stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Égkomi (Nikosia)
Aiheesta muualla

Δήμος Έγκωμης. Égkomin kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Nikosian alue
| --- | --- |
Kunnat (dímos):  Ágios Dométios · Aglantziá · Dáli · Égkomi · Géri · Kythréa · Lakatámeia · Latsiá · Mórfou · Nikosia (Lefkosía) · Stróvolos · Tséri
Yhdyskunnat (koinótita):  Agía Eiríni · Agiá Kepír · Agía Marína Skylloúras · Agía Marína Xyliátou · Agía Varvára · Ágios Vasíleios · Ágioi Iliófotoi · Ágioi Trimithiás · Ágios Epifánios Oreinís · Ágios Geórgios Kafkállou · Ágios Geórgios Soléas · Ágios Ioánnis Maloúntas · Ágios Ioánnis Tillyrías · Ágios Nikólaos Léfkas · Ágios Sozómenos · Ágios Theódoros Soléas · Ágios Theódoros Tillyrías · Agrokipiá · Akáki · Alámpra · Alévga · Alithinoú · Álona · Ammadiés · Ampelikoú · Anágeia · Analióntas · Angolémi · Anthoúpoli · Aplíki · Aredioú · Argáki · Askás · Astromerítis · Avlóna · Béïkioï · Déneia · Dýo Potamoí · Eliá · Epichó · Episkopeió · Ergátes · Evrýchou · Éxo Metóchi · Farmakás · Fikárdou · Flásou · Fterikoúdi · Fylliá · Galáta · Galiní · Gerakiés · Gerólakkos · Goúrri · Kakopetriá · Kaliána · Kaló Chorió Léfkas · Kaló Chorío Mórfou · Kaló Chorió Oreinís · Kalopanagiótis · Kalyvákia · Kampí · Kampiá · Kámpos · Kanlí · Kannávia · Kapédes · Karavostási · Katalióntas · Káto Defterá · Káto Koutrafás · Káto Moní · Káto Pýrgos · Katokopiá · Katýdata · Kaziverá · Kióneli · Klírou · Kókkina · Kokkinotrimithiá · Korákou · Kotsiátis · Kouroú Monastíri · Kyrá · Lagouderá · Lazaniás · Léfka · Linoú · Livádia · Louroukína · Loutrós · Lýmpia · Lythrodóntas · Maloúnta · Mámmari · Mansoúra · Mántres · Margó · Markí · Másari · Mathiátis · Méniko · Mia Miliá · Mitseró · Móra · Mosfíli · Moutoullás · Mylikoúri · Néo Chorió · Nikitári · Nikítas · Nísou · Oíkos · Oroúnta · Ortákioi · Pachýammos · Palaichóri Mórfou · Palaichóri Oreinís · Palaíkythro · Palaiométocho · Páno Defterá · Páno Koutrafás · Páno Pýrgos · Páno Zódeia · Pedoulás · Pentágeia · Péra · Péra Chorió · Peristeróna · Peristeronári · Pétra · Pétra tou Digení · Pigénia · Platanistása · Politikó · Polýstypos · Potámi · Potamiá · Prasteió · Psimolófou · Pyróï · Saránti · Selládi tou Áppi · Siá · Sinaóros · Skouriótissa · Skylloúra · Spília · Syrianochóri · Temvriá · Tráchonas · Trachóni · Tsakístra · Týmvou · Varíseia · Vóni · Vroḯsia · Vyzakiá · Xeróvounos · Xyliátos · Zódeia
Kyproksen kunnat
| --- | --- |
Famagustan alue:  Agía Nápa · Akanthoú · Derýneia · Famagusta (Ammóchostos) · Lefkónoiko · Lýsi · Paralímni · Sotíra
Kyrenian alue:  Karavás · Kyrenia (Kerýneia) · Lápithos
Lárnakan alue:  Aradíppou · Athiénou · Dromolaxiá-Meneoú · Lárnaka · Léfkara · Livádia
Limassolin alue:  Ágios Athanásios · Germasógeia · Káto Polemídia · Limassol (Lemesós) · Mésa Geitoniá · Ýpsonas
Nikosian alue:  Ágios Dométios · Aglantziá · Dáli · Égkomi · Géri · Kythréa · Lakatámeia · Latsiá · Mórfou · Nikosia (Lefkosía) · Stróvolos · Tséri
Páfoksen alue:  Geroskípou · Páfos · Pégeia · Póli
Åke Slöör

Suomen ulkoministeri Rudolf Holsti, pääministeri Aimo Cajander, eduskunnan puhemies Väinö Hakkila, majuri Slöör ja presidentti Kyösti Kallio vastaanottamassa Viron presidentti Konstantin Pätsiä Helsingin kauppatorilla 30.8.1937.
Karl Åke Slöör (16. tammikuuta 1898 Helsinki – 13. helmikuuta 1974) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja tasavallan presidentin adjutantti.
Slöör valmistui Kadettikoulun 2. kadettikurssilta 1921, kävi tykistön ampumakoulun 1922 sekä Sotakorkeakoulun 1932. Hän palveli mm. Helsingin suojeluskuntapiirissä komppanianpäällikkönä 1926-1927 sekä pataljoonankomentajana 1927-1930. Yleisesikuntaupseeriksi valmistuttuaan hän toimi sotilasasiamiehenä Varsovaan, Bukarestiin ja Prahaan 1933-1937. Tasavallan presidenttien Kyösti Kallion ja Risto Rytin nuorempana adjutanttina Slöör palveli 1937-1941. Päämajan ulkomaanosaston päällikkönä hän toimi 1941-1944, minkä jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Myöhemmin Slöör toimi vakuutusalalla.
Ylennykset: reservivänrikki 1918, reserviluutnantti 1920, luutnantti 1921, kapteeni 1925, majuri 1933, everstiluutnantti 1940, eversti 1943.
Åke Virkola

Åke Sigfrid Virkola (vuoteen 1935 Willberg; 26. heinäkuuta 1911 Karjalohja – 10. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan ekonomi ja kauppatieteiden maisteri.
Virkolan vanhemmat olivat vaatturimestari Karl Sigfrid Willberg ja Hanna Ragnhild Jonsson ja puoliso vuodesta 1936 Hellevi Hertta Kuronen. Virkola tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseostasta 1929 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1931 ja kauppatieteiden maisteriksi 1934. Hän oli harjoittelija Kansallis-Osake-Pankissa 1928–1931, Helsingin Villakehräämö Oy:n konttoristi 1931–1934, Valion kirjeenvaihtaja 1935–1939, kansanhuoltoministeriön osastosihteeri, apulaistoimistopäällikkö, toimistopäällikkö ja apulaisosastopäällikkö 1940–1947, Oy Helsingin Meijeriliikkeen toimitusjohtaja 1947–1953, Valion kaupallinen johtaja ja johtokunnan jäsen 1953–1975, varatoimitusjohtaja 1958–1975 ja pääjohtaja 1975–1977. Virkolalla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1961). Virkola sai kauppaneuvoksen arvonimen 1961 ja vuorineuvoksen arvonimen 1976. Taiteilija Tauno Miesmaa maalasi hänen muotokuvansa 1970.
Åke Virkolan veli oli professori Nils-Erik Virkola.
Yrjö Hukkinen

Yrjö Armas Hukkinen (14. toukokuuta 1886 Kuhmoinen – 30. joulukuuta 1946 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen maataloustieteilijä, maatalous- ja metsätieteiden tohtori 1936. Hän tutki muun muassa ripsiäisiä.
Yrjö Hukkinen pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta ja valmistui 1912 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopiston maanviljelystaloudellisesta tiedekunnasta. Hukkinen teki opintomatkoja Keski-Euroopan maihin, Skandinaviaan ja Viroon ja tutustui näillä matkoillaan eri maiden kasvinsuojelutoimlntaan ja -laitoksiin ja otti osaa kasvinsuojelukongresseihin.
Hukkinen oli Suomen maanviljelystaloudellisen koelaitoksen entomologisen osaston assistenttina vuodesta 1912 ja Maatalouskoelaitoksessa tuhoeläinosaston ensimmäisenä assistenttina ja vuodesta 1928 osaston johtajana. Hän oli koelaitoksen edustajana maatalouden koetoiminnan maanviljelysvaliokunnassa 1924–1926. Hukkinen oli Maatalouskoelaitoksen tuhoeläinosaston johtaja ja professori 1937–1946. Hukkinen kirjoitti tieteellisten julkaisujen lisäksi kasvinsuojelualaan kuuluvista kysymyksistä aikakaus- ja sanomalehtiin sekä julkaisi pelto-, hedelmä- ja marjaviljelyksen tuholaisia käsitteleviä kirjoja ja kirjasia. Hän suunnitteli myös pölytysmenetelmän, joka sai tunnustusta ulkomaillakin.
Yrjö Hukkisen veli oli toimittaja Eino I. Hukkinen.
Julkaisuja

Huomioita peltokasviviljelystä rasittaneiden tuhohyönteisten esiintymisestä vuosina 1911 ja 1912.  Suomen senaatti, Helsinki 1913
Marjalude : entomologiselta osastolta. Tiedonantoja maamiehille n:o 34.  Suomen maanviljelystaloudellinen koelaitos, Helsinki 1915
Peltokasvien tuholaiset. WSOY 1920, 1928
Tärkeimmät peltokasviemme tuholaiset. WSOY 1920
Viljelyskasviemme tuhojen lisääntyminen viime aikoina. Porvoo 1923
Tiedonantoja viljelyskasveille vahingollisten eläinlajien esiintymisestä Pohjois-Suomessa. Maatalouskoelaitos, 1925. Sarja: Tieteellisiä julkaisuja / Maatalouskoelaitos; n:o 25
Tuholaisten torjunta hedelmä ja marjaviljelyksessä. 1, Tuholaistorjunnan opas, WSOY, 1933. Sarja: Tieto ja taito; 65
Tutkimuksia nurmipuntarpään (Alopecurus pratensis L.) siementuholaisista. 1, Chirothrips hamatus Tryb., puntarpääripsiäinen, Tekijä, 1936. (väitöskirja; julkaistu myös Maatalouden tutkimuskeskus, 1936. Sarjassa Valtion maatalouskoetoiminnan julkaisuja, 0372-6282; n:o 81 )
25. kertomus tuhoeläinten esiintymisestä Suomessa vuosina 1926 ja 1927 / Yrjö Hukkinen, Jaakko Listo ja Niilo A. Vappula. Maatalouden tutkimuskeskus], 1936. Sarja: Valtion maatalouskoetoiminnan julkaisuja, 0372-6282; n:o 82
Eun-Ji Ha

Eun-Ji Ha (s. 1981 Etelä-Korea) on eteläkorealainen balettitanssija. Hän on Suomen Kansallisbaletin tähtitanssija.
Hän kävi satubaletissa 8-vuotiaana ja aloitti 10-vuotiaana Korean National University of Arts -balettikoulun, jossa hän oli 2001–2006. Hän tanssi Universal Ballet Companyssa 2006–2007. Voitettuaan New Yorkin kansainvälisen balettikilpailun kesällä 2007, Suomen Kansallisbaletin taiteellinen johtaja Dinna Bjørn tarjosi hänelle sopimusta Suomen Kansallisbalettiin. Hän aloitti Suomen Kansallisbaletissa syksyllä 2007 ja hänet nimitettiin ensitanssijaksi vuonna 2009 ja tähtitanssijaksi vuonna 2013. Hän on tanssinut pääroolin lukuisissa klassikkobaleteissa kuten Bajadeeri, Giselle, Don Quijote, Joutsenlampi, Prinsessa Ruusunen ja Pähkinänsärkijä ja Hiirikuningas. Ha on tanssinut myös useissa nykytanssiteoksissa.
Vuonna 2008 Turun Sanomien Kaisa Kurikka kirjoitti Prinsessa Ruusunen -baletin arvostelussaan Hasta: "Eun-Ji Han tanssi saa aikaan kylmiä väreitä. Teknisesti loisteliaana, ilmaisullisesti ja musikaalisesti erittäin herkkäpiirteisenä tanssijana Eun-Ji Ha tekee Aurorasta ei pelkästään nuoren naisen viehkeää muotokuvaa vaan myös tunteiltaan syvän hahmon. Eun-Ji Han tulkinnallinen monipuolisuus säväyttää.”
Vuonna 2018 Ha sai Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinnon. Palkintolautakunta perusteli valintaa seuraavasti: ”Eun-Ji Ha on tanssinut menestyksekkäästi yli 10 vuoden ajan lähes kaikkien Kansallisbaletin ohjelmistossa olleiden klassisten balettiteosten päätehtävissä sekä taituroinut useiden nykytanssiteosten loistokkaana tulkitsijana. Lisäksi hän on tehnyt Suomen kansallisbalettia tunnetuksi maailmalla ja Suomessa vierailemalla monissa kansainvälisissä gaaloissa solistitehtävissä sekä kotimaan kiertueilla. Työyhteisössään hän on arvostettu ja pidetty työtoveri, kannustava kollega, joka on valmis auttamaan nuoria kanssatanssijoitaan.”
Roolit > Suomen Kansallisbaletissa: Pää- ja solistitehtävissä

Bajadeeri: Nikiya (Natalia Makarova/Marius Petipa)
Don Quijote: Kitri (Patrice Bart)
Giselle: nimirooli (Marius Petipa/Jean Coralli/Jules Perro)
Joutsenlampi: Odette/Odile, pas de trois (Kenneth Greve)
Kaunotar ja hirviö: Belle, kaunotar (Javier Torres)
Kuinka äkäpussi kesytetään: Bianca (John Cranko)
Lokki: Maša (John Neumeier)
Lumikuningatar: Kerttu (Kenneth Greve)
Prinsessa Ruusunen: prinsessa Aurora (Javier Torres/Petipa)
Pähkinänsärkijä ja Hiirikuningas: Klaara (Wayne Eagling, Toer van Schayk)
Scheherazade: nimirooli (Kenneth Greve)
Tuhkimo - traaginen kertomus: Tuhkimo (Terence Kohler)
A Million Kisses to my Skin: 1. pari (David Dawson)
Petite Mort: 5. pari (Jiří Kylián)
Two Fast (Jorma Elo), Voluntaries (Glen Tetley)
Etudes (Harald Lander)
Suite Murder (Jorma Elo)
Double Evil (Jorma Elo)
Kadonnut kuva (Christian Spuck)
Seitsemäs sinfonia (Uwe Scholz)
workwithinwork (William Forsythe)
In the Middle, Somewhat Elevated (William Forsythe)
Neljä luonnekuvaa: Sangviininen (George Balanchine)
Deca Dance Helsinki (Ohad Naharin)
Muualla: The World Star Gala Festival 2007 (partnerina Daniil Simkin) ja 2008 (partnerina Jaakko Eerola). Tokion balettigaala 2005 (partnerina Hean Jun Rhee).
Palkinnot

2002 William Como -stipendi Yhdysvaltain kansainvälisessä balettikilpailussa
2002 Prahan kansainvälisen balettikilpailun nuorten sarjan voittaja
2003 Luxemburgin kansainvälisen balettikilpailun nuorten sarjan voittaja
2003 Dong-An-tanssikilpailun voittaja
2007 New Yorkin kansainvälisen balettikilpailun voittaja
2018 Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinto
FS Clemenceau

| FS Clémenceau |
| --- | --- |
 Clémenceau

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  1. marraskuuta 1955
Laskettu vesille:  21. joulukuuta 1957
Palveluskäyttöön:  22. marraskuuta 1961
Poistui palveluskäytöstä:  1. lokakuuta 1997
Tekniset tiedot
Uppouma:  22 000 t (standardi) 32 780 t (kuormattu)
Pituus:  265 m
Leveys:  51,2 m
Syväys:  8,6 m
Koneteho:  126 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  1 338 miehistönjäsentä + 582 hengen lennosto
Aseistus
Aseistus:  8 × 100 mm tykkitornia 5 × 12,7 konekivääriä 40 lentokonetta
Clémenceau (runkonumero R98) oli Ranskan laivaston Clemenceau-luokan lentotukialus. Alus luovutettiin vuonna 1961 ja poistettiin palveluksesta vuonna 1997. Se nimettiin Georges Clemenceaun mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1955. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1957 ja valmistui 22. marraskuuta 1961.
Aluksessa, kuten sen sisarlaivassa Fochissa, oli varsin järeä puolustusvarustus. Alus oli varustettu kahdeksalla 100 millimetrin tykillä. 1980-luvulla alusta uudistettiin, ja neljä tykkiä korvattiin Crotale-ilmatorjuntaohjuslaukaisimilla.
Lentokalustona olivat pääasiassa Super Étendard -hävittäjät, F-8 Crusader, Breguet Alizé -sukellusveneentorjuntalentokone sekä Eurocopter Dauphin- ja Aérospatiale SA 321 -helikopterit.
Palvelus

Clémenceau siirrettiin vuonna 1977 telakalle modernisoitavaksi, jolloin katapultteja vahvistettiin, apukattilat asennettiin sekä sisäinen televisioverkko asennettiin. Samalla aluksen taktinen viestijärjestelmä SENIT1 korvattiin SENIT2:lla, joka siirrettiin käytöstä poistetusta hävittäjästä Jauréguiberrystä. Aluksen asevarastot muutettiin varastoimaan AN-52-ydinpommeja ja alukselle asennettiin inertiaohjausjärjestelmä, jolla se kykeni seuraamaan kaikkia aluksella olevia Super Étendard -rynnäkkökoneita.
Vuonna 1984 alukselle asennettiin Syracuse-satelliittiviestijärjestelmä hieman ennen toista modernisointia, joka alkoi seuraavana vuonna. Neljä aluksen 100 millimetrin tykkiä tutkineen korvattiin kahdella Crotale EDIR -kohdetorjuntajärjestelmällä, joiden asentamiseksi jouduttiin muuttamaan aluksen aselavetteja. Loppujen neljän tykin alkuperäiset DRBC 32A -tulenjohtojärjestelmät vaihdettiin keveämmiksi digitaalisiksi DRBC 32C -tulenjohtojärjestelmäksi. Lisäksi alukselle asennettiin uudet katapultit.
Alus osallistui Libanonin sisällissotaan ja vuoden 1991 Persianlahden sotaan.
Palveluksesta poiston jälkeen alus jäi odottamaan romutusta. Se lähti 31. joulukuuta 2005 Toulonista Ranskasta Intiaan Alangiin romutettavaksi. Greenpeace ja muut ympäristöjärjestöt vastustivat siirtoa, sillä vanha alus sisälsi suuria määriä ympäristömyrkyiksi luokiteltava aineita, kuten lyijyä, elohopeaa, PCB:tä ja asbestia. Järjestöjen mukaan Ranskan on itse huolehdittava laivan turvallisesta romutuksesta.
Alus saapui Intian rannikolle tammikuussa 2006, mutta maan viranomaiset eivät päästäneet sitä telakalle. Helmikuussa Ranskan presidentti Jacques Chirac kutsui aluksen takaisin Ranskaan. Kesällä 2008 Ranska lopulta sopi Able UK:n kanssa, että yhtiö hoitaa aluksen romutuksen telakallaan Hartlepoolissa. Aluksen nimeksi vaihtui samalla ”runko Q790”. Alus siirrettiin helmikuussa 2009 romutettavaksi Brestista Hartlepooliin.
Galleria

Konehuoneen ohjauspaneeli.
Clemenceaun komentotorni ja osa aluksen tykeistä.
Clemenceaun Keulaosa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta FS Clemenceau Wikimedia Commonsissa
Clemenceau-luokan lentotukialukset
Åminnen kartano

Åminnen kartano voi tarkoittaa seuraavia kartanoita:
Åminnen kartano eli Joensuun kartano, kartano Salossa entisen Halikon kunnan alueella
Åminnen kartano, kartano Raaseporissa entisen Pohjan kunnan alueella
Åminnen kartano, kartano Espoon Kauklahdessa
Åminnen kartano, kartano Ruotsissa Värnamon kunnassa
Åke Svanstedt

| Åke Svanstedt |
| --- | --- |
 Åke Svanstedt, 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1958 (ikä 65)  Attmar
Raviohjastaja
Kotirata:  Axevalla
Voittosumma:  57 180 768 €
Starttien määrä:  33 051
Voittoja:  6 135
1000. voitto:  1992
5000. voitto:  2009
Tilastot päivitetty:  31.12.2012
Åke Svanstedt (s. 18. marraskuuta 1958 Attmar) on ruotsalainen raviohjastaja ja -valmentaja.
Hän Olle Goopin ja Stig H. Johanssonin jälkeen Ruotsin kaikkien aikojen kolmanneksi voitokkain raviohajastaja. Svanstedt on vuonna 1977 alkaneella urallaan ajanut yhteensä yli 6 000 voittoa ja hänen ohjastamiensa hevosten palkintosumma kohoaa yli 57 miljoonaan euroon. Ruotsin voitokkain ohjastaja hän on ollut vuosina 1994 ja 1998. Svanstedilla on yli 200 hevosen valmennustalli Varan kunnassa Länsi-Götanmaalla. Hänen kotiratansa on Varan naapurikunnassa Skarassa sijaitseva Axevalla. Aikaisemmin Svanstedt vaikutti Bergsåkerin raviradalla Sundsvallissa vuoteen 2001 saakka.
Lempinimellä Kung-Åke (Kuningas Åke) tunnettu Svanstedt on urallaan saavuttanut useita suurkilpailuvoittoja Ruotsin ja Pohjoismaiden lisäksi myös muualla Euroopassa. Tunnetuimpia hänen valmennuksessaan olleita hevosia ovat olleet muun muassa kaksinkertainen European Grand Circuitin voittaja Zoogin sekä Elitloppet-voittajat Gidde Palema ja Torvald Palema. Suomessa Svanstedt on ohjastanut muun muassa Suur-Hollola-ajon sekä Finlandia-ajon voitot.
Eungdaphara 1988

| Eungdaphara 1988> 응답하라 1988 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  90 min
Pääosissa:   Lee Hye-ri  Park Bo-gum  Go Kyung-pyo  Ryu Jun-yeol  Lee Dong-hwi 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   tvN
Esitetty:  6. marraskuuta 2015 – 16. tammikuuta 2016
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  CJ E&M
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Eungdaphara 1988 (kor. 응답하라 1988, engl. Reply 1988) on televisioyhtiö tvNin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Hye-ri, Park Bo-gum, Go Kyung-pyo, Ryu Jun-yeol ja Lee Dong-hwi.[lähde? ]
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lee Hye-ri  | … |  Sung Duk-seon/Sung Soo-yeon   |
|  Park Bo-gum  | … |  Choi Taek   |
|  Go Kyung-pyo  | … |  Sung Sun-woo   |
|  Ryu Jun-yeol  | … |  Kim Jung-hwan   |
|  Lee Dong-hwi  | … |  Ryu Dong-ryong   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Ensio Kurki-Suonio

Ensio Voldemar Kurki-Suonio, sukunimi vuoteen 1927 Krohn (23. heinäkuuta 1896 Parkala, Inkeri – 14. syyskuuta 1993 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä Kurki Suonio.
Henkilöhistoria

Kurki-Suonion vanhemmat olivat säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkitieteilijä Ilmari Henrik Reinhold Krohn (1867–1960) ja Emilie Alide Marie von Dittmann (1870–1905). Kurki-Suonio oli naimisissa vuodesta 1922 pianisti Aino Katri Vartian kanssa. Professorit Kaarle Kurki-Suonio ja Reino Kurki-Suonio ovat heidän lapsiaan. Kurki-Suonio tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1914 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1926, tohtoriksi hän väitteli 1956. Kurki-Suonio perusti jo 1929 Hämeenlinnaan Rauhankatu 3:een yksityisen Höyhensaari-nimisen synnytyssairaalan. Sairaala toimi arkkitehti Väinö Vähäkallion suunnittelemassa viisikerroksisessa rakennuksessa aina vuoteen 1968 saakka. Kurki-Suonio sai lääkintöneuvoksen arvon 1975. Sotilasarvoltaan Kurki-Suonio oli lääkintämajuri (1942).
Teoksia

Nuori seppele : runoja, solmitsi Kurki Suonio. Otava 1919 (nimimerkillä Kurki Suonio)
Yksi tie : runoja. WSOY 1943
Ystävän lauluja. Kuva ja sana, Helsinki 1945
Eronneitten uudelleen vihkiminen : lausunto Tampereen hiippakuntapäivillä 21.9.1948. Helsinki 1948
Über die Bedeutung der Presbytokie in Finnland in quantitativer und qualitativer Hinsicht, väitöskirja. Suomalainen lääkäriseura Duodecim, Helsinki 1956
Kirkkoon kun kellot kutsuvat. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1973
Mieheksi ja naiseksi hän loi heidät. Uusi tie, Helsinki 1973
Aiheesta muualla

Ensio Kurki-Suonion muistio vuodelta 1969
Yrjö Kianne

Yrjö Valtter Kyander (28. huhtikuuta 1899 Tuusula – 22. joulukuuta 1961) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän käytti myös nimeä Yrjö Kianne.
Kyander näytteli neljässä suomalaisessa pitkässä elokuvassa: Aarne Kivimäen elokuvissa Miehen vankina (1943) ja Kaksi kivaa kaveria (1944) sekä Toivo Hämerannan elokuvissa Pajasta palatsiin (1946) ja Minä jätän sinut (1944). Oulun kaupunginteatterin johtajana Kyander toimi vuosina 1946–1947. Hän työskenteli lisäksi muun muassa 1920-luvulla Hämeenlinnan Työväen Näyttämöllä ja 1950-luvulla Lahden kaupunginteatterissa.
Kyanderin puoliso oli näyttelijä Annikki Karhi (1898–1958). Kyanderille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955.
Aiheesta muualla

Yrjö Kianne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Åminnefors

Åminnefors on teollisuustaajama Raaseporin kaupungissa Länsi-Uudellamaalla entisen Pohjan kunnan alueella. Se sijaitsee samannimisen Mustionjoen kosken varrella. Koskeen on vuonna 1912 perustettu vesivoimala, jonka on omistanut vuodesta 2012 alkaen Koskienergia Oy. Kylässä on asukkaita 300 (2000). Kosken partaalle vuonna 1875 perustettu rautaruukki toimi pienin keskeytyksin vuoteen 1996 asti. Åminneforsissa sijaitsee Dalsbruk Oy Ab:n valssaamo, Påminnen laskettelukeskus ja Åminnen kartano, jossa toimii golfkeskus Nordcenter.
Åminneforsin tehtaiden yhteydessä toimi myös sähkörautatie: Åminneforsin sataman ja  Martintehtaan välillä liikennöitiin kapearaiteisella 750 mm:n raideleveydelle rakennetulla radalla vuosina 1906–1927. Radan kokonaispituus oli 1 300 metriä. Rata jäi tarpeettomaksi, kun Fiskarsin–Pohjankurun rautatien kapearaiteinen rata jatkettiin Pohjankurun satamaan vuonna 1928.[lähde? ]
Radalla oli yksi sähköveturi, Asea 17/1905 (0-4-0sm) ja muutamia vaunuja. Rataan kuuluvan jyrkän mäen vuoksi veturin takaosassa oli erillinen laatikko, johon voitiin sijoittaa ylimääräisiä rautapainoja hankauspainoa lisäämään. Veturi makasi parikymmentä vuotta toimettomana ja romutettiin sodan jälkeen tehtaan uudisrakennusten yhteydessä. Se tarkastettiin yhtaikaa muun kapearaidekaluston mukana vuonna 1944 sotakorvauksena käytettäväksi, mutta se ei kelvannut venäläisille.[lähde? ]
Åminneforsissa vaikuttaa myös monta aktiivista seuraa ja yhdistystä, esimerkiksi Åminneforsin Moottorivenekerho, Åminneforsin kalastusseura ja Åminneforsin Shakkikerho.[lähde? ]
Yrjö Keränen

Yrjö August Gerhard Keränen (16. toukokuuta 1901 Raahe – 24. elokuuta 1974) oli suomalainen kirjailija.
Keränen kävi Sortavalan seminaarin 1926 ja toimi kansakoulun johtajaopettajana Rovaniemen maalaiskunnassa 1926–1961. Keräsen vanhemmat olivat kauppias Eliel August Keränen ja Anna (o.s. Lesola). Puoliso oli Aino Anna (o.s. Hakoköngäs) vuodesta 1941.
Teoksia

Kultaiset hämähäkit : runoja. WSOY 1926
Lehmäkauppa : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Maalaisliiton näytelmäkirjasto 3. Maalaisliitto, Vaasa 1940
Tervolan osuuskauppa 60-v. juhlajulkaisu. Tervolan osuuskauppa, Rovaniemi 1966
Østerdølen

Østerdølen on paikallinen norjalainen sanomalehti, jota julkaistaan Stor-Elvdalissa Hedmarkin läänissä. Lehden levikki oli 1 016 vuonna 2008.
Zhaoqing

| Zhaoqing (肇庆市, Zhàoqìng Shì) |
| --- | --- |
 Zhaoqingin sijainti Guangdongissa, alla sijainti Kiinassa.
 Zhaoqing
 Koordinaatit: 23°03′N, 112°28′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guangdong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14 891 km²
Väkiluku (2010):  3 916 467
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  526000
Suuntanumero(t):  0758
Rekisterikilpi:  粤H
 
 www.zhaoqing.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zhaoqing (yksink.: 肇庆; perint.: 肇慶; pinyin: Zhàoqìng; Jyutping: Siu6hing3) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan luoteisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 82 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista länteen. Kaupungin väkiluku on 3,92 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 14 891 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Qingyuanin, idässä ja kaakossa Foshanin, etelässä Yunfun sekä lännessä Wuzhoun ja Hezhoun prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatason aluejako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 8 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Kaupungin muuri.
Kaupunkinäkymää Zhaoqingista.
Zhaoqingin rautatieasema.
Kungfutsen temppeli Zhaoqingissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zhaoqing Wikimedia Commonsissa
Zhaoqing Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
Zhaoqing Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinatravel.com)