stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antonin Guigonnat

| Antonin Guigonnat |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Ambilly, Ranska
Uran tiedot
Pituus:  178 cm
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  6
 Tietolaatikko päivitetty 30.3.2019 
| Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Ranska> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pokljuka 2021 | sekapariviesti |  |
|  Kultaa | Oberhof 2023 | viesti |  |
|  Hopeaa | Östersund 2019 | yhteislähtö |  |
Antonin Guigonnat (s. 2. heinäkuuta 1991 Ambilly) on ranskalainen ampumahiihtäjä ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Guigonnat saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia viestissä 2012. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa yhteislähtökilpailussa. Takaa-ajossa hän sijoittui seitsemänneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän voitti sekapariviestin maailmanmestaruuden. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli pikakilpailussa neljästoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti viestissä kultaa sekä sijoittui pikakilpailussa kymmenenneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi.
Guigonnat sijoittui maailmancupissa palkintokorokkeelle ensimmäisen kerran, kun hän oli pikakilpailussa kolmas Le Grand-Bornandissa joulukuussa 2017. Hän oli seuraavassa kuussa yhteislähdössä Ruhpoldingissa toistamiseen kolmas. Toistaiseksi parhaimman sijoituksensa maailmancupissa Guigonnat sai joulukuussa 2018 pikakilpailussa Pokljukassa, kun hän oli toinen. Hän oli myös Anterselvassa pikakilpailun kolmas ja takaa-ajon toinen. Pikakilpailun cupissa hän sijoittui viidenneksi kaudella 2018−2019.
Antti Yrjönpoika Lyttraeus

Antti (Anders) Yrjönpoika Lyttraeus tai Lythraeus (k. 1678) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja Uudenkaarlepyyn ja Oulun pormestari.
Lyttraeuksen vanhemmat olivat Oulun pormestarina 1619–1632 toiminut Jöran Andersson Lyttraeus (Lütter) (k.1633) ja hänen toinen puolisonsa Brita Mattsdotter (Granberg). Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1637 ja oli auskultanttina Turun hovioikeudessa 1640.
Lyttraeus oli Käkisalmen läänin lainlukijana 1643–1647, Uudenkaarlepyyn pormestarina 1648–1653 ja Kemin vapaaherrakunnan vuokraajana 1654. Hänestä tuli Oulun vt. pormestari 1657 ja Oulun vakinaisena pormestarina hän oli vuodesta 1662 aina siihen saakka kunnes hänet erotettiin virasta 1676. Valtiopäivämiehenä Lyttraeus oli 1664, 1668 ja 1672.
Antti Lyttraeus oli naimisissa ensimmäisen kerran Karin Köniksdotterin (kuollut luultavasti 1662) kanssa ja toisen kerran Märta Johansdotter Hogstadiuksen (k. 1710) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa.
Hyundai Motorsport

|  Hyundai |
| --- | --- |

Koko nimi:  Hyundai Shell Mobis World Rally Team
Päämaja:   Alzenau, Saksa
Tallipäällikkö:   Cyril Abiteboul
Kilpakuljettajat:   Thierry Neuville  Esapekka Lappi  Daniel Sordo  Craig Breen
Runko:  i20 N Rally1
Moottori:  Hyundai
Renkaat:  P Pirelli
Nykyiset sarjat:  Rallin MM-sarja
Ensimmäinen kilpailu:  Ruotsin ralli 2000
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  2 (2019, 2020)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  1 (2024)
Voittoja:  25
Sijoitus kaudella 2022:  2. (455 p.)
Hyundai Motorsport GmbH (HMSG) on Hyundain vuonna 2012 perustettu autourheiluosasto, joka kilpailee muun muassa Rallin MM-sarjassa.
Historia

Hyundai on kilpaillut rallin MM-sarjassa kausilla 2000–2003 ja uudestaan kaudesta 2014 eteenpäin.
Talli voitti valmistajien mestaruuden kaudella 2019, jolloin Australian osakilpailu peruttiin. Talli voitti valmistajien mestaruuden myös seuraavana vuonna, jolloin koronapandemia aiheutti muuttuvia rajoituksia.
Hyundai Motorsport GmbH ilmoitti huhtikuussa 2022 uuden toimitusjohtajan olevan Sean Kim. Kim korvasi Scott Nohin, joka palasi Koreaan Hyundai Motor Companyn tehtäviin. Yhtiön päämaja sijaitsee Alzenaussa.
Kaudelle 2023 Cyril Abiteboul aloitti tallipäällikkönä. Abiteboul on aiemmin toiminut Formula 1 -sarjassa.
Rallin MM-sarjan kaudella 2023 tallissa ajavat Esapekka Lappi ja Thierry Neuville. Kolmannella autolla vuorottelivat Craig Breen ja Daniel Sordo.
Kesäkuussa 2023 ilmoitettiin, että Teemu Suninen ajaa kolmatta autoa Viron ja Suomen ralleissa Rally1-autolla Craig Breenin tilalla. Samalla Emil Lindholm liittyy tallin kuljettajien kehitysohjelmaan ja kilpailee Virossa ja Suomessa WRC2-luokassa.
Kaudella 2024 tallissa ajavat Ott Tänak ja Thierry Neuville. Esapekka Lappi ajaa kolmatta autoa osassa kauden kilpailuista ja keskittyy kehitystyöhön sekä tukemaan kahta muuta kuljettajaa mestaruustaistelussa. Kolmatta autoa ajavat myös Dani Sordo ja Andreas Mikkelsen. Joulukuussa 2023 ilmoitettiin, että Cyril Abiteboul on nimetty Hyundai Motorsportin toimitusjohtajaksi. Hän hoitaa myös tallipäällikön tehtävää ja Sean Kim astuu sivuun. Kaudella 2024 Thierry Neuville ajoi kuljettajien maailmanmestariksi. Kauden päättäneen Japanin rallin jälkeen tallille määrättiin sakko koska autojen tasauspyörästöjen kotelot eivät vastanneet luokittelupapereihin merkittyä.
Tänak ja Neuville jatkavat tallissa kuljettajina kaudella 2025. Adrien Fourmaux liittyy talliin kaudelle 2025.
Autot

Vuonna 2012 talli esitteli Hyundai i20 WRC -autoa, jolla se osallistui rallin MM-sarjaan kaudella 2014.
Nykyinen Rally1-luokan auto on Hyundai i20 N Rally1. Rally2-luokan Hyundai i20 N Rally2 teki debyyttinsä Ypresin rallissa vuonna 2021.
Henkilökunta

David Whitehead (2000–2003)
Nick Clipson (2000–2002)
Graham Moore (2002–2003)
Michel Nandan (2014–2018)
Alain Penasse (2014–)
Andrea Adamo (2019–2021)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyundai Motorsport Wikimedia Commonsissa
Juwra.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hyundai Motorsport
Thierry Neuville Saksan rallissa 2014.
Käännös suomeksi
Anders Bjork

| Anders Bjork |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1996 (ikä 28) Mequon, WI, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Chicago Blackhawks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Boston Bruins (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)
NHL-varaus:  146. varaus, 2014 Boston Bruins
Anderson Patrick Bjork (s. 5. elokuuta 1996 Mequon, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Chicago Blackhawksissa. Bjork on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä. The Hockey News -sivuston mukaan Bjork on kokonaisvaltainen hyökkäyspään pelaaja, joka on hyvä sekä rakentamaan peliä että viimeistelemään. Hän on myös hyvä kahden suunnan hyökkääjä, jolla on työmoraalia ja luistelutaitoa. Bjorkin tulisi kuitenkin lisätä voimaa.
Ura > Seuraura

Bjork pelasi Chicago Missionin junioreissa, jonka jälkeen Green Bay Gamblers varasi hänet 240. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2012. Bjork ei kuitenkaan siirtynyt joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, vaan Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukaan, jolloin hän pelasi myös mm. USHL-liigaa. Kaudella 2013–2014 hän pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Boston Bruins varasi Bjorkin viidennellä kierroksella 146. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Vuosina 2014–2017 hän kävi Notre Damen yliopistoa. Sophomore -vuotenaan 2014–2015 Bjork oli joukkueensa paras pistemies tehoilla 12+23=35 ja hän voitti Notre Damen sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Bjork valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin toiseen tähdistökentälliseen. Junior -vuotenaan 2016–2017 hän nousi joukkueensa varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 21+31=52 Notre Damen paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Andrew Oglevien kanssa. Bjork jakoi koko Hockey Eastin pistepörssin neljännen sijan Northeasternin Adam Gaudetten ja Lowellin Joseph Gamdardellan kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Bjork oli myös ehdolla koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Denverin Will Butcherille.
Toukokuun 2017 lopulla Bjork teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Hän otti syksyn harjoitusleirin päätteeksi paikan seuran NHL-kokoonpanosta. Bjork teki näin ollen NHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 5. lokakuuta 2017 Nashville Predatorsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.14 minuuttia. Bjork keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Jake DeBruskin tekemään maaliin. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Bjork teki NHL-uransa avausmaalin kauden neljännellä kierroksella 14. lokakuuta 2017 ylivoimalla vieraissa Arizona Coyotesia vastaan.
Huhtikuussa 2021 Bruins kauppasi Bjorkin ja toisen kierroksen varausvuoron Buffalo Sabresiin vaihdossa Taylor Halliin ja Curtis Lazariin.
Maaliskuussa 2023 Sabres kauppasi Bjorkin Chicago Blackhawksiin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 2014 | jääkiekko |  |
Bjork edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2017. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin Bjork voitti pronssia. Hän teki Ruotsia vastaan pelatussa pronssiottelussa kaksi maalia ja valittiin ottelun päätteeksi Yhdysvaltain ottelun parhaaksi pelaajaksi. Bjork pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden.
Bjork pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän voitti pronssia.
Muuta

Bjorkin pikkuveli Brady on kiinnitettynä Notre Damen yliopistoon. Myös veljesten isä Kirt Bjork kävi saman yliopiston, jonka jälkeen hän vietti kauden 1983–1984 pelaten Italiassa ja AHL:ssä. Anders Bjorkin serkku Erik Condra pelaa Tampa Bay Lightningin NHL-joukkueessa.
A’ja Wilson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wilson vuonna 2024 |  Wilson vuonna 2024 |  Wilson vuonna 2024 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 |  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Espanja 2018 |  |  |
|  Kultaa | Australia 2022 |  |  |
A’ja Wilson (s. 8. elokuuta 1996) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on voittanut kaksi olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta ja pelannut WNBA:ssa kaudesta 2018.
Wilson on voittanutYhdysvaltain maajoukkueen pelaajana maailmanmestaruuden Espanjassa 2018 ja Australiassa 2022 sekä olympiakultaa Tokiossa 2021 ja Pariisissa 2024. Vuosina 2013 ja 2015 hän voitti kultaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Wilson edusti yliopistosarja NCAA:ssa Etelä-Carolinan yliopiston Gamecocks-joukkuetta ja voitti mestaruuden vuonna 2017. Las Vegas Aces varasi hänet ensimmäisellä varausvuorolla WNBA:han vuonna 2018. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hänet valittiin tähdistöotteluun ja vuoden tulokkaaksi. Hän pelasi 33 runkosarjaottelua – jokaisen niistä avauskokoonpanossa – ja teki 20,7 pistettä, 8,0 levypalloa ja 2,2 syöttöä ottelua kohden. Wilson on voittanut WNBA:n mestaruuden 2018 ja 2020.
Talvikaudella Wilson on pelannut Kiinassa Shaanxi Tianze -joukkueessa.
Ariya Jutanugarn

Jutanugarn vuonna 2016
Ariya Jutanugarn (thaiksi เอรียา จุฑานุกาล, s. 23. marraskuuta 1995 Bangkok) on thaimaalainen golfammattilainen. Huhtikuuhun 2019 mennessä Jutanugarn oli voittanut 10 LPGA-tourin kilpailua, joista kaksi oli major-tason turnauksia. Ensimmäisen LPGA-turnauksen Jutanugarn voitti toukokuussa 2016. Heinäkuussa 2016 hän voitti ensimmäisen major-turnauksen, kun hän voitti Women's British Openin. Ariyan sisko Moriya on myös golfammattilainen.
Arthur Melo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Arthur Henrique Ramos de Oliveira Melo
Syntymäaika: 12. elokuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Goiânia, Brasilia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Seura
Seura: Fiorentina (lainalla Juventuksesta)
Junioriseurat
2008–2010: Goiás
2010–2015: Grêmio
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2018 | Grêmio | 47 | (5) |
| 2018–2020 | Barcelona | 48 | (3) |
| 2020– | Juventus | 42 | (1) |
| 2022–2023 | → Liverpool | 0 | (0) |
| 2023– | → Fiorentina | 18 | (0) |
Maajoukkue
| 2013 | Brasilia U17 | 7 | (1) |
| 2018– | Brasilia | 22 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. joulukuuta 2023.
Arthur Henrique Ramos de Oliveira Melo (s. 12. elokuuta 1996) eli Arthur on brasilialainen jalkapalloilija. Hänen pelaajaoikeutensa kuuluvat italialaiselle Juventukselle, johon hän siirtyi kesällä 2020, mutta hän on pelannut lainalla kaudella 2022–2023 englantilaisessa Liverpoolissa ja kaudella 2023–2024 italialaisseura Fiorentinassa. Arthur on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Arthuria on verrattu pelityyliltään samankaltaiseen Barcelona-legenda Xaviin.
Arthur edusti kotimaassaan Grêmiota. Hän siirtyi kesällä 2018 Barcelonaan. Hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan Espanjassa 27 ottelua ja voitti liigamestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi tuolla kaudella yhdeksän ottelua. Ensimmäisen maalinsa Espanjan liigassa Arthur teki toisen kautensa avausottelussaan Osasunaa vastaan elokuun 2019 lopussa. Toisen liigamaalinsa hän teki 3,5 viikkoa myöhemmin Villarrealia vastaan ja kolmannen helmikuussa 2020 Eibaria vastaan. Hän pelasi kauden aikana 21 La Ligan ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua.
Kesäkuussa 2020 Arthur siirtyi Juventukseen vaihtokaupassa, jossa Miralem Pjanić siirtyi Barcelonaan. Arthur pelasi Serie A:ssa ensimmäisellä kaudella 22 ja toisella 20 ottelua. Ainoan maalinsa hän teki tammikuussa 2021 Bolognaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2020–2021 seitsemän ja seuraavalla kaudella kuusi ottelua. Juventus voitti Italian cupin kaudella 2020–2021, ja Arthur pelasi neljännesvälierän kokonaan ja tuli ensimmäisessä välieräottelussa vaihdosta kentälle.
Kaudella 2022–2023 Arthur pelasi lainasopimuksella Englannin Valioliigan Liverpoolissa mutta pääsi edustusjoukkueessa kentälle vain yhdessä Mestarien liigan ottelussa. Hän sai syksyllä 2022 harjoituksissa reisivamman, jonka vuoksi hän joutui leikkaukseen ja pitkälle sairauslomalle. Kaudella 2023–2024 Arthur edustaa lainasopimuksella Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa, jossa hän on kuulunut syksyn ajan joukkueen pelaavaan vakiokokoonpanoon.
Arthur pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Yhdysvaltoja vastaan. Copa Américassa 2019 hän kuului Brasilian kultaa voittaneeseen joukkueeseen ja pelasi täyden ajan Brasilian kaikissa otteluissa ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2020 MM-karsintaottelussa Uruguayta.
Amanda Nildén

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Elsa Amanda Nildén
Syntymäaika: 7. elokuuta 1998
Syntymäpaikka: Tukholma, Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 168 cm
Seura
Seura: Juventus
Junioriseurat
: IF Brommapojkarna
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2016 | IF Brommapojkarna | 26 | (0) |
| 2017 | AIK | 23 | (3) |
| 2018–2020 | Brighton | 20 | (2) |
| 2020–2021 | Eskilstuna | 27 | (0) |
| 2021– | Juventus | 18 | (1) |
Maajoukkue
| 2021– | Ruotsi | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. kesäkuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. heinäkuuta 2022.
Amanda Nildén (s. 7. elokuuta 1998 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.
Nildén aloitti aikuisten sarjoissa vuonna 2014 Elitettanissa pelanneen Brommapojkarnan joukkueessa. Hän oli kauden 2015 sivussa eturistisiteen vamman vuoksi. Vuonna 2017 hän edusti Elitettanissa AIK:ta. Tammikuussa 2018 hän siirtyi englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin, jota hän edusti kesään 2020 saakka. Nildén edusti vuoden ajan kotimaassaan Eskilstuna Unitedia kunnes siirtyi elokuussa 2021 italialaisseura Juventukseen. Hän voitti kaudella 2021–2022 Italian liigamestaruuden ja cupin.
Nildén pelasi Ruotsin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2021 Maltaa vastaan. Hän on syyskuun 2022 loppuun mennessä pelannut neljä naisten maaottelua. EM-kilpailuissa 2022 Nildén pelasi yhden ottelun, voitokkaan puolivälierän Belgiaa vastaan.
Amel Majri

Amel Majri
Amel Majri (s. 25. tammikuuta 1993) on tunisialaissyntyinen ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 51 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan kaikissa viidessä ottelussa.
Majri on edustanut Olympique Lyonnais'ta kaudesta 2010–2011 alkaen.
Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret

Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret ovat Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsema saaristo ja merentakainen territorio Etelä-Atlantilla noin 1390 kilometriä itäkaakkoon Falklandinsaarista. Territorio perustettiin vuonna 1985 ja sitä hallinnoidaan Falklandinsaarten kautta. Myös Argentiina katsoo saariston kuuluvan itselleen. Vuonna 1982 Argentiina miehitti saaristoa Falklandin sodan yhteydessä.
Etelä-Georgia satelliittikuvassa
Saarten pinta-ala on 3 903 neliökilometriä. Saarella ei ole pysyvää asutusta lukuun ottamatta muutamia tutkijoita. Saarten Internet-verkkotunnus on .gs. Saarten kansallinen juhlapäivä on vuodesta 1982 lähtien ollut 14. kesäkuuta vietettävä Liberation Day eli vapautuspäivä, joka viittaa argentiinalaismiehityksen päättymiseen. Saarten luonto ja eläimet houkuttelevat saarille luontomatkailijoita.
Etelä-Georgian saari > Historia

Lontoolaisen kauppiaan Anthony de la Rochen väitetään löytäneen Etelä-Georgian saaren jo vuoden 1675 huhtikuussa purjehtiessaan Limasta Englantiin. Laiva kääntyi Kap Hornin kohdalla etelään tuulen voimasta, ja hän miehistöineen kertoi nähneensä jäähuippuisia vuoria ollen näin ensimmäinen Etelä-Georgian saaren nähnyt ihminen. Osa historioitsijoista kuitenkin epäilee tämän todenmukaisuutta, sillä Roche oli saattanut löytää Beauchene-saaren Etelä-Georgian sijaan. Heidän mukaansa espanjalainen aarrelaiva Leon oli löytänyt saaren vuonna 1756 ollen näin heidän mukaansa ensimmäinen saaren löytänyt. Brittiläinen kapteeni James Cook on ensimmäinen todistetusti saaren löytänyt ihminen. Hän nousi maihin saarella vuonna 1775 miehistönsä kanssa kolmessa paikassa vallaten saaren Isolle-Britannialle. Cook nimesi saaren kuningas Yrjö III:n mukaan Georgian saareksi.
Vuonna 1882 joukko saksalaisia tutkijoita vieraili vuoden ajan saarella tehden tieteellisiä tutkimuksia esimerkiksi saaren geologiasta. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun saaren luontoa tutkittiin tarkemmin.
Norjalainen Carl Anton Larsen perusti saaren ensimmäinen valaanpyyntikeskuksen Grytvikenin satamaan vuonna 1904. Valaanpyynnistä tuli saaren pääelinkeino vuoteen 1965 asti, jolloin pyynti päättyi. Saarella asui valaanpyynnin huippuaikoina jopa 800 ihmistä Grytvikenissä ja muissa valaanpyyntiasemissa. Valaanpyyntiasemia saarella oli kaikkiaan seitsemän: Prince Olav Harbour, Leith Harbour, Stromness, Husvik, Grytviken, Godthul, ja Ocean Harbour, joista Grytviken ja Leith Harbour olivat pitkäikäisimmät; ne suljettiin vasta vuosina 1965–1966. Leith Harbour oli toimintansa aikana yksi maailman suurimmista valaanpyyntiasemista. Nykyisin kaikki entiset valaanpyyntiasemat Grytvikeniä lukuun ottamatta ovat rapistuneet.
Etelä-Georgian saari > Falklandin sota

Argentiina on vaatinut Etelä-Georgiaa itselleen vuodesta 1927 lähtien, ja Falklandin sodan aikana vuonna 1982 saari oli lyhyen aikaa argentiinalaisten miehittämänä. Grytvikenin lähellä entisessä saarten hallintokeskuksessa King Edward Pointissa sijainnut tutkimusasema oli sotilastukikohtana Falklandin sodan jälkeen, mutta se palautettiin siviilikäyttöön vuonna 2001, minkä jälkeen se on toiminut biologisena tutkimusasemana.
Etelä-Georgian saari > Asutus saarella

Saarella ei ole enää varsinaisia asukkaita. Nykyään pääsaarella sijaitsee tutkimusaseman lisäksi Grytvikenin museo ja kirkko, jotka ovat avoinna satunnaisesti turisteja varten. Kapean salmen erottamana saaren länsipään edustalla sijaitsee Bird Island, jolla on pysyvästi miehitetty, brittiläistä Antarktiksen tutkimusta palveleva biologinen asema.
Etelä-Georgian saari > Saaren luonto

Saarten luonto on karu. Tyypillinen maksimilämpötila on välillä 0–10 °C. Saarilla on kuitenkaan harvoin talvellakaan kylmempää kuin −10 °C. Pääsaarella on suuri kuningaspingviinien (Aptenodytes patagonicus) yhdyskunta. Lisäksi saarella eli porokanta, joka tuotiin saarelle varhain 1900-luvulla. Viimeisetkin porot kuitenkin tapettiin vuonna 2014, koska ne vahingoittivat saaren luontoa syömällä lähes kaiken aluskasvillisuuden. Sääolosuhteet tekevät saaret vaikeasti lähestyttäviksi kohteiksi laivoille. Pääsaaren pohjoisrannalla on kuitenkin useita hyviä satamia; kaikki valaanpyyntiasemat sijaitsivatkin juuri saaren pohjoisrannalla. Saarelle on levinnyt rottakanta, joka aiheuttaa vaaran saaren alkuperäiselle lajistolle ja jota on siksi pyritty hävittämään myrkkysyöteillä. Kotoperäisinä lajeina saarella pesivät etelägeorgiankirvinen (Anthus antarcticus) sekä suippopyrstösorsa (Anas georgica).
Saarta ympäröivän meren eliölajiston lajimäärä ylittää monien trooppisten vesien lajimäärän.
Etelä-Georgiaan kuuluvat pääsaaren lisäksi pienemmät saaret Annenkov Island, Bird Island, Clerke Rocks, Cooper Island, Grass Island, Pickersgill Islands, Shag Rocks ja Willis Islands.
Eteläiset Sandwichsaaret

Eteläisiin Sandwichsaariin kuuluu yksitoista asumatonta, kartion muotoista tulivuorista muodostunutta saarta. James Cook löysi saaret vuonna 1775. Hän nimesi ne ensin ”Sandwichin maaksi”, mutta kun myös hänen hieman myöhemmin löytämänsä Havaijin saariryhmä nimettiin Sandwichsaariksi, tarkennettiin Sandwichsaaret eteläisiksi. Argentiina on vaatinut saaria itselleen vuodesta 1938 lähtien, ja se ylläpiti saarilla laivastotukikohtaa vuodesta 1976 vuoteen 1982, jolloin tukikohta hävitettiin Falklandin sodan yhteydessä. Vuonna 1995 Argentiina sitoutui olemaan valtaamatta saaria itselleen väkipakolla.
Eteläiset Sandwichsaaret ovat nimiltään Bellingshausen, Bristolinsaari, Candlemas, Cook, Leskov, Montague, Saunders, Thule, Vindication, Visokoi ja Zavodovski. Lisäksi saarten pohjoispuolella on merenalainen tulivuori Protector Shoal, josta voi olla tulossa saariryhmän kahdestoista saari.lähde? Suurin saarista on Montagu (noin 12 kilometriä pitkä ja 10 kilometriä leveä), pienin Leskov (noin 900 metriä pitkä ja 460 metriä leveä).
Vaikka saaret ovat kauempana etelänavasta kuin Eteläiset Orkneysaaret, nillä on kylmempi ilmasto Waddellinmereltä tulevan kylmän merivirran takia. Lähes kaikki sade tulee lumena. Vallitsevat tuulet puhaltavat lännestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret Wikimedia Commonsissa
Etelä-Amerikan valtiot
Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Guyana |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Suriname |  Uruguay |  Venezuela
Itsehallintoalueet: Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret | Falklandinsaaret | Ranskan Guayana | Väli-Amerikka | Pohjois-Amerikka | Latinalainen Amerikka
Etelä-Georgia
Falklandin sodan aikana alasammutun argentiinalaisen helikopterin jäännökset
Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret