stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keijo Paunio
Aiheesta muualla

Keijo Paunio, rehtorina 1993–1997 (Turun yliopisto) (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 24.4.2017]
Keijo Paunio nimitetty Turun yliopiston kansleriksi (HS, 26.4.1997) (Viitattu 24.4.2017)
70 vuotta huomenna: Yliopistojen itsenäinen päätöksenteko on turvattava (Turun Sanomat, 27.5.2005) (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 24.4.2017)
Kejo Paunion muistokirjotus Helsingin Sanomissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Arne Rousi | Turun yliopiston rehtori 1994–1997 | Seuraaja: Keijo Virtanen |
| n k Turun yliopisto |
| --- | --- |
Rehtorit:  Virkkunen (1922–1924)  Koskenniemi (1924–1932)  Granö (1932–1934)  Juva (1934–1945)  Waris (1945–1948)  Olin (1948–1954)  Järvi (1954–1960)  Nurmela (1960–1970)  Hartiala (1970–1975)  Ikola (1975–1981)  Scheinin (1981–1987)  Rousi (1987–1993)  Paunio (1994–1997)  Virtanen (1997–2012)  Väänänen (2012–2019)  Kola (2019–) 
Tiedekunnat:  Humanistinen tiedekunta  Kasvatustieteiden tiedekunta  Lääketieteellinen tiedekunta  Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta  Oikeustieteellinen tiedekunta  Teknillinen tiedekunta  Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta 
Kampukset:  Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus  Kielikeskus  Kirjasto  Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus  PET-keskus  Tuorlan observatorio  Turun biotekniikan keskus  Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)  Täydennyskoulutuskeskus  Ympäristöntutkimuskeskus
Peacock-luokka

| Peacock-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  690 t
Pituus:  62,2 m
Leveys:  10 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  14 000 bhp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  7 upseeria ja 24 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 76 mm/L62 DP OTO -tykki 4 x 7,62 mm konekivääriä
Peacock-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston partiokorvettiluokka, johon kuului viisi alusta. Luokan alusten rahoitus jaettiin Yhdistyneen kuningaskunnan (25 %) ja Hong Kongin (75 %) kesken, ja niiden piti korvata viisi tykkiveneiksi muutettua Ton-luokan miinanraivaajaa.
Alukset

Ensimmäiset alukset tilattiin kesäkuussa 1981. Kaksi viimeistä HMS Swallow ja HMS Swift katsottiin valmistuessaan ylijäämäksi, ja ne myytiin vuonna 1988 Irlannin laivastolle. Loput kolme poistettiin palveluksesta vuonna 1996 ennen niiden myyntiä Filippiinien laivastolle.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Peacock | Hall, Russell and Company, Aberdeen | tammikuu 1982 | 1. joulukuuta 1982 | myyty vuonna 1997 Filippiinien laivastolle, BRP Emilio Jacinto |  |
| HMS Plover | Hall, Russell and Company, Aberdeen | 1982 | 12. huhtikuuta 1983 | 1984 | myyty vuonna 1997 Filippiinien laivastolle, BRP Apolinario Mabini |
| HMS Starling | Hall, Russell and Company, Aberdeen | 1982 | 11. syyskuuta 1983 | 1984 | myyty vuonna 1997 Filippiinien laivastolle, BRP Artemio Ricarte |
| HMS Swallow | Hall, Russell and Company, Aberdeen | 1983 | 31. maaliskuuta 1984 | 1984 | myyty vuonna 1988 Irlannin laivastolle, LÉ Ciara |
| HMS Swift | Hall, Russell and Company, Aberdeen | 1983 | 11. syyskuuta 1984 | 3. toukokuuta 1985 | myyty vuonna 1988 Irlannin laivastolle, LÉ Orla |
Maya Pedersen-Bieri

Maya Pedersen-Bieri
Maya Pedersen-Bieri (s. 27. marraskuuta 1972 Spiez, Sveitsi) on sveitsiläinen skeletonkelkkailija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari.
Maya Pedersen-Bieri on voittanut lajin maailmanmestaruuden vuosina 2001 ja 2005, olympiakultaa Torinossa 2006 sekä EM-kisoissa kultaa 2006 ja hopeaa 2005. Kaudella 1997–1998 hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun.
Pedersen-Bieri on naimisissa valmentajansa Snorre Pedersenin kanssa. Hän asuu Norjassa Øyerissä, lähellä Lillehammeria.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
HMS Peacock (U96)

| HMS Peacock |
| --- | --- |
 HMS Peacock

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  30. joulukuuta 1941
Laskettu vesille:  24. maaliskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  30. elokuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettu heinäkuussa 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 925 t (kuiva)
Pituus:  86,4 m (vesiraja) 91,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,2 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  4 300 hv
Nopeus:  19,75 solmua
Aseistus
Aseistus:  6 x 4" (102 mm) QF -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisissa torneissa 2 x 40 mm kaksiputkista ilmatorjuntatykkiä 4 x 20 mm yksiputkista ilmatorjuntatykkiä
HMS Peacock (viirinumero U96) oli Britannian kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen elokuussa 1943.
Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista ja sen köli laskettiin 29. marraskuuta 1942 telakkanumerolla 4017. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1943 ja se otettiin palvelukseen 10. toukokuuta 1944. Alukselle asennettiin tyypin 276 merivalvontatutka aiemman tyypin 271 tilalle.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Kesäkuussa koeajojen ja varustamisen päätyttyä alus siirrettiin Tobermoryyn, jossa se aloitti kouluttautumisen tuleviin tehtäviin. Heinäkuussa koulutuksen jälkeen alus liittyi Kotilaivastoon Scapa Flow'ssa aloittaen saattuepalveluksen.
Alus liitettiin elokuussa 8. saattajaryhmään, jossa se täydensi saattueen JW59B sukellusveneentorjuntakykyä matkalla Kuolan niemimaalle. Alus liittyi saattueeseen 15. elokuuta. Alus suojasi paluumatkallaan saattuetta RA59A, josta se erkani 6. syyskuuta Loch Ewessä.
Alus oli huollettavana marraskuussa Chathamissa, josta palattuaan se siirtyi Liverpooliin sijoitettuun 22. saattajaryhmään suojatakseen Atlantin saattueita.
Sotatoimien päätyttyä alus jäi Välimerelle. Se valvoi laittomien siirtolaisten pyrkimistä Palestiinaan. Se jatkoi palvelustaan Maltalle sijoitetussa fregattilaivueessa aina vuoteen 1954, jolloin se palasi Portsmouthiin palveluksesta poistettavaksi. Alus oli reservilaivastossa Portsmouthissa, kunnes se sijoitettiin poistolistalle vuoden 1957 puolustusselonteon jälkeen vuonna 1958. Alus myytiin BISCOlle romutettavaksi ja se saapui hinattuna Shipbreaking Industriesin romnuttamolle lähelle Rosythiä 7. toukokuuta.
Pearl-luokka (risteilijä)

| Pearl |
| --- | --- |
 kaavio luokan alusten suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 575 t
Pituus:  84,73 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,5 m
Syväys:  4,72 m
Koneteho:  4 000 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  217
Aseistus
Meritorjunta:  8 x QF 4,7" -tykkiä 8 x QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 x konekivääriä 2 x 14" torpedoputkea
Pearl-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston yhdeksän 1890-luvulla valmistetun 3. luokan risteilijän muodostama alusluokka. Luokan alukset suunnitteli Sir William White ja viisi luokan aluksista maksoi Australia vuoden 1887 Imperial Defence Actin mukaisesti.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Pallas | Portsmouthin telakka | 1. heinäkuuta 1889 | 30. kesäkuuta 1890 | 30. kesäkuuta 1891 | myyty romutettavaksi 1906 |
| HMS Pandora | Armstrong Whitworth, Elswick | 15. elokuuta 1888 | 27. elokuuta 1889 | 24. maaliskuuta 1891 | Uudelleen nimetty HMS Katoombaksi myyty romutettavaksi 1906 |
| HMS Pearl | Pembroken telakka | 1. huhtikuuta 1889 | 28. heinäkuuta 1890 | lokakuu 1892 | myyty romutettavaksi 1906 |
| HMS Pelorus | Armstrong Whitworth | 15. elokuuta 1888 | 25. marraskuuta 1889 | 18. maaliskuuta 1891 | Uudelleen nimetty HMS Milduraksi myyty romutettavaksi 1906 |
| HMS Persian | Armstrong Whitworth | 16. elokuuta 1888 | 5. helmikuuta 1890 | 31. maaliskuuta 1891 | Uudelleen nimetty HMS Wallarooksi ja edelleen HMS Wallingtoniksi Nimi palautettu alkuperäiseksi 1920 myyty romutettavaksi 1920 |
| HMS Philomel | Devonportin telakka | 8. toukokuuta 1889 | 28. elokuuta 1890 | 10. marraskuuta 1891 | Uudelle Seelannille 1914 miehistönsä upottama 1949 |
| HMS Phoebe | Devonport | 23. huhtikuuta 1889 | 1. heinäkuuta 1890 | 1. joulukuuta 1892 | myyty romutettavaksi 1906 |
| HMS Phoenix | J. & G. Thomson, Clydebank | 1. joulukuuta 1888 | 28. lokakuuta 1889 | 27. tammikuuta 1891 | Uudelleen nimetty HMS Taurangaksi myyty romutettavaksi 1906 |
| HMS Psyche | Thomson | 6. joulukuuta 1888 | 10. joulukuuta 1889 | 3. helmikuuta 1891 | Uudelleen nimetty HMS Ringaroomaksi myyty romutettavaksi 1906 |
Auvo Pehkoranta

Auvo Johannes Pehkoranta (s. 17. marraskuuta 1941 Laihia) on suomalainen seiväshyppääjä.
Pehkoranta on seiväshypyn vuoden 1970 Suomen mestari tuloksella 490 cm. Nykyäänkin hän osallistuu lajin veteraanikilpailuihin edustaen Raahen Vesaa. Aiemmin hän on edustanut Lapuan Virkiää, Rosenlewin Urheilijat -38:aa, Porin Tarmoa ja Kuortaneen Kuntoa.
Pehkoranta edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1965–1975. Hän voitti maaottelun seiväskilpailun Napolissa 1965 tuloksella 480 cm, Helsingissä 1966 hypättyään 475 ja Lontoossa 1969 tuloksella 480. Hän voitti myös Euroopan cupin karsintakilpailun 1970 hypättyään tasan viisi metriä. Kalevan kisoissa hän sai kultaa 1970, hopeaa 1965, 1968 ja 1973 sekä pronssia 1969 ja 1975. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1977.
Pehkoranta hyppäsi ennätyksensä 520 cm Alavieskassa 8. elokuuta 1976. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 502 cm Otaniemessä 13. maaliskuuta 1974. Hän on valmentanut muun muassa Kimmo Pallosta sekä Petri ja Arto Peltoniemeä.
Helmikuussa 2007 Pehkoranta hyppäsi 65-vuotiaiden halli-ME:n 345lähde tarkemmin?
Pehmovalohai

| Pehmovalohai |
| --- | --- |
 Meksikonlahdelta pyydystetty yksilö
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Piikkihaikalat Squaliformes
Heimo::  Etmopteridae
Suku::  Etmopterus
Laji::  pusillus
Kaksiosainen nimi
 Etmopterus pusillus  (Lowe, 1839) 
Synonyymit
 Centrina nigra Lowe, 1834  Etmopterus frontimaculatus Pietschmann, 1907 
 Pehmovalohain levinneisyys
Katso myös
   Pehmovalohai Wikispeciesissä   Pehmovalohai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pehmovalohai (Etmopterus pusillus) on Etmopteridae-heimoon kuuluva syvissä vesissä elävä ihmiselle harmiton hailaji.
Pehmovalohain maksimipituus on 50 senttimetriä. Se on hoikka, leveäpäinen ja pitkäpyrstöinen hai, jolla on lyhyt, paksu ja litteä kuono. Selkäevässä on kaksiosainen ja siinä on kaksi piikkiä. Selkäevän etuosa on takaosaa pienempi. Pehmovalohailla ei ole peräevää. Hampaita sillä on yläleuassa 23–30 ja alaleuassa 35–44 kappaletta. Samanlainen, mutta isompi Etmopterus bigelowi on ennen vuotta 1993 virheellisesti sekoitettu pehmovalohaihin.
Pehmovalohaita tavataan Atlantin valtamerellä, Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Se elää tavallisesti 400–700 metrin syvyydessä.
Pehmovalohain ravintoa ovat kalojen mätimunat, valokalat, kalmarit ja piikkihait. Se on ovovivipaarinen. Koiras saavuttaa sukukypsyyden 31–39 senttimetrin ja naaras 38–47 senttimetrin mittaisena. Poikaset syntyvät 12,1–13,5 senttimetrin mittaisina.
Patriarkaatti (yhteiskuntatieteet)

Patriarkaatti (kreikk. πατριαρχία, ’isänvalta’) on yhteiskunta, jossa vanhat miehet ovat hallitsevassa asemassa. Isäntävaltaisella yhteisöllä on miespuolinen johtaja, jolla on ehdoton määräysvalta yhteisössä. Hän huolehtii silti monin tavoin alaistensa hyvinvoinnista. Tämän vastineeksi alaisten on oltava uskollisia ja kuuliaisia.
Radikaalifeministien mukaan naisten sorron pohjimmainen aiheuttaja on patriarkaalinen sukupuolijärjestelmä. Separatistinen feminismi ja poliittinen lesbous ovat syntyneet feministien parissa patriarkaattia vastaan taistelemiseksi. Jotkut feministit eivät usko miesten luopuvan patriarkaalisesta ajattelusta ja siksi jotkut feministit pyrkivät irtikytkentään.
Historia ja perusta

Antiikin Kreikassa ja Roomassa talon mies oli perheen pää, joka teki kaikki päätökset, valvoi niiden noudattamista ja rankaisi rikkomuksista. Hänen alaisiaan olivat vaimot, lapset, sukulaiset, palvelijat ja orjat. Perheenpään valta oli tarkoitettu perheensä hyväksi, sillä hänen velvollisuutensa oli varmistaa perheen hyvinvointi ja suojella sitä sisäisiltä ja ulkoisilta uhilta kaikin tarpeelliseksi katsominsa keinoin. Ilkeyksiin tai kostoon perheenpään ei valtaansa kuulunut käyttää.
Länsimaisen poliittisen teorian historiassa monarkin valtaa on perusteltu perheenisien patriarkaalisella auktoriteetilla pääasiallisesti kolmella tavalla:
Antropologisella patriarkaatilla oletetaan, että alkukantaiset perhesuhteet kehittyivät laajemmiksi yhteiskunniksi ja samalla miespuoliset perheenpäät kehittyivät kuningaskuntien hallitsijoiksi.
Moraalisella patriarkaatilla viitataan siihen käsitykseen, että poliittinen auktoriteetti kuului isien alkuperäiselle sukupolvelle, kuten Raamatun Aadamille, ja myöhempien sukupolvien miehet ovat saaneet heiltä periytyvänä oikeutensa valtaan.
Ideologisella patriarkaatilla viitataan siihen, että poliittista auktoriteettia vaadittiin isyyttä koskevan kielen, vertauskuvien ja kuvien kautta. Opettajat, isännät, työnantajat ja rauhantuomarit ottivat isän roolin ja auktoriteetin sekä siirsivät ihmisten isiään kohtaan tunteman lojaalisuuden kansalaisten poliittisia isiään kohtaan tuntemaksi kuuliaisuudeksi.
John Locke kyseenalaisti yhteiskuntasopimusteoriallaan 1600-luvulla patriarkaalisen poliittisen auktoriteetin laillisuuden. Hän väitti, että perheenisien luontainen auktoriteetti ei siirtynyt poliittisille johtajille, vaan aikuisten miesten luonnollisia oikeuksia valvoi hallitus, eivätkä he olleet isiensä määräysvallan alaisia. Yhteiskuntasopimusteorian myötä liberalismi, yksilönoikeudet, vapaa markkinatalous ja rajoitettu perustuslaillinen hallinto alkoi syrjäyttää patriarkaalista ajattelutapaa ja rakenteita. Senkin jälkeen tosin dominoivat miehet ovat usein katsoneet oikeudekseen hallita muita miehiä, ja naiset ovat edelleen olleet usein miesten käskynalaisia.
Sukupuolten välinen suhde patriarkaatissa

Feministisessä ajattelussa patriarkaatin käsite ja sen hiominen on ollut keskeistä.
Patriarkaatti rakentaa sukupuolten eriarvoisuutta ja asettaa yhteiskunnan julkiset ja yksityiset alueet miesten dominoimiksi. Patriarkaatti perustuu siihen, että miehet oman lisääntymismenestyksensä varmistamiseksi pyrkivät kontrolloimaan naisia ja naisten seksuaalisuutta. Sen taustalla on epävarmuus miehen lisääntymisessä menestymisestä. Patriarkaatissa nainen on alisteinen miehelle ja on myös usein määrätty kotiin ja nainen puetaan peittävästi. Materiaalinen vauraus, joka on miehen käsissä, sitoo naista suhteessa pysymiseen. Patriarkaatissa mies voi houkutella nuoria naisia omaisuudellaan, ja patriarkaatissa rikkaat miehet myös ostavat vaimoja. Patriarkaattiin liittyvällä esineellistämisellä tarkoitetaan naisen alistamista välineeksi päämäärän saavuttamiseksi.
Patriarkaatti vaikuttaa omaisuuden miehisen hallinnan lisäksi myös uskonnon ja moraalikäsitysten kautta. Ne yhdessä luovat sortamisen ja hyväksikäytön sallivan ympäristön, ja naiset ovat pakotettuina miehen hallitseman kotitalouden tuotantoon ja omaisuus siirtyy eteenpäin poikalapselle. Miehen auktoriteettiasema naisiin ja lapsiin nähden ulottuu myös kirkkoon ja pappeina toimii miehiä.
Sukupuolten välinen suhde patriarkaatissa > Patriarkaatissakin äidillä ja isällä on sama vaikutus lasten tulevaan asemaan

Gregory Clark ja Neil Cummins osoittivat vuosien 1754–2023 Englannin kattaneessa tutkimuksessaan, että kaikkina aikoina äitien koulutus ja sosiaalinen asema ovat ennustaneet lapsen vastaavia yhtä paljon kuin isien, poikkeuksena tietysti vaurauden periminen isälinjassa. Heidän mukaansa tulokset ovat pääosin yhtäpitäviä suoran additiivisen geneettisen periytymisen kanssa eikä sen, että 1700–1800-lukujen patriarkaattinen yhteiskunta olisi voimistanut isän vaikutusta. Enon asema oli yhtä ennustava kuin sedän, äidinisän kuin isänisän. Jos vaikutusmekanismi olisi sosiaalinen, eri aikakausien yhteiskunnissa olisi pitänyt olla eroja.
Patriarkaatti kapitalismissa

Kapitalismi on talousjärjestelmä joka sukupuolikolumnisti Ellie Allanin mielestä noudattaa patriarkaalista logiikkaa. Toisaalta kapitalismin toimintalogiikka on sallinut jonkinasteista naisten emansipaatiota voittojen maksimoimiseksi.
Kapitalismi näyttää edistävän monia naisten aseman ja sukupuolten tasa-arvon mittareita tehokkaammin kuin demokratia, Journal of Economic Behavior & Organizationissa julkaistu empiirinen tutkimus kertoo.
Taloudellinen vapaus ennustaa korkeampaa sukupuolten tasa-arvoa (YK:n Gender Inequality Index), suurempaa naisten osuutta koulutuksessa ja parlamenteissa sekä vähäisempiä äitikuolleisuutta ja teiniraskauksia. Sen sijaan naisten työvoimaosuutta taloudellinen vapaus ei selittänyt ennen kuin mm. maatalouden osuus kansantaloudesta kontrolloitiin. Osa tasa-arvohyödyistä saattaa tulla sitä kautta, että talouden vapaus nostaa elintasoa, mutta jopa kontrolloitaessa elintaso ja muita muuttujia taloudellisen vapauden indeksin vaikutus mainittuihin tasa-arvotekijöihin oli tilastollisesti merkitsevä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Patriarkaatti (yhteiskuntatieteet) Wikimedia Commonsissa
Matilda Peitsaro

Matilda Peitsaro (s. 2000) on suomalainen käsipalloilija. Hän edustaa helsinkiläisseura Dickeniä, jonka pelaajana hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2018 ja 2021.
Ragnhild Peitsalo

Ragnhild Karolina Axa Peitsalo (o.s. Linnanheimo, vuoteen 1924 Leino; 10. elokuuta 1896 Turku – 19. marraskuuta 1931 Viipuri) oli suomalainen näyttelijä. Varhaisen kuoleman takia hänen näyttelijänuransa jäi vain vuosikymmenen mittaiseksi, mutta hän ehti nousta suureen suosioon Viipurin Työväen Teatterissa 1920-luvulla. Arvostelijat pitivät häntä poikkeuksellisen lahjakkaana ja hän näytteli urallaan hyvin moninaisissa rooleissa.
Ragnhild Leino syntyi Aksa Johanna ja Johan Gustaf Leinon (vuodesta 1924 Linnanheimo) seitsenlapsisen perheen esikoiseksi. Hänen nuoremmat sisaruksensa olivat Ellen, Eino, Ester, Reino, Rakel ja Regina. Perhe muutti Turusta Helsinkiin vuonna 1911. Helsingin suomalaista tyttökoulua käynyt Ragnhild halusi jo varhain näyttelijäksi. Hän opiskeli lausuntaa Olga Salon ja Mimmi Lähteenojan johdolla, ja he myös kannustivat häntä eteenpäin näyttelijänuralla. Johan Leino oli jyrkästi aietta vastaan, sillä näyttelijöiden katsottiin edustavan turmelusta ja huonoa elämää.
Isän vastustelusta huolimatta Ragnhild Leino pysyi päätöksessään ja aloitti ammattiuransa Joensuun Teatterissa syksyllä 1919. Muutaman vuoden päästä hän siirtyi Kuopion kautta Turun Työväen Teatteriin. Tuolloin hänellä oli jo takanaan yksi avioliitto. Turussa hän solmi toisen avioliittonsa laulunäytelmien sankarin Ilmari Peitsalon kanssa. Hän oli mukana useilla teatterikiertueilla ympäri Suomea. Kesäkiertueella Pornaisissa ja Mäntsälässä olivat avustajina hänen 1930-luvulla kuuluisuuteen nousseet sisarensa Regina ja Rakel Linnanheimo.
Turusta Ragnhild ja Ilmari Peitsalo muuttivat Viipuriin. Avioliitto rapistui pian, mutta näyttelijänurallaan Ragnhild Peitsalo oli nousukiidossa. Hän näytteli Viipurin Näyttämöllä ja vuodesta 1928 alkaen Viipurin Työväen Teatterissa. Siellä Peitsalon suosio ja maine kasvoivat koko ajan, ja kriitikot luonnehtivat häntä ”suurilahjaiseksi”. Hänen tumman ja taipuisan äänensä sointia kuvattiin pronssinkaltaiseksi. Peitsalon roolivalikoima oli laaja; Tukkijoella-näytelmässä hän oli Pölhö-Kustaa, Kuolemantanssissa hän näytteli viettelevän Alicen osan. Hänen tulkintaansa Lisasta Leo Tolstoin Elävässä ruumiissa luonnehdittiin sielukkaaksi. Vuonna 1926 hän oli mukana Jules Romainsin menestyksekkäässä farssissa Knock eli lääketieteen riemuvoitto. Peitsalo juhli kymmenvuotistaiteilijajuhlaansa keväällä 1929. Näytelmänä oli Elinan surma, jossa hän tulkitsi Kirstin roolin ja sai loistavat arvostelut.
Myös talvikiertueet kuuluivat työhön, ja ne panivat näyttelijät koetukselle. Usein esiinnyttiin vetoisissa saleissa, ja autot juuttuivat lumihankeen tai sammahtivat pakkassäässä. Talvella 1931 kiertue oli poikkeuksellisen raskas. Eräänä päivänä auto teki tenän ja muiden mukana Peitsalonkin oli pikkukengissään mentävä työntämään sitä ylös jäistä mäkeä. Hän vilustui kohtalokkaasti ja sai keuhkokuumeen. Ragnhild Peitsalo menehtyi kolme päivää myöhemmin 35-vuotiaana. Häneltä jäi Virosta adoptoitu tytär Liisa, joka siirtyi Johan Linnanheimon perheen hoiviin.
Peittokirjonta

Peittokirjonta eli peittojen kirjominen alkoi Suomessa 1700-luvun lopulla. Päälleommeltuja peittoja käytettiin seinävaatteina, rekipeittoina, makuupeitonpäällisinä, pöytäliinoina ja vainajien paarivaatteina. Kirjotut peitot olivat perheissä perintö- ja arvoesineitä, ja ne kuuluvat nykyäänkin kansanomaisten suomalaisten käsitöiden kansallisaarteisiin.
Peittokirjonnassa aiheena ovat geometriset kuviot, kuten ympyrät, neliöt, kolmiot ja ristit sekä puu- ja kasviaiheet. Kuvioiden sommittelussa voidaan erottaa erikseen keskiosa ja reunaosa. Kirjottujen peittojen suunnitteluun kuuluu käytettävien kuviomuotojen valitseminen, kuvioiden sommittelu sekä värien valinta.
Peittokirjonnassa kankaana käytetään yleensä mustaa villakangasta. Kirjonnassa käytetään aita-, polveke-, side-, ketju-, varsi-, pykä- ja laakapistoja, joilla rajataan ja täytetään kuvioita. Myös erilaisia kirjottuja ristikkoja käytetään peittämään pohjaa. Kirjontalankana käytetään 2–3-kertaista villalankaa, jonka eri sävyt on saatu alun perin kasvivärjäyksellä. Kirjottujen peittojen kuvioiden sekaan on tapana ollut merkitä tekijän nimikirjaimet ja vuosiluku.
Peetlehemin pesäveikot (nopein saa)

| Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) Popeda |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1993
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi 11. (maaliskuu 1993)
Popedan muut julkaisut
| Svoboda 1992 | Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) 1993 | H.Ö.N.Ö. 1994 |
Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) on suomalaisen Popeda-yhtyeen toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1993. Kokoelmalle koottiin kaikki yhtyeen singlekappaleet, joita ei ole albumeilla.
Kappaleet

”Optinen O” – 3.40
”Kovan pojan blues” (- Let’s Work Together -) – 2.41
”Omia ollaan” (- Razamanaz -) – 4.17
”Hei mies” – 1.46
”Hei mies räp” – 3.00
”Verkot soi” – 2.54
”Sammakkalaulu” – 1.56
”Lauri Lutavuori” – 3.02
”Kouluun” (- High School -) – 2.55
”Bebobbahobbin’” (masteroitu vinyyliltä) – 1.43
”Onnellinen mies” – 3.40
”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)” (4 × 10 km viestihiihtomixaus) – 5.23
”Hyvä kankkunen” – 4.32
”Silimiklasikyy” (live) – 2.33
”Maailma palaa” (laulu: Costello Hautamäki) – 3.33
”Yks kysta kimma” – 2.54
”Nyrkki-Kyllikki” – 2.58
”Hjulapata” – 2.35
”Tuomas parka” – 3.00
”Mikä vika mussa on” – 2.41
”Potkurilakkirock” – 2.53
”Valkoisessa huoneessa” – 4.00
”Luumäkirock” – 2.42
”Sen kunniaksi” – 2.41
KDM Peder Skram (1864)

| KDM Peder Skram |
| --- | --- |
 KDM Peder Skram

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kööpenhaminan laivastontelakka
Kölinlasku:  19. toukokuuta 1859
Laskettu vesille:  18. lokakuuta 1864
Palveluskäyttöön:  15. elokuuta 1866
Poistui palveluskäytöstä:  7. joulukuuta 1885
Loppuvaihe:  romutettu 1897
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 823 t
Pituus:  69,0 m
Leveys:  15,1 m
Syväys:  6,6 m
Koneteho:  1 x höyrykone ja 4 kattilaa, 1 680 ihp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  6 x 60 naulan 150 cnt tykkiä 8 x 24 naulan 60 cnt tykkiä
KDM Peder Skram oli Tanskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu panssarifregatti. Alus laskettiin alun perin vesille puisena höyryfregattina, minkä jälkeen se muutettiin vielä telakalla panssarifregatiksi.
Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 19. toukokuuta 1859. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1864 ja se valmistui 15. elokuuta 1866.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. joulukuuta 1885 ja se luokiteltiin majoitusalukseksi. Hylky romutettiin vuonna 1897.