stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toivo Latva

Toivo Verner Latva (17. elokuuta 1902 Vaasa – 1937 jälkeen Neuvostoliitto) oli suomalainen toimittaja ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Latvan vanhemmat olivat työmies Johan Latva ja Eva Karvonen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli kirjaltajana Vaasassa sekä oli Työn Ääni -lehden vastaavana toimittajana Vaasassa 1924–1925 ja näyttelijänä Vaasan työväen teatterissa. Latva oli SKP:n Vaasan piirin organisaattori 1927–1928 ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja 1927–1928 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Latva oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen ja Etelä-Pohjanmaan sosialistisen nuorisopiirijärjestön puheenjohtaja. Latva vieraili puolustusvaliokunnan jäsenenä Tuusulassa suojeluskuntien päällystöopistolla 1927.
Latva vangittiin huhtikuussa 1928 ja julistettiin edustajatoimeen oikeudettomaksi 2. marraskuuta 1928. STPV:n eduskuntaryhmä teki asiasta välikysymyksen syksyllä 1928. Ryhmän mielestä kansanedustajan koskemattomuutta oli loukattu törkeästi ja se vaati hallituksen asettamista syytteeseen valtakunnanoikeudessa. Latva istui poliittisista syistä saamaansa tuomiota vuoteen 1931. Hän oli yksi Tammisaaren pakkotyölaitoksen johtavista poliittisista vangeista yhdessä Adolf Taimin, Yrjö Enteen, Jaakko Kiven ja Abel Majasen kanssa. Heinäkuussa 1929 kyseiset johtajat siirrettiin Turun lääninvankilaan.
Vapauduttuaan 1931 Latva muutti Neuvostoliittoon, jossa hän opiskeli ensin Kansainvälisessä Lenin-koulussa, kunnes joutui keskeyttämään sen sairauden takia. Hän kuitenkin jatkoi opiskelua Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa Leningradissa 1932–1935. Latva käytti Neuvostoliitossa salanimeä Ragnar Friman. Latva työskenteli Vapaus-lehden toimittajana 1932–1933. Vuonna 1937 Latva vangittiin ja hän sai 10 vuotta vankeutta.
Toivo Latva oli naimisissa vuodesta 1927 Alli Johanna Ruostetojan kanssa. Myös Alli Latva oli aktiivinen kommunisti. Hän käytti Neuvostoliitossa ollessaan salanimiä Mirjam Rekola (LVKY:ssä) ja Ingrid Kollan (Lenin-koulussa). Vuonna 1938 Alli Latva pidätettiin ja hän joutui kärsimään pitkän rangaistuksen vankileirillä Karagandassa. Vapauduttuaan Latva jäi paikkakunnalle kanojen hoitajaksi. Vuonna 1966 hän pääsi muuttamaan Petroskoihin.
Latvian turkkilaiset

Latvian turkkilaiset ovat Latviassa asuvia turkkilaisia. Vuonna 2010 Latviassa asui 142 turkkilaista.
Turkkilainen vähemmistö muodostui Latviaan, kun tsaari Aleksanteri II:n julisti sodan Ottomaanien valtakunnalle vuonna 1877. Venäläiset piirittivät ja voittivat 40 000 miehen vahvuisen turkkilaisarmeijan Plevnassa ja noin 100 kyproksenturkkilaistaustaista sotavankia päätyi Latvian Cēsisin kaupunkiin. 25 heistä kuoli nopeasti Latviaan tulon jälkeen.
Turkkilaisten mukaan on nimetty esimerkiksi Turku-niminen kylä Līvānun kunnassa. Latvialaistaustaisella ja sittemmin Suomeen muuttaneella elokuvaohjaaja Teuvo Tuliolla (Theodor Tugai) oli Latvian turkkilaiset juuret.
Laskostuminen

Riittävällä tarkkuudella kuvattu tiiliseinä.
Laskostumisesta johtuvia Moiré-kuvioita.
Laskostuminen (myös aliasoituminen, engl. aliasing) on signaalinkäsittelyssä signaalin kaistaleveyteen nähden liian pienestä näytteenottotaajuudesta johtuva signaalin vääristyminen. Kun analogisesta signaalista otetaan näytteitä näytteenotto- ja kvantisointipiirien avulla, näytteenottotaajuuden tulee Nyquistin teoreeman mukaisesti olla vähintään kaksinkertainen näytteistettävän signaalin taajuuteen verrattuna. Tätä niin sanottua Nyquistin taajuutta harvempi näytteenotto tai korkeampi signaalin kaistaleveys johtaa siihen, että yhdestä värähtelyjaksosta saadaan vähemmän kuin kaksi näytettä, eikä alkuperäistä signaalia enää voida palauttaa siitä otettujen näytteiden perusteella. Liian korkeataajuisesta signaalista otetut näytteet muodostavat samanlaisen näytejonon kuin näytteenottotaajuuden monikerran verran matalampi taajuuskin eikä näitä osasignaaleja voida erottaa toisistaan. Laskostumisessa muodostuu signaali, jonka taajuus on signaalitaajuuden ja näytteenottotaajuuden erotus.
Tunnettu esimerkki laskostumisesta on lännenelokuvissa usein näkyvä kärrynpyörien näennäinen väärä pyörimisnopeus.  Elokuvafilmille otetaan näytteitä 24 kuvaa sekunnissa.  Kärrynpyörien nopeus on sellainen, että kahden kuvan välillä pyörä ehtii kiertyä useammankin puolavälin ja näennäinen ”puolataajuus” laskostuu väärälle nopeudelle.
Näytteenottotaajuuden monikerran verran toisistaan poikkeavia taajuuksia kutsutaan nimellä aliakset koska näitä taajuuksia vastaavat signaalit summautuvat näytteenotossa eikä niitä voida enää erottaa toisistaan näytteistyksen jälkeen.  Laskostumisen välttämiseksi signaali on suodatettava ennen näytteistämistä niin, että signaalin kaistaleveys on alle puolet näytteenottotaajuudesta.  Yleensä tämä tapahtuu alipäästösuodattimella, joka suodattaa Nyquist taajuutta korkeammat taajuudet pois.  Tällöin niiden mahdollisesti sisältämä informaatio menetetään mutta suodatus estää niiden virheellisestä tallentumisesta muuten aiheutuvan vääristymän.
Radiotekniikassa laskostumisehdot ja Nyquistin teoreema saavat hieman erilaisen muodon käytettäessä kvadratuurinäytteistystä. Kvadratuurinäytteistyksessä signaali on kompleksinen ja jokainen näyte on kompleksiluku. Kompleksisille signaaleille voidaan määritellä myös negatiiviset taajuudet – kompleksinen siniaalto tavallaan sisältää signaalin pyörimissuunnan. Kompleksisten signaalien tapauksessa taajuuden ylittäessä korkeimman positiivisen taajuuden signaalin taajuus kiertyy negatiiviseksi taajuudeksi samaan tapaan kuin binääriluvut positiivisen lukualueen ylittyessä kiertyvät negatiivisiksi luvuiksi.  Jotta laskostumista ei kvadratuurinäytteistystä käytettäessä tapahtuisi, näytteenottotaajuuden on oltava vähintään näytteistettävän signaalin kaistaleveyden suuruinen.   Tällöinkin jokaisesta jaksosta otetaan vähintään kaksi näytettä koska jokainen kompleksinen näyte sisältää kaksi arvoa: reaali- ja imaginääriosan.
Näytteistys ja rekonstruktio

Nyquist-Shannonin näytteenottoteoreeman mukaan jatkuva funktio, joka ei sisällä suurempia taajuuksia kuin  f\, voidaan täydellisesti palauttaa näytteistä, jotka on otettu vähintään taajuudella  2f\, (Nyquist-taajuus). Mikäli näytteenottotaajuus on matalampi signaali laskostuu kuten yllä olevassa kuvassa
Kirjallisuutta

Oppenheim, Alan V.; Schafer, Roland W.: Digital Signal Processing.  Prentice-Hall, Inc., 1975.  ISBN 0-13-214635-5
Rabiner, Lawrence R.; Gold, Bernard: Theory and Application of Digital Signal Processing.  Prentice-Hall, Inc., 1975.  ISBN 0-13-914101-4
Sininen käyrä kuvaa punaisen käyrän alinäytteistyksestä johtuvaa laskostunutta rekonstruktiota.  Mustat pallot kuvaavat punaisesta signaalista otettuja näytteitä.  Ne voidaan ajatella kuuluvan kumpaan tahansa piirretyistä sinikäyristä, eikä rekonstruktiossa voida erottaa kummasta käyrästä näytteet on otettu.
Isomorfismi

Matematiikassa isomorfismi on algebrallisten rakenteiden välinen kuvaus, joka säilyttää laskutoimituksen tai -toimitukset. Epämuodollisesti kuvaten kaksi isomorfista rakennetta ovat sama asia eri tavalla nimettynä.
Matemaattisesti sanoen isomorfismi on bijektiivinen kuvaus f, jolle sekä f että f−1 ovat homomorfismeja.
Esimerkkejä

Tyyppiesimerkki on reaalilukujen yhteenlaskun ja positiivisten reaalilukujen kertolaskun välinen yhteys eksponenttifunktiolla, "tulon logaritmi on tekijöiden logaritmien summa". Täsmällisesti määritellen  (\mathbb {R} ,+) ja  (\mathbb {R} _{+},\times ) ovat ryhmiä. Valitaan funktiota  f varten jokin kantaluku, vaikkapa 10. Tällöin  f(x)=10^{x} ja  f^{-1}(x)=log_{10}(x). Nyt
f(a+b)=f(a)\times f(b)
ja
f^{-1}(a\times b)=f^{-1}(a)+f^{-1}(b)
eli esimerkiksi  10^{2+3}=10^{2}\times 10^{3}. Ryhmät ovat sama asia sikäli, ettei niitä voi erottaa toisistaan näkemällä pelkästään millä tavalla laskutoimitus operoi ryhmän sisällä.
Äärellinen esimerkki: Olkoon joukko  A kokonaisluvut väliltä 1-10 ja laskutoimitus  max, jonka arvo on luvuista suurempi. Olkoon joukko  B kokonaisluvut väliltä 11-20 ja laskutoimitus  min, jonka arvo on luvuista pienempi. Nyt  (A,max) ja  (B,min) ovat algebrallisia rakenteita, tarkemmin sanoen vaihdannaisia monoideja. Olkoon funktio  f(n)=21-n. Se on samalla itsensä käänteisfunktio. Tämä funktio on bijektio ja mainittujen monoidien välinen isomorfismi.
Määritellään ensin kolmen ja kahden alkion ryhmät  (\mathbb {Z} _{3},+) ja  (\mathbb {Z} _{2},+). Laskutoimitus  + tarkoittaa yhteenlaskua, jonka tuloksesta otetaan jakojäännös ryhmän koolla. Taulukkomuodossa ryhmät näyttävät tältä:
| + | 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 0 | 0 | 1 | 2 |
| 1 | 1 | 2 | 0 |
| 2 | 2 | 0 | 1 |
| + | 0 | 1 |
| --- | --- | --- |
| 0 | 0 | 1 |
| 1 | 1 | 0 |
Laaditaan sitten pareittainen yhteenlaskutaulukko, jossa alkiot ovat pareja 3- ja 2-alkioisesta ryhmästä. Verrataan tätä ryhmään  (\mathbb {Z} _{6},+), mutta ei merkitä alkioita 0-5 järjestyksessä. Värjätään alkioiden (2,0) ja 2 tausta keltaiseksi, jolloin osa rakennetta tulee selvemmin esille.
| + | (0,0) | (0,1) | (1,0) | (1,1) | (2,0) | (2,1) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| (0,0) | (0,0) | (0,1) | (1,0) | (1,1) | (2,0) | (2,1) |
| (0,1) | (0,1) | (0,0) | (1,1) | (1,0) | (2,1) | (2,0) |
| (1,0) | (1,0) | (1,1) | (2,0) | (2,1) | (0,0) | (0,1) |
| (1,1) | (1,1) | (1,0) | (2,1) | (2,0) | (0,1) | (0,0) |
| (2,0) | (2,0) | (2,1) | (0,0) | (0,1) | (1,0) | (1,1) |
| (2,1) | (2,1) | (2,0) | (0,1) | (0,0) | (1,1) | (1,0) |
| + | 0 | 3 | 4 | 1 | 2 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | 0 | 3 | 4 | 1 | 2 | 5 |
| 3 | 3 | 0 | 1 | 4 | 5 | 2 |
| 4 | 4 | 1 | 2 | 5 | 0 | 3 |
| 1 | 1 | 4 | 5 | 2 | 3 | 0 |
| 2 | 2 | 5 | 0 | 3 | 4 | 1 |
| 5 | 5 | 2 | 3 | 0 | 1 | 4 |

Ryhmät ovat keskenään isomorfiset. Esimerkiksi lukuja 0, 1 ja 2 vastaavat parit (0,0), (1,1) ja (2,0).
Käyttö

Matemaatikot käyttävät isomorfismia usein säästääkseen työtä. Jos kahden ennestään tuntemattoman matemaattisten struktuurien välille löydetään sopiva isomorfismi, voidaan monet lauseet siirtää toista struktuuria koskevaksi. Samoin uudessa ympäristössä ongelmaan voidaan löytää uusia ratkaisukeinoja ja käyttää hyväksi alkuperäisen struktuurissa hyväksi havaittuja ratkaisukeinoja.
Isoisäparadoksi

Isoisäparadoksi on populaarikulttuurissakin tunnettu aikaparadoksi eli aikamatkustukseen liittyvä paradoksi: mitä tapahtuisi, jos henkilö matkustaisi ajassa taaksepäin ja tappaisi isoisänsä? Lakkaisiko hän olemasta? Tällöinhän hän ei olisi syntynyt eikä tehnyt aikamatkaa, jossa tappaisi isoisänsä. Näin ollen isoisä eläisi, ja aikamatkaaja tulisi syntymään normaalisti, jolloin hän taas pystyisi tekemään tämän aikamatkan. Tämän paradoksin jokainen päätelmä tuntuu kieltävän itsensä.
Isoisäparadoksia käytetään perusteluna sille, että aikamatkustus menneisyyteen olisi mahdotonta. Nykyisin tunnetaan kuitenkin muitakin vaihtoehtoja. Stephen Hawkingin laskujen mukaan todennäköisyys sille, että ihminen pystyy matkaamaan menneisyyteen ja murhaamaan isoisänsä, olisi yhden suhde kymmenen potenssiin miljoona triljoonaa triljoonaa triljoonaa.
Isoisäparadoksin selitysyrityksiä > "Ojasta allikkoon"-selitys

Tämän teorian mukaan aikamatkaaja ei voi estää isoisäänsä lisääntymästä. Matkustaessaan ajassa taaksepäin, hänestä tulee osa isoisänsä aikaa, jolloin isoisän on lisäännyttävä, jotta aikamatkaaja voi palata ajassa taaksepäin. Tästä päästään johtopäätökseen, ettei ole mahdollista vaikuttaa menneisyyden tapahtumien lopputulokseen matkustamalla ajassa taaksepäin.
Isoisäparadoksin selitysyrityksiä > Tieteellisiä teorioita

Novikovin itsekonsistenssin periaate sekä lukuisat Kip Thornen viimeaikaiset laskelmat perustelevat, että massa, joka on matkannut ajassa taaksepäin, ei kykene aikaansaamaan paradokseja. Ei ole mitään tiettyjä ehtoja, jotka johtaisivat paradoksiin sen jälkeen, kun ajassa alettaisiin matkailla. Jos näitä oletuksia voidaan pitää luotettavina, olisi lopputulos mielenkiintoinen: mitään yleisesti tunnetuista aikamatkustusparadokseista ei olisi mahdollista jäljentää fyysisellä tasolla.
Isoisäparadoksin selitysyrityksiä > Selityksiä tieteisfiktiossa

Tieteisfiktiossa isoisäparadoksi jätetään yleensä selittämättä, mikä johtaa juonen paradoksaalisuuteen. Ehkä yleisin tapa selittää isoisäparadoksi tieteisfiktiossa on "rinnakkaismaailma". Sen mukaan paradoksia ei synny, koska on olemassa useita vaihtoehtoisia ulottuvuuksia tai aikalinjoja. Taaksepäin matkustava avaa menneeseen aikaan uuden aikalinjan, jolloin isoisän surmaaminen tai vastaava ei vaikuta häneen.
Johtopäätös

Yleisesti paradoksiin on esitetty vastaukseksi että ajassa ei olisi mahdollista mennä menneisyyteen tai tulevaisuuteen, ja aikaa voisi ainoastaan hidastaa tai nopeuttaa aikamatkaajan näkökulmasta.
Hildrun Laufer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hildrun Laufer (Claus) 13.7.1957 |  Hildrun Laufer (Claus) 13.7.1957 |  Hildrun Laufer (Claus) 13.7.1957 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | pituushyppy |  |
Hildrun Laufer (o.s. Claus, s. 13. toukokuuta 1939) on entinen itäsaksalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti.
Hildrun Claus saavutti Rooman 1960 olympialaisten pituushypyssä pronssia tuloksella 621 cm. Hän voitti neljänneksi sijoittuneen länsisaksalaisen Renate Junkerin kahdella senttimetrillä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 612 cm. Tokion 1964 olympialaisissa hän kilpaili avionimellään Laufer ja sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi tuloksella 624 cm.
Orlando di Lasso

Orlando di Lasso
Orlando di Lasso (tunnetaan myös nimillä Orlande de Lassus, Orlandus Lassus, Roland de Lassus ja Roland Delattre, n. 1532 Mons – 14. kesäkuuta 1594 München) oli flaamilainen myöhäisrenessanssin säveltäjä. Palestrinan ohella häntä pidetään nykyisin alankomaisen koulukunnan kehittyneen polyfonisen musiikin pääedustajana.
Musiikki

Lasso oli myöhäisrenessanssin tuotteliaimpia ja monipuolisimpia säveltäjiä. Hän sävelsi yli 2 000 teosta kaikissa aikanansa tunnetuissa laulumusiikin latinalaisissa, ranskalaisissa, italialaisissa ja saksalaisissa tyylilajeissa. Näihin sisältyy 530 motettia, 175 italialaista madrigaalia ja villanellaa, 150 ranskalaista chansonia ja 90 saksalaista liediä. Yhtään Lasson säveltämää instrumenttimusiikkia ei ole tiedossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Orlando di Lasso International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Lasson partituureja Mutopia Project
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  BMLO  Alankomaat 2  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Lattahihna

Animoitu lattahihnalla toimiva tehonsiirto.
Lattahihnoja vanhan koneen voimansiirrossa.
Lattahihna tai moniurahihnaselvennä on tehonsiirtoon käytetty hihna. Lattahihnoja käytetään esimerkiksi teollisuuden hihnakuljettimissa, koneiden voimansiirrossa ja auton moottorin lisälaitteiden käytössä.
Lattahihnan ominaisuuksia

Lattahihna on yksinkertaisimmillaan vain vetävästä materiaalista rakennettu hihna. Nykyisin valmistetaan pääosin kerrosrakenteisia lattahihnoja, jotka koostuvat kitkakerroksesta, vetävästä kerroksesta ja pintakerroksesta. Lattahihnan kitkapinta on tavallisesti tasainen tai uritettu ja valmistettu kumista tai krominahasta. Urittamatonta lattahihnaa käyttävän hihnapyörän pinta voi olla hieman kupera, ettei hihna vaeltaisi pois hihnapyörältä, kuten kävisi täysin sylinterimäisellä hihnapyörällä. Kuperan hihnapyörän pinta poistaa hihnan ohjausrullien tarpeen. Lattahihna sallii kiinteät akselivälit, ja hihna voidaan liimata yhteen asennuspaikalla. Hihnan venymä on vähäistä, joten alkuperäinen kireys säilyy vuosia.
Kiilahihnaan verrattuna lattahihna vaatii vähemmän huoltoa, mutta on herkempi epäpuhtauksille ja kosteudelle. Lattahihnakäytössä pyritään suuriin kehänopeuksiin eli suuriin hihnapyöriin. Lattahihna ei pysty akselien tahdistukseen, vaan siihen tarkoitukseen käytetään hammashihnaa.
Lattahihna kiristetään hihnapyörille, ja vetovoima syntyy kitkapinnan puristusvoimasta. Samalla syntyy akseleille taivutuskuormitus. Hihnan kireys tarkistetaan painamalla hihnapyörien väliseltä alueelta hihnaa annetulla voimalla alaspäin ja mittaamalla painuman suuruus. Liian kireä hihna aiheuttaa ylimääräistä kuormitusta akselin laakeroinnille, liian löysä voi luistaa. Kitkapinnalle pääsevä vesi tai lika huonontavat herkästi lattahihnan kitkaominaisuuksia, ja hihna alkaa luistaa. Löysä hihna voi pudota pois hihnapyöriltä tai palaa.
Laukaan korjaamo

Laukaan korjaamo oli Tie- ja Vesirakennushallituksen (TVH) keskuskorjaamo Laukaassa. Se perustettiin vuonna 1944 puolustusministeriön linnoitustoimiston korjaamona. Linnoitustoimisto luovutti sen TVH:lle vuonna 1945 rakennustöiden ollessa yhä kesken. Vuonna 1946 TVH siirsi keskuskorjaamonsa Korialta Laukaaseen. Korjaamo oli suoraan TVH:n alainen ja sitä johdettiin Helsingistä. Siellä korjattiin TVH:n autoja ja muuta tienpitokalustoa, kehiteltiin uutta kalustoa muun muassa lumiaurojen prototyyppejä, sekä valmistettiin koko Suomen siltalaakerit. Korjaamo työllisti parhaimmillaan 150 henkeä. Korjaamon toiminta TVH:n keskuskorjaamona lakkautettiin vuoden 1961 alusta ja se muutettiin Keski-Suomen tie- ja vesirakennuspiirin konekorjaamoksi. Siellä tehtiin kuitenkin TVH:n ja muiden piirien töitä kunnes vuonna 1964 se supistettiin normaalin piirikorjaamon tasolle.
Isoluoto (Kokemäki)

| Koskenkylän Isoluoto |
| --- | --- |
 Isoluodon kaakkoispää, jota aikoinaan Kokemäenjoen keväiden jäidenlähtö nakersi.
Sijainti
 Koskenkylän Isoluoto
Koordinaatit:  61°15′53.2894″N, 22°19′29.7272″E
Valtio:  Suomi
Huippukausi:  keskiaika
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koskenkylän Isoluoto on Kokemäellä Kokemäenjoessa sijaitseva saari, joka on mainittu Kokemäenkartanon historiallisissa yhteyksissä. Isoluoto on yksi mahdollinen ehdokas keskiaikaiselle Aborchin (Aborg tai Åborg) linnalle.
Saari

Isoluoto sijaitsee noin 1,6 kilometriä Kokemäen kirkosta luoteeseen, 300 metriä Kokemäenkartanosta kaakkoon ja Kokemäen kaupungin vedenpuhdistamoa vastapäätä. Joki on saaren kohdalla noin 250 metriä leveä ja saari sijaitsee joen uoman keskellä. Isoluoto on 200 metriä pitkä, mutta vain 10–30 metriä leveä. Saari on sora- ja savipohjainen, ylettyy noin neljän metrin korkeudelle ja se on joen- eli luoteis-kaakkosuuntainen. Saarella on nykyään korkeajännitelinjan jalka, jonka vuoksi kapean saaren rantoja on jouduttu tukemaan laudoilla. Saari on autio.
Saari on joen eroosion syömä. Etenkin jäidenlähtö rasitti saaren töyräitä suuresti ja sitä suojeltiin kasaamalla ylävirran puolelle töyräälle kiviä. Saari on myös ollut leveämpi, sillä nykyään tiedetään eroosion kiihtyneen Harjavallan voimalaitoksen patoaltaan korkean vedenpinnan vuoksi.
Historiaa

Kokemäenkartano muodosti läntisessä Suomessa hallinnollisen keskuksen jo 1300-luvulla. Isoluodon rooli tässä kehityksessä on poikkeuksellinen, mutta vielä kiistanalainen. Perimätiedon mukaan, kuten Forsbyn Linnaluodossa ja erässä pienessä kalliosaaressa, myös Isoluodossa olisi sijainnut hallinnollinen rakennus. Christian Lovén esitti vuonna 1996, että saari on mahdollisesti ollut vuonna 1395 mainittu Aborchin ja joka olisi rakennettu vuoden 1367 jälkeen.
Asiakirjoista voidaan epäsuorasti päätellä, että jossakin vaiheessa saarella olisi sijainnut asuinrakennus. Kun Kokemäenkartano oli kuninkaan läänitystä, tuli Ulvilan, Huittisten ja Loimaan pitäjien talonpojat ylläpitää siltaa, joka johti Isoluotoon. Kun talousrakennukset sijaitsivat mantereella Isoluodon kohdalla, on päärakennus sijainnut ilmeisesti sitten saaressa. Vasta kun Arvid Forbus osti kartanon itselleen, päättyi sillan ylläpito talonpojilla ja Forbus sai itse huolehtia sillasta. Tämä oli kuitenkin kallista, joten päärakennus rakennettiin manterelle. Näin saari autioitui, vaikka sitä käytettiinkin laitumena kauan tämänkin jälkeen.
Tutkimuksia

Vuonna 1885 kävi J. R. Aspelin saarella tarkastamassa kansantarinoiden todenperäisyyttä. 1800-luvulla on mainittu, että saarelta olisi löytynyt 2 metriä paksu perusmuuri. Esko Sarasmo suoritti vuonna 1946 Kokemäellä inventointia, jonka yhteydessä hän kapusi myös saarelle. Hän mainitsee, että saarella olisi joskus ollut varustus, mutta poikittainen kaivanto oli ainoa silmin havaittava maanpäälinen rakenne. Hän tiesi myös joskus löydetyn kolme panssarinuolenkärkeä, jotka nykyään ajoitetaan 1300-luvun lopulle. Viimeisen tarkastuksen suoritti Nina Strandberg vuoden 1998 inventoinin yhteydessä. Silloin saaren luoteispäätä kairattiin ja löydettiin rantatörmän reunasta alkaen 40–50 senttimetriä paksu kulttuurimaan kerros. Kerroksesta löytyi myös tiilimurskaa ja tiilen kappaleita. Muissa saaren osissa ei löytynyt kulttuurimaankerrosta. Koillispään puolivälistä löytyi myös metrin syvä ja 3×3 metriä oleva kuoppa tai kaivanto.
Latuskamonarkit

| Latuskamonarkit |
| --- | --- |
 Machaerirhynchus flaviventer
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Latuskamonarkit Machaerirhynchidae  Schodde & Mason, 1999
Katso myös
   Latuskamonarkit Wikispeciesissä   Latuskamonarkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Latuskamonarkit (Machaerirhynchidae) on Australaasiassa elävä varpuslintuheimo. Heimon taksonomia on osittain epäselvä, sillä osa tutkijoista sijoittaa sen monarkkien (Monarchidae) heimoon.
Latuskamonarkit ovat pienikokoisia hyönteissyöjiä, joiden nokka on leveä ja sopeutunut lentävien hyönteisten sieppaamiseen. Niitä tavataan Australian pohjoisosissa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Indonesian itäisessä saaristossa.
Heimossa on vain yksi suku, jossa on kaksi lajia:
Pikkulatuskamonarkki, Machaerirhynchus flaviventer
Isolatuskamonarkki, Machaerirhynchus nigripectus
Aiheesta muualla

Creagrus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q532569  Wikispecies: Machaerirhynchus  ADW: Machaerirhynchidae  AFD: Machaerirhynchus  GBIF: 2486657  iNaturalist: 8426  IRMNG: 1027411  ITIS: 557845  NCBI: 338558  Open Tree of Life: 630525
Lastikultti

John Frum -kulttiin liittyvää liputusta Vanuatulla.
Lastikultit (myös cargokultit tai rahtikultit) ovat lounaisen Tyynenmeren saarten alkuperäiskansojen keskuudessa esiintyviä uskonnollisia liikkeitä. Joissain lastikulteissa odotetaan eurooppalaistyyppisten tuotteiden yliluonnollista ilmestymistä, yleensä laivalla tai lentokoneella. Ilmestymistä uskotaan edesauttavan vauraimpien valtioiden tapojen, rituaalien ja symbolien imitointi.