stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stefan De Las

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. maaliskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: San Fernando, Trinidad ja Tobago
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 188 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2010 | Des Moines Menace | 26 | (0) |
| 2010 | MYPA | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Stefan De Las (s. 16. maaliskuuta 1988 San Fernando, Trinidad ja Tobago) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Suomen Veikkausliigan Myllykosken Palloa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
De Las opiskeli kansainvälistä liiketoimintaa Yhdysvalloissa iowalaisessa Graceland Universityssä. Opintojen ohessa hän pelasi jalkapalloa yliopiston joukkueessa Yellowjacketsissä ja vuosina 2008–2010 USL Premier Development Leaguen Des Moines Menacessa. Hän on pelannut myös englantilaisen Birmingham Cityn akatemiassa.
De Las teki kauden 2010 loppuun ulottuneen sopimuksen suomalaisen Myllykosken Pallon kanssa elokuussa 2010. Hänen valmentajanaan Menacessa toimi entinen MYPA-pelaaja Neathan Gibson. Hän debytoi Veikkausliigassa 30. elokuuta 2010 ottelussa Hakaa vastaan ja pelasi kauden aikana yhteensä viidessä ottelussa.
De Las on edustanut Trinidad ja Tobagoa alle 17- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa.
Aiheesta muualla

Stefan De Lasin esittely Veikkausliigan sivustolla
Stanley A. McChrystal

Stanley Allen McChrystal (s. 1954) on yhdysvaltalainen eläkkeelle jäänyt neljän tähden kenraali, joka toimi aktiiviurallaan Yhdysvaltain joukkojen komentajana Afganistanissa ja Irakissa. Nykyisin hän johtaa konsulttiyritystä ja opettaa Yalen yliopistossa. Hän kieltäytyi mahdollisuudesta toimia Donald Trumpin hallinnossa.
McChrystal erosi tehtävästään Naton Afganistanin joukkojen komentajana 2010 sen jälkeen, kun hänen varapresidentti Joe Bideniä koskeneista kommenteistaan nousi kohu.
Teatralnan metroasema

| Teatralna (Театральна) |
| --- | --- |

 Kiovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Svjatošynsko-Brovarska-linja
Sijainti:  50°26′43″N, 30°31′05″E
Paikkakunta:  Kiova, Ukraina
Avattu:  6. marraskuuta 1987
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Teatralna (ukr. Театральна) on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1987.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teatralnan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Universytet ▷ Akademmistetško |  |  Svjatošynsko-Brovarska-linja |  | H’reštšatyk ▷ Lisova |
muokkaa wikidataa
Sport Standard

Sport Standard on OsuusTukkuKaupan, eli OTK:n 1956-vuonna valmistama suomalainen mopedi. Pyrkijä oli myynyt pienille yhtiöille ns. "Nyrkkipajoille" osia, jotka sitten tekivät mopoja ja myivät niitä omilla nimillään. Sport Standard on tällaisia mopedeja. Sportissa on paljon yhtäläisyyksiä Pyrkijä meteorin ja Pyrkijä super luxuksen kanssa.Moottori, on itävaltalaisen mopovalmistajan HMW:n (Halleiner Motoren Werke) perua. Sytytysjärjestelmä (vauhtipyörä mukaan lukien) on ruotsalaisen "Stefa" sähköyhtiön tuote. Sport mopoja ei ole valmistettu paljon. Sportissa on myös ollut erilaisia takavaloja, ainakin kolmea erilaista. Valmistusmäärästä ei ole tarkkaa tietoa, sillä mopo on todella harvinainen. Mopossa on paljon todella uniikkeja osia, kuten rattaat. Mopossa on italialainen veglia nopeusmittari järjestelmä. Mopoja on käytetty lähinnä mainostukseen, mutta niitä on myyty myös yksityisille. Mopon hinta oli 60-luvulla 500-1000 Suomen markan välissä.
OsuusTukkuKauppa on ollut ainoa tunnettu Sport-mopojen myyjä.
Tekniset tiedot

Moottori: 2vaihteinen HalleinerMotorWerke (HMW) 50cc N
Sylinterin tilavuus: 49cm3
Sylinterin halkaisija: 38mm
Iskun pituus: 44mm
Puristus-suhde: 6:1
Teho: 1,5hp 5.000kierr./min.
Kaasutin: Dell`orto
Sytytys: Vauhtipyörä magneetto 17W 6V STEFA
Primäärivälitys: Hammasratasparilla (13h-35h)
Sekundäärivälitys: 3/16"x1/2" Ketjuilla 415 jaolla
Jousitus: Edessä teleskooppihaarukka, nestevaimenteinen
Takana: Iskunvaimentimet, nestevaimenteiset
Polttoainesäiliön tilavuus: 5litraa
Renkaat: 2,25-19" (23") Nokian Hakkapeliitat
Jarrut: Täysnapajarrut, jarrurummun halkaisija 105mm, kengän leveys 20mm, valualumiiniset jarrukengät (Suzuki S/S1/ Helkama Raisun jarrukengät käyvät)
Vetotapa: Ketjuveto
Kytkin: 3 levyinen nestekytkin
Ensiövälitys:Ensiöketjulla
Käynnistyksen avustin: Puolipuristin
Muuta tietoa moposta

Verhoilu ja tarakan kiristin on Denfeld&lepperin harmaata muovia.
Vaijerinkuoret ovat harmaat.
Sisäkumi renkaassa on myös nokian.
Valot ovat Hellan 35w 35w edessä, ja takana 15w.
Mopossa on tiettävästi asbestijarrukengät.
Aiheesta muualla

Kuva patinoituneesta sport:ista (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva sport:ista
TCT

| TCT> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  pop rap hip hop
Laulukieli:  suomi
Levy-yhtiö:  Universal Music, 2013–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
TCT on vuonna 2010 perustettu pop–rap-yhtye, joka sai virallisen nimensä kuitenkin vasta vuonna 2011. Yhtye keikkaili alunalkujaan nimellä T.L&Comeetta ja Tiahu.[lähde? ]
Yhtyeen jäsenet ovat T.L (Tuomas Lehtinen), Comeetta (Miika Saloranta) sekä Tiahu (Matias Lehtinen). T.L ja Tiahu ovat veljeksiä ja he ovat puoliksi jamaikalaisia.
Ura

TCT solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kesällä 2013. Ennen levytyssopimusta yhtyeen jäsenet ovat tehneet omakustannemusiikkia. Yhtyeen ensimmäinen kappale nimellä TCT oli ”Pliis nipistä”, jonka musiikkivideo julkaistiin yhtyeen kanavalla YouTubessa huhtikuussa 2012. Samana vuonna yhtye toimi Pitbullin Suomen keikan lämmittelijänä.
Ensimmäinen Universal Musicin julkaisema single oli ”Rannalle”, jolla on mukana myös laulaja Jontte Valosaari. Kappale oli mukana The Voicen kesähittiäänestyksessä, jossa se sijoittui toiseksi Kasmirin ”Vadelmavene”-kappaleen voittaessa vuoden 2014 kesähitin tittelin. Yhtye on nimennyt esittämänsä musiikkigenrensä party-hopiksi.
Myös TCT:n kappaleet ”Rammaa”, ”Lavatanssit” ja "Virheistä kaunein" ovat saaneet yli miljoona kuuntelukertaa Spotifyssa.
Yhtye teki comebackin vuoden 2024 kesällä ja julkaisee uuden kappaleen "Nousee" perjantaina 16. elokuuta.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| IOJK (IhanOmaJuttuKäynnis) |  Julkaistu: 21. elokuuta 2015  Formaatti: CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music | #39  | – |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Latauslista | Singlelista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ”Rannalle” (mukana Jontte Valosaari) | 3  | 5  | 14  | IOJK (IhanOmaJuttuKäynnis) |
| 2014 | ”Rammaa” | – | – | – | IOJK (IhanOmaJuttuKäynnis) |
| 2014 | ”Lavatanssit” | – | – | – | IOJK (IhanOmaJuttuKäynnis) |
| 2015 | ”Virheistä kaunein” | – | – | – | IOJK (IhanOmaJuttuKäynnis) |
| 2015 | ”Kesäkissat” | 19  | – | – | IOJK (IhanOmaJuttuKäynnis) |
| 2016 | ”Soiton päässä” | – | – | – | TBA |
| 2016 | ”Landelle” | 15  | – | – | TBA |
| 2017 | ”Rodeo” (mukana Petri Nygård) | 15  | – | – | TBA |
| 2024 | "Nousee" |  |  |  |  |
Diskografia > Musiikkivideot

Pliis nipistä (2012)
3kk (2013 – ohj. TCT & Markus Alexander)
Amerikan unelma (2013)
Rannalle (2014 – ohj. Rise & Ville Salminen)
Rammaa (2014 – ohj. Ville Salminen)
Lavatanssit (2014 – ohj. Ville Salminen)
Virheistä kaunein (2015 – ohj. Hannu Aukia)
Aiheesta muualla

Yhtyeen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tappaja-Glumrin saaga

Tappaja-Glúmrin saaga (isl. Víga-Glúms saga) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Tappaja-Glúmrin saaga kertoo islantilaisesta päälliköstä Glúmr Eyjólfssonista, jonka katsotaan eläneen 900-luvulla ja joka saagassa surmaa useita miehiä, onnistuen useimmiten kuitenkin välttämään rangaistuksen teoistaan. Saagan tapahtumat ajoittuvat 900-luvun puoliväliin ja loppuun, ja ne sijoittuvat pääosin Pohjois-Islantiin Eyjafjörður-vuonon alueelle. Tappaja-Glúmrin saaga on ilmestynyt suomeksi Antti Tuurin kääntämänä teoksessa Gunnlaugr Käärmeenkielen saaga ja muita lyhytsaagoja (Helsinki: Otava 2006)
Saagan juoni

Saagan alussa kerrotaan ensin Glúmrin isästä Eyjólfrista, joka lähtee Norjasta Islantiin, ja sitten Glúmrista, joka ei lapsuudessaan vielä osoita olevansa merkittävä miehenalku. Glúmr lähtee 15-vuotiaana äidinpuoleisen isoisänsä Vigfússin luokse Norjaan ja surmaa siellä berserkin. Glúmr saa isoisältään lahjana viitan, miekan ja keihään. Isoisä kehottaa Glúmria olemaan luopumasta näistä esineistä, sillä silloin Glúmrin kunnia ei kärsisi. Muussa tapauksessa näin kävisi.


Myöhemmin Glúmr palaa Islantiin, missä hänestä aseen- ja voimankäyttötaitonsa sekä laintuntemuksensa ansiosta tulee alueen merkittävin mies usean vuosikymmenen ajaksi. Useiden tappojensa vuoksi Glúmr saa myös lisänimen Tappaja-Glúmr. Glúmr kuitenkin lopulta luopuu isoisänsä Vigfússin antamista esineistä, minkä seurauksena hänen onnensa kääntyy. Lopulta Glúmrin viholliset saavat yliotteen, ja Glúmr joutuu väistymään. Ennen kuolemaansa Glúmr kuitenkin vielä kääntyy kristityksi.
Ajoitus ja käsikirjoitukset

Tappaja-Glúmrin saaga on kirjoitettu 1200-luvun puolivälissä, joidenkin näkemysten mukaan jopa vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla. Saaga on säilynyt kokonaisuudessaan Möðruvallabók-käsikirjoituksessa, mutta kyseistä versiota pidetään lyhennelmänä. Kahden noin vuodelta 1400 peräisin olevan Pseudo-Vatnshyrna -käsikirjoituksesta säilyneen fragmentin (AM 445c I 4to, AM 564a 4to) katsotaan edustavan alkuperäisempää versiota saagasta. Näissä fragmenteissa säilynyt saagan osa on niiltä osin Möðruvallabókin tekstiversiota laajempi.
Saagan syntykonteksti, lähteet ja vaikutteet

Tappaja-Glúmrin saagan taustalla on vaikuttanut paikallinen suullinen kertomusperinne, joka on säilyttänyt esimerkiksi saagassa Víga-Glúmrin nimiin luettua skaldirunoutta. Saagan lähteenä on kuitenkin ollut myös kirjoitettuja lähteitä, kuten esimerkiksi annaaleja ja sukupuuluetteloita. Saagan anonyymiksi jäänyt kirjoittaja on mahdollisesti asunut Eyjafjörðurin alueella Pohjois-Islannissa, lähellä Munkaþverán tilaa. Kyseinen tila oli saagassa kuvatun Víga-Glúmrin kotitila, jossa 1100-luvun puolivälistä alkaen sijaitsi benediktiiniläisluostari. Saagan kirjoittajalla on mahdollisesti ollut jonkinlainen yhteys  Munkaþverán luostariin, jonka läheisyydessä asui myös esimerkiksi islantilaisen poliitikon ja historioitsijan Snorri Sturlusonin veli Sighvatr Sturluson. 


Tappaja-Glúmrin saagan ja edellä mainitun Snorri Sturlusonin nimiin luetun Egillin, Kalju-Grímrinpojan saagan  juonenkuluissa on havaittu yhteyksiä. Egillin tavoin Glúmr on paitsi taidokas skaldirunoilija, myös omalla alueellaan hallitseva hahmo, joka kuolee vasta kypsällä iällä mutta vanhuuden heikentämänä ja sokeana. Egillin saagaa, joka on oletettavasti kirjoitettu 1220-luvun alussa, pidetään näistä kahdesta saagasta vanhempana.
Víga-Glúmr Eyjólfsson

Tappaja-Glúmrin saagan päähahmo Glúmr ja hänen esi-isänsä sekä Glúmrin suvun muita jäseniä mainitaan myös Islannin asuttajista kertovassa Landnámabókissa. Snorri Sturlusonin  Proosa-Eddan osio Skáldskaparmál sisältää Glúmrin nimiin luettua runoutta. Lisäksi saagassa kuvattuja tapahtumia mainitaan myös annaaleissa. 


Glúmr tunnetaan nimikkosaagansa lisäksi myös parista muusta islantilaissaagoista. Hänet mainitaan lyhyesti esimerkiksi Valla-Ljóts sagassa. Reykdæla saga ja Tappaja-Glúmrin saaga taas sisältävät kumpikin luvun, jossa kerrotaan Skúta-nimisen miehen yrityksestä surmata Glúmr. Kyseinen tarina, Skútu þáttr, on mahdollisesti ollut alkujaan itsenäinen teksti, joka on myöhemmin liitetty ensin osaksi Tappaja-Glúmrin saagaa, mistä se on sittemmin lainattu myös Reykdæla sagaan.
Käännökset ja editiot

Guðbrandur Vigfusson & F. York Powell (toim. & käänt.). 1905. Origines Islandicae. A Collection of the More Important Sagas and Other Native Writings Relating to the Settlement and Early History of Iceland, 2. Oxford: Clarendon, 431-466.
Guðmundur Þorláksson (toim.). 1880. Íslenzkar fornsögur I: Glúma og Ljósvetninga saga. Kaupmannahöfn: S. L. Möller.
McKinnell, John. (käänt.). 1997.  Killer-Glum's Saga. Teoksessa The Complete Sagas of Icelanders, Including 49 Tales, 2. Toim. Viðar Hreinsson, Robert Cook et al. Reykjavík: Leifur Eiriksson, 267–314.
Turville-Petre, G (käänt.). 1940. Viga-Glúms Saga. 1940. Oxford: Oxford University Press.
Tuuri, Antti (käänt.). 2006. Tappaja-Glúmrin saaga. Teoksessa Gunnlaugr Käärmeenkielen saaga ja muita lyhytsaagoja. Helsinki: Otava.
Valdimar Ásmundarson, toim. 1897. Víga-Glúms saga. Íslendinga sögur 19. Reykjavík: Sigurður Kristjánsson.
Víga-Glúms saga. Teoksessa Jónas Kristjánsson (toim.). 1956. Eyfirðinga sögur: Víga-Glúms saga, Ögmundar þáttr dytts, Svarfdoela saga, Þorleifs þáttr jarlsskálds, Valla-Ljóts saga, Sneglu-Halla þáttr, Þorvalds þáttr tasalda, Þorgríms þáttr Hallasonar. Íslenzk fornrít 9. Reykjavik: Hið íslenzka fornritafélag.
Þorgeir Guðmundsson & Þorsteinn Helgason (toim). 1830. Ljósvetnínga saga, Svarfdæla saga, Valla-Ljóts saga, Vemundar saga ok Vigaskútu, Vígaglúms saga. Íslendinga Sögur 2. Copenhagen: Hið konunglega norræna fornfræðafélag, 323-398.
Aiheesta muualla

Víga-Glúms saga islanniksi Sagadb.org -sivustolla
Víga-Glúms saga islanniksi Snerpa.is -sivustolla
Víga-Glúms sagan tapahtumapaikat Islannissa Icelandic Saga Map -sivustolla
Víga-Glúms sagan sisältämästä runoudesta Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages -projektin sivustolla
Tappaja-Glúmrin saagan tapahtumapaikoista The Saga-Steads of Iceland: A 21st-Century Pilgrimage -sivustolla artikkelit "On the Víga-Glúmr trail at Munkaþverá and Espihóll" ja "And we're rolling!"
Sananlaskuista ja sanonnoista Víga-Glúms sagassa (englanniksi)
The Jack Vance Reader

| The Jack Vance Reader |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jack Vance
Kieli:  englanti
Genre:  science fiction
Kustantaja:  Subterranean Press
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  482
ISBN:  978-1-59606-156-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
The Jack Vance Reader on vuonna 2008 ilmestynyt kokoelma, joka sisältää kolme Jack Vancen tieteisromaania: Emphyrio (1969), The Languages of Pao (1958) ja The Domains of Koryphon (1974). Teoksen toimittivat Terry Dowling ja Jonathan Strahan ja sen julkaisi Subterranean Press. Esipuheet romaaneille ovat kirjoittaneet tieteiskirjailijat Robert Silverberg, Ursula K. Le Guin ja Mike Resnick.
Aiheesta muualla

Richard Dansky: The Jack Vance Reader (Arkistoitu – Internet Archive). Green Man Review. (englanniksi)
The Jack Vance Reader. Cosmopolis 16.7.2008. (englanniksi)
Sukaatti

Sukaatti (saks. Sukkade, hillotut hedelmät < muinaisranskan succade, makeinen) eli sitronaatti on sokeriliemessä kyllästetty (kandeerattu) sukaattisitruunan tai appelsiinin kuoren palanen. Paloitellut kuoren kappaleet ovat keltaisia, kiinteitä ja läpikuultavia. Niitä käytetään leivonnaisten maustamiseen ja koristamiseen. Sukaatit sopivat erityisesti hedelmäisten kahvikakkujen mausteeksi. Niitä voi käyttää myös jogurtin ja myslin seassa sekä makeiden hedelmäleipien taikinassa.
Sotamaa (albumi)

| Sotamaa Aivolävistys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 21.21
 Levy-yhtiö: Off Records
Listasijoitukset
  (midprice) 5. 
Aivolävistyksen muut julkaisut
| Älä katso ihmistä 2007 | Sotamaa 2010 | Oma illuusio 2022 |
Sotamaa on punkyhtye Aivolävistyksen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 2010 levymerkillä Off Records. Se debytoi myyntihintansa vuoksi poikkeuksellisesti Midprice-listalla, jolla se nousi viidennelle sijalle.
Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Desibelin Aleksi Leskinen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän piti sitä rehellisenä ja mukaansa tempaavana punklevynä, jonka maanläheinen lähestymistapa yhteiskunnan epäkohtiin ja vihapuheeseen on helposti samaistuttavaa. Keskisuomalaisen Petja Savoila sanoi albumin kestävän kuuntelua, mutta havaitsi sanoituksissa luovuttamisen makua. Hän olisi toivonut mielikuvituksettomien sävellysten olevan iskevyydessään sanoitusten vertaisia. Imperiumin Mape Ollila piti niin ikään sanoituksista, ja piti laulaja Juuso Lahtisen artikulaatiota selkeänä. Erityishuomiona hän nosti kansilehtisen taideteosten nokkelan käytön yhtyeen omien tarkoitusperien esille tuomisessa.
Kappaleet

Sotamaa
Hallinnanloukkaus
Toinen osapuoli
Kaatopaikan tuolla puolen
Systeemi on kivenheiton päässä
Ei miksikään
Valkoinen heteromies
Harmaat miehet
Sodasta sotaan
Yksi ainoa ikkuna
Ei Jumalaa
Mistä on pienet fasistit tehty?
Tällä tavoin maailma loppuu
Kokoonpano

Juuso Lahtinen – laulu
Kimmo Ahola – kitara
Harri Viljakainen – kitara
Jaakko Tarvainen – basso
Matias Latvakoski – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Keskisuomalainen: ristiriitainen
Aiheesta muualla

Discogs: Aivolävistys – Sotamaa
Tanágra

| Tanágra Tanágran kunta Τανάγρα Δήμος Τανάγρας |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Tanágra
 Koordinaatit: 38°19′41″N, 23°32′13″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Boiotia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  2806
 – Kuntakeskus:  Schimatári
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  457,9 km²
Väkiluku (2011):  19 432
 – Kunnallis­yksikkö:  3 827
 – Kylä­yhdys­kunta:  1 117
 – Kylä:  702
 – Väestötiheys:  42,44 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  322 00, 320 09
Suuntanumero(t):  22620
Rekisterikilpi:  ΒΙ
 
 www.tanagra.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tanágra (kreik. Τανάγρα) on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Τανάγρας, Dímos Tanágras), joka sijaitsee Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 457,9 neliökilometriä ja väkiluku 19 432. Varsinaisen Tanágran kylän väkiluku on 702 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Schimatári.
Tanágran kylä sijaitsee Boiotian itäosassa linnuntietä noin 20 kilometriä itään Thívan kaupungista ja noin 16 kilometriä etelälounaaseen Chalkídan kaupungista. Se on ottanut nimensä antiikin aikaisesta Tanagran kaupungista.
Historia > Antiikki

Antiikin ajan Tanagra sijaitsi noin viisi kilometriä itäkaakkoon nykyisestä kylästä. Se tunnettiin hellenistisellä kaudella erityisesti niin kutsutuista tanagralaisista pienoispatsaista.
Historia > Nykyinen kylä ja kunta

Nykyinen kylä on syntynyt eri paikkaan myöhemmin. Sen alkuperäinen nimi oli Vrátsi (Βράτση). Kylä nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1915. Kylän koillispuolella sijaitsee Tanágran sotilaslentokenttä.
Nykyinen Tanágran kunta muodostui, kun Tanágra, Dervenochória, Oinófyta ja Schimatári yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Tanágran kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Dervenochória | Dáfni | Dáfni | 101 |
| Dervenochória | Pýli | Léfka | 22 |
| Dervenochória | Pýli | Pánakto | 41 |
| Dervenochória | Pýli | Prásino | 30 |
| Dervenochória | Pýli | Pýli | 652 |
| Dervenochória | Skoúrta | Skoúrta | 771 |
| Dervenochória | Skoúrta | Tzigkouráti | 13 |
| Dervenochória | Stefáni | Kataskínosi | 17 |
| Dervenochória | Stefáni | Stefáni | 222 |
Dervenochória: Yhteensä: 1 869
| Dílesi | Dílesi | Dílesi | 1 976 |
| Dílesi | Pláka Dílesi | Pláka Dílesi | 2 696 |
Dílesi: Yhteensä: 4 672
| Oinófyta | Ágios Thomás | Ágios Thomás | 1 292 |
| Oinófyta | Kleidí | Kleidí | 368 |
| Oinófyta | Oinófyta | Oinófyta | 2 927 |
Oinófyta: Yhteensä: 4 587
| Schimatári | Schimatári | Oinói | 442 |
| Schimatári | Schimatári | Schimatári | 4 035 |
Schimatári: Yhteensä: 4 477
| Tanágra | Árma | Árma | 1 093 |
| Tanágra | Asopía | Asopía | 865 |
| Tanágra | Kallithéa | Kallithéa | 752 |
| Tanágra | Tanágra | Panagía | 415 |
| Tanágra | Tanágra | Tanágra | 702 |
Tanágra: Yhteensä: 3 827
Yhteensä: 19 432
Huomautukset:
↑  Dílesin kunnallisyksikkö perustettiin vuonna 2018 eikä näin esiinny vuoden 2011 väestönlaskentatiedoissa. Väkilukutiedot ovat kuitenkin vuoden 2011 väestönlaskennan mukaiset.
1 2 3  Vuoden 2011 väestönlaskentatiedoissa Dílesi oli osa Oinófytan kunnallisyksikköä ja kaupunkiyhdyskuntaa. Sen väkiluku on siirretty Oinófytasta Dílesin kunnallisyksikköön.
1 2 3  Vuoden 2011 väestönlaskentatiedoissa Pláka Dílesi oli osa Schimatárin kunnallisyksikköä ja kaupunkiyhdyskuntaa. Sen väkiluku on siirretty Schimatárista Dílesin kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanágra Wikimedia Commonsissa
Δήμος Τανάγρας. Tanágran kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Kreikan alue
| --- | --- |
Boiotian alueyksikkö:   Alíartos-Thespiés  Dístomo-Aráchova-Antíkyra  Livadeiá  Orchomenós  Tanágra  Thíva 
Euboian alueyksikkö:   Chalkída  Dírfys-Messapía  Erétria  Istiaía-Aidipsós  Kárystos  Kými-Alivéri  Mantoúdi-Límni-Agía Ánna  Skýros 
Evrytanían alueyksikkö:   Ágrafa  Karpenísi 
Fokiin alueyksikkö:   Delfoí  Dorída 
Fthiotiin alueyksikkö:   Amfíkleia-Eláteia  Domokós  Kaména Voúrla  Lamía  Lokroí  Makrakómi  Stylída
The Itsy Bitsy Spider

The Itsy Bitsy Spider on vuonna 1992 kuvattu seitsemänminuuttinen lyhytanimaatioelokuva. Elokuvan äänirooleja esittävät Frank Welker, Thora Birch, Jim Carrey, Claudia Christian, Larry Storch ja Richard Kline. Elokuvan on ohjannut Matthew O'Callaghan. Elokuvan myötä syntyi samanniminen televisiosarja, jota esitettiin 26 jakson verran vuosina 1994–1996.
Aiheesta muualla

The Itsy Bitsy Spider Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sukanya Srisurat

| Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Thaimaa> Naisten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 58 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ašgabat 2018 | 58 kg |  |
|  Hopeaa | Anaheim 2017 | 58 kg |  |
|  Pronssia | Almaty 2014 | 58 kg |  |
Sukanya Srisurat (s. 3. toukokuuta 1995) on thaimaalainen painonnostaja. Hän voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa alle 58-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 240 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 110 kg ja työnnössä 130 kg. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2018 yhteistuloksella 232 kg (105 kg + 127 kg).. Hän saavutti MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2014 sekä sijoittui neljänneksi vuonna 2015.
Tapani Länsiö

Tapani Länsiö
Kari Tapani Länsiö (s. 22. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, lehtori ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Sibelius-Akatemian opettajana vuodesta 1980 ja lehtorina vuodesta 1994.
Länsiö johti Polyteknikkojen Kuoroa vuosina 1985–2004, Musiikkitalon Kuoroa 2011–2017 ja on johtanut Otaniemen kaiku -kuoroa vuodesta 2002. Hän on johtanut myös Kalevan Laulajia. Hän on Jyväskylä Sinfonian nimikkosäveltäjä.
Vuosina 1987–1999 Länsiö oli Helsingin Sanomien musiikkikriitikko. Hän on tehnyt myös monia radio-ohjelmia. Hänen poikansa Jaani Länsiö on musiikkitoimittaja.
Kirjallisuutta

Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide, s. 141.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-23564-4.
Aiheesta muualla

Tapani Länsiön sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Talvisodan pommitukset Porissa

Pommituksissa vaurioitunut Cygnaeuksen koulu.
Talvisodan pommitukset Porissa kohdistuivat kaupungin keskustaan neljänä päivänä joulukuun 1939 ja helmikuun 1940 välisenä aikana. Sen lisäksi Porin maalaiskunnassa sijainnutta Mäntyluodon satamaa pommitettiin 28 kertaa.