stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapeaosmankäämi
Ulkonäkö ja koko

Kapeaosmankäämi kasvattaa 1,5–2 metriä, joskus jopa 3 metriä pitkän, melko ohuen varren. Juurakko on suikerteleva ja sisältä taikinamainen. Pitkät, vihreät lehdet kasvavat kaljussa varressa vuorottain, enimmäkseen varren tyviosasta, ja ulottuvat usein kukintoa korkeammalle. Lehdet ovat tavallisesti noin 7 mm leveitä, tasasoukkia, litteitä, jäykähköjä ja hohkaisia. Lehden tuppi on pitkä ja tiiviisti vartta ympyröivä. Lehden kärkiosa on kierteinen. Varren kärjessä sijaitseva tiivis, lieriömäinen kukinto on kaksiosainen. Kukinnon yläosassa sijaitsevat hedekukat ja alaosassa sijaitsevat emikukat ovat selvästi toisistaan erillään. Kanelinruskea emikukkaosa kasvaa 15–20 cm pitkäksi ja 1–1,5 cm paksuksi. Kapeaosmankäämi kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kasvin suurimmissa kukinnoissa voi olla jopa yli 100 000 pientä kukkaa.
Kapeaosmankäämi muistuttaa läheisesti leveäosmankäämiä (Typha latifolia), mutta jälkimmäisen lehdet ovat leveämpiä ja hede- ja emikukkaosat yhteenkasvaneita. Lajit voivat myös risteytyä keskenään.
Levinneisyys

Kapeaosmankäämiä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Pohjois-Afrikkaan, sekä satunnaisempana Keski-Aasian kautta Keski-Siperiaan. Lisäksi lajia kasvaa myös Yhdysvaltain itä- ja keskiosissa. Suomessa kapeaosmankäämi on paikoitellen yleinen Etelä-Suomessa varsinkin rannikkoalueilla linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Harvinaisena ja hyvin satunnaisesti lajia kasvaa aina Kokkolan korkeudelle saakka.
Elinympäristö

Kapeaosmankäämi kasvaa melko syvässä vedessä rehevissä järvissä ja vähäsuolaisissa murtovesilahdissa. Kasvupaikat ovat yleensä liejupohjaisia.
Käyttö

Kapeaosmankäämiä on aikaisemmin hyödynnetty monin tavoin. Kasvin lehtiä käytettiin entisaikaan viljalyhteiden sitomiseen. Lisäksi leveäosmankäämin tavoin kasvin kukintoja käytettiin tyynyjen täytteenä untuvien kanssa. Paksua juurta on entisaikoina käytetty hätäravintona. Myös kapeaosmankäämin pieniä kevätversoja voi syödä raakana tai keitettynä. Lajia viljellään nykyään jonkin verran koristekasvina ja käytetään kuivakukkana.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kapeaosmankäämi (Typha angustifolia)
Kasviatlas 2018: Kapeaosmankäämin (Typha angustifolia) levinneisyys Suomessa
LuontoPortti: Kapeaosmankäämi (Typha angustifolia)
Pohjolan kasvien pauloissa: Typha angustifolia - kapeaosmankäämi
JSTOR Global Plants: Typha angustifolia (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Typha angustifolia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Typha angustifolia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Typha angustifolia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Flora of China: Typha angustifolia (englanniksi)
Kapeaosmankäämin kukinto.
Kadima

| Kadima |
| --- | --- |
  
Perustettu:  21. marraskuuta 2005
Lopetti:  2015
Johto:   Shaul Mofaz (pj.) 
Kotisivu:  www.kadima.org.il
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kadima (hepr. ‏קדימה‎, Eteenpäin) oli 21. marraskuuta 2005 perustettu israelilainen keskustalainen sionistinen puolue. Vuoden 2006 vaaleista lähtien se oli maan valtapuolue saatuaan 29 paikkaa 120-paikkaisessa knessetissä. Myös vuoden 2009 vaaleissa puolue sai eniten paikkoja, mutta jäi oppositioon.
Kadimalla oli noin 74 000 rekisteröitynyttä jäsentä, joista 14 000 Israelin arabeja.
Kannatuksensa menettänyt Kadima-puolue lopetettiin vuoden 2015 parlamenttivaalien jälkeen.
Puolueen aatteet

Kadima oli keskustalainen puolue, jonka aatteet pohjautuivat liberalismiin ja juutalaiseen nationalismiin eli sionismiin. Israelin politiikassa Kadiman keskustalaisuuden määritteli paljolti sen suhtautuminen Israelin turvallisuuspolitiikkaan ja palestiinalaiskysymykseen, joissa se ei kannattanut oikeiston tiukkuutta ja ehdottomuutta tai Suur-Israel-tavoitteita. Erityisesti Ehud Olmert määritteli puheenjohtajakautenaan "yksipuolisen Israelin rajojen määrittelyn", jota on pyritty toteuttamaan suurin piirtein vuoden 1967 rajoja noudattavalla Israelin turvallisuusmuurilla. Kadima oli myös valmiimpi yhteistyöhön Työväenpuolueen kanssa kuin Likud, mutta kuitenkin torjui vasemmiston sosialistiset ajatukset. Netanjahun johdolla Likudin politiikka taloudenkin osalta on ollut konservatiivisempaa, kun taas Kadima luotti liberalismiin.
28. marraskuuta 2005 esiteltiin luonnoksenomaisesti Kadiman tavoitteet ja aatteet:
Israelin kansalla on kansallinen ja historiallinen oikeus koko Israelin maahan. Kuitenkin juutalaisenemmistön säilyttämiseksi osasta Israelin maata on luovuttava, jotta voitaisiin säilyttää juutalainen ja demokraattinen valtio.
Israel tulee säilymään juutalaisena valtiona ja isänmaana. Juutalaisenemmistö tullaan säilyttämään palestiinalaisille tehdyillä aluemyönnytyksillä.
Jerusalem ja suuret asutuskeskukset Länsirannalla tulevat jäämään Israelin hallintaan.
Israelin kansallinen tehtävä on lopettaa Israelin ja palestiinalaisten välinen konflikti ja saavuttaa tiekartan mukaisesti kaksi valtiota kahdelle kansalle. Se tullaan toteuttamaan asteittain: terrorijärjestöjen hajottamisella, aseidenriisunnalla, turvallisuusuudistusten toteuttamisella palestiinalaisalueilla sekä estämällä väkivaltaan yllyttäminen. Tämän prosessin lopputuloksena on demilitarisoidun ja terrorista vapaan palestiinalaisvaltion perustaminen.
Israelin poliittinen järjestelmä tullaan muokkaamaan vakautta ylläpitäväksi. Yksi mahdollisuus tämän toteuttamiseksi olisi pääministerin ja knessetin valitseminen ensisijaisilla, alueellisilla ja henkilökohtaisilla vaaleilla.
Kadima ei tule tulevaisuudessa sulkemaan mitään tai ketään poliittista ryhmää taikka henkilöä pois hallitusyhteistyöstä.
Vähemmistöjen tasa-arvoisuuden tukeminen
perustulo ja kansaneläke
sosiaaliturvatukien ja kansallisen terveysvakuutuksen kasvattaminen
siviiliavioliitto
poliisin uudistus
Puolueen perustamisen taustaa

Puolueen perustamiseen ja aatteisiin johtamat tapahtumat ovat paljolti riippuvaisia Ariel Sharonin ajatuksista ja poliittisesta toiminnasta 2000-luvun alkuvuosina.
Helmikuussa 2001 Ariel Sharonin johtama oikeistolainen Likud-puolue muodosti "kansallisen yhtenäisyyden hallituksen" yhdessä Työväenpuolueen kanssa. Oikeisto vaati Ariel Sharonin johdolla tiukempia toimia uudelleen alkaneen intifadan kukistamiseksi ja lopulta tilanne johti Työväenpuolueen eroon hallituksesta ja uusiin vaaleihin tammikuun lopulla 2003. Sharon muodosti helmi-maaliskuussa uuden oikeistohallituksen, johon kuuluivat Likudin lisäksi Kansallinen uskontopuolue, Shinui ja Kansallinen liitto. Toukokuussa 2003 Sharon hyväksyi tiekarttasuunnitelman ja hän alkoikin pikkuhiljaa aloittaa neuvottelut Mahmud Abbasin kanssa. Sharonin kallistuminen rauhanomaisen ja poliittisen ratkaisun tielle johti Likudin oikeistolaisten hallituskumppanien, Kansallisen liiton ja Kansallisen uskontopuolueen, eroon hallituksesta kesäkuussa ja marraskuussa 2003. 6. kesäkuuta 2004 Sharonin hallitus hyväksyi suunnitelman yksipuolisesta vetäytymisestä kokonaan Gazasta ja neljästä siirtokunnasta Länsirannalla. Sharonin käskystä 9 480 juutalaista karkotettiin näiltä alueilta. Viimeiset Israelin joukot vetäytyivät Gazasta 12. syyskuuta ja kymmenen päivää myöhemmin neljä siirtokuntaa Länsirannalla oli purettu.
Tämän suunnitelman toteuttamisen myötä Sharon joutui avoimeen välirikkoon oikeiston, rabbien ja siirtokuntalaisten kanssa. Äänestyksessä Sharon kuitenkin onnistui saamaan 52 prosentin ääniosuudella Likudin taakseen. Likudin oikeistosiiven johtaja Benjamin Netanjahu oli jo aiemmin eronnut hallituksesta protestina yksipuoliselle vetäytymiselle ja pyrki puoluekokouksessa syrjäyttämään Sharonin.
Joulukuussa 2004 Sharon erotti Shinuin viisi ministeriä näiden äänestettyä hallituksen budjettia vastaan. Lopulta tammikuussa 2005 perustettiin uusi kansallisen yhtenäisyyden hallitus Työväenpuolueen tullessa hallitukseen. Tästä alkoi Sharonin ja Työväenpuolueen keskinäinen lähentyminen.
Puolueen perustaminen

Gazasta vetäytymisestä lähtien Sharon ja hänen tukijansa Likud-puolueessa olivat joutuneet avoimeen yhteenottoon muun oikeiston kanssa. Lopulta syyskuussa 2005 14 kansanedustajasta koostunut Likudin maltillinen siipi "Acharayut Leumit" (Kansallinen vastuu) irrottautui puolueesta muodostaen oman eduskuntaryhmänsä. Benjamin Netanjahun johtama oikeistosiipi vaati Acharayut Leumitin erottamista puolueesta.
Tilanne oli Sharonille erittäin paha. Samaan aikaan, kun Sharon oli toimintakyvytön kahtia jakautuneessa puolueessaan, hänen tärkeä liittolaisensa Shimon Peres syrjäytettiin 9. marraskuuta Työväenpuolueen johdosta niukasti äänestyksessä. Uusi Työväenpuolueen puheenjohtaja Amir Peretz vaati ensitöikseen Sharonin hallituksessa istuvia työväenpuoluelaisia eroamaan hallituksesta. Peretz halusi palauttaa Työväenpuolueen sosialistiselle linjalle, mikä taas vaati hänen mukaansa heti ensimmäiseksi yhteistyön katkaisemista oikeistolaisen Likudin kanssa. Näin ollen kaikki Työväenpuolueet edustajat jättivät hallituksen 11. marraskuuta. Tässä vaiheessa Sharon menetti viimeisenkin tukensa. Uuden puolueen perustaminen alkoi näyttää välttämättömältä, jos Sharon aikoi saada jatkettua uutta rauhanpolitiikkaansa, jossa tarkoituksena oli asettaa lopulliset rajat Israelille ja luopua laajenemistavoitteista.
Lopulta 21. marraskuuta Ariel Sharon ilmoitti eroavansa Likudista sekä perustavansa uuden keskustalaisen ja liberaalin puolueen, jonka nimeksi piti tulla oikeusministeri Tzipi Livnin ehdotuksen mukaisesti "Kansallinen vastuu". Sharon ilmoitti, että idea uuden puolueen perustamisesta syntyi yhdessä yössä, mutta Avigdor Yitzhakin mukaan tätä oli suunniteltu jo useita kuukausia. Seuraavana päivänä uudessa puolueessa oli Sharonin tukijoiden mukaan 150 jäsentä. 24. marraskuuta puolue rekisteröitiin, mutta yllättäen nimellä "Kadima" (Eteenpäin). Kadima on yleinen heprean sana, mutta se on myös Israelin armeijan hyökkäyshuuto ja sitä on käytetty aiemminkin eri sionistisissa yhteyksissä, joten uuden puolueen nimellä oli israelilaisille merkityksensä.
Suurin osa näistä 150 jäsenestä oli Likudista eronneita. Hetimmiten puolueeseen liittyi merkittäviä israelilaisia kansanedustajia, kuten Ehud Olmert, Tzipi Livni, Meir Sheetrit, Gideon Ezra, Roni Bar-On, Omri Sharon ja Avraham Hirschson. Ministereistä liittyivät Ruhama Avraham, Majalli Wahabi, Eli Aflalo, Marina Solodkin, Ze'ev Boim ja Yaakov Edri. Pian liittyi myös Työväenpuolueeseen kuuluneita, kuten entinen ministeri ja Israelin ammattiliiton Histadrutin entinen puheenjohtaja Haim Ramon.
Varsinainen uutispommi Israelin politiikassa tapahtui 30. marraskuuta, kun Shimon Peres ilmoitti liittyvänsä Kadimaan ja eroavansa Työväenpuolueesta 60 vuoden jäsenyyden jälkeen.
20. joulukuuta 2005 Benjamin Netanjahu valittiin Likudin puheenjohtajaksi. Tässä vaiheessa sillä oli knessetissä 27 paikkaa, kun vuoden 2003 vaaleissa se oli saanut 38 paikkaa. Likud kuitenkin onnistui pitämään suurimman puolueen paikkansa paljolti sen ansiosta, että vaalikauden aikana pienempiä oikeistolaisia puolueita oli liittynyt siihen.
Puolueen ensimmäinen koettelemus – Sharonin aivoverenvuoto

Ariel Sharon sai aivoverenvuodon 18. joulukuuta 2005 vain kuukausi puolueen perustamisen jälkeen. Virkaatekeväksi pääministeriksi nousi valtiovarainministeri Ehud Olmert, joka oli ollut maltillisen siiven edustajana Likudin puoluehallituksessa ja siten Sharonin tärkeä liittolainen sekä luottomies. Ensitöikseen Olmert ilmoitti, että parlamenttivaalit pidettäisiin 28. maaliskuuta Sharonin suunnitelmien mukaisesti. Puolue uhkasi hajota johtohahmonsa myötä alkutekijöihinsä, mutta Olmert alkoi käydä keskusteluja Likudista eronneiden Kadiman johtohenkilöiden kanssa yrittäen vakuuttaa, ettei näiden kannattaisi palata takaisin Likudiin. Samoin hän keskusteli Shimon Peresin kanssa, jottei tämä palaisi Työväenpuolueeseen. Sharonin sairasteluiden takia oltiin arveltu, että Shimon Peresistä tulisi uusi puolueen puheenjohtaja, mutta entiset Likudin jäsenet eivät olleet valmiita kuitenkaan menemään niin pitkälle. Esimerkiksi mielipidetiedusteluiden mukaan Kadima olisi saanut 42 paikkaa knessetissä ja Olmertin johdolla 40.
4. tammikuuta 2006 Ehud Olmertista tuli Israelin pääministeri, koska Ariel Sharon ei ollut pystynyt hoitamaan virkaansa 100 päivään. 16. tammikuuta Ehud Olmert valittiin Kadiman puheenjohtajaksi. 24. huhtikuuta Olmert ilmoitti kannattavansa itsenäistä palestiinalaisvaltiota sekä totesi, että Israelin olisi luovuttava osasta Länsirantaa pitääkseen valtion juutalaisenemmistöisenä. Samoin hän esitteli äänestäjille ajatuksensa Israelin rajojen vakiinnuttamisesta, mikä tarkoittaisi Länsirannan siirtokuntien purkamista ja keskittämistä suuriksi asutuskokonaisuuksiksi vuoden 1967 rajalinjalle. Israelin valtion rajoja siis supistettaisiin. Olmert kuitenkin ilmoitti myös, ettei "Israel luopuisi historiallisesta oikeudestaan koko Israelin maahan".
Kadiman vaalivoitto 2006

Kadima oletetusti voitti 28. maaliskuuta 2006 pidetyt Israelin ennenaikaiset parlamenttivaalit. Kadima sai 29 paikkaa knessetin 120:stä paikasta, kun taas Likud sai vain 12 paikkaa. Yhtenäinen Likud oli saanut 38 paikkaa aikanaan vuoden 2003 vaaleissa. Työväenpuolueen ja Meimadin liitto sai 19 paikkaa. Kadima nousi maan suurimmaksi puolueeksi suvereenisti vain muutama kuukausi perustamisensa jälkeen, vaikka sillä ei vielä ollut kovin erikoista vaalikampanjaa tai puoluekoneistoa. Toisaalta voitto ei ollut niin totaalinen kuin muutamaa päivää ennen vaaleja tehdyt mielipidetiedustelut olivat lupailleet. Niissä Kadimalle ennustettiin parhaimmillaan 36 tai 37 paikkaa. Kadima sai ääniä niin Työväenpuolueelta kuin Likudiltakin. Äänestysvilkkaus oli historiallisen alhainen, vain 63,6 prosenttia.
Kadiman lopettaminen

Israelin vuoden 2015 parlamenttivaalien jälkeen kannatuksensa menettänyt Kadima-puolue lopetettiin ja puolueen loppuvaiheen näkyvin poliitikko Tzipi Livni on myöhemmin luopunut politiikasta.
Kadima- puolueen nousun ja nopean romahduksen taustalla varsin yleisen arvion mukaan oli se, että puolueen johtohenkilöt eivät olleet tosiasiallisesti edes sitoutuneet puolueeseen ja puolueella ei ollut edes mitään varsinaista omaa ideologiaa. Kadima oli monelle poliitikolle vain keino saada oma asemansa varmistettua ja sen takia kannatuksen lasku johti nopeasti koko puolueen lopettamiseen.
Puolueen puheenjohtajat

Ariel Sharon (2005–2006)
Ehud Olmert (2006–2008)
Tzipi Livni (2008–2012) (erosi)
Shaul Mofaz (2012–2015)
Akram Hasson (2015)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kadima-puolueen sivut (hepreaksi)
Kadima-puolueen edustajat Israelin parlamentissa (englanniksi)
Katri Antell

| Katri Antell / Antell-konserni |
| --- | --- |
Perustettu:  1880
Toimitusjohtaja:  Tomi Lantto
Kotipaikka:  Oulu
Toimiala:  Lounasravintola & kahvila
Liikevaihto:  19,2 milj. € (2021)
Henkilöstö:  300 (2021)
Kotisivu:  www.antell.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yrityksen pääkonttori ja lounasravintola Oulun Karjasillalla.
Antell on vuonna 1880 toimintansa aloittanut oululaislähtöinen ravintola-alan perheyritys, joka työllisti vuonna 2021 noin 300 työntekijää. Konsernin liikevaihto 2021 oli noin 19,2 milj. €.
Antellin lounasravintolat

Antell-konsernilla on lounas- ja henkilöstöravintoloita Helsingistä Sodankylään. Antell on henkilöstöravintola-alan kolmanneksi suurin toimija yksityisellä sektorilla Suomessa. Taloustutkimuksen toteuttaman Työelämän päättäjät -yrityskuvatutkimuksen  mukaan Antell on ollut vuosia toimialansa kärjessä.
Antell-ravintoloita ja kahviloita on Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Lahdessa, Oulussa, Tampereella, Turussa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Kouvolassa, Rovaniemellä, Raahessa, Sievissä, Kempeleessä ja  Porissa.
Antell-Leipomot Oy

Antell-konserniin kuuluva Antell-Leipomot Oy Oulussa lopetti toimintansa vuonna 2018.
Historia

Katri Antell on ollut aina perheyritys. Yritystoiminta alkoi vuonna 1880, kun Katri eli Catharina Henrika Antell (o.s. Pyhtilä) sai elinkeinoluvan Oulun kaupungilta ja alkoi myydä leipää omasta kopastaan Oulun torilla. Samana vuonna Katri Antellilta tilattiin leivonnaiset kuuluisan kansakoulunopettajan häihin, ja hänestä tuli oululaisten juhlien ja tilaisuuksien vakiotoimittaja. Katri Antell avasi ensimmäisen leipomomyymälänsä vuonna 1883 ja kahvilan vuonna 1899.
Antellin ravintolatoimintaa varten perustettiin vuonna 1980 Antell-Ravintolat Oy (aiemmin Antell-Catering Oy). Yhtiön ensimmäinen kohde oli Kemiran Oulun tehtaiden ruokala, joka avattiin samana vuonna. Helsingin ensimmäinen Antell-ravintola avattiin vuonna 1995. Antellin sadas henkilöstöravintola avattiin lokakuussa 2008.
Katri Antell kuoli 74-vuotiaana vuonna 1924. Katrin työtä jatkoivat hänen tyttärensä perheineen. Nuorimman tyttären Hiljan poika Aarne Viljakkala johti yhtiötä 1960-luvun lopulle asti.
Vuonna 1968 Lanton perhe tuli mukaan Antellin toimintaan. Antellin johtokunnan puheenjohtajaksi tuli kauppaneuvos Viljo Lantto 1976. Samana vuonna Katri Antell Oy teki konkurssin ja siirtyi kokonaisuudessaan Lanton perheen omistukseen. Hänen poikansa, kauppaneuvos Ilkka Lantto toimi Antellin toimitusjohtajana vuoteen 2002, jolloin Antell-Leipomoiden toimitusjohtajaksi nimitettiin Annukka Lantto ja Antell-Cateringin (sittemmin Antell-Ravintolat Oy) toimitusjohtajaksi Tomi Lantto. Nykyään Annukka Lantto toimii hallituksen jäsenenä ja Tomi Lantto Antellin toimitusjohtajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katri Antell Wikimedia Commonsissa
Antellin kotisivut
Ukkola, Jukka: Katri Antell 130 vuotta – vuodesta 1880.  (Juhlakirja)  Oulu:  Katri Antell Oy, 2010.  ISBN 978-952-92-8081-0.
Katri Antell, leipomoyrittäjä Oulusta, Naisten ääni -sivusto
Oulun historia
| --- | --- |
Oulun palot:   v. 1652 palo  v. 1655 palo  v. 1705 palot  v. 1715 palo  v. 1773 palo  v. 1822 palo  v. 1882 palo 
Merenkulku:   Fregatti Toivo  Hailuotolaiva  Kiikelin hylky  Laitakarin hylky  Hinaaja Oulu II  Sophia Marian hylky 
Teollisuuden historia:   Aittokoski Oy  Katri Antell  Merijal  Oulu Oy  Pateniemen saha  Tervahovi  Toppila Oy  Toppilan Mallasjuomatehdas  Typpi Oy  Ab Uleå Oy  Veljekset Åström 
Kuntaliitokset:   1965: Oulujoen kunta  2009: Ylikiimingin kunta  2013:  Haukiputaan kunta  Kiimingin kunta  Oulunsalon kunta  Yli-Iin kunta 
Katso myös:   Kierikkikeskus  Latokankaan kivikautinen asuinalue  Oulun kasarmi  Oulun kristalliyö  Oulun linna  Oulun valtaus  Pikku-Berliini  Rekikylän kivikautinen asuinpaikka  Typpi Oy:n räjähdysturma  Ylikiimingin seurakunta 
Muuta Ouluun liittyvää
Kantti

| Kantti |
| --- | --- |
 Kantti
 Koordinaatit: 62°5.119′N, 22°31.878′E 
Valtio:  Suomi
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Satakunta
Kunta:  Karvia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Korkeus:  133 m
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.karvia.fi/kylat/kantti 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kanttin entinen silta  1930.
Kantti on Karvian eteläisin kylä. Kylän läpi virtaa pohjois-eteläsuunnassa Karvianjoki, jossa sijaitsevat Kantinkosket ovat suosittuja kalastuskohteita. Karvianjoessa on myös melontareitistöjä. Kylässä jokeen yhtyy myös idästä virtaava Suomijoki.
Kantissa oli oma koulu, jossa oli 35 oppilasta sekä kolme opettajaa ja keittäjä-siivooja. Kanttin koulu lakkautettiin 2017, kun Karvian kylälle tuli uusi Karvian Yhtenäiskoulu Opinpolku.
Kanttissa toimivia yhdistyksiä ovat Kantin kylätoimikunta, Karvian alapään maamiesseura, Kantin erämiehet ry, Kantin maa- ja kotitalousnaiset, Kaappolan maatalousnaiset ja Partakylän maa- ja kotitalousnaiset. Vuonna 1994 Satakylät ry valitsi Kantin Satakunnan vuoden kyläksi.
Kanttista on matkaa Karvian keskustaan 6,3 kilometriä, Honkajoelle 18,9 kilometriä, Ämmälään 11,3 kilometriä, Suomijärvelle 9,9 kilometriä ja Saraan 20,2 kilometriä.
Kanttin kapina tapahtui kylässä kesällä 1808.
Kanttin lähistöllä toimi myös Karvian/Kantinkankaan lentokenttä 1930-luvulta 1950-luvulle. Ensimmäinen kone laskeutui 3.9.1936. Lentokenttä perustettiin alunperin palvelemaan varalaskupaikkana Kauhavan lennostolle. Mutta jo vuonna 1939 ennen talvisotaa lentotoiminta oli jo vilkasta. Myös lento-onnettomuuskin saatui sillä vuonna 1940 heinäkuussa maamaaliammuntaa harjoitellessa Kustaa Aulin syöksyi kuolemaan. Lentokentän alueelle rakennettiin useita halleja ja ilmailu oli erittäin vilkasta. Jatkosodan jälkeen hallit myytiin. Viimeiset lennot kentällä tehtiin 50-luvun alussa, jonka jälkeen kentällä ei vierailtu enää. Myöhemmin Karviaa yritettiin vielä saada 1957 Porin prikaatin sijoituspaikaksi ja myöhemmin 1965 Satakunnan lennoston sijoituspaikaksi kuitenkaan toteutumatta.
Nähtävyydet

Kanttissa sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Suomijoen vanha kivisilta, Vartinkosken silta ja pato, Kanttin saha- ja myllyalue, Särkikoski, vanhat tervahaudat, Sotaanlähdön muistomerkki ja Kyrön skanssin linnoitukset. Kyrön Skanssi oli nuijasotien aikana perustettu varustus. Myös keskiaikainen Kyrönkankaan kesätie kulkee Kanttin kautta. Tie on nykyisin Tiehallinnon virallinen museotie. Tietä pitkin pääsee esimerkiksi pohjoisessa sijaitsevaan Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistoon. Kanttin kautta kulkee lisäksi Pohjankankaantie, jonka arvellaan muodostuneen myös keskiajalla, ja se mainitaan vuonna 1556 raivattuna tienä.
Maakunnallisia luonnonsuojelualueita Kanttissa ovat esimerkiksi Kaurakeidas–Kavettakeidas–Pitkänniemenkeidas, jossa on runsaasti keidassoita sekä Kanttin lähdesuot ja lähteet.
Kantti-nimen taivutus

Kantti-nimeä taivutetaan ilman astevaihtelua. Tämä johtuu siitä, että nimi on kansan suuhunsa sopeuttama muunnos saksan kielen sanasta Schantz, joka 1600-luvulla yleisnimenä tarkoitti pienenpuoleista sotilasvaruskuntaa, linnaketta. Vieraasta kielestä lainattu sana ei osallistu astevaihteluun, jos se on niinkin myöhään kuin nelisensataa vuotta sitten kieleen otettu. Kotimaisten kielten keskuksen asutusnimihakemiston mukaan Kanttia kuitenkin taivutetaan astevaihtelussa (’Kantissa’).
Aiheesta muualla

Kanttin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kapeapäähai

| Kapeapäähai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Lahko::  Kaulushaikalat Hexanchiformes
Heimo::  Kidushait Hexanchidae
Suku::  Hexanchus
Laji::  perlo
Kaksiosainen nimi
 Heptranchias perlo  (Bonnaterre, 1788) 
 Levinneisyyskartta vuodelta 2007
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kapeapäähai on mysteerinen kidushait-heimoon kuuluva hai, joka viihtyy erityisesti adrianmeren syvyyksissä. Lajia ei olla tutkittu paljoa, sillä se on varsin vetäytynyt. Lajista on tehty vain muutamia havaintoja viime kahden vuosisadan aikana, mutta havaintoja on tehty monia lähivuosina.
Ulkonäkö

Täysikasvuinen kapeapäähai on noin 75 - 98 senttimetriä pitkä. Koiraat ovat suurempia kuin naaraat.
Kapeapäähai on pienikokoinen hai jolla on seitsemän kidusparia. Sillä on kapea pää ja pieni selkäevä pyrstövartensa alussa. Hailla on kolmiomainen pyrstöevä, joka osoittaa kaaremaisesti alaspäin.
Kapeapäähai on ruskehtavanharmaa selältään ja vaalenee vatsaan päin. Kapeapäähailla voi olla epämääräisiä tummia muotoja kehossaan. Lajilla on vihreät silmät.
Elinympäristö ja levinneisyys

Kapeapäähai viihtyy syvissä vesissä, ja esiintyy 0-1000 metrin syvyyksissä. Se yleensä kuitenkin viettää aikansa 180-450 metrin tasoilla. Kapeapäähai elää trooppisilla ja lauhkeilla vesillä, joihin kuuluu välimeri, intian valtameri, sekä läntinen ja kaakkoinen tyynimeri. Laji liikkuu yleensä merenalaisien rinteiden lähisyydessä.
Elintavat ja Käyttäytyminen

Kapeapäähaiden käyttäytymisestä ei ole paljoa tietoa.
Ruokavalio

Kapeapäähaiden ruokavaliion kuuluu luukalat, äyriäiset, pääjalkaiset, ja rustokalat. Pääjalkaiset ovat tärkein ruoanlähde kapeapäähaille..
Muihin kidushaihin verrattuna, kapeapäähait ovat lievästi valikoitsevampia ruokansa suhteen kuin muut kidushait.
Lisääntyminen

Kapeapäähait ovat ovovivipaarisia, ja synnyttävät kerrallaan noin 9-12 poikasta.
Piirustus kapeapäähaista
Kapeapäähain leuat