presidenttinä.
Leonid Nikolajev

Leonid Vasiljevitš Nikolajev (ven. Леони́д Васи́льевич Никола́ев; 10. toukokuuta 1904 Pietari – 29. joulukuuta 1934 Leningrad) oli neuvostoliittolainen kommunisti, joka salamurhasi joulukuussa 1934 Leningradin puoluejohtajan Sergei Kirovin. Tapahtumaa on usein pidetty Stalinin vainojen alkusysäyksenä.
Aiemmat vaiheet

Nikolajev osallistui Venäjän sisällissotaan puna-armeijan riveissä. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP) vuonna 1923, opiskeli puoluekoulussa ja työskenteli Leningradissa sekalaisissa puoluetehtävissä, viimeksi NKP:n puoluehistorian instituutissa. Nikolajev erotettiin puolueesta 1930-luvun alussa vähäisen rikkomuksen vuoksi, ja vaikka hän sai jäsenkirjansa takaisin huhtikuussa 1934, hänelle ei enää tarjottu töitä. Hän katkeroitui ja alkoi vannoa kostoa puoluejohtajille. Nikolajevin on myös väitetty olleen mustasukkainen Kiroville, joka oli Nikolajevin puoluetyöntekijänä toimineen latvialaissyntyisen vaimon Milde Draulen esimies.
Kirovin murha

Nikolajevin ensimmäinen yritys murhata Kirov 15. lokakuuta 1934 epäonnistui, kun hänet vangittiin Kirovin asuintalon luona aseen kanssa. Hänet kuitenkin vapautettiin, ja 1. joulukuuta 1934 hän onnistui ampumaan Kirovin tämän työpaikalla Smolnan instituutissa Leningradissa. Nikolajev vangittiin välittömästi murhapaikalla. Ensimmäisissä kuulusteluissa hän väitti toimineensa yksin. Pian Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalin kuitenkin sekaantui tutkintaan ja väitti kyseessä olleen suurempi salaliitto. Nikolajev pakotettiin allekirjoittamaan tunnustus, jonka mukaan hän oli saanut ohjeet Grigori Zinovjevin ja Lev Kamenevin johtamalta murhasalaliitolta. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin muutamaa viikkoa murhan jälkeen.
Kirovin murhaa on myöhemmin väitetty itse Stalinin tilaamaksi, mutta tätä ei ole koskaan voitu varmasti osoittaa. Länteen loikannut NKVD-upseeri Aleksandr Orlov kertoi muistelmissaan kuulleensa, että Stalin olisi määrännyt NKVD:n johtajan Genrih Jagodan järjestämään murhan ja että Jagoda olisi osoittanut tehtävän alaiselleen Ivan Zaporožetsille, joka vuorostaan olisi löytänyt Nikolajevin. Kirovin murhaa suunnitellut Nikolajev oli kiinnittänyt Kirovin henkivartijoiden huomion seuratessaan Kirovia kaduilla ja joutunut NKVD:n pidättämäksi. Nikolajevia kuulustellut Zaporožets olisi tajunnut löytäneensä haluamansa miehen, järjestänyt hänet vapautetuksi ja antanut hänelle ohjeet. Tämä selittäisi, miksi Nikolajev vapautettiin vielä sen jälkeen, kun hänet oli vangittu aseen kanssa Kirovin asunnon läheltä.
Nikolajevin vaimo Draule teloitettiin keväällä 1935. Draule rehabilitoitiin vuonna 1990.
Labastide-d’Armagnac

| Labastide-d’Armagnac |
| --- | --- |

 vaakuna
 Labastide-d’Armagnac
 Koordinaatit: 43°58′13″N, 0°11′06″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Landes
Arrondissementti:  Mont-de-Marsan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,9 km²
Väkiluku:  685 
 – Väestötiheys:  21 as./km²
Kunnan numero:  40131
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Labastide-d’Armagnac on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella.
Nähtävyyksiä

Labastide-d’Armagnac on keskiaikainen bastide eli linnoitettu kaupunki. Sen nähtävyyksiin kuuluu 1700-luvulla rakennettu linna, Château du Prada, joka toimii nykyisin majoitustilana. Lisäksi kunnassa on polkupyöräilijöille omistettu Chapelle Notre-Dame-des-Cyclistes -kappeli.
Château du Prada
Chapelle Notre-Dame-des-Cyclistes
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Labastide-d’Armagnac Wikimedia Commonsissa
Leonid Šebaršin

Leonid Vladimirovitš Šebaršin (24. maaliskuuta 1935 Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 2012 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliitossa KGB:n ulkomaantiedustelun eli ensimmäisen direktoraatin päällikkö 1989, kun entinen ensimmäisen direktoraatin päällikkö Vladimir Krjutškov ylennettiin KGB:n johtoon. Vuonna 1991 vanhoillisten kaapattua vallan hän ehti olla yhden päivän ajan KGB:n ylin johtaja. Hän luopui virasta seuraavana päivänä, kun kaappaus kukistettiin. Sitä ennen Šebaršin oli palvellut Krjutškovin alaisena huhtikuusta 1987. Hän palveli tiedustelutehtävissä ainakin Intiassa, Pakistanissa ja Afganistanissa. Hän kuoli Moskovassa 30. maaliskuuta 2012. Kuolemaa tutkitaan itsemurhana. Paikalta löytyi ase ja viesti.
Leah Williamson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Leah Williamson |  Leah Williamson |  Leah Williamson |  |
Maa:   Englanti
Naisten jalkapallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Englanti 2022 | Jalkapallo |  |
Leah Williamson (s. 29. maaliskuuta 1997) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 37 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2018. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle muutamaksi minuutiksi neljännesvälieräottelun lopussa. EM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Williamson edustaa seuratasolla Englannin superliigassa pelaavaa lontoolaisseura Arsenalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leah Williamson Wikimedia Commonsissa
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Bardsley |
2 Bronze |
3 Greenwood |
4 Walsh |
5 Houghton |
6 Bright |
7 Parris |
8 Scott |
9 Taylor |
10 Kirby |
11 Duggan |
12 Stokes |
13 Telford |
14 Williamson |
15 McManus |
16 Moore |
17 Daly |
18 White |
19 Stanway |
20 Carney |
21 Earps |
22 Mead |
23 Staniforth |
Valmentaja Neville
Ison-Britannian joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Roebuck |
2 Bronze |
3 Stokes |
4 Walsh |
5 Houghton |
6 Ingle |
7 Parris |
8 Little |
9 White |
10 Kirby |
11 Weir |
12 Daly |
13 Telford |
14 Bright |
15 Hemp |
16 Williamson |
17 Stanway |
18 Scott |
19 Charles |
20 Toone |
21 Wubben-Moy |
22 MacIver |
Valmentaja Riise
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Earps |
2 Bronze |
3 Daly |
4 Walsh |
5 Greenwood |
6 Bright |
7 Mead |
8 Williamson |
9 White |
10 Stanway |
11 Hemp |
12 Carter |
13 Hampton |
14 Kirby |
15 Stokes |
16 Scott |
17 Parris |
18 Kelly |
19 England |
20 Toone |
21 Roebuck |
22 Wubben-Moy |
23 Russo |
Valmentaja Wiegman
Lacistemataceae

| Lacistemataceae |
| --- | --- |
 Lacistema hasslerianum
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Lacistemataceae  Mart., nom. cons.
Suvut
 Lacistema  Lozania 
Katso myös
   Lacistemataceae Wikispeciesissä   Lacistemataceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lacistema serrulatum
Lacistemataceae on pieni trooppisen Amerikan kasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa.
Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joihin kerääntyy alumiinia. Lehtiasento on kaksirivinen, ja lehdet ovat korvakkeellisia ja tavallisesti hammaslaitaisia. Kukinto on terttumainen tai tiheän tähkämäinen; joskus kukat ovat kolmen ryhmissä. Kukat ovat pieniä ja niissä on 1–6 kuppimaista kehälehteä yhtenä kiehkurana ja yksi hede, jonka ponnen puoliskot (teekat) ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja jopa varrellisia. Sikiäimeen liittyy lyhythaarainen vartalo ja siinä on muutama paksu- ja pitkävartinen siemenaihe kärki-istukoissa. Hedelmä on 1–3-siemeninen kota; siemenkuori on toisinaan mehevä.
Levinneisyys

Heimo kasvaa Amerikan trooppisissa osissa Isoilla Antilleilla ja Meksikosta etelään.
Luokittelu

Lacistemataceae koostuu kahdesta suvusta (Lacistema ja Lozania) ja 14 lajista. Suvut ovat ehkä noin 19,8 miljoonaa vuotta vanhoja.
Heimon lähimmät sukulaiset ovat pajukasvit (Salicaceae), joiden kanssa Lacistemataceae kuuluu samaan kehityshaaraan (kladiin). Viimeisimmän ikäarvion mukaan kladi on noin 87,1 miljoonaa vuotta vanha. Sen ominaisuuksia ovat soikeat tai lähes pallomaiset heteenponnet ja runsas siemenen endospermi.
Labastide-du-Vert

| Labastide-du-Vert |
| --- | --- |
 Vanha silta Vertjoella
 Labastide-du-Vert
 Koordinaatit: 44°30′45″N, 1°15′47″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Lot
Arrondissementti:  Cahors
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,4 km²
Väkiluku (2020):  272 
 – Väestötiheys:  26 as./km²
Kunnan numero:  46136
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Labastide-du-Vert on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 21 kilometriä Cahorsin kaupungista luoteeseen.
Henri Martinin maalaus Marquayrolin tilan lammesta
Vuonna 1900 taidemaalari Henri Jean Guillaume Martin hankki Labastide-du-Vertistä noin 28 hehtaarin kokoisen tilan nimeltä Marquayrol. Samalla hän alkoi rakentaa tilan ympärille puutarhaa, jossa oli lampia, pergoloita, puukujia ja huvimajoja. Joka kevät hän tuli Marquayroliin ja maalasi kesäajan tilan nähtävyyksiä sekä Labastide-du-Vertin kylää. Hän jatkoi täällä maalaamistaan kuolemaansa saakka, ja hänen teoksistaan löytyykin 200 Marquayrol-aiheista maalausta. Vuonna 2021 perustettiin yhdistys palauttamaan puutarha sellaiseksi kuin se oli taiteijan siellä asuessa. Puutarha avattiin vierailijoille ensimmäistä kertaa kesäkuussa 2022.
Tunnettuja kuntalaisia

Henri Jean Guillaume Martin (1860-1943), taidemaalari, kuoli Labastide-du-Vertissä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Labastide-du-Vert Wikimedia Commonsissa