stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiilakylki
Ulkonäkö ja sukupuolierot

Kiilakylki on noin 4,5 sentin pituinen. Sen tunnistaa helposti kyljessään olevasta mustasta kiilakuviosta. Sukupuolet erottaa siitä että naaraan kiilakuvion etureunan alaosa on pyöristynyt, koiraan taas terävä. Naaras on myös selvästi pulskempi kuin koiras.
Kiilakylki akvaariokalana

Kiilakylki on yksi suosituimmista akvaariokaloista, sillä se on melko halpa, helppohoitoinen ja pienen kokonsa takia vähän tilaa vaativa. Siitä on kehitetty myös sinimusta muunnos.
Kiilakylki akvaariokalana > Ravinto

Kiilakylkiä ruokitaan hiutaleilla ja pelleteillä, mieluusti myös elävillä tai pakastetuilla hyönteisillä, sillä ne ovat luonnonvaraisten kiilakylkien pääravintoa.
Kiilakylki akvaariokalana > Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kiilakylki on hyvin sävyisä kala joka sopii hyvin myös aloittelijalle. Se liikkuu luonnossa jopa satojenkin yksilöiden parvissa, joten akvaarioon tulisi hankkia vähintään 6–10 kalaa, sillä kiilakylki on ehdoton parvikala. Tällaiselle 6–10 kpl:n pikkuparvelle riittää jo 60-litrainen allas, mutta näyttävämmän kokoisen parven saa mahtumaan vasta yli 100-litraiseen akvaarioon. Kutupaikaksi sopii noin 15 litran akvaario, joka täytetään vedellä 15–20 cm:n korkeuteen. Veden tulee olla pehmeää, hapahkoa ja puhdasta sekä 25–28 asteen lämpöistä. Pohjalla voi olla puhdasta soraa tai kuturitilä ja jaavansammalta. Lisäksi olisi hyvä olla myös jokunen leveä kasvinlehti, esim. melalehtiä, jotka kiinnitetään pohjaan. Veden ilmastus ei ole tarpeen, ennen kuin poikaset lähtevät uimaan. Kutuakvaarioon pannaan vain yksi kutupari. Kutuaikana kiilakyljet kiinnittävät munansa (joita voi olla jopa 300 kappaletta) vesikasvien lehdille ja varsille. Kutupari on poistettava heti kudun jälkeen ja akvaario peitetään mädin hautumisen ajaksi. Poikaset kuoriutuvat vuorokauden kuluttua. Ne syövät aluksi planktonia ennen kuin siirtyvät hyönteisravintoon.
Kiilakylki akvaariokalana > Vesiolot

Kiilakylki viihtyy pehmeässä ja happamassa vedessä, jonka ph:n tulisi olla alle 7. Lämpötilaltaan vesi saisi olla 25–28 astetta, kiilakylki onkin lämpimän veden kala. Viihtyy parhaiten humuspitoisessa vedessä, mutta se ei ole niin välttämätön, kuin esimerkiksi kiilakyljen kääpiömäisellä sukulaisella kääpiörasboralla. Kärsii äkillisistä veden laadun muutoksista. Viljelylaitoksissa kasvatetut yksilöt sopeutuvat paremmin, kuin suoraan luonnosta pyydetyt.
Aiheesta muualla

Trigonostigma heteromorpha (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Kirchheim unter Teck

| Kirchheim unter Teck |
| --- | --- |
 Kirchheim unter Teck
 vaakuna
 Kirchheim unter Teck
 Koordinaatit: 48°39′N, 9°27′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Piirikunta:  Esslingen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,47 km²
Korkeus:  312 m
Väkiluku (30.6.2022):  41 607
 – Väestötiheys:  1 028 as./km²
Postinumero:  73230
Suuntanumero(t):  07021
 
 www.kirchheim-teck.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirchheim unter Teck on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 41 607 asukasta.
Maantiede

Kirchheim unter Teck sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa noin 25 kilometriä Stuttgartin keskustasta kaakkoon. Kirchheim unter Teck ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen.
Historia

Kirchheim unter Teckin alueella on eletty jo kivikaudella. Sen jälkeen alueelle jättivät jälkensä keltit ja roomalaiset. Alemannien asutuksesta on löydetty jälkiä, jotka alkavat 300-luvulta. Ensimmäinen kirjallinen maininta Kirchheimista on vuodelta 960, ja samalta ajalta on maininta myös Martinin kirkosta (Martinskirche).Paikkakunta siirtyi tuolloin Churin piispakunnalta Otto I Suuren läänityksiin. 900- ja 1000-luvuilla Kirchheim unter Teck kehittyi alueellisesti merkittäväksi markkinapaikaksi.
Zähringin suku alkoi saada jalansijaa Alppien etumaalla vuoden 1060 paikkeilla. Suvusta erkaantuneet Teckin herttuat määrittivät paikkakunnan historiaa 300 vuoden ajan. Herttuat kohottivat paikkakunnan kaupungiksi noin 1220–1230. Seuraavalla vuosisadalla he myivät kaupunkinsa vähitellen Württembergin kreiveille. 1500-luvulla kaupunki linnoitettiin. Kolmikymmenvuotinen sota miehityksineen, ryöstelyineen ja kulkutauteineen oli erityisen tuhoisa. Paikallishistoriallinen käännekohta oli vuoden 1690 kaupunginpalo, joka tuhosi lähes koko rakennuskannan.
Kirchheim unter Teckin teollistuminen alkoi 1700-luvulla ja kiihtyi 1800-luvulla. Syntyi muun muassa tekstiiliteollisuutta ja metalliteollisuutta. Rautatieyhteyden kaupunki sai 1864. Toisesta maailmansodasta Kirchheim unter Teck selvisi vähin vaurioin, joten sinne muutti peräti 7 000 pakolaista idästä. Sodan jälkeen alkoi nopean kehityksen vaihe: rakennettiin uusia teollisuusalueita, uusia asuinalueita ja parempia liikenneyhteyksiä. Myös vanhaa kantakaupunkia saneerattiin.
Kirchheimin unter Teckin vanhankaupungin ilmettä hallitsevat ristikkotalot, Martininkirkko, vanha raatihuone ja Schloss Kirchheim.
Kirchheim unter Teckiin liitettiin vuonna 1935 Ötlingen ja Lindorf ja vuonna 1974 Nabern ja Jesingen.
Talous ja liikenne

Kirchheim unter Teck sijaitsee Sinisen banaanin vyöhykkeellä. Kaupungin teollinen rakenne on monipuolinen: siellä toimii muun muassa kolme Daimler AG:n tytäryhtiötä ja purjelentokoneita valmistava Schempp-Hirth Flugzeugbau.
Kircheim unter Teckissä on kaksi rautatieasemaa: Kirchheim (Teck)-Ötlingen ja Kirchheim (Teck). Bundesautobahn 8 on reititetty keskustan eteläpuolitse.
Lähteet ja viitteet

↑  Bevölkerung, Gebiet und Bevölkerungsdichte Statistik-bw.de. Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 14.6.2023.
1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 6) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 14.6.2023. (saksaksi)
↑  Entfernung von Kirchheim unter Teck, Baden-Württemberg, Deutschland nach Stuttgart, Baden-Württemberg, Deutschland Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 26.3.2020.
1 2 3  Ein Streifzug durch die Geschichte Kirchheim-teck.de. Stadt Kirchheim unter Teck. Viitattu 26.3.2020.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Kirchheim unter Teck, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Kirchheim unter Teck
Kirchheim unter Teckin sijainti Esslingenin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Baden-Württembergin osavaltiossa.
Raatihuone
Käännös suomeksi
Pöly

Laitteen päälle laskeutunutta pölyä.
Pöly koostuu kiinteistä, erittäin pienistä ainehiukkasista, jotka leijailevat ilmassa ja laskeutuvat hitaasti.
Pölyhiukkasten koko vaihtelee alle 1 µm hiukkasista yli 100 µm hiukkasiin.
Terveyshaitat

Pölyn aiheuttamiin terveyshaittoihin vaikuttavat kullekin jauheelle ominaiset terveysvaikutukset, altistumisen määrä ja altistumisaika sekä hiukkaskoko ja muut hiukkasen ominaisuudet. Yli 5 µm kokoiset hiukkaset jäävät hengitysteihin ja pienemmät voivat kulkeutua keuhkorakkuloihin asti. Monet pölyn aiheuttamat sairaudet syntyvät vuosien altistumisen seurauksena.
Hiukkaset jaotellaan koon mukaisesti neljään luokkaan:
Suuriin hiukkasiin, >10 µm
Hengitettäviin hiukkasiin, <10 µm
Pieniin hiukkasiin, <2,5 µm
Ultrapieniin hiukkasiin, <0,1 µm
Erilaisia pölyjä

Huonepöly
Eläinpöly
Siitepöly
Katupöly
Erilaisia pölyjä > Huonepöly

Huoneisiin kertyvä pöly on yhdistelmä ilmakehässä leijuvasta pölystä ja asukkaista irronneista hiukkasista, kuten kuolleesta ihokudoksesta ja erilaisista vaate- ja kangaskuiduista. Pölypunkit käyttävät huonepölyn orgaanisia osia ravintonaan. Niiden ulosteet puolestaan muuttuvat osaksi huonepölyä ja voivat aiheuttaa joillekin ihmisille allergisia reaktioita.
Lasikuitupöly

Lasikuitupöly voi ärsyttää ihoa, silmiä, nenää ja kurkkua. Se voi aiheuttaa kutinaa, yskää ja kurkkukipua. Jotkut ihmiset ovat lasikuidulle herkempiä kuin toiset. Lasikuitu on myös luokiteltu mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi, etenkin pitkäaikaisesti altistettuna.
Rannikkojääkäri

Rannikkojääkäreitä nousemassa harjoituksissa maihin Jurmo-luokan joukkojenkuljetusveneestä
Rannikkojääkärit ovat Suomen merivoimiin kuuluvia jalkaväkijoukkoja, jotka ovat erikoistuneet taistelutehtäviin rannikolla ja saaristossa. Rannikkojääkäri on samalla sotamiestä vastaava miehistön sotilasarvo. Rannikkojääkärien päätehtävät ovat hyökkäys, tiedustelu, valvonta ja kohteiden suojaus. Rannikkojääkärien taistelussa on aina korostunut joustava, tilanteenmukainen toiminta eli tehtävätaktiikka, pienten osastojen iskut ja hajautettu toiminta.
Rannikkojääkärien tunnus on tummanvihreä baretti kullanvärisellä merikotkakokardilla. Vihreän baretin saadakseen rannikkojääkärin on juostava Cooperin testissä vähintään 2 900 metriä, uitava 200 metriä alle viidessä ja puolessa minuutissa sekä saavutettava lihaskunto- ja ampumataitotesteissä riittävän hyvä tulos. Lisäksi rannikkojääkärin on suoritettava noin 30 tuntia kestävä barettimarssi, jossa edetään täydessä 40 kilon taisteluvarustuksessa 60-70 kilometriä marssien ja juosten. Matkan varrella marssijoita testataan erilaisilla taistelutilanteita jäljittelevillä tehtävillä, kuten haavoittuneiden evakuoinnilla. Suoritukseen kuuluu myös hyinen vesistönylitys, ja suojeluhälytyksen jälkeen edetään muutama kilometri kaasunaamari päässä. Barettimarssin vaativuutta kuvaa se, että jopa 40 prosenttia osallistujista saattaa joutua keskeyttämään suorituksen.
Rannikkojääkäreitä koulutetaan Uudenmaan prikaatiin kuuluvassa Vaasan rannikkojääkäripataljoonassa. Palvelusaika on miehistölle 165 tai 255 vuorokautta, ryhmän- ja joukkueenjohtajille 347 vuorokautta. Rannikkojääkärien vesistökalustona ovat mm. G-veneet, U-600 Jurmo-luokan joukkojenkuljetusveneet ja U-700 Jehu-luokan maihinnousuveneet.
Historiaa

Talvi- ja jatkosota osoittivat saaristo- ja rannikko-olosuhteisiin tottuneiden taistelijoiden tarpeen. Jatkosodan kiivaimmat rannikkotaistelut käytiin kesällä 1944 Viipurinlahdella. Näistä 1.–5. heinäkuuta 1944 käydyt Teikarin taistelut on nimetty Vaasan rannikkojääkäripataljoonan perinnetaisteluiksi ja 5. heinäkuuta joukko-osaston vuosipäiväksi. Suomenlahden sotatapahtumista saatuja kokemuksia ryhdyttiin soveltamaan koulutukseen siten, että vuonna 1952 perustettiin RT 1:een Rannikkopataljoona. Se toimi aluksi Suomenlinnassa ja Miessaaressa. Itsenäinen Rannikkojääkäripataljoona (RannJP) perustettiin vuonna 1960 Neuvostoliiton palauttamalle Porkkalan vuokra-alueelle Upinniemeen. Vuonna 1962 Rannikkojääkäripataljoonan komentaja eversti Toivo Knuuttila määritteli rannikkojääkärien tehtävät seuraavasti: saaren valtaus, itsenäisesti toteutettu maihinnousuhyökkäys, maihinnousuhyökkäys suuremman joukon ensimmäisenä portaana, tilapäinen puolustus, viivytys ja sissitoiminta saaristossa sekä tavanomaiset jääkärijoukon tehtävät maarintamalla.
Historiaa > Rannikkojääkärikoulu

Rannikkojääkäripataljoonassa toimi vuosina 1979–1988 Rannikkojääkärikoulu (RannJK), jossa annettiin erikoiskoulutusta iskuosastohyökkäyksiin ja tiedustelutehtäviin rannikon ja saariston vaativissa olosuhteissa. Rannikkojääkärikouluun hakeuduttiin vapaaehtoisena valintakokeiden fyysisten testien, psykologisten soveltuvuuskokeiden ja haastattelujen kautta samaan tapaan kuin silloiseen Laskuvarjojääkärikouluun. Suurin osa hakijoista karsiutui. Esimerkiksi Cooperin testissä Rannikkojääkärikouluun hyväksyttyjen keskiarvo oli 3 000 metriä, joka kurssin aikana nousi 3 200 metriin. Kaikki Rannikkojääkärikoulun oppilaat saivat 11 kuukautta kestäneen kurssin aikana vähintään aliupseeritasoisen johtajakoulutuksen ja noin viidesosa kävi Reserviupseerikoulun Haminassa. Ylipäällikkö eli Suomen tasavallan presidentti myönsi 19. syyskuuta 1980 Rannikkojääkärikoululle kullanvärisellä merikotkakokardilla varustetun tummanvihreän baretin käyttöoikeuden merijalkaväen erikoiskoulutusta osoittamaan. Tuolloin Suomen puolustusvoimissa barettia saivat käyttää vain laskuvarjojääkärit ja rannikkojääkärit. Rannikkojoukkojen uudelleenjärjestelyn seurauksena Upinniemessä toiminut itsenäinen Rannikkojääkäripataljoona ja sen myötä myös Rannikkojääkärikoulu lakkautettiin vuonna 1989.
Aiheesta muualla

Merivoimien esittelyvideo "En gång kustjägare, alltid kustjägare!"
Kirchheimbolanden

| Kirchheimbolanden |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kirchheimbolanden
 Koordinaatit: 49°40′N, 8°1′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Rheinland-Pfalz
Piirikunta:  Donnersbergkreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,4 km²
Korkeus:  340 m
Väkiluku (2017):  7 821
 – Väestötiheys:  297 as./km²
Postinumero:  67292
Suuntanumero(t):  06352
 
 www.kirchheimbolanden.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirchheimbolandenin sijainti Donnersbergkreisin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Rheinland-Pfalzin osavaltiossa.
Kirchheimbolanden on pikkukaupunki Donnersbergkreisin piirikunnassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Mainzista etelään ja 35 kilometriä Kaiserslauternista koilliseen.
Maantiede

Kirchheimbolanden sijaitsee pohjoisen Pfalzin vuorimaan (Nordpfälzer Bergland) ja Alzeyn kumpumaan (Alzeyer Hügelland) ylimenoalueella. Alzeyn kaupunki sijaitsee kymmenisen kilometriä Kirchheimbolandenista koilliseen. Kirchheimbolandenin alueella virtaa yhdeksänkilometrinen Leiselsbach-joki, joka on 43-kilometrisen Pfrimmin sivujoki, joka puolestaan on yksi Reinin sivujoista. Rein virtaa noin 25 kilometriä Kirchheimbolandenista itään Rheinland-Pfalzin ja Hessenin rajajokena.
Kirchheimbolanden on aluehallintoyksikkö Verbandsgemeinde Kirchheimbolandenin suurin kunta. Yksikköön kuuluu Kirchheimbolandenin lisäksi 15 pientä kuntaa. Se muodostettiin osana 1960-luvulla aloitettua paikallishallinnon järkeistämistä. Kuntia kutsutaan nimellä "Ortsgemeinde", joka on Rheinland-Pfalzissa, Sveitsissä ja Itävallassa käytössä oleva paikallishallinnollisen alueen termi. Kirchheimbolandenin kuntayhtymän väkiluku on noin 20 000 ja pinta-ala noin 150 neliökilometriä.
Historia

Kirchheimbolanden sai kaupunkioikeudet vuonna 1368. Paikkakunnasta on kuitenkin maininta jo vuodelta 774. Nimi on vaihdellut aikakausien saatossa: vuoden 1284 tienoilla se oli Kirchheim bei Bolanden, 1399 Kirchheim auf dem Gau, 1700-luvulla Kirchheimboland ja 1800-luvulla Kirchheimbolanden. Kolmikymmenvuotinen sota kuin myös yhdeksänvuotinen sota 1600-luvun lopulla olivat kaupungille tuhoisia. Suurinta kukoistuskauttaan Kirchheim eli ruhtinaiden Karl August (1719–1753) ja Karl Christian (1753–1788) aikana. Jälkimmäinen oli aviossa Hollannin prinsessa Carolinen kanssa. Ruhtinaiden valtakaudella kaupunkiin rakennettiin muun muassa linna puutarhoineen, Hofkirche (Hovikirkko) eli nykyinen Paulskirche ja kulttuurirakennuksia. Wolfgang Amadeus Mozart esiintyi Hovikirkossa 1778.
Vuonna 1797 Kirchheimbolanden liitettiin muun Pfalzin mukana Ranskaan, seuraavalla vuosisadalla se kuului Baijerin kuningaskuntaan.
Toisen maailmansodan jälkeen Kirchheimbolanden kuului Ranskan miehitysvyöhykkeeseen (Französische Besatzungszone). Siitä tuli osa uutta Rheinland-Pfalzin osavaltiota. Landkreis Rockenhausen ja Landkreis Kirchheimbolanden yhtyivät nykyiseksi Donnersbergkreisin piiriksi 7. kesäkuuta 1969.
Kirchheimbolandenin vanhakaupunki on pääosin 1500–1800-luvuilta. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu edellä mainittu Schloss Kirchheimbolanden eli Kirchheimbolandenin linna, joka on rakennettu 1738–1740. Paikalla on sijainnut linnake jo 1300-luvun lopulla.
Talous ja liikenne

Yhdysvaltalaisella autonosia valmistavalla BorgWarnerilla on tuotantolaitos Kirchheimbolandenissa. Kaupungissa on myös elektroniikka- ja jalkineteollisuutta. Kirchheimbolandenin rautatieasema toimi vuodesta 1874 vuoteen 1999, jolloin se korvattiin pysähdyspaikalla. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Bundesautobahn 63 (Mainz–Kaiserslautern). Moottoritie kulkee aivan keskustan itäpuolitse.
Kuuluisuuksia

Kirchheimbolandenissa ovat syntyneet muun muassa ruhtinatar Amalie von Nassau-Weilburg (1776–1841), tiedemies Georg von Neumayer (1826–1909), tutkimusmatkailija Eugen Wolf (1850–1912) ja jalkapalloilija Sascha Kotysch (1988).
Aiheesta muualla

Kirchheimbolanden, Rheinland-Pfalz, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haide sijaitsee välittömästi Kirchheimbolandenin keskustan luoteispuolella.
Raimo Kilpiö -palkinto

Raimo Kilpiö -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittainen tunnustuspalkinto, jonka saa pelaaja, joka on osoittanut esimerkillisintä urheiluhenkeä ja käytöstä kauden SM-liigaotteluissa sekä huipputason osaamista joukkueensa riveissä. Palkinnon saajan valitsee Jääkiekon SM-Liiga Oy.  Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1953–1954. Vuonna 1995 sille annettiin nykyinen nimi kunnianosoituksena hyökkääjä Raimo Kilpiölle.selvennä
Qinhuangdao

| Qinhuangdao (秦皇岛) |
| --- | --- |
 Qinhuangdaon sijainti Hebeissa, alla sijainti Kiinassa.
 Qinhuangdao
 Koordinaatit: 39°56′N, 119°36′E 
Valtio:   Kiina
Maakunta:  Hebei
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
 – Pormestari:  Zhang Ruishu
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7 791,57 km²
Väkiluku (2010):  2 987 605
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  066000
Suuntanumero(t):  0335
Rekisterikilpi:  冀C
 
 www.qhd.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qinhuangdao (yksink.: 秦皇岛; perint.: 秦皇島; pinyin: Qínhuángdǎo, Wade-Giles: Ch'in Huang Tao) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Hebein maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 300 kilometriä Pekingistä itään, noin 490 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shijiazhuangista koilliseen,  Bohainmeren rannalla. Prefektuurin pinta-ala on 7 792 neliökilometriä ja väkiluku vähän alle 3 miljoonaa (vuonna 2010).
Koska Tianjin on maakunta-tason kunta, Qinhuangdao on tärkein satama Hebein maakuntaan. Keisari Qin Shi Huang oli sanonut etsivänsä Kuolemattomien saarta Haigangin alueelta, kuitenkaan löytämättä sitä.
Kaupungissa järjestettiin vuoden 2008 kesäolympialaisten jalkapallo-otteluja. Miehet ja naiset pelasivat viisi alkulohko-ottelua ja yhden puolivälieräottelun.
Qinhuangdaon satama kuuluu maailman 15 suurimman rahtisataman joukkoon.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan seitsemään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Ystävyyskaupungit

Gangdong, Etelä-Korea
Miyazu, Japani
Pesaro, Italia
Seosan, Etelä-Korea
Toledo, Yhdysvallat
Toyama, Japani
Lugo, Espanja
Sisarkaupungit

Tomakomai, Japani
Qinhuangdaon hallinnollinen jako.
Kaupunkinäkymää.
Rajamaan raskas lumo

| Rajamaan raskas lumo |
| --- | --- |
Kirjailija:  Marjatta Müller
Kieli:  suomi
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Kopijärvi Oy
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  227
ISBN:  952-91-3389-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rajamaan raskas lumo on Marjatta Müllerin vuonna 2001 kirjoittama historiallisiin tosiseikkoihin pohjautuva romaani. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Karjalankannakselle Suomen suuriruhtinaskunnan aikoihin, kertoen sadan vuoden ajanjaksolla kahden suvun, Kopan ja Takan yhteiselosta. Kopan ja Takan suvut perustuvat puolestaan kirjailijan oikeisiin sukujuuriin, Sakkolan ja Metsäpirtin alueilla vaikuttaneisiin Kuopan ja Hatakan sukuihin.
Aiheesta muualla

Müller, Marjatta | Kirjasampo.
Metsäpirttiin liittyvää kirjallisuutta (Arkistoitu – Internet Archive).
Robby Kelley

Robby Kelley vuonna 2018.
Robby Kelley (s. 26. toukokuuta 1990 Starksboro, Vermont) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa University of Vermont Ski Teamiä. Hänen äitinsä, Lindy Kelley, sekä hänen sisaruksensa Tim ja Jessica ovat myös alppihiihtäjiä. Jimmy Cochran ja Ryan Cochran-Siegle ovat hänen serkkujaan.
Kelley kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 oltuaan 23:s Adelbodenin suurpujottelussa.
Qingyang

| Qingyang (kiin>  庆阳市, Qìngyáng Shì) |
| --- | --- |
 Qingyangin sijainti (keltaisella) Gansun maakunnassa.
 Qingyang
 Koordinaatit: 35°43′46″N, 107°37′57″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Gansu
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27 220  km²
Väkiluku (2010):  2 211 191 
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  745100
Suuntanumero(t):  0934
Rekisterikilpi:  甘M
 
 www.zgqingyang.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qingyang (kiin. 庆阳市, Qìngyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Gansun maakunnan itäosassa. Kaupungin pinta-ala on 27 220 neliökilometriä ja väkiluku noin 2,21 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta itään.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan yhteen kaupunkipiiriin ja seitsemään piirikuntaan.
| Qingyangin hallinnollinen jako piirikuntatasolla |
| --- | --- | --- | --- |
    Xifeng Qingcheng Huanxian Huachi Heshui Zhengning Ningxian Zhenyuan  
| # | Nimi | Kiinan kirjoitusmerkit | Pinyin |
| 1 | Xifeng (kaupunkipiiri) | 西峰区 | Xīfēng Qū |
| 2 | Qingcheng | 庆城县 | Qìngchéng Xiàn |
| 3 | Huanin piirikunta tai Huanxian | 环县 | Huán Xiàn |
| 4 | Huachi | 华池县 | Huáchí Xiàn |
| 5 | Heshui | 合水县 | Héshuǐ Xiàn |
| 6 | Zhengning | 正宁县 | Zhèngníng Xiàn |
| 7 | Ningin piirikunta tai Ningxian | 宁县 | Níng Xiàn |
| 8 | Zhenyuan | 镇原县 | Zhènyuán Xiàn |
Galleria

Jiulong-tori Ningin piirikunnassa.
Luolataloja Ningin piirikunnassa.
Huangtun ylänkö Ningin piirikunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qingyang Wikimedia Commonsissa
Travelchinaguide.com: Qingyang Travel Guide (englanniksi)
Gansu Provincial Tourism Bureau: Qingyang City (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rancken

Rancken on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Arna Rancken (1901–1987), taidemaalari ja graafikko
Arne Rancken (1880–1954), arkkitehti
Dodo Rancken (1872–1935), lääkäri, fysiologian professori ja fysioterapian uranuurtaja
Einar Rancken (1861–1956), filosofian tohtori, lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä
Engelbrekt Rancken (1790–1862), kappalainen ja kirjailija
Freyvid Rancken (1854–1901), suomalainen tähtitieteilijä, opettaja ja päätoimittaja
Gunnar Rancken (1890–1971), kirjallisuudentutkija ja suomentaja
Gustaf Rancken (1756–1831), kirkkoherra ja hengellisen kirjallisuuden suomentaja
Gustaf Rancken (1837–1895), pappi ja Suomen senaatin esittelijäsihteeri
Helge Rancken (1857–1912), arkkitehti
Mayvor Wärn-Rancken (s. 1958), metodistipastori, Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteeri
Oskar Rancken (1824–1895), ruotsinkielisen kansanperinteen kerääjä, professori
Saima Tawast-Rancken (1900–1983), lääkäri, professori.
Torsten Rancken (1889–1981), metsänhoitaja.
Ylva Rancken-Lutz (s. 1961), sosiologi.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Robbyn Hermitage

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten sulkapallo.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten sulkapallo.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten sulkapallo.Pan-Amerikan kisat  | Maa:   Kanada> Naisten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Winnipeg 1999 | Nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Winnipeg 1999 | Sekanelinpeli |  |
Robbyn Hermitage (s. 22. huhtikuuta 1970 Montréal) on kanadalainen entinen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla Montréal AAA:ta.
Hermitage voitti Pan-Amerikan kisoissa 1999 kaksi mitalia, kultaa nelinpelistä Milaine Cloutierin parina ja hopeaa sekanelinpelistä Brent Olynykin parina. Hän pelasi Sydneyn olympialaisissa 2000 sekä kaksinpelissä, nelinpelissä että sekanelinpelissä ja sijoittui parhaiten nelinpelissä, jossa hän oli Cloutierin kanssa jaetulla yhdeksännellä sijalla edettyään toiselle kierrokselle saakka. Hermitage osallistui MM-kilpailuihin ainoan kerran vuonna 2001, jolloin hän hävisi toisella kierroksella sekanelinpelissä bulgarialaisille Neli Botevalle ja Georgi Petroville.