stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Duketios

Duketios.
Duketios (m.kreik. Δουκέτιος, k. ~440 eaa.) oli kreikkalaistunut sikulien johtaja, joka yhdisti Itä-Sisilian alkuperäisheimot voimakkaaksi mutta lyhytikäiseksi liittoumaksi. Hän nousi valtaan 460-luvulla eaa., kun tyrannia oli kukistettu Syrakusassa ja muissa Sisilian kreikkalaisissa kaupunkivaltioissa. Demokratiaan siirtyneen Syrakusan tuella hänen onnistui ajaa Hieronille uskolliset kreikkalaiset pois Katanesta ja palauttaa kaupunki khalkislaisille perustajilleen. Tämän jälkeen hän laajensi valtaansa myös muihin kaupunkeihin ja perusti Palikeen hallintopaikakseen.
Duketios oli hallitsijana omavaltainen, mikä johti siihen, että Syrakusa ja Akragas liittoutuivat nopeasti häntä vastaan. Hän valloitti kreikkalaisilta Inessan kaupungin ja saavutti muita pieniä voittoja, mutta jo vuonna 450 eaa. hänen joukkonsa nujerrettiin ja hän menetti asemansa sikulien johtajana. Vanhojen liittolaissuhteidensa ansiosta hänen onnistui kuitenkin saada turvapaikka Syrakusasta, josta hänet karkotettiin Korinttiin.
Duketios palasi Sisiliaan vuonna 446 eaa. ja perusti sikulien ja kreikkalaisten kanssa saaren pohjoisrannikolle Kale Akten siirtokunnan. Sieltä käsin hän yritti vielä laajentaa sikulien valtaa mutta onnistui tässä vain osittain ennen kuolemaansa vuonna 440.
Edla Freudenthal

Edla Lovisa Freudenthal ['fröidentaːl] (o.s. Winberg, 24. joulukuuta 1854 Viipuri – 3. syyskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja ruotsin sekä saksan kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Edvin ja nimellä Edla Winberg.
Edla Freudenthalin vanhemmat olivat tilanomistaja Fredrik Winberg ja Lovisa Holmström. Hän vietti nuoruusvuotensa Dresdenissä ja opiskeli Pariisissa. Edla Freudenthal oli naimisissa vuodesta 1886 professori Axel Olof Freudenthalin kanssa. Edla Freudenthal oli tunnettu kieltenopettaja, ja hän perusti 1895 Helsinkiin Saksalainen iltakoulu -nimisen opiston, jonka johtajana hän toimi kuolemaansa saakka.
Edla Freudenthal toimi 11 vuoden ajan Kvinnoförbundet Hemmet -yhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli myös perustamassa Husmoderförbund-järjestöä. Tämä järjestö perustettiin vastustamaan vuonna 1898 perustetun Helsingin Palvelijataryhdistyksen vaatimuksia palvelijattarien työajan lyhentämisestä mutta se käsitteli myös muitakin kodinhoitoon ja lasten kasvatukseen liittyneitä kysymyksiä.
Teoksia

Allmänfattlig framställning af landtdagen och dess betydelse för vårt fosterland : (Fördrag hållet den 18 jan. 1891 i kvinnoföreningens lokal).    Borgå 1891 (suomeksi nimellä Helppotajuinen esitelmä valtiopäivistä ja niitteen merkityksestä synnyinmaallemme, WSOY 1891)
Tyska skriföfningar för studentexamen.     Helsingfors 1892
Den nya undervisningsmetoden i moderna språk : minne från det IV nordiska filologmötet ; (föredrag hållet i Helsingfors den 3 november 1892).     Helsingfors 1892
Gedanken über den neusprachlichen Unterricht in Finland.  Mémoires de la Société Néo-Philologique de Helsinki 1.    Helsinki 1893
Grundlegendes Lehrbuch der deutschen Sprache nach grammatikalisch geordneter Sprechübungsmethode : Häft I-III.    Författare, Helsingfors 1901, 1903, 1906
Lebensbilder II (Seite 30-90) : Wortregister A.    Författare, Helsingfors 1901
Lebensbilder II (Seite 30-90) : Wortregister B.    Författare, Helsingfors 1902
Grundlegendes Lehrbuch der deutschen Sprache :  Wortregister : Deutsch-Schwedisch-Finnisch.     Helsingfors 1918
Grundlegendes Lehrbuch der deutschen Sprache nach grammatikalisch geordneter Sprechübungsmethode.    Helsingfors 1919
Einari Merikallio

Einari Merikallio.
Kuusimäki eli paremmin Einari Merikallion huvilana tunnettu talo Keravan Valtatiellä (nyk. Tuusulantie) 1930-luvulla.
Einari Fredrik Merikallio (vuoteen 1906 Hellman; 29. helmikuuta 1888 Oulu – 8. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lintutieteilijä ja opettaja.
Merikallion vanhemmat olivat kruununjyvästönhoitaja Aleks. Hellman ja  Edla Erika Åhlberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta vuonna 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1912 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1947.
Merikallio oli lintujen kvantitatiivisen eli runsauslaskennan uranuurtajia maailmassa. Hänen laajat linjalaskenta-aineistoon perustuvat tutkimustuloksensa koko Suomen pesivästä maalinnustosta (Suomen lintujen levinneisyys, 1955) on ollut pohjana seuraavien vuosikymmenten aikana Suomessa tehdylle kvantitatiiviselle tutkimukselle, joka on nostanut Suomen lintutieteen tutkimussuunnan tasoa merkittävästi.[lähde? ]
Merikallio tutki Karjalan kannaksella sijaitsevan Äyräpäänjärven linnustoa (Äyräpäänjärvi, Suomen linturikkain järvi, 1929) järven kuivatushankkeesta syntyneen Suomen ensimmäisen julkisen ympäristökiistan taustaselvitykseksi.[lähde? ]
Tutkimustensa ohella Merikallio hoiti tavallisen päivätyönsä opettajana. Hän työskenteli Keravan yhteiskoulun rehtorina vuodet 1925–1955 eli 30 vuotta ja opetti luonnonhistoriaa ja maantietoa. Paikallisen merkkimiehen muistoksi on Keravan kartanolla Kerava-seura ry:n 1998 kyltittämä Merikallion lintupuisto. Merikallio on haudattu Keravan hautausmaalle.
Merikallio sai professorin arvonimen 1958.
Teoksia

Suomalaisia lintujen nimiä. Annales Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 2: 1. Kuopio 1922
Jäämeren ääreltä: Lintukuvia ja kuvauksia Petsamon Heinäsaarilta ja niiden lähiseuduilta. Otava 1924
Suomen lintujen uusi nimistö. Porvoo 1925
Äyräpäänjärvi: Suomen linturikkain järvi. Otava 1929
Linnun-poikasia: Kuvakirja Suomen nuorisolle. Toimite. WSOY 1930
Heinäsaarten kansallispuisto ja Pummangin luonnonpuisto. Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen luonnonsuojelualuekuvauksia 2. Helsinki 1939
Heinäsaarten lintukuvakirja. Otava 1939
Über regionale Verbreitung und Anzahl der Landvögel in Süd- und Mittelfinnland, besonders in deren östlichen Teilen, im Lichte von quantitativen Untersuchungen 1: Allgemeiner Teil. Väitöskirja. Annales zoologici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 12: 1. Helsinki 1947
Über regionale Verbreitung und Anzahl der Landvögel in Süd- und Mittelfinnland, besonders in deren östlichen Teilen, im Lichte von quantitativen Untersuchungen 2: Spezieller Teil. Annales zoologici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 12: 2. Helsinki 1947
Krunnien linnusto. Oulun luonnonystäväin yhdistyksen julkaisuja. A 1, 4. Kirjola, Oulu 1950
On the numbers of landbirds in Finland. Acta zoologica Fennica 65. Societas pro fauna et flora Fennica, Helsingfors 1951
Der Frühlingszug der Weissen Bachstelze (Motacilla alba L.) nach N-Finnland 1784-1950. Commentationes biologicae 11, 4. Societas scientiarum Fennica, Helsinki 1953
Suomen lintujen levinneisyys ja lukumäärä. Otava 1955
Finnish birds: Their distribution and numbers. Fauna Fennica 5. Societas pro fauna et flora Fennica, Helsingfors 1958
Suomennoksia

Jack London: Viimeinen ottelu. Englanninkielestä suomentanut Einari Merikallio. Urheilijain kustannus, Helsinki 1917. (Alkuteos The Game.)
Aiheesta muualla

Einari Merikallio : Äyräpään järvi, Helsingin Sanomat, 13.11.1927, nro 308, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kirja Europan kuuluisimmasta lintujärvestä - Äyräpäänjärvestä, Helsingin Sanomat, 24.04.1929, nro 110, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Einari Merikallio : Äyräpäänjärven kesävieraita, Suomen Kuvalehti 11.05.1929, nro 19, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Duke Snider

Duke Snider
Edwin Donald ”Duke” Snider (19. syyskuuta 1926 – 27. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Major League -tasolla 17. huhtikuuta 1947 ja viimeisensä 3. lokakuuta 1964.
Sniderin joukkueena oli vuoteen 1962 Los Angeles Dodgers. Hän siirtyi New York Metsiin (1963) sekä San Francisco Giantsiin (1964) ennen vetäytymistään 38-vuotiaana.
Snider kuului All-Star-joukkueeseen useina vuosina, ja hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1980.
Eläköön tuonenkielo

Eläköön tuonenkielo (engl. Keep the Aspidistra Flying) on George Orwellin romaani vuodelta 1936. Kirjassa Orwell kritisoi voimakkaasti aikansa porvarillisuutta 
ja maallista elämäntyyliä.
Kirjassa päähenkilö Gordon Comstock kyllästyy mainosnikkarin kaupallisuutta palvovaan työhön ja päättää ryhtyä köyhäksi runoilijaksi. Hän julistaa "sodan" rahan jumalaa vastaan ja kehittää teorioita rahan valtavasta merkityksestä. Vastoinkäymisissä Gordonilla on tukenaan rakkaudessaan ehdoton naisystävä Rosemary.
Raija Mattilan suomennos ilmestyi vuonna 1998.
D’Angelo Cherry

D’Angelo Cherry vuonna 2018.
D’Angelo Cherry (s. 1. elokuuta 1990 Biloxi, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Ennätykset > Ulkoradat

100 m: 10,04 s (10. kesäkuuta 2009 Fayetteville, Arkansas, Yhdysvallat)
200 m: 20,96 s (2. huhtikuuta 2008 Jonesboro, Arkansas, Yhdysvallat)
Ennätykset > Sisäradat

60 m: 6,49 s (3. maaliskuuta 2013 Albuquerque, New Mexico, Yhdysvallat)
Doug LaMalfa

| Doug LaMalfa |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kalifornian 1. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2013 –  
Edeltäjä:  Wally Herger
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1960 (ikä 64) Oroville, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:  Jill LaMalfa
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  kristinusko
Aiheesta muualla
lamalfa.house.gov
Douglas Lee LaMalfa (s. 2. heinäkuuta 1960 Oroville, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Kalifornian 1. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2013 lähtien. Hän on naimisissa Jill LaMalfan kanssa. Pariskunnalla on neljä lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doug LaMalfa Wikimedia Commonsissa
LaMalfan viralliset kotisivut
Emily Murphy

Emily Murphy
Emily Murphy (o.s. Ferguson, kirjailijanimeltään Janey Canuck; 14. maaliskuuta 1868 Cookstown, Ontario – 27. lokakuuta 1933 Edmonton, Alberta) oli kanadalainen feministi, kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Persons Casessa. Se oli menestyksekäs kampanja, joka johti naisten julistamiseen "henkilöiksi" brittiläisen lain näkökulmasta. Murphy kuvasi itseään kapinalliseksi. Hän on saanut sittemmin kritiikkiä eugeniikkaa ja maahanmuuttoa koskeneista näkemyksistään, mutta myös tunnustusta aktiivisuudestaan naisten äänioikeuden puolestapuhujana.
Murphy oli tuottelias kirja-arvostelujen ja artikkelien tekijä kanadalaisissa lehdissä. Hän myös kirjoitti neljä hyvin suosittua persoonallisten sketsien kirjaa, jotka olivat The Impressions of Janey Canuck Abroad (1901); Janey Canuck in the West (1910), Open Trails (1912) ja Seeds of Pine (1914).
Dragon Age: Origins

| Dragon Age: Origins |
| --- | --- |

Kehittäjä:  BioWare
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Steam, GOG.com ja Humble Store
Ohjaaja:  Dan Tudge
Tuottaja:  Dan Tudge
Suunnittelija:  Brent Knowles
Säveltäjä:  Inon Zur
Pelisarja:  Dragon Age
Pelimoottori:  Eclipse
Julkaistu:   3. marraskuuta 2009
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  USK 18 
Alusta:  Mac OS X, PlayStation 3, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray, digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Dragon Age: Origins (myös yleisesti Dragon Age) on BioWaren kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna 2009 Mac OS X:lle, PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.
Peli kuuluu Dragon Age -sarjaan ja on sen ensimmäinen osa.
Peliä on kuvattu Baldur's Gaten henkiseksi seuraajaksi. Dragon Age ei kuitenkaan perustu Dungeons & Dragonsin Forgotten Realms -maailmaan, kuten Baldur's Gate -pelit.
Pelaaminen

Pelin alussa pelaaja luo pelihahmon, joka on pelin päähenkilö. Hahmolle valitaan sukupuoli, ulkonäkö ja rotu, joita on kolme erilaista: Human, Elf sekä Dwarf. Tämän lisäksi valitaan pohjaluokka, joita on yhteensä kolme: Rogue, Warrior ja Mage. Myöhemmin pelihahmo voi erikoistua eri alaluokkiin, kuten Berserker tai Templar, jotka ovat Warrior-pohjaluokan alaluokkia. Magella puolestaan ovat esimerkiksi alaluokat Shapeshifter ja Blood Mage. Roguelta löytyvät muun muassa alaluokat Bard ja Assassin.
Pelissä on kullekin rodulle sekä osalle rodun alaluokista oma alkuperätarina. Esimerkiksi kääpiöaatelinen aloittaa tarinansa eräässä kääpiöiden kaupungissa kuninkaallisessa perheessä, kun taas aatelittoman kääpiön kohtalona on aloittaa tarinansa kaupungin kaduilta. ”Alkuperätarinat” määrittävät pelaajan hahmolle taustan sekä johdattavat pelaajan pelin maailmaan ennen pelin päätapahtumia. Aloituksia on yhteensä kuusi erilaista.
Alkutarinan päätyttyä hahmo liittyy legendaarisiin Grey Wardeneihin, joiden tehtävänä on tuhota maailmaa uhkaava Darkspawn-armeija sekä niitä johtava Arkkidemoni. Pelissä on valtava määrä erilaisia moraalisia valintoja ja muita päätöksiä. Pelin loppu määräytyy pelaajan tarinan aikana tekemien valintojen perusteella.
Pelissä ei ole hyvän ja pahan karmaa, mutta pelaaja vaikuttaa moraalisilla valinnoillaan pelin kulkuun. Pelaaja pelastaa maailman riippumatta siitä, päättääkö hän olla hyvä vai paha, mutta esimerkiksi pelaajan päätöksien perusteella valitaan erään kansan kuningas. Nämä päätökset vaikuttavat myös päähahmoa seuraaviin henkilöihin jopa siinä määrin, että he saattavat hyökätä pelaajan kimppuun tai lähteä omille teilleen, jos he ovat vahvasti päähahmon toimia vastaan.
Pelaaminen > Hahmot

Pelin pelattavat hahmot ovat pelaajan luoman pääsankarin lisäksi esimerkiksi Alistair, Morrigan ja Leliana. Päähahmon joukkoon voi liittyä pelin aikana yhteensä 8 hahmoa, mutta päähahmon lisäksi aktiivisena hahmona tehtävissä ja taistelukentällä voi olla vain kolme pelihahmoa.
Ladattava sisältö

The Stone Prisoner
Warden's Keep
Return to Ostagar
The Darkspawn Chronicles
Leliana's Song
The Golems of Amgarrak
Witch Hunt
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Aiheesta muualla

Dragon Age: Origins MobyGamesissa (englanniksi)
Dragon Age: Originsin viralliset sivut
Dragon Age: Origins arvostelu Peliplaneetan nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Eläköön (parkki)

Eläköön oli suomalainen kolmimastoinen puuparkki, joka oli rakennettu 1920. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1933–1941. Laiva haaksirikkoutui 1948 ja päätyi hylkynä aallonmurtajaksi Nauvoon. Eläköön oli todennäköisesti viimeinen rahtiliikenteessä ollut  puinen parkkilaiva maailmassa.
Parkki Eläköön rakennettiin laivanrakennusmestarien Emanuel Eklund ja J. Lehtonen johdolla Uudenkaupungin Varvinmäellä 1919-1920 Uudenkaupungin Laiva Oy-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 827 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 63,85 metriä, leveys 11,00 metriä ja syväys 5,22 metriä. Parkki Eläköön liikennöi pääasiassa Pohjanmeren ja Välimeren satamiin mutta vuonna 1924 se haki jalopuulastin Jamaikasta Eurooppaan. Parkki törmäsi Ahvenanmerellä sakeassa sumussa yhteen tanskalaisen höyrylaiva Helgan kanssa 6. marraskuuta 1926 ollessaan painolastissa matkalla Lontoosta Uuteenkaupunkiin. Törmäyksessä keulaan tuli suuri aukko ja Eläköön joutui jäämään korjattavaksi Uuteenkaupunkiin. Tammikuun lopulla 1930 Eläköön oli kaoliinilastissa matkalla Englannin Foweysta Italian Genovaan kun se vaurioitui pahoin myrskyssä. Laiva julistettiin jo hylyksi mutta uusikaupunkilaiset ostivat sen huutokaupassa vakuutusyhtiöltä ja kunnostivat uudelleen Itämeren liikenteeseen. Eriksonin varustamon omistuksessa Eläköön teki heinä-elokuussa 1938 filmiristeilyjä Itämerellä kahden ruotsalaisen elokuvan kuvauksia varten. Kesällä 1939 Eläköön vei vielä puutavaralastin Veitsiluodosta Esbjergiin Tanskaan.
Eriksonin jälkeen parkin omisti ensin helsinkiläinen Satakunnan Laiva Oy 1943-1944 ja sitten raumalainen Rauman Alus Oy 1944-1949. Eläköön haaksirikkoutui Itämerellä 1948 ja se päätyi 1949 hylkynä Pikku-Nauvon sahan laiturin aallonmurtajaksi. Parkki Eläköön sisarlaiva oli parkki Warma. Parkki Eläköön pienoismalli oli esillä Kalannin Säästöpankin Uudenkaupungin konttorissa.
Elis Wecksten

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten vapaapaini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten vapaapaini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten vapaapaini.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1934 | 79 kg |  |
Elis Johannes Weckstén (13. heinäkuuta 1910 Kirkkonummi – 4. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen painija. Hän ylsi vapaapainin EM-hopealle vuoden 1934 kisoissa. Kotimaassa hän edusti Helsingin Atleettiklubia ja Helsingin Poliisivoimailijoita. Hänen isoveljensä Emil Weckstén oli painin olympiaedustaja.
Weckstén oli ammatiltaan poliisikonstaapeli ja ulosottomies.
Saavutuksia

EM-hopeaa 1934 (vapaapaini, sarja 79 kg)
Suomen mestari vapaapainissa 1934–35
Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1933
Eiksmarkan kirkko

| Eiksmarkan kirkko Eiksmarka kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2014.
Sijainti:  Bærum, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  2014
Suunnittelija:  Jahn H. Jahnsen
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  286
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eiksmarkan kirkko (norj. Eiksmarkan kirke; entinen Grinilundin kirkko) on Bærumin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eiksmarkan kirkko Wikimedia Commonsissa
Edmond Jitangar

Edmond Jitangar vuonna 2017.
Edmond Jitangar (s. 2. marraskuuta 1952) on tšadilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. joulukuuta 1978 ja nimitettiin Sarhin hiippakunnan piispaksi 11. lokakuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Matthias N'Gartéri Mayadi ja Henri Véniat. Jitangarin edeltäjä oli N'Gartéri Mayadi, joka oli saanut 11. kesäkuuta 1990 nimityksen Moundoun piispaksi.
Dölehevonen

| Dölehevonen |
| --- | --- |

Tyyppi::  kylmäverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Norja
Kantakirja perustettu::  1967
Muita nimityksiä::  gudbransdalinhevonen pohjoisnorjanhevonen östlandinhevonen 
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  ravuri, työhevonen
Ominaisuudet
Korkeus::  145–155 cm
Paino::  540–630 kg
Dölehevonen (ennen myös östlandinhevonen, gudbrandsdalinhevonen ja pohjoisnorjanhevonen) on norjalainen kylmäverinen hevosrotu. Sen säkäkorkeus on 145–155 senttimetriä ja paino 540–630 kilogrammaa. Dölehevonen on vanha työhevosrotu, vaikka sen rotujärjestö onkin perustettu vasta vuonna 1967.[lähde? ]
Historia

Dölehevonen on peräisin Gudbrandsdalin laaksosta, missä sitä käytettiin työ- ja kuormahevosena. Rotu muistuttaa niin paljon friisiläisiä ja hollantilaisia hevosia sekä joitakin Skotlannin poneja, että arvellaan matkalaisten, kenties jopa viikinkien kuljettaneen hevosia näiden alueiden välillä.
Rotu on todennäköisesti polveutunut dölenravurista, joka paransi ravinopeutta ja eteenpäinpyrkimystä; metsähevosesta, joka muodosti dölenhevosen massiivista perustaa; ja englannintäysiverisestä, joka paransi liikkeitä, rakennetta ja nopeutta.  Vuonna 1834 Norjaan tuotiin täysiverinen  ori Odin, jolla on ollut rodun kehityksessä suuri merkitys. [lähde? ]
Ominaisuudet

Dölenhevoset ovat kestäviä ja kokoonsa nähden hyvin vahvoja. Niitä on käytetty työ- ja kuormahevosina, mutta ovat myös nopeita ravureita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dölehevonen Wikimedia Commonsissa
Dölehevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Diablo Swing Orchestra

| Diablo Swing Orchestra |
| --- | --- |
 Diablo Swing Orchestra Global East Rock Festival 2010 -tapahtumassa
Tiedot
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  avant-garde metal sinfoninen metalli progressiivinen metalli
Kotipaikka:  Tukholma, Karlstad ja Göteborg
Laulukieli:  englanti, italia, latina, espanja
Jäsenet:  Daniel Håkansson, kitara, laulu   Pontus Mantefors, kitarat, ääniefektit   Annlouice Loegdlund, laulu   Andy Johansson, basso   Johannes Bergion, sello   Andreas Halvardsson, rummut  
Levy-yhtiö:  Candlelight Records, 2006–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Diablo Swing Orchestra on ruotsalainen vuonna 2003 perustettu avant-garde metal -yhtye.
Taustatarina

Yhtyeen kuvitteellisen taustatarinan mukaan sen jäsenten esivanhemmat muodostivat orkesterin 1500-luvun alun Ruotsissa, missä heidän säätyrajat ylittävä suosionsa ei miellyttänyt kirkkoa ja muiden hillitsemiskeinojen osoittauduttua tehottomiksi heidät lavastettiin lopulta murhaajiksi. Yhtye joutui piilottelemaan suosijoidensa avustuksella, kunnes heistä luvattiin niin suuri kiinniottopalkkio, että he totesivat jäävänsä väistämättä kiinni ennemmin tai myöhemmin. He päättivät paljastaa itsensä ja esiintyä avoimesti vielä viimeisen kerran, mutta sitä ennen he kirjoittivat sinetöidyt kirjeet, joissa he velvoittivat jälkeläisensä aloittamaan yhtyeen uudestaan 500 vuotta myöhemmin.
Diskografia > Studioalbumit

The Butcher's Ballroom (2006,  Candlelight Records)
Sing Along Songs for the Damned & Delirious (2009,  Ascendance Records)
Pandora's Piñata (2012,  Candlelight Records)
Pacifisticuffs (2017,  Spinefarm Records)
Swagger & Stroll Down the Rabbit Hole (2021,  Candlelight Records)
Diskografia > EP:t

Borderline Hymns (2003,  omakustanne)
Diskografia > Singlet

"Voodoo Mon Amour" (2012)
"Jigsaw Hustle" (2014)
"Knucklehugs" (2017)
"The Age of Vulture Culture" (2017)
Jäsenet

Daniel Håkansson – kitara, laulu
Pontus Mantefors – kitarat, ääniefektit
Kristin Evegård – laulu, piano
Andy Johansson – basso
Johannes Bergion – sello
Andreas Halvardsson – rummut
Eki Vainikka

Eki Vainikka (s. 1987 Lahti) on suomalainen BMX-pyöräilijä, joka on tunnettu myös ulkomailla.
Eki Vainikka aloitti 16-vuotiaana maastopyöräilyllä ja siirtyi myöhemmin bmx-pyöräilyyn. Vainikka tekee 2WBMX teamin kanssa ainoina Suomessa BMX-hyppynäytöksiä.
Vainikka on kutsuttu lukuisia kertoja ajamaan kovatasoiseen kansainväliseen bmx-kilpailuun Simpel Sessioniin. Vuonna 2009 hän sijoittui Kölnissä järjestyissä MM-kilpailujen Master minirampissa 9:nnelle sijalle. Vainikka voitti ensimmäisen Suomen Mestaruuden vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Signature bmx verkkokauppa
UnitedBikeCo pyörävalmistajan sivut
Bmx näytöksiä Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Eki Vainikan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Eikoseenihappo

| Eikoseenihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (Z)-eikos-11-eenihappo
CAS-numero:  5561-99-9
PubChem CID:  5282768
SMILES:  O=C(O)CCCCCCCCC\C=C/CCCCCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C20H38O2
Moolimassa:  310,51 g/mol
Sulamispiste:  23–24 °C
Tiheys:  0,883 g/cm3
Eikoseenihappo on kertatyydyttymätön rasvahappo, jonka kemiallinen kaava on C20H38O2, moolimassa 310,51 g/mol, tiheys 0,883 g/ml, leimahduspiste 110 °C ja CAS-numero 5561-99-9. Yhdistettä on löydetty kasviöljyistä.
Eikoseenihappoa esiintyy ainakin maapähkinässä (Arachis hypogaea) ja isoköynnöskrassin siemenissä sekä semiokemikaalina jättiläissaukon (Pteronura brasiliensis) feromonina.
Eikoseenihappoa lähinnä muistuttava yhdiste on paulliinihappo, joka on omega-7-rasvahappo.