stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultainennoutaja
Alkuperä

Tarkimmat tiedot rodun kehittämisestä löytyvät Inverness-Shirestä lordi Tweedmouthin omistaman Guisachanin kartanon riistanvartijoiden kokoelmista vuosilta 1835–1890. Sen historiallisesti merkittävin jalostaja oli ensimmäinen lordi Tweedmouth, Dudley Marjoribanks. Hän kehitti rodun Skotlannin ylämailla viktoriaanisella aikakaudella. Vuosien 1840–1890 aikana hän piti erittäin tarkkaa kirjaa sen jalostuksesta, joka tapahtui hänen Guisachanin kartanossaan. Vuonna 1868 hän astutti Belle-nimisen tweedinvesispanielin "keltaisella noutajalla" Nousilla - joka oli syntynyt ainoana keltaisena yksilönä sileäkarvaisennoutajan pentueeseen. Tästä yhdistelmästä syntyneistä keltaisista pennuista parhaaksi arvioitu, Cowslip-narttu, astutettiin puolestaan ensin punaisella irlanninsetterillä ja sen jälkeen tweedinvesispanielilla. Molempien näin syntyneiden pentueiden jälkeläiset risteytettiin edelleen sileäkarvaisten noutajien kanssa. Pentueisiin syntyi monen erivärisiä yksilöitä vaaleasta kermasta syvään mustaan, mutta lopulta vain kultaiset valittiin jatkojalostukseen.
Kultainennoutaja otti ensimmäistä kertaa osaa koiranäyttelyyn Britanniassa vuonna 1908. Samoihin aikoihin ensimmäiset yksilöt saapuivat Kanadaan ja Yhdysvaltoihin.
Terveys

Kultainennoutaja on sisäsiittoisimpia koirarotuja. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25. Kultaisennoutajan sisäsiittoisuusluku on tätä korkeampi: 0,273.
Kultaisennoutajan sairauksia ovat esimerkiksi luuston kasvuhäiriöt, kasvainsairaudet, allergiat ja iktyoosit eli perinnölliset ja harvinaiset ihosairaudet. Koira.netin kuolinsyytilaston mukaan yleisin kuolinsyy 1988–2010 välillä eläneistä ja kuolleiksi ilmoitetuista koirista vanhuuden (luonnollinen tai lopetus) jälkeen ovat kasvainsairaudet. Yhteensä tuossa tilastossa oli 429 koiraa. Keskimääräinen elinikä näillä koirilla oli 10 vuotta ja 3 kuukautta. Kultaisillanoutajilla esiintyy perinnöllisenä lonkkavikaa ja epilepsiaa. Lisäksi niillä on taipumusta sairastua kilpirauhasen vajaatoimintaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kultainennoutaja Wikimedia Commonsissa
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Golden Ring: Kultaistennoutajien rotujärjestö
Suomen Noutajakoirajärjestö ry
| n k Noutajakoirarodut |
| --- | --- |
FCI:  chesapeakelahdennoutaja  kiharakarvainennoutaja  kultainennoutaja  labradorinnoutaja  novascotiannoutaja  sileäkarvainennoutaja 
Harvinaiset:  murraynjokinoutaja 
Sukupuuttoon kuolleet:  venäjännoutaja 
Kultainennoutaja uimassa.
Tweedinvesispanieli.
Giorgio Bettinelli

Giorgio Bettinelli (15. toukokuuta 1955 Crema – 16. syyskuuta 2008 Jinghong) oli italialainen kirjailija ja laulaja/lauluntekijä. Hän sai mainetta ajamalla Vespa PX:llä maailman ympäri kolmella pitkällä matkalla: Rooma–Saigon 1992–1993, Anchorage–Ushuaia 1994–1995 ja Melbourne–Kapkaupunki 1995–1996. Hän julkaisi matkoistaan useita kirjoja, kuten In Vespa (Feltrinelli, 1997) ja Brum, Brum 254 000 chilometri in Vespa (Feltrinelli, 2002). Bettinelli muutti myöhemmin Kiinaan, jossa hän kuoli vuonna 2008.
Ateismi Yhdysvalloissa

Arizonan edustajainhuoneen jäsenen Athena Salmanin puhe Amerikan ateistien kokouksessa vuonna 2017.
Ateismi Yhdysvalloissa alkaa historiankirjoituksessa 1700-luvulta, jolloin useisiin Yhdysvaltain perustajahahmoihin vaikutti ranskalaisten valistusajattelijoiden ateistinen uskontokritiikki. 1800-luvulla sekularistinen liike puolusti kirkon ja valtion eroa. Aikakauden tunnetuimpia vapaa-ajattelijoita oli Robert Green Ingersoll. Nykyisiä ateistijärjestöjä ovat Yhdysvalloissa muun muassa Atheist Alliance, American Atheists ja Freedom From Religion Foundation.
Kirjallisuutta

Hecht, Jennifer Michael: Doubt: A History. The Great Doubters and Their Legacy of Innovation from Socrates and Jesus to Thomas Jefferson and Emily Dickinson.  New York:  HarperCollins, 2003.  ISBN 0-06-009772-8  (englanniksi)
Jacoby, Susan: Freethinkers. A History of American Secularism.  New York:  Metropolitan Books, 2004.  ISBN 978-0-8050-7442-0  (englanniksi)
Schmidt, Leigh Eric: Village Atheists. How America’s Unbelievers Made Their Way in a Godly Nation.  Princeton, New Jersey:  Princeton University Press, 2016.  ISBN 978-0-691-16864-7  (englanniksi)
Turner, James: Without God, Without Creed. The Origins of Unbelief in America.  Baltimore:  Johns Hopkins University Press, 1985.  ISBN 978-0-801-83407-3  (englanniksi)
The Truth Seeker on vanhin ilmestyvä vapaa-ajattelijajulkaisu.
Minnesota Atheists vuonna 2016.
Ranskan naisten jääkiekkomaajoukkue

| Ranska |
| --- | --- |

Lempinimi:  Les Bleus
Liitto:  Ranskan jääkiekkoliitto
Valmentaja:   Grégory Tarlé
Eniten otteluita:  Virginie Bouetz (261)lähde?
Eniten maaleja:  Marion Allemoz (36)lähde?
Eniten pisteitä:  Marion Allemoz (74)lähde?
IIHF-ranking:  13. (2024)
Ensimmäinen ottelu
  Ranska 1–1  Tšekki (Plzeň, Tšekkoslovakia, 18. maaliskuuta 1998) 
Suurin voitto
  Ranska 17–0  Unkari (Tilburg, Alankomaat, 9. helmikuuta 2002) 
Suurin tappio
  Suomi 28–0  Ranska (Havířov, Tšekkoslovakia, 18. maaliskuuta 1991) 
Ranskan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Ranskaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa, muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkuetta hallinnoi Ranskan jääkiekkoliitto, ja joukkueen valmentajana toimii Grégory Tarlé.
Ranskalla on vuonna 2017 noin 2 200 naisjääkiekkoilijaa, vuonna 2022yli 2 600. Vuonna 2023 naispelaajien määrä oli pudonnut noin 1 500 pelaajaan, mutta vuoden 2025 alussa heitä oli jo yli 3 400. Vuonna 2024 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinnoimalla jääkiekon maailmanranking-listalla 13. sijalla.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

1999 – B-sarja,
2000 – B-sarja, 5.
2001 – 1. divisioona, 5.
2003 – 1. divisioona, 4.
2004 – 1. divisioona, 4.
2005 – 1. divisioona, 4.
2007 – 1. divisioona, 3.
2008 – 1. divisioona, 4.
2009 – 1. divisioona, 6.
2011 – 2. divisioona, 2.
2012 – 1. divisioonan B-lohko, 3.
2013 – 1. divisioonan B-lohko, 1.
2014 – 1. divisioonan A-lohko, 4.
2015 – 1. divisioonan A-lohko, 3.
2016 – 1. divisioonan A-lohko, 2.
2017 – 1. divisioonan A-lohko, 6.
2018 – 1. divisioonan A-lohko, 1
2019 – 10.
2020 – 1. divisioonan kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 1. divisioonan kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 1. divisioonan A-lohko, 1.
2023 – 10.
2024 – 1. divisioonan A-lohko, 3.
Sijoitukset > Euroopan-mestaruuskilpailuissa

1991 – 7.
1993 – B-sarja, 3. (kokonaistulosten 9.)
1995 – 11.
1996 – 11.
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 12.
2004 – 13.
2005 – 12.
2006 – 14.
2007 – 12.
2008 – 11.
2009 – 13.
2010 – 14.
2011 – 16.
2012 – 16.
2013 – 16.
2014, helmikuu – 16.
2014, huhtikuu – 14.
2015 – 14.
2016 – 12.
2017 – 13.
2018, helmikuu – 11.
2018, huhtikuu – 10.
2019 – 10.
2020 – 10.
2021 – 12.
2022, helmikuu  – 12.
2022, syyskuu  – 12.
2023 – 12.
2024 – 13.
Aiheesta muualla

Ranskan jääkiekkoliiton kotisivut (ranskaksi)
Ranska nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Miika Tiihonen

| Miika Tiihonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. marraskuuta 1997 (ikä 27) Järvenpää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Timi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Peliitat (Mestis) Hermes (Mestis) Ketterä (Mestis) RoKi (Mestis) Sport (SML) TUTO Hockey (Mestis)
Miika Tiihonen (s. 1. marraskuuta 1997 Järvenpää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Lysergihapon hydroksietyyliamidi

| D-lysergihapon α-hydroksietyyliamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  9,10-Didehydro-N-(1-hydroksietyyli)-6-metyyliergoliini-8-karboksiamidi
CAS-numero:  3343-15-5
SMILES:  C[C@@H](NC(=O)[C@H]1CN([C@@H]2Cc3c[nH]c4c3c(ccc4)C2=C1)C)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H21N3O2
Moolimassa:  174,247 g/mol
Sulamispiste:  87–89 C
Lysergihapon hydroksietyyliamidi eli LAH tai LSH (myös D-lysergihapon metyylikarbinolamidi ja D-lysergihapon α-hydroksietyyliamidi) on muun muassa kirjopäivänsinin (Ipomoea tricolor)) siemenistä löytyvä ergoliinialkaloidi. LSH on Claviceps paspali -lajin yksi pääasiallisesti tuottamista alkaloidesta. LSH:ta löytyy myös pienissä määrin torajyvistä (Claviceps purpurea). LSH:ta ja muita ergoliinialkaloideja tuottaa muun muassa Ipomoea asarifolia -lajiin sen kanssa symbioottisesti elävä Periglandula ipomoeae
Kemia

LSH dekompostoituu LSA:ksi.
Borgebyn linna

| Borgebyn linna> Borgeby slott |
| --- | --- |

Sijainti:  Bjärred, Ruotsi
Rakennustyyppi:  linna
Valmistumisvuosi:  1200-luku
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Borgebyn linna on Bjärredissä Lomman kunnassa Ruotsin Skånessa sijaitseva linna. Sen paikalla sijaitsi jo 980-luvulla kehälinna eli trelleborg, jonka oli rakennuttanut todennäköisesti Harald Sinihammas. Nykyinen päärakennus, porttitorni, pystytettiin 1200-luvulla. Borgeby vaurioitui vuonna 1452, kun Kaarle Knuutinpoika Bonden joukot hyökkäsivät sitä vastaan ja sytyttivät sen palamaan. Uudelleen Borgeby paloi vuonna 1678 Skoonen sodan aikana.
Kuvia

Linnan sisäpiha 1900-luvun alussa.
Talleja
Niin sanottu Börjen torni, joka on rakennettu todennäköisesti noin vuonna 1500 ja on saanut nimensä silloiselta Lundin arkkipiispalta Birger Gunnersenilta. Tornin nykyinen ulkoasu on Helgo Zettervallin käsialaa 1870-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Borgebyn linna Wikimedia Commonsissa
F'n diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 4 |  |
| ↙Singlet | 19 |  |
| ↙Musiikkivideot | 7 |  |
Tämä on suomalaisen laulaja-räppäri F:n diskografia.
Albumit

Mä en oo viel tarpeeks iso (2019)
Mä oon vapaa (2020)
Jos (2022)
Self-helpless (2024)
Singlet

Ovikelloo (2017)
Aina mä muistan sut (2017)
Hajoaa (2018)
Tuntuu (2018)
Aina mä muistan sut (Misha remix) (2018)
Katastrofin aineet ft. costee (2018)
Kärpänen ft. Pyhimys (2019)
Sokerii (2020)
Sä (2020)
Mä en pysy aina itteni kyydis II ft. Mariska (2020)
Ihana (2021)
Menetän sut (ft. Hassan Maikal) (2021)
Mitä jos (ft. Kasmir) (2021)
Ekaa kertaa (2022)
Naispaholainen II (2023)
Teetä (2023)
Muija on ku kone (2023)
Taas mennään (2023)
Exit (2024)
Musiikkivideot

Hajoaa (2018)
Piirrä kuvia (2019)
Sokerii (2020)
Vapaa (2020)
Ihana (2021)
Kannan sut (2022)
Taas mennään (2023)
Vierailijana

Koskematon RMX - Adikia (2018)
Euforiaan - Michael Bleu (2018)
Päivänsäde - costee feat. F (2019)
Vitun hyvä yksinään - Pykäri feat. F (2019)
Ei ollu koskaan - Pykäri feat. F (2019)
F U - Lukas Leon feat. F (2019)
Läpinäkyvää - Bess, F (2019)
Tää kestää vaik en kestä sua - SOFA feat. F (2019)
Bakara - Tinze, Teflon Brothers, F (2020)
Paholainen ei osaa uida - Kasmir feat. F (2020)
Uusia Muistoi - Elastinen feat. F (2020)
Takas Ruissiin - Chyde, Tippa, F, Lempi Joe, NCO, Gabriel Lion (2021)
Ping pong - Eme feat. F (2021)
Massii - Nelli Milan feat. F (2021)
NO SCRUBS - Pesso feat. F (2021)
Jos sul ei oo mua - Kiki feat. F & BESS (2023)
Manta - Sonny, Askel & Elere, F, Trisector (2024)
En sitä tarkoittanut - Edicti feat. F (2024)
Aivan sama - Janna, Erika Vikman, F (2024)
Annastiina

| Annastiina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Annastina 
Nimen alkuperä:  Anna ja Stiina
Infobox OKNimi-testi OK: 
Annastiina on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on yhdysnimi, joka koostuu osista Anna ja Stiina. Kirjoitusasu Annastiina on huomattavasti yleisempi kuin yhdysmerkillinen muoto Anna-Stiina, mikä kertoo siitä, että Annastiina on vakiintunut itsenäiseksi nimeksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Annastiina-nimisiä naisia on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 870–890. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.
Annastiinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Annastiinoja

Annastiina Heikkilä (s. 1982), toimittaja
Annastiina Hintsa (s. 1987), yritysjohtaja
Annastiina Tahkola, laulaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Annastiina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Lorna Shore

| Lorna Shore |
| --- | --- |
 Lorna Shore esiintymässä vuonna 2022.
Tiedot
Toiminnassa:  2009–
Tyylilaji:  deathcore
Kotipaikka:   New Jersey, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Adam De Micco, kitara (2010–)   Austin Archey, rummut (2012–)   Andrew O'Connor, kitara (2019–)   Will Ramos, laulu (2021–)   Mike Yager, bassokitara (2021–)  
Levy-yhtiö:  Century Media Records)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lorna Shore on yhdysvaltalainen deathcore-yhtye, joka perustettiin vuonna 2010. Yhtyeeseen kuuluuvat laulaja Will Ramos, kitaristit Adam De Micco ja Andrew O'Connor, rumpali Austin Archey sekä basisti Michael Yager. Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia Psalms (2015), Flesh Coffin (2017), Immortal (2020) ja Pain Remains (2022). Yhtyeessä ei ole tällä hetkellä yhtäkään alkuperäisjäsentä.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Will Ramos - laulu (2021-)
Adam De MIcco - kitara (2010-)
Andrew O'Connor - kitara (2019-)
Austin Archey - rummut (2012-)
Mike Yager - basso (2021-)
Jäsenet > Entiset Jäsenet

Mike Flannery - basso (2009)
John Hawkins - laulu (2009-2010)
Ray Meoni - laulu (2010)
Aaron Brown  - kitara (2009-2010)
Jeff Moskovciak - kitara (2009-2011)
Scott Cooper - rummut (2009-2011)
Gary Herrera - basso (2009-2017)
Tom Barber - laulu (2010-2018)
Connor Deffley - kitara (2014-2019), basso (2017-2019)
CJ McCreery - laulu (2018-2019)
Diskografia

Triumph – EP (2010)
Bone Kingdom – EP (2012)
Maleficium – EP (2013)
Psalms (2015)
Flesh Coffin (2017)
Immortal (2020)
... and I Return to Nothingness – EP (2021)
Pain Remains (2022)
Konsertit Suomessa

1. heinäkuuta 2023 – Provinssi, Seinäjoki
2. heinäkuuta 2023 – Tuska, Helsinki
9. marraskuuta 2023 – Jäähalli, Helsinki
10. marraskuuta 2023 – Pakkahuone, Tampere
28. kesäkuuta 2025 – Provinssi, Seinäjoki
29. kesäkuuta 2025 – Tuska, Helsinki
Aiheesta muualla

Lorna Shore Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Lorna Shore Discogsissa. (englanniksi)
Jukka Suomela

| Jukka Olavi Suomela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. joulukuuta 1976 (ikä 48)
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Patrik Floréen (käännä suomeksi)
Instituutti:  Aalto-yliopisto
Jukka Olavi Suomela (s. 2.12.1976) on Aalto-yliopiston tietotekniikan laitoksen apulaisprofessori (engl. associate professor) ja Distributed Algorithms -tutkimusryhmän johtaja. Suomela on myös Euroopan teoreettisen tietojenkäsittelytieteen yhdistyksen (engl. European Association for Theoretical Computer Science) jäsen. Suomela valmistui Helsingin yliopistosta tietojenkäsittelytieteen tohtoriksi syyskuussa 2009. Suomelalla on 3245 sitaattia, 30:n h-indeksi ja 73:n i10-indeksi (2.1.2025). Suomelan siteeratuin tieteellinen artikkeli on Exploiting Locality in Distributed SDN Control, jolla on 271 sitaattia (2.1.2025).
Xin Xin Tian 2

Xin Xin Tian 2 (IMO 9359715, MMSI 477150700) on Hongkongin lipun alla kulkeva konttialus, joka on rakennettu vuonna 2007. Sen pituus on 199,93 metriä ja leveys 32,2 metriä. Xin Xin Tian 2:n omistaa logistiikkayhtiö Hainan Yangpu, joka kuuluu Venäjään läheisesti kytkeytyvään Torgmoll-ryhmään.
Ferrari FF

Ferrari FF
Ferrari FF on Ferrarin Geneven autonäyttelyssä 1. maaliskuuta 2011 esittelemä automalli.
2012 Ferrari FF, sivulta
FF on varustettu 6262cc V12 -moottorilla, joka tuottaa 485kW (651hv) @ 8000r/min ja 683Nm @ 6000r/min.
FF on Ferrarin historian ensimmäinen nelivetoinen tuotantoauto. Ferrari GTC4Lusso on seuraaja mallille.
Suorituskyky

Kiihtyvyys 0–100 km/h: 3,7 s
Kiihtyvyys 0–200 km/h: 11 s
Huippunopeus: 335 km/h
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferrari FF Wikimedia Commonsissa
Samuel Kaski

| Samuel Kaski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1968 (ikä 56) Seinäjoki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tietojenkäsittelytieteen professori (laskennallinen data-analyysi), akatemiaprofessori (2016–2020)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu, väitöskirja (TkT, 1997)
Instituutti:  Aalto-yliopisto
Tutkimusalue:  koneoppimismenetelmät useiden tietolähteiden analysoinnissa, sovellusalueena esimerkiksi täsmälääketiede
Aiheesta muualla
Kotisivu
Samuel Kaski  (s. 19. huhtikuuta 1968, Seinäjoki) on tietojenkäsittelytieteen professori (2005–) Aalto-yliopiston Tietotekniikan laitoksella. Hän on Suomen Akatemian Laskennallisen päättelyn huippuyksikön (COIN) johtaja (2015–2017) ja akatemiaprofessori kaudella 1.1.2016–31.12.2020.
Kaski väittely vuonna 1997 aiheesta Data exploration using self-organizing maps Teknillisestä korkeakoulusta. Väitöskirjan ohjasi Teuvo Kohonen.
Kaskilla on 21784 sitaattia (5.1.2025).
Samuel Kaski johti Aalto-yliopiston ja Helsingin yliopiston yhteistä Tietotekniikan tutkimuslaitosta (HIIT) viisi vuotta (2010–2015).
Samuel Kaski on tehnyt tutkimusta muun muassa Teuvo Kohosen kanssa.
Kaski on osallistunut 219 tieteelliseen julkaisuun (12.12.2024). Kaski on saanut kaksi palkintoa: Winner of drug sensitivity prediction challenge (2012) ja Best paper award, ECML 2011 (2011).
Kaski on ohjaajana Integrative Life Science -tohtoriohjelmassa Helsingin yliopistossa.
Aiheesta muualla

Koneoppimisesta työkalut tulevaisuuteen (aalto.fi)
Probabilistic Machine Learning Group (Prof. Kasken tutkimusryhmä) (englanniksi) (aalto.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  Association for Computing Machinery  CiNii  DBLP  MathSciNet  ORCID  zbMATH
Palvajärvi

Palvajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Palvajärvi, järvi Jyväskylän ja Laukaan rajalla
Palvajärvi, järvi Kuhmoisissa
Palvajärvi, järvi Tampereella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, jolla luetellaan useita samannimisiä järviä.
Alligator

Alligator viittaa muun muassa seuraaviin:
Alligator, varsinaisten alligaattoreiden suku
Alligator, indierockyhtye The Nationalin albumi
HMS Alligator (1780), Swan-luokan 14-tykkinen sluuppi
HMS Alligator (1787), Enterprise-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Alligator (1821), 28-tykkinen kuudennen luokan alus
USS Alligator (1862), Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen sukellusvene.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alligator”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Auvinen

Auvinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aleksander Auvinen (1857–1918), kirkkoherra, tuomiorovasti ja valtiopäivämies
Anders Auvinen (1843–1915), liikemies, kauppaneuvos
Anna Auvinen (s. 1987), jalkapalloilija
Anssi Auvinen, kitaristi ja taustalaulaja
Arvi Auvinen (1937–2010), näytelmäkirjailija, toimittaja ja TV-ohjaaja
Eero Auvinen (s. 1970), valosuunnittelija
Eero-Matti Auvinen (s. 1996), jalkapalloilija
Erkki Auvinen (1928–1987), taidemaalari
Hellin Auvinen-Salmi (1911–1997), näyttelijä, teatterinjohtaja
Helmi Auvinen (1876–1965), runoilija, Johan Aleksander Auvisen puoliso
Henri Auvinen (s. 1993), jääkiekkoilija
Janne Auvinen (s. 1965), valo- ja äänisuunnittelija
Jasper Auvinen (s. 2002), salibandyn pelaaja
Johan Aleksander Auvinen (1875–1950), kauppaneuvos, Aleksander Auvisen poika
Juhani Auvinen (1911–1989), historioitsija, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos, Johan Aleksander Auvisen poika
Markku Auvinen (s. 1949), Harjavallan ja Valkeakosken ent. kaupunginjohtaja
Markus Auvinen (1975–2024), Mänttä-Vilppulan kaupunginjohtaja
Matti Auvinen (1825–1869), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Mauri Auvinen (1927–2017), päätoimittaja, professorin arvonimi
Oskari Auvinen (s. 1972), Kangasalan kaupunginjohtaja
Pekka-Eric Auvinen (1989–2007), koulusurmaaja
Petter Auvinen (1822–1888), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Pirjo Auvinen (s. 1961), Yleisradion toimittaja
Reino Auvinen (1917–2011), liikenneministeriön kansliapäällikkö
Riitta Auvinen (1940–2019), Väestöliiton pääsihteeri
Ritva Auvinen (s. 1932), sopraano
Roope Auvinen (s. 1998), moukarinheittäjä
Suvi Auvinen (s. 1984), kansalaisaktivisti, feministi ja anarkisti
Teija Auvinen (s. 1959), näyttelijä
Tommi Auvinen (s. 1957), teatteriohjaaja ja näyttelijä
Toni Auvinen, Tuusniemen ent. kunnanjohtaja
Vilho Auvinen (1907–1946), näyttelijä
Vili Auvinen (1931–1996), näyttelijä ja teatteriohjaaja
Ville Auvinen (s. 1966), pastori, lähetysjohtaja, päätoimittaja ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jaguar S-Type

| Jaguar S-Type |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Jaguar
Valmistusvuodet:  1999–2006
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Seuraaja:  Jaguar XF
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Thunderbird Lincoln LS
Tekniset tiedot
Moottori:  V6, V8
Iskutilavuus:  2497–4196 cm3
Teho:  200–396 hv
Huippunopeus:  225–250 km/h
Kiihtyvyys:  5,6–9,9 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  7,1–12,5 l/100 km (yhd.)
Jaguar S-Type on retrotyylisesti muotoiltu auto, joka muistuttaa 1950-luvun lopulla esiteltyä Jaguar Mark 2 -mallia. Auto lainaa nimensä vuosina 1963–1968 valmistetulta, Mark 2:een perustuneelta S-Type-mallilta. S-Type esiteltiin vuonna 1998 ja se tuli myyntiin vuonna 1999.
Yleistä

Auton erikoinen muotoilu aiheutti sen, että myyntimenestys ei ollut aivan odotettu. Autoa myytiin maailmanlaajuisesti noin 270 000 kappaletta. Suomessa vuonna 2004 auton hinta oli alkaen 58 000 euroa (2,5-litrainen bensa ja 2,7-litrainen diesel). Vapaastihengittävällä V8-moottorilla hinta oli 77 000 euroa, ja V8-moottorinen, kompressoriahdettu R-malli maksoi 100 600 euroa. Edellä mainittuihin hintoihin tulivat lisäksi jälleenmyyjäkohtaiset toimituskulut. Marraskuussa 2006 Jaguar julkisti, että S-Typen seuraaja on syksyllä 2007 esiteltävä Jaguar XF.
Kehitys

Mekaanisesti ahdettu R-malli esiteltiin vuonna 2003. R-mallissa on 18 tuuman vanteet ja sen maski on maalattu mattavärillä. Autolle tehtiin pieni kasvojenkohotus vuonna 2004, jolloin se sai muun muassa alumiinisen konepellin. Auton takaosan muotoilua muutettiin, mistä johtuen auton kokonaispituus kasvoi muutamalla sentillä.
Mallivuoden 2008 S-Type esiteltiin Bolognassa joulukuussa 2006. Muutokset ovat pieniä; muun muassa etupuskuri ja säleikkö ovat samanlaiset kuin S-Type R-mallissa. Sisustuksessa penkit uusittiin ja kuusivaihteinen automaattivaihteisto tuli vakiovarusteeksi kaikkiin malleihin. Moottorivaihtoehtoja oli kolme: 2,7-litrainen diesel, 3-litrainen bensiinimoottori ja R:n 4,2-litrainen V8.
Tekniikka

Auto käyttää samaa Ford DEW -pohjalevyä kuin Lincoln LS mutta suuresti muutettuna. Takavetoista autoa tehtiin viisivaihteisella manuaalivaihteistolla tai kuusivaihteisella automaatilla, jota voidaan vaihtaa myös ilman kytkintä manuaalisesti. Vuosina 2000–2002 vaihtoehtoina olivat viisivaihteinen manuaali tai viisivaihteinen automaatti.