stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuhmo-talo

| Kuhmo-talo |
| --- | --- |
 Kuhmo-talo kadun puolelta nähtynä
Osoite:  Koulukatu 1 88900 Kuhmo
Sijainti:  Kuhmo
Koordinaatit:  64°07′48″N, 029°31′12″E
Rakennustyyppi:  konsertti-kongressikeskus
Valmistumisvuosi:  1993
Suunnittelija:  Matti Heikkinen, Uki Arkkitehdit Oy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuhmo-talo on Kuhmon kulttuuritalo, joka avattiin 15. heinäkuuta 1993. Se sijaitsee Kuhmon keskustassa, Lammasjärven rannalla ja Kontion koulun vieressä. Rakennuksen on suunnitellut Matti Heikkinen (Uki Arkkitehdit Oy, Oulu) ja salien akustiikan asiantuntijana toimi professori Alpo Halme.
Kuhmo-talossa on kaksi salia. Lentua-salissa on 668 istumapaikkaa (joista permannolla 425 ja parvella 243), ja pienemmässä Pajakka-salissa on 99 istumapaikkaa. Aulassa toimii kahvila Juttua. Lisäksi talossa on pieni tanssistudio ja talvisin Kuhmon musiikkiopiston käyttämiä luokkatiloja. Salien ja kahvilan nimet ovat viittauksia kuhmolaisiin vesistöihin.
Kuhmo-talon rakennustyöt alkoivat 21. marraskuuta 1991 ja peruskivi muurattiin 28. helmikuuta 1992. Talo luovutettiin rakennuttajalle 21. kesäkuuta 1993 ja avajaispäivä oli 15. heinäkuuta 1993. Kuhmo-talo on kiinteistöosakeyhtiö, jonka omistavat Kuhmon kaupunki, Kuhmon Kamarimusiikin kannatusyhdistys ry ja Kuhmon Musiikkiyhdistys ry.
Kuhmo-talossa järjestettävistä tapahtumista tärkein on Kuhmon kamarimusiikkifestivaali, jonka tarpeita palvelemaan Kuhmo-talo alkujaan suunniteltiin. Tästä syystä Lentua-sali on yksi Euroopan parhaista akustisista kamarimusiikkisaleista. Muista taloon kiinteästi liittyvistä vuosittaisista tapahtumista suurimpia ovat Musiikkijuhla Sommelo, Kuhmon Talvi ja lastentapahtuma Hilpeä Heinäkuu. Kuhmo-talossa toimii myös Kuhmon musiikkiopisto. Talvisin talon ohjelmistossa on etenkin viihdemusiikkia, tanssi- ja teatteriesityksiä sekä erilaisia kokouksia. Sali muokataan akustiikaltaan aina kuhunkin tilaisuuteen sopivaksi.
Kuhmo-talossa järjestetään vuosittain noin 250–300 tilaisuutta riippuen laskentatavasta. Luku ei sisällä musiikkiopiston tiloissa järjestettyjä harjoituksia tai ravintolatilaisuuksia. Yhteensä talossa on ensimmäisen 25 vuoden aikana käynyt noin 2 100 000 henkeä.
Aiheesta muualla

Kuhmo-talon kotisivu
Kuolema Venetsiassa (ooppera)

Kuolema Venetsiassa on kaksinäytöksinen ooppera, jonka on säveltänyt Benjamin Britten. Se perustuu Thomas Mannin pienoisromaaniin Kuolema Venetsiassa. Oopperan englanninkielisen libreton kirjoitti  Myfanwy Piper. Ooppera sai ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1973.
Historia

Britten oli pohtinut pienoisromaanin säveltämistä vuosien ajan, ja hän aloitti työnsä syyskuussa 1970 lähestymällä Piperiä ja kirjailijan poikaa Golo Mannia. Johtuen Warner Brothers -yhtiön ja Thomas Mannin kuolinpesän välisestä sopimuksesta koskien Luchino Viscontin samannimistä elokuvaa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1971, Britteniä neuvottiin olemaan katsomatta sitä. Oopperan ensiesityksen ohjaajan Colin Grahamin mukaan jotkut elokuvan nähneet Brittenin kollegat pitivät Tadzion ja Aschenbachin suhdetta elokuvassa "liian sentimentaalisena ja riettaana". Tämä vaikutti ratkaisuun, jossa Tadzion sekä tämän perheen ja ystävien osia esittivät tanssijat.
Lapin kirkko

| Lapin kirkko |
| --- | --- |
 Kirkon pääoven puoli.
Sijainti:  Lapin kirkonkylä, Rauma
Koordinaatit:  61°06′16″N, 021°49′40″E
Seurakunta:  Lapin kappeliseurakunta
Rakentamisvuosi:  1760, kellotapuli 1806
Suunnittelija:  Jaakko Simonpoika, Martti Jaakonpoika, Mikko Mikonpoika ja Matti (Martti) Iisakinpoika.
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Tyylisuunta:  empiretyyli
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lapin kirkko on Lapin kappeliseurakunnan kirkko Raumalla, entisen Lapin kunnan kirkonkylässä. Punainen puukirkko on vuodelta 1760. Kellotapuli on rakennettu kirkkomaan ulkopuolelle pienelle mäelle ja se on vuodelta 1806. Kirkossa on noin 500 istumapaikkaa.
Lapin kirkon rakentajiksi mainitaan Jaakko Simonpoika, Martti Jaakonpoika (luultavasti), Mikko Mikonpoika ja Matti tai Martti Iisakinpoika. Rakentajien puumerkit löytyvät hirsiseinistä, mutta niissä on tulkinnan varaa. Lisäksi tiedetään, että seurakunnan lukkari Job Höckert, joka oli myös kuuluisa kirkonrakentaja, suunnitteli kirkkoon sipulikattoisen tornin. Tornia ei enää ole.
Kirkon ulkomuoto muuttui 1800-luvun alussa, kun ruotsalaisviranomaiset määräsivät kirkon muutettavaksi empiretyyliseksi, samassa yhteydessä rakennettiin erillinen kellotapuli. Kirkkoa on korjailtu runsaasti. Viimeisimpänä suurena työnä oli kahden sakaran välissä olevan sakariston rakentaminen uudelleen vuonna 1998. Kirkon sisätilojen maalaus on samalta vuodelta ja ulkopuoli on maalattu vuotta myöhemmin.
Kirkossa ei ole alttaritaulua, vaan alttarin taustana on ikkuna ja siinä arkkitehti Ilmari Launiksen lasimaalaus vuodelta 1926. Saarnastuoli on peräisin kirkon rakentamisvuodelta.
Kellotapuli on vuodelta 1806.
Lasimaalaus alttarin taustaikkunassa.
Kirkon sakaristo.
Puuleikkauksia vuorilaudoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lapin kirkko Wikimedia Commonsissa
Lapin kirkko Rauman seurakunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kōichi Oita

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. huhtikuuta 1914
Syntymäpaikka: Tokyo, Japani
Kuolinaika: 11. syyskuuta 1996 (82 vuotta)
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Maajoukkue
| 1936 | Japani | 2 (0) |
Kōichi Oita (jap. 種田 孝一; 9. huhtikuuta 1914 Tokyo, Japani - 11. syyskuuta 1996) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Oita osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1936.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1936 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 2 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936
Fuwa |
Horie |
S. Kamo |
T. Kamo |
Kawamoto |
Kim |
Matsunaga |
Nishimura |
Oita |
Sano |
Sasano |
Y. Suzuki |
Takahashi |
Takenokoshi |
Takeuchi |
Tatsuhara |
Ukon |
Valmentaja S. Suzuki
Kuopion Sirkus

Kuopion Sirkus on lasten ja nuorten sirkustoimintaa opettava ja edistävä yhdistys. Kuopion Sirkus toimii tällä hetkellämilloin? Kuopion Männistössä Lahdentaan "Latari" nuorisotalon tiloissa.
Historiaa

Sirkustoiminta käynnistyi vuonna 1984 ja virallisesti Kuopion Lasten Sirkus r.y. rekisteröitiin 16.2.1986. Nykyään käyttönimenä toimii Kuopion Sirkus. Sirkustoiminta on jatkunut siitä lähtien erilaisilla sirkustaiteen opetuskerhoilla ja esiintymisillä tilatuissa tapahtumissa. Sirkus tuottaa myös itse vuosittain omia esityksiä.
Kuopion Sirkus on myös ollut yksi Suomen Nuorisosirkusliiton perustajajäsen.
Opetus ja kerhot

Pääohjaajana toimii tällä hetkellämilloin? sirkustaiteen ohjaaja Emilia Tengvall. Sirkuskerhot toimivat pääsääntöisesti Lahdentaan nuorisotalon tiloissa Kuopiossa. Kuopion Sirkus järjestää myös opetusta tilauksesta niin kouluissa kuin tapahtumissakin. Opetuskerhoja on niin lapsille kuin myös aikuisillekin.
Esityksiä

Kuopion Sirkus tekee joka vuosi vähintään yhden show'n. 
Kuopion Sirkukselta voi myös tilata esityksiä erilaisiin tapahtumiin mm. lasten- ja aikuisten juhliin sekä pikkujouluihin.
Saavutuksia

Kuopion Sirkus on menestynyt valtakunnallisesti erilaisissa taidetapahtumissa. Kunniakirjoja ja tunnustuspalkintoja on tullut taiteilijoille ja myös koko ryhmälle vuosien ajan. Kuopion Sirkuksesta on edennyt harrastajista ammattilaisiksi sirkustaiteilijoiksi monia sirkuksen kasvatteja mm. Jani Suihkonen, Taruelma Heikkinen, Emilia Tengvall, Toni Valta ja Jukka Grönfors.
Kansainvälisyys

Kuopion Sirkus on vieraillut erilaisilla kokoonpanoilla ulkomailla 1986 lähtien mm. Ruotsissa Ludvikassa ja Gröna Lundissa. Merkittävin vierailu oli Egyptin Kansallissirkuksessa Kairossa. Kuopion Sirkuksella on myös ystävyyssirkuskoulu Venäjällä Pihkovassa.
Kuopion Sirkuksen ja Suomen Nuorisosirkusliiton yhteistyössä järjestämä kansainvälinen sirkustaidetapahtuma SirkusSoppa, Kuopiossa 28.7.-2.8.2009. Tapahtuma on yksi Suomen suurimpia sirkustapahtumia.
Kreikan provinssit

Kreikan provinssit vuoteen 1997 saakka.
Kreikan provinssit (kreik. επαρχίες, eparchíes; yksikössä επαρχία, eparchía) olivat hallinnollisia alueita, jotka jakoivat jotkut Kreikan prefektuureista pienempiin hallinnollisiin osiin. Hallinnollisten alueiden hierarkiassa provinssit sijoittuivat näin prefektuurien ja kuntien väliin. Kaikissa prefektuureissa ei ollut provinsseja.
Provinssit lakkasivat toimimasta varsinaisina hallinnollisina alueina vuonna 1887, mutta eräät valtion tehtävät säilyivät edelleen niiden vastuulla. Provinssit lakkautettiin kokonaan vuonna 2006 osana Kapodistrias-suunnitelmana tunnettua aluehallintouudistusta ja korvattiin laajennetuilla kunnilla.
Osa vuoden 2011 Kallikrates-suunnitelman myötä luoduista alueyksiköistä varsinkin saaristossa vastaa alueeltaan ja nimeltään jotakin aiempaa provinssia; näin erityisesti tapauksissa, joissa lakkautettu prefektuuri pilkottiin useammaksi alueyksiköksi.
Kreikan puolustusesikunta

| Kreikan puolustusesikunta Γενικό Επιτελείο Εθνικής Άμυνας |
| --- | --- |
 Tunnus
Toiminnassa:  1950–
Valtio:  Kreikka
Rooli:  pääesikunta
Osa joukkoa:  Kreikan asevoimat
Tukikohta:  Stratópedo Papágou, Cholargós, Papágou-Cholargós, Pohjois-Ateena, Attika
Motto:  Αἰὲν ἀριστεύειν Aien aristeuein (”Kunnostautua ain’”)
Kreikan puolustusesikunta (kreik. Γενικό Επιτελείο Εθνικής Άμυνας, Genikó Epiteleío Ethnikís Ámynas, ”Kansallisen puolustuksen yleisesikunta”) on Kreikan asevoimien pääesikunta. Se on perustettu vuonna 1950 yhdessä Kreikan puolustusministeriön kanssa. Vuosina 1968–1977 Puolustusesikunta toimi nimellä Asevoimien esikunta (Αρχηγείο Ενόπλων Δυνάμεων, Archigeío Enóplon Dynámeon).
Puolustusesikunnan päällikkö

Puolustusesikunnan päällikkö (Αρχηγός του Γενικού Επιτελείου Εθνικής Άμυνας, Α/ΓΕΕΘΑ, Archigós tou Genikoú Epiteleíou Ethnikís Ámynas, A/GEEThA) vastaa asevoimien komentajaa, ja on sotilasarvoltaan asevoimien korkein upseeri.
Puolustusesikunnan päälliköinä ovat toimineet:
| Vuodet | Arvo | Nimi |
| --- | --- | --- |
| 1950–1951 | sotamarsalkka | Aléxandros Papágos (1883–1955) |
| 1951–1952 | kenraaliluutnantti | Theódoros Grigorópoulos (1???–19??) |
| 1952–1954 | kenraaliluutnantti | Stylianós Kitrilákis (1896–1964) |
| 1954–1959 | kenraaliluutnantti | Konstantínos Dóvas (1898–1973) |
| 1959–1962 | kenraaliluutnantti | Athanásios Frontistís (1900–1979) |
| 1962–1965 | kenraaliluutnantti | Ioánnis Pipilís (19??–1992) |
| 1965–1967 | kenraaliluutnantti | Konstantínos Tsolákas  (19??–19??) |
| 1967 | vara-amiraali | Spyrídon Avgéris (1909–1971) |
| 1967–1973 | kenraali | Odysséas Angelís (1912–1987) |
| 1973 | kenraaliluutnantti | Dimítrios Zagorianákos (1918–1977) |
| 1974–1976 | kenraali | Dionýsios Armpoúzis (1913–1987) |
| 1976–1980 | kenraali | Ioánnis Ntávos (1918–2008) |
| 1980–1982 | kenraali | Agamémnon Gkrátsios (1922–1993) |
| 1982–1984 | amiraali | Theódoros Ntegiánnis (1926–2006) |
| 1984–1989 | kenraali (ilmav.) | Nikólaos Kourís (1930–) |
| 1989–1990 | kenraali | Stamátis Vellídis (1928–) |
| 1990–1993 | kenraali | Ioánnis Veryvákis (1930–2019) |
| 1993 | kenraali | Dimítrios Skarvélis (1933–) |
| 1993–1996 | amiraali | Chrístos Lympéris (1935–) |
| 1996–1999 | kenraali (ilmav.) | Athanásios Tzogánis (1939–) |
| 1999–2002 | kenraali | Manoúsos Paragioudákis (1938–) |
| 2002–2005 | kenraali | Geórgios Antonakópoulos (1943–) |
| 2005–2007 | amiraali | Panagiótis Chinofótis (1949–) |
| 2007–2009 | kenraali | Dimítrios Grápsas (1948–) |
| 2009–2011 | kenraali (ilmav.) | Ioánnis Giágkos (1951–) |
| 2011–2015 | kenraali | Michaíl Kostarákos (1956–) |
| 2015–2019 | amiraali | Evángelos Apostolákis (1957–) |
| 2019– | kenraali (ilmav.) | Chrístos Christodoúlou (1958–) |
Aiheesta muualla

Γενικό Επιτελείο Εθνικής Άμυνας – Hellenic National Defence General Staff. Kreikan puolustusesikunnan verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 1995

Vuoden 1995 käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Islannissa 7.–21. toukokuuta. Pelejä pelattiin Reykjavíkissä, Hafnarfjörðurissä, Kópavogurissä ja Akureyrissä. Kisoihin selvisi karsintojen kautta 24 maata, joista oli Euroopasta 14, Afrikasta neljä, Aasiasta kolme ja Amerikasta kolme. Turnauksen voitti  Ranska. Turnauksen seisemän parasta maata sai paikan seuraavan vuoden olympialaisiin.
Loppusijoitukset

| Sijoitus | Maa |
| --- | --- |
:  Ranska
:  Kroatia
:  Ruotsi
4.:  Saksa
5.:  Venäjä
6.:  Egypti
7.:  Sveitsi
8.:  Tšekki
9.:  Valko-Venäjä
10.:  Romania
11.:  Espanja
12.:  Etelä-Korea
13.:  Kuuba
14.:  Islanti
15.:  Tunisia
16.:  Algeria
17.:  Unkari
18.:  Slovenia
19.:  Tanska
20.:  Kuwait
21.:  Yhdysvallat
22.:  Marokko
23.:  Japani
24.:  Brasilia
Kölin sumu

Euroopan eteläisen observatorion VLT-teleskoopin ottama infrapunakuva Kölin sumusta on tarkin siitä koskaan otettu kuva.
Kölin sumu (tunnetaan myös nimillä NGC 3372 ja Eeta Carinae -sumu) on Kölin tähdistön suunnalla, noin 10 000 valovuoden päässä sijaitseva suuri ja kirkas emissiosumu. Se on pääasiassa ionisoidusta vedystä (H-II) koostuvaa uusien tähtien voimakkaan muodostumisen aluetta. Kölin sumun kirkkaus on ensimmäistä magnitudia.
Kölin sumun löysi ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille 25. tammikuuta 1752 kaksivuotisen, Hyväntoivonniemeen suuntautuneen matkansa aikana.
Yksi Kölin sumun tunnetuimmista tähdistä on Eeta Carinae, hyperjättiläinen, jota ympäröi punertava Homunculus-sumu. Eeta Carinae on muodostunut Kölin sumussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kölin sumu Wikimedia Commonsissa
Kuoppatalo

Muinaisten Lounais-Yhdysvaltain Anasazi-intiaanien kuoppatalon ennallistus.
Nykyaikainen kuoppatalo
Kuoppatalo tai maamaja oli puoliksi maahan kaivettu majamainen talo, jonka lattia saattoi olla puoli metriä maanpinnan alapuolella. Kuoppatalon kuoppa saattoi olla vuorattu kivillä ja/tai savella. Keskellä oli kivirengas joka toimi tulisijana, ja katossa aukko josta taloon päästiin tikkaita pitkin, tai sivussa olevan aukon kautta maaluiskaa tai maaportaita pitkin. Tulisija savutti, ja talon sisällä oli hämärää. Kuoppatalossa lienee asuttu usein esihistoriallisena aikana, vaikka muitakin asumustyyppejä kuten kota tunnettiin.
Kuoppataloja rakennettiin Luoteis-Euroopassa viime jääkaudella 25 000 eaa., ja Amerikassa alkaen 12 000–11 000 eaa., jolloin paleointiaanit saapuivat sinne. Varhaisille maanviljelyalueille syntyi joskus suuria kuoppataloja. Amerikan länsirannikon shuswap-, thompson-, klamath- ja lillooet-intiaanit rakentelivat kuoppataloja. Suomessakin rakennettiin kuoppataloja jätinkirkkojen aikaan.
Aiheesta muualla

Kuoppatalon poikkileikkaus (Arkistoitu – Internet Archive)
Hohokam Pithouse (Arkistoitu – Internet Archive)
pueblo pithouse (Arkistoitu – Internet Archive)
pit (Arkistoitu – Internet Archive)
pit
Lejla Agolli

Lejla Agolli (s. 4. lokakuuta 1950 Korçë) on albanialainen säveltäjä. Hän opiskeli säveltämistä ja orkestraatiota Tiranassa Tish Daijan johdolla.
Agollin tuotantoon kuuluu kaksi kantaattia, kolmiosainen sinfonia, kaksi pianokonserttoa, kaksi viulukonserttoa sekä kamarimusiikkia.
Kärsämäen hautausmaa

Kärsämäen hautausmaaa viittaa seuraaviin:
Kärsämäen hautausmaa, Kärsämäen seurakunnan hautausmaa Kärsämäellä
Kärsämäen hautausmaa, Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän hautausmaa Turussa
Kärsämäen kunnallinen hautausmaa, Turun kaupungin hautausmaa Turussa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kärsämäen hautausmaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kuuma lähde

Kuuma lähde on lähde, jossa lämmin tai kuuma pohjavesi nousee maan pinnalle.
Green Dragon Spring Yellowstonen kansallispuistossa Yhdysvalloissa.
Synty

Kuuman lähteen vettä lämmittää maankuoren geoterminen lämpö. Maan kiviaineksen lämpötila on pääsääntöisesti sitä korkeampi, mitä syvemmällä se sijaitsee. Tämä syvyydestä riippuva lämpötilan kasvu tunnetaan nimellä geoterminen gradientti. Riittävän syvälle maankuoreen tunkeutuva vesi lämpenee kuumien kivien ansiosta. Ei-tuliperäisten alueiden kuumien lähteiden lämpö on peräisin juuri tästä ilmiöstä.
Tuliperäisillä alueilla maanalainen vesi saattaa joutua kosketuksiin sulan kivimassan, magman, kanssa. Tällöin vesi saattaa alkaa kiehua tai ylikuumeta, ja paine nousee niin korkeaksi, että vesi purkautuu suihkuna maanpinnalle. Tällaista kuumaa lähdettä kutsutaan geysiriksi. Vesi voi myös suihkuta maanpinnalle höyrynä (engl. fumarole) tai sekoittua mudan ja saven kanssa (engl. mud pot). On olemassa myös lämpimiä lähteitä, joissa kuuman ja kylmän lähteen vedet ovat sekoittuneet. Mustat savuttajat ovat valtamerten pohjissa esiintyviä kuumia lähteitä.
Virkistys- ja hoitokäyttö

Kuumien lähteiden vesi sisältää usein runsaasti erilaisia liuenneita mineraaleja. Monien kuumien lähteiden terveysvaikutuksista löytyy paljon kansanuskomuksia ja myös lääketieteellisiä todisteita. Ne ovatkin usein suosittuja matkailukohteita ja niiden yhteyteen on perustettu kylpylöitä ja parantoloita.
Esimerkiksi Islanti, Unkari, Uusi-Seelanti ja Ikarian saari Kreikassa ovat tunnettuja kuumista lähteistään. Japanissa kuumat lähteet tunnetaan nimellä onsen. Niillä on suuri merkitys japanilaisessa kulttuurissa sekä terveysmatkailukohteina.
Hyvin kuumat lähteet voivat olla myös vaarallisia. Vakavia palovammoja ja jopa kuolemantapauksia on sattunut, kun ihmisiä on vahingossa tai tietämättömyyttään joutunut tällaiseen kuumaan lähteeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuuma lähde Wikimedia Commonsissa
Kuorasjärvi

| Kuorasjärvi (44> 095.1.001) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Alavus
Koordinaatit:  62°40′59″N, 23°15′00″E
Järvinumero:  44.095.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106 m
Rantaviiva:  50,96 km
Pinta-ala:  12,284 km² 
Tilavuus:  0,0188 km³
Keskisyvyys:  1,53 m
Suurin syvyys:  6,38 m
 fiKuorasjärvi 
Kuorasjärvi on keskikokoinen ja matalahko järvi Etelä-Pohjanmaan järvialueella Alavudella. Se kuuluu Lapuanjoen vesistöön. Se on paikkakunnan tärkeä lähivirkistyskohde.
Aiheesta muualla

Alueen muinaisjäännösten inventointi. PDF. Mikroliitti 2006.
Kuopion Uimaseura

| Kuopion Uimaseura |
| --- | --- |
Perustettu:  1904
Kotiareena:  Kuopion uimahalli
Paikkakunta:   Kuopio, Suomi
Värit:           
Kuopion Uimaseura ry (KuUS) on vuonna 1904 perustettu kuopiolainen uimaseura. Sen edustamia lajeja ovat nykyisin uinti, vesipallo, uimahypyt ja taitouinti. Kuopion Uimaseura on yksi niistä seuroista, jotka perustivat Suomen Uimaliiton vuonna 1906. Kuopion Uimaseura oli ensimmäinen suomenkielinen uimaseura. Vuosina 1904–1969 seuran toiminnalla oli kaksi pääsuuntaa: uimaopetus- ja hengenpelastustyö sekä uintiurheilu. Kuopion uimahallin valmistuttua vuonna 1969 uimaopetustyö siirtyi kaupungin järjestettäväksi. Tuolloin Kuopion Uimaseuran toiminnan painopiste siirtyi kilpaurheiluun. Samalla uimaseuran lajit eriytyivät omiksi lajijaostoikseen.
Seuralla on ollut useita uintiurheilun maajoukkue-edustajia. Viimeisimpänä maajoukkueessa on uinut Heidi Karjalainen, joka on nykyään harjoittelee Espoossa ja edustaa Cetusta. Uimaseurassa on ollut myös olympiaedustajia. Vuoden 1912 Tukholman kisoissa seuran uimahyppääjät Kalle Kainuvaara ja Tauno Ilmoniemi edustivat Suomea. 1980- ja 1990-luvuilla KuUS:n maajoukkueuimareihin kuuluivat muun muassa Juha Kaartinen ja Tua Turunen. KuUS:n menestyneitä uintivalmentajia ovat olleet muun muassa Eino Heikkinen (1940-luku), Harri ”Muru” Turunen (1960-luvulta lähtien) ja Mikko Lonka (2000-luku). KuUS on myös menestyksekäs taitouintiseura, ja seura on ollut lajin keskeisiä kehittäjiä Suomessa. Parhaimmillaan KuUS:n Jenni Väisänen edusti Suomea EM-tasolla asti. Muita menestyneitä taitouimareita ovat muun muassa Maiju Iivanainen ja Riikka Vartiainen.
Vesipallo

Kuopion ensimmäinen vesipallo-ottelu pelattiin vuonna 1913. Mestaruussarjapaikkansa se vakiinnutti kuitenkin vasta 1970-luvulla. Vesipallossa Kuopion Uimaseura on saavuttanut mestaruussarjahistoriansa aikana (1976–2008) 10 mestaruutta, 11 hopeaa ja 11 pronssia. Vesipallon suomenmestaruuksia se on saavuttanut ajanjaksolla 1908–2008 eniten Helsingfors Simsällskapin ja Helsingin Uimarien jälkeen). Lisäksi seuralla on neljä Suomen Cupin mestaruutta ja kaksi hopeaa. Kuopion Uimaseuran miesten vesipallojoukkueella on hallussaan yksi Suomen pisimmistä mitaliputkista kaikki lajit mukaan luettuina: 31 pääsarjamitalia vuosina 1976–2006. Seurassa on miesten edustusjoukkue sekä junioritoimintaa F-, E-, D-, C-, B- ja A-juniori-ikäluokissa. Vuosittain seuran pelaajia valitaan liiton maajoukkueisiin. Tunnettuja kuopiolaisia vesipalloilijoita ovat muun muassa Leo Soininen, Paavo Lipponen ja Allan Tuppurainen, joka tunnetaan paremmin Rölli-hahmon näyttelijänä. 
Ulkomaalaisia pelaajia seurassa on ollut vähän. Heistä nimekkäimmät ovat olleet unkarilainen Zsolt Szilagyi, joka pelasi joukkueessa kaudella 1996–1997, ja valmentajana vuonna 2011 toiminut italialainen Gaetano Santangelo, joka oli entinen Posillipo Napoli -joukkueen pelaaja ja Italian juniorimaajoukkueen valmentaja.
Joukkue on vuosien saatossa pelannut monia suurseuroja vastaan europeleissä. Näitä seuroja ovat muun muassa Galatasaray (TUR), CN Barcelona (ESP), FREM Odense (DEN), ZSKA Moskova (RUS) ja Spandau 04 (GER). Maajoukkueista Kuopiossa ovat vierailleet Puolan, Tšekin ja Suomen maajoukkueet.
Aiheesta muualla

Kuopion Uimaseura ry
Matkaniemi, Tero: Kuopiolainen uinti paikallisena ja kansallisena kansalaistoiminnan ilmiönä. Toimijakentän, tavoitteellisuuden ja toimintaympäristön muutokset vuosina 1904–1979. Itä-Suomen yliopisto, 2011. Väitöskirja. ISSN:1798-5757. ISBN:978-952-61-0290-0. Teoksen verkkoversio
Kurkilinnut

| Kurkilinnut |
| --- | --- |
 Kotilokurki (Aramus guarauna)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes  Bonaparte, 1854

Heimot 
 Kyyhkyrääkät Mesitornithidae  Kurjet Gruidae  Kotilokurjet Aramidae  Kyssäkurjet Psophiidae  Rantakanat Rallidae  Uikkukanat Heliornithidae  Trapit Otididae 
Katso myös
   Kurkilinnut Wikispeciesissä   Kurkilinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kurkilinnut (Gruiformes) on lintujen lahko, johon kuuluu nykyisin 10 heimoa. Aiemmin myös arojuoksija ja pyyjuoksijat luokiteltiin kurkilinnuiksi.
La Bouëxière

| La Bouëxière (Beuzid-ar-C'hoadoù) |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 La Bouëxière
 Koordinaatit: 48°11′02″N, 1°26′17″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Ille-et-Vilaine
Arrondissementti:  Rennes
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  49,7 km²
Väkiluku (2018):  4 486 
 – Väestötiheys:  90 as./km²
Kunnan numero:  35031
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Bouëxière (bretoniksi Beuzid-ar-C'hoadoù) on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Rennesin kaupungista koilliseen.
Kunnan alueella on useita linnoja ja kartanoita, kuten 1400-luvun Château du Bertry, 1600-luvun Château du Carrefour ja Manoir de La Bouëxière, jonka vanhimmat osat ovat 1200-luvulta.
Tunnettuja kuntalaisia

Charles Tillon (1897-1993), vastarintataistelija ja ministeri
Raymonde Tillon (1915-2016), ensimmäisiä kansalliskokoukseen valittuja naisia
Patrick Delamontagne (s. 1957), jalkapalloilija
Laurent Delamontagne (s. 1965), jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Bouëxière Wikimedia Commonsissa