stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Psykedelia
Populaarikulttuurissa

Psykedelia yhdistetään usein San Franciscossa sijaitsevan Haight-Ashburyn kaupunginosassa alun perin syntyneeseen hippiliikkeeseen, joka sittemmin levisi muualle Yhdysvaltoihin ja lopulta maailmanlaajuiseksi. Hippien keskuudessa suositut tajuntaa laajentavat kemialliset yhdisteet, kuten LSD ja psilosybiini, innoittivat monet taiteilijat luomaan psykedeeliseksi luonnehdittavaa musiikkia, taidetta ja kirjallisuutta.
Musiikissa

Musiikissa termiä "psykedelia" käytettiin ensimmäisen kerran Holy Modal Rounders -yhtyeen vuonna 1964 julkaistulla kappaleella "Hesitation Blues". Tiettävästi ensimmäinen rock-yhtye, joka kutsui musiikkiaan psykedeeliseksi oli 13th Floor Elevators vuonna 1966 ilmestyneellä albumilla The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators. Muita merkittäviä 1960-ja 1970-luvun psykedeelisiä yhtyeitä olivat muun muassa The Grateful Dead, Jefferson Airplane, The Jimi Hendrix Experience, The Doors ja Pink Floyd. Myös monet The Beatlesin 1960-luvun lopulla tekemistä kappaleista edustavat psykedeelistä rockia. Myöhempinä vuosikymmeninä psykedeeliseksi laskettavaa musiikkia ovat esittäneet ainakin Ozric Tentacles, Kula Shaker sekä suomalainen Kingston Wall. 1990-luvun loppupuolella syntyi psykedeelinen trance, jossa psykedeelisiä elementtejä yhdistetään elektroniseen musiikkiin.
Psyko II

| Psyko II> Psycho II |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Franklin
Käsikirjoittaja:  Tom Holland
Tuottaja:  Hilton A. Green
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Dean Cundey
Leikkaaja:  Andrew London
Pääosat:  Anthony Perkins Vera Miles Meg Tilly Robert Loggia Dennis Franz
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Kesto:  113 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Psyko
Seuraaja:  Psyko III
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Psyko II (Psycho II) on Richard Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen jännitys- ja kauhuelokuva vuodelta 1983. Elokuva on jatko-osa Alfred Hitchcockin ohjaamalle klassikkoelokuvalle Psyko, ja sen pääosassa Norman Batesina esiintyy sarjan muiden osien tavoin Anthony Perkins. Nimestään huolimatta Psyko II ei perustu Robert Blochin kirjoittamaan samannimiseen romaaniin.
Juoni

Elokuvan tapahtumat tapahtuvat 22 vuotta ensimmäisen Psyko-elokuvan jälkeen. Murhaaja Norman Bates (Perkins) on vapautunut mielisairaalasta ja palaa kotiinsa, pahamaineiseen Batesin motelliin. Pian hänen palattuaan menneisyys alkaa kuitenkin vaivata hänen mieltään, ja hän saa vuosikymmeniä aiemmin kuolleelta äidiltään kirjeitä ja näkee hänet talon ikkunassa. Motellin ympäristössä alkaa tapahtua myös murhia, joiden tekijänä vaikuttaisi olevan vanha nainen.
Arvioita

Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kolme antoi Psyko II:lle yhden tähden, muut eivät sitäkään, keskiarvona 0,38 tähteä neljästä.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen pitää käsikirjoitusta jopa alkuperäistä parempana mutta elokuvan toteutusta ei. Häneltä Psyko II saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Propaganda (Sparksin albumi)

| Propaganda Sparks |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu–syyskuu 1974, Air Studios, Lontoo
 Julkaistu: marraskuu 1974
 Formaatti: LP, MC, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): Muff Winwood
 Tyylilaji: glam rock, taiderock
 Kesto: 43.06
 Levy-yhtiö: Island Records
Listasijoitukset
  Britannia: 9.    Yhdysvallat 63.
Sparksin muut julkaisut
| Kimono My House 1974 | Propaganda 1974 | Indiscreet 1975 |
Propaganda on Sparks-yhtyeen vuonna 1974 julkaistu albumi. Se julkaistiin vain yhdeksän kuukautta edellislevy Kimono My Housen jälkeen. Albumi ylsi Britanniassa listasijalle yhdeksän. Yhdysvalloissa se nousi sijalle 63, mikä on Sparksin kaikkien aikojen paras sijoitus Billboard 200 -albumilistalla.
Työstö

Albumi äänitettiin Lontoon Air-studioilla, ja tuottajana toimi edellisalbumin tapaan Muff Winwood. Materiaalia ei ollut jäänyt edellislevyltä lainkaan yli, joten materiaali työstettiin kiireessä. Ron Mael on kertonut, että yhtye oli niin innoissaan Kimono My Housen vastaanotosta, että se ruokki heidän luovuuttaan positiivisella tavalla.
Musiikki

Ensimmäinen kappale ”Propaganda” on 22-sekuntinen a cappella. Se äänitettiin alun perin akustisen kitaran säestämänä, mutta lopulta siihen jätettiin pelkät lauluraidat. Sitä seuraa rajumpi ”At Work, At Home, At Play”. Sen rivi ”Stop, there’s got to be a million girls though I can’t think of one” on yksi Ron Maelin suosikkeja. Russell Mael on puolestaan kehunut kappaletta ”Don’t Leave Me Alone with Her”, sillä hänen mukaansa sen sävelkulku ei muistuta lainkaan perinteistä pop-kappaletta. Kappaletta onkin verrattu musiikillisesti itäeurooppalaiseen kansanmusiikkiin. Musiikillisia kliseitä välttelevä Ron Mael teki laulun aiheesta vastakohdan useimpien miesten toiveille.
Kappaleessa ”Something for the Girl with Everything” yritetään epätoivoisesti etsiä jotain tytölle, jolla on jo kaikkea. ”Who Don’t Like Kids” kertoo miehestä, joka harrastaa seksiä vain saadakseen lapsia.
Kansitaide

Propagandan kansikuvaan Sparks pyysi valokuvaaja Monty Colesia kehittämään ”jotakin vaarallista”. Hänen ensimmäinen ideansa oli kuvata Maelin veljekset suorittamassa laskuvarjohyppyä. Tämä kuitenkin hylättiin, sillä Ron Maelin mukaan yhtye ”halusi pidemmän uran”. Yhtye hyväksyi vaihtoehtoisen veneversion. Kuva otettiin jossain päin Etelä-Englantia. Albumin takakannessa Maelin veljekset on sullottu autoon.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Ron Mael, ellei toisin mainita.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Propaganda |  | 0.22 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | At Home, At Work, At Play |  | 3.06 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Reinforcements | Ron ja Russell Mael | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | B.C. |  | 2.13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Thanks But No Thanks | Ron ja Russell Mael | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Don't Leave Me Alone with Her |  | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Never Turn Your Back on Mother Earth |  | 2.28 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Something for the Girl with Everything |  | 2.17 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Achoo |  | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Who Don’t Like Kids |  | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Bon Voyage | Ron ja Russell Mael | 4.52 |  |  |  |  |  |  |
| 21st Century Edition (2006) -bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Alabamy Right |  | 2.11 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Marry Me |  | 2.54 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Interview – Saturday Scene 8/11/74 |  | 7.16 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 5. | 21 | marraskuu 1974 |  |
|  Britannia | 9. | 13 | 23.11.1974 |  |
|  Norja | 16. | 1 | viikko 49/1974 |  |
|  Länsi-Saksa | 49. |  |  |  |
|  Ruotsi | 50. | 1 | 26.12.1975 |  |
|  Yhdysvallat | 63. |  | 1975 |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot Ron Mael – kosketinsoittimet  Russell Mael – laulu  Trevor White – kitara  Ian Hampton – basso  Dinky Diamond – rummut  Adrian Fisher – kitara :  Muut Muff Winwood – tuottaja  Richard Digby-Smith – äänittäjä  Robin Black – äänittäjä  Bill Price – äänittäjä, miksaaja  Monty Coles – suunnittelu ja valokuvaus
August Syrjäläinen

August Matias Syrjäläinen (24. huhtikuuta 1891 Viipuri – 18. toukokuuta 1960 Espoo) oli suomalainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Hän oli joukkueen ainoa viipurilainen pelaaja, muut olivat Helsingistä.
Syrjäläinen pelasi Tukholman olympialaisissa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, mukaan lukien 9-0-tappioon päättynyt pronssiottelu Alankomaita vastaan. Urallaan hän pelasi yhteensä viisi maaottelua. Kotimaassaan "Aku" Syrjäläinen edusti Viipurin Reipasta.
Publius Clodius Thrasea Paetus

Thrasea Paetuksen kuolemantuomio luetaan. Fjodor Bronnikov, n. 1873.
Publius Clodius Thrasea Paetus (k. 66) oli roomalainen senaattori ja stoalainen filosofi. Hän on yksi kolmesta keisari Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Rubellius Plautuksen ja Barea Soranuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita.
Elämä

Thrasea syntyi Pataviumissa eli nykyisessä Padovassa ja kuului varakkaaseen sukuun. Ei tiedetä, milloin hän tuli Roomaan. Nero suhtautui häneen aluksi hyvin, todennäköisesti Senecan vaikutuksesta, ja hänestä tuli konsuli ja eräs Sibyllan kirjojen pitäjistä vuonna 56. Vuonna 57 hän tuki senaatissa kilikialaisten lähettien asiaa; nämä olivat tulleet Roomaan syyttääkseen Tigellinuksen vävyä kuvernööri Cossutianus Capitoa, kiristyksestä.
Vuonna 59 Thrasea osoitti ensimmäistä kertaa inhoaan Neron käytöstä ja senaatin nöyristelevää suhtautumista kohtaan. Hän poistui osallistumatta äänestykseen sen jälkeen, kun Neron kirje, joka pyrki oikeuttamaan tämän äidin Agrippinan murhan, luettiin senaatille. Vuonna 62 hän esti Neroa loukanneen preettorin Antistiuksen teloituksen ja taivutteli senaatin tyytymään lievempään rangaistukseen.
Nero osoitti tyytymättömyyttään niin, ettei kutsunut Thraseaa virallisiin menoihin. Tuosta ajasta, vuodesta 63, kuolemaansa saakka Thrasea pysyi poissa julkisesta elämästä eikä enää astunut senaattiin. Hänen kuolemansa oli kuitenkin jo päätetty. Nero näki Thrasean yksinkertaisen elämän ja korkean stoalaisen moraalin soimauksena hänen omille irstailuilleen. Tacitus kirjoitti, että Nero ”saattoi Hyveen itsensä kuolemaan Thrasean ja Soranuksen henkilöissä”.
Thrasean syyttäjinä toimivat Cossutianus Capito, joka ei koskaan ollut unohtanut sitä, että Thrasea tuki hänen syyttäjiään, sekä Eprius Marcellus. Syytteitä oli paljon, ja senaatti tuomitsi hänet kuolemaan. Kun uutinen tuomiosta tuotiin Thrasealle hänen kotiinsa, jossa hän oli juuri viihdyttämässä ystäväjoukkoa, hän vetäytyi huoneeseensa ja käski viiltää suonensa auki kummastakin kädestä. Tacitukselta säilynyt teksti katkeaa juuri, kun Thrasea osoittaa viimeiset sanansa kyynikkofilosofi Demetriokselle, jonka kanssa hän oli aiemmin päivällä keskustellut sielun luonteesta.
Arulenus Rusticus kirjoitti Thrasealle vuosia myöhemmin ylistyspuheen (Laudes Thraseae). Rusticus oli tarjoutunut estäämään senaatin päätöksen veto-oikeudellaan, mutta Thrasea oli kieltänyt häntä heittämästä elämäänsä pois.
Thrasea oli naimisissa Arria-nimisen naisen kanssa, joka oli Arrian tytär, ja hänen vävynsä oli Helvidius Priscus. Hän oli runoilija Persiuksen ystävä. Thrasean mallina omalle elämälleen oli Cato nuorempi, jolle hän oli kirjoittanut ylistyspuheen. Thrasea oli yksi Plutarkhoksen tärkeimmistä lähteistä Cato-elämäkerralleen.
Käännös suomeksi
Psykokulttuuri

Psykokulttuuri tarkoittaa arjen psykologisoitumista eli sitä, että tavalliset ihmiset alkavat tarkastella itseään ja ympäröiviä ihmisiä psykologisten termien ja käsitteiden avulla. Psykokulttuuri ei tarkoita psykologiaa tieteenä, vaan psykologian ympärille rakentunutta kulttuuria, kuten psykologiaan löyhästi pohjautuvia arvoja, uskomuksia ja perinteitä.
Psykokulttuurin keskeisinä piirteina on pidetty mm.:
Yksilön "minuuden" kulttuurista painottamista ja vatvomista.
Tunteiden keskeisyyttä yksilön tavassa hahmottaa yhteiskunnallista todellisuutta.
Psykosektorin ammattikuntien kuten psykologien, psykiatrien ja erilaisten neuvoja-ammattien syntyä ja voimakasta kasvua sekä
Yhä uusien käyttäytymismallien määrittelyä psykologisiksi "häiriöiksi".
(varsinkin Yhdysvalloissa) "uhripuheen" nousu eli ihmisten lisääntyvä halu omaksua jonkinlainen uhri- tai sairausidentiteetti.
Psykokulttuurin tutkimus alkoi Yhdysvalloista. Suomessa psykokulttuuri tutkimuksen aloitti sosiologian dosentti Janne Kivivuori 1990-luvulla. Marko Hamilo on toimittanut kirjan Älkää säätäkö päätänne – häiriö on todellisuudessa (2007).
Psykokulttuuriin keskeisesti kuuluvassa psykomyytissä on ensin (a) alkuperäisesti aito ihminen, jonka aitouden (b) kulttuuri tukahduttaa, mistä seuraa (c) ongelmia; tämän jälkeen (d) terapeuttinen kokemus johtaa (e) alkuperäisen aitouden paluuseen.
Paljastavassa psykologiassa tulkitsija pyrkii todistamaan että vastapuolen poliittisen mielipiteen "todellinen" syy on mielenterveyden häiriö tai ainakin henkinen kypsymättömyys. Näin on toimittu hyvinkin erilaisissa politiikan suunnissa.
Kirjallisuutta

Hamilo, Marko: Luonnollisesti hullu.  Helsinki:  Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-787-2
Kivivuori, Janne: Psykokulttuuri: Sosiologinen näkökulma arjen psykologisoitumisen prosessiin.  Helsinki:  Hanki ja jää, 1992.  ISBN 951-8916-30-6
Aiheesta muualla

Risto Selin: Psykokulttuuri. Teoksesta Ihmeellinen maailma, 2001.
Yli-Parkas, Hanne: Suomessa käytetään harvinaisen paljon kiistanalaisia persoonallisuustestejä Turun sanomat.  7.1.2009.
Petteri Pietikäinen: Psykokulttuurin kritiikki (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 8/2000.
Psiaks

| Psiaks> Ψίαξ |
| --- | --- |
 Dionysos pitelee kantharosta. Yksityiskohta Psiaksin mustakuviotekniikalla maalaamasta lautasesta, n. 520–500 eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 500-luku eaa.
Kuollut: 500/400-luku eaa.
Ammatti:  vaasimaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 525–505 eaa.
Taidesuuntaus:  mustakuviokeramiikka, punakuviokeramiikka
Psiaks (m.kreik. Ψίαξ) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista musta- ja punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 525–505 eaa.
Psiaksin nimi tunnetaan useista hänen tekemistään vaasien signeerauksista. Hän työskenteli aikana, jolloin mustakuviotekniikka oli vaihtumassa punakuviotekniikaksi, ja toimi sujuvasti kummallakin tekniikalla. Häntä pidetään usein punakuviotekniikan kehittäjänä yhdessä Andokides-maalarin kanssa. Kumpikin maalasi savenvalaja Andokideen vaaseja, toisin sanoen työskenteli tämän työpajassa.
Psiaks maalasi myös savenvalaja Menonin vaaseja. Siksi ennen kuin Psiaksin oma signeeraus oli löydetty, häntä kutsuttiin tutkimuksessa nimellä Menon-maalari. Yhteensä Psiaksin tekemiksi on tunnistettu noin 50 eri vaasia. Signeerauksensa hän kirjoitti muodossa ΦΣΙΑΧΣ, Fsiakhs. Eufronios oli Psiaksin oppilas.
Psiaks käytti kaikkia aikansa tekniikoita, musta- ja punakuviotekniikan lisäksi myös valkopohjatekniikkaa sekä harvinaisempaa Six-tekniikkaa. Hän maalasi kaikenkokoisia ja tyyppisiä vaaseja, erityisesti kuitenkin pieniä vaasimuotoja. Kuva-aiheista hänen suosiossaan olivat erityisesti Dionysos- ja Herakles-aiheet.
Teoksia

Vuohi. Yksityis­kohta hydriasta, n. 525 eaa.
Kyliks, n. 520 eaa.
Mastos, n. 520 eaa.
Torvensoittaja. Yksityis­kohta lautasesta, n. 520 eaa.
Alabastron, n. 520 eaa.
Lautanen, n. 520–500 eaa.
Kyliks, n. 520–500 eaa.
Kyliks, n. 515 eaa.
Kaula-amfora, n. 510 eaa.
Sotilas. Yksityis­kohta lautasesta, n. 510 eaa.
Mirja Puhakka

Mirja Annele Puhakka (s. 30. huhtikuuta 1955 Sippola) on entinen suomalainen hiihtosuunnistaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän on myös kaikkien aikojen toinen suomalainen maailmanmestari ja MM-mitalisti lajissa. Hän edusti urallaan Anjalankosken Sippurastia.
Puhakka on saavuttanut urallaan hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa yhteensä kuusi mitalia, joista puolet on kultaa ja puolet hopeaa. Mirjalla on myös viisi henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja yksi viestissä.
Arvokisasaavutuksia > Hiihtosuunnistuksen MM-kisat

Avesta, Ruotsi 1980:
Pitkä matka: Kultaa
Viesti: Kultaa
Aigen, Itävalta 1982:
Pitkä matka: Hopeaa
Viesti: Hopeaa
Lavarone, Italia 1984
Pitkä matka: Kultaa
Viesti: Hopeaa
Syvyys

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Syvyys on ulottuvuus jonkin yläpinnasta tai yläosasta alaspäin taikka etupinnasta tai etuosasta taaksepäin. Sanoilla syvyys ja syvä on yleiskielessä myös monia muita merkityksiä. Maapallon suhteen syvyydellä tarkoitetaan yleensä etäisyyttä maanpinnasta tai merenpinnasta alaspäin.
Kolmiulotteisessa karteesisessa koordinaatistossa syvyyttä merkitään z-kirjaimella (z-akseli).
Sytosoli

Sytosoli on soluliman nestemäinen osa, joka täyttää hieman yli puolet solun tilavuudesta. Se sisältää entsyymejä ja muita proteiineja sekä niitä koodaavia lähetti-RNA-molekyylejä. Lisäksi sytosoli sisältää ioneja ja aineenvaihduntaan osallistuvia orgaanisia molekyylejä, esimerkiksi aineenvaihduntatuotteita ja koentsyymejä. Monet kemialliset reaktiot, kuten proteiinisynteesi ja glykolyysi, tapahtuvat sytosolissa.
Sytosolin proteiinipitoisuus on suuri, noin 15–30 %. Monet sytosolin proteiineista ovat solun aineenvaihduntaan osallistuvia entsyymejä. Muut sytosolin proteiinit ovat soluelinten ja solun tukirangan ainesosia. Sytosoli on lisäksi täynnä erilaisia molekyylejä sekä liukenemattomia hiukkasia ja pisaroita. Liukenemattomat hiukkaset ovat ravintoaineita, jotka solu on ottanut solunulkoisesta nesteestä tai tuottanut itse. Esimerkiksi maksasoluissa on glykogeenijyväsiä ja rasvasoluissa rasvapisaroita. Liukenemattomien hiukkasten määrä vaihtelee solun tyypistä riippuen.  Sytosoli pyrkii pitämään pH:n lähellä 7:ää. Sytosolin K+- ionipitoisuus on huomattavasti suurempi kuin Na+-pitoisuus.
Pteridiini

| Pteridiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  91-18-9
PubChem CID:  1043
SMILES:  C1=CN=C2C(=N1)C=NC=N2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H4N4
Moolimassa:  132,132 g/mol
Sulamispiste:  139,5-140,0 °C
Kiehumispiste:  125-130 °C (20 mmHg)
Liukoisuus veteen:  122 g/l (22,5 °C)
Pteridiini (C6H4N4) on heterosyklinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Monilla sen johdannaisilla on biologista merkitystä. Pteridiinin rakenteessa pyratsiinirengas on fuusioitunut pyrimidiinirenkaan kanssa.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa pteridiini on keltaista kiteistä ainetta. Valon vaikutuksesta yhdiste muuttuu väriltään vihreäksi. Pteridiini liukenee hyvin veteen ja etanoliin. Alennetussa paineessa yhdiste sublimoituu ennen sulamispistettään.
Pteridiiniä voidaan valmistaa glyoksaalin ja 4,5-diaminopyridiinin välisellä kondensaatioreaktiolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pteridiini Wikimedia Commonsissa
Pudong

| Pudong (kiin>  浦东新区, Pǔdōng Xīnqū) |
| --- | --- |
 Kaupunkikuvaa Puxista nähtynä
 Pudongin sijainti Shanghaissa.
Valtio:  Kiina
Itsehallinnollinen kunta:  Shanghai
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkipiiri (uusi piiri, jolla on alimaakunnallinen status)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1210,41 km²
Väkiluku (2010):  5,044,430
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  200120
Suuntanumero(t):  021
Rekisterikilpi:  沪B
 
 www.pudong.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pudong (kiin.: 浦东; pinyin: Pǔdōng) on alue Huangpu-joen itäpuolella Shanghaissa, Kiinassa. Alueen pinta-ala on yli 530 neliökilometriä. Alue on kehittynyt nopeasti 1990-luvun alun jälkeen talouskeskukseksi. Alueella on kansainvälisten pankki- ja finanssiyhtiöiden konttoreita. Pudong on Kuopion ystävyyskaupunki.
Pudong idästä nähtynä
Shanghai World Financial Center ja Jin Mao Tower,
Lujiazui Finance and Trade Zone, Pudong
Pudong Jin Mao Tower -rakennuksesta nähtynä
Oriental Pearl Tower
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pudong Wikimedia Commonsissa
Ptolemaioksen gymnasion

| Ptolemaioksen gymnasion> Πτολεμαῖον |
| --- | --- |
Sijainti:  Ateena, Attika  Kreikka
Rakennustyyppi:  gymnasion
Valmistumisvuosi:  noin 224/223 eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ptolemaioksen gymnasion eli Ptolemaion (m.kreik. Πτολεμαῖον, joskus myös Ptolemeion) oli antiikin aikainen gymnasion Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin Roomalaisen agoran itäpuolella nykyisen Plákan kaupunginosan alueella, lähellä Ateenan niin kutsuttua Arkaaista agoraa.
Historia

Ptolamaioksen gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 224/223 eaa. Sen lahjoitti ja rakennutti Ptolemaios III Euergetes, jonka mukaan se sai nimensä. Kiitokseksi ateenalaiset perustivat Ptolemaioksen kunniaksi Ptolemaia-juhlan ja siihen liittyneen pappeuden sekä uuden 13. fylen nimeltä Ptolemais, joka sai Ptolemaioksen vaimon Bereniken mukaan nimetyn demoksen nimeltä Berenikidai.
Gymnasion oli yksi Ateenan efebien koulutuksen pääpaikoista. Monet filosofit ja reettorit opettivat paikalla. Tunnetuimpiin kuuluu niin kutsutun Uuden Akatemian perustaja, skeptikko Karneades, joka opetti gymnasionissa 100-luvulla eaa. Rakennus oletettavasti vaurioitui tai tuhoutui Sullan hyökkäyksessä vuonna 86 eaa. Se kunnostettiin noin 30–20 eaa. Juba II:n kustannuksella. Gymnasion säilyi käytössä aina 200-luvulle jaa., kunnes se todennäköisesti tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267. Tämän jälkeen rakennuksen raunioista tuli osa uutta kaupunginmuuria. 300-luvulla rakennuksen osia käytettiin mahdollisesti Parthenonin ja Asklepieionin kunnostuksessa.
Rakennus

Ptolemaionin tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Erään teorian mukaan se olisi sijainnut jossakin nykyisten Lysíou- ja Prytaneíou-katujen välisellä alueella myöhemmin rakennetun Roomalaisen agoran itä- tai kaakkoispuolella. Gymnasion oli mahdollisesti rakennettu Basileionin, Bukoleionin ja muiden arkaaisen kauden rakennusten paikalle, kun niille ei enää ollut käyttöä.
Gymnasionissa on todennäköisesti ollut kaksi juoksurataa, avoimessa tilassa ollut paradromis sekä stoan eli pylväshallin kaltaisessa rakennuksessa ollut katettu ksystos. Erään teorian mukaan paradromiksena on toiminut Agoralta Attaloksen stoan eteläpuolelta itään ja gymnasionille johtanut tie, tai vaihtoehtoisesti stoien reunustama katu niin kutsutun Agoranomeionin keskellä. Urheilupaikkojen lisäksi rakennukseen on kuulunut luentosaleja sekä kirjasto, ja se on ollut koristettu lukuisin veistoksin. Gymnasioniin on saattanut kuulua myös puistomainen lehto. Gymnasioniin kuului osa, mahdollisesti palaistra, joka tunnetaan nimellä Diogeneion. Ptolemaiosten kulttipaikka on saattanut olla osa rakennusta, mutta joidenkin tulkintojen mukaan se on ollut toisaalla.
Juhani Syvänen

Juhani Kalervo Syvänen (s. 6. heinäkuuta 1936 Parkano) on suomalainen entinen urheilutoimittaja. Hänen vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Eino Syvänen (1901–1989) ja kansakoulunopettaja Greta Esteri (o.s. Kölhi) Syvänen (1909–1997).
Syvänen aloitti toimittajan työt STT:ssa 1959. Seuraavana vuonna hän siirtyi Ilta-Sanomien toimittajaksi. Vuodet 1968–1969 Syvänen toimi Ilta-Sanomien urheiluosaston esimiehenä. Vuonna 1970 hän aloitti 21 vuoden pestin samassa tehtävässä Helsingin Sanomien urheiluosastolla. Syvänen toimi vielä vuodet 1991–2001 Helsingin Sanomien urheilutoimituksen kolumnistina ja erikoistoimittajana.
Syväsen suurin saavutus jääkiekossa on tullut olympialaisten reportterina. Hän kirjoitti olympialaisista jääkiekkojuttuja ja -kolumneja kymmenestä perättäisestä kisasta 1964–1998.
Syvänen on aateloitu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 157.
Psilosiini

| Psilosiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-[2-(Dimetyyliamino)etyyli]-4-indololi
CAS-numero:  520-53-6
PubChem CID:  4980
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H16N2O
Moolimassa:  204,27 g/mol
Sulamispiste:  173–176 °C
Huurumadonlakki (Psilocybe cubensis) sisältää psilosiinia.
Psilosiini (4-hydroksi-N,N-dimetyylitryptamiini, 4-HO-DMT) on psykedeelisenä päihteenä käytetty ja vaikutuksiltaan psykedeelinen sieniperäinen alkaloidi ja hermostoon vaikuttava aine. Kemialliselta rakenteeltaan se muistuttaa läheisesti aivojen omaa välittäjäainetta serotoniinia, ja kuuluu samoin tryptamiineihin. Psilosiinin fosforihappoesteri, jota myös esiintyy psilosiinipitoisissa sienissä, on nimeltään psilosybiini. Psilosiini on varsin herkkä hapettumiselle eikä kestä säilömistä hyvin.
Laki

Psilosiini on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa.
Historia

Psilosiinin eristi ensimmäisenä Albert Hofmann kumppaneineen Psilocybe mexicana -lajista vuonna 1958. Hofmann myös syntetisoi aineen pian eristämisen jälkeen.lähde?