stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christian Eriksen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Eriksen Wikimedia Commonsissa
Christian Eriksenin esittely Ajaxin virallisella kotisivustolla (hollanniksi)
Christian Eriksenin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Manchester United – Englannin Valioliiga
1 Bayındır
2 Lindelöf
3 Mazraoui
4 de Ligt
5 Maguire
6 Martínez
7 Mount
8 Fernandes
9 Højlund
10 Rashford
11 Zirkzee
12 Malacia
14 Eriksen
15 Yoro
16 Diallo
17 Garnacho
18 Casemiro
20 Dalot
21 Antony
22 Heaton
23 Shaw
24 Onana
35 Evans
36 Wheatley
37 Mainoo
41 Amass
43 Collyer
44 Gore
Ugarte
Manageri Ten Hag
Tanskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Sørensen |
2 C. Poulsen |
3 Kjær |
4 Agger |
5 Kvist |
6 Jacobsen |
7 Jensen |
8 Grønkjær |
9 Tomasson |
10 Jørgensen |
11 Bendtner |
12 Kahlenberg |
13 Krøldrup |
14 J. Poulsen |
15 S. Poulsen |
16 Andersen |
17 Beckmann |
18 Larsen |
19 Rommedahl |
20 Enevoldsen |
21 Eriksen |
22 Christiansen |
23 Mtiliga |
Valmentaja Olsen
Tanskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Andersen |
2 C. Poulsen |
3 Kjær |
4 Agger |
5 S. Poulsen |
6 Jacobsen |
7 Kvist |
8 Eriksen |
9 Krohn-Dehli |
10 Rommedahl |
11 Bendtner |
12 Bjelland |
13 Okore |
14 Schöne |
15 Silberbauer |
16 Lindegaard |
17 Pedersen |
18 Wass |
19 J. Poulsen |
20 Kahlenberg |
21 Zimling |
22 Schmeichel |
23 Mikkelsen |
Valmentaja Olsen
Tanskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Schmeichel |
2 Krohn-Dehli |
3 Vestergaard |
4 Kjær |
5 Knudsen |
6 Christensen |
7 Kvist |
8 Delaney |
9 Jørgensen |
10 Eriksen |
11 Braithwaite |
12 Dolberg |
13 Jørgensen |
14 Dalsgaard |
15 Fischer |
16 Lössl |
17 Larsen |
18 Lerager |
19 Schöne |
20 Poulsen |
21 Cornelius |
22 Rønnow |
23 Sisto |
Valmentaja Hareide
Tanskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Schmeichel |
2 Andersen |
3 Vestergaard |
4 Kjær |
5 Mæhle |
6 Christensen |
7 Skov |
8 Delaney |
9 Braithwaite |
10 Eriksen |
11 Skov Olsen |
12 Dolberg |
13 Jørgensen |
14 Damsgaard |
15 Nørgaard |
16 Lössl |
17 Larsen |
18 Wass |
19 Wind |
20 Poulsen |
21 Cornelius |
22 Rønnow |
23 Højbjerg |
24 Jensen |
25 Christiansen |
26 Boilesen |
Valmentaja Hjulmand
Tanskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Schmeichel |
2 Andersen |
3 Nelsson |
4 Kjær |
5 Mæhle |
6 A. Christensen |
7 Jensen |
8 Delaney |
9 Braithwaite |
10 Eriksen |
11 Skov Olsen |
12 Dolberg |
13 Kristensen |
14 Damsgaard |
15 Nørgaard |
16 O. Christensen |
17 Larsen |
18 Wass |
19 Wind |
20 Poulsen |
21 Cornelius |
22 Rønnow |
23 Højbjerg |
24 Skov |
25 Lindstrøm |
26 Bah |
Valmentaja Hjulmand
Tanskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Schmeichel |
2 Andersen |
3 Vestergaard |
4 Kjær |
5 Mæhle |
6 Christensen |
7 Jensen |
8 Delaney |
9 Højlund |
10 Eriksen |
11 Skov Olsen |
12 Dolberg |
13 Jørgensen |
14 Damsgaard |
15 Nørgaard |
16 Hermansen |
17 Kristiansen |
18 Bah |
19 Wind |
20 Poulsen |
21 M. Hjulmand |
22 Rønnow |
23 Højbjerg |
24 Dreyer |
25 Kristensen |
26 Bruun Larsen |
Valmentaja K. Hjulmand
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Puola
Command & Conquer: Red Alert

| Command & Conquer: Red Alert |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Westwood Studios
Julkaisija:  Virgin Interactive
Jakelija:  Steam
Säveltäjä:  Frank Klepacki
Pelisarja:  Command & Conquer
Julkaistu:  Windows NA 31. lokakuuta 1996EU 1996 PlayStation NA 31. lokakuuta 1997EU marraskuu 1997
Lajityyppi:  reaaliaikainen strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille, teini-ikäisille ja teini-ikäisille  PEGI 12  USK 16 
Alusta:  MS-DOS, Windows ja PlayStation
Lisenssi:  Ilmaisohjelma
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Command & Conquer: Red Alert on Westwood Studiosin kehittämä ja Virgin Interactiven vuonna 1996 julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli sijoittuu vaihtoehtoiseen historiaan, jossa liittoutuneet taistelevat Neuvostoliittoa vastaan.
Pelistä julkaistiin ilmaisjakeluversio 31. elokuuta vuonna 2008 sarjan 13-vuotisjuhlan kunniaksi. Versio on ladattavissa Electronic Artsin sivustolta.
Peli julkaistiin 5. kesäkuuta 2020 remasteroituna 4k-grafiikoille yhdessä Command & Conquer: Tiberian Dawnin kanssa Steamissa ja Originissa Command & Conquer Remastered Collection -kokoelmassa. Kokoelmassa ovat mukana myös lisäosat Counterstrike ja The Aftermath. Remasteroinnista vastasi Petroglyph Games, jonka työntekijöinä on monia entisiä Westwood Studios -yhtiössä aiemmin työskennelleitä.
Pelaaminen

Red Alert muistuttaa suuresti edeltäjäänsä Tiberian Dawnia. Pelaajan tulee ensin perustaa tukikohta ja kerätä malmia pelialueelta, mistä saamillaan varoilla voi rakentaa uusia rakennuksia ja yksiköitä. Rakennuksiin lukeutuvat komentokeskus, jota ilman ei ole mahdollista rakentaa uusia rakennuksia; malminjalostamo, jonne kerätty malmi toimitetaan varojen saamiseksi, sekä erilaiset yksikkötuotanto- ja puolustusrakennukset. Pelialue on aluksi pelaajan näkymättömissä ennen kuin tämän yksiköt liikkuvat sen läpi. Liittoutuneiden yksiköt ovat yleensä heikompia kuin Neuvostoliitolla, ja näillä pelattaessa on suurempi merkitys salavihkaisuudella ja yllätysmomentilla.
Sekä Neuvostoliitolla että liittoutuneilla on erikoisrakennuksia, jotka tulevat käyttöön pelin loppupuolella. Liittoutuneiden kronosfääri (engl. Chronosphere) mahdollistaa joukko-osastojen siirtämisen vihollisen selustaan, kun taas Neuvostoliiton rautaesirippu (engl. Iron Curtain) tekee yksiköistä väliaikaisesti haavoittumattomia.
Juoni

Pelin taustatarinassa Albert Einstein rakentaa vuonna 1946 aikakoneen, jolla hän matkustaa vuoteen 1924 ja eliminoi nuoren Adolf Hitlerin. Tämä estää toista maailmansotaa tapahtumasta, mutta sen sijasta Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalin pyrkii laajentamaan valtaansa Eurooppaan. Neuvostoliittoa asettuvat vastustamaan Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Saksa.
Red Alert sisältää myös yhteyden Tiberian Dawn -peliin, sillä jälkimmäisessä esiintyvä Kane esiintyy yhtenä Stalinin neuvonantajista, ja pelin lopussa viitataan Nodin veljeskuntaan.
Kehitys

Red Alertin musiikin sävelsi Frank Klepacki, joka teki myös Tiberian Dawnin musiikin. Pelin musiikista erityisesti kappale ”Hell March” on saavuttanut suuren suosion.
Kehitys > Soundtrack

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hell March | 06.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Radio | 04.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Crush | 03.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Roll Out | 03.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Mud | 04.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Twin Cannon | 03.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Face the Enemy | 05.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Run | 05.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Terminate | 05.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Big Foot | 05.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Workmen | 04.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Militant Force | 01.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Dense | 05.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Vector | 04.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Smash | 04.35 |  |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Pelit-lehden Niko Nirvi antoi arvostelussaan Red Alertille arvosanan 95/100. Ongelmina hän nosti esiin tietokonevastustajan kyvyttömyyden ilmahyökkäyksiä vastaan, sekä sen, että pelialueen palaaminen pelaajalta näkymättömäksi oli toteutettu huonosti.
PC Mag -lehden arvosana Red Alertille oli viisi tähteä viidestä.
GameSpot-sivuston arvostelija Vince Broady antoi pelille arvosanan 9,5/10. Broady kehui pelin tasojen suunnittelussa sitä, että ne eivät yleensä pakota pelaajaa tiettyyn ratkaisumalliin, vaan niissä esiintyvät haasteet on mahdollista ratkaista monilla eri yksiköillä ja tavoilla. Pelin välivideoita hän kritisoi ajoittain kiusallisiksi katsoa.
Aiheesta muualla

Command & Conquer: Red Alert MobyGamesissa (englanniksi)
OpenRA on avoimen lähdekoodin uudelleen toteutus Command & Conquer: Red Alert -pelistä.
-pelisarja
| --- | --- |
Command & Conquer -pelit:   Tiberian Dawn The Covert Operations  Gold  Tiberian Sun Firestorm  Renegade  3: Tiberium Wars Kane's Wrath  4: Tiberian Twilight  Tiberium Alliances 
Red Alert -pelit:   Red Alert Counterstrike  Aftermath  Red Alert 2 Yuri's Revenge  Red Alert 3 Uprising  Red Alert (iOS) 
Generals -pelit:   Generals (Zero Hour)  Command & Conquer (2013) 
Muuta:   Command & Conquer -pelisarjan ryhmäkunnat  Command & Conquer Remastered Collection  Kane  Renegade X  Tiberium
Loiret (joki)

| Loiret |
| --- | --- |
 Loiret Olivet’ssa nähtynä Sentier des Prés’ltä
Alkulähde:  Le Bouillon (Loiret)  47°51′01″N, 1°56′15″E
Laskupaikka:  Poointe de Courpain, Saint-Pryvé-Saint-Mesmin  47°51′48″N, 1°48′06″E
Maat:  Ranska
Pituus:  11,75 km
Valuma-alue:  282 km²
 Loiret’n valuma-alue
Loiret (lwaʁe:) on Loiren vasemmanpuoleinen sivujoki Ranskassa, Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee kokonaan Loiret’n departementissa, joka on saanut joen mukaan nimensä.
Loiret saa pääosan vesistään Loiresta, jonka vesistä Orléanais’n alueella osa imeytyy hiekkaan mutta tulee myöhemmin toisessa paikassa jälleen näkyviin. Tähän viittaa joen nimikin, joka tarkoittaa "pikku-Loirea."
Luonnonoloiltaan Loiret’n varsi kuuluu kokonaisuudessaan Val de Loiren alueeseen, joka on UNESCO:n maailmanperintökohde.
Maantiede

Loiret’n lähde ovat Orléansissa Orléans-la-Sourcen kaupunginosassa Parc floral de la Source -nimisen puutarhan alueella. Lähde tunnetaan nimellä Le Bouillon.
Loiret kulkee Orléansin, Olivet’n, Saint-Hilaire-Saint-Mesminin, Saint-Pryve-Saint-Mesminin ja Mareau-aux-Prés’n kuntien kautta, jotka kaikki ovat Loiret’n departementissa ja kuuluvat Orléansin suurkaupunkialueeseen. Loiret’n ja Loiren yhtymäkohta tunnetaan nimellä Pointe de Courpain.
Loiret’n lähde, Le Bouillon, Parc floral de la Sourcessa
Loiret’n ja Loiren yhtymäkohta, Pointe de Courpain, Saint-Pryvé-Saint-Mesminissä
Loiret on 11,75 kilometrin pituinen.. Sen vartta pitkin sen vasemmalla rannalla Saint-Nicolas'n sillalta Loiren yhtymäkohtaan saakka kulkee paljon käytetty ulkoilureitti.
Loiren ja Loiret’n välinen alue, joka käsittää Orléansin suurkaupunkialueen eteläosan, on alttiina tulville.
Loiret’n yläjuoksu 7,5 kilometrin osuudella Parc floral de la Sourcesta Saint-Santiniin saakka on yksityisten omistamalla alueella, mutta sen alajuoksu viimeksimainitusta Pointe de Courpainiin saakka on valtion omistuksessa..
Maantiede > Rakennelmia Loiret-joella

Loiret’n yli johtaa joukko siltoja, joen virtaussuunnassa lueteltuna:
Pont Bouchet
Pont Cotelle
Pont de Sologne (valtatien N20) silta)
Orléansin raitiolinjan A silta
Pont du Maréchal Leclerc departementaalisella tiellä nro 15
Moottoritien 71 silta
Pont Saint-Nicolas departementaalisella tiellä 951.
Loiret’n varrella on myös 13 vanhaa myllyä ja 44 kanavansulkua.
Raitiotien ja tien D2020 silta, Olivet
Olivet’n silta
Moottoritien A71 silta Olivet’ssa
Pont St-Nicolas (tie D951 St-Hilaire/La Chapelle)
Petit moulin,
parc floral de la Source
Ancien moulin sur le Loiret
Maantiede > Valuma-alue

Loiret’n valuma-alue on 300 neliökilometrin laajuinen ja käsittää kokonaan tai osittain seuraavat 21 kuntaa, tässä lueteltuina idästä länteen:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Viglain  Sully-sur-Loire  Neuvy-en-Sullias  Guilly  Tigy  Sigloy  Ouvrouer-les-Champs  |  Vienne-en-Val  Férolles  Jargeau  Darvoy  Marcilly-en-Villette  Sandillon  Saint-Cyr-en-Val  |  Saint-Denis-en-Val  Saint-Jean-le-Blanc  Olivet  Orléans  Saint-Pryvé-Saint-Mesmin  Saint-Hilaire-Saint-Mesmin  Mareau-aux-Prés  |
Loiret’n valuma-alueesta kaksi kolmasosaa on maaseutua, yksi kolmasosa kaupunkimaisesti rakennettua. Sen varrella on useita historiallisesti merkittäviä kohteita.
Sivujoet

Loiret’n suurin sivujoki on Dhuy, jonka yläjuoksulla on myös nimi Leu, keskijuoksulla Bergeresse. Se on 33,76 kilometrin pituinen, alkaa Sully-sur-Loiresta ja laskee Loiret’hen Parc floral de la Sourcen puutarhan luona lähellä Bouchet’n siltaa Olivet’n kunnassa. Dhuyn yläjuoksulla on myös nimi Leu, keskijuoksulla Bergeresse. Dhuyn sivujokia ovat Ousson ja Marmagne.
Loiret’n oikeanpuoleisia sivujoia ovat myös Bras de Bou ja Bras de Montées, joista edellinen laskee Loiret'hen Cotellen, jälkimmäinen Solegnen sillan läheisyydessä.
Pie on Loiret’hen pieni vasemmanpuoleinen sivujoki. Se on 800 metrin pituinen ja sijaitsee kokonaan Saint-Hilaire-Saint-Mesminin kunnan alueella.
Hydrologia

Loiret’n virtaama vaihtelee yleensä 0,5 ja 2 kuutiometrin välillä sekunnissa.. Maaliskuussa 2017 sen virtaama oli kuitenkin yläjuoksulla 5 ja alajuoksulla 10 kuutiometriä sekunnissa.
Loiret saa noin 70 vedestään Loiresta, jonka vesi vajoaa maan alle mutta tulee jälleen näkyviin Loiret’n lähteellä, ja loput 30 % pääasiassa suurimmasta sivujoestaan, Dhuystä.
Toisinaan joen virtaussuunta voi tilapäisesti kääntyä päinvastaiseksikin, kun Le Bouillonissa maahan imeytyy suuri määrä Loiret’n ja Dhuyn vettä. Tällaisten tapausten kesto vaihtelee muutamasta tunnista muutamaan päivään.  Tästä kerrotaan tarkemmin jäljempänä kohdassa Virtaussuunnan kääntyminen.
Koska joen virtaama on sangen vähäinen, siihen kertyy runsaasti liejua. Viime vuosisadalta lähtien sen virtaama on jatkuvasti vähentynyt entisestäänkin, mihin ovat vaikuttaneet muun muassa veden käyttö kasteluun ja kaupungistuneiden alueiden vesihuoltoon sek Loiren uoman syveneminen.  Orléansin kaupunki siirsi tärkeimmän vedenottamonsa vuonna 2012 toiseen paikkaan vähentääkseen sen vaikutusta Loiret’n lähteelle päätyvän veden määrään.. Jäljellä on kuitenkin kolme pienempää vedenottamoa, vuonna 1877 valmistuntut Gouffren, vuonna 1894 valmistunut Theuriet’n ja vuonna 1963 valmistunut Bouchet’n kaivo, jotka kaikki ovat kukkapuiston läheisyydessä.
Loiret’n virtaama riippuu lähes täysin siitä, mitä Loiressa tapahtuu Orléansin seudulla. Jos Loiren pina Courpinin kohdalla laskee metrin, Loiret’n virtaama pienenee 50 %. Viime vuosisadan kuluessa Loiren uoma kuitenkin syveni peräti 1,5 metriä, Kun Loiren uoma kuitenkin syveni viime vuosisadan kuluessa 1,5 metriä, koska siihen kertynyttä hiekkaa ja muita aineksia kulkeutui pois. Vuosituhannen vaihteen jälkeen voimistunut ilmastonmuutos on sekin huonontanut tilannetta, samoin kuin se, että yhä enemmän alueita on päällystetty asfaltilla tai betonilla ja tullut täten vettä läpäisemättömiksi. Näin ollen nykyisin yksi rankkasade Olivet’ssa saa Loiret’n pinnan nousemaan kahdessa tunnissa 50 cm, mukä riittää saamaan aikaan huomattavan tulvan.
Loiret’n uomaa on jo kauan muokattu keinotekoisesti ja virtaamaa säännöstelty. Järjestelyjen voidaan katsoa alkaneen jo 500-luvulla, kun sen varrelle rakennettiin Micyn luostari.  Vuonna 2016 joessa oli 44 kanavasulkua, joien yhteenlaskettu pituus oli 13 kilometriä..
Loiret’n lähteet

Loiret’n lähteet ovat monessa suhteessa erikoisia, erityisesti karstimaassa esiintyvien maanalaisten ilmiöiden vuoksi.
Lähteet sijaitsevat Parc floral de la Source -nimisellä viheralueella Orléansissa noin 5 kilometriä etelään kaupungin vanhasta keskustasta ja 280 metriä pohjoiseen tieltä D14, joka johtaa Orléansin kaakkoispuolella olevasta Saint-Cyr-en-Valista sen luoteispuolella olevaan Olivet’hen.
Loiret’n lähteet > Lähteiden historia

Loiret’lla on ollut kolme lähdettä, joilla on nimet Bouillon, Abime ja Gouffre.  Abime, joka sijaitsee alempana kuin Bouillet, oli 1600-luvulla joen tärkeimpänä lähteenä. Se kuitenkin tukkutui, minkä jälkeen Bouillonista pulppusi entistä enemmän vettä. On jopa väitetty, että Bouillet’n lähdettä ei edes ollut ennen vuotta 1672, jolloin se syntyi Abimen väliaikaisesti tukkiutuessa.
1600-luvun  lopulle saakka nykyisen puutarhan alueella oli vain kaksi lähdettä: "Suuri lähde", joka tunnettiin myös nimillä Abime ja Grand Bouillon, sekä "Pieni Buillon" eli nykyinen Buillon.
Kolme karttaa Loiret’n lähteistä 1700-luvulta
Kartat I (1734, kehystettynä alavasemmalla) ja II (1736)
Kartta III (1739)
Bolingbroken alikreivi Henry St John, joka vuonna 1735 palasi Ranskaan, asui Loiret’n lähteiden virellä sijaitsevassa Château de la Sourcessa ja muotoili lähdealtaita, kuten ilmenee yllä olevasta kartasta II vuodelta 1736.
1700-luvun alkupuolella Grand Bouilloniin johtanut käytävä romati, minkä jälkeen lähteen vesimäärä pieneni huomattavasti. Samoihin aikoihin linnassa ja sen puutarhoissa suoritettiin uudelleenjärjestelyjä, joiden yhteydessä Grand Bouillonin allasta käytettiin soran ja rakennusjätteiden tyhjennyspaikkana. Lopulta lähde tukkiutui ja unohtui kokonaan. En parallèle, le débit de la source du Bouillon augmente.
Vuonna 1994 Loiret’n lähteitä ryhtyivät tutkimaan Spéléologie Subaquatique Loiret (SSL) -yhdistykseen kuuluvat speleologit ja sukeltajat Philippe Boismoreau ja Jacques Munerot yhdessä kahden Orléansin yliopiston opiskelijan, speleologi ja hydrogeologi Michel Lepiller’n ja geokemisti Patrick Albéric’in kanssa.  Ensimmäisten neljän vuoden aikana he tutkivat syvälle maan alle työntyviä rotkoja, joihin vettä poistuu maan päältä, sekä muita paikallisen karstimaan ilmiöitä, mutta vuodesta 1998 lähtien ryhmä on tutkinut ennen kaikkea Loiret’n lähteitä.
Vuonna 2001 Abîmesta oli jäljellä enää vain kahden metrin syvyinen mutainen lammikko, johon on kerrostunut kalkkikiveä ja johon kalkkikivisen padon juurelta virtasi vain vähän vettä.. Keväällä 2002, talvella suoritettujen kaivutöiden jälkeen, Abîmen lähde tyhjennettiin. Töitä hidastivat maanvyörymät, joiden esiintymistiheys ja voimakkuus kasvoi ajan kuluessa. Lopulta Abîmen pääuoma saatiin siirretyksi noin 30 metrin päähän sisäänkäynnistä..
Vuodesta 1877 lähtien Le Gouffrea  on käytetty Orléansin kaupungin vedenottamona. Siitä saavat vetensä myös Saint-Denis-en-Val, Saint-Jean-le-Blanc ja Saint-Pryvé-Saint-Mesmin.
Loiret’n lähteet > Loiret’n lähteiden veden alkuperä

Loiret’n lähteiden veden alkuperää on yritetty selvittää 1700-luvun lopulta saakka jolloin asiasta esitettiin kaksi hypoteesia: toisen mukaan vesi tulee Loiresta vajoten ensin maan alle ja ilmaantuen jälleen näkyviin toisessa paikassa, kun taas toisen selityksen mukaan vedet tulisivat Solognesta. Käsitys, että vedenalainen virta, josta Loiret saa vetensä, olisi Loiren sivuhaara, tuli yleisemmiksi, varsinkin sen jälkeen kun siltojen ja maanteiden yleinen tarkastaja Henri Sainjon vuoden 1880 mittasi Loiren virtaamaa Bouteillen kylän ja Orléansin välillä, joista ensinmainittu sijaitsee Guillyn kunnassa 41 kilometriä Orléansista ylävirtaan. Havaittiin, että tällä osuudella Loiren virtaama on noin 7–20 m3/s pienempi kuin Giullyn yläpuolella ja että vastaava vesimäärä tulee takaisin vasta 9 kilometrin päässä Orléansista tai yli 50 kilometrin päässä Guillystä alavirtaan, mikä kohta on myös Loiret’n yhtymäkohdasta selvästi alavirtaan.. Asian vahvisti lopullisesti vuonna 1901 Félix Marboutin havaitsemalla Loiret’n vedessä väliainetta, jota hän oli liuottanut Loiren veteen ylempänä. Osoittautui, että vettä poistuu Loiresta etenkin Jargeaun kunnan tienoilla.
Tämä osoitti, että Loiret saa suuren osan vedestään Loiresta. Bouillonin lähde onkin tunnettu ja paljon tutkittu esimerkki karstimaalla olevasta vesilähteestä, jossa maan alle vajonnut vesi ilmaantuu jälleen maan pinnalle. Tämä ei kuitenkaan merkitse, että Loiret’n kaikki vesi olisi Loiresta peräisin. Osa siitä on tulee Orléansin metsästä, joka sijaitsee Loiren oikealla rannalla, sen pohjoispuolella. Michel Lepiller on osoittanut yhteyden Loiret’n lähteen Châteauneuf-sur-Loiressa sijaitsevan Anchen rotkon sekä myös Chenaillen puron varrella Saint-Denis-de-l'Hôtelissa sijaitsevan Nouen luolan välillä.  Goule de l'Anchea, kuiluista suurinta on tutkinut SSL, ja siihen liittyy useita vesipyörteitä.. Darvoyn uurroksesta, joka sijaitsee 4 kilometriä Jargeausta ylävirtaan, johti myös vuoden 2003 tulvien jälkeen uoma suoraan Loireen, mutta se on yhteydessä myös siitä 10,3 kilometrin päässä sijaitsevaan Boulloniin karstimaan välityksellä, jonka vesi läpäisee kahessa vuorokaudessa.  Darvoyn uurroksesta Loireen johtanut uoma kuitenkin tukkiutui joksikin ajaksi elokuussa 2009, eikä Loiren vesi enää päässyt uurrokseen. Tämän vuoksi Loiret’n pinta laski, kunnes se uurroksen jälleen avauduttua palasi nopeasti ennalleen.
Loiret’n lähteet > Karstimaan synty

Gienissä Loire saapuu alueelle, jonka kallioperä on Beaucen kalkkikiveä, jolla on osuutensa myös Pariisin altaan geologisessa muotoutumisessa. Guillystä lähtien, joka on noin 7 kilometriä Sully-sur-Loiresta ylävirtaan ja jossa Dhuy sivuuttaa sen vain noin 100 metrin etäisyydellä, Loire kulkee noin 33–50 kilometrin matkan Orléansin laaksossa, jossa irtonainen maaperä on niin enimmilläänkin vain 10 metrin paksuinen ja jossa kalkkikiviset kalliot ovat monin paikoin näkyvissäkin.. Koska Loiren vesi on hieman hapanta, se liuottaa kalkkikiveä. Näiden 50 kilometrin matkalla sen uoman kaltevuus on noin 5 %, vaikka maan pinnan kaltevuus seudulla muutoin on vain 1 %.  Koska kalliossa on halkeamia, melkoinen osa Loiren vedestä vajoaa maan alle. Niinpä Loiren virtaama pienenee noin 7–20 kuutiometriä sekunnissa tällä hyvin kehittyneellä karstialueella, jossa joesta näin poistunut vesi palaa siihen vasta Loire'n yhtymäkohdssa. Tämän osoitti jo Sainjon, joka tutki seudun vesistöolosuhteita.
Kalkkikivessä olevat luolatt muodostuvat 22 metrin syvyyteen, ja Loiren vesi on kaivertanut ne maaperään vain muutaman kymmenentuhannen vuoden kuluessa.. Loiren osuus, jossa vettä vajoaa maan alle, alkaa Châteauneuf-de-Loiresta, ja vettä saattaa vajota jopa 15 m3 sekunnissa  Karstikerroksen alla on vettä läpäisemätön kallioperän kerros, joka tunnetaan nimellä "Molasses du Gâtinais".
Loiret’n lähteet > Onnettomuusriskit

Loiren 432 kilometrin pituinen osuus on luokitetu karstimaan vuoksi luokiteltu riskialttiiksi alueeksi. Kaikkein suurin onnettomuusriski on Orléansin laaksossa, jossa rotkoja on enemmän kuin yksi jokaisella neliökilometrillä. Suurin osa niistä on tukittu, mutta vesi kaivertaa jatkuvasti uusia. Toisinaan tapahtuu vakavia onnettomuuksia: esimerkiksi vuonna 2010 Saint-Pryvé-Saint-Mesminissa kokonainen talo vajosi maan alle. Ihmisen toimeenpiteetkin saattavat aiheuttaa maaperän sortumisia: esimerkiksi kun vuonna 1979 Saint-Denis-en-Valiin rakennettiin ensimmäinen maalämpöä hyödyntävä laitos ja maaperää porattiin 16 metrin syvyyteen saakka, suurikokoinen pora sattui suuren onkalon huipulle, jolloin paikalle syntyi läpimitaltaan useiden metrien suuruinen kuoppa, ja maan päälle asetettu betonilaatta, jonka päälle porakoneen moottori oli sijoitettu, putosi suurelta osin maan alle vain kuopan reunojen tukemana.<ef name="Guttierrez45"/>. Tämän vuoksi kaikki kaivaustyöt alueella edellyttävätkin tarkoin suunniteltuja varotoimia.
Loiret’n lähteet > Virtaussuunnan kääntyminen

Toisinaan Loiret'n virtaussuunta kääntyy päinvastaiseksi, sillä Bouillonin lähteessä ei aina pulppua vettä maan alta, vaan joskus vesi päinvastoin vajoaa siinä maan alle. Näin tapahtuu, kun kaksi tekijää vaikuttavat samanaikaisesti: Ranskan keskiylängöllä vallitsee kuiva kausi ja Loiren virtaama on tavallista pienempi, mutta Loiret'n alueella sataa runsaasti, minkä vuoksi Dhuyn ja Loiret'n virtaama kasvaa nopeasti. Näiden virtojen pinta nousee silloin kynnystä ylemmäksi, jolloin vesi pääsee virtaamaan päinvastaiseen suuntaan kuin tavallisesti. Näin tapahtui esimerkiksi vuonna 1997, jolloin ilmiötä tutkittiin päästämällä veteen väriainetta. Noin 30 tuntia myöhemmin samaa ainetta todettiin Saint-Avit'n ja le Pien lähteiden vedessä et de la Pie, mikä vahvistaa, että nämä lähteet ja Bouillon ovat yhteydessä toisiinsa..
Ennen kuin Abimen lähde avattiin jälleen, vettä virtasi virtaussuunnan kääntyessä Rigouillarden lähteeseen samaan aikaan kuin Bouilloniinkin. Kun Abime vuonna 2001 avattiin, vesi alkoi virtaussuunnan kääntyessä virrata sinne..
Loiret’n lähteet > Lähdevesien lämpötila

Tämä karstisyteemi toimii myös suurena lämmönvaihtajana, joka pitää lähteiden vedet tasaisen viileinä.  Niinpä vesi ei Loiret'n lähteiden läheisyydessä jäädy koskaan.   Abîmessa 35 kuukauden ajan vuosina 2002–2004 tehdyt mittaukset osoittivat, että veden lämpötila on alimmillaan helmikuussa 5 °C ja korkeimmillaan elokuussa 18 °C.