stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacques Brelin metroasema

| Jacques Brel |
| --- | --- |

 Brysselin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  5
Sijainti:  50°50′42″N, 004°19′07″E
Paikkakunta:  Anderlecht
Avattu:  1982
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Liukuportaita:  kyllä
Jacques Brel on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat.
Vuonna 1982 avattu asema on nimetty laulaja-lauluntekijä Jacques Brelin mukaan.
Käännös suomeksi
Jacques Brugnon

Brugnon (vasemmalla) ja Henri Cochet.
Jacques Brugnon (11. toukokuuta 1895 – 20. maaliskuuta 1978) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän kuului niin kutsuttuun "Neljän muskettisoturin" ryhmään, johon luettiin myös Jean Borotra, Henri Cochet ja René Lacoste.
Brugnon menestyi ennen kaikkea nelinpelissä. Hän voitti miesten nelinpelin mestaruuden Ranskan avoimissa 1927, 1928, 1930 ja 1934, Australian avoimissa 1928 ja Wimbledonissa 1926, 1928, 1932 ja 1933 sekä sekanelinpelin mestaruuden Ranskan avoimissa 1925 ja 1926.
Brugnon oli voittamassa Davis Cupia vuosina 1927, 1930, 1931 ja 1932 ja sai hopeaa miesten nelinpelissä vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hänestä tehtiin muiden "muskettisoturien" kanssa International Tennis Hall of Famen jäsen vuonna 1976. Hän oli myös Kunnialegioonan upseerina vuodesta 1977.
Robin Ellis

| Robin Ellis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1942 Ipswich, Suffolk, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Anthony Robin Ellis (s. 8. tammikuuta 1942) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten pääroolistaan kapteeni Ross Poldarkina BBC:n 1970-luvun klassikkosarjassa Poldark (1975–1977). Tämän jälkeen hän on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Vuonna 2006 hänet nähtiin murhaajan roolissa ruotsalaisessa rikoselokuvassa Wallander: Valokuvaaja.
Robin Ellis nähdään tuomari Halsena BBC:n 2010-luvun Poldark-sarjassa (2015, 2016, 2017).
Robin DiAngelo

Robin DiAngelo loi käsitteen 'valkoinen hauraus' (white fragility). Se tarkoittaa, että valkoiset eivät heikkouttaan hyväksy sitä, että heitä syytetään rasismista.
Robin DiAngelo (s. 8. syyskuuta 1956) on yhdysvaltalainen tutkija, jonka alueita ovat kriittinen diskurssianalyysi ja valkoisuuden tutkimus. Hän on Washingtonin yliopiston dosentti ("Affiliate Associate Professor") ja kaksinkertainen kunniatohtori.
DiAngelo keksi "valkoisen haurauden" käsitteen ja kirjoitti siitä kirjan White Fragility: Why It's So Hard for White People to Talk About Racism (2018). Yhdessä Özlem Sensoyn kanssa hän on tehnyt kasvatustieteen alaan kuuluvan kirjan Is Everyone Really Equal (2017).
DiAngelo pitää esimerkkinä valkoisesta ylivallasta Michelangelon freskoa "Adamin luominen", joka on Sikstuksen kappelin katossa Vatikaanissa. Hän joutui kriitikkojen hampaisiin, koska arveli, että kuvassa Jumala loi Israelin kuninkaan Daavidin.
Idänkakaliat

| Idänkakaliat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Idänkakaliat Parasenecio  W.W.Sm. & J.Small
Katso myös
   Idänkakaliat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Idänkakaliat eli kakaliat (Parasenecio) on asterikasveihin kuuluva kasvisuku. Se on läheisintä sukua helonauhuksille ja huiskunauhuksille. Idänkakalioihin kuuluu 69 lajia, joita esiintyy Venäjän Euroopan puoleisesta osasta Keski- ja Itä-Aasiaan yltävällä alueella. Yhden lajin levinneisyys ulottuu Itä-Aasiasta Pohjois-Amerikan puolelle Aleuteille. Suurin osa lajeista esiintyy Kiinan ja Himalajan alueella. Kasvit ovat monivuotisia juurakollisia ruohoja.
Suomeksi on nimetty yksi laji, kolmiokakalia eli kakalia eli keihäsnauhus (Parasenecio hastatus, aikaisemmin Cacalia hastata). Se on perennana viljelty ruoho, jolla on kolmion muotoiset varsilehdet. Suomessa kolmiokakaliaa on joskus havaittu viljelykarkulaisena tai -jäänteenä. Sen entinen suku Cacalia on hajotettu sukuryhmän Senecioneae muihin sukuihin.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Parasenecio
Suomen Lajitietokeskus: Idänkakaliat – Parasenecio
Reissdorf

Reissdorf Kölsch -pullo
Reissdorf on vuonna 1894 Heinrich Reissdorfin Kölnissä perustama saksalainen panimo. Se valmistaa Reissdorf Kölsch -olutta (4,8 t-%).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Reroute to Remain

| Reroute to Remain In Flames |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. syyskuuta 2002
 Tuottaja(t): Daniel Bergstrand
 Tyylilaji: melodinen death metal alternative metal
 Kesto: 51.39
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
In Flamesin muut julkaisut
| The Tokyo Showdown 2001 | Reroute to Remain 2002 | Trigger (EP) 2003 |
Singlet albumilta Reroute to Remain
 ”Cloud Connected” Julkaistu: 4. marraskuuta 2002  ”Trigger” Julkaistu: 10. kesäkuuta 2003 (EP)
Reroute to Remain on In Flamesin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 3. syyskuuta 2002. Vaikka In Flamesin nykyisempi soundi oli jo selkeämmin tunnistettavissa suunnilleen Whoracle -albumilta lähtien, viimeistään Reroute to Remainissa voi havaita yhtyeen äänimaailmaan muuttuneen yhä kokeilevampaan tyyliin jossa tekno-elementtejä käytettiin yhä enemmän. Levy on In Flamesin ensimmäinen, jossa on kokopuhtaita kappaleita kuten ”Dawn of a New Day” ja ”Metaphor”.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Kappaleet

Sävellykset: Björn Gelotte, Jesper Strömblad ja Anders Fridén, sanoitukset: Anders Fridén, ellei toisin mainita.
Reroute to Remain – 3.53 (san. Fridén, Helena Lindsjö)
System – 3.39
Drifter – 3.10
Trigger – 4.58
Cloud Connected – 3.40
Transparent – 4.03
Dawn of a New Day – 3.40
Egonomic – 2.36
Minus – 3.45
Dismiss the Cynics – 3.38 (san. Fridén, Helena Lindsjö)
Free Fall – 3.58
Dark Signs – 3.20
Metaphor – 3.39
Black & White – 3.33
Kappaleet > Japanin ja Korean painos

Colony (Live) – 5.11
Watch Them Feed – 3.12
Land of Confusion (Genesis cover) – 3.22
Cloud Connected (Club Connected remix) – 4.11
Kokoonpano

Anders Fridén – laulu
Björn Gelotte – kitara
Peter Iwers – basso
Jesper Strömblad – kitara
Daniel Svensson – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Blabbermouth:
Imperiumi.net:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Reroute to Remain Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Reroute to Remain Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
In Flames
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lunar Strain  The Jester Race  Whoracle  Colony  Clayman  Reroute to Remain  Soundtrack to Your Escape  Come Clarity  A Sense of Purpose  Sounds of a Playground Fading  Siren Charms  Battles  I, the Mask  Foregone 
EP:t:   Subterranean  Black-Ash Inheritance  Trigger  Come Clarity  8 Songs  Down, Wicked & No Good  Clayman 2020 
Livealbumit:  The Tokyo Showdown Sounds from the Heart of Gothenburg 
Singlet:   Cloud Connected  The Quiet Place  Take This Life  Dead End  Come Clarity  The Mirror's Truth  Alias  Delight and Angers  Deliver us” (2011)  Where the Dead Ships Dwell  Ropes  Rusted Nail  Paralyzed  The End  The Truth  Through My Eyes  Save Me  I Am Above  This Is Our House  I, the Mask  Burn  Call My Name  Follow Me  Not Alone  State of Slow Decay  The Great Deceiver  Foregone, Pt. 1  Foregone, Pt. 2  Meet Your Maker 
DVD:t:   Used & Abused... In Live We Trust  Sounds from the Heart of Gothenburg
Iris-Lilja Lassila

| Iris-Lilja Lassila |
| --- | --- |
 Iris-Lilja Lassila ja Åke Lindman rooliasuissa vuonna 1963 (Kenraaliluutnantti T. J. A. Heikkilän seikkailuja).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Iris Lilja Elisa Varilo
Syntynyt: 28. helmikuuta 1938 Lapua, Suomi
Kuollut: 25. huhtikuuta 2011 (73 vuotta) Helsinki, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Iris-Lilja Lassila (oik. Iris Lilja Elisa Varilo; 28. helmikuuta 1938 Lapua – 25. huhtikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa useissa televisionäytelmissä sekä elokuvissa.
Valokuva suomalaisnäyttelijöistä Liisa-Maija Laaksosesta (1938–) ja Iris-Lilja Lassilasta (1938–2011).
Lassila pääsi ylioppilaaksi vuonna 1956, näytteli Ylioppilasteatterissa ja kävi Suomen Teatterikoulun 1959–1961. Hänet kiinnitettiin Televisioteatteriin 1963.
Lassila lauloi 1960-luvun lopulla lauluyhtye Stideissä, jonka muut jäsenet olivat näyttelijät Liisamaija Laaksonen ja Tarja-Tuulikki Tarsala. Heidän suurin hittinsä oli ”Pienenä tyttönä” vuodelta 1969.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
|  | Lumiakka | äiti |
| 1957 | Niskavuori taistelee | nainen säätyvaltiopäivien tanssiaisissa |
| 1959 | Punainen viiva | kokousvieras |
| 1959 | Kovaa peliä Pohjolassa | tanssija Ankkurissa |
| 1964 | Veljen varjo | Helvi |
| 1970 | Kesäkapina | talonemäntä |
| 1976 | Manillaköysi | Sylvia |
| 1988 | Anna Liisa | Husso |
| 1995 | Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma | Lipton Cocktonin äiti |
| 1995 | Kivenpyörittäjän kylä | Inka |
| 1996 | Joulubileet | yläkerran yksinäinen nainen |
Jacques Borlée

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jacques Borlée vuonna 2015. |  Jacques Borlée vuonna 2015. |  Jacques Borlée vuonna 2015. |  |
Maa:   Belgia
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1983 | 200 m |  |
Jacques Borlée (s. 27. syyskuuta 1957 Kisangani, Kongon demokraattinen tasavalta) on belgialainen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän on valmentanut lapsiaan Jonathania, Keviniä, Dylania ja Oliviaa. Jacques osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1980. Tuolloin hän selvisi puolivälieriin saakka 400 metrin juoksussa. Borlée voitti arvokisoissa yhden mitalin, hopeaa 200 metriltä sisäratojen EM-kisoissa 1983. Hän voitti maansa mestaruuden yhteensä kahdeksan kertaa vuosina 1977–1984. Mestaruuksista kaksi tuli 100 metriltä, neljä 200 metriltä, yksi 400 metriltä ja yksi 400 metrin aitajuoksusta.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 m: 45,4 s (1979)
100 m: 10,49 (1983)
200 m: 20,95 (1979)
Ranunculales

| Ranunculales |
| --- | --- |
 Valkovuokko (Anemone nemorosa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Vihreät kasvit Viridiplantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales  Juss. ex Bercht. & J.Presl
Synonyymit
 Berberidales Bercht. & J.Presl  Circeasterales Takht.  Eupteleales Reveal  Fumariales Link  Glaucidiales Reveal  Helleborales Nakai  Hydrastidales Takht.  Lardizabalales Loconte  Menispermales Bercht. & J.Presl  Nandinales Doweld  Papaverales Bercht. & J.Presl  Podophyllales Dumort. 
Katso myös
   Ranunculales Wikispeciesissä   Ranunculales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranunculales on kaksisirkkaisten kasvien lahko. Sen apomorfioita eli kehittyneitä ominaisuuksia, joita ei ole kehityshistoriallisilla edeltäjillä, ovat
nuoren varren erilliset johtojänteet,
leveät ja monisolukerroksiset puun ydinsäteet (silloin kun niitä on),
nivelten 3-aukkoisuus (kustakin johtojännelieriön kolmesta aukosta lähtee kolme johtojännettä lehteen),
siiviläputkien plastidien vararavinto, joka on tärkkelystä,
kutikulan (kasvin pintakerroksen) vahakiteiden muoto (putkimaisia) ja
siemenkuoren eksotesta-kerros (uloin kerros).
Lahkon lajiluku on 4540, joten se käsittää noin 1,6 % aitokaksisirkkaisista eli eudikotyledoneista. Lahkon ikä lienee noin 120–125 miljoonaa vuotta. Lahko edustaa eudikotyledonien vanhinta kehityslinjaa.
Heimojako

Uudet luokittelujärjestelmät sisällyttävät Ranunculales-lahkoon seuraavat heimot:
Berberidaceae – happomarjakasvit
14 sukua ja noin 570 lajia
Circaeasteraceae
kaksi yksilajista sukua Himalajan ympäristössä
Eupteleaceae
yksi suku (punapaltiot Euptelea), jossa kaksi tai kolme lajia
Lardizabalaceae – akebiakasvit
9 sukua ja 36 lajia Itä-Aasiassa sekä Chilessä
Menispermaceae – kilpikiertokasvit
70 sukua ja noin 450 lajia tropiikissa, Pohjois-Amerikan itäosissa sekä Itä-Aasiassa
Papaveraceae – unikkokasvit
26 sukua ja noin 250 lajia
sisältää vanhan emäkkikasvien (Fumariaceae) heimon
Ranunculaceae – leinikkikasvit
noin 50 sukua ja 1750 lajia lähinnä lauhkeilla ja viileillä alueilla.
Aiemmassa Cronquistin järjestelmässä ei ollut Eupteleaceae-heimoa, ja Papaveraceae, Fumariaceae sekä Pteridophyllaceae muodostavat lahkon Papaverales.
Romilda Pantaleoni

Romilda Pantaleoni Tigranan roolissa Giacomo Puccinin Edgarissa Milanossa 1889
Anna Antonia Romilda Pantaleoni (1847 Udine – 20. toukokuuta 1917 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli Adriano Pantaleonin sisko.
Pantaleoni opiskeli Milanossa ja teki siellä debyyttinsä Jacopo Foronin oopperassa Margherita vuonna 1868. Hänen laajaan ohjelmistoonsa kuului monia rooleja Giuseppe Verdin oopperoissa. Keskeisimmin hän loi Desdemonan roolin Verdin Otellon kantaesityksessä Milanon La Scalassa 5. helmikuuta 1887. Pantaleoni pääsi esiintyjäksi tiukasti kilpailtuun rooliin, vaikka Verdi itse ei pitänyt osaa tälle sopivana. Kapellimestari Franco Faccio kuitenkin taivutteli Verdin hyväksymään Pantaleonin roolin luojaksi. Yleisön innosta ja positiivisista arvioista huolimatta Verdi pysyi tyytymättömänä roolisuoritukseen. Pantaleoni joutui sittemmin terveyssyistä sanoutumaan irti kiertuesopimuksesta.
Pantaleoni loi myös Tigranan roolin Giacomo Puccinin oopperan Edgar kantaesityksessä vuonna 1889.
Richard Donner

| Richard Donner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard Donald Schwartzberg
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1930
Kuollut: 5. heinäkuuta 2021 (91 vuotta)
Puoliso:  Lauren Shuler Donner (1985–)
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Ennustus   Arkajalat   Tappava ase   16 Blocks
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Richard Donner (oik. Richard Donald Schwartzberg, 24. huhtikuuta 1930 New York, New York, Yhdysvallat – 5. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten toimintaelokuvistaan.
Uran alku

Donnerin ohjaajaura alkoi television palveluksessa. Vuonna 1961 hän ohjasi ensimmäisen teatterielokuvansa X-15 lähtövalmis, jonka pääosassa nähtiin Charles Bronson. Yhteistyö Bronsonin kanssa jatkui vuonna 1969 valmistuneen Raju romanssi -draamakomedian myötä. Vuotta aikaisemmin valmistui Donnerin ohjaama Salt and Pepper -komedia, joka sai pari vuotta myöhemmin jatko-osan Jerry Lewisin ohjauksessa. Donner jatkoi pääosin televisiotöissä, kunnes vuonna 1976 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva Ennustus muodostui hitiksi. Se voitti Oscarin musiikistaan ja keräsi yli 60 miljoonan dollarin lipputulot, kun tuotantokustannuksia kertyi vain 2,8 miljoonaa dollaria.
Donnerin seuraava ohjaustyö Teräsmies (1978) oli suurhitti, joka keräsi yli 300 miljoonan dollarin lipputulot maailmanlaajuisesti. Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta ja voitti erikois-Oscarin erikoistehosteistaan. Donner valittiin elokuvan ohjaajaksi Steven Spielbergin ja Guy Hamiltonin kieltäydyttyä. Hän sai ohjattavakseen myös elokuvan jatko-osan, mutta elokuvan ollessa jo kuvausvaiheessa hänet korvattiin Richard Lesterillä. Vasta vuonna 2006 Donnerin versio elokuvasta julkaistiin.
Donner jatkoi hittien ohjaajana 1980-luvullakin, ja lähes poikkeuksetta hänen elokuvansa olivat menestyksiä. Steven Spielbergin ja Chris Columbusin kirjoittama Arkajalat oli Donnerin suurin ohjaustyö ennen Tappava ase -toimintakomediaa, jolle Donner ohjasi menestyksekkäästi kolme jatko-osaa (Tappava ase 2, Tappava ase 3 ja Tappava ase 4). Maverick- ja Salaliittoteoria-hitit olivat niin ikään Mel Gibsonin tähdittämiä Donner-elokuvia. 2000-luvulla Donner on ohjannut elokuvat Aikamatka ja 16 Blocks.
Filmografia

Richard Donnerin ohjaustyöt:
| Ohjaus> Vuosi | Ohjaus> Suomenkielinen nimi | Ohjaus> Alkuperäinen nimi | Ohjaus>  |
| --- | --- | --- | --- |

| 1961 | X-15 lähtövalmis | X-15 |  |
| 1968 | Suolaa ja pippuria | Salt and Pepper |  |
| 1969 | Raju romanssi | Twinky, julkaistu Yhdysvalloissa myös nimellä  Lola |  |
| 1976 | Ennustus | The Omen |  |
| 1978 | Teräsmies | Superman |  |
| 1980 | Ratkaisu | Inside Moves |  |
| 1982 | Toy – kuumakalle | The Toy |  |
| 1985 | Arkajalat | The Goonies |  |
| 1985 | Ladyhawke – Legenda haukasta | Ladyhawke |  |
| 1987 | Tappava ase | Lethal Weapon |  |
| 1988 | Haamujen kosto | Scrooged |  |
| 1989 | Tappava ase 2 | Lethal Weapon 2 |  |
| 1992 | Tappava ase 3 | Lethal Weapon 3 |  |
| 1994 | Maverick | Maverick |  |
| 1995 | Ammattitappajat | Assassins |  |
| 1997 | Salaliittoteoria | Conspiracy Theory |  |
| 1998 | Tappava ase 4 | Lethal Weapon 4 |  |
| 2003 | Aikamatka | Timeline |  |
| 2006 | 16 Blocks | 16 Blocks |  |
Aiheesta muualla

Richard Donner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Richard Donner Elonetissä.
Itäslaavilaiset kielet

venäjä
  valkovenäjä
  ukraina
  ruteeni
Itäslaavilaiset kielet on yksi slaavilaisten kielten kolmesta alaryhmästä, suurin puhujien määrällä mitattuna.
Kielikuntaan kuuluu viisi kieltä:
Venäjä
Valkovenäjä
Ukraina
Rusyn
Ruteeni
James Chapman

James Chapman voi tarkoittaa seuraavia:
James Chapman (s. 1977), brittiläinen toimittaja ja poliitikko
James Chapman (1799–1879), anglikaaninen piispa
J. A. Chapman (1821–1885), amerikkalainen pormestari
James Chapman (1831–1872), eteläafrikkalainen tutkimusmatkailija
James Chapman (1855–1925), tasmanialainen poliitikko
James A. Chapman (1881–1966), amerikkalainen liikemies
James Chapman (1932–1993), australialainen jalkapalloilija
James Keith ”Ben” Chapman (s. 1940), brittiläinen poliitikko
James Chapman (s. 1955), amerikkalainen kirjailija
James Chapman (s. 1968), brittiläinen historioitsija ja mediatutkija
James Chapman (s. 1979), australialainen soutaja
James Chapman (s. 1986), englantilainen kriketinpelaaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
James Chiona

James Chiona (1924 Bandawe – 18. elokuuta 2008) oli malawilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Blantyreen 12. syyskuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Bacanarian titulaaripiispaksi 11. tammikuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Baptist Hubert Theunissen, jota avustivat Cornelius Chitsulo ja Lawrence Pullen Hardman.
Chiona sai 29. marraskuuta 1967 nimityksen Blantyren arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. tammikuuta 2001. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Richard Dreyfuss

| Richard Dreyfuss |
| --- | --- |
 Richard Dreyfuss vuonna 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard Stephen Dreyfuss
Syntynyt: 29. lokakuuta 1947 (ikä 76) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Svengijengi '62   Beverly Hillsin pummi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Richard Stephen Dreyfuss (s. 29. lokakuuta 1947 New York) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Nuoruus

Dreyfuss (sukunimi tuolloin vielä ilman toista s-kirjainta) syntyi New Yorkin Brooklynissä amerikanjuutalaisille vanhemmille. Hän vietti lapsuutensa Brooklynissa ja Queensissa, kunnes perhe muutti Kaliforniaan. Siellä Dreyfuss alkoi näytellä Beverly Hillsin juutalaisessa keskuksessa ja sai roolin lyhytikäisessä televisiosarjassa Karen (1964).
Ura

Dreyfuss kieltäytyi asepalveluksesta Vietnamin sodan aikana ja suoritti kahden vuoden siviilipalveluksen Los Angelesin sairaalassa. Samalla hän esitti pieniä rooleja televisiosarjoissa kuten Peyton Place, Gidget, Vaimoni on noita ja The Big Valley. Lisäksi hän näytteli teatterissa Broadwaylla, off-Broadwaylla ja muualla.
Dreyfussin ensimmäiset elokuvaroolit olivat elokuvissa Nukkelaakso (1967) ja Miehuuskoe (1967). Hänen ensimmäinen iso roolinsa oli gangster Baby Face Nelsonina elokuvassa Dillinger - maailman paras pankkirosvo (1973).
Dreyfussin läpimurtorooli oli ylioppilas Curt Hendersonina elokuvassa Svengijengi ’62 (1973). Sitä seurasivat kiitosta saaneet roolisuoritukset elokuvissa Syntymäfiksu (1974), Tappajahai (1975), Kolmannen asteen yhteys (1977) ja Rakkaus ei sula sateessa (1977), josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon nuorimpana palkinnon historiassa.
Dreyfussin menestys taantui 1980-luvun taitteessa, ja hän kärsi huumeriippuvuudesta. Hän palasi huipulle elokuvassa Beverly Hillsin pummi (1986), jota seurasi sarja menestyselokuvia kuten Kyttäyskeikka (1987), Hullu (1987) ja Peltiheikit (1987).
1990-luvulla Dreyfuss näytteli elokuvissa kuten Rosencrantz ja Guildenstern ovat kuolleet (1990), Entäs Bob? (1991) ja Kerran vielä (1991). Musiikinopettajan roolistaan elokuvassa Mr Holland's opus – elämän sinfonia (1995) hän sai Oscar-ehdokkuuden.
Dreyfus julkaisi vuonna 1996 yhteistyössä Harry Turtledoven kanssa humoristisen romaanin The Two Georges.
2000-luvun taitteessa Dreyfuss esiintyi teatterielokuvien ohella myös televisioelokuvissa kuten Lansky (1999) ja Fail Safe (2000), sekä sarjoissa kuten The Education of Max Bickford (2001–2002). Vuonna 2016 hän esitti Bernard Madoffia minisarjassa Madoff. Dreyfussin ura jatkuu edelleen.
Dreyfussilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Yksityiselämä

Dreyfussin suku väittää näyttelijän olevan Alfred Dreyfusin kaukainen sukulainen. Dreyfuss sairastaa kaksisuuntaista mielialahäiriötä, ja Stephen Fry haastatteli häntä asian tiimoilta vuoden 2006 dokumentissaan.
Dreyfuss pidätettiin kokaiinin hallussapidosta hänen törmättyään autollaan puuhun vuonna 1982.
Dreyfuss oli vuosina 1983–1995 naimisissa Jeramie Rainin kanssa ja sai tämän kanssa kolme lasta. Hän meni vuonna 1999 naimisiin Janelle Laceyn kanssa, erosi, ja solmi vuonna 2006 avioliiton Svetlana Erokhinin kanssa.
Håvard Klemetsen

| Håvard Klemetsen |
| --- | --- |
 Klemetsen Ramsaussa vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1979 (ikä 45) Kautokeino, Norja
Uran tiedot
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2003–2017
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  7
 Tietolaatikko päivitetty 8. joulukuuta 2023 
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sotši 2014 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2005 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2013 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Falun 2015 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Sapporo 2007 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | suurmäen joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Falun 2015 | parisprintti |  |
Håvard Klemetsen (s. 5. tammikuuta 1979 Kautokeino, Norja) on Norjaa edustanut, uransa päättänyt yhdistetyn kilpailija, joka on taustaltaan saamelainen.
Arvokilpailut

Klemetsen oli Norjan joukkueessa voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruutta Oberstdorfin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005. Samoissa maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui normaalikilpailussa 20:nneksi. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Klemetsen saavutti uransa toisen arvokisamitalin, kun Norja sijoittui pronssille joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa Klemetsen oli normaalikilpailussa kuudestoista ja sprintissä yhdeksästoista.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli suurmäen kilpailussa neljäs, normaalimäen kilpailussa kymmenes ja oli mukana pronssia voittaneessa Norjan normaalimäen sekä suurmäen joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa viides ja suurmäessä yhdeksäs. Normaalimäen joukkuekilpailusta Klemetsen voitti hopeaa Norjan joukkueen kanssa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa, parisprintissä pronssia parinaan Magnus Moan sekä sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 11:nneksi.
Torinon talviolympialaisissa 2006 Klemetsen sijoittui normaalikilpailussa 20:nneksi ja sprintissä 40:nneksi. Sotšissa vuonna 2014 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes, suurmäessä yhdeksäs ja voitti joukkuekilpailussa kultaa.