stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Näsi
Julkaisuja

Kananlannan hyödyntäminen kotieläinten rehuna ja mikrobifermentaation avulla, Helsinki: Helsingin yliopisto 1976 (lisensiaatintyö)
Dried poultry manure as a feed ingredient for dairy cows, Helsinki: Suomen maataloustieteellinen seura, 1979 (väitöskirja)
Brummer

Brummer on sukunimi jonka tunnettuja kantajia ovat:
Aina Brummer (1859–1884), kirjallisuuden suomentaja
Armas Brummer (1882–1946), taidemaalari
Arttu Brummer (1891–1951), sisustusarkkitehti
Bernice Brummer (s. 1934), kanttori, kuoronjohtaja ja Director cantus
Eva Brummer (1901–2007), tekstiilitaiteilija
F. F. Brummer (1847–1893), runoilija
Hans Henrik Brummer (1875–1930), eversti ja valtiopäivämies, Karl Magnus Emil Brummerin poika
Irma Kastari, entinen Brummer, suom. Parmala, (1913-2004) Tampereen yliopiston professori, vanhustenhoidon asiantuntija
Johan Gustaf Wilhelm Brummer (1834–1894), everstiluutnantti ja valtiopäivämies
Johan Wilhelm Brummer (1856–1931), juristi ja virka- ja valtiopäivämies
Karl Magnus Emil Brummer (1836–1896), kenraalimajuri ja valtiopäivämies, Johan Gustaf Wilhelm Brummerin veli
Marjatta Brummer (1915–2007), arkkitehti
Markus Brummer-Korvenkontio (1931–2024), virustutkija ja professori
Mikko Brummer (s. 1954), kilpapurjehtija
O. J. Brummer (1878–1944), oppikoulunopettaja ja päätoimittaja
Pekka Brummer (1911–1990), lääkäri, Turun yliopiston professori
R. E. Brummer (1887–1945), sähköinsinööri ja Helsingin sähkölaitoksen toimitusjohtaja
Uno Brummer (1871–1913), toimittaja, suomentaja ja kirjailija
Ville Brummer, rauhanvälittäjä, tasavallan presidentin kanslian rauhanvälityksen neuvonantaja.
Myös seuraavien henkilöiden sukunimi oli alun perin Brummer:
Onni W. Arima, alk. Brummer (1891–1951), toimittaja ja kirjailija
Irma Kastari, o.s. Brummer, suom. Parmala (1913–2004) Tampereen yliopiston professori, vanhustenhoidon asiantuntija
Valio Armas Korvenkontio, alk. Brummer (1889–1944), filosofian tohtori, lehtori ja Korkeasaaren eläintarhan valvoja sekä Helsingin yliopiston eläintieteellisen museon amanuenssi ja kustos
Sisko Vilkama, o.s. Brummer (1893–1983), pedagogi.
Brummerin suku on vuodesta 1868 omistanut Hiiskulan kartanon Vihdissä.
Anglo-Iranian Oil Company

Anglo-Iranian Oil Company (AIOC) oli brittiläinen Iranissa toiminut öljy-yhtiö. Yhtiö perustettiin nimellä Anglo-Persian Oil Company (APOC) vuonna 1909 kun Masjed Soleymanin alueella Irakissa oli löydetty laaja öljykenttä. Yhtiö nimettiin uudelleen Anglo-Iranian Oil Companyksi vuonna 1935. Yhtiö kansallistettiin Iranin valtion parlamentin Majlisin ja pääministeri Mohammed Mossadeghin aloitteesta vuonna 1951. Yhtiön englantilaisesta osasta tuli vuonna 1954 British Petroleum Company, joka on yksi nykyisen BP-yhtiön edeltäjistä.
Yhtiön alkuvaiheet 1900-luvun alussa

Vuonna 1901 William Knox D`Arcy neuvotteli Persian kuninkaan Mozaffar ad-Din Shah Qajarin kanssa öljysopimuksen, joka antoi hänelle oikeuden hyödyntää Iranin öljyvaroja 60 vuoden ajan. D'arcy rahoitti öljynetsintäretken Persian aavikolle, mutta joutui myymään suurimman osan oikeuksistaan brittiläiselle Burmah Oil-yhtiölle, kun hänen varansa hupenivat tuloksettomassa etsinnässä. 26 toukokuuta 1908 onni kuitenkin kääntyi ja Iranista löytyi öljykenttä.
14 huhtikuuta 1909 Burmah Oil perusti julkisesti noteeratun Anglo-Persian Oil Company (APOC)-tytäryhtiön. Öljyntuotanto Persiassa aloitettiin rakentamalla jalostamo Abadaniin vuonna 1913. Samana vuonna Britannian hallitus hankki Winston Churchillin johdolla määräävän omistusaseman yhtiössä turvatakseen laivaston tarvitseman öljyn. Yhtiön ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisen sopimuksen oli määrä kestää 20 vuotta.
Vuonna 1912 APOC osti 50 prosentin osuuden Calouste Gulbenkinin perustamasta Turkish Petroleum Company -yhtiöstä osallistuakseen öljyn etsintään ja tuotantoon Ottomaanien valtakunnan alueella. Turkish Petroleum Company löysikin lopulta valtavan öljykentän Kirkukissa Irakissa ja nimettiin vuonna 1927 uudelleen Iraq Petroleum Companyksi. APOC sijoitti myös esimerkiksi Kuwait Oil Companyyn (KOC), joka löysi öljyä Kuwaitista.
Amerikkalais-brittiläisellä öljyimperialismilla on ollut myös tavoitteensa Persialahden öljyvarojen hallitsemisessa ensimmäisestä maailmansodasta lähtien. Kolmen suuren öljy-yhtiön (Standard Oil, Shell, British Petroleum) kartelli otti tavoitteekseen Neuvostoliiton eteläisten osien ja Persialahden öljykenttien haltuunottamisen. Ensimmäinen maailmansota lisäsi öljyn kulutusta maailmassa ja lisää öljykenttiä löydettiin Keski-Idästä.
Tyytymättömyys sopimukseen Persian alueella

Vuonna 1925 Persiassa nousi valtaan Reza Pahlavi. Maassa oli jo pitkään kytenyt tyytymättömyys sopimukseen öljyvarojen hyödyntämisestä. Pahlavi määräsi sopimuksen neuvoteltavaksi uudelleen ja vuonna 1933 osapuolten välillä solmittiin uusi Persian kannalta edullisempi sopimus. Pahlavin valtakausi päättyi vuonna 1941. Tyytymättömyys Iranissa jatkoi kasvuaan, kun öljyntuotanto alueella moninkertaistui toisen maailmansodan aikana. Abadanin öljykentillä puhkesi lakkoja, joihin britit vastasivat palkkaamalla ympäristön etnisiä ryhmiä hyökkämään lakkolaisia vastaan. Yhtiö järjesti myös kaksi brittiläistä sotalaivaa Abadanin edustalle.Yleinen mielipide kääntyi yhä enemmän yhtiön vastaiseksi. Reza Pahlavin valtakauden jälkeen voimistunut Iranin parlamentti Majlis sääti lain, joka kielsi antamasta lisää oikeuksia ulkomaisille yhtiöille ja määräsi nykyiset sopimukset neuvoteltaviksi uudelleen.
Iranin öljyvarojen kansallistaminen ja vallankaappaus

Maaliskuussa 1951 Majlis kansallisti Iranin öljyvarat. Seuranneen Abadanin kriisiin aikana vuosina 1951–1954 ulkomaat kieltäytyivät brittien painostamina ostamasta öljyä Iranista. Abadanin öljynjalostamo suljettiin ja AIOC vetäytyi Iranista. Kriisin seurauksena Iranin pääministeriksi noussut kansallistamista ajanut Mohammed Mossadegh poistettiin vallasta. Yhdysvaltojen CIA ja Britannian MI6-tiedustelupalvelu toteuttivat Iranissa vuonna 1953 vallankaappauksen koodinimellä Operaatio Ajax ja nostivat šaahi Mohammad Reza Pahlavin uudelleen valtaan.
AIOC nimettiin uudelleen British Petroleumiksi (BP) 1954 ja yhtiö yritti palata Iraniin. Vastarinta Iranissa oli kuitenkin niin vahvaa, että edes valtaan nostettu länsimielinen uusi hallinto ei pystynyt järjestämään paluuta. Yhdysvaltojen painostamana yhtiö joutui elokuussa 1954 suostumaan osaksi kansainvälistä yhteisyritystä. Kansainvälisessä yhtiössä BP omisti 40%, Gulf Oil 8%, Royal Dutch Shell 14%, Compagnie Française des Pétroles 6%. Neljä amerikkalaista Aramco-yhtiötä Standard Oil of California (myöhemmin Chevron), Standard Oil of New Jersey (myöhemmin Exxon), Standard Oil Co. of New York (myöhemmin Mobil, sitten Exxon Mobil) ja Texaco omistivat kukin 8% yhtiöstä.
Kytkentä Neuvostoliiton öljyyn

Yhdysvaltalaisen Occidental Petroleumin öljy-yhtiön Armand Hammer neuvotteli öljykaupasta Neuvostoliiton Josif Stalinin kanssa 1950-luvun alkuvuosina. Venäläistä öljyä myytiin nyt korkeammalla hinnalla kuin Stalin itse olisi voinut myydä, koska länsimaat pyrkivät estämään öljyn ostamisen Neuvostoliitosta. Kuitenkin Occidental Petroleum ja Neuvostoliitto rakensivat kaksi suurta öljyjohtoa Neuvostoliiton öljykentiltä molemmin puolin Kaspianmerta- Tämä vähensi jonkin verran brittiläis-persialaisten öljykenttien tuotantoa tai sen kasvua Iranissa. Seuraavat 45 vuotta Neuvostoliitto toimitti öljyään näitä öljyputkia pitkin ja Standard Oil myi venäläistä öljyä maailmanmarkkinoilla kutsuen sitä Iranin öljyksi.
Aiheesta muualla

The New US-British Oil Imperialism (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
A long history of interference in Iran (Arkistoitu – Internet Archive), Socialist Worker Online, 19. lokakuuta 2005. (englanniksi)
Chiranjeevi

| Chiranjeevi |
| --- | --- |
 Chiranjeevi vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1955 (ikä 69) Mogalthur, Länsi-Godavari, Andhra Pradesh, Intia
Poliitikko
Puolue:  Intian kongressipuolue
Entiset puolueet:  Praja Rajyam
Kotipaikka:  Hyderabad, Telangana, Intia
Uskonto:  hindulaisuus
Puoliso:  Shrimati Konidala Surekha
Lapset:  3; mukaan lukien Ram Charan
Konidela Chiranjeevi (teluguksi చిరంజీవి; alun perin Konidala Siva Sankara Vara Prasad, mediassa usein ”Mega Star”; s. 22. elokuuta 1955 Mogalthur, Länsi-Godavari, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen, telugunkielinen näyttelijä ja poliitikko. Hän on esiintynyt enimmäkseen telugunkielisissä elokuvissa, mutta myös joissakin tamilin-, kannadan- ja hindinkielisissä. Yli sadan menestyselokuvansa vuoksi Chiranjeevia pidetään aikansa johtavana telugunäyttelijänä.
Chiranjeevin poika Ram Charan (mediassa joskus myös ”Mega Power Star”) on myös tunnettu näyttelijä telugunkielisessä elokuvateollisuudessa. Elokuva-alalla työskentelevät myös kaksi Chiranjeevin veljeä: elokuvatuottaja Nagendra Babu sekä suosittu näyttelijä Pawan Kalyan (”Power Star”).
Palkintoja

Vuonna 2006 Intian hallitus myönsi Chiranjeeville korkea-arvoisen Padma Bhushan -palkinnon. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin virka Andhran yliopistosta.
Näyttelijänuransa aikana Chiranjeevi on voittanut yhdeksän eteläintialaista Filmfare Awards South -palkintoa. Niihin sisältyy myös legendapalkinto vuodelta 2006 ja elämäntyöpalkinto vuodelta 2010.
Poliittinen ura

Vuonna 2008 Chiranjeevi ilmoitti lopettavansa näyttelemisen ja siirtyvänsä politiikkaan. 26. elokuuta 2008 hän perusti puolueen nimeltä Praja Rajyam (teluguksi ప్రజా రాజ్యం, engl. People’s Rule).
Vuosina 2009–2012 Chiranjeevi toimi Andhra Pradeshin osavaltion lainsäätöelimen jäsenenä.
Vuonna 2011 Praja Rajyam liitettiin Intian kongressipuolueeseen.
28. lokakuuta 2012 Chiranjeevista tuli Intian turismiministeri. Chiranjeevi vastusti kiihkeästi Telanganan alueen irtautumista Andhra Pradeshin osavaltiosta ja lokakuussa 2013 hän ilmoitti eroavansa ministerinvirasta protestina osavaltion halkaisupäätökselle. Chiranjeevin virka turismiministerinä päättyi 26. toukokuuta 2014.
Poliittisten näkemystensä vuoksi Chiranjeevi ei ole puheväleissä Jana Sena -nimisen puolueen vuonna 2014 perustaneen veljensä Pawan Kalyanin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chiranjeevi Wikimedia Commonsissa
Chiranjeevi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Australia 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Eva Falck

Eva Falck (1764–1810) oli suomalainen majatalon emäntä.
Eva Falck tuli Suomeen Tukholmasta, jossa hän oli jo ollut aktiivinen majatalotoiminnassa. Hän oli naimaton ja hänen perheensä on tuntematon, mutta hänen sisaruksensa mainitaan hänen perunkirjoituksessaan kuuluvan Göteborgin porvaristoon. Hän toimi Turussa, jossa hän johti kannattavaa ja hänen aikanaan tunnettua majatalo- ja krouvitoimintaa vuodesta 1794 alkaen. Hänen toimintansa oli mahdollista, koska majatalotoimintaa ei laskettu kuuluvaksi kiltalaitokseen. Hän vuokrasi huoneita yöpymistä ja tapahtumia varten ja tarjosi muonitusta Brinkkalan talossa ja muissa osoitteissa Turussa. Hän tarjosi tilausravintolan palveluita, johon sisältyivät niin astiat, ruuat ja tarjoilu kuin ohjelmakin. Hänen toimintansa keskittyi varakkaaseen asiakaskuntaan, ja vuonna 1802 juuri hän sai vieraakseen kuningas Kustaa IV Aadolfin ja kuningatar Fredrikan heidän matkustaessaan Turussa. Häntä on pidetty ensimmäisenä yrittäjänä Suomessa, joka käytti sanomalehtimainoksia liiketoimintansa tunnetuksi tekemiseen. Hän oli niin menestyksekäs, että viimeisinä vuosinaan hän saattoi käyttää pääomaansa pankkitoiminnan harjoittamiseen ja rahan lainaamiseen korkoa vastaan.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2018 – naisten takaa-ajo

| Ampumahiihto talviolympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Normaalimatka |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| Pikakilpailu |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| Takaa-ajo |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| Yhteislähtö |  | miehet |  |  |  | naiset |  |
| Viesti |  | miehet |  | seka |  | naiset |  |
| n k  | n k  | n k  | n k  |  |  |  |  |
Ampumahiihdon naisten 10 kilometrin takaa-ajokilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 12. helmikuuta 2018 Alpensian ampumahiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Mitalistit: 




| Laura Dahlmeier | Anastasija Kuzmina | Anaïs Bescond |  |  |  |  |
|  Saksa |  Slovakia |  Ranska |  |  |  |  |
Maastohiihto talviolympialaisissa 2018 – naisten yhdistelmähiihto

| Maastohiihto talviolympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vapaa hiihtotyyli |  | miehet |  | naiset |  |
| Yhdistelmähiihto |  | miehet |  | naiset |  |
| Perinteinen |  | miehet |  | naiset |  |
| Viesti |  | miehet |  | naiset |  |
| Sprintti |  | miehet |  | naiset |  |
| Parisprintti |  | miehet |  | naiset |  |
| n k  | n k  | n k  | n k  | n k  |  |
Maastohiihdon naisten yhdistelmähiihdon kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 10. helmikuuta 2018 Alpensian maastohiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Yhdistelmähiihdossa urheilijat lähtivät yhtä aikaa ja hiihtivät ensin 7,5 kilometriä perinteisellä ja sitten 7,5 kilometriä vapaalla hiihtotavalla. Ruotsin Charlotte Kalla voitti kultaa, Norjan Marit Bjørgen hopeaa ja Suomen Krista Pärmäkoski pronssia.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Mitalistit: 




| Charlotte Kalla | Marit Bjørgen | Krista Pärmäkoski |  |  |  |  |
|  Ruotsi |  Norja |  Suomi |  |  |  |  |
Ollijärvi (Kokemäki, itä)

| Ollijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta‎
Kunnat:  Kokemäki
Koordinaatit:  61°21′17″N, 22°25′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kokemäenjoen yläosan alue‎ (35.12)
Laskuoja:  oja läntiseen Ollijärveen 
Järvinumero:  35.122.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  61,2 m  
Pituus:  200 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,489 km  
Pinta-ala:  1,35 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiOllijärvi 
Ollijärvi on Satakunnassa Kokemäellä Kauvatsan Pikku-Säpilässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 130 metriä. Järvi  sijaitsee Ollinsuolla yhdessä toisen Ollinjärven kanssa. Ympäröivä suo on tiheään ojitettu ja osa ojista on johdettu järveen. Järvi on autio ja saareton. Sen rantaviiva on 0,49 kilometriä pitkä. Järvelle ei johda teitä.
Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 100 metriä pitkä yhdysoja läntiseen Ollijärveen. Siitä jatkuu 5,4 kilometriä pitkä johto-oja, joka virtaa umpeen kasvaneen Ahvenjärven läpi, ja joka yhtyy Maalisojaan 500 metriä ennen kuin se vuorostaan yhtyy Kokemäenjokea.
Klassinen liberalismi
Tavoitteet ja pääpiirteet

Liberalismin tavoite on laajentaa ihmisten vapauksia, vapaaehtoisuuden maksimointi ja julkisen pakon minimointi. Liberalismi suhtautuu kielteisesti uusien lakien säätämiseen ja poliittisten ohjelmien käynnistämiseen, sillä liberalistien mukaan poliittiset ohjelmat muuttuvat miltei aina vapauden keinotekoisiksi rajoitteiksi. Lähtökohtaisesti liberalismi hyväksyy lait, jotka kohtelevat kaikkia ihmisiä tasa-arvoisesti, mutta fyysisille esteille liberalismi ei voi mitään. Huonosta laulajasta ei tule oopperatähteä, eikä lyhyestä ja huonosta koripalloilijasta tule NBA-tason tähteä, eikä liberalismi halua että valtio alkaa lainsäädännöllä keinotekoisesti puuttumaan ihmisten erilaisiin olosuhteisiin ja tasapäistämään heitä. Liberalismia kiinnostavat nimenomaan sellaiset vapauden rajoitukset, jotka ovat ihmisten itse aiheuttamia ja joihin siksi on mielekästä puuttua. Tätä kriteeristöä vasten liberalismi tarjoaa viitekehyksen jolla arvioida vallitsevia yhteiskunnallisia olosuhteita, varsinkin sitä miten hyvin tai huonosti yrittämisen vapaus toimii yhteiskunnassa, minkälaiset perustuslailliset järjestelyt rajoittavat vallan korruptoitumista ja kuinka vapaata on markkinoiden toiminta hintamekanismin ja muiden rajoitusten (tullit, tariffit, ulkomaankaupan sääntely EU:n ulkopuolelle) osalta.
Klassisen liberalismin pääpiirteinä on pidetty:lähde?
Yksilön tärkeys (vertaa valtiolle tai enemmistölle alistaminen, kollektivismin vastustaminen)
Yksityisyrittäjyys ja vapaa markkinatalous
Vapaus (johon kuuluu myös taloudellinen vapaus)
Valtion roolin rajoittaminen tai minimointi
Järki (vastaan mystiikka tai taikausko)
Oikeudenmukaisuus ja laillisuusperiaate (tasa-arvo lain edessä, virkamiehillä tulisi olla "liberalistinen asenne" eikä myöntyä eturyhmien vaatimuksiin)
Kilpailuprosessi (vain rajoittamattoman kilpailun seurauksena tuottajat ponnistelevat palvellakseen kuluttajia entistä paremmin ja/tai edullisemmin)
Vapaa hintajärjestelmä (kysynnän ja tarjonnan automaattisen hintamekanismin säänteleminen tai rajoittaminen aiheuttaa entistä suurempia ongelmia, mm. keskuspankkien väliintulojen vastustaminen)
Yksityisomistus (tuotantovälineiden omistajat palvelevat kuluttajia, jos tässä ei onnistuta niin markkinaosuutta ja omaisuutta menetetään kilpailijoille)
Yhteiskuntarauha (sodan vastustaminen, mutta puolustukseen tarkoitettujen asevoimien hyväksyminen, libertaristisen näkemyksen mukaan jopa yövartijavaltio)
Perustuslaki ja demokratia (tavoitteena rajoittaa hallitusvallan mielivaltaista käyttöä sekä hallituksen tehtävien alituista kasvattamista)
Vapaus keinotekoisista rajoitteista (tullit, tariffit, kieltolaki, sääntely)
Merkantilismin vastustaminen (sillä se suosi tuonnin rajoituksia viennin edistämiseksi)
Koulukunnat

Klassinen liberalismi ei ole aatesuuntana yhtenäinen teoria, vaan usean eri koulukunnan pirstaloitunut teoriaperhe, jonka eri jäsenillä ei ole varsinaista yhteistä nimittäjää. Usein koulukuntien väliset erot ovat verrattain pieniä, ja sen jäsenet hyväksyvät tietyn liberalismin käsityksen kuten yrittäjyyden tai vapaan markkinatalouden, mutta he saattavat kuitenkin tulkita ja tutkia niitä erilaisin menetelmin ja lähestymistavoin. Eri koulukunnat saattavat myös painottaa eri asioita, tai suhtautua myönteisemmin tai kielteisemmin tiettyihin liberalismin ilmiöihin.
Koulukunnat > Klassinen koulukunta

Klassinen koulukunta edustaa alkuperäistä liberalismia, jonka merkittävimpiä ajattelijoita olivat: David Hume, Adam Ferguson, Adam Smith, David Ricardo, Thomas Malthus, Robert Torrens, Nassau Senior ja John McCulloch. Edellä mainitut ajattelijat loivat liberalismin klassiselle suuntaukselle teoriapohjan, jonka mukaan ajatella vapautta, oikeudenmukaisuutta ja markkinoita uudella tavalla. Klassisen koulukunnan ajattelijat katsoivat, että yhteiskunta, jossa yrittäjyys on vaivatonta, omistusoikeus on yksityistä, markkinat ovat mahdollisimman vapaat, eikä hintamekanismia manipuloida, hyödytti ihmisiä ja koko yhteiskuntaa kokonaisuudessaan. Puolestaan julkisen sektorin interventiot markkinoiden toimintaan nähtiin haitallisina. Klassiset ajattelijat karsastivat poliittista innostusta, ideologista kiihkoa sekä uskonnollista retoriikkaa. He eivät myöskään uskoneet käsitykseen, että yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisu voitaisiin uskoa joillekin tarkkaan valituille henkilöille. Tämän koulukunnan mukaan ei ole olemassa sellaista hierarkiaa tai kollektiivia, joka olisi vapaa ihmisenä olemisen rajoitteista. Siksi yhteiskuntaa ja sen ongelmia tulisikin analysoida yksilön, eikä kollektiivin, näkökulmasta. Erityispiirteinä ovat muun muassa: spontaani prosessi ja kansalaisyhteiskunta.selvennä
Koulukunnat > Itävaltalainen koulukunta

Itävaltalaisen koulukunnan taloustieteilijät elvyttivät klassisen liberalismin teoreettisen perinnön, ja jalostivat sekä kehittivät monia sen ideoista (kuten rajahyöty) eteenpäin. Liberalismin itävaltalaisen koulukunnan merkittävimpiä edustajia olivat: Carl Menger, Friedrich von Wieser, Eugen von Böhm-Bawerk, Ludwig von Mises, Friedrich Haeyk ja Ludwig Lachmann. Itävaltalainen koulukunta on yksi sitkeimmistä valtiojohtoisuuden, kollektivismin ja sosialismin vastustajista, ja onkin kokenut uuden renessanssin 1980-luvulla Yhdysvalloissa, Euroopassa, Venäjällä ja muissa vanhoissa sosialistimaissa. Ominaisia piirteitä itävaltalaisen koulukunnan ajattelijoille ovat muun muassa: keskuspankkien interventioiden vastustaminen, metodologinen dualismi, apriorismi ja prakseologia, subjektivismi, metodologinen individualismi. Monet itävaltalaisen koulukunnan ajattelijoista vastustavat ja kritisoivat nykyistä valtavirran neoklassista taloustiedettä, keskusjohtoisesti suunniteltua vähimmäisvarantojärjestelmään perustuvaa rahoitusjärjestelmää, ja osa kannattaa kultakannan.selvennä
Koulukunnat > Chicagon koulukunta

Nimensä mukaisesti tämä liberalismin koulukunta sai alkunsa 1920-luvun tutkijoista, jotka opiskelivat ja tutkivat aikanaan Chicagon yliopistossa. Liberalismin Chicagon koulukunnan merkittävimpiä ajattelijoita olivat: Henry C. Simons, Frank Knight, George Stigler, Ronald Coase sekä tunnetuin ja myös kiistanalaisin Chicagon koulukunnan edustaja oli Milton Friedman, jonka teoria kilpaili poliittisten päättäjien suosiosta John Maynard Keynesin teorian kanssa. Erityisesti Milton Friedman on kamppaillut inflaatiota vastaan. Chicagon koulukunnan liberalistit ovat erityisesti keskittyneet tutkimaan julkisen vallan erilaisia rooleja ja niiden vaikutuksia yhteiskunnassa. He ovat empiirisillä analyyseillään osoittaneet, että julkisen vallan tulisi pitäytyä Adam Smithin ja muiden klassisen koulukunnan edustajien näkemyksissä siitä mitkä ovat valtion velvollisuuksia ja tehtäviä yhteiskunnassa.
Koulukunnat > Julkisen valinnan koulukunta

Liberalismin neljäs koulukunta on nimeltään julkisen valinnan koulukunta. Se keskittyy poliittisen päätöksenteon analysointiin mikrotaloustieteen näkökulmasta. Julkisen valinnan koulukunta pyrkii tutkimaan julkisen sektorin toimintaa kuten markkinoidenkin toimintaa, eli sitä miten poliitikot sivuuttavat valtiovallan käyttöä säänteleviä perustuslaillisia pykäliä ja heidän tapaa käyttää pykäliä hyväkseen omien tavoitteidensa edistämiseksi. Julkisen valinnan koulukunnan merkittävimpiä ajattelijoita olivat: James M. Buchanan, Mancur Olson, Gordon Tullock, Anthony Downs ja William A. Niskanen. He ovat tutkineet muun muassa julkisen vallan jatkuvaa kasvua, valtioiden budjettivajeita sekä poliitikkojen ja etujärjestöjen toimintaa julkisella areenalla.lähde?
Koulukunnat > Anarkokapitalistinen koulukunta

Anarkokapitalistit edustavat liberalismin koulukuntien kriittisintä ja vihamielisintä suhtautumista valtiovaltaan. Koulukunnan tunnetuimpia ajattelijoita ovat: Ayn Rand, David Friedman (Milton Friedmanin poika), ja Robert Nozick. Anarkokapitalistit pitävät valtiota pääsyynä yhteiskunnallisiin ongelmiin. Osa anarkokapitalisteista hyväksyy ainoastaan erittäin pelkistetyn yövartijavaltion, jonka ainoana tehtävänä on suojella yksilönvapautta eli fyysistä itsemääräämisoikeutta sekä yksityistä omistusoikeutta henki-, vapaudenriisto-, väkivalta- ja omaisuusrikoksilta ja muiden valtioiden hyökkäyksiltä. Yövartijavaltiossa on toteutettuna ainoastaan väkivaltakoneisto eli poliisi, oikeuslaitos, vankilat ja armeija. Muita sosiaalisia palveluja kuten opetus-, hoito- ja hoivapalveluja ei yövartijavaltiossa ole tarjolla. Osa anarkokapitalisteista haluaa päästä valtiovallasta kokonaan eroon, ja he ovat muun muassa kehittäneet teoriaa siitä kuinka ihmiset voisivat toteuttaa julkisina pitämänsä palvelut kuten maantiet ja rikollisuuden torjunnan ilman valtiota. Anarkokapitalistit ovat ymmärrettävästikin hyvin marginaalinen suuntaus klassisen liberalismin laajemmassa perinteessä sekä erittäin kiistanalainen ryhmä muidenkin koulukuntien sisällä.lähde?