stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magdalena Andersson
Aiheesta muualla

Anderssonin esittely valtiopäivien sivustolla (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Magdalena Andersson Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Stefan Löfven | Ruotsin pääministeri 2021−2022 | Seuraaja: Ulf Kristersson |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Saksa  Puola 
Henkilöt:  Yle
Maija Rissanen

Maija Rissanen (s. 28. maaliskuuta 1979 Lahti) on suomalainen näyttelijä, joka valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2002. Hän on näytellyt Helsingin Kaupunginteatterissa vuosina 2002-2003, Mikkelin teatterissa vuosina 2009–2010, Lahden Kaupunginteatterissa vuosina 2010–2013, vuodesta 2013 lähtien Teatteri Quo Vadiksessa ja vuodesta 2014 lähtien Tampereen Työväen Teatterissa.
Rissanen asui vuosina 2003–2008 Italiassa, jossa hän opiskeli klassista laulua Giuseppe Verdi -konservatoriossa Torinossa ja näytteli teatterissa ja lyhytelokuvissa. Suomessa hän on esiintynyt tv-sarjoissa Syke (2014), Salatut elämät (2016, 2017–2018) ja Pirjo (2018-2020).
Johannes Salminen

| Johannes Salminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Gustav Johannes Salminen
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1925 Hammarland, Ahvenanmaa
Kuollut: 23. toukokuuta 2015 (89 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gustav Johannes Salminen (21. kesäkuuta 1925 Hammarland, Ahvenanmaa – 23. toukokuuta 2015 Helsinki) oli ahvenanmaalainen, ruotsiksi kirjoittanut kirjailija, esseisti, filosofian tohtori sekä kustannusyhtiö Söderströmin kirjallinen johtaja.
Ura

Salminen väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa vuonna 1955 aiheenaan Jarl Hemmer. En studie i liv och diktning. Hän toimi kustannusyhtiö Söderströmin kirjallisena neuvonantajana 1956–1960 ja kirjallisena johtajana 1961–1991. Salminen vihittiin Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi 1990, ja vuonna 1993 hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Hän tuli tunnetuksi erityisesti esseistinä, mutta samalla myös kulttuurikriitikkona ja yhteiskunnallisena keskustelijana ja kriitikkona, muun muassa toimiessaan vakituisena kolumnistina Hufvudstadsbladetissa, Helsingin Sanomissa ja Dagens Nyheterissä.
Salminen oli uskonnoltaan katolilainen.
Tunnustukset

Valtion kirjallisuuspalkinto 1976 ja 1989
Tollanderin palkinto 1985
Tegnér-palkinto 1988
Ateenan ystävien palkinto 1995
Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtori 1990
Professorin arvonimi 1993
Riemutohtori 2008
Teokset > Ruotsiksi

Jarl Hemmer. En studie i liv och diktning.  (Väitöskirja)  Svenska litteratursällskapet i Finland, 1955.
Levande och död tradition.  Söderström, 1963.
Pelare av eld.  S. & Co, 1967.
Slavarna kastar ingen skugga.  S. & Co, 1971.
Middagsdemonerna.  Söderström, 1975.  ISBN 951-52-0301-5
Landskap i öster.  Rabén & Sjögren, 1978.  ISBN 91-29-51429-0
Ålandskungen.  Söderström, 1979.  ISBN 951-52-0598-0
Gränsland.  Söderström, 1984.  ISBN 951-52-0928-5
Minnet av Alexandria.  Söderström, 1988.  ISBN 951-52-1216-2
Sjunger näktergalen än i Dorpat?  (Jaan Kaplinskin kanssa)  Alba, 1990.  ISBN 91-7458-183-X
Från det eviga till den knutna näven.  Tegnérsamfundet, 1990.
Den blå stenen.  Söderström, 1994.  ISBN 951-52-1501-3
Undret i Bagdad.  Söderström, 1997.  ISBN 951-52-1653-2
Valdemar Nyman. 1998.
Vita nätter och svarta. En brevväxling.  (Jaan Kaplinskin kanssa)  Söderström, 2002.  ISBN 951-52-1979-5
Den andra Ålandsfrågan.  Julius Sundbloms minnesstiftelse, 2001.  ISBN 952-91-3779-6
Skuggan på Kiasmas vägg. Dagbok från 2003.  Söderström, 2004.  ISBN 951-52-2124-2
Islams två ansikten. Essäer.  Söderströms, 2010.  ISBN 978-951-52-2741-6
Från Bysans till Bush. Valda essäer 1963–2010.  Schildts & Söderströms, 2015.  ISBN 978-951-52-3557-2
Ålandskungen. En bok om Julius Sundblom.  Schildts & Söderströms, 2015.  ISBN 978-951-52-3573-2
Teokset > Suomennoksia

Erään petturin puolustus. Esseitä.  Suomentanut ja valinnut Timo Hämäläinen. Helsinki:  WSOY, 1977.  ISBN 951-0-08388-7
Puhe on Suomesta. Kirjeitä 1979–1980.  (Antti Eskolan kanssa. Salmisen osuuden suomentanut Risto Hannula.)  Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-30-4780-6
Rajamaa. Esseitä.  Suomentanut Risto Hannula ja Kyllikki Härkäpää. Helsinki:  WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12696-9
Alexandrian muisto.  Suomentanut Risto Hannula. Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15317-6
Vieläkö Tartossa laulaa satakieli.  (Jaan Kaplinskin kanssa; Salmisen osuuden suomentanut Risto Hannula.)  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9085-X
Sininen kivi. Muistiinmerkintöjä idästä ja lännestä.  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19545-6
Bagdadin ihme.  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22029-9
Valkeat yöt ja mustat.  (Jaan Kaplinskin kanssa. Salmisen osuuden suomentanut Rauno Ekholm.)  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2358-8
Varjo Kiasman seinällä. Päiväkirja 2003.  Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29091-2
Aiheesta muualla

Niemi, Juhani: / Salminen, Johannes (1925–2015). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 9.10.2006 (päivitetty 22.9.2008). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Yle Arkivet. Johannes Salminen. (ruotsiksi)
Löytöretkeilijä Allahin jäljillä. Salmisen haastattelu Yliopisto-lehdessä 1998.
Salminen Sanojen ajassa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Johannes Salmisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. (tilaajille)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Vapaaehtoinen lapsettomuus

Vapaaehtoinen lapsettomuus tarkoittaa tietoista päätöstä olla hankkimatta lapsia. Vapaaehtoisesti lapseton henkilö kokee elämäntapansa olevan tärkeä osa omaa identiteettiään ja minäkuvaansa. Vapaaehtoisesti lapsettomat eivät useinkaan koe valintaansa valinnaksi, vaan pitävät sitä synnynnäisenä ominaisuutena ja itsestäänselvyytenä.
Osa vapaaehtoisesti lapsettomista hankkii sterilisaation. Vapaaehtoinen lapsettomuus on melko harvinaista, mutta on yleistynyt viime aikoina. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat vähemmistöryhmä.
Kansainvälistä vapaaehtoisesti lapsettomien päivää (engl. International Childfree Day) vietetään vuosittain 1. elokuuta.
Määritelmä

Lapsivapaalla tarkoitetaan henkilöä, jolla ei ole lapsia eikä hän halua lapsia. Lapsivapaa on eri käsite kuin lapseton (ei ole lapsia, mutta haluaa saada lapsia). Vapaaehtoinen lapsettomuus liitetään helposti pariskuntien toiveeksi jäädä ilman lapsia, mutta vapaaehtoisesti lapsettomaksi voi kutsua itseään myös yksineläjä, joka ei toivo lapsia tulevaisuuteensa ja huolehtii ehkäisystään. Englannin kielessä vastaava ilmaisu on childfree (suom. lapsivapaa). Sanassa olevan vapaa-päätteen tarkoituksena on korostaa, ettei lapsettomilta puutu mitään, vaan he ovat vapaita lapsista. Englanninkielisen termin otti ensimmäisenä käyttöön National Organization for Non-Parents -järjestö vuonna 1972.
Eräässä tutkimuksessa lapsivapaaksi määriteltiin henkilö, joka täyttää seuraavat kolme kriteeriä:
Henkilöllä ei ole eikä ole koskaan ollut lapsia (biologisia, lapsipuolia tai adoptoituja).
Jos henkilöllä on lapsi, hänet määritellään vanhemmaksi.
Henkilö ei suunnittele hankkivansa biologisia tai adoptoituja lapsia.
Jos henkilö suunnittelee lapsia, hänet määritellään "ei vielä vanhemmaksi". Jos henkilö ei tiedä haluavansa lapsia, hänet määritellään "päättämättömäksi".
Henkilö ei toivo, että hän olisi saanut tai olisi voinut saada biologisia tai adoptoituja lapsia.
Jos henkilö toivoo saaneensa lapsen, hänet määritellään lapsettomaksi. Jos henkilö ei tiedä toivooko lasta, hänet määritellään "ristiriitaiseksi".
Vapaaehtoisesti lapsettomasta käytetään myös nimitystä vela; lyhenne tulee sanoista vapaaehtoisesti lapseton.
Työelämään kuuluvista lapsettomista pariskunnista käytetään lyhennettä DINK (engl. Double Income, No Kids).
Vapaaehtoinen lapsettomuus ei ole synonyymi antinatalismille, vaikka jotkut lapsivapaat henkilöt voivat olla antinatalisteja.
Historia

Antiikin Kreikan tarustossa jumalattaret Artemis, Athene ja Hestia olivat neitsyitä eikä heillä ollut lapsia.
Antiikin Roomassa Vestan neitsyet sitoutuivat pysymään neitsyinä 30 vuoden ajan, mikä tarkoitti myös pidättäytymistä lisääntymisestä. Useimmat pysyivät naimattomina myös palvelusaikansa jälkeen.
Vapaaehtoinen lapsettomuus ei ole uusi trendi. Yleisin syy lapsettomuuteen on ollut olosuhdelapsettomuus. 1500-luvulle tultaessa Iso-Britanniassa, Ranskassa ja Alankomaissa jopa 20 % naisista ei koskaan avioitunut eikä saanut lapsia. Lasten hankkimatta jättämisen syitä olivat esimerkiksi köyhyyden välttäminen ja sopivan kumppanin puute, mutta toisaalta myös halu elää itsenäisesti. On esimerkiksi olemassa päiväkirjamerkintä 1660-luvulta, jossa nainen kyseenalaistaa lastenhoidon lasten itkemisen takia. 1800-luvun lopulla lapsettomat avioliitot yleistyivät ja niiden osuus oli yli 14 % Uuden Englannin alueella. Menneisyyden osalta vapaaehtoisen lapsettomuuden osuutta kaikista lapsettomista ei tunneta, koska lapsettomuus on ollut tabu ennen 1900-lukua.
Turun yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan Suomessa 1880–1890-luvuilla syntyneistä miehistä noin 21 prosenttia ja naisista noin 25 prosenttia jäi kokonaan lapsettomiksi. 1940-luvulla syntyneiden kohorteissa lapsettomia oli sekä miehistä että naisista noin 19 prosenttia. Tutkimus ei kuitenkaan antanut vastausta siihen, kuinka suuri osuus lapsettomista oli vapaaehtoisesti lapsettomia.
1800-luvulla naisten äänioikeutta vaatineet suffragetit pitivät esillä vapaaehtoisen äitiyden teemaa, jonka tarkoituksena oli korostaa naisen oikeutta päättää omasta kehostaan.
Kansainvälisesti katsottuna vapaaehtoista lapsettomuutta käsittelevää tutkimusta löytyy 1970-luvulta alkaen.
Ensimmäinen vapaaehtoisesti lapsettomien järjestö, National Organization for Non-Parents, perustettiin vuonna 1972 Yhdysvalloissa. Järjestön perustajina olivat aktivistit Ellen Peck ja Shirley Radl. Peck oli julkaissut vuonna 1971 kirjan "Baby Trap", joka toimi ponnahduslautana järjestön perustamiselle. Järjestön tarkoituksena oli edistää lapsivapaata elämäntapaa sosiaalisesti arvostettavana valintana ja vastuullisena lisääntymispäätöksenä. Järjestö kritisoi natalismia ja piti sitä yksilönvapauksia rajoittavana ideologiana. Aluksi järjestön jäsenkuntaan kuului enimmäkseen naisia, mutta miesten määrä alkoi nopeasti kasvaa. Järjestöön kuului myös lapsen saaneita. Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa vaikutti myös Zero Population Growth -järjestö (vaihtoi myöhemmin nimeksi Population Connection). Vuonna 1982 järjestö lakkautettiin. Lopettamishetkellä järjestöllä oli yli 2000 jäsentä sekä 61 paikallisjärjestöä ulkomailla. Varhaiset lapsivapaan elämäntavan kirjoitukset saivat enemmän vaikutteita seksuaalisesta vallankumouksesta kuin feminismistä.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden yleisyys joissakin maissa > Suomi

Lapsettomuus (vapaaehtoinen tai tahaton) on ollut pitkään kasvussa Suomessa, ja trendi näyttää kiihtyvän entisestään. Vuoden 2022 Väestöliiton perhebarometrin mukaan nollaa lasta piti ihanteena 17 prosenttia vastanneista. Vuoden 2018 perhebarometrissä nollaa lasta ihanteinaan pitävien luku oli 12,3 prosenttia. Saman tutkimuksen mukaan 20-29-vuotiaista lapsettomista 24 prosenttia piti ihanteenaan nollaa lasta. Vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen mukaan luku oli 14 prosenttia 20–34-vuotiaista. Vuonna 2014 Väestöliiton mukaan vapaaehtoisesti lapsettomina itseään pitää noin 3–5 prosenttia suomalaisista, miehistä hiukan useampi kuin naisista. Vuoden 2008 Perhebarometrissa 20–29-vuotiaista 5,5 prosenttia piti ihanteenaan nollaa lasta.
Vapaaehtoinen lapsettomuus on yleisempää ei-parisuhteessa elävien keskuudessa, mutta parisuhteessa elävistä kahdeksan prosenttia ei aio tehdä lapsia. Nuoremmat ikäluokat ovat vanhempia useammin vapaaehtoisesti lapsettomia. Tutkimuksen mukaan vuosina 1975–1984 syntyneistä miehistä 4–5 % ja naisista 2–9 % halusi elää lapsivapaina. Vuosina 1985–1994 syntyneistä miehistä 25 % ja naisista 22 % halusi elää lapsivapaina.
Vapaaehtoinen lapsettomuus on yleisempää kaupungeissa ja pääkaupunkiseudulla.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden yleisyys joissakin maissa > Alankomaat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Lapset rajoittavat vapautta | Lapset rajoittavat vapautta |    | 54 % | 54 % |
| Lasten kasvattaminen vie liikaa aikaa ja energiaa | Lasten kasvattaminen vie liikaa aikaa ja energiaa |    | 35 % | 35 % |
| Kumppani ei halunnut lasta | Kumppani ei halunnut lasta |    | 28 % | 28 % |
| Vaikea yhdistää työtä ja lapsia | Vaikea yhdistää työtä ja lapsia |    | 26 % | 26 % |
| Ei tarvetta / sopimaton rooliin | Ei tarvetta / sopimaton rooliin |    | 23 % | 23 % |
| Terveys ei mahdollista lasten hankkimista | Terveys ei mahdollista lasten hankkimista |    | 18 % | 18 % |
| Lapset maksavat liikaa | Lapset maksavat liikaa |    | 7 % | 7 % |
| Hankalaa saada lastenhoitajaa | Hankalaa saada lastenhoitajaa |    | 5 % | 5 % |
Alankomaalaisten naisten syyt olla hankkimatta lapsia, 2004
Vuonna 2004 lapsettomista alankomaalaisista naisista 60 % kertoi olevansa vapaaehtoisesti lapsettomia.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden yleisyys joissakin maissa > Yhdysvallat

Vuonna 2024 Pew Research Centerin tutkimuksen mukaan 47 prosenttia 18-49 vuotiaista lapsivapaista "ei ollenkaan halua" tai "ei kovin todennäköisesti halua" hankkia lapsia jonain päivänä, mikä on 10 prosenttiyksikön kasvu vuoden 2018 kyselyn tuloksiin.
Michiganin osavaltionyliopistossa vapaaehtoista lapsettomuutta tutkineiden Zachary Nealin ja Jennifer Waitling Nealin mukaan vapaaehtoinen lapsettomuus on luultua yleisempää. Tutkijoiden mukaan tutkimustuloksia on aiemmin vääristänyt se, että vapaaehtoista lapsettomuutta ei tutkita koko väestön tasolla, vaan ainoastaan tietyissä ikäryhmissä. Tutkijoiden mukaan kyselytutkimusten ongelmana on, että ihmiset saattavat salata lapsettomuuden oikean syyn, koska he kokevat painetta kulttuurin tai perheen suunnalta. Sen vuoksi ihmiset saattavat kertoa lapsettomuuden syyksi terveydellisen syyn, vaikka se ei olisi oikea syy.
Iäkkäät lapsivapaat aikuiset katuvat vähemmän elämänvalintojaan verrattuna lapsia hankkineisiin aikuisiin. Saman tutkimuksen mukaan miehet ovat naisia useammin vapaaehtoisesti lapsettomia.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden yleisyys joissakin maissa > Muita

Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa haastateltiin 191 ruotsalaista miestä, jotka olivat iältään 20-50 -vuotiaita. Heistä 20,4 prosentilla ei ollut lapsia eivätkä he halunneet lapsia tulevaisuudessa. Halukkuudella saada enemmän lapsia ei ollut yhteyttä koulutustasoon, syntymämaahan, seksuaaliseen suuntautumiseen eikä parisuhteen asemaan.
Tanskassa tehdyn tutkimuksen mukaan 20-30 -vuotiaista naisista 26 % ei halunnut saada lapsia.
25-35 -vuotiaista belgialaisista naisista 11 % ja belgialaisista miehistä 16 % oli vapaaehtoisesti lapsettomia vuonna 2020.
Vuonna 2018 tehdyn tutkimuksen mukaan Sveitsissä 20-29 -vuotiaissa 8 % miehistä ja 9,7 % naisista ei halunnut lapsia. 30-39 -vuotiaissa lapsia ei halunnut 17,4 % miehistä ja 26,4 % naisista. 40-49 -vuotiaissa lapsia ei halunnut 68,6 % miehistä ja 88,5 % naisista.
Iso-Britanniassa vuonna 2024 julkaistussa tutkimuksessa todettiin, että 15 prosenttia 18-24 -vuotiaista ei halunnut "varmasti" saada lapsia. Alle puolet 25-34 -vuotiaista halusi "luultavasti" tai "varmasti" lapsia. 35-41 -vuotiaista lapsettomista joka kolmas sanoi, ettei varmasti halua lapsia ja lisäksi 20 % ei "luultavasti" halunnut lapsia.
Vuonna 2023 Kanadan tilastokeskus julkisti tiedon, että 15-49 -vuotiaista kanadalaisista 34 % ei halunnut saada lapsia.
Japanissa vuonna 2023 tehdyssä tutkimuksessa todettiin, että 18-29 -vuotiaista ei-parisuhteessa olevista japanilaisista 55,2 % ei halunnut saada lapsia.
Yli 60 prosenttia 25-45 -vuotiaista eteläkorealaisista työssäkäyvistä naisista ei suunnittele saavansa lapsia, vaikkakin pitää ideaalina saada ainakin kaksi lasta.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä

Vapaaehtoinen lapsettomuus on monipuolinen ilmiö ja päätöksen teon taustalla olevien tekijöiden kirjo on laaja. Suurin osa vapaaehtoisesti lapsettomista tietää jo nuorena varmaksi, ettei koskaan tule haluamaan lasta.
Vapaaehtoisesti lapsettomien on havaittu perustelevan lapsettomuuden valintaansa kahdesta näkökulmasta: joko lapsettomuus nähtiin vetovoimaisena tai äitiys luotaantyöntävänä.
| Perustelu | Tutkimuksen tiedot |
| --- | --- |
Vapaus lastenhoidon vastuusta, itsensä toteuttaminen, helpompi liikkuminen: Houseknecht 1987, katsaus 29:sta eri tutkimuksesta
Enemmän vapaa-aikaa ja resursseja käytössä: May 1995
Epäitsekkäät, kollektiiviset motiivit: huoli väestönkasvusta, epäilykset omista kyvyistä vanhempana, huoli lapsista jne.: Houseknecht 1987
Raskauteen ja synnytykseen liittyvät pelot: Hird & Abshoff 2000
Kulttuuri tukee naisten mahdollisuuksia eri rooleihin ja itsensä toteuttamiseen: ISTAT Survey of Family and Social Subjects (2003)
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä > Elämäntapa ja maailmankatsomus

Vapaaehtoinen lapsettomuus voi kuulua individualistiseen elämäntapaan. Henkilökohtainen vapaus ja itsenäisyys koetaan tärkeiksi, eikä vapaaehtoisesti lapseton välttämättä koe tarvitsevansa lasta tullakseen onnelliseksi. Osa vapaaehtoisesti lapsettomista kokee tarvitsevansa paljon omaa aikaa, rauhaa, hiljaisuutta ja viihtyvänsä paremmin itsekseen, mutta toiset haluavat matkustaa ja katsovat, että lapsi estäisi sen.
Vapaaehtoisesti lapseton voi kokea lapsiperhe-elämän vastenmieliseksi. Osa voi kokea ajatuksen lapsen hoidosta liian raskaaksi. Hän voi kokea tiedossaan olevien perheellisten parisuhteet onnettomiksi ja kammoksua lapsiin liittyviä huolen tunteita. Taustalla voi olla myös haluttomuus ottaa riskiä, että katuisi lasten hankkimista. Tutkimusten perusteella 5-14 % vanhemmista katuu lapsen hankkimista ja toivoisi pysyneen lapsettomana. Toisaalta Yhdysvalloissa ja Saksassa tehdyt tutkimukset osoittavat, että katuvien vanhempien osuus voi olla jopa 17 %. Saksalaisessa "Regretting Parenthood" -tutkimuksessa todettiin, että 19 prosenttia äideistä ja 20 prosenttia isistä katuu lasten hankkimista. Katumisen todennäköisyydessä ei ollut juurikaan eroavaisuuksia, vaikka oma lapsi olisi "unelmalapsi" tai vaikka vanhemmat rakastivat lastaan. 77 prosenttia vanhemmista koki, että vanhemmuus tuo tyytyväisyyttä.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden taustalla ei yleensä ole lapsiin kohdistuva viha, vaan monet ovat tekemisissä lasten kanssa joko työn, sukulaisten tai ystävien perheen kautta. Vapaaehtoisesti lapseton voi kokea lapsen enemmänkin uhkana sekä rajoitteena elämälleen, ja erityisesti naiset voivat kokea lapsen uhkaksi identiteetilleen; miehet taas ajattelevat lapsen olevan taakka, joka pitää elättää ja joka sitouttaa kielteisessä mielessä kotiin. Osa sanoo syyksi sen, etteivät ole keksineet syytä sille miksi lapsia kannattaisi hankkia. Ihminen voi katsoa, ettei itse sovi vanhemmaksi.
Vapaaehtoisesti lapseton voi myös katsoa lisääntymisen olevan itsekästä, ja he voivat kokea vanhemmuuden sosiaalisesti ja emotionaalisesti rajoittavana tekijänä.
Vapaaehtoisesti lapseton voi kokea niin sanotun vauvakuumeen täysin itselleen vieraaksi asiaksi. Vapaaehtoisesti lapseton ei välttämättä koe minkäänlaista hoivaviettiä vauvoja ja lapsia kohtaan, eikä pidä niitä söpöinä. Osa vapaaehtoisesti lapsettomista suuntaa hoivaviettinsä lemmikkeihin ja monet ovatkin eläinrakkaita.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä > Talous ja työelämä

Valintaan voi vaikuttaa työttömyys tai sen uhka. Urasuuntautuminen voi olla yksi syy. Merkityksellistä saattaa olla myös henkilön matala koulutustaso tai huono palkka. Suomessa vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan yhden lapsen kasvattamisen täysi-ikäiseksi maksaa 130 000 euroa. Vuonna 2007 kustannus oli 105 600 euroa. Yhdysvalloissa vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen mukaan yhden lapsen kasvattaminen täysi-ikäiseksi maksaa 312 202 dollaria. Vuonna 2015 hinta oli 233 610 dollaria. Osa nuorista aikuisista voi kokea, ettei ole valmis vanhemmuuteen vaikka omistusasunto, vakituinen työ ja parisuhde olisikin. Yhdysvalloissa vuonna 2005 julkaistun haastattelututkimuksen mukaan miehet mainitsivat naisia useammin lapsettomuuden syyksi myös lasten hankkimisen vaatimat taloudelliset ja muut uhraukset. Vanhemmat usein jatkavat taloudellista tukeaan myös täysi-ikäisille lapsilleen; Pew Research Center uutisoi vuonna 2024, että 18-34 -vuotiaista yhdysvaltalaisista 55 % on joko täysin tai osin taloudellisesti riippuvainen vanhemmistaan. Yhdysvalloissa noin joka kolmas 18-34 -vuotias asuu vanhempiensa luona.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä > Terveys

Muita syitä lapsettomuuteen voivat olla perinnölliset terveysongelmat. Feminististen näkemysten on todettu laskevan syntyvyyttä. Vastenmielisyyden tunne lapsia kohtaan ja raskauden pelko voivat olla syynä vapaaehtoiseen lapsettomuuteen.
Michiganin osavaltionyliopiston apulaisprofessori Zachary Nealin mukaan abortin ja ehkäisyn saamisen rajoittaminen voivat vaikuttaa kielteisesti ihmisten halukkuuteen hankkia lapsia.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä > Ympäristö

Ihminen voi valita lapsettomuuden esimerkiksi, koska ei tahdo parisuhdetta, lasta, ekologisista syistä, tai koska vastustaa ydinperhemallia. Kun kyseessä on ekologiset syyt, syitä voivat olla epävarmuus tulevasta tuhoutuvan maapallon uhkakuvien edessä. Vapaaehtoista lapsettomuutta voidaan perustella ympäristön hyvinvoinnilla ja yhteisen hyvän ajamisella. Ekologisten syitten kohdalla kyse voi olla myös vetoaminen ihmisen ja muun luonnon väliseen epätasapainoiseen suhteeseen.
Lundin yliopistossa tehdyssä tutkimuksessa vuodelta 2017 todetaan lapsen tekemättä jättämisen olevan merkittävin yksilötason ekoteko erityisesti suuren hiilijalanjäljen maissa. Erään tutkimuksen mukaan yhden lapsen synnyttäminen aiheuttaa 9 441 kilotonnin hiilidioksidipäästöt.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä > Aiemmin koettu trauma

Lapsuudessa koettu perheväkivalta voi olla myös yksi syy. Koulukiusaaminen voi myös vaikuttaa. Taustalla voi myös olla joutuminen uskonnon uhriksi.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä > Uskonto

Vapaaehtoisesti lapsettoman oma uskonnollisuus voi olla vähäinen. Joissain tapauksissa kyse on kuitenkin vahvasta uskonnollisuudesta, jolle omistaudutaan uskonnollisesti suuntautuneen työn kautta ja vahvistusta lapsettomuuteen haetaan uskonnollisista teksteistä.