stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Animorphs-sarjan henkilöistä
Muita > David > Davidin morfit

Maakotka (ei voi käyttää), Torakka (ei voi käyttää), Merilokki (ei voi käyttää), Kirppu (ei voi käyttää), Leijona (ei voi käyttää), Ihminen (satunnainen ohjastaja, ei voi käyttää), Ihminen (Marco, ei voi käyttää), Miekkavalas (ei voi käyttää), Ihminen (Saddler, ei voi käyttää), Kalkkarokäärme (ei voi käyttää), Rotta (nothlit)
Muita > Erek King

Erek on animorfien ystävä ja chee, androidi. Cheet loi pemaliitit -niminen avaruuslaji, jota ei enää ole olemassa. He olivat hyvin kehittyneitä, kuten Erek kuvaili kirjassa #10:Androidi: "Satatuhatta vuotta ennen kuin andaliitit oppivat tulenteon, pemaliitit osasivat matkustaa valoa nopeammin." Kun Erek liikkuu ihmisten parissa, hän käyttää ihmistä muistuttavaa hologrammia. Todellisessa hahmossaan hän muistuttaa kahdella jalalla kävelevää koiramaista, norsunluun väristä robottia. Koska pemaliittien planeetalla oli paljon suurempi vetovoima, cheet ovat maassa hyvin vahvoja. Pemaliitit ovat kuitenkin asettaneet cheihin väkivaltakiellon, joka estää niitä tekemästä mitään väkivaltaista. Erek on Yhteisön, yeerkien kulissijärjestön, jäsen. Näin animorfit voivat saada häneltä hyödyllisiä tietoja.
Stephen Amell

| Stephen Adam Amell |
| --- | --- |
 Stephen Amell vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1981 (ikä 43) Toronto, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Cassandra Jean
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Oliver Queen / Vihreä Nuoli (Arrow)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb
Stephen Adam Amell (s. 8. toukokuuta 1981) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan pääroolistaan Oliver Queeninä / Vihreänä Nuolena Arrowverse-televisiouniversumissa, alkaen hahmon omasta televisiosarjasta Arrow.
Ura

Amellin ensimmäinen televisiorooli oli spinningohjaajana Älä kerro äidille 2 -sarjassa vuonna 2005. Uransa alulla hän näytteli kanadalaisissa televisiosarjoissa, kuten Rent-a-Goalie, Sydänmailla ja ReGenesis. Roolistaan ReGenesiksessä hän sai vuonna 2007 Gemini-palkinnon. Esiinnyttyään pienissä rooleissa esimerkiksi C.S.I. Miamissa ja NCIS: Los Angelesissa Amell sai vuonna 2011 näkyvämmän joskin lyhyen roolin Vampyyripäiväkirjojen toiselta tuotantokaudelta Brady-nimisenä ihmissutena. Häntä harkittiin myös Spartacuksen toisen kauden (Spartacus: Gods of the Arena) pääosaan.
Syksyllä 2011 Amell esiintyi suuremmassa roolissa HBO:n televisiosarjassa Hung ja sai vierailevan roolin Rakkauden anatomiassa. Tammikuussa 2012 hänet valittiin näyttelemään pääosaa The CW:n sarjassa Arrow, joka perustuu DC Comics -kustantamon Vihreä Nuoli -sarjakuvahahmoon.
Valkokankaalla Amell on esiintynyt Richard Attenborough’n elokuvassa Closing the Ring (2007). Hän on tehnyt myös ääniroolin Vihreänä Nuolena videopelissä Injustice: Gods Among Us (2013).
Amell näytteli Casey Jonesia kesällä 2016 ensi-iltansa saavassa elokuvassa Teenage Mutant Ninja Turtles: Out of the Shadows. Hänet valittiin rooliin maaliskuussa 2015.
Yksityiselämä

Amell on kotoisin Torontosta. Näyttelijä Robbie Amell on hänen serkkunsa. Joulukuussa 2012 Amell meni naimisiin mallina ja näyttelijänä tunnetun Cassandra Jeanin kanssa. Heille syntyi tytär lokakuussa 2013.
Amell ja Jean saivat toisen lapsensa, pojan, toukokuussa 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stephen Amell Wikimedia Commonsissa
Stephen Amell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Suokaslampi

| Suokaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°58′48″N, 27°29′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  joki Kesuslampeen 
Järvinumero:  14.191.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75,2 m  
Pituus:  670 m  
Leveys:  560 m  
Rantaviiva:  1,963 km  
Pinta-ala:  20,229 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSuokaslampi 
Suokaslampi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Laukkalan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,2 metriä mpy.
Suomen rannikkotykistö

Johannes Indrenius vuonna 1902
Suomalainen 152/50 T -tykki Isosaaressa Helsingissä.
Suomen rannikkotykistö on osa merivoimia. Se huolehtii jatkuvasta tutka-, tähystys- ja vesikuunteluvalvonnasta yhdessä merivartioston kanssa. Rannikkolinnakkeet on varustettu 130 millimetrin ja sadan millimetrin tornikanuunoilla, joiden kantama on parhaimmillaan nykyisillä ammuksilla ja kranaateilla noin 30 kilometriä sekä tulevilla ammuksilla jopa 40 kilometriä. Kiinteän kaluston lisäksi on liikkuvaa tykistöä sekä meritorjuntaohjusjärjestelmiä, joiden kantama on yli 70 kilometriä. Ampuma-arvojen laskenta ja viestiliikenne on tietokoneistettu.
Suomessa kiinteän rannikkotykistön alasajo on jo aloitettu, ja viimeiset kiinteät 130 TK -tornikanuunat oli vuonna 2017 tarkoitus poistaa käytöstä 2020-luvulla. Liikkuva tykistö ja kehittyneet ohjusjärjestelmät tulevat korvaamaan kiinteän tykistön.
Lakkautettuja rannikkotykistön joukkoja on muun muassa Hangon Rannikkopatteristo (HanRPsto) Hangossa. Ainoa moottoroituun rannikkotykistöön kuulunut joukko-osasto on ollut Vaasan Rannikkopatteristo (VaaRPsto) Vaasassa vuodet 1952–1998.
Suomessa käytössä olevaan ohjuskalustoon kuuluvat RBS15 (MtO85)- ja Spike-ER (Rannikko-ohjus 06) -ohjukset.
Oma laskinjärjestelmä ja eräänlainen ammunnanhallintajärjestelmäkokonaisuus kehitettiin 80-luvulla (RAVAL – Rannikkotykistön ammunnan ja valvonnan laskin). Vastaavasti RADAL oli Rannikkotykistön digitaalinen ammunnan laskin.
Aiheesta muualla

Enqvist, Ove; Tiilikainen, Heikki: Linnakesaaret: rannikkolinnakkeiden elämää sodassa ja rauhassa.  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-8005-8.
Suojärvi (Äänekoski, Härkäpohja)

| Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°53′20″N, 25°45′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Pieni-Korppiseen 
Järvinumero:  14.421.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  480 m  
Rantaviiva:  2,031 km  
Pinta-ala:  22,758 ha  
Tilavuus:  0,0001053 km³ 
Keskisyvyys:  0,46 m  
Suurin syvyys:  1,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSuojärvi 
Suojärvi  on Keski-Suomessa Äänekoskella  Härkäpohjan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 790 metriä pitkä, 480 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 23 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven tilavuudeksi on saatu 105 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys on 1,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139 metriä mpy.
Särkyneet syleilyt

| Särkyneet syleilyt> Los abrazos rotos |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Pedro Almodóvar
Käsikirjoittaja:  Pedro Almodóvar
Tuottaja:  Pedro Almodóvar Agustín Almodóvar
Säveltäjä:  Alberto Iglesias
Kuvaaja:  Rodrigo Prieto
Leikkaaja:  José Salcedo
Pukusuunnittelija:  Sonia Grande
Pääosat:  Penélope Cruz Blanca Portillo Lluís Homar Lola Dueñas Ángela Molina Rossy de Palma
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:  El Deseo
Levittäjä:  Universal Studios Budapest Film
Ensi-ilta:  18. maaliskuuta 2009 (Espanja)
Kesto:  127 min.
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Särkyneet syleilyt (Los abrazos rotos) on Pedro Almodóvarin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2009.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Penélope Cruz   | … |   Lena   |
|   Blanca Portillo   | … |   Judit   |
|   Lluís Homar   | … |   Mateo Blanco   |
|   José Luis Gómez   | … |   Ernesto Martel   |
Suomen Kuntaliitto

| Suomen Kuntaliitto |
| --- | --- |

 Kuntatalo Helsingin Kalliossa.
Perustettu:  1993
Toimiala:  kuntien edunvalvonta ja palvelut
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Päämaja:  Kuntatalo Toinen linja 14 00530 Helsinki
Jäsenet:  Suomen kunnat ja kaupungit
Toimitusjohtaja:  Minna Karhunen
Varatoimitusjohtajat:  Timo Reina Hanna Tainio
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Kuntaliitto ry (lyhenne SKL) on Suomen kuntien muodostama rekisteröity yhdistys, jonka toiminnassa ovat mukana myös Suomen maakuntien liitot, sairaanhoitopiirit sekä koulutuksen ja muiden alojen kuntayhtymät.
Kuntaliitto pyrkii edistämään kuntien ja kuntayhtymien toimintaedellytyksiä, yhteistyötä ja elinvoimaa niiden asukkaiden hyväksi. Keinoina ovat edunvalvonta, palvelut ja kehittäminen. Kuntaliitossa työskentelee noin 230 henkilöä pääosin asiantuntijatehtävissä.
Kuntaliitto järjestää seminaareja sekä vuosittain Kuntamarkkinat Helsingissä. Kuntaliitto toimii Helsingin Kallion kaupunginosassa Kuntatalossa.
Historia

Kuntaliitto syntyi, kun Suomen Kaupunkiliitto, Suomen Kunnallisliitto (aikaisemmalta nimeltään Maalaiskuntien Liitto), Finlands Svenska Kommunalförbund, Sairaalaliitto, Suomen maakuntien liitto ja Suomen ammatillisten oppilaitosten liitto yhdistyivät. Uuden liiton toiminta alkoi kesäkuussa 1993. Näitä työnantajajärjestönä edusti aiemmin Kunnallinen työmarkkinalaitos.
Organisaatio

Kuntaliiton toimintaa ohjaavat 76-jäseninen valtuusto, joka valitaan joka neljäs vuosi kuntavaalien jälkeen kokoontuvilla Kuntapäivillä, sekä valtuuston valitsema 16-jäseninen hallitus. Kuntaliiton toimitusjohtaja on Minna Karhunen (kok.) sekä varatoimitusjohtajat Timo Reina (kesk.) ja Hanna Tainio (sdp.).
Kuntaliitolla on edunvalvontaa tukeva toimisto Brysselissä. Toimisto perustettiin vuodenvaihteessa 1992–1993 yhdessä Ruotsin sisarjärjestön kanssa Suomen EU-jäsenyyden tullessa ajankohtaiseksi. Toimisto välittää ajankohtaista tietoa kunnille tärkeistä EU-asioista, toimii tukikohtana ja kohtauspaikkana Kuntaliiton asiantuntijoiden ja alueiden komitean jäsenten työskennellessä Brysselissä sekä järjestää koulutusta, tapaamisia ja seminaareja EU-asioista.
Kunta-alan työnantajia edustava KT Kuntatyönantajat on osa Kuntaliittoa.
Kuntaliitto-konserniin kuuluu lukuisia tytäryhtiöitä, jotka keskittyvät muun muassa hankintoihin, koulutukseen, kaupunkisuunnitteluun sekä julkaisutoimintaan.
Kuntaliitto on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun toimintaa tukeva järjestö.tarvitaan parempi lähde
Tytäryhtiöt

KL-Kuntahankinnat Oy (yhteishankintayhtiö)
KL-Kustannus Oy (kustannus- ja tietopalvelut)
Kuntaliitto Palvelut Oy (toteuttaa tietotekniikkaa, markkinointia ja toimitiloja emoliiton ohessa)
Kuntaliito Holding Oy, joka on ensisijaisesti omaisuudenhallintayhtiö
FCG Finnish Consulting Group (koulutusta, konsultointia ja kunta-alan työpaikkoja)
Aiheesta muualla

Kuntaliitto.fi  Kuntaliiton verkkosivusto
Kuntaliitto Twitterissä
KT Kuntatyönantajat
Kuntien ja Kuntaliiton historia -video Youtubessa
Suomen kunnat
| --- | --- |
Hallinto:  Kuntavaalit • Kunnanvaltuusto Suomessa • Kunnanhallitus Suomessa • Kunnanjohtaja Suomessa • Kunnanvaltuuston puheenjohtaja • Kunnanhallituksen puheenjohtaja • Kuntayhtymä • Suomen Kuntaliitto • Suomen kunnanvaakunat • Kuntanumero • Pitäjänkokous • Kuntakokous
Kuntaluettelot:  Luettelo Suomen kunnista • Luettelo Suomen entisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan • Luettelo Suomen kunnista pinta-alan mukaan • Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan • Luettelo Suomen kuntien koordinaateista • Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin • Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain • Luettelo Suomen rannikkokunnista • Luettelo Suomen kuntanumeroista • Luettelo Suomen kunnista vuonna 2008
Kaupunkiluettelot:  Suomen kaupungit • Luettelo Suomen kaupungeista • Luettelo Suomen entisistä kaupungeista • Luettelo Suomen kaupungeista perustamisvuoden mukaan
Suomen kuntauudistukset:  Vuoden 1865 kunnallisasetus • Suuri kuntauudistus (1961–1982) • Kunta- ja palvelurakenneuudistus (2005–2012) • Sote-uudistus (2011–)
Kuntamuutokset:  Kuntajakolaki • Kuntaliitos Suomessa • Luettelo kuntaliitoksista Suomessa kunnittain • Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa • Luettelo Suomen kuntien nimenmuutoksista • Alueliitos • Luettelo osakuntaliitoksista Suomessa
Historialliset kuntamuodot:  Suomen keskiaikaiset seurakunnat • Luettelo Suomen kirkkopitäjistä • Kaupunki • Kauppala • Luettelo Suomen kauppaloista • Maalaiskunta • Epäitsenäinen kauppala • Taajaväkinen yhdyskunta • Luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista • Vanhat kaupungit Suomessa • Uudet kaupungit Suomessa • Suomen laittomat kunnat
Suru (täsmennyssivu)

Suru voi tarkoittaa seuraavia:
suru, tunne
Suru, kylä Kuusalussa Virossa
Suru, kylä Būšehrin provinssissa Iranissa
Suru, kylä Hormozgānin provinssissa Iranissa
Suru, kylä Kermānin provinssissa Iranissa
Suru, kaupunki Nigeriassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Suru”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Surtur (sarjakuvahahmo)

Muspelheimin valtias, Surtur
Surtur on kuvitteellinen tulidemoni, Muspelheimin valtias Marvelin sarjakuvissa.
Hänen pyrkimyksensä on tuhota koko maailmankaikkeuden elollinen elämä tulella, jotta hän olisi ainoa olemassa oleva olento. Tämä pakkomielle on ylittänyt jo maailmankausia sitten kaikki mahdolliset rajat.
Hän räjäyttää kokonaisen galaksin luodakseen tulen, jossa voi takoa huotrattoman valtamiekan, Iltahämärän; hän aikoo sytyttää miekan maagisella tulella, ja sen avulla polttaa koko kaikkeuden. Valitettavasti tämä tuli on kuitenkin Asgardissa tarkasti vartioituna.
Asgardin supersankarit, kärjessä Thor ja muukalaisrodun edustaja Beta-Bill, estävät Surturin yrityksen varastaa maaginen tuli. Itse Odin asettuu kaksintaisteluun Surturia vastaan jättimäisen soturin hahmossa ja vangitsee tämän valtakuntaansa.
Keräilijä-niminen muukalaisolento on nähnyt ennakkonäyn Surturin aikeista ja kerää siksi eri elämänmuotoja talteen luodakseen uuden kaikkeuden tuhon jälkeen – joskin tästä työstä on tullut hänelle enemmän ajanviete kuin vakava työ. Hän yrittää kaapata Marrinan koska tämä on yksi hänen eniten keräämästään monipuolisimmasta lajista, plodexeista, mutta Alfa-lentue johon Marrina kuuluu estää aikeet.
Suru ja sääli

| Suru ja sääli> Chagrin et la pitie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marcel Ophüls
Käsikirjoittaja:   André Harris  Marcel Ophüls 
Tuottaja:  Marcel Ophüls
Säveltäjä:  Maurice Chevalier
Kuvaaja:   Andre Gazut  Jurgen Thieme 
Leikkaaja:  Claude Vaida
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Sveitsi  Saksan liittotasavalta 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  251 minuuttia
Alkuperäiskieli:  saksa englanti ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suru ja sääli on Marcel Ophülsin ohjaama pitkä dokumenttielokuva vuodelta 1969. Elokuva käsittelee toisen maailmansodan aikaista Ranskaa ja sen vastarintaliikkeen historiaa. Siinä on leikattu yhteen 1960-luvulla tehtyjä haastatteluja ja uutisfilmejä 1940-luvulta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Surun ja säälin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Suru (veistos)

Suru on Wäinö Aaltosen graniitista veistämä 135 cm korkea teos Pyynikin kirkkopuistossa Tampereella. Veistos kuvaa alastonta, jalkojensa päällä istuvaa naishahmoa, jonka kädet ovat kohotettuina kasvojen eteen. Teos on todennäköisesti valmistunut 1950-luvulla tai 1960-luvun alussa. Tampereen kaupunki osti veistoksen Aaltoselta vuonna 1961 ja se sijoitettiin kirkkopuistoon 1963. Aaltonen on varioinut samaa teemaa useissa eri veistoksissa, kuten Karinaisten sankarimuistomerkki vuosilta 1951–52 ja omalle sukuhaudalle sijoitettu Genius Montanus -veistos vuodelta 1961.
Surtur

John Charles Dollman: The giant with the flaming sword.
Surtur (myös Surt tai Surtr) on skandinaavisessa mytologiassa Muspelheimissa asuva tulijättiläinen, joka sytyttää maailman tuleen ragnarökin aikana sinkoamalla tulta joka suuntaan.
Surturilla oli palava miekka, joka loisti kirkkaampana kuin aurinko. Ragnarökin taistelussa hän sytyttää maailmanpuun tuleen ja tappaa Freyrin. Surtur katosi tuli- ja vesiaaltoihin, jotka lopulta ahmaisivat koko maailman.
Islannin tuliperäinen Surtseyn saari (islanniksi "Surtin saari”) on saanut nimensä Surturin mukaan.
Tarja Tornaeus

Tarja Tornaeus (o.s. Kilpeläinen, ent. Raninen, s. 1958) on suomalainen tietokirjailija. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1982 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1996. Tornaeus on työskennellyt järjestöissä tiedottajana ja mainostoimistoissa copywriterina. Vuonna 1995 hän perusti oman viestintätoimistonsa Texthousen, jonka toimialoina ovat yritysviestintä, tekstisuunnittelu ja käännöstyöt. 2000-luvulla Tornaeus on erikoistunut oppi- ja tietokirjojen käsikirjoittamiseen ja toimittamiseen.
Vuonna 2010 ilmestyi Tornaeuksen (nimellä Tarja Raninen) kirjoittama ja toimittama tietoteos Paperitehtaan kasvattama kylä, joka kertoo lasten ja nuorten elämästä Myllykosken paperitehdaspaikkakunnalla 1960- ja 1970-luvuilla.
Vuonna 2013 Tornaeus perusti Reuna-kustantamon.
Teokset

Paperitehtaan kasvattama kylä, Myllykosken kotiseutyhdistys, 2010
Soivia kohtaamisia [toimittajat: Laura Huhtinen-Hildén, Tarja Raninen, Tuire Ranta-Meyer ; valokuvat: Teemu Malva, Heidi Söderholm]. Metropolia ammattikorkeakoulu, kulttuuri ja luova ala, 2010
Tarja Raninen, Riitta Kittilä, Heti hätiin, WSOY, 2009.
Mathildan muodonmuutos : kansalais- ja vapaaehtoistoiminnan uudet kasvot, Anna Raninen, Tarja Raninen, Ilpo Toni, Göran Tornaeus. Helsinki : Sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöyhdistys YTY : WSOY Oppimateriaalit, 2008.
Jukka-Pekka Asikainen, Tarja Raninen, Mainosvalokuvauksen ABC, WSOY, 2005.
Tarja Raninen, Jaana Rautio, Mainonnan ABC : harjoituksia, WSOY, 2004
Tarja Raninen, Jaana Rautio, Mainonnan ABC : vastauksia, WSOY, 2004
Tarja Raninen, Jaana Rautio, Mainonnan ABC : käsikirja, WSOY, 2003.
Tornaeus, Tarja & Kleimola, Piia: Sanojen liike: kirja uudistajalle.  Reuna, 2023.  ISBN 978-952-355-164-0.
St. Ingbert

| St>  Ingbert |
| --- | --- |
 Kaiserstraße
 vaakuna
 St. Ingbert
 Koordinaatit: 49°17′N, 7°7′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Saarland
Piirikunta:  Saarpfalz-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,0 km²
Korkeus:  229 m
Väkiluku (2018):  35 427
 – Väestötiheys:  709 as./km²
Postinumero:  66386
Suuntanumero(t):  06894
 
 www.st-ingbert.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
St. Ingbertin sijainti Saarpfalzin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Saarlandin osavaltiossa.
St. Ingbert on kaupunki Saarpfalzin piirikunnassa Saarlandin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Saarbrückenin kupeessa sijaitseva St. Ingbert oli aiemmin raskaan teollisuuden keskus, jonka talous on rakennemuutoksen myötä painottunut korkean teknologian ja palveluiden suuntaan.
Maantiede

St. Ingbert sijaitsee Saarbrücken–Homburg-akselilla Saarlandin kaakkoisosassa. Linnuntie-etäisyys Saarbrückenistä on noin 11 kilometriä koilliseen ja Homburgista noin 17 kilometriä lounaaseen.
St. Ingbert koostuu viidestä kaupunginosasta: St. Ingbert-Mitte, Rohrbach, Hassel, Oberwürzbach ja Rentrisch. St. Ingbertin keskiosa on verraten tiheään rakennettua. Kaupungin pinta-alasta noin puolet on metsää ja seitsemäsosa maatalousmaata.
Historia

Ensimmäinen kirjallinen maininta St. Ingbertistä on keisari Arnulfin asiakirjassa, joka on päivätty 28. kesäkuuta 888. Tuolloin paikkakuntaa tosin kutsuttiin nimellä Lendelfingen. Nykyisen nimen takana on 500-luvulla elänyt pyhimys Ingobertus, tuolloin Saar-joen alueella asui vielä pakanoita. Nykyinen nimi ilmaantuu asiakirjoihin vuonna 1180 muodossa St. Engilbertum, mutta Lendenfingen-nimeä käytettiin sen rinnalla aina kolmikymmenvuotiseen sotaan asti. Kirkollista valtaa St. Ingbertissä harjoitti keskiajalla Metzin hiippakunta. 1500-luvun ruttoepidemioiden kaudella St. Ingbert kuului Trierin vaaliruhtinaskuntaan, ja sen jälkeen Saarbrückenin kreivikuntaan ja vuodesta 1634 jälleen Trieriin.
Von der Leyenin aatelissuvun keskiajan lopulla alkanut valtakausi päättyi 1793: kreivitär Marianne pakeni alueelta. Syyskuussa 1797 perustettiin Freie Republik St. Ingbert, mutta sen historia kesti vain kahdeksan vuorokautta. Tasavalta liitettiin Saarin departementtiin. Vuonna 1816 St. Ingbert päätyi Baijerin kuningaskuntaan ja se kohotettiin kaupungiksi 1829. Kesäkuussa 1867 St. Ingbert kytkettiin rautatieverkkoon. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunki kuului Saarin alueeseen, joka oli Ranskan hallinnassa. Toisen maailmansodan jälkeen 1950-luvulla kaupunki liitettiin kansanäänestyksen jälkeen muun Saarlandin mukana uuteen Liittotasavaltaan.
St. Ingbertin kehitys teollisuuskaupungiksi alkoi 1700-luvulla. Paikkakunnalle syntyi kaivostoimintaa, metalliteollisuutta ja lasiteollisuutta. St. Ingbert oli toistuvien pommitusten kohteena toisen maailmansodan aikana, ja sodan jälkeen raskas teollisuus alkoi hiipua. Vuonna 1842 avattu kaivos Grube St. Ingbert suljettiin 1957.
Rohrbach, Hassel, Oberwürzbach ja Rentrisch liitettiin St. Ingbertiin 1974.
St. Ingbertillä on kolme maamerkkiä. Barokkikirkko St. Engelbert valmistui 1755. Sen suunnitteli todennäköisesti rakennusmestari Friedrich Stengels. Uusgoottilainen St. Josefin kirkko valmistui 1893 arkkitehtinaan Ludwig Becker. Vuosina 1877–1998 St. Ingbertissä toimi panimo Brauerei Becker, jonka torni Beckerturm on kaupungin kolmas maamerkki. Kaupungin pitkää teollista historiaa edustaa arkkitehtoninen kokonaisuus Alte Schmelz.
Talous ja liikenne

Lasi-, hiili- ja metalliteollisuuden tilalle on tullut korkean teknologian ja palvelualan yrityksiä. St. Ingbertissä on muun muassa automaatioteknologian suuryritys Feston tuotantolaitoksia.
Rataosuudet Mannheim–Saarbrücken ja Landau–Rohrbach risteävät Rohrbachin asemalla. St. Ingbertin uusrenessanssinen rautatieasema Bahnhof St. Ingbert on yksi Saarlandin viidestä tärkeimmästä asemasta, ja se sijaitsee rataosuudella Mannheim–Saarbrücken 12,5 kilometriä Saarbrückenin päärautatieasemalta. Asemalla operoi paikallislinjoja ja nopea paikallislinja Koblenzista Mannheimiin.
Moottoritie BAB 6 kulkee St. Ingbertin keskustan eteläpuolitse ja se on kytketty paikalliseen tieverkkoon kahdella liittymällä. BAB 6 on osa moottoritieyhteyttä Pariisi–Praha. Saarbrückenin lentoasema sijaitsee St. Ingbertin eteläpuolella.
Lähteet ja viitteet

↑  Fläche, Bevölkerung in den Gemeinden am 31.12.2019 nach Geschlecht, Einwohner je km2 und Anteil an der Gesamtbevölkerung (Basis Zensus 2011) Saarland.de. Statistisches Amt Saarland. Viitattu 28.5.2020.
↑  Entfernung von St. Ingbert, Deutschland nach_ Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 28.5.2020.
↑  Namenspatron von St. Ingbert Saarland-lese.de. Bertuch Verlag GmbH. Viitattu 28.5.2020.
↑  Altes Rathaus und Pfarrhaus St-ingbert.de. Stadt St. Ingbert. Arkistoitu 7.6.2020. Viitattu 29.5.2020.
↑  Kirche St. Engelbert St-ingbert.de. Stadt St. Ingbert. Arkistoitu 7.6.2020. Viitattu 29.5.2020.
↑  Sehenswertes in St. Ingbert St-ingbert.de. Stadt St. Ingbert. Viitattu 29.5.2020.
↑  St. Ingbert – working at the production and logistics centre Festo.com. Festo SE & Co. KG. Arkistoitu 7.6.2020. Viitattu 29.5.2020.
Aiheesta muualla

St. Ingbert, Saarland, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:St. Ingbert
St. Ingbertin raatihuone
Käännös suomeksi