stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asteroidivyöhyke
Päävyöhykkeen asteroidien ominaisuuksia > Asteroidien kuut

Luettelo päävyöhykkeen asteroidien kuista löytyy artikkelista Pikkuplaneetan kuu, kohdasta päävyöhykkeen asteroidit.
Kaikki päävyöhykkeen asteroideista eivät kierrä Aurinkoa yksinään, vaan joillain niistä on myös oma kiertolaisensa eli oma kuu. Ensimmäinen löydetty päävyöhykkeen asteroidin kuu oli 243 Idan kuu Dactyl, jonka Galileo-luotaimen tutkijat löysivät vuonna 1994. Myöhemmin asteroidien kuita on löydetty lisää, esim. 22 Kalliopella on kuu nimeltä Linus. Joillain päävyöhykkeen asteroideista kuten 45 Eugenia, 87 Sylvia ja 93 Minerva on kaksi kuuta.
Päävyöhykkeen asteroidien ominaisuuksia > Asteroidien nimet

Koska asteroideja pidettiin aluksi planeettoina ja koska ensimmäisinä löytyneet asteroidit sijaitsivat juuri päävyöhykkeellä, niin ensimmäisinä löytyneiden päävyöhykkeen asteroidien nimet ovat samantyyppisiä kuin varsinaisilla planeetoilla. Esimerkiksi Ceres, Pallas, Juno, Vesta ja Hygiea ovat saaneet nimensä roomalaisen ja kreikkalaisen mytologian jumalattarilta. Kun asteroideista sitten tuli pikkuplaneettoja eikä niitä enää pidetty varsinaisina planeettoina, niin lopulta niille alettiin antaa myös ei-mytologisia nimiä. Ensimmäisen ei-mytologisen nimen sai vuonna 1852 löytynyt 20 Massalia, jonka nimi tulee Marseillen kaupungin kreikankielisen nimen mukaan. Nykyään päävyöhykkeen asteroideille voi antaa hyvin monenlaisia nimiä, ja asteroidivyöhykkeellä kiertääkin hyvin monentyyppisin nimin nimettyjä pikkuplaneettoja, kuten 216 Kleopatra, 2309 Mr. Spock, 9949 Brontosaurus ja 110393 Rammstein. 1930- ja 40-lukujen taite oli Suomessa asteroidietsinnän kulta-aikaa, ja tästä onkin muistona monta suomalaista asteroidin nimeä. Niitä ovat esim. 1454 Kalevala, 1512 Oulu ja 2828 Iku-Turso. Koska nykyään tunnetaan hyvin monia päävyöhykkeen asteroideja, on suuri osa niistä vielä nimeämättä, esim. (67890) 2000 WK61, (134339) 5628 T-3, (123456) 2000 WO137 ja (280002) 2001 UT157.
Tutkimus

Joitain päävyöhykkeen kappaleita on tutkittu avaruusluotaimilla. Ensimmäinen vyöhykkeen alueen läpi lentänyt luotain oli Pioneer 10 vuonna 1972. Ennen luotaimen lentoa vyöhykkeen ylityksen pelättiin olevan vaarallinen. Pioneer 10 ei kuitenkaan vielä tutkinut päävyöhykkeen asteroideja, vaan sitä teki vasta Jupiteria tutkimaan lähetetty Galileo, joka ohitti 951 Gaspran vuonna 1991 ja 243 Idan ja sen Dactyl-kuun vuonna 1993. Maan lähelle tulevaa asteroidia 433 Eros tutkimaan lähetetty NEAR Shoemaker luotain lensi myös päävyöhykkeen asteroidi 253 Mathilden ohi vuonna 1997. Cassini-luotain ohitti 2685 Masurskyn vuonna 2000 ja Stardust ohitti 5535 Annefrankin vuonna 2002. New Horizons-luotain ohitti 132524 APL:n vuonna 2006. Rosetta-luotain ohitti 2867 Šteinsin vuonna 2008 ja 21 Lutetian vuonna 2010.
Päävyöhykkeen suuria protoplaneettoja Vestaa ja kääpiöplaneetta Cerestä tutkimaan lähetetty Dawn-luotain on ensimmäinen päävyöhykkeen asteroideja tutkiva kiertolaisluotain. Kaikki edelliset luotaimet ovat tehneet vain ohilentoja. Edelliset asteroideja kiertäneet luotaimet olivat tutkineet Maan lähelle tulevia asteroideja. Vesta ja Ceres ovat erittäin paljon suurempia kuin aikaisemmin luotaimilla tutkitut asteroidit, sillä Vesta ja Ceres ovat kaksi massiivisinta asteroidia. Luotain saapui Vestan kiertoradalle 16. heinäkuuta 2011, ja palasi Aurinkoa kiertävälle radalle 5. syyskuuta 2012. Luotain saapuu Cereksen kiertoradalle helmikuussa 2015. Cerekselle on suunniteltu myös laskeutujaluotainta, joka käyttäisi hyväkseen Dawn-luotaimen kääpiöplaneetasta keräämiä tietoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ask an astrophysicist – The Danger to Spacecraft Crossing the Asteroid Belt (Nasa) (englanniksi)
Asteroid facts (Arkistoitu – Internet Archive) (Planetary Society) (englanniksi)
Esitelmä pikkuplaneetoista Kirkkonummen Komeetta
Asteroidi (Arkistoitu – Internet Archive) Turun yliopisto – Tuorlan observatorio
Pikkuplaneettoihin ja tähdenpeittoihin liittyviä käsitteitä (Arkistoitu – Internet Archive) Ursa
Aurinkokunta
| --- | --- |
Kuut:  Maan ·  Marsin ·  Jupiterin ·  Saturnuksen ·  Uranuksen ·  Neptunuksen ·  Pluton ·  Haumean ·  Makemaken ·  Eriksen ·  Pikkuplaneettojen
Renkaat:  Jupiterin ·  Saturnuksen (Rhean)  ·  Chariklon ·  Uranuksen ·  Neptunuksen
Pienkappaleet:  Meteoroidit ·  Pikkuplaneetat ·  Asteroidit ·  NEA:t ·  Asteroidivyöhyke ·  Troijalaiset ·  Kentaurit ·  Damocloidit ·  Transneptuniset kohteet ·  Kuiperin vyöhyke ·  Hajanainen kiekko ·  Hillsin pilvi ·  Oortin pilvi ·  Komeetat
Cereksen löytäjä Giuseppe Piazzi
P/2010 A2, kuvassa myös suurennos itse kappaleesta, josta törmäysaines irtoaa.
Asteroidiryhmät erottuvat selvästi puhtaiden rata-arvojen kaaviossa, jossa vaaka-akselina on asteroidin radan soikeus ja pystyakselina kaltevuus
Yksi Dawn-luotaimen Vestasta ottamista kuvista
Vuoden graafikko

Vuoden graafikko -tunnustuksen myöntää graafisen suunnittelun ammattijärjestö Grafia. Tunnustus on myönnetty vuodesta 1985, ja siihen liittyy näyttely.
Vuoden graafikot

Lähde: Grafia
| --- | --- |
 1985 Erkki Ruuhinen  1986 Pekka Vuori  1987 Asko Kekkonen  1989 Jukka Veistola  1990 Kari Piippo  1991 Pekka Loiri  1992 Herbie Kastemaa  1993 Marjaana Virta  1994 Hannu Taina  1995 Mikko Tarvonen  1996 Unto Paltemaa  1997 Jorma Hinkka  1998 Kai Kujasalo  1999 Aimo Katajamäki  2000 Esa Ojala  2001 Tapani Aartomaa  2002 Kyösti Varis  2003 Ilkka Kärkkäinen  2004 Marja-Leena Muukka  2005 Lasse Rantanen :  2006 Tapio Vapaasalo  2007 Dog design (Ilona Ilottu, Petri Salmela ja Eeva Sivula)  2008 Klaus Haapaniemi  2010 Sami Kortemäki  2011 Agent Pekka  2012 Kokoro & Moi (Antti Hinkula ja Teemu Suviala)  2013 Kasper Strömman  2014 Anna Ahonen ja Katariina Lamberg  2015 Jesse Auersalo  2016 Pekka Toivonen  2017 Vilunki 3000 eli Mikko Viljakainen  2018 Inka Bell  2019 Lotta Nieminen  2020 Schick Toikka  2021 Marina Veziko  2022 Kaisa Leka ja Christoffer Leka  2023 Tomi Leppänen  2024 Juuso Koponen ja Jonatan Hildén
Waterloo Sunset

| ”Waterloo Sunset” The Kinks |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Something Else by The Kinks
 Äänitetty : huhtikuu 1967, Pye-studiot, Lontoo
 Julkaistu:  5. toukokuuta 1967    26. heinäkuuta 1967
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): Ray Davies
 Tuottaja(t): Shel Talmy
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 03.14
 Levy-yhtiö:  Pye Records    Reprise Records
Listasijoitukset
  Britannia 2. (13. toukokuuta 1967)    Irlanti 3. (1. kesäkuuta 1967)    Australia 4. (31. toukokuuta 1967)    Norja 7. (viikko 23/1967)    Itävalta 10. (15. elokuuta 1967)
The Kinksin muut singlet
| ”Dead End Street” 1966”Mister Pleasant” (USA) 1967 | ”Waterloo Sunset” 1967 | ”Autumn Almanac” 1967 |
Waterloo Sunset on brittiläisen The Kinks -yhtyeen menestyskappale vuonna 1967 julkaistulta albumilta Something Else by The Kinks. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen keulahahmo Ray Davies. Monet musiikkialan kriitikot pitävät sävellystä hänen parhaanaan. Kappale nousi Britanniassa listan toiselle sijalle.
Aihe ja sanoitus

Musiikkinäyte
Alle 10%:n näyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Laulun nimeksi oli tarkoitus tulla ”Liverpool Sunset”. The Beatles ehti kuitenkin julkaista keväällä 1967 singlen ”Penny Lane” / ”Strawberry Fields Forever”, jotka molemmat sijoittuivat Liverpooliin. Davies päätti siksi muuttaa oman kappaleensa nimen ja sanoituksen.
”Waterloo Sunsetin” sanoituksessa esiintyvät Terry ja Julie tapaavat joka perjantai Lontoossa sijaitsevalla Waterloon rautatieasemalla. Aseman ihmisvilinää tarkkaileva yksinäinen mies kuvittelee mielessään kahden nuoren rakkaustarinan ja näkee heidät kävelemässä Thames-joen ylittävällä Waterloon sillalla. Ray Daviesin äänessä on uudenlainen pehmeä pohjaväri ja aiemmin hänen hieman ironinen suhtautumisensa lontoolaiseen elämäntapaan antaa nyt tilaa hänen herkemmälle puolelleen. Täydellisyyteen pyrkivänä ihmisenä Davies kävi ennen levytyksen julkaisua palauttamassa mieleensä muistikuviaan Waterloon auringonlaskusta varmistaakseen laulun oikean tunnelman.
»Millions of people swarming like flies 'round Waterloo underground. But Terry and Julie cross over the river where they feel safe and sound. And they don't need no friends. As long as they gaze on Waterloo sunset, they are in paradise. 
(suom. Miljoonat ihmiset pörräävät kärpästen lailla Waterloon maanalaisen ympärillä. Mutta Terry ja Julie ylittävät joen, missä he tuntevat olonsa turvalliseksi. Ja he eivät tarvitse ystäviä. Niin kauan kuin he katsovat Waterloon auringonlaskua, he ovat paratiisissa.) »
Yleisesti on uskottu, että laulun henkilöt Terry ja Julie viittaisivat kahteen brittiläiseen näyttelijään, Terence Stampiin ja Julie Christieen, mutta vuonna 2004 Davies kertoi haastattelussa, että Terry on hänen Australiassa asuva serkkunsa. Davies on myös kertonut, että ”Waterloo Sunset” oli ensimmäinen single, jonka kohdalla Kinks ”rikkoi kaavaa” julkaisemalla levyn omatoimisesti, tuottajan tietämättä asiasta.
Menestys ja merkittävyys

”Waterloo Sunset” nousi Britannian singlelistalla toiseksi toukokuun lopulla 1967. Nousun ensimmäiselle paikalle esti The Tremeloes -yhtyeen ”Silence Is Golden”. Yhdysvalloissa kappale ei noussut Billboard-listalle. Ainakin Australiassa, Itävallassa ja Norjassa se nousi kymmenen myydyimmän singlen joukkoon.
Monet musiikkikriitikot pitävät sävellystä Ray Daviesin parhaana. Verkkosivusto Acclaimed Musicin tilastoimalta musiikkikriitikoiden kaikkien aikojen 3 000 parhaan laulun listalla ”Waterloo Sunset” löytyy sijalta 57. Vielä parempi on laulun sijoitus Rolling Stone -lehden vuonna 2004 julkistamalla listalla. Musiikkikriitikko Robert Christgau on kuvannut kappaletta kauneimmaksi englanninkieliseksi lauluksi.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Waterloo Sunset” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 32.
”Waterloo Sunsetista” on tehty lukuisia cover-versioita. Niistä Cathy Dennisin esitys nousi maaliskuussa 1997 Britannian listan sijalle 11.
Kappaleet singlellä

A-puoli
Waterloo Sunset – 3.14 (säv. Ray Davies)
B-puoli
Act Nice and Gentle – 2.39 (säv. Ray Davies) (UK-painos)
Two Sisters – 2.01 (säv. Ray Davies) (USA-painos)
Waterloon rautatieasema
Punatöyhtömuura

| Punatöyhtömuura |
| --- | --- |
 Punatöyhtömuurakoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Kiipijämuurat Myrmoborus
Laji::  lophotes
Kaksiosainen nimi
 Myrmoborus lophotes  Hellmayr & Seilern, 1914 
Synonyymit
 Percnostola lophotes 

Katso myös
   Punatöyhtömuura Wikispeciesissä   Punatöyhtömuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punatöyhtömuura (Myrmoborus lophotes) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punatöyhtömuuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 266 000 km2. Laji on kuvattu melko yleiseksi, mutta sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
William Walker

| William Walker |
| --- | --- |

Nicaraguan presidentti
 12. heinäkuuta 1856 – 1. toukokuuta 1857  
Edeltäjä:  Patricio Rivas
Seuraaja:  Máximo Jerez Tellería ja Tomás Martínez Guerrero
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1824 Nashville, Tennessee
Kuollut: 12. syyskuuta 1860 (36 vuotta) Trujillo, Honduras
Tiedot
 Nimikirjoitus
William Walker (8. toukokuuta 1824 Nashville, Tennessee – 12. syyskuuta 1860 Trujillo, Honduras) oli yhdysvaltalainen lakimies, seikkailija ja palkkasoturi, joka järjesti yksityisiä sotilasretkikuntia Latinalaiseen Amerikkaan tavoitteenaan perustaa englanninkielisiä valtioita. Hän perusti Meksikoon Sonoran ja Baja Californian osavaltioihin oman tasavaltansa, ja vuosina 1856–1857 hän oli Nicaraguan presidenttinä. Keski-Amerikan valtiot liittoutuivat yhdessä Walkeria vastaan, ja hänet teloitettiin Hondurasissa 1860, kun hän tunkeutui uudestaan Keski-Amerikkaan.
Nuoruus ja koulutus

Walker syntyi Nashvillessä 1824. Hän oli lapsinero ja valmistui 14-vuotiaana Nashvillen yliopistosta. Tämän jälkeen hän opiskeli Euroopassa Heidelbergin, Edinburghin ja Pariisin yliopistoissa. Walker sai 19-vuotiaana Pennsylvanian yliopistosta lääketieteen tutkinnon. Hän toimi lääkärinä Philadelphiassa, mutta kyllästyttyään muutti New Orleansiin harjoittamaan lakimiehen ammattia. Väsyttyään siihenkin hän perusti New Orleans Crescent -sanomalehden, johon palkkasi muun muassa nuoren runoilijan Walt Whitmanin.
Walker ei pysynyt kauan paikallaan, ja kihlattunsa kuoleman jälkeen hän muutti 1849 Kalifornian kultaryntäyksen aikana San Franciscoon. Kaliforniaan muutti tuohon aikaan seikkailijoita ja onnenonkijoita, joiden joukossa Walker oli kotonaan. Hän eli San Franciscossa jonkin aikaa lakimiehenä ja toimittajana, kunnes päätti perustaa vuonna 1853 Meksikoon oman tasavallan. Walkerin esikuvana oli venezuelalaissyntyinen Narciso López, joka johti palkkasotureiden hyökkäystä Kuubaan tavoitteenaan irrottaa se Espanjasta ja liittää Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa oli muutenkin vallalla niin sanottu Manifest Destiny -ajattelu, jonka mukaan Yhdysvaltain kohtalona ja kutsumuksena oli laajentuminen.
Palkkasoturina > Meksikon tasavallat

Walker suuntasi katseensa harvaan asuttuihin Baja Californian ja Sonoran osavaltioihin. Hän suuntasi ensin Guaymasin kaupunkiin ja pyysi Meksikon hallitukselta lupaa perustaa yhdysvaltalainen siirtokunta. Sonorassa oli laajat hopeaesiintymät, eikä Meksiko ollut siksi halukas hyväksymään Walkerin pyyntöä. Walker palasi San Franciscoon ja alkoi kerätä palkka-armeijaa. Hän onnistui valtaamaan 1853 Baja Californian pääkaupungin La Pazin 50 miehen joukolla. Walker julisti Ala-Kalifornian tasavallan itsenäiseksi ja itsensä sen presidentiksi ja otti käyttöön Louisianan lakeja, jotka sallivat orjuuden.
Walkerin maine levisi, ja monet yhdysvaltalaiset kannattivat hänen hankettaan. Walkerin joukkoihin liittyikin noin 200 meksikolaista ja 200 yhdysvaltalaista, jotka halusivat saada jalansijaa uudesta valtiosta. Huolto ei kuitenkaan toiminut Walkerin armeijassa, ja monet sotilaista tulivat pian tyytymättömiksi. Walker ilmoitti vudoen 1854 alussa, että hän alkoi vallata Sonoran ja julisti Sonoran tasavallan, joka koostui kahdesta osavaltiosta. Walker lähti Ensenadasta Sonoraan 13. helmikuuta. Hyökkäys epäonnistui täysin, sillä sairaudet, rosvot ja keskenäiset ristiriidat pakottivat Walkerin kääntymään takaisin. Lopulta hän päätti antautua Yhdysvaltain joukoille, kun hänellä oli jäljellä enää 33 miestä. Walker antautui 8. toukokuuta San Diegossa paikallisen aseman johtajalle, majuri J. McKinstrylle. Hän joutui San Franciscossa vastaamaan syytteisiin Yhdysvaltain puolueettomuuden vaarantamisesta, mutta hänet vapautettiin syytteistä.
Palkkasoturina > Nicaraguan presidenttinä

Nicaraguan vuonna 1854 alkaneessa sisällissodassa tappiolle ajautuneet liberaalit kutsuivat Walkerin apuun. Sodassa olivat vastakkain Granadan konservatiivit ja Leónin liberaalit. Walker lähti Nicaraguaan 57 miehen kanssa 4. toukokuuta 1855 ja saapui maahan 16. kesäkuuta. Saavuttuaan Nicaraguaan Walkerin joukkoihin liittyi noin 100 yhdysvaltalaista ja 200 nicaragualaista.
Walker hyökkäsi 29. kesäkuuta joukkoineen Rivasiin, joka oli merkittävä kaupunki Nicaraguan halki kulkevalla kuljetusreitillä, joka oli tärkein Keski-Amerikan kauppareiteistä ennen Panaman kanavan valmistumista. Walkerin joukot kärsivät Rivasissa tappion ja pakenivat San Juan del Suriin. Toukokuussa Walkerin joukot kaappasivat Nicaraguajärvellä Nicaraguan kuljetusreittejä hallinneen liikemies Cornelius Vanderbiltin aluksen. He purjehtivat sillä Granadaan ja yllättivät kaupungin konservatiivit.
Walker nimitettiin aseleposopimuksessa Nicaraguan asevoimien komentajaksi, ja hän valitsi nukkehallitsijaksi Patricio Rivasin. Monet Walkerin miehistä nimitettiin asevoimien upseereiksi. Näitä kutsuttiin filibustereiksi. Sana oli väännös englannin palkkasotureita tarkoittavasta sanasta ’freebooters’.
Costa Rica julisti keväällä 1856 sodan Nicaraguaa vastaan, mutta ensimmäinen hyökkäys pysähtyi tautiepidemian takia. Pian Honduras, El Salvador ja Guatemala liittoutuivat Costa Rican kanssa ja Rivas pakeni maasta. Walker julisti itsensä presidentiksi, määräsi englannin viralliseksi kieleksi ja laillisti orjuuden. Pian Yhdysvaltain presidentti Franklin Pierce tunnusti Walkerin hallinnon. Walker kumosi myös Vanderbiltin oikeudet kauppaan Nicaraguassa. Vaikutusvaltainen liikemies painosti Pierceä vetämään Yhdysvaltain tuen Walkerilta ja lähetti aseita ja rahaa Costa Ricaan. Walkerin vastainen sota kesti noin vuoden, ja sen viimeinen taistelu käytiin Rivasissa. Walker antautui toukokuussa 1857 yhdysvaltalaiselle sota-alukselle.
Palkkasoturina > Kuolema Hondurasissa

Walkeria pidettiin varsinkin Yhdysvaltain eteläosissa sankarina. Hän kirjoitti seikkailuistaan kirjan, toimi asianajajana ja alkoi suunnitella uutta yritystä vallata Nicaragua, jota piti edelleen omanaan. Walker rantautui Costa Rican Puntarenasiin, mutta USS Wabashin komentaja Hiram Paulding pidätti hänet ja lähetti takaisin Yhdysvaltoihin. Walkerin seuraava yritys kariutui, kun hänen laivansa jumiutui Belizen edustan koralliriutoille. Brittialus pelasti retkikunnan ja kuljetti sen Mobileen.
Brittiläissiirtokunnat Hondurasin Islas de la Bahíalla kääntyivät Walkerin puoleen 1859, kun Britannia oli myöntänyt Hondurasille saarten hallinnon. Hän uskoi saavansa tukea Hondurasin liberaaleilta, jotka yrittivät syrjäyttää presidentti José Santos Guardiolaa. Walker valtasi 6. syyskuuta 1859 Trujillon kaupungin 91 miehen armeijallaan ja lähti marssimaan kohti Nicaraguaa. Walkerin joukot kohtasivat Hondurasissa huomattavaa vastarintaa, ja brittilaivasto esti apujoukkojen saapumisen. Walkerin armeija oli kutistunut pian 31 mieheen, joista suurin osa oli lisäksi haavoittuneita. Nowell Salmon pelasti Walkerin HMS Icarukselle. Salmon luovutti Walkerin ja tämän joukkojen everstin A. F. Rudlerin hondurasilaisille. Rudler tuomittiin neljäksi vuodeksi kaivostyöhön ja Walkerille langetettiin kuolemantuomio. Hänet teloitettiin ampumalla 12. syyskuuta 1860.
Jälkimaine

Walker ei ole nykyään yhtä tunnettu Yhdysvalloissa kuin Keski-Amerikassa, jossa häntä pidetään edelleen yhdysvaltalaisen imperialismin symbolina. Costa Rican kansallissankari Juan Santamaría kaatui Walkeria vastaan käydyssä Rivasin toisessa taistelussa. Yhdysvalloissa Walkeria muistetaan käytännössä vain hänen kotikaupungissaan Nashvillessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Walker Wikimedia Commonsissa
Walkerin teos War in Nicaragua Google-kirjoissa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Walkerin Sonoran tasavallan lippu.
Walkerin hautakivi Trujillossa.
Wayne’s World

| Wayne’s World |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Penelope Spheeris
Käsikirjoittaja:  Mike Myers Bonnie Turner Terry Turner
Tuottaja:  Hawk Koch Lorne Michaels
Säveltäjä:  J. Peter Robinson
Kuvaaja:  Theo van de Sande
Leikkaaja:  Malcolm Campbell
Pääosat:  Mike Myers Dana Carvey Rob Lowe Tia Carrere
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wayne’s World on Mike Myersin käsikirjoittama komediaelokuva, jossa hän myös näyttelee toista nimiosaa. Vuonna 1992 ensi-iltansa saanut elokuva kertoo kaveruksista Waynestä ja Garthista, jotka kuvaavat kellarissa ohjelmaansa Wayne’s World. Elokuva sai myös jatko-osan Wayne’s World 2. Elokuvan ohjauksesta vastasi Penelope Spheeris.
Elokuva pohjautuu  Saturday Night Livessä esitettyyn samannimiseen sketsiin. Elokuvassa on useita cameo-rooleja, mm. Meat Loaf ja Alice Cooper. Elokuvassa esiintyy myös Robert Patrick, joka parodioi rooliaan elokuvassa Terminator 2. Vuonna 1993 elokuvan pohjalta tehtiin videopeli NES:lle, SNES:lle, Sega Mega Drivelle ja Game Boylle.
Juoni

Elokuva kertoo kahdesta nuoresta kaveruksesta, jotka kuvaavat omaa tv-show'taan kellarissa. Poikien elämä on helppoa ja koulun lomassa he vain lorvailevat. Kaikkien yllätyksesi eräs tuottaja, Benjamin Kane näkee poikien lähetyksen. Kane kiinnostuu ohjelmasta oitis ja ehdottaa pojille sopimusta. Empimättä pojat suostuvat ja Wayne saa jopa kauniin Cassandran ihastumaan häneen. Kuitenkin bisnesmaailmassa meno on vaikeampaa ja totisempaa kuin omassa kellarissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mike Myers  | … |  Wayne Campbell   |
|  Dana Carvey  | … |  Garth Algar   |
|  Rob Lowe  | … |  Benjamin Caine   |
|  Tia Carrere  | … |  Cassandra   |
|  Lara Flynn Boyle  | … |  Stacy   |
|  Brian Doyle-Murray  | … |  Noah Vanderhoff   |
|  Robert Patrick  | … |  T-1000   |
|  Ed O'Neill  | … |  Glen   |
|  Ione Skye  | … |  Elyse   |
|  Chris Farley   | … |  Vartija   |
|  Alice Cooper  | … |  Alice Cooper   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvaa ratkiriemukkaaksi kohellukseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu

| Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu> Swaziland National Library Service |
| --- | --- |
Osoite:  Mahlokohla street ja Zwide street -katujen risteyksessä, Mbabane; Postiosoite: P. O. Box 1461, Mbabane H100, Swazimaa
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu (engl. Swaziland National Library Service, lyh. SNLS) on Swazimaain pääkaupungista Mbabanesta käsin johdettu valtiollinen kirjastolaitos. Se toimii Swazimaan informaatio-, viestintä- ja teknologiaministeriön alaisuudessa. Kirjastopalvelun päätoimipistettä kutsutaan myös Swazimaan kansalliskirjastoksi tai Mbabanen yleiseksi kirjastoksi. Kirjaston johtajana toimii Jabu Hlophe.
Kansallisella kirjastopalvelulla on yhteensä 15 toimipistettä seuraavilla paikkakunnilla: Bhunya, Big Bend, Hlatikhulu, Lavumisa, Lomahasha, Mankayane, Manzini, Mbabane, Mhlume, Mpaka, Nhlangano, Pigg’s Peak, Simunye, Siteki, ja Tshaneni.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan 83,1 prosenttia Swazimaan aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia (vuonna 2010).
Aiheesta muualla

Facebook (englanniksi) (facebook.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Suomen sosiaali- ja terveysministeriö

| Sosiaali- ja terveysministeriö Social- och hälsovårdsministeriet |
| --- | --- |
Lyhenne:  STM
Ministeri(t):  
– Sosiaali- ja terveysministeri:  Kaisa Juuso
– Sosiaaliturvaministeri:  Sanni Grahn-Laasonen
– Työministeri (työttömyysturvaan ja aikuiskoulutukseen liittyvät asiat):  Arto Satonen
Kansliapäällikkö:  Veli-Mikko Niemi
Budjetti:  16,3 mrd. € (2024)
Työntekijöitä:  458 (2024)
Osoite:  Meritullinkatu 8, Helsinki. PL 33, 00023 Valtioneuvosto.
Aiheesta muualla
Sivusto
Suomen sosiaali- ja terveysministeriö (ruots. Social- och hälsovårdsministeriet, lyhenne STM) on sosiaali- ja terveyspolitiikan suunnittelusta, ohjauksesta ja toimeenpanosta vastaava ministeriö. Osana valtioneuvostoa ministeriö toteuttaa hallitusohjelmaa, valmistelee oman toimialansa lainsäädännön ja keskeiset uudistukset, ohjaa niiden toteuttamista ja huolehtii valtioneuvoston esikuntatehtävistä.