stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokoreach

Nokoreach on Kambodžan kansallislaulu. Kambodžan vanhaa kuningaskuntaa ylistävä laulu otettiin alun perin käyttöön Japanin protektoraatiksi syntyneessä ja Norodom Sihanoukin hallitsemassa Kambodžan kuningaskunnassa vuonna 1941. Laulun on sanoittanut Chuon Nat ja sen ovat säveltäneet F. Perruchot ja J. Jekyll vanhan kambodžalaisen kansanlaulun pohjalta. Laulu säilyi itsenäistyneen Kambodžan kansallislauluna aina vuoteen 1970, jolloin USA:n tukema kenraali Lon Nol kaappasi maassa vallan ja julisti maan Khmerin tasavallaksi. Punaisten khmerien kaapattua maassa vallan 1975 he ennallistivat maan kuningaskunnaksi eräänlaiseksi sosialistisen vallankumouksen kulissiksi. Kuningas Sihanouk kutsuttiin maanpakolaisuudesta takaisin maahan, ja Nokoreach otettiin taas maan kansallislauluksi. Jo seuraavana vuonna, 1976, Punaiset khmerit ottivat kuitenkin käyttöön oman - mahdollisesti itsensä Pol Potin laatiman -, omaa ideologiaansa voimakkaasti tukevan kansallislaulun. Punakhmerien ja Vietnamin välisen sodan seurauksena muodostettu vietnamilaismyönteinen Kamputsean kansantasavalta käytti vuosina 1979–1989 väliaikaista kansallislauluaan ja maanpakoon joutuneet punakhmerit säilyttivät omansa. Nokoreachista tuli jälleen maan kansallislaulu vuonna 1993, jolloin maahan saatiin kuningasmielisen Funcinpehin tukema hallitus YK:n valvonnassa.
Laulu on saanut nimensä alueella sijainneesta vanhasta kuningaskunnasta, nykyisen Kambodžan edeltäjästä.
Nuerit

Nueri-poika
Nuerit ovat Itä-Afrikassa elävä nilootteihin kuuluva kansa. Nuerit ovat yksi Etelä-Sudanin suurimmista etnisistä ryhmistä. Osa nuereista elää Etiopian puolella. Nuerien lukumääräksi on arvioitu vajaa miljoona, joista vuoden 1995 väestönlaskennan mukaan noin 65 000 asui Etiopiassa. Nuerit puhuvat niloottisiin kieliin kuuluvaa nuerin kieltä.
Nuerien perinteinen elinkeino on paimentolaisuus, ja vielä 1930-luvulla he elivät omavaraisina rahatalouden ulkopuolella harjoittaen karjanhoidon lisäksi omavaraisviljelyä ja vaihtokauppaa.
Nokkosmaneetti

| Nokkosmaneetti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Meduusat Scyphozoa
Lahko::  Kiekkomeduusat Semaeostomeae
Heimo::  Cyaneidae
Suku::  Cyanea
Laji::  lamarckii
Kaksiosainen nimi
 Cyanea lamarckii  (Péron & Lesueur, 1810) 
Synonyymit
 Cyanea lamarcki  Cyanea capillata lamarcki 
Katso myös
   Nokkosmaneetti Wikispeciesissä   Nokkosmaneetti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokkosmaneetti (Cyanea lamarckii) on Pohjois-Atlantilla esiintyvää meduusalaji, jonka halkaisija voi kasvaa 20-senttiseksi.
C. lamarckii rantahiekassa
Hongkongin avaruusmuseo

| Hongkongin avaruusmuseo 香港太空館  |
| --- | --- |

Tyyppi:  tiedemuseo
Osoite:  10 Salisbury Road
Sijainti:  Tsim Sha Tsui, Kowloon, Hong Kong
Perustettu:  1980
Kotisivut:  hk.space.museum/en/web/spm/home.html/
Koordinaatit:  22°17′38″N, 114°10′19″E
 fiHongkongin avaruusmuseo 
   
Hongkongin avaruusmuseo on vuonna 1980 perustettu avaruusaiheinen museo. Museo kattaa 8 000 m² kokoisen alueen, ja museorakennuksen itäsiipi on ulkomuodoltaan kupolimainen. Rakennus onkin yksi Hongkongin tunnetuimmista maamerkeistä.
Museossa on kaksi näyttelyhallia, joista toinen esittelee avaruustiedettä ja toinen astronomiaa. Näyttelyt ovat suurimmalta osin vuorovaikutteisia. Avaruustieteen halli sijaitsee itäsiivessä. Itäsiivessä sijaitsee myös planetaario ja tiloja työpajoja varten. Länsisiivessä sijaitsee toisen näyttelyhallin lisäksi museokauppa ja luentosali.
Kuvat

Eteisaula
Näyttelytila
Nokoinen

Nokoinen kuvattuna pohjoisesta. Vasemmalla kohoaa Kavanniemennummi ja taka-alalla näkyy kylänmäki ja sinne vievä koivukuja.
Nokoinen on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön pohjoisrajalla Tuohitun kyljessä. Nokoisen naapurikylät ovat Tuohitun lisäksi Muurlan kylät Kaukola ja Harjula.
Nokoinen sijaitsee Tuohitunnummen ja Kavanniemennummen välisessä laaksossa, jossa virtaa pieni Myllyoja. Nokoisten kantatila sijaitsee samalla kylänmäelle Tuohitun kantatilojen kanssa. Laakso on muutettu peltomaaksi ja kylän muu asutus sijaitsee peltoalueiden reunoilla, etenkin Tuohitunnummen reunaa seurailevan Muurlantien varrella.
Nokoinen on irrotettu Tuohitusta omaksi kyläkseen luultavasti 1400-luvulla. Kylän kantatilat Alastalo ja Ylistalo yhdistettiin yhdeksi Nokoisten tilaksi 1878, mikä teki kylästä yksinäistilan. Myöhemmin itsenäistyneet torpat ja siirtoväelle lohkotut tilat ovat lisänneet kylän asutusta.
Hervannan vesitorni

| Hervannan vesitorni |
| --- | --- |
 Hervannan vesitorni.
Sijainti:  Hervanta, Tampere
Koordinaatit:  61°27.22′N, 23°49.94′E
Rakennustyyppi:  vesitorni
Valmistumisvuosi:  1983
Korkeus:  48 m
Tilavuus:  1 000 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hervannan vesitorni sijaitsee Hervannan kaupunginosassa Kaakkois-Tampereella. Vesitorni, joka on muodoiltaan sienimäinen ja suhteellisen siro, valmistui vuonna 1983. Sen korkeus on 48 metriä ja vesitilavuus 1 000 kuutiometriä. Vesitornin huipulla oli yleisölle avoin näköalatasanne sekä näköalakahvila. Viimeiset kuusi vuotta vesitornissa toimi pizzeria Häränsilmä, kunnes se lopetti toiminnan keväällä 2017. Samalla vesilaitos päätti, että torniin ei enää avata uutta kahvilaa ja näköalatasanne suljettiin yleisöltä.
Kuvagalleria

Vesitorni on osa Hervannan siluettia.
Hervanta nähtynä vesitornista.
Särkijärven silta näkyy vesitornista.
Näköalatasanteelta kuvattu panoramanäkymä Hervannasta
Tampereen keskusta nähtynä näköalatasanteelta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hervannan vesitorni Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Näkymiä Hervannan vesitornista Wikimedia Commonsissa
Hervannan vesitornin entiset kotisivut (Web archiven kautta)
Emporis – Hervannan vesitorni
Hervannan vesitornin 3D-malli Googlen mallinnusvarastossa
Hongkong talviolympialaisissa 2018

Hongkong osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maan ainoa edustaja oli alppihiihtäjä Arabella Ng, joka niin ollen myös kantoi joukkueen lippua avajaisissa.
Joukkue > Alppihiihto

Hongkong sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle naiselle. Sen sai Arabella Ng, jonka täti Fenella Ng on edustanut Hongkongia olympialaisissa uinnissa ja soudussa.
Arabella Ng
Hr. Ms. Overijssel (D815)

| Hr>  Ms. Overijssel |
| --- | --- |
 Hr. Ms. Overijssel

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Wilton Fijenoord, Rotterdam
Kölinlasku:  15. lokakuuta 1953
Laskettu vesille:  8. elokuuta 1955
Palveluskäyttöön:  4. lokakuuta 1957
Poistui palveluskäytöstä:  Perulle 1982
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 497 t (standardi) 3 070 t (kuormattu)
Pituus:  116,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,7 m
Syväys:  5,2 m
Koneteho:  60 000 shp
Nopeus:  36 solmua 20 solmua
Miehistöä:  284
Aseistus
Aseistus:  4 x Bofors 120 mm -tykkiä 6 x Bofors 40 mm 8 x 357 mm sukellusveneentorjuntaheitintä 2 x syvyyspommikiskoa
Hr. Ms. Overijssel (runkonumero D815) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Friesland-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Wilton Fijenoordilta Rotterdamista, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1953. Se laskettiin vesille 8. elokuuta 1955 ja valmistui 4. lokakuuta 1957.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1982 Perulle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä BAP Bolognesi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hr. Ms. Overijssel (D815) Wikimedia Commonsissa
Friesland-luokan hävittäjät
Hongkong talviolympialaisissa 2010

Hongkongin joukkue avajaisissa.
Hongkong osallistui vuoden 2010 talviolympialaisiin yhden urheilijan joukkueella. Maan ainoa edustaja oli Han Yueshuang, joka osallistui naisten kaukalopikaluisteluun kolmella matkalla 500 metristä 1 500 metriin.
Kaukalopikaluistelu

| Urheilija | Kilpailu | Tulos | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| Han Yueshuang | naisten 500 m | 48,625 | 3. alkuerässään, ei jatkoon |
| Han Yueshuang | naisten 1 000 m | 1.37,883 | 3. alkuerässään, ei jatkoon |
| Han Yueshuang | naisten 1 500 m | 2.36,233 | 5. alkuerässään, ei jatkoon |
Harry James

Harry Haag James (15. maaliskuuta 1916 Albany, Georgia – 5. heinäkuuta 1983 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen muusikko, orkesterinjohtaja ja tunnettu trumpettivirtuoosi.
Harry James
Sirkuksen kasvatti

Harry James syntyi sirkusperheeseen. Isä, Everette, oli Mighty Haag Shows -sirkuksen kornetisti, trumpetisti ja orkesterinjohtaja, ja äiti, Maybelle, saman sirkuksen trapetsitaiteilija. Haagin karavaani kiersi esiintymässä ympäri etelän pikkukaupunkeja. Vuonna 1919 perhe siirtyi Christy Bros -sirkukseen, jolloin Harry alkoi opetella rumpujensoittoa, ja jo seuraavana vuonna nelivuotias Harry saattoi toisinaan päästä soittelemaan sirkuksen orkesterin kanssa. Vuotta myöhemmin hänestä tuli sirkuksen vakituinen esiintyjä akrobaattina, ja häntä mainostettiin ihmisankeriaana.
1923 Jamesien perhe liittyi Honest Billin sirkukseen, joka toimi Oklahomassa. Seuraavana vuonna vuorossa oli kiinnitys Lee Bros -sirkuksessa, jossa perhe pysyi vuoteen 1927 asti, jolloin he palasivat takaisin Christy Bros -sirkukseen.
Christy Bros eli tuolloin suurimpia aikojaan, kiertäessään ympäri Yhdysvaltoja, Kanadaa ja Meksikoa. Sirkuksen orkesteri oli peräti 26-miehinen Everette Jamesin tullessa orkesterin johtajaksi. Orkesterin trumpetisti Skinny Goe opetti Harrylle kornetinsoiton alkeet isä-Everetten tietämättä asiasta mitään. Kuultuaan eräänä päivänä poikansa soittelevan isä aloitti pojan järjestelmällisen harjoittamisen. 11-vuotiaana Harry liittyi isänsä orkesterin neljänneksi trumpetistiksi ja eteni ykköskornetistiksi ja soolovirtuoosiksi. Toisinaan tarjoutui myös tilaisuuksia paikata isää orkesterinjohtajana. Seuraavana vuonna Harry sai johdettavakseen sirkuksen kakkosorkesterin. Tuolloin hänet mainittiin ensimmäisen kerran showbusiness-julkaisuissa, kun Billboard-lehti kirjoitti hänen olevan maailman nuorin orkesterinjohtaja.
Sirkuksen viettäessä talviseisahduksensa Beaumontissa Harry aloitti 1929 soittelut kaupungin ainoassa jazz-klubissa Vic Sirilion orkesterissa, soittaen Bix Beiderbecken tyyliin, joka oli Harryn varhaisia musiikillisia esikuvia. Vuonna 1930 laman iskiessä Jamesit menettivät työpaikkansa Christy Bros -sirkuksessa, joka ajautui taloudelliseen ahdinkoon. Everette ja Harry siirtyivät Beaumontin Island Park Associationin 24-miehiseen orkesteriin, orkesterinjohtajaksi ja ensimmäiseksi kornetistiksi.
Ammattilaiseksi

Keväällä 1931 Harry voitti Texasin osavaltion Victor Herbert -trumpettikilpailun, ja lopetti samana kesänä koulunkäynnin saatuaan päätökseen Dick Dowling Junior High Schoolin. Hän yritti vielä myöhemmin soittokeikkojen välissä käydä High Schoolia, mutta tuolloin veri veti jo voimakkaasti soittolavoille. Koulun päätyttyä Harry aloitti keikkailun Beaumontin alueen tanssiorkestereissa soitellen muun muassa George Peglerin ja Pat Halpinin orkestereissa. 1932 vuorossa oli kiinnitys Joe Gillin Phillips Flyers -orkesteriin. Puoli vuotta orkesteri kiersi ympäri Texasia, mutta keikkojen loputtua kesken kiertueen Harry palasi Beaumontiin vanhempiensa luokse. Syksyllä 1932 hän soitteli muutaman kuukauden Hogan Hancockin orkesterissa, joka kiersi hotellikeikkoja Texasin, Oklahoman ja Louisianan alueella. Vuoden 1932 lopulla Harry liittyi Doc Rossin orkesteriin, jolla oli vakiokiinnitykset Skirvin-hotellissa Oklahoma Cityssä, sekä Olmos-klubilla ja Meadowmare Country Clubilla Fort Worthissa. Yhtyeen hajottua Harry soitti muun muassa Pack Kellyn, Marshall Van Poolin ja Ligon Smithin orkestereissa. Näihin aikoihin Louis Armstrongin musiikki alkoi vaikuttaa Harryn musiikilliseen suuntaukseen.
Kesällä 1934 Harry liittyi Art Hicksin 12-miehiseen orkesteriin. Saman vuoden elokuussa orkesterin laulajaksi tuli Louise Tobin, Harryn tuleva puoliso. Syksyllä niin laulaja kuin trumpetistikin olivat nousseet yhtyeen riveistä esiin, ja heidät mainittiin erikseen orkesterin keikkamainoksissa. Harry ja Louise avioituivat 25. toukokuuta 1935 Millertonissa, New Yorkissa, orkesterin ollessa kiertueella itärannikolla. Orkesterin keikat loppuivat kesken kiertueen, ja Harry ja Louise palasivat Beaumontiin. Harry otti pestin Herman Waldmanin sweetjazz-yhtyeessä. Marraskuussa Harry siirtyi Ben Pollackin orkesteriin 75 dollarin viikkopalkalla. Vaikka Pollackin suuruudenpäivät olivatkin jo takanapäin, niin hänen tuolloisessa orkesterissaan soittivat sellaiset nimet kuin pasunisti-sovittaja Glenn Miller, Charlie Spivak ja Solly LaPerche. Orkesteri kiersi ympäri maata rannikolta rannikolle. Harrylla oli paljon soolospotteja, ja orkesteri esitti ohjelmistossaan myös hänen omia kappaleitaan, kuten "Deep Elm" ja "Peckin'", josta syntyi tanssiyleisön keskuudessa suosikkikappale. "Peckin'" päätyi myös RKO:n elokuvan "New Faces" ääniraidalle vuonna 1937.
Ensimmäiset levytykset Harry teki syyskuun 1. päivä 1936 New Yorkissa, taltioiden neljä kappaletta The Rhythm Wreckers -orkesterin kanssa.
Harryn ensimmäinen levytys Pollackin kanssa oli 15. ja 16. syyskuuta. Tuolloin Harry tapasi ensimmäisen kerran Metronome-lehden toimittajan George T. Simonin, josta tuli hänen vankkumaton kannattajansa, ja joka teki lehdessään Harrysta nimeä tämän uran alkuvaiheessa. Simon arvioi Pollack-session levytykset Metronomessa myönteisesti kehuen Jamesin trumpettisooloja. Pollack-kauden levytyksiä ovat muun muassa "Peckin'", "Song of the Islands" ja "Jimtown Blues".
Harry James & his Music Makers

Syksyllä Harry ilmoitti Goodmanille jättävänsä orkesterin, ja aloitti valmistelut oman kokoonpanon kasaamiseksi. MCA ryhtyi hoitamaan tulevia keikkavarauksia ja Gerry Barrettista tuli Jamesin manageri. Goodman osoitti reilua meininkiä järjestämällä Harrylle henkilökohtaisen $7000 lainan alkupääomaksi. Harryn viimeinen levytyssessio Goodmanin orkesterissa tapahtui 23. joulukuuta 1938, jolloin tallennettiin neljä kappaletta, "Whispering", "Louise", "I'll Always Be in Love With You" ja "Bach Goes to Town", ja viimeinen keikka Goodmanin riveissä oli Camel Caravan -radioshow 10. tammikuuta 1939. Benny Goodmanin suuruudenaika kääntyi tuona iltana hiljalleen loppua kohti.
Tammikuussa uusi orkesteri harjoitteli ahkerasti New Yorkin Roseland Ballroomin talossa. 14-miehisen Music Makers -orkesterin kokoonpanossa soittivat saksofonistit Dave Matthews, Claude Lakey, Bill Luther ja Drew Page, pasunistit Russell Brown ja Truett Jones, trumpetistit (Harryn lisäksi) Tommy Gonsulin, Claude Bowen ja Jack Palmer, pianossa Jack Gardner, kitarassa Red Kent, bassossa Thurman Teague ja rummuissa Ralph Hawkins. Lisäksi laulajana Bernice Byers ja sovittajana Andy Gibson. Harry valitsi orkesterin tunnussäveleksi kappaleen "Ciribiribin", jonka hän oli levyttänyt syksyllä 1938 Goodmanin orkesterissa. Kappale päätyi Harryn oman orkesterin kanssa levylle ensiksi instrumentaalina huhtikuussa 1939, ja  samaisen vuoden marraskuussa Frank Sinatran laulamana. "Ciribiribin" aloitti useimmat orkesterin keikat noihin aikoihin, ja nähtiin myös myöhemmin parissa elokuvassakin.
Ensimmäiset keikat orkesteri teki New Yorkin alueella helmikuun alussa ja siirtyi sitten Philadelphian Benjamin Franklin -hotelliin viikon mittaiselle keikalle, joka myös radioitiin neljästi. Bändi sai tuoreeltaan Simonilta hyvät arvostelut Metronomessa. 20. helmikuuta vuorossa oli kokoonpanon ensimmäinen levysessio Brunswickille, jolla levytetty "Two O'Clock Jump" muodostui yhdeksi Jamesin suurimmista instrumentaalihiteistä. Kappale oli vain hienoinen variaatio Basien "One O'Clock Jumpista". Muutamaa viikkoa myöhemmin levytettiin Bernice Byersin laulamana Ziggy Elmanin ja Johnny Mercerin tuore sävellys "And the Angels Sing", josta Martha Tilton teki Benny Goodmanin kanssa tunnetumman version. Jamesin orkesterin muut levytykset Brunswickille eivät saavuttaneet kovinkaan suurta suosiota, johtuen ehkä  Brunswickin levyjen teknisesti huonosta laadusta. Orkesteri oli monien kriitikoiden, kuten Simonin, mielestä lavalla paljon parempi, kuin levyillään. Hittilevyjen puuttuminen vaikeutti keikkamyyntiä, isojen teatteri- ja hotellikeikkojen puuttuessa kokonaan, keikkakaupunkien välimatkojen pidetessä. Heikoimpina hetkinä orkesteri suostui soittamaan jopa $350 kokonaispalkkiota vastaan. Lisäksi joidenkin tanssipaikkojen managerit valittivat orkesterin liian kovaäänisestä soitosta. Harry lisäsi ohjelmistoon enemmän balladeja, kuten "I Surrender Dear", "I'm in the Market for You", "Just a Gigolo" ja "Black and Blue", siirtyen entistä pehmeämmille linjoille.
Frank Sinatran kausi

Toukokuussa 1939 Connie Haines tuli Byersin tilalle laulajaksi ja kesäkuussa orkesteri sai kiinnityksen New Yorkin Paramount-teatteriin. Paramount-keikan aikana Harryn vaimo Louise kuuli radiosta Harold Arlenin orkesterin keikan New Jerseyn Engelwoodin Rustic Cabinista, orkesterin miellyttävä-äänisen solistin laulaessa. Louise kertoi löydöstään Harrylle, joka meni seuraavana iltana paikan päälle itse katsomaan Arlenin orkesteria ja sen laulajaa. Laulaja oli Frank Sinatra. James mieltyi laulajaan ja tarjosi tälle paikkaa orkesterissaan, mihin tämä suostui välittömästi. Sinatra solmi vuoden sopimuksen ja tuli orkesterin laulusolistiksi $75 viikkopalkalla. Sinatran ensiesiintyminen orkesterissa tapahtui New Yorkin Waldorf-Astoriassa, jota seurasivat keikat Baltimoren Hippodromella ja New Yorkin Roseland Ballroomilla. Jo tuolloin oli nähtävissä varhaiset merkit tulevasta "Sinatramaniasta", nuorten naisten kirkuessa ja voihkiessa tanssilavojen reunalla nuoren miehen esiintyessä. Heinäkuun 17. päivä Sinatra levytti ensimmäisen kerran Jamesin orkesterin kanssa Brunswickille. Tuolloin syntyivät kappaleet "From the Bottom of My Heart" ja "Melancholy Mood". Levystä ei tullut myyntimenestystä. Sen sijaan orkesterilla oli pienoinen kesähitti kappaleessa "I Found a New Baby".
Orkesterin taloudellisen ahdingon vuoksi James päätti luopua naisvokalistista, ja Connie Haines sai lähteä. Sinatran levyt eivät myyneet. Syksyllä levytetty "All or Nothing at All", joka julkaistiin kesällä 1940, oli ainoa levy, joka ylsi myyntimenestykseen, ja sekin vasta kolme vuotta myöhemmin uusintajulkaisuna. Sen sijaan levyn kääntöpuolen instrumentaalista "Flash" tuli orkesterin vakionumero vuosiksi eteenpäin. Syyskuun 3. päivä Harry vieraili Benny Goodmanin Camel Caravan -radioshowssa esittäen "Ciribiribinin". Marraskuussa 1939 orkesteri aloitti neljän viikon kiinnityksen Chicagon Sherman-hotellissa. Täältä oli tarkoitus jatkaa Los Angelesin ykköstanssipaikkaan Palomar Ballroomiin, mutta paikka ehti palaa maan tasalle ennen orkestin saapumista kaupunkiin. Viime hetken järjestelyillä saatu kahden viikon keikka Victor Hugo'sissa, Sunset Boulevardilla, osoittautui virhearvioinniksi, ja kiinnitys päättyi ensimmäisen viikon jälkeen. Bändin loppu oli hyvin lähellä. Pian järjestyi kuitenkin keikka Los Angelesin keskustan elokuvateatterissa, josta siirryttiin viikoksi San Franciscon Golden Gate-teatteriin. Täältä siirryttiin yhden illan keikoilla kohti Chicagoa, jossa odotti teatterikeikka Andrews Sistersien kanssa.
Joulun alla 1939 Tommy Dorsey teki Sinatralle tarjouksen laulajanpaikasta omassa orkesterissaan $125 viikkopalkalla, ja Harry suositteli Frankia ottamaan pestin, oman orkesterinsa tulevaisuuden näyttäessä tuolloin melko pahalta. Sinatran viimeinen keikka Jamesin orkesterin kanssa oli viikon kiinnitys Shea-teatterissa Buffalossa tammikuun lopulla 1940.
Lähdeteokset

Peter J. Levinson: Trumpet Blues - The Life of Harry James, Oxford, 1999
George T. Simon, Charles Granata & Will Friedwald: Harry James & his Orchestra featuring Frank Sinatra, Columbia, 1995
Will Friedwald: Frank Sinatra - The Columbia Years 1943–1952, Columbia, 1993
Nancy Sinatra: Frank Sinatra - An American Legend, Virgin, 1995
Human Clay

| Human Clay Creed |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998–1999
 Julkaistu: 28. syyskuuta 1999
 Tuottaja(t): John Kurzweg
 Tyylilaji: Alternative rock, post-grunge, hard rock
 Kesto: 56.18
 Levy-yhtiö: Wind-up Records
Creedin muut julkaisut
| My Own Prison 1997 | Human Clay 1999 | Weathered 2001 |
Human Clay on rock-yhtye Creedin vuonna 1999 julkaistu yhtyeen toinen pitkäsoitto. Albumi on yhtyeen myydyin ja se on myynyt kotimaassaan 11 miljoonaa. Albumin ensimmäinen single "Higher" julkaistiin samana vuonna, joka toi yhtyeen suureen suosioon, jota jatkoi 2000 julkaistut singlet "What If", "With Arms Wide Open" ja "Are You Ready?". Kaikki neljä singleä nousivat USA:n singlelistojen ykkösiksi.
"With Arms Wide Open" voitti 2001 Grammyn parhaana rock esityksenä.
Albumi oli basisti Brian Marshallin viimeinen yhtyeen kanssa sillä hän erosi yhtyeestä vuonna 2000.
Kappalelista

"Are You Ready?" – 4:45
"What If" – 5:18
"Beautiful" – 4:20
"Say I" – 5:15
"Wrong Way" – 4:19
"Faceless Man" – 5:59
"Never Die" – 4:51
"With Arms Wide Open" – 4:35
"Higher" – 5:17
"Wash Away Those Years" – 6:04
"Inside Us All" – 5:49
Muusikot

Scott Stapp - laulu, rytmikitara
Mark Tremonti - kitara, taustalaulu
Scott Philips - rummut, koskettimet
Brian Marshall - basso
Sijoitukset (Billboard) > Albumi

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Billboard 200 | 1 |
Sijoitukset (Billboard) > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | "Higher" | Billboard Hot 100 | 7 |
| 2000 | "With Arms Wide Open" | Billboard Hot 100 | 1 |
Igor Kravtšuk

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Calgary 1988 | jääkiekko |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Albertville 1992 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
Igor Aleksandrovitš Kravtšuk (ven. Игорь Александрович Кравчук, s. 13. syyskuuta 1966 Ufa, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Kravtšuk oli taitava kiekonkäsittelijä ja laukoja. Hän oli tehokas ylivoimapelaaja. Kravtšuk pelasi Neuvostoliiton, IVY:n ja Venäjän jääkiekkomaajoukkueissa 1980- ja 1990-luvuilla. Hän pelasi yhteensä 699 NHL-ottelua tehden 64 maalia, 210 maalisyöttöä yhteensä 276 tehopistettä.
Seuraura

1982–1987 Salavat Julajev Ufa
1987–1992 TsSKA Moskova
1991–1992 Chicago Blackhawks
1992–1994 Edmonton Oilers
1995–1997 St. Louis Blues
1997–2001 Ottawa Senators
2001–2001 Calgary Flames
2002–2003 Florida Panthers
Saavutukset

olympiakulta 1988 ja 1992
olympiahopea 1998
olympiapronssi 2002
maailmanmestaruus 1990
maailmanmestaruuspronssi 1991
nuorten maailmanmestaruus 1986
nuorten maailmanmestaruuspronssi 1985