stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Telesphore Placidus Toppo

Telesphore Placidus Toppo.
Telesphore Placidus Toppo (15. lokakuuta 1939 – 4. lokakuuta 2023) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Franz von Streng 3. toukokuuta 1969, ja hänet nimitettiin Dumkan hiippakunnan piispaksi 8. kesäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pius Kerketta, jota avustivat Leo Tigga ja Joseph Robert Rodericks.
Toppo sai 8. marraskuuta 1984 nimityksen Ranchin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 7. elokuuta 1985 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hänet valittiin kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003, jolloin hän sai nimityksen Sacro Cuore di Gesù agonizzante a Vitinian kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin.
Toppo suoritti opintonsa Ranchin St. Xavier's Collegessa, Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa (teologian lisensiaatti) ja Ranchin yliopistossa (maisterinarvo historiassa).
Słupsk

| Słupsk |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Słupsk
 Koordinaatit: 54°27′57″N, 17°1′45″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Pommerin voivodikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  43,15 km²
Väkiluku (2015):  93 206
 – Väestötiheys:  2 160 as./km²
 
 www.slupsk.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Słupsk (saks. Stolp) on kaupunki Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa, 18 km Itämeren rannikolta sisämaahan. Kaupungin asukasluku oli 93 206 vuonna 2015. Kaupunki on syntynyt keskiajalla ja ollut pitkään saksalaisten asuttama. Nykyisin Słupsk on Pommerin teollisuuden keskus. Siellä tuotetaan maatalouskoneita, huonekaluja, kenkiä ja kosmetiikkaa. Se on Vantaan ja Arkangelin ystävyyskaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Słupsk Wikimedia Commonsissa
Teleskooppivaikutus

Teleskooppivaikutus (myös teleskooppiharha tai teleskooppi-ilmiö)  (engl. telescoping effect)  on kognitiivisessa psykologiassa ilmiö, jossa ihmiset muistavat tapahtumien ajankohdat usein väärin. Joskus muisti sijoittaa tapahtumat kauemmas menneisyyteen kuin ne oikeasti tapahtuivat ja joskus taas tapahtumat tuntuvat tapahtuneen lähempänä nykyaikaa kuin todellisuudessa.
Ilmiötä on kahta eri lajia:
Taaksepäin suuntautuva teleskooppi (aikalaajennus): tapahtumat tuntuvat kaukaisemmilta kuin ne ovat.
Eteenpäin suuntautuva teleskooppi: tapahtumat tuntuvat tuoreemmilta kuin ne ovat.
Yleensä ihmiset muistavat tapahtumat liian tuoreina. Tämä johtuu siitä, että muistimme ei aina toimi täydellisesti ja unohdamme asioita ajan kuluessa. Teleskooppivaikutus on voimakkaimmillaan, kun on kyse tilanteista, jotka ovat tapahtuneet noin kolme vuotta sitten.
Tämä johtuu muistia heikentävistä tekijöistä, joita ovat mm. seuraavat:
Merkityksellisyys: jos tapahtuma ei ole kovin merkittävä, saatamme unohtaa sen nopeammin.
Tapahtumien tiheys: jos lyhyessä ajassa tapahtuu paljon, saatamme sekoittaa, milloin mikäkin tapahtui.
Teleskooppivaikutus johtaa tapahtumien esiintymismäärien liioitteluun.
Tauno Räisänen

Tauno Räisänen (1911 – 1977) oli suomalainen lehtori, rehtori ja tietokirjailija. Räisänen oli talvisodan aikana Laatokan Karjalassa 3/JR39:n päällikkönä ja hän kirjoitti sotakokemuksiensa pohjalta myöhemmin kirjan Kenraalimotti : Laatokan koillispuolen talvisotaa 1939–40. Jatkosodan aikana Räisänen oli Ttus. RL:n päällikkönä.
Sotien jälkeen Räisänen piti Kuopion radiossa esitelmiä Pohjois-Savon historiasta ja esitteli myös humoristiseen sävyyn savolaisia ukkotyyppejä, sananparsia ja huomioita elämästä. Räisänen oli Kuopion klassillisen lyseon (vuodesta 1965 Kuopion klassillinen yhteislyseo) rehtorina 1959–1972.
Teoksia

Lapinlahden seurakunta 100-vuotias. Lapinlahden seurakunta, Kuopio 1958
Iisalmen kauppalan ja kaupungin historia 1860–1930. Iisalmen kaupunki, Kuopio 1959
Kenraalimotti : Laatokan koillispuolen talvisotaa 1939–40. Gummerus 1959
Savolan kirjakauppa 80-vuotias. Savolan kirjakauppa, Helsinki 1963
Pielaveden ja Keiteleen historia 1, 1870-luvulle ; kirj. Tauno Räisänen, Kalevi Kumpulainen. Pielaveden kunta, Pielavesi 1981
Tauno Salminen

Tauno Salminen (17. lokakuuta 1937 Nakkila – 21. heinäkuuta 2017 Tampere) oli suomalainen liikuntaneuvos ja nyrkkeilyvaikuttaja. Hän oli muun muassa Suomen Nyrkkeilyliiton kunniapuheenjohtaja, Tammer Turnauksen ja Nyrkkeilymuseon perustaja sekä pitkäaikainen menestyksekkään Tampereen Voimailuseuran puheenjohtaja. Salminen kuului myös lajin Tampereella järjestettyjen merkittävien arvokilpailujen, vuoden 1993 MM-kilpailujen ja vuoden 1981 EM-kilpailujen, taustavoimiin.
Ura

Kansainvälisesti Salminen toimi muun muassa Euroopan amatöörinyrkkeilyliiton hallituksessa vuosina 1982–1986 ja 1991–2006, ja vuonna 1986 hänet kutsuttiin liiton kunniajäseneksi. Kansainvälisen amatöörinyrkkeilyliiton tutkimus- ja kehittämiskomission jäsenenä Salminen toimi vuodet 1991–2006.
Salminen muutti Tampereelle 1960-luvulla. Hän oli Tampereen Voimailuseuran puheenjohtaja vuodet 1968–1979 ja 1984–1993 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1994. Vaikka nyrkkeily lajina yleisesti ottaen taantui Suomessa hänen aikanaan, pysyi laji Tampereella muuta maata paremmin toiminnassa. TVS:n edustajia kilpaili kesäolympialaisissa Salmisen vaikutusaikana kolme: Jouko Lindberg, Lasse Friman ja Pekka Ruokola. Salmisella oli oleellinen vaikutus TVS:n tapahtumamarkkinoinnin onnistumisessa ja nyrkkeilijöiden ulkomaanmatkojen mahdollistamisessa. 1960-luvulla hän perusti Tampereen Voimailuseuralle vaimonsa kanssa Boxing Bingo -nimisen bingopaikan, joka oli Tampereen pitkäikäisin ja viimeinen.
Salminen oli perustamassa Tampereella vuotuista, vuodesta 1977 järjestettyä kansainvälistä Tammer Turnausta ja vuonna 1991 Nyrkkeilymuseota. Hän toimi Nyrkkeilymuseoyhdistyksen puheenjohtajana vuoteen 2012 asti, minkä jälkeen hän oli yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Tammer Turnauksen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana hän toimi 30 kertaa. Salminen kuului Tampereella järjestettyjen vuoden 1981 EM-kilpailujen, nuorten vuoden 1984 EM-kilpailujen ja vuoden 1993 MM-kilpailujen taustavoimiin.
Salminen kehitti suomalaisnyrkkeilyä useilla tavoilla. Hän vaikutti muun muassa naisten nyrkkeilyn nousuun 1990-luvulla (ensimmäinen naisten Suomen mestari oli TVS:n Maarit Teuronen), kuntonyrkkeilyn nousuun ja poikanyrkkeilyn luomiseen. Tampereen Voimailuseura nousi hänen aikanaan maan menestyneimmäksi nyrkkeilyseuraksi. Salminen työskenteli Tampereen kaupungin liikuntavirastossa isännöitsijänä ja käyttöpäällikkönä.
Salminen oli Suomen Nyrkkeilyliiton puheenjohtaja vuodet 1980–1985 ja 1994–2006. Hän toimi liiton johtokunnassa 36 vuoden ajan. Vuonna 2007 hänet nimitettiin liiton kunniapuheenjohtajaksi. Salminen oli myös kuusi vuotta Suomen Olympiakomitean hallituksen jäsen. Vuonna 2005 hänet nimettiin suomalaisen nyrkkeilyn hall of fameen. Lukuisten muiden palkintojen ohella Salmiselle myönnettiin Suomen Liikuntakulttuurin ja Urheilun kultainen ansioristi vuonna 1990 ja Euroopan amatöörinyrkkeilyliiton kultainen ansiomitali 1987. Vuonna 1995 hänet nimettiin neljäntenä tamperelaisena liikuntaneuvokseksi. Salminen kuoli keuhkokuumeeseen Tampereella 79-vuotiaana 21. heinäkuuta 2017.
Rockenhausen

| Rockenhausen |
| --- | --- |

 vaakuna
 Rockenhausen
 Koordinaatit: 49°38′N, 7°49′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Rheinland-Pfalz
Piirikunta:  Donnersbergkreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,8 km²
Korkeus:  199 m
Väkiluku (2017):  5 283
 – Väestötiheys:  143 as./km²
Postinumero:  67806
Suuntanumero(t):  06361
 
 www.rockenhausen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rockenhausenin sijainti Donnersbergkreisin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Rheinland-Pfalzin osavaltiossa.
Rockenhausen on pikkukaupunki Donnersbergkreisin piirikunnassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Mainzista lounaaseen ja 30 kilometriä Kaiserslauternista pohjoiseen.
Maantiede

Rockenhausen sijaitsee Pfalzin alueen pohjoisosassa Alsenzin jokilaaksossa verraten harvaan asutulla ylänkömaalla. Alsenz on Nahen sivujoki ja se virtaa Rockenhausenin halki etelä–pohjoissuuntaisesti.
Rockenhausen koostuu kolmesta kaupunginosasta: Rockenhausen, Dörnbach ja Marienthal. Rockenhausenin kaupunginosaan kuuluu seuraavat osa-alueet: An der Linde, Buchwaldhof, Hintersteinerhof, Im Degenbachtal, Inkeltalerhof, Lindenhof, Römerhof, Rußmühlerhof, Schacherhof ja Scharfeeck. Marienthaliin kuuluu osa-alue Mordkammerhof, joka aiemmin oli osa Rockenhausenin itäpuolella sijaitsevaa Dannenfelsin kuntaa.
Rockenhausen on aluehallintoyksikkö Verbandsgemeinde Rockenhausenin suurin kunta. Yksikköön kuuluu Rockenhausenin lisäksi 19 pientä kuntaa. Se muodostettiin osana 1960-luvulla aloitettua paikallishallinnon järkeistämistä. Kuntia kutsutaan nimellä "Ortsgemeinde", joka on Rheinland-Pfalzissa, Sveitsissä ja Itävallassa käytössä oleva paikallishallinnollisen alueen termi. Rockenhausenin kaupungin pormestari on samalla koko kuntayhtymän pormestari, ja jokaisella kunnalla on lisäksi oma "paikallispormestarinsa" (Ortsbürgermeister). Rockenhausenin kuntayhtymän väkiluku on runsaat 10 000 ja pinta-ala noin 140 neliökilometriä.
Historia

Rockenhausen sai kaupunkioikeudet vuonna 1332. Vuodesta 1457 kaupunki kuului Kurpfalzin ruhtinaskuntaan. Kolmikymmenvuotinen sota oli tuhoisa Rockenhausenille, kuten kaikille ympäristön paikkakunnille. Ranskan joukot miehittivät alueen Ensimmäisen liittokunnan sodassa ja Campo Formion rauhassa 1797 alue liitettiin Ranskaan. Vuosina 1798–1814 Rockenhausen kuului ranskalaiseen Departement Donnersbergiin. Wienin kongressin jälkeen vuonna 1816 alue liitettiin Baijerin kuningaskuntaan. Aluehallinnollisia järjestelyjä tehtiin vuosina 1818 ja 1900. Bezirksamt Rockenhausen sai 1939 uudeksi nimekseen Landkreis Rockenhausen.
Toisen maailmansodan jälkeen Rockenhausen kuului Ranskan miehitysvyöhykkeeseen (Französische Besatzungszone). Siitä tuli osa uutta Rheinland-Pfalzin osavaltiota. Landkreis Rockenhausen ja Landkreis Kirchheimbolanden yhtyivät nykyiseksi Donnersbergkreisin hallintoalueeksi 7. kesäkuuta 1969. Aiemmin itsenäiset Dörnbach (550 asukasta ja Marienthal/Pfalz (280 asukasta) liitettiin Rockenhauseniin 10. kesäkuuta 1979.
Rockenhausenin museoita ovat muun muassa Das Museum für Zeit ja taidemuseo Das Museum Pachen.
Rockenhausenin vanhakaupunki on pääosin 1700-luvulta ja 1800-luvun alkupuoliskolta.
Talous ja liikenne

Rockenhausenin suuriin työnantajiin kuuluu ajoneuvojen istuinten komponentteja valmistava Adient ja REMA Fertigungstechnik GmbH. Rockenhausenin rautatieasema sijaitsee Alsenztalbahn-radan varrella. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Bundesstraße 48 (Bingen am Rhein–Bad Bergzabern).
Aiheesta muualla

Rockenhausen, Rheinland-Pfalz, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marienthal
Tanelinkulma

Tanelinkulma
Tanelinkulma on Waldemar Aspelinin suunnittelema vuonna 1889 valmistunut rakennus Haminassa. Uusrenessanssista tyyliä edustavan puurakennuksen pinta-ala on noin 1000 m². Rakennus on suojeltu asemakaavalla.
Tanelinkulman rakennutti Venäjältä Haminaan tullut kauppaneuvos Konstantin Aladin (1833–1896) itselleen kaupunkipalatsiksi. Hän ehti asua talossa vain muutamia vuosia ennen kuolemaansa. 1960-luvulla uusi rakennuskaava mahdollisti tehokkaamman rakentamisen tontille, jolloin Aladinin taloa uhkasi purkaminen. Rakennuksen osti vuonna 1968 Aladinien perikunnalta rakennusneuvos Veli O. Klami, joka alkoi kunnostaa taloa. Talo nimettiin Tanelinkulmaksi rakennustöissä 1880-luvun lopulla olleen Veli O. Klamin isoisän Taneli Klamin mukaan. Rakennuksen omistaa Veli O. Klamin perustama Oy Rakennuspartio.
Raatihuoneentorin kulmassa sijaitseva ensimmäisen kerroksen huoneisto on ollut Aladinin jälkeen monenlaisessa käytössä: asuntona, baarina, Prihan liimatehtaan konttorina, Haminan kaupungin teknisen toimen virastona sekä samovaarimuseona, jonka toiminta päättyi vuonna 2010. Nykyisin talossa on asuntoja, konditoria-kahvila, Kakspy Ry Haminan klubitalo ja yritysten toimitiloja.
Tanelinkulma on äänestetty Haminan kauneimmaksi rakennukseksi.
Rinta-Kurikan talonpoikaiskartano

Rinta-Kurikan päärakennus 1930. Kuvan auto on Whippet vm. 1928.
Rinta-Kurikan talonpoikaiskartano Kurikassa on yksi Suomen vanhimpia samassa suvussa edelleen olevia sukutiloja. Se on ollut saman suvun hallussa vähintään 530 vuotta. Kurikan tila on perustettu 1400-luvulla. Jo 1400-luvun puolella tila jaettiin Vähä- ja Iso-Kurikaksi. Kartano on toiminut vielä 1700-luvulla Vähä-Kurikan talouskeskuksena.
Tilan ensimmäinen tunnettu isäntä on Antti Kurikka (s. 1480). Kurikan kaupunki on saanut nimensä tästä talosta.  Kartano sijaitsee edelleen samalla paikalla, historiallisen valtareitin Kyrönkankaan talvitien päätepisteessä Kyrönjoen korkealla jokitöyrällä ja myös Kyrönkankaan kesätien vieressä Kurikan kaupungin keskustassa.
Kartanoa on vain remontoitu ja laajenneltu satojen vuosien saatossa. Vanhinta osaa edustaa keskiaikainen ja käsin hakatuista kivistä tehty suuri holvattu kellari talon alla. Vanhimmat hirsiosat ovat aikaisintaan vuoden 1646 jälkeisiä, koska Etelä-Pohjanmaan Historia III:n mukaan Marcus Vähä-Kurikalta paloi tuolloin 40 huoneinen kartano, josta jäi vain perustukset ja iso kellari. Vuoden 1765 isojakokartassa kartanon rakennukset on kuitenkin taas näkyvissä rakennettuna nykyisellä paikallaan. Talvitie on kulkenut oheisen kartan mukaan talon puutarhan läpi aivan seinän vierestä, jossa portti on ollut kiinni. Talvitien portitkin ovat vielä tallessa.
Tilan merkittävä paikka Kyrönkankaan talvitien ja Kyrönkankaan kesätien risteyksessä, ilmenee itsensä Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin ja kuningatar Maria Eleonooran yövyttyä seurueineen Wähä-Kurikan talonpoikaiskartanossa 1626 talvella, heidän paluumatkallaan Preussin sodasta Tallinnan, Viipurin, Hämeenlinnan ja Kurikan kautta Korsholman linnaan ja edelleen Tukholmaan.
Isonvihan aikana sai kartano taas korkea-arvoisen vieraan, kun 15. päivänä helmikuuta 1714 mainitaan tsaari Pietari Suuren käskystä Suomen miehittänyttä Venäjän armeijaa komentaneen ruhtinas Mihail Golitsyn tulleen joukkoineen noin 11 000 miestä idästä Kurikkaan pitkin Kyrönkankaan talvitietä, joka johti Vähä-Kurikan kartanolle. Joukot marssivat talon pihan läpi vievää talvitietä ja ylittivät Kyrönjoen talon vierestä, Kurikanlahden eteläpuolelta. Tässä nähtiin kuulua Napuen taistelua edeltävä ensimmäinen yhteenotto, kun Kurikan kirkon puolella vastarannalla oli ruotsalaisen kenraali Carl Gustaf Armfeltin sadan miehen etuvartio, joka käsitti ainakin 30 miehen vahvuisen ratsuväkijoukon, 20 miehen vahvuisen jalkaväen ja joukon talonpoikia. Kahakan jälkeen etuvartion rippeet pakenivat kohti Isoakyröä, ja Golitsyn joukkoineen jäi Kurikan keskustan paikkeille tai ehkä Meijerinlahden jäälle lepäämään, kuten Klaus Flemingin joukot tekivät juuri ennen nuijasodan taistelua runsas vuosisata aiemmin vuonna 1597. Kartanon isäntähän oli tuolloin myös kirkonisäntä Yrjö Matinpoika Wähä-Kurikka, joka on saattanut auttaa asiaa, sillä ruhtinas Golitsyn panetti peitsimiehet vahtiin Kurikan kirkon ovelle ryöstelyn estämiseksi. Tämä oli erikoista sillä tsaari oli määrännyt Golitsynin käyttämään Pohjanmaalla poltetun maan taktiikkaa.
Kirjallisuudessa

Artturi Leinonen on ottanut talon kolmannen isännän Marcus Juhonpoika Wähä-Kurikan Hakkapeliitat-kirjansa sankariksi nimellä Niisius Kurikka. Tilasta ja kuningas Kustaa II Adolfin ja kuningatar Maria Eleonoran vierailusta talossa kerrotaan heti kirjan ensimmäisillä sivuilla. Kirjassa kerrotaan huovien polttaneen Kurikan talon 1643. Tätäkin tukee se seikka, että Marcukselta mainitaan Etelä-Pohjanmaan historian kolmannessa osassa palaneen nelisenkymmentä huonetta käsittänyt kartano.
Tilan toiminnot

Neljä kartanon isäntää on toiminut Kurikan kirkonisäntänä.
Maa- ja metsätaloustuotantoa  (Tilan koko ollut suurimmillaan useampi tuhat hehtaaria. Vielä 1900 luvun alussa n. 2 000 hehtaaria. Kartanolla on ollut myös lukuisia torppia.
Karjataloutta
Suurimittaisesti Tervan polttoa ja myyntiä Vaasaan.
Tilalla on ollut pohjanmaan isoin kalkkikivilouhimo ja porakivien louhintaa tilan mailla olleesta kaivoksesta Sikavuorella.
Tilan omistuksessa on ollut myös Kurikan Saha Pitkän-Jussin alapuolella rannassa.
Kurikan Turkis ja Pukimo O.Y Kankaan koulua vastapäätä.
Yksi Kurikan osuusmeijerin perustajista. Tilan maille 1905 rakennettu meijeri toimii nykyään Kurikan helluntaiseurakuntana.
Muuta tietoa

Tilan rakennusten yhteispinta-ala on noin 1 600 m2, joista päärakennuksessa ja lisäsiivessä noin 600 m2 Päärakennuksen pituus on noin 43 metriä. Päärakennuksen vanhimmat osat ovat 1400–1500-luvun taitteesta. Vanhinta osaa edustavat ainakin osa perustuksista ja valtava jääkellari maan alla. Tehty käsinhakatuista kivistä. Huonekorkeus on alakerrassa korkeimmillaan noin 3,4 metriä. Osassa taloa kattoa madallettu kolmeen metriin. Yläkerrassa katto on korkeimmillaan 4 metrissä.
Päärakennuksen laajennuksen suunnitteli kirkonrakentaja Salomon V. Birling vuonna 1901. Laajennuksessa tehtiin iso kuisti kahteen kerrokseen, käsin paikalle tehty peltikatto sekä asennettiin punamultaisten hirsien päälle lautavuoraus.
Renkien ja piikojen asumus 1700-luvulta. Siirretty kartanon vierestä nykyiselle paikalleen 1930. Kruunun verovilja-aitta on 1600-luvulta. (Museoviraston arvio)
Kirjallisuutta

Osmo Rinta-Tassi: Kurikan Historia I  1980 (Esihistorian osan on laatinut Ville Luho). Kurikan kaupunki. Vaasa Oy:n kirjapaino, Vaasa.
Osmo Rinta-Tassi: Kurikan Historia II I.2. 2004. Kurikan Kaupunki
Osmo Rinta-Tassi: Kyrön joki – meirän joki. Samuli Paulaharjun Säätiön vuosikirja 2013. Tekijät Jari Järvinen, Ismo Nuuja, Heikki Rantatupa, Osmo Rinta-Tassi, Janne Vilkuna. Kustantanut Samuli Paulaharjun säätiö 2013.
Armas Luukko: Etelä-Pohjanmaan historia I–II  Osa II Keskiaika ja 1500-luku.
Armas Luukko: Etelä-Pohjanmaan historia III Sisältää jakson nuijasodasta isoonvihaan eli koko 1600-luvun.
Aulis J. Alanen: Etelä-Pohjanmaan historia IV Isosta vihasta Suomen sotaan 1700–1809
Samuli Paulaharju: Rintakyliä ja larvamaita  1943
Napuen taistelu – Sotakorkeakoulun Upseerikerhon julkaisuja N:o 5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rinta-Kurikan talonpoikaiskartano Wikimedia Commonsissa
Wähä-Rinta-Kurikan Isojakokartta vuodelta 1756. Kartanon päärakennus on edelleen samalla paikalla. Vasemmalle yläviistoon talosta on Kurikanlahti eli nykyinen uimapaikka "Meijerinlampi". Kurikan Kirkko ja Kyrönkankaan kesätie ovat heti joen toisella puolella. Tämä Isojakokartta on tarkkuudeltaan verrattavissa suoraan nykykarttoihin.
(Käännös)  
Kurikasta:

 Kurikan kirkolla kohtaavat toisensa Kauhajoen kautta kulkeva kesätie ja Jalasjärven kautta kulkeva talvitie Turusta.
 Tästä kirkosta noin neljännespeninkulman verran pohjoiseen on Paavolan talon alemmilla pelloilla se paikka, mistä alkoi niin sanottu nuijasota 1597 pohjalaisten ja Flemingin puolueen välillä, josta sitten tapahtui perääntyminen pitäjän taustalla olevalle korkealle Santavuorelle.
 Kurikan kirkkoa vastapäätä sijaitsee Wähä-Kurikan kartano, jossa korkeasti autuas Gustav Adolf lepäsi yön yli, kun hän herran vuonna 1626 talvella, tuli etelästä käsin ja matkusti pohjanlahden ympäri Tukholman kaupunkiin.
 Isaac Astreen
 Kurikassa 9 tammikuuta 1792
Kartanon puistossa tehdyssä kaivauksessa löytyi tämä esine. Siihen on kiinnittynyt Litorina-kotilo, joka muistuttaa alueen olevan muinaista merenpohjaa. Litorina-kotilo on siis noin 2000–6000 vuotta vanha.
Kartanon upea puutarha ja palvelusväkeä 1930-luvulta. Taustalla Kurikan kirkko
Juuri tästä Kurikankylän maisemasta sanaili Samuli Paulaharju seuraavasti Rintakyliä ja Larvamaita teoksessaan "Kirkko vain seisoo ja valvoo suurta lakeuttansa, katsoo yli metsienkin. Ja aivan ääressä on vanha pappila, joki ja kivinen Kirkonsilta sekä takarannalla töyrän täysi Kurikoota. Ne katselevat sieltä toistensa korvalta ja takaa, ylitsekin kurkistelevat. Siellä on Rinta-Kurikkaa ja Larva-Kurikkaa, Oja-, Mäki-, Yli- ja Ala- ja vielä muuta Kurikkaa, niin että niitä on monta kirkonpenkillistä. Ja he ahertavat keskellä parasta pitäjää, ympärillä pienen Kurikanlaharen, takana kivisen Kirkonsillan. " Näkymä Kyrönjoen yli Rinta-Kurikkaan vuodelta 1920.
Run Baby Run

| ”Run Baby Run” DJ Valdi, Marcos Rodriguez & Quique Tejada ft>  Estela Martin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2014–2015
 Julkaistu: 3. helmikuuta 2015
 Formaatti: Digitaalinen lataus
 Tyylilaji: Dance
 Kesto: 03.31
 Levy-yhtiö: Blanco y Negro Music
Listasijoitukset
  34.
DJ Valdin muut singlet
| ”Sax on the Beach” 2014 | ”Run Baby Run” 2015 |   |
Marcos Rodriguezin muut singlet
| ”With Or Without You” 2013 | ”Run Baby Run” 2015 | ”Heaven's Door” 2015 |
Quique Tejadan muut singlet
| ”Vulcano” 2015 | ”Run Baby Run” 2015 | ”Let's Go” 2015 |
Run Baby Run on DJ Valdin, Marcos Rodriguezin ja Quique Tejadan esittämä kappale, jolla esiintyy vierailevana artistina naislaulaja Estela Martin. Sen julkaisi Blanco y Negro Music digitaalisesti ladattavana singlenä 3. helmikuuta 2015. Ajatus kappaleen tekemisestä lähti liikkeelle jo yli viisi vuotta ennen kappaleen julkaisua, kun Quique ja DJ Valdi tapasivat toisensa ja päättivät tehdä jotain yhdessä. Mark ja Estela, televisio-ohjelman Europa Baila järjestäjät, muodostuivat ohjelmassa kilpailleen Valdin faneiksi ja halusivat pitkin kilpailua luoda Formula 1 teemaisen pilottijoukon ja tehdä musiikkia.
Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 13. helmikuuta 2015. Videolla nähdään esiintyjäkokoonpano kuvataiteilija Jose Cuberon kuvittamana ajamassa läpi sarjakuvamaisten kaupunkimaisemien kilpaa autoillaan, määränpäänä seuraavan konsertin järjestämispaikka.
Kaupallisesti kappaleesta tuli kohtalainen menestys, päästyään Espanjan singlelistan sijalle kolmekymmentäneljä. Ennen tätä kappale oli päässyt jo Espanjan iTunes-latauslistan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleet

Run Baby Run (Radio Edit) – 3.31 (feat. Estela Martin)
Listasijoitukset

| Listat (2015) | Paras Sijoitus |
| --- | --- |
Espanja (PROMUSICAE): 34
Teuvo Tuominen

| Teuvo Tuominen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Teuvo Vilho Tuominen
Syntynyt: 21. joulukuuta 1927 Tampere
Kuollut: 17. lokakuuta 2010 (82 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Teukka
Pituus:  176 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1952 1954:   Tampereen Pyrintö  Tampereen Pyrintö
Valmennusura
 1952–1958:   Tampereen Pyrintö (naiset)  Suomi (naiset)
Teuvo Vilho Tuominen (21. joulukuuta 1927 Tampere – 17. lokakuuta 2010) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja ja -toimija. Hän vaikutti lajissa myös liittotasolla.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Tuominen kuului pelaajana Pyrinnön miesten SM-sarjajoukkueeseen vuosina 1952 ja 1954.
Tuominen toimi Pyrinnössä koripallovalmentajana vuosina 1946–1958, minä aikana seuran naisten edustusjoukkue voitti neljä Suomen mestaruutta ja miesten edustusjoukkue nousi pääsarjatasolle. Vuosina 1953–1958 Tuominen toimi Suomen naismaajoukkueen päävalmentajana, ja miesten maajoukkueen johtoryhmässä hän oli mukana vuoden 1953 EM-kilpailuissa. Suomen Koripalloliiton liittohallituksen jäsenenä hän toimi 1940–, 1950–, 1970– ja 1980–luvuilla. Liiton jäsenlehden päätoimittajana hän toimi vuodet 1979–1982. Pyrinnössä hän teki lähes kaikkia mahdollisia tehtäviä yli 60 vuoden ajan ja oli perustamassa Delfin Basket -turnausta. Hän työskenteli urheilun ulkopuolella hallintojohtajana. Tuominen kuoli 82-vuotiaana vuonna 2010.
Taneti Maamau

| Taneti Maamau |
| --- | --- |
 Maamau kuvattuna vuonna 2016.
Kiribatin presidentti
 11. maaliskuuta 2016 -  
Edeltäjä:  Anote Tong
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1960 (ikä 64)  Fanninginsaari, Kiribati
Tiedot
Puolue:  Tobwaan Kiribati
Taneti Maamau (s. 16. syyskuuta 1960) on kiribatilainen poliitikko. Hän on toiminut maansa presidenttinä maaliskuusta 2016 alkaen.
Maamaun edeltäjä toivoi kiribatilaisten saava pakolaisaseman, kun ilmastonmuutoksen aiheuttama merenpinnan nousu tekee saarista asuinkelvottomia, mutta Maamau on esitellyt jopa 20 vuotta pitkiä investointisuunnitelmia.