stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mantineia
Rakennukset ja löydökset

Mantineian vanhin osa oli sen akropoliilla kukkulalla, joka tunnettiin antiikin aikana nimellä Ptolis ja nykyään nimellä Gkortsoúli. Suurin osa kaupungista sijaitsi kuitenkin tasangolla noin kilometrin akropoliista etelään. Klassisella kaudella alakaupunki oli ympäröity muurilla, jonka pituus oli noin 3,9 kilometriä, ja jossa oli arviolta 118–130 tornia ja 9 tai 10 porttia. Muurien sijainti on tunnistettavissa niiden koko matkalta, ja niitä on parhaimmillaan säilynyt noin 1,8 metrin korkeudelta.
Mantineiassa oli Heralle omistettu temppeli. Kaupungin agoran eli kokoontumis- ja kauppapaikan koko oli noin 85 x 150 metriä. Se oli varustettu pylväiköin. Agoran länsipuolella oli teatteri, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella 300-luvun lopulla tai 200-luvun alussa eaa. Teatterin halkaisija oli noin 70 metriä. Agoran ympäristössä oli myös muita julkisia rakennuksia, kuten buleuterion. Roomalaiselta kaudelta kaupungista on löydetty muun muassa kylpylä.
Teatterin länsipuolella oli Afrodite Symmakhian temppeli. Mantineian Poseidon Hippiokselle omistettu pyhäkkö sijaitsi kaupungin kaakkoispuolella lähempänä nykyisiä Milián ja Nestánin kyliä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mantineia Wikimedia Commonsissa
Letoa, Apollonia ja Artemista esittävä reliefi Mantineiasta, 300-luku eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Kaavakuva Mantineian agoran alueesta.
Markku Köngäs

| Markku Köngäs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. joulukuuta 1958 (ikä 65) Tervola
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Markku Juhani Köngäs (6. joulukuuta 1958 Tervola) on suomalainen näyttelijä. Köngäs on tehnyt uransa suurelta osin Rovaniemen Teatterissa.
Ura

Köngäs syntyi agrologi Erkki Köngäksen ja opettaja Elina Alajoen perheeseen. Hän aloitti Rovaniemen Teatterissa näyttämömiehenä vuonna 1979, lähti Tampereelle opiskelemaan ja valmistui Tampereen yliopiston näyttelijänkurssilta 1985. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Kuopion kaupunginteatterissa 1985–1989 ja sen jälkeen vapaana taiteilijana. Vuonna 1995 Köngäs kutsuttiin takaisin Rovaniemen Teatteriin; pesti on jatkunut 2020-luvulle.
Rovaniemen ja Kuopion ohella Köngäs on työskennellyt Lahden kaupunginteatterissa, Teatteri Vantaassa ja Tampereen Teatterissa.
Köngäksen näyttämötehtäviä ovat olleet muun muassa Eros (Eros ja Psykhe), Iivari (Nummisuutarit), Asser Salo (Lapualaisooppera), Elling (Elling), Veršinin (Kolme sisarta) ja Rampe (Eila, Rampe ja Likka). Arto Paasilinnan Jäniksen vuodessa Köngäs näytteli useita rooleja.
Köngäs on ohjannut muun muassa Rille Roskan, Jätkän balladin ja Pikku Lassin. Viimeksi mainitun hän myös dramatisoi ja teki pääroolin. Vuonna 2003 Rovaniemen Teatteri toteutti interaktiivisen joulupolun Christmas Magic Trip, jonka Köngäs käsikirjoitti yhdessä Heikki Martikaisen kanssa. Köngäs näytteli joulupukkia. Tuotanto sai 17 esityskertaa ja noin 1 300 katsojaa.
Markku Köngäs on näytellyt sivuosia muutamissa kokoillan elokuvissa, kuten Talvisota (1989), Rikos & Rakkaus (1999) ja Mosku – lajinsa viimeinen (2003).
La Motte Picquet -luokka

| La Motte Picquet -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  4 500 t (suunniteltu) 6 000 t (maksimi)
Pituus:  138,0 m
Leveys:  13,8 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  17 upseeria ja 30 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 138 mm/45 Mle 1910 -tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × 47 mm ilmatorjuntatykkiä
La Motte Picquet -luokka oli Ranskan laivaston vuoden 1912 laivasto-ohjelmaan sisällytetty kymmenen niin kutsutun nopean kevyen tiedusteluristeilijän (ransk. éclaireurs d'escadre) muodostama alusluokka, jonka alusten piti valmistua 1920-luvulla.
Italian ja Itävalta-Unkarin laivastot olivat valmistaneet samankaltaisia aluksia, mutta Britannian ja Saksan laivastot eivät. Alustava suunnitelma valmistui 1913, mutta sen aluksia pidettiin liian suurina ja kalleina suunniteltuun tehtävään. Alkuperäinen vaatimus oli 6 000 tonnin alus, jonka mitat olisivat 145,0 × 15,2 × 6,3 metriä. Propulsion piti olla kaksi akselinen kytkettynä kahteen vaihteistettuun turbiinimoottoriin ja kymmeneen kattilaan, jotka tuottaisivat 34 000 hevosvoimaa akselia kohden. Alusten nopeuden tuli olla 27 solmua. Panssarointina oli 50-100 millimetrin vyö, 40 millimetrin kansi, 170 mm tulenjohtotorni ja tykkien kilvet 100 millimetriä. Aseistukseksi suunniteltiin kymmenen 138 millimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä vuosimallia 1910 ja apuaseiksi kolme 47 millimetrin tykkiä ja kaksi 450 millimetrin torpedoputkea.
Kuitenkin tutkittaessa muiden maiden vastaavia aluksia päätettiin valmistaa pienempiä ja nopeampia aluksia, joiden käyttö olisi joustavampaa. Siten  päätettiin tehdä uusi suunnitelma. Pienemmän 4500 tonnin aluksen suunnitelmat hyväksyttiin ja prototyyppi La Motte Picquetiksi nimetty alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta 1914 ja sen köli laskettiin 1915. Kahdesta muusta aluksesta tehtiin sopimukset yksityisten telakoiden kanssa, mutta ne peruutettiin vuonna 1915.
Ensimmäisen maailmansodan alettua prototyypin työt hidastuivat ja sen hankinnan tarve asetettiin uudelleen harkintaan. Lopulta päätettiin hankkia uusien suunnitelmien mukainen risteilijä lähi tulevaisuudessa. Uusien risteilijöiden tuli olla suurempia ja hieman nopeampia. Suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin sodan jatkuessa.
Marian kirkko (Efesos)

| Marian kirkko |
| --- | --- |
 Efesoksen Marian kirkon rauniot.
Sijainti:  Efesoksen arkeologinen alue, Selçuk, İzmir, Turkki
Koordinaatit:  37°56′42″N, 27°20′21″E
Rakentamisvuosi:  300-luku? / 500-luku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marian kirkko oli myöhäisantiikin aikainen kirkko Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se tunnetaan Efesoksen kirkolliskokouksen pitopaikkana vuonna 431.
Historia

Marian kirkko rakennettiin varhaisella kristillisellä kaudella, arviolta 300-luvulla, Olympieionin aukion eteläpuolisesta pylväikkörakennuksesta, jonka pituus oli ollut noin 260 metriä. Kirkko on ollut olemassa viimeistään vuonna 431, jolloin siellä tai sen yhteydessä pidettiin Efesoksen kirkolliskokous. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle, ja kyseisessä kirkolliskokouksessa tälle myönnettiin Jumalansynnyttäjän (Theotokos) kunnianimi. Marian kirkko mainitaan kokouksen asiakirjoissa, jotka ovat kuitenkin myöhemmiltä ajoilta. Kirkko uusittiin kokonaan varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla, mahdollisesti vuoden 557 maanjäristyksen jälkeen.
Marian kirkko toimi Efesoksen katedraalina eli piispankirkkona. Sen oletetaan kärsineen vaurioita arabien hyökkäyksessä vuonna 654/655. Tämän jälkeen se menetti ilmeisesti piispankirkon asemansa, ja asema siirtyi bysanttilaisella linnavuorella sijainneelle Pyhän Johanneksen basilikalle. Kirkko säilyi kuitenkin hautausten perusteella käytössä 1000-vuosisadalle saakka. Nykyisin kirkko on raunioina. Niitä on kunnostettu erityisesti vuosina 1984–1988.
Rakennus

Kirkossa oli sen alkuvaiheessa (pohjapiirroksessa: oranssi/keltainen) länsipuolella atrium, jonka koko oli noin 43 × 25 metriä, sekä nartheks. Varsinainen kirkkorakennus oli kolmilaivainen, ja sen koko oli noin 74 × 29 metriä. Kirkon keskilaivan leveys oli 13 metriä, ja sen kattoa tuki 40 pylvästä. Itäpäässä oli suuri apsis. Atriumin pohjoispuolella oli kahdeksankulmion muotoinen baptisterion eli kastekappeli.
500-luvun uudelleenrakentamisessa kirkko jaettiin kahteen osaan. Sen itäosa (pohjapiirroksessa: sininen) muutettiin vain noin 23 metriä pitkäksi kolmilaivaiseksi basilikaksi, jolla oli oma nartheks. Vanhan apsiksen edessä oli presbyterion, jossa oli alttari. Länsiosa (pohjapiirroksessa: violetti) uusittiin kokonaan tiilistä rakennetuksi. Sen koko oli noin 37 × 29 metriä, ja siinä oli edelleen kolme laivaa, mutta sivulaivat olivat aiempaa kapeammat. Länsipäähän lisättiin toinen, sisempi nartheks. Katolla oli kupoli, jota tuki neljä suurikokoista pilaria neliön muodossa.
Kirkon yhteydessä sijaitsi Episkopeion eli piispan palatsi. Siinä käytössä toimi ilmeisesti alkuperäisen pylväikkörakennuksen itäosa. Kirkon nartheksia käytettiin hautauksiin 500-luvulta lähtien. Myöhemmin myös sen ulkopuolelle kehittyi hautausmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marian kirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkon raunioita.
Kirkon pohjapiirros ja rakennusvaiheet.
Maris

Maris on etunimi, joka voi olla naisen tai miehen nimi. Se on mahdollisesti peräisin latinankielisestä ilmauksesta stella maris (’meren tähti’), jossa jälkimmäinen sana tarkoittaa merta. Virossa Maris on yleinen Maria-nimen muunnelma. Myös englantilaisella kielialueella Maris tunnetaan naisennimenä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 230–240 Maris-nimistä naista. Maris-nimisiä miehiä on ollut suunnilleen saman verran (noin 220–240).
Nimipäivä

Virossa Marisin nimipäivä on 1. elokuuta.
Tunnettuja Maris-nimisiä

Maris Gothóni (s. 1979), suomalainen pianisti ja runoilija
Maris Lauri (s. 1966), virolainen poliitikko
Kuvitteellisia Maris-nimisiä

Maris Crane, Niles Cranen vaimo televisiosarjassa Frasier
Tahvo Könönen

Tahvo Könönen (6. maaliskuuta 1864 Pälkjärvi – 13. helmikuuta 1922 Hamina) oli suomalainen päätoimittaja ja kunnallisvaikuttaja. Hän käytti nimimerkkejä Teppo K. ja T. K.
Könönen syntyi kauppiaan perheeseen. Hän opiskeli Joensuun ja Kuopion lyseoissa ja valmistui ylioppilaaksi vuonna 1885. Könönen opiskeli suomea ja historiaa Helsingin yliopistossa vuoteen 1895 saakka. Könönen työskenteli Joensuussa sanomalehti Karjalattaren päätoimittajana vuosina 1890–1893 ja 1907–1916 sekä Pohjois-Karjala -lehden päätoimittajana vuosina 1905–1906. Hän toimi Joensuun kaupunginvaltuuston sihteerinä vuosina 1891–1918, kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä vuosina 1893–1912, Pohjois-Karjalan kansanopiston johtokunnan jäsenenä vuosina 1893–1903 ja Joensuun käsityökoulun opettajana vuosina 1903–1917.
Könönen työskenteli Haminan Lehden päätoimittajana vuodesta 1918 aina kuolemaansa saakka. Hän toimi Haminassa myös kunnallisneuvosmiehenä, kirkkoneuvoston jäsenenä ja muissa luottamustehtävissä. Puoluekannaltaan Könönen oli vanhasuomalainen ja sittemmin kokoomuslainen.
Kotiseutututkimusta harrastanut Könönen on julkaissut teoksia muun muassa Pälkjärven murteesta ja pitäjästä sekä laajan Joensuun kaupungin historian. Hän kirjoitti myös runoja.
Tahvo Könösen poika oli Joensuun lyseon rehtori ja kaupunkineuvos Aulis V. A. Könönen.
Teoksia

Äänne- ja muoto-opillisia tutkimuksia Pälkijärven kielimurteesta, kirjoitti T. Könönen. Kuopion isänmaallinen seura, Kuopio 1888
Pälkijärven pitäjäs, kirjoitti T. Könönen. Kuopion isänmaallinen seura, Kuopio 1891, uusi näköispainos 1993
Joensuun kaupunki vuosina 1848-1898, kirjoitti T. Könönen. Joensuun kaupunki, Joensuu 1904
Karjalan radan jatko, Joensuun kaupunki ja Pohjois-Karjalan kunnat: paikkakunnallisia näkökohtia, esittänyt Joensuun kaupungin rautatie-toimikunta ja useiden kuntien valtuutetut. Joensuu 1905
Karjalan radan jatko, Joensuun kaupunki ja Pohjois-Karjalan kunnat: paikkakunnallisia näkökohtia. Joensuun kaupungin rautatietoimikunta, Joensuu 1906
Joensuun kaupungin kunnalliskertomus vuosilta 1899-1907, kirjoitti T. Könönen. Joensuu 1910
Laakavarsi

Laakavarsi on litteä kasvin varren rakenne. Laakavarret muistuttavat usein lehtiä ja toimivat niiden tavoin yhteyttävinä eliminä, mutta muodostuvat kasvin varren solukosta, ja ovat siten rakenteellisesti kasvin haaroja. Monilla laakavartisilla kasveilla varsinaiset lehdet ovat surkastuneet tarpeettomina. Laakavarsista käytetään myös nimityksiä kladodio, platykladio ja fyllokladio. Laakaverso on erityisesti lehteä muistuttava vihreä, litteä ja levymäinen laakavarsi.
Laakavarsia esiintyy monentyyppisillä kasveilla. Ne ovat yleisiä muiden muassa opuntioilla (Opuntia), talvikaktuksilla (Schlumbergera), laipikoilla (Phyllanthus) ja ruskuksilla (Ruscus). Havupuihin kuuluvat lapakkapuut (Phyllocladus) ovat saaneet nimensäkin laakavarsistaan eli fyllokladioistaan.
Kaktuksiin kuuluva viikunaopuntia (Opuntia ficus-indica) on laakavartinen mehikasvi.
Jamaikanlaipikan (Phyllanthus angustifolius) laakavarteen kehittyy kukintoja.
Lapakkapuihin kuuluvan Phyllocladus trichomanoidesin laakaversot muistuttavat suuresti lehtiä.
Laaja (Soanlahti)

Laaja oli kylä Soanlahden kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Laaja oli virallisesti osa Soanlahden kirkonkylää, mutta käytännössä sitä pidettiin omana kylänään. Laaja sijaitsi Jänisjärven pienemmän ja jyrkkärantaisen pohjoisemman osan itärannalla. Laajan alueella Jänisjärveen laskevat Soanjoki ja Veljakkajoki. Naapurikyliä olivat lännessä Juttulampi, pohjoisessa Kiekua, idässä Lehtomäki sekä etelässä Ypäkkö, varsinainen Soanlahden kirkonkylä ja Pohjoispää.
Laajan kautta kulki maantie Suistamolta Korpiselille ja Laajan kohdalla siitä erkani syvässä kanjonissa kulkeva tie Kiekuaan. Kyläkeskustan sekä Soan- ja Veljakkajokien suistojen eteläpuolella Jänisjärven rannalla Kintšinniemessä sijaitsi Kintšin dolomiittilouhos, josta kiveä vietiin Värtsilään Wärtsilän rautatehtaalle rautamalmin sulattamiseen. Dolomiittilouhoksen lisäksi teollisuutta edustivat Partasen ja Malviniemen tiilitehdas ja Turkusen veljesten saha. Kylässä toimi myös Nykäsen kauppa.
Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Soanlahdelle, mutta Moskovan rauhassa 1940 koko kunta ja Laajan kylä sen mukana luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa 1941 luovutetut alueet vallattiin takaisin ja Laajan asukkaat pääsivät palaamaan kotikyläänsä, mutta 1944 alue luovutettiin ja evakuoitiin uudelleen.
Marita

| Marita, Maritta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Marita, Maritta: 15. elokuuta
– ruotsinkielinen:  Marita: 15. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Mariitta
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  espanjalainen hellittelymuoto Mariasta; voi olla myös muunnos Margaretasta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marita on monissa maissa esiintyvä naisen etunimi, josta Suomessa on käytössä myös muoto Maritta. Se on alkujaan espanjalainen hellittelymuoto nimestä Maria ja merkitsee ’pikku Mariaa’. Nimeä on toisinaan pidetty myös Margaretan lyhentymänä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Marita on annettu Suomessa 28 717:lle ja Maritta 11 407 henkilölle.
Maritta-nimeä taivutetaan Kielitoimiston ohjeen mukaan seuraavasti: Maritta, Maritan, Marittaa, Maritalla, Marittaan.
Tunnettuja Maritoja, Marittoja ja Mariittoja

Marita Antsola, suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Sari Maritta Baldauf (s. 1955), Nokia Oyj:n entinen varatoimitusjohtaja
Marita Camacho Quirós (s. 1911), Costa Rican ensimmäinen nainen 1962–1966, presidentti Francisco Orlich Bolmarcichin puoliso
Marita Cauthen (s. 1948), suomalainen toimittaja
Marita Duncker (1903–1988), suomenruotsalainen kirjailija
Marita Fossum (s. 1965), norjalainen kirjailija
Marita Gellman, Miss Suomen perintöprinsessa 1966
Marita Hakala (s. 1968), suomalainen malli
Marita Hauhia (s. 1946), suomalainen kirjailija
Marita Heinonen, o.s. Ruoho (s. 1949), suomalainen suunnistaja
Marita Husso, suomalainen sosiaalipolitiikan professori
Marita Hällfors (s. 1963), elokuvaaja
Marita Joutjärvi (s. 1958), suomalainen ruokatoimittaja ja tietokirjailija
Marita Kalima (1915–1978), suomalainen liikkeenharjoittaja ja kirjailija
Marita Karhunen (s. 1958), suomalainen pesäpalloilija
Marita Koch, Marita Meier-Koch (s. 1957), saksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Marita Kramer (s. 2001), itävaltalainen mäkihyppääjä
Maritta Kuula, suomalainen laulaja-lauluntekijä
Marita Lange (s. 1943), itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti
Marita Laukkanen, suomalainen taloustieteilijä
Marita Lindahl (1938–2017), suomalainen Miss Maailma 1957
Marita Lindquist (1918–2016), suomenruotsalainen lastenkirjailija, runoilija ja kääntäjä
Maritta Lintunen (s. 1961), suomalainen kirjailija
Marita Liulia (s. 1957), suomalainen kuvataiteilija
Marita Lybeck (1906–1990) , suomalainen tekstiilitaiteilija ja keraamikko
Marita Lång (s. 1967), suomalainen korkeushyppääjä
Marita Mäkinen, o.s. Jurva (s. 1949)), suomalainen yksityisetsivä ja SMP:n ent. kansanedustaja
Marita Nordberg (1929–2009), suomalainen näyttelijä
Marita Nyqvist (s. 1985), suomalainen endurokuljettaja
Marita Payne (s. 1960), kanadalainen pikajuoksija
Maritta Pitkänen (1951–2013), suomalainen taidehistorioitsija ja taidemuseon johtaja
Maritta Pohls (s. 1955), suomalainen historiantutkija
Marita Routalammi (s. 1966), suomalainen rikollinen
Marita Skogum (s. 1961), ruotsalainen suunnistaja
Mariitta ”Miitta” Sorvali (s. 1956), suomalainen näyttelijä
Marita Ståhlberg (1926–2015), suomalainen balettitanssija ja koreografi
Marita Taavitsainen (s. 1968), suomalainen laulaja, vuoden 1995 tangokuningatar
Marita Tammelander (1903–1953), suomenruotsalainen kirjailija
Maritta Tammenoja, Maritta, suomalainen iskelmälaulaja
Marita Toikka (s. 1973), Kouvolan kaupunginjohtaja
Maritta Törrönen (s. 1958), yhteiskuntatieteilijä ja sosiaalityön professori
Marita Ulvskog (s. 1951), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
Marita Vihervuori, ulkomaantoimittaja
Maritta Viitamäki (s. 1952), suomalainen näyttelijä
Marita Viitasalo-Pohjola (s. 1948), suomalainen pianisti
Marita Yli-Ilkka (s. 1953), kestävyysjuoksija
Kuvitteellisia Maritoja ja Marittoja

Marita Covarrubias, hahmo televisiosarjassa Salaiset kansiot
Maritta Ihalainen, televisiosarjassa Salatut elämät
Marita Kattila, Aku Ankassa esiintyvä oopperalaulaja (väännös Karita Mattilasta)
Muita Maritoja

Operaatio Marita (saks. Unternehmen Marita), natsi-Saksan sotatoimi
Marathonin sankari

| Marathonin sankari> La battaglia di Maratona |
| --- | --- |
 Elokuvan yhdysvaltalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Jacques Tourneur, Mario Bava, Bruno Vailati
Käsikirjoittaja:  Ennio De Concini, Augusto Frassineti
Tuottaja:  Bruno Vailati
Säveltäjä:  Roberto Nicolosi
Kuvaaja:  Mario Bava
Leikkaaja:  Mario Serandrei
Lavastaja:  Marcello del Prato
Erikoistehosteet:  Mario Bava
Pääosat:  Steve Reeves, Mylène Demongeot, Sergio Fantoni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Ranska
Tuotantoyhtiö:  Glatea, Titanus, Lux C.C.F., Société Cinématographique Lyre
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  3. joulukuuta 1959 (Italia) 21. lokakuuta 1960 (Suomi)
Kesto:  92 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  690 500 000 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marathonin sankari (ital. La battaglia di Maratona , ransk. La bataille de Marathon) on vuonna 1959 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan pääohjaaja on Jacques Tourneur. Sen pääosaa näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves. Tourneur ei ehtinyt kuvata elokuvaa annetussa määräajassa, ja sen viimeistelivät Mario Bava ja Bruno Vailati. Elokuvan menestyksen ansiosta Bava pääsi tekemään ensimmäisen ohjaustyönsä ja Steve Reeves sai yhdysvaltalaisen elokuvasopimuksen.
Juoni

Elokuva perustuu löyhästi ensimmäisen persialaissodan tapahtumiin vuonna 490 eaa. Olympian kisat voittanut maanviljelijä Filippides (Feidippides) nimitetään Athenen temppelin vartiokaartin komentajaksi. Valtaa havittelevat Ateenan neuvoston jäsenet Kreusos ja Theokritos yrittävät voittaa hänet puolelleen. Filippides rakastuu Theokritokselle luvattuun Kreusoksen tyttäreen Andromedaan, mutta sankaria tavoittelee myös Theokritoksen rakastajatar Kharis. Andromedaan pettynyt Filippides luopuu tehtävästään ja palaa maalle.
Sillä aikaa Persian kuningas Dareios valmistelee armeijansa hyökkäystä Kreikkaan. Theokritos yrittää saada ateenalaiset luopumaan vastarinnasta, mutta neuvosto päättää lähettää Filippidesin hakemaan apua Spartasta. Theokritos siirtyy persialaisten puolelle Kharis mukanaan. Miltiadeen johtamat ateenalaiset torjuvat Dariuksen hyökkäyksen Marathonissa paikalle saapuvan Filippidesin avulla. Kuolettavasti haavoittunut Kharis pakenee ateenalaisten leiriin ja paljastaa Theokritoksen suunnitelman hyökätä kaupunkiin mereltä. Filippides juoksee Ateenaan varoittamaan vaarasta.
Ateenassa Theokritos kaappaa Andromedan ja haavoittaa kuolettavasti Kreusosta. Uupunut Filippides saa kuulla tapahtuneesta ja organisoi temppelikaartin torjumaan persialaisia. Hänen miehensä asettavat meren pohjaan seipäitä, jotka upottavat osan persialaisten laivoista. Ateenalaisten ovela vastahyökkäys yllättää persialaiset, Filippides pelastaa laivan peräsimeen sidotun Andromedan ja tappaa Theokritoksen. Ateenalaiset vetäytyvät rannalle, jossa he torjuvat hyökkäyksen paikalle lopulta saapuvien spartalaisten avulla. Filippides ja Andromeda saavat toisensa ja vetäytyvät maaseudulle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Reeves  | … |  Filippides   |
|  Mylène Demongeot  | … |  Andromeda   |
|  Sergio Fantoni  | … |  Theokritos   |
|  Alberto Lupo  | … |  Miltiades   |
|  Daniele Vargas  | … |  Dareios   |
|  Miranda Campa  | … |  Karisin palvelija   |
|  Gianni Loti  | … |  Teukros   |
|  Ivo Garrani  | … |  Kreusos   |
|  Philippe Hersent  | … |  Kallimakhos   |
|  Daniela Rocca  | … |  Kharis   |
|  Sergio Ciani  | … |  Euros   |
Tuotanto ja tyyli

Ranskalaissyntyinen Hollywood-ohjaaja Jacques Tourneur palkattiin tekemään elokuva kahdeksassa viikossa. Määräajan kuluttua vain dialogi oli valmis, ja Jugoslaviassa kuvatut joukkokohtaukset olivat epäonnistuneet kokemattomien avustajien takia. Tourneurin työsopimuksen päätyttyä kuvaaja Mario Bava teki uudelleen pääosan elokuvan taistelukohtauksista ja tuottaja Bruno Vailati ohjasi sankarin juoksun Marathonista sekä meritaistelun persialaisia vastaan. Elokuva on kuvattu Dyaliscope-järjestelmällä Eastmancolor-väreissä Rooman Titanus-studioilla, Gottagrossan satamassa ja Tor Caldaran niemellä.
Lopputuloksena on varsin toimiva toimintaseikkailu, jossa näkyy Tourneurille ominainen psykologinen ihmiskuvaus sekä Bavan taitava kameratyö. Kekseliäs trikkikuvauskaan ei silti pysty täysin naamioimaan halvalla tehtyjä ”joukkokohtauksia”. Puhdasotsaista urheilusankaria esittävän Steve Reevesin suoritus on yksi hänen uransa parhaista Pompeijin viimeiset päivät -elokuvan kuvauksissa sattuneesta olkapäävammasta huolimatta.
Vastaanotto

Epäonnisista vaiheistaan huolimatta Marathonin sankari menestyi kaupallisesti sekä Italiassa että Yhdysvalloissa, jossa se tuotti julkaisijalleen Metro-Goldwyn-Mayerille 82 900 000 dollaria yhden vuoden aikana. Menestyksen ansiosta Bava pääsi tekemään ensimmäisen virallisen ohjaustyönsä ja Reeves solmi kahden elokuvan sopimuksen yhdysvaltalaisen tuottajan Joseph E. Levinin kanssa.
DVD-julkaisut

Elokuva on saatavilla amerikkalaisen Retromedian laadultaan tyydyttävänä aluekoodittomana dvd-julkaisuna, joka sisältää englanninkielisen ääniraidan. Monet public domain -julkaisut ovat heikkotasoisia.
Aiheesta muualla

Marathonin sankari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Marathonin sankari Elonet.
Juhani Laakso

Johan Henrik "Juhani" Laakso (27. huhtikuuta 1942 Sysmä – 1. kesäkuuta 2014 Hamina) oli suomalainen kivääriampuja.
Laakso sijoittui Méxicon olympialaisissa 1968 vapaakiväärin täysottelussa 11:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksan mitalia. Phoenixin MM-kilpailuissa 1970 hän saavutti pronssia sotilaskiväärin joukkuekilpailussa. Soulin MM-kilpailuissa 1978 hän saavutti hopeaa vapaakiväärin täysottelussa ja vapaakiväärin makuun joukkuekilpailussa sekä pronssia vapaakiväärin polvikilpailussa ja neljässä joukkuekilpailussa. Hän osallistui myös vuosien 1974 ja 1982 MM-kilpailuihin ja ylsi mitaleille Euroopan-mestaruuskilpailuissakin.
Laakso edusti kotimaassaan Haminan Ampumaseuraa.