stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rypäleaseiden kieltosopimus
Sopimuksen allekirjoittaneet ja ratifioineet valtiot

| valtio | allekirjoittannut | ratifioinut | pantu toimeen |
| --- | --- | --- | --- |
|  Afganistan | 2008 | 2011 | 2012 |
|  Albania | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Andorra |  | 2013 | 2013 |
|  Antigua ja Barbuda | 2010 | 2010 | 2011 |
|  Australia | 2008 | 2012 | 2013 |
|  Itävalta | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Belgia | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Bolivia | 2008 | 2013 | 2013 |
|  Bosnia ja Hertsegovina | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Botswana | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Bulgaria | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Burkina Faso | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Burundi | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Kamerun | 2009 | 2012 | 2013 |
|  Kap Verde | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Tšad | 2008 | 2013 | 2013 |
|  Chile | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Komorit | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Cookinsaaret | 2008 | 2011 | 2012 |
|  Costa Rica | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Norsunluurannikko | 2008 | 2012 | 2012 |
|  Kroatia | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Tšekki | 2008 | 2011 | 2012 |
|  Tanska | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Dominikaaninen tasavalta | 2009 | 2011 | 2012 |
|  Ecuador | 2008 | 2010 | 2010 |
|  El Salvador | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Fidži | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Ranska | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Saksa | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Ghana | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Grenada |  | 2011 | 2011 |
|  Guatemala | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Guinea-Bissau | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Vatikaanivaltio | 2008 | 2008 | 2010 |
|  Honduras | 2008 | 2012 | 2012 |
|  Unkari | 2008 | 2012 | 2013 |
|  Irak | 2009 | 2013 | 2013 |
|  Irlanti | 2008 | 2008 | 2010 |
|  Italia | 2008 | 2011 | 2012 |
|  Japani | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Laos | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Libanon | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Lesotho | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Liechtenstein | 2008 | 2013 | 2013 |
|  Liettua | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Luxemburg | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Pohjois-Makedonia | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Malawi | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Mali | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Malta | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Mauritania | 2010 | 2012 | 2012 |
|  Meksiko | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Moldova | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Monaco | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Montenegro | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Mosambik | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Nauru | 2008 | 2013 | 2013 |
|  Alankomaat | 2008 | 2011- | 2011 |
|  Uusi-Seelanti | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Nicaragua | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Niger | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Norja | 2008 | 2008 | 2010 |
|  Panama | 2008 | 2010 | 2011 |
|  Peru | 2008 | 2012 | 2013 |
|  Portugali | 2008 | 2011 | 2011 |
|  Saint Kitts ja Nevis |  | 2013 | 2014 |
|  Saint Vincent ja Grenadiinit | 2009 | 2010 | 2011 |
|  Samoa | 2008 | 2010 | 2010 |
|  San Marino | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Senegal | 2008 | 2011 | 2012 |
 Seychellit: 2010
|  Sierra Leone | 2008 | 2008 | 2010 |
|  Slovenia | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Espanja | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Swazimaa |  | 2011 | 2012 |
|  Ruotsi | 2008 | 2012 | 2012 |
|  Sveitsi | 2008 | 2012 | 2013 |
|  Togo | 2008 | 2012 | 2012 |
|  Trinidad ja Tobago |  | 2011 | 2012 |
|  Tunisia | 2009 | 2010 | 2011 |
|  Britannia | 2008 | 2010 | 2010 |
|  Uruguay | 2008 | 2009 | 2010 |
|  Sambia | 2008 | 2009 | 2010 |
Geneven sopimus 1977

Useiden näkemysten mukaan rypäleaseet saattavat olla epätarkkuudessaan Geneven sopimuksen 1977 vastaisia, erityisesti siviilikohteita sisältävillä alueilla käytettynä.
Aiheesta muualla

Use of cluster bombs - A Timeline of Cluster Bomb Use (englanniksi) (stopclustermunitions.org)
Gennadi Muravin
Aiheesta muualla

Muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Guido Pella

| Guido Pella |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Argentiina
Tennispelaaja
Pituus:  185 cm
Paino:  83 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  2007–
Palkintorahat:  6 368 373 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  32. (18.3.2019)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  128–151
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2016)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2013, 2016, 2018)
Wimbledon:  3. kierros (2018)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2018)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  39–69
Aiheesta muualla
www.guidopella.com
ITF
ATP
Guido Pella (s. 17. toukokuuta 1990 Bahia Blanca) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 32 maaliskuussa 2019. Häntä valmentaa José Acasuso.
Pella pelasi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Yhdysvaltain avoimissa 2012 häviten ensimmäisellä kierroksella Nikolai Davydenkolle neljässä erässä. Hän on päässyt kolmannelle kierrokselle vuonna 2018 Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa.
Ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa Pella saavutti São Paulossa maaliskuussa 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guido Pella Wikimedia Commonsissa
Guido Pella ATP:n sivuilla (englanniksi)
Guido Pella ITF:n sivuilla (englanniksi)
Gabriela Pichler

| Gabriela Pichler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1980 (ikä 44) Huddinge, Ruotsi
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  2008–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Syödä, nukkua, kuolla (2012)
Palkinnot
 Parhaan ohjaajan Guldbagge-palkinto (2013)   Parhaan käsikirjoituksen Guldbagge-palkinto (2013) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gabriela Pichler (s. 11. maaliskuuta 1980 Huddinge, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka ensimmäinen kokoillan elokuva oli vuonna 2012 ilmestynyt Syödä, nukkua, kuolla. Elokuva sai muun muassa parhaan elokuvan, parhaan ohjaajan ja parhaan käsikirjoituksen Guldbagge-palkinnot.
Nuoruus ja opiskelu

Gabriela Pichler syntyi Huddingessa vuonna 1980. Hänen äitinsä oli syntynyt Bosnia ja Hertsegovinassa ja hänen isänsä Itävallassa. Perhe muutti Örkelljungaan, kun Gabriela oli kahdeksanvuotias.
Pichler opiskeli Öölannin dokumenttielokoulussa ja Göteborgin yliopiston Valand-akatemiassa. Hän sai alemman korkeakoulututkinnon vuonna 2008. Lopputyönään Pichler teki lyhytelokuvan Skrapsår, joka palkittiin vuonna 2010 parhaan lyhytelokuvan Guldbaggella.
Ura

Pichlerin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli Syödä, nukkua, kuolla (2012), joka kertoo modernista työväenluokasta ja sen päähenkilö on nuori ruotsalainen Rasa, jonka molemmat vanhemmat ovat maahanmuuttajia. Syödä, nukkua, kuolla sai hyvän vastaanoton, ja se sai monia eri palkintoja. Venetsian elokuvajuhlilla elokuvalle myönnettiin yleisöpalkinto. Syödä, nukkua, kuolla oli ensimmäinen naisen ohjaama elokuva, joka voitti parhaan elokuvan, parhaan ohjaajan ja parhaan käsikirjoituksen Guldbagget.
Pichler osallistui esikoiselokuvansa jälkeen Doxwise Norden -lyhytelokuvaprojektiin, jossa kuvattiin nuorten pohjoismaalaisten jokapäiväistä elämää. Pichlerin toinen elokuva oli Amatöörit, joka sai ensi-iltansa vuoden 2018 Göteborgin elokuvajuhlilla, missä se palkittiin muun muassa parhaan Pohjoismaisen elokuvan Dragon-palkinnolla. Vuoden 2019 Guldbagge-gaalassa Pichler oli ehdolla parhaasta ohjauksesta ja käsikirjoituksesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gabriela Pichler Wikimedia Commonsissa
Gabriela Pichler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gabriela Pichler Elonetissä.
Habakuk

Habakuk voi viitata seuraaviin asioihin:
Habakuk, profeetta ja Habakukin kirjan kirjoittaja, yksi Vanhan testamentin niin kutsutuista pienistä profeetoista
Habakuk, suomalainen gospel-yhtye
Habakuk, puolalainen reggae-yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Habakuk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fresh Evidence

| Fresh Evidence Rory Gallagher |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. toukokuuta 1990
 Tuottaja(t): Rory Gallagher
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 47.37
 Levy-yhtiö: Capo
Rory Gallagherin muut julkaisut
| Defender 1987 | Fresh Evidence 1990 | The G-Man Bootleg Series Vol 1. 1992 |
Fresh Evidence on irlantilaisen multi-instrumentalistin Rory Gallagherin kahdestoista ja viimeinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1990.
Kappaleet

Kappaleet kirjoittanut Rory Gallagher ellei toisin mainita.
Kid Gloves – 5.40
The King of Zydeco – 3.43
Middle Name – 4.15
Alexis – 4.07 (instrumentaali)
Empire State Express – 5.08 (säv. Eddie ”Son” House)
Ghost Blues – 8.01
Heaven’s Gate – 5.09
The Loop – 2.23 (instrumentaali)
Walkin’ Wounded – 5.09
Slumming Angel – 3.40
Muusikot

Rory Gallagher – kitarat, laulu, dulcimer, sähkösitar, mandola
Gerry McAvoy – basso
Brendan O’Neill – rummut
Mark Feltham – huuliharppu
Geraint Watkins – haitari
John Cooke – kosketinsoittimet
Lou Martin – piano
John Earle – tenorisaxofoni & baritonisaxsofoni
Ray Beavis – tenorisaxofoni
Dick Hanson – trumpetti
François Bracci

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. marraskuuta 1951
Syntymäpaikka: Calcatoggio, Korsika
Kuolinaika: 2023
Pelipaikka: puolustaja
Junioriseurat
1965–1967 1967–1971:  Ste-Marguerite  US Rouet
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1971–1979 1979–1980 1980–1983 1983–1985 1985–1986 1986–1987 |  Marseille  Strasbourg  Bordeaux  Marseille  Rouen  Béziers |  |
Maajoukkue
| 1973–1992 |  Ranska | 18 (0) |
Valmennusura
1985–1986 1987–1991 1991–1992 1992–1993 1993–1996 1996–1997 1997–1998 1999–2000 2000–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2006 2007 2008 2008–2009 2009–2010 2010 2011–2012 2012–2013 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2018:  Rouen  Bordeaux B  Épernay  La Roche  Lyon (apuv.)  Toulon  Port-de-Bouc  Montauban  Martigues B  Fréjus  Constantine  EF Bastia  MC Alger  Khouribga  FUS de Rabat  Difaa El Jadida  MC Alger  Club Africain  MC Alger    Khouribga    Constantine    RC Relizane    GC Mascara    DRB Tadjenanet
François Bracci (3. marraskuuta 1951 Calcatoggio, Korsika – 2023) oli ranskalainen jalkapallopuolustaja ja -valmentaja, joka pelaajana voitti Olympique de Marseillessa Ranskan mestaruuden ja edusti Ranskan maajoukkuetta vuoden 1978 MM-kisossa. Bracci aloitti valmennusuransa Ranskassa, mutta valmensi sitten vuosia sekä Algeriassa että Marokossa. Hän valmensi MC Algerin sekä Algerian mestaruuteen että Algerian cupin voittoon.
Ura

Bracci aloitti ammattilaisuransa Marseillessa kaudella 1971–1972 ja saavutti samaisella kaudella Ranskan mestaruuden. Lisäksi hän voitti joukkueen mukana Ranskan cupin kahdesti. Bracci siirtyi myöhemmin Marseillessa vietetyn kahdeksan kauden jälkeen yhdeksi kaudeksi Strasbourgiin, josta matka jatkui Bordeaux'hon. Sittemmin hän palasi takaisin Marseilleen vuonna 1983. Bracci vietti vielä uransa kaksi viimeistä kautta Rouenissa ja Béziersissä.
Ura > Maajoukkueura

Bracci kuului Ranskan maajoukkueeseen vuosina 1973–1982. Tuona aikana hän edusti maataan yksissä arvokisoissa vuoden 1978 MM-kisossa. Kaiken kaikkiaan hän pelasi Ranskan paidassa 18 maaottelua.
Ura > Saavutukset

Ranskan mestaruus: 1972
Ranskan cup (2): 1972, 1976
Valmennusura

Valmentamisen Bracci aloitti jo pelaajauransa lopulla, kun hän oli Rouenin pelaaja-valmentaja kaudella 1985–1986. Pelaajauransa jälkeen hän palasi valmentajaksi, kun hän oli Bordeaux'n reservijoukkueen päävalmentajana 1987–1991. Sittemmin Bracci valmensi pienempiä seuroja alasarjoissa, kunnes siirtyi vuonna 1993 Lyonin apuvalmentajaksi. Sopimus kesti aina vuoteen 1996 asti, ja tämän jälkeen Bracci jatkoi uraansa alasarjan seuroissa ja toimi muun muassa kaudella 1998–1999 Amiensin urheilujohtajana.
Vuodesta 2003 lähtien Bracci on valmentanut Pohjois-Afrikassa, kun hän siirtyi algerilaisjoukkue Constantineen kaudelle 2003–2004. Hän palasi kuitenkin vielä yhdeksi kaudeksi takaisin kotisaarelleen Korsikaan valmentamaan EF Bastiaa. Bracci palasi Algeriaan kesken kauden 2005–2006 ja johdatti MC Algerin Algerian cupin voittoon ja sai jatkaa valmentajana kaudella 2006–2007, jonka aikana hän johdatti joukkueen Algerian Super Cupin voittoon. Bracci sai kuitenkin kesken kauden potkut lokakuussa 2006.
Algerian-visiitin jälkeen hän siirtyi valmentamaan Marokkoon Khouribgaan, josta Bracci sai myös potkut lokakuussa 2007. Hän siirtyi vielä alkuvuodesta FUS de Rabatin valmentajaksi, jossa hän valmensi joukkuetta heinäkuulle saakka. Kauden 2008–2009 Bracci aloitti Difaa El Jadidan valmentajana. Kauden jälkeen hän siirtyi takaisin Algeriaan ja MC Algerin valmentajaksi. Bracci johdatti joukkueen takaisin menestykseen, kun seura voitti Algerian-mestaruuden yhdentoista vuoden jälkeen.
1. heinäkuuta 2010 Bracci siirtyi Tunisiaan Club Africainin päävalmentajaksi. Hänet erotettiin tehtävästään elokuun lopulla. Joukkue oli voittanut yhden ottelun kolmesta pelaamastaan ottelusta.
Lokakuussa 2011 Bracci palasi takaisin algerialaisen MC Algerin päävalmentajaksi. Hän valmensi vuoden Algeria ja siirtyi sen jälken Marokon Khouribgaan. Sieltä hän jatkoi takaisin Algeriaan ja valmensi Constantinea, RC Relizanea, GC Mascaraa ja viimeisellä kaudellaan 2017–2018 DRB Tadjenanetia.
Valmennusura > Saavutukset

Algerian cup: 2006
Algerian Super Cup: 2006
Algerian mestaruus: 2010
Grabs

| Grabs |
| --- | --- |
 Grabs (etualalla), taaempana Reinjoen tasanko ja Buchs, taaimpana Liechtensteinia vuorineen.
 vaakuna

 Koordinaatit: 47°10′N, 9°24′E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Sankt Gallenin kantoni
Hallintoalue (Wahlkreis):  Werdenbergin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54,65 km²
Korkeus:  439–2 384 m
Väkiluku (joulukuu 2018)  (vakinaiset asukkaat):  7 068
 – Väestötiheys:  129 as./km²
 
 www.grabs.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grabs on kunta Koillis-Sveitsissä, Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on runsaat 7 000 vakinaista asukasta.
Sijainti

Grabs sijaitsee Reinjoen laaksossa ja laakson länsirinteellä pari kilometriä Buchsin kaupungista luoteeseen. Kunnan länsiosat ovat Churfirstenvuoria, jotka kuuluvat Appenzellin Alppeihin. Grabsin korkein vuorenhuippu on Gamsberg (2 384 m mpy.). Grabsin naapurikuntia ovat idässä Buchs, etelässä Buchs, Sevelen ja Walenstadt, lännessä Wildhaus-Alt St. Johann ja pohjoisessa Gams.
Werdenberg

Werdenberg on Grabsissa sijaitseva pieni, keskiaikainen kaupunki, jonka mukaan on nimetty koko seutu ja kuusi kuntaa käsittävä Werdenbergin hallinnollinen alue (saks. Wahlkreis Werdenberg).
Tunnettuja grabsilaisia

Frans Joosef II, Liechtensteinin ruhtinas kuoli Grabsissa
Simon Ammann, syntyjään grabsilainen mäkihyppääjä
Pipilotti Rist, videotaiteilija, syntynyt Grabsissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grabs Wikimedia Commonsissa
Göldi, Wolfgang: Grabs (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  9.1.2007. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Gilbert Bécaud

Gilbert Bécaud vuonna 1964.
Gilbert Bécaud (oik. François Gilbert Léopold Silly, 24. lokakuuta 1927 Toulon, Ranska – 18. joulukuuta 2001 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen laulaja, säveltäjä ja näyttelijä, jonka lempinimi oli hänen energisen esiintymistapansa johdosta Monsieur 100,000 Volts.
Bécaud’n kansainvälisesti tunnettuja menestyskappaleita ovat muun muassa ”Et maintenant” vuodelta 1961, jota ovat esittäneet hänen lisäkseen esimerkiksi Shirley Bassey, Elvis Presley ja Frank Sinatra nimellä ”What Now My Love” ja muun muassa Everly Brothersin, Bob Dylanin, Nina Simonen, Elvis Presleyn, Willie Nelsonin ja James Brownin nimellä ”Let It Be Me” esittämä ”Je t'appartiens”.
Hänen muita hittejään  ovat muun muassa ”Le jour où la pluie viendra”, ”Seul sur son étoile” (suom. ”Se onko hän”), ”L’orange” ja ”L’important c’est la rose” (useita suomennoksia, mm. ”Jossain on kukka ruusun”).
Suomessa Bécaud’n tunnetuin kappale lienee Tapani Pertun esittämänä tunnetuksi tullut ”Nathalie” vuodelta 1964. Ritva Oksanen levytti Bécaud’n kappaleita vuoden 1971 esikoisalbuminsa A-puolelle Kari Kuuvan, Sauvo Puhtilan ja Chrisse Johanssonin suomennoksina. Monia Bécaud’n lauluja levytti myös Tapio Heinonen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Gilbert Bécaud Fanseite (saksaksi)
Gilbert Bécaudin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Gilbert Bozon

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 100 m selkäuinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Torino 1954 | 100 m selkäuinti |  |
|  Hopeaa | Torino 1954 | 4×200 m vapaauintiviesti |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Kultaa | Alexandria 1951 | 100 m selkäuinti |  |
|  Kultaa | Barcelona 1955 | 100 m selkäuinti |  |
Gilbert Fernand Charles Bozon (19. maaliskuuta 1935 Troyes – 21. heinäkuuta 2007 Tours) oli ranskalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Erityisesti selkäuinnissa menestynyt Bozon teki urallaan kolme henkilökohtaista maailmanennätystä lyhyellä radalla.
Ura

Bozon saavutti 17-vuotiaana 100 selkäuinnissa olympiahopeaa Helsingissä 1952 hävittyään Yhdysvaltain Yoshinobu Oyakawalle. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956.lähde tarkemmin? Torinon EM-kilpailuissa 1954 Bozon voitti 100 metrin selkäuinnissa Euroopan mestaruuden ja sijoittui Ranskan 4×200 metrin vapaauintiviestijoukkueesa hopealle. Bozon ui myös kaksi kultaa Välimeren kilpailuista 100 metrin selkäuinnista vuosina 1951 ja 1955.
Bozon ui selkäuinnissa lyhyellä radalla kolme henkilökohtaista maailmanennätystä: 100 metrillä vuosina 1952 ja 1955 ja 200 metrillä vuonna 1953. Hän kuoli pitkällisen sairauden jälkeen 72-vuotiaana heinäkuussa 2007.
HMS Brave (F94)

| HMS Brave |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders
Kölinlasku:  24. toukokuuta 1982
Laskettu vesille:  19. marraskuuta 1983
Palveluskäyttöön:  4. heinäkuuta 1986
Poistui palveluskäytöstä:  23. maaliskuuta 1999
Loppuvaihe:  tuhoutunut maalilaivana elokuussa 2004
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 300 t
Pituus:  148,1 m
Leveys:  14,8 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  2 × Rolls-Royce Olympus TM3B -kaasuturbiinia 40 MW Risteilymoottori: 2 × Rolls-Royce Tyne RM1C -kaasuturbiinia 7,2 MW
Nopeus:  30/18 solmua
Miehistöä:  250
Aseistus
Aseistus:  2 × GWS25 Sea Wolf 4 × Exocet 2 × kaksiputkista 30 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × 20 mm GAM-BO1 4 × 7,62 mm GPMG-konekivääriä 2 × Westland Lynx Mk.8
HMS Brave (viirinumero F94)  oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 22 fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 27. elokuuta 1981 Yarrow Shipbuildersilta Glasgow'sta, missä köli laskettiin 24. toukokuuta 1982. Se laskettiin vesille 19. marraskuuta 1982 kumminaan amiraali Sir Lindsay Brysonin puoliso. Se luovutettiin laivastolle 18. heinäkuuta 1984 ja läpäisi vastaanottotestit helmikuussa 1986. Alus jatkoi erilaisissa testeissä W. C. McKnightin alaisuudessa ja otettiin palvelukseen 4. heinäkuuta 1986 Portsmouthissa.
Palvelus

Pääosan ensimmäistä palvelusjaksoaan (1985–1987) alus oli koealuksena 9. fregattilaivueessa. Se testasi lukuisia erilaisia ase- ja viestiliikennejärjestelmiä. Siten aluksella palveli myös suurehko määrä siviilistä saapuneita järjestelmätoimittajien asiantuntijoita. Alus aloitti normaalin koulutusjakson vasta syksyllä 1987 Portlandissa, jonka päätyttyä se liittyi laivaston operatiiviseen palvelukseen. Koulutusjaksoon kuuluivat erilaiset vierailut satamissa kuten Lowestoftissa, Gibraltarilla, Funchalissa, Madeiralla, Portossa ja Lontoossa. Samoin se vieraili jo 1986 HMS Belfastin kanssa Newcastle-upon-Tynessä, Alicantessa ja Torquayssa.
Alus osallistui 1991 laivaston mukana Persianlahden sotaan. Se suojasi Yhdysvaltain laivaston taistelulaivoja.
Alus poistettiin palveluksesta 23. maaliskuuta 1999 ja tuhoutui maalilaivana elokuussa 2004.
Fumio Nutahara

Fumio Nutahara (jap. 奴田原 文雄, Nutahara Fumio; s. 20. joulukuuta 1963 Kōchi) on japanilainen ralliautoilija. Kaudella 2006 hän sijoittui Japanin MM-rallissa kahdeksanneksi ja saavutti yhden MM-pisteen.
Aiheesta muualla

Tulokset eWRC-sivustolla (englanniksi)
HMS Boyne (1766)

| HMS Boyne |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Plymouthin telakka
Kölinlasku:  9. elokuuta 1758
Laskettu vesille:  31. toukokuuta 1766
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1770
Poistui palveluskäytöstä:  marraskuu 1780
Loppuvaihe:  romutettu maaliskuussa 1783
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 426 bm
Pituus:  49,38 m (tykkikansi)
Leveys:  13,61 m
Syväys:  5,79 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  520
Aseistus
Aseistus:  70 tykkiä
HMS Boyne oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1766 vesillelaskettu Burford-luokan 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 13. toukokuuta 1758 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin 9. elokuuta. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1766 ja valmistui 8. maaliskuuta 1771. Aluksen valmistuskustannukset olivat 29 205 puntaa 5 shillinkiä ja 6 dimeä, minkä lisäksi varustamiskustannukset olivat 10 541 puntaa 1 shillinki ja 1 dime.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1770 päällikkönään Thomas Burnett Falklandin saarten retkikuntaan. Alus lähti 3. kesäkuuta 1771 Jamaikalle, mistä se määrättiin palaamaan kotiin seuraavana vuonna.
Alus varustettiin huhtikuussa 1773 vartiolaivaksi Plymouthissa ja uudelleen vuonna 1776. Alus oli vartiolaivana vuodet 1773 ja 1774. Alus oli 22. kesäkuuta 1773 laivastokatselmuksessa Spitheadissä.
Aluksen päällikkyyden vastaanotti 1774 Broderick Hartwell ja alus lähti 23. lokakuuta Pohjois-Amerikkaan, mistä se palasi Britteinsaarille maaliskuussa 1776. Vuonna 1777 aluksen päällikkönä oli Herbert Sawyer ja se palveli Kanaalin alueella, kunnes alus lähti 24. toukokuuta 1778 Tuulensuunnansaaristoon. Alus oli St. Lucialla 14.-15. joulukuuta 1778.
Alus osallistui Grenadan taisteluun 6. heinäkuuta 1779, jolloin sen miehistöstä sai surmansa 12 ja 30 haavoittui. Vuonna 1780 aluksen päällikkönä oli Charles Cotton, jonka alaisuudessa alus osallistui Martiniquen taisteluun 17. huhtikuuta ja St. Lucian kahakoihin 15. ja 19. toukokuuta.
Alus palasi marraskuussa Britteinsaarille, missä se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin marras-joukukuussa reserviin Plymouthissa, missä se romutettiin toukokuussa 1783.
Habanera

Habanera on alun perin kuubalais-espanjalainen tanssi ja nimetty Havannan kaupungin mukaan[lähde? ]. Habanera kulkee synkopoidussa 2/4-tahtilajissa ja muistuttaa mm. vanhaa tangoa. Taidemusiikissa pääosin ranskalaiset säveltäjät (etenkin Ravel, mutta myös Debussy ja Saint-Saëns) ovat käyttäneet habaneraa taidokkaasti[lähde? ]. Ranskalainen käännös tanssista on havanaise[lähde? ]. Kuuluisin on Bizet'n oopperaansa Carmen sisällyttämä aaria, joka alkaa sanoilla L'amour est un oiseau rebelle que nul ne peut apprivoiser, vaikka se alun perin onkin espanjalaisen Sebastián Yradierin säveltämä[lähde? ]. Sävellyksen nimeltä La Habanera on tehnyt ainakin Raouil Laparra[lähde? ]. Maailmankuuluksi lukemattomina versioina on tullut myös Yradierin habanera La Paloma[lähde? ].