stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Huiskonen

| Juha Huiskonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1977 (ikä 47) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi, Iso-Britannia
Ammatti:  johtaja, professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Biotekniikan instituutti, Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  rakennebiologia, molekyylivirologia
Aiheesta muualla
Kotisivu
Juha Tapio Huiskonen (s. 7. kesäkuuta 1977 Helsinki) on Helsingin yliopiston rakennebiologian professori.
Huiskonen kirjoitti ylioppilaaksi 1996 Ressun lukiosta. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2001 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2006.
Huiskonen on työskennellyt väitelleenä tutkijana Münchenin Max Planck -instituutissa 2007–2009 sekä akatemiatutkijana ja apulaisprofessorina Oxfordin yliopistossa 2010–2020. Hän on tutkinut virusten ja solujen rakenteita käyttäen kryoelektronimikroskopiaa. Hänen tutkimusryhmänsä sai vuonna 2014 Euroopan tiedeneuvoston rahoituksen uhkaavien virusten rakenteiden tutkimukseen. Huiskoselle myönnettiin molekyylivirologian dosentin arvo Helsingin yliopistossa 2014.
Huiskonen on toiminut Helsingin yliopiston Biotekniikan instituutin johtajana vuodesta 2020. Hänet valittiin Helsingin yliopiston yliopistokollegion jäseneksi 2022. Huiskonen on toiminut myös Biokeskus Suomen johtokunnan jäsenenä. Suomalainen Tiedeakatemia valitsi Huiskosen jäsenekseen vuonna 2024. Euroopan molekyylibiologian organisaatio (EMBO) valitsi Huiskonen jäsenekseen 2024.
Sotkamo Silver

| Sotkamo Silver AB |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: SOSI1
Perustettu:  2010
Toimitusjohtaja:  Mikko Jalasto
Puheenjohtaja:  Eeva-Liisa Virkkunen
Kotipaikka:  Ruotsi
Toimiala:  kaivosteollisuus
Liikevaihto:  0,9 milj. Ruotsin kruunua (2012) 
Tilikauden tulos:  -5,8 milj. Ruotsin kruunua (2012) 
Tytäryhtiöt:  Sotkamo Silver Oy
Kotisivu:  www.silver.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sotkamo Silver AB on ruotsalainen pörssiyhtiö. Sen tytäryhtiö Suomessa on Sotkamo Silver Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Mikko Jalasto. Yhtiö kehittää hopeakaivoshanketta Sotkamossa Tipas-viherkivivyöhykkeellä. Yhtiö on noteerattu Tukholmassa NGM Equity pörssissä ja rinnakkaisnoteerattu Helsingin pörssissä 17. heinäkuuta 2012 lähtien.
Pitoisuudet ovat hopeaa 96,06 g/t, lyijyä 0,36 g/t, sinkkiä 0,70 g/t ja kultaa 0,30 g/t.
Sotkamo Silverillä on myös Hopeajärvellä kultakaivoshanke Tampereen läheisyydessä ja esiintymiä Norjassa Mo i Ranan alueella.
Kaivoksen tuotanto käynnistyi vuonna 2019. Tavoitteena on tuottaa 40 tonnia hopeaa vuodessa.
Sotkamon kaivoksella sattui keväällä 2019 vuoto, josta ei ilmoitettu heti viranomaisille. Vuoto syntyi kuitenkin vain sadevesisäiliöstä.
Aiheesta muualla

Sotkamo Silverin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sotkamo Silver Helsingin pörssiin  | Yle Uutiset | yle.fi
The Blacklist: Redemption

| The Blacklist: Redemption |
| --- | --- |
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  43 minuuttia
Luoja(t):  Jon Bokenkamp
Pääosissa:   Famke Janssen  Ryan Eggold  Edi Gathegi  Tawny Cypress  Adrian Martinez 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   NBC
Esitetty:  23. helmikuuta – 13. huhtikuuta 2017
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Jon Bokenkamp  John Davis  John Eisendrath  John Fox  John Terlesky  David Amann 
Tuotantoyhtiö(t):   The Johns  Davis Entertainment  Universal Television  Sony Pictures Television 
Edeltäjä:  Blacklist
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
The Blacklist: Redemption on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka pääosia näyttelevät Famke Janssen ja Ryan Eggold. Se on Blacklistin sisarsarja. Yhdysvalloissa sarjan esittäminen aloitettiin NBC-kanavalla 23. helmikuuta 2017.
Toukokuussa 2017 pian ensimmäisen tuotantokauden jälkeen sarja peruutettiin eli toista tuotantokautta ei ole tulossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Famke Janssen  | … |  Susan Scott "Scottie" Hargrave   |
|  Ryan Eggold  | … |  Thomas "Tom" Keen   |
|  Edi Gathegi  | … |  Matias Solomon   |
|  Tawny Cypress  | … |  Nez Rowan   |
|  Adrian Martinez  | … |  Dumont   |
|  Terry O’Quinn  | … |  Howard Hargrave   |
Tuotanto

Maaliskuussa 2016 NBC aloitti kehittämään Blacklist-sarjalle sisarsarjaa. Janssenin ja Eggoldin lisäksi Gathegi ja Cypress tulevat sarjaan mukaan Blacklistin rooleillaan.. Heinäkuussa 2016 kerrottiin sarjan pilottijaksossa vierailleen Martinezin saaneen vakioroolin.
Aiheesta muualla

Sarjan virallinen sivusto NBC.comissa (englanniksi)
The Blacklist: Redemption Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ville Pernaa

| Ville Pernaa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1974 Paimio
Ammatti:  päätoimittaja
Ville Antti Pernaa (s. 28. joulukuuta 1974 Paimio) on suomalainen poliittisen historian tutkija, Turun yliopiston dosentti ja vuoden 2019 loppuun Suomen Kuvalehden päätoimittaja. Ennen siirtymistään Suomen Kuvalehden päätoimittajaksi hän toimi Turun yliopiston Eduskuntatutkimuksen keskuksen johtajana.
Poliittisen historian tutkijana Pernaan keskeinen tutkimuskohde on Suomen lähihistoria. Hän väitteli vuonna 2002 valtiotieteen tohtoriksi Turun yliopistosta väitöskirjan aiheena Suomen ja Neuvostoliiton kulttuurisuhteita edistänyt Neuvostoliittoinstituutti. Pernaa on sittemmin tutkinut muun muassa suomalaisen koulutuspolitiikan historiaa sekä politiikan mediajulkisuuden muutosta.
Pernaa oli Suomen Kuvalehden päätoimittaja 2014–2019. Suomen Kuvalehden päätoimittajan tehtävien lisäksi hän toimi vuodesta 2009 Kanavan päätoimittajana ja vuodesta 2014 myös Parnasson päätoimittajana.
Pernaa oli vuoden 2022 alusta Valtion taloudellisen tutkimustoimiston viestintäpäällikkö. Hän siirtyi lokakuussa 2024 A-lehtiin ja aloitti Avun päätoimittajana Marja Aarnipuron jäätyä loppuvuodesta eläkkeelle.
Pernaa kertoi irtisanoutuneensa Avun päätoimittajan tehtävästä helmikuussa 2025.
Kirjallinen tuotanto

Tehtävänä Neuvostoliitto. Opetusministeriön Neuvostoliittoinstituutin roolit suomalaisessa politiikassa 1944–1992.  (Väitöskirja, Turun yliopisto)  Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti, 2002.  ISBN 951-707-099-3
Pernaa, Ville & Niemi, Mari K. (toim.): Suomalaisen yhteiskunnan poliittinen historia.  (Kleio)  Edita, 2005.  ISBN 951-37-4283-0
Niemi, Mari K. & Pernaa, Ville (toim.): Entäs jos... Vaihtoehtoinen Suomen historia.  Ajatus Kirjat, 2006.  ISBN 951-20-6892-3
Pernaa, Ville & Pitkänen, Ville (toim): Poliitikot taistelivat, media kertoo. Suomalaisen politiikan mediapelejä 1981-2006.  Ajatus Kirjat, 2006.  ISBN 978-951-20-7212-5
Pernaa, Ville & Niemi, Mari K. & Pitkänen, Ville (toim.): Mielikuvavaalit. Kevään 2007 eduskuntavaalien mediailmiöt.  Kirja-Aurora, 2007.  ISBN 978-951-29-3245-0
Pernaa, Ville & Tiitta, Allan: Sivistyksen ja tiedon Suomi.  (julkaisija: Suomen eduskunta, Sarja: Suomen eduskunta 100 vuotta; 9)  Edita (Edita Prima), 2007.  ISBN 978-951-37-4549-3
Kohti kolmen keskisuuren hallitusta.  (Teoksessa Politiikan sekahaku - Mitkä asiat yhdistävät ja erottavat puolueita)  EVA, 2013.  ISBN 978-951-37-4549-3  Teoksen verkkoversio.
Saturnuksen tutkimus

Saturnus
Tämä artikkeli käsittelee Saturnuksen tutkimusta. Saturnus on havaittu tähtitaivaalla paljain silmin, joten kukaan ei ole löytänyt planeettaa, mutta vanhimmat kirjalliset havainnot planeetasta ovat vuodelta noin 700 eKr. Saturnuksen ohi on lentänyt kolme luotainta, Pioneer 11, Voyager 1 ja Voyager 2. Cassini-Huygens -luotain on ainoa avaruusluotain, joka oli suunniteltu pelkästään Saturnuksen ja sen kuiden tutkimiseen. Nasa on lähettämässä uutta luotainta Saturnuksen kuuhun Titaniin.
Maasta tehdyt havainnot

Ensimmäiset säilyneet kirjalliset havainnot Saturnuksesta ovat peräisin assyrialaisilta noin 700 eKr. He kuvailivat planeettaa kimalluksena tähtitaivaalla ja nimesivät sen Ninibin tähdeksi (engl. Star of Ninib).
Noin 400 eKr Antiikin Kreikan tähtitieteilijät nimesivät kohteen Kronokseksi, kreikkalaisen mytologian mukaan. Myöhemmin antiikin roomalaiset vaihtoivat nimen Saturnukseen.
Heinäkuussa 1610 Galileo Galilei havaitsi kaukoputkellaan Saturnuksen renkaat, mutta luuli niitä kolmeksi planeetaksi. Vuonna 1655 Christiaan Huygens löysi Saturnuksen kuun Titanin sekä vahvisti, että Saturnuksella on renkaat.
Avaruusluotaimet

| Luotain | Järjestöt | Laukaisu | Saapuminen Saturnukseen | Tehtävän kesto | Huom>  | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pioneer 11 | Nasa | 1973 | 1979 | 1973–1995 | Ohilentoluotain, tällä hetkellä luotain on tähtienvälisessä avaruudessa |  |
| Voyager 1 | Nasa | 1977 | 1980 | 1977– | Ohilentoluotain, tällä hetkellä luotain on tähtienvälisessä avaruudessa |  |
| Voyager 2 | Nasa | 1977 | 1981 | 1977– | Ohilentoluotain, tällä hetkellä luotain on tähtienvälisessä avaruudessa |  |
| Cassini-Huygens | Nasa-Esa-Asi | 1997 | 2004 | 1997–2017 | Kaksi luotainta: kiertolaisluotain sekä laskeutumisluotain Titaniin |  |
| Dragonfly | Nasa | 2028 | 2034 | - | Suunnitteilla, tulee tutkimaan pelkästään Titania |  |
Avaruusluotaimet > Pioneer 11

Pioneer 11 laukaistiin 6. huhtikuuta 1973 Cape Canaveralin Launch Complex 36B:stä. Pioneer 11 teki Saturnuksen ohilennon vuonna 1979 ja otti ensimmäiset lähikuvat planeetasta. 1. syyskuuta samana vuonna luotain kulki 20 921 kilomerin korkeudesta planeetan yläpilvikerroksesta ja otti noin 440 kuvaa planeetasta. Pioneer 11 löysi:
Saturnuksen ilmakehän koostuvan lähinnä nestemäisestä vedystä
Vahvisti, että planeetalla on magneettikenttä.
Kuvat Titanista paljastivat sillä olevan oransit pilvet.
Kaksi uutta kuuta.
Yhden uuden rengasparin.
Luotain jatkoi matkaansa lokakuussa 1979.
Avaruusluotaimet > Voyager 1

Voyager 1 -luotain laukaistiin 5. syyskuuta 1977 Cape Canaveral Air Force Stationista ja saapui Saturnuksen luo marraskuussa 1980.
Luotain havaitsi Saturnuksen ilmakehän olevan suurimmalta osin vetyä, 11 prosenttia heliumia sekä pieni määrä muita kaasuja. Saturnuksen tuulen huippunopeudeksi luotain mittasi 1770 kilometriä tunnissa ja vuorokauden pituudeksi 10 tuntia ja 39,4 minuuttia. Luotain kulki matalimmillaan 125 528 kilometrin korkeudesta Saturnuksen yläpilvikerrosta, jonka jälkeen luotain suuntasi kohti tähtienvälistä avaruutta.
12. marraskuuta 1980 Voyager 1 kulki 6 492 kilometrin päästä Titanista ja havaitsi kuun ilmakehän koostuvan enimmäkseen typestä ja metaanista sekä pienestä määrästä hiilivetyä. Voyager 1 mittasi Titanin pinnan ilmanpaineen olevan 60 prosenttia korkeampi kuin Maan keskimääräinen merenpinnan paine. Titanin pinnan lämpötilaksi luotain mittasi noin -181 celsiusastetta ja läpimitaksi 5 140 kilometriä. Luotain mittasi Titanin koostuvan kivestä ja vesijäästä.
Voyager löysi Saturnukselta kolme uutta kuuta ja tutki lähietäisyydeltä Tethystä, Mimasia, Enceladusta, Dionea, Rheaa sekä Hyperionia. Luotain tutki myös Japetusta, mutta ei käynyt lähellä kuuta.
Luotain lopetti Saturnuksen ja sen kuiden tutkinnan 14. joulukuuta 1980.
Avaruusluotaimet > Voyager 2

Voyager 2 laukaistiin 20. elokuuta 1977 Floridasta Cape Canaveral Air Force Stationista. Luotain aloitti Saturnuksen tutkinnan 5. kesäkuuta 1981 ja lopetti tutkinnan 28. syyskuuta 1981. Luotain lähinnä otti kuvia Saturnuksesta ja sen kuista, eikä löytänyt mitään uutta. Voyager 2:n reitti suunniteltiin niin, että se pystyisi kuvaamaan kuita, joista Voyager 1 oli liian kaukana saadakseen tarkkoja kuvia. Voyager 2 otti yli 16 000 kuvaa Saturnuksen renkaista, Prometheuksesta, Pandorasta Japetuksesta, Hyperionista, Titanista. Sen jälkeen luotain matkasi matalimmillaan Saturnuksen yläpilvikerroksesta, 41 842 km korkeudesta. Kun luotain oli matkalla poispäin Saturnuksesta se vielä kuvasi Enceladusta, Janusta, Tethystä sekä Phoebea. Myöhemmin Voyager 2:n kuvista löydettiin uusi Saturnuksen kuu nimeltä Pan.
Avaruusluotaimet > Cassini-Huygens

Cassini-Huygens koostui Nasan rakentamasta kiertolaisluotaimesta sekä Esan rakentamasta laskeutumisluotaimesta, joka laskeutuisi Titaniin. Cassini-Huygens laukaistiin 15. lokakuuta 1997 Cape Canaveral Air Force Stationista Titan IVB -kantoraketilla. Luotain käytti hyödykseen Venuksen, Maan sekä Jupiterin painovoimia lingotakseen itsensä Saturnuksen kiertoradalle. Cassini-Huygens saapui Saturnuksen kiertoradalle 1. heinäkuuta 2004. Sen jälkeen luotain teki 96 minuutin pituisen korjauksen kiertorataansa. Radan korjaus vei luotaimen 20 000 kilometrin korkeuteen Saturnuksen yläpilvikerroksesta. 23. elokuuta 2004 luotain teki uuden ratamuutoksen, jonka avulla se pääsi lähelle Titania. Luotain matkasi kolme kertaa läheltä Titania ja kolmannella kerralla Huygens -laskeutuja irroitettiin Cassinista 25. joulukuuta 2004. 14. tammikuuta 2005 Huygens laskeutui Titanin ilmakehän läpi kuun pinnalle. Laskeutuminen kesti noin 2 ja puoli tuntia, jonka jälkeen laskeutuja oli käynnissä noin tunnin ajan ennen kuin yhteys luotaimeen katkesi.
Cassini Huygensin suunniteltua tehtävää jatkettiin vuonna 2008 kahdella vuodella ja 2010 seitsemällä vuodella. Sen jälkeen luotain suunnattiin kohti Saturnusta, jossa se tuhoutui. 13 vuoden tutkimuksen jälkeen luotain otti yli 450 000 kuvaa, kiersi Saturnuksen 294 kertaa ja teki 127 Titanin ohilentoa. Cassini-Huygensin tärkeimmät löydöt olivat:
Enceladus suihkuttaa avaruuteen Saturnuksen E-renkaalle vettä, joka on vahva merkki pinnanalaisesta merestä ja elämästä.
Titanilla on nestemäisestä metaanista koostuvia jokia, meriä, sadetta sekä ilmakehä, joka on suurimmalta osin vetyä. Toisin sanoen kuulla on hyvät olosuhteet elämälle.
Radioaallot eivät ole sidoksissa Saturnuksen pyörimiseen niin, kuin ennen luultiin.
Luotain havaitsi jättimäisen pyörremyrskyn sekä salamointia Saturnuksen molemmilla navoilla.
Saturnuksella on vesipilviä.
Saturnuksen kuulla Tehtyksellä on punaisia raitoja pinnassaan, joiden alkuperää ei tiedetä.
Avaruusluotaimet > Dragonfly

Dragonfly on Nasan tuleva ilma-alus, jonka tarkoituksena on tutkia Titania ja sen mahdollisuuksia elämän kehitykselle lentämällä tutkimusalueilla. Luotaimen suunniteltu laukaisu tapahtuisi vuonna 2028 ja sen on suunniteltu saapuvan Titanin pinnalle vuonna 2034.
Ehdotettuja luotaimia

| Luotain | Kohde | Järjestöt | Huom>  | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Enceladus Life Finder (ELF) | Enceladus | Nasa | Tutkisi pelkästään Enceladusta |  |
| Enceladus Life Signatures and Habitability | Enceladus | Nasa | Tutkisi pelkästään Enceladusta |  |
| The Saturn Probe Interior and Atmosphere Explorer (SPRITE) | Saturnuksen ilmakehä | Nasa | Tutkisi Saturnuksen ilmakehää |  |
| Oceanus | Titan | Nasa | Tutkisi Titania sen kiertoradalta |  |
Kuvagalleria > Pioneer 11

Saturnus sekä Titan (Titan on pieni piste Saturnuksesta yläpuolella, vasemmalla)
Titan
Saturnuksen renkaat
Kuvagalleria > Voyager 1

Saturnus sekä sen kaksi kuuta (oik. Tethys vas. Dione)
Titan
Titanin ilmakehä Voyager 1:n kuvaamana
Saturnuksen renkaat
Saturnuksen kuu Dione
Kuvagalleria > Voyager 2

Voyager 2:n ottama sarja kuvia Phoebesta. Ylhäällä on alkuperäinen sarja kuvia ja alapuolella parannettu versio.
Hyperion
Titan
Saturnus
Saturnuksen pohjoisnapa
Kuvagalleria > Cassini-Huygens

Saturnus
Mimas
Titanin ilmakehä
Taiteilijan näkemys Pioneer 11 -luotaimesta avaruudessa
Voyager 1 ja 2 -luotaimet
Cassini-Huygens -luotaimen 3D malli
Huygens -laskeutujan ottama kuva Titanin maastosta
Taiteilijan näkemys Dragonflysta Titanin pinnalla
Pentti Kaivonen

| Pentti Kaivonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pentti Kaivonen
Syntynyt: 22. elokuuta 1959 (ikä 65)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  202 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1978–1989:   Tampereen Pyrintö
Maajoukkueet
1980–1984:   Suomi
Ottelut (pisteet):  12 (38)
Pentti Kaivonen (s. 22. elokuuta 1959) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Kaivonen pelasi koko miesten pääsarjauransa Tampereen Pyrinnössä, jossa hän saavutti kahdesti SM-hopeaa. Hän pelasi myös 12 ottelua Suomen maajoukkueessa.
Pelaajaura > Tampereen Pyrintö

Kaivonen pelasi koko pääsarjauransa suomalaisessa Tampereen Pyrinnössä, jossa hän pelasi miesten SM-sarjaa kymmenen kautta vuosien 1978–1989 välillä. Pyrintö saavutti tuona aikana SM-hopeaa kausilla 1979–1980 ja 1980–1981. Kaivosen pääsarjauran tilastolukemat ovat vajavaiset, sillä suurinta osaa tilastokategorioista alettiin tilastoida vasta hänen peliuransa aikana. Myös kolmen pisteen heitto otettiin SM-sarjassa käyttöön myöhään Kaivosen uralla, tosin hänelle ei tältä ajalta kirjattu yhtään onnistunutta kolmen pisteen heittoa pääsarjassa.
Pyrinnön päävalmentajana toimineen Raimo Lammin mukaan Kaivonen oli hyvä heittäjä.
Pelaajaura > Maajoukkue

Kaivonen pelasi Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 1978 viisi valmistavaa maaottelua 6,0 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Ensiesiintymisensä Suomen miesten maajoukkueessa hän teki 25. syyskuuta 1980 Kiinaa vastaan. Seinäjoella pelatussa voitokkaassa ottelussa hän heitti kymmenen pistettä, ennätyksensä miesten maajoukkueessa. Hän pelasi Kiinaa vastaan myös kahdessa seuraavina päivinä pelatuissa otteluissa. Seuraavan kerran Kaivonen pelasi miesten valmistavia maaotteluita vuonna 1982 kolmen ottelun verran ja vuonna 1983 neljässä maaottelussa. Vuosi 1984 oli Kaivosen viimeinen maajoukkueessa. Hän pelasi kahdessa ottelussa Ruotsia vastaan ja sivusi 3. marraskuuta pelatussa ottelussa maajoukkueuransa piste-ennätystä. Yhteensä Kaivonen pelasi urallaan 12 miesten maaottelua 3,2 pisteen keskiarvolla.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978–1979 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 19 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 6,4 | 121 |
| 1979–1980 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 26 |  |  |  |  |  | 6,7 |  |  |  |  | 9,8 | 256 |
| 1980–1981 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 26 |  |  |  |  |  | 5,3 |  |  |  |  | 10,0 | 260 |
| 1981–1982 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 36 | 55,2 % |  | 58,5 % |  |  | 7,3 |  |  |  |  | 16,1 | 578 |
| 1982–1983 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 36 | 54,8 % |  | 63,8 % |  |  | 5,8 |  |  |  |  | 15,4 | 556 |
| 1983–1984 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 36 | 56,7 % |  | 53,4 % |  |  | 4,5 |  |  |  |  | 10,9 | 393 |
| 1984–1985 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 36 | 50,8 % | 0,0 % | 60,5 % |  |  | 3,4 |  |  |  |  | 6,3 | 226 |
| 1985–1986 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 36 | 53,8 % | – | 53,1 % | 1,2 | 2,5 | 3,7 |  |  |  |  | 7,1 | 257 |
| 1987–1988 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 17 | 47,1 % | – | 42,9 % | 1,1 | 1,5 | 2,6 | – | 1,1 | 0,3 | 0,7 | 6,0 | 102 |
| 1988–1989 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 17 | 45,1 % | 0,0 % | 36,8 % | 1,3 | 2,3 | 3,6 | 0,4 | 1,7 | 0,5 | 0,4 | 7,5 | 127 |
| Yhteensä | Yhteensä | SM-sarja | 285 | 53,5 % | 0,0 % | 57,4 % | 1,2 | 2,2 | 4,9 | 0,1 | 0,7 | 0,2 | 0,3 | 10,1 | 2876 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978–1979 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 3 |  |  |  |  |  |  | – | – |
| 1979–1980 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 8 |  |  |  |  |  |  | 8,0 | 64 |
| 1980–1981 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 7 |  |  |  |  |  |  | 9,9 | 69 |
| 1981–1982 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 2 | 64,7 % |  | 53,3 % |  |  | 10,0 | 26,0 | 52 |
| 1983–1984 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 8 | 63,2 % |  | 56,7 % |  |  | 4,4 | 12,8 | 102 |
| 1984–1985 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 2 | 46,2 % | – | 75,0 % |  |  | 4,0 | 7,5 | 15 |
| 1985–1986 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 3 | 64,3 % | – | – | 1,7 | 2,0 | 3,7 | 6,0 | 18 |
| Yhteensä | Yhteensä | SM-sarja | 33 | 62,0 % | – | 57,1 % | 1,7 | 2,0 | 2,5 | 9,7 | 320 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
João Félix

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: João Félix Sequeira
Syntymäaika: 10. marraskuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Viseu, Portugali
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Paino: 70 kg
Seura
Seura: Chelsea FC
Pelinumero: 14
Junioriseurat
2007–2008: Os Pestinhas
2008–2015: Porto
2014–2015: → Padroense (laina)
2015–2018: Benfica
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016–2018 | Benfica B | 30 | (7) |
| 2018–2019 | Benfica | 26 | (15) |
| 2019–2024 | Atlético Madrid | 96 | (25) |
| 2023 | → Chelsea | 16 | (4) |
| 2023–2024 | → Barcelona | 30 | (7) |
| 2024–2025 | Chelsea | 12 | (1) |
| 2025- | AC Milan | - | (-) |
Maajoukkue
| 2017 | Portugali U18 | 2 | (2) |
| 2018 | Portugali U19 | 2 | (0) |
| 2017–2018 | Portugali U21 | 10 | (4) |
| 2019– | Portugali | 41 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. elokuuta 2024.
João Félix Sequeira (s. 10. marraskuuta 1999 Viseu) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa AC Milania lainalla  Chelseasta. João Félix on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

João Félix teki läpimurtonsa pääsarjatasolla lissabonilaisessa Benficassa kaudella 2018–2019, jolloin seura myös voitti liigamestaruuden. Hän teki kauden aikana 15 maalia ja antoi yhdeksän maalisyöttöä. Hän pelasi tuolla kaudella Mestarien liigassa yhden ottelun ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Hän teki Eurooppa-liigan puolivälierien ensimmäisessä osaottelussa Eintracht Frankfurtia vastaan kolme maalia ja syötti yhden, mikä ei kuitenkaan riittänyt jatkopaikkaan Frankfurtin oltua vierasmaalisäännön turvin parempi.
João Félix siirtyi Atlético Madridiin heinäkuussa 2019. Lehtitietojen mukaan seura maksoi hänestä 126 miljoonan euron siirtosumman, mikä teki hänestä maailman kaikkien aikojen neljänneksi kalleimman pelaajahankinnan. Kaudella 2020–2021 joukkue voitti Espanjan-mestaruuden. João Félix pelasi kaudella 2019–2020 La Ligassa 27 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, joista kaksi kesäkuussa 2020 Osasunaa vastaan. Mestaruuskaudella hän pelasi 31 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista kaksi lokakuun lopulla Osasunaa ja kaksi marraskuun alussa Cádizia vastaan. Mestarien liigassa João Félix pelasi ensimmäisellä Atlético-kaudellaan kuusi ottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja toisella kahdeksan ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
João Félix pelasi kaudella 2021–2022 La Ligassa 24 ottelua ja teki kahdeksan maalia. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän viimeisteli yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän teki Atléticolle neljässätoista La Ligan ottelussa neljä maalia ja pelasi Mestarien liigassa viisi ottelua ilman maaleja. Tammikuussa hän siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella Englannin Valioliigan Chelseaan. Pelaamissaan 16 valioliigaottelussa hän teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Syyskuun 2023 alussa João Félix siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle FC Barcelonaan. Hän pelasi La Ligassa 30 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, muun muassa maalin Atlético Madridia vastaan sekä koti- että vierasottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki kolme maalia.
Felix palasi Englannin Valioliigan Chelseaan 52 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2024.
João Felix siirtyi lainalle Serie A:ssa pelaavaan AC Milaniin Chelseasta helmikuussa 2025. Sopimus ulottuu nykyisen kauden loppuun saakka.