stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomennetun tietokirjallisuuden historia
Aiheesta muualla

Huhtanen, Jouni: Tietokirjakäännökset kansallista kulttuuria rakentamassa. Agricolan kirja-arvostelut 24.1.2014.
Niemi, Juhani: Tietokirjat matkalla Suomeen (Arkistoitu – Internet Archive). Aikalainen 7.2.2014.
Wahlstedt, Pekka: Tiede kääntyy suomeksi. Tiede 5/2014.
Svobodnyin kosmodromi

Svobodnyin kosmodromi (ven. Свобо́дный) on yksi Venäjän avaruusalusten laukaisukeskuksista. Se sijaitsee Kiinan rajan läheisyydessä Amurin alueella, Svobodnyin kaupungin pohjoispuolella. Sen toiminta alkoi 1969.
Se rakennettiin alkujaan Neuvostoliiton sotilaalliseksi rakettikeskukseksi, josta tehtiin vuosina 1969-1993 mannertenvälisten ballististen ohjusten koelaukaisuja. Keskuksessa oli enimmillään 90 laukaisusiiloa. Sen toiminta lakkautettiin START-aseriisuntaneuvottelujen tuloksena. Keskus muunnettiin satelliittien laukaisuja varten vuonna 1996 varatoimena sille, että toiminta Baikonurissa loppuu Neuvostoliiton hajottua Kazakstaniin jääneessä tukikohdassa.
Uusi avaruuskeskus ei kuitenkaan osoittautunut kovin tarpeelliseksi. Vuosina 1997-2006 Svobodnyista laukaistiin vain viisi satelliittia: vuonna 1997 venäläinen Zeja sekä yhdysvaltalainen kaupallinen Early Bird, vuonna 2001 Ruotsin tieteellinen Odin-1 sekä vuosina 2000 ja 2006 Israelin tiedustelusatelliitit Eros-A1 ja Eros-B. Kaikkien laukaistujen satelliittien kantorakettina oli Start-1.
22. tammikuuta 2007 venäläinen kenraalieversti Vladimir Popovkin, joka on Venäjän sotilaallisen avaruustoiminnan johtaja, antoi ilmoituksen, jonka mukaan Svobodnyin siilot tuhotaan ja kosmodromin toiminta päättyy. (Lähde: Itar-Tass, 22.1.2007) Tätä uumoiltiin jo vuonna 2005, kun Baikonurin vuokrasopimusta jatkettiin.
Vuonna 2011 alettiin rakentamaan Amurin alueelle uutta Vostotšnyin kosmodromia, jolla pyritään vähentämään tarvetta Baikonurille.
Suomen sotilassoittokunnat

Kainuun Sotilassoittokunta Kainuun Prikaatin valatilaisuuden ohimarssilla Nurmeksessa.
Suomen sotilassoittokunnat ovat Suomen puolustusvoimiin kuuluvia sotilasoittokuntia. Niitä on kaikkiaan 6 ja niistä 5 on koottu palkatusta henkilökunnasta ja yksi varusmiehistä. Soittokuntien koko vaihtelee 15 henkilöstä 100 henkilöön.
Sotilassoittokuntien kunniamarssi on Bernhard Crusellin säveltämä Crusellin marssi.
Osana puolustusvoimauudistusta sotilassoittokuntien määrä väheni 13:sta kuuteen vuonna 2014.
Nykyiset soittokunnat

Ilmavoimien soittokunta
Kaartin soittokunta
Laivaston soittokunta
Lapin sotilassoittokunta
Rakuunasoittokunta
Puolustusvoimien varusmiessoittokunta
Aikaisempia sotilassoittokuntia

Lakkautettiin 1. tammikuuta 2014:
Kainuun sotilassoittokunta
Karjalan sotilassoittokunta
Panssarisoittokunta
Pohjanmaan sotilassoittokunta
Pohjan sotilassoittokunta
Satakunnan sotilassoittokunta
Savon sotilassoittokunta
Puolustusvoimien sotilasmusiikkikoulu
Aiheesta muualla

Sotilassoittokuntien virallinen sivusto
Suomen Rauhanturvaajaliiton soittokunta (Arkistoitu – Internet Archive)
MTV3: 7  sotilassoittokuntaa 12:sta lakkautetaan
Heikki Klemetti : Sotilassoittokuntiemme vanhat soittimet pilli, torvi, huilu, klarinetti, serpentti y.m. - Mitä ne ovat ?, Hakkapeliitta, 22.12.1936, nro 51-52, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Taavi Pohjanpalo

Taavi Pohjanpalo (21. helmikuuta 1909 Helsinki – 3. tammikuuta 1986) oli suomalainen konsuli ja lähetystöneuvos.
Taavi Pohjanpalon vanhemmat olivat diplomi-insinööri Alfred Aleksanteri (Santeri) Pohjanpalo ja Irene Sofia Montin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1930 ja filosofian maisteriksi 1932. Pohjanpalo teki opintomatkat Englantiin 1929 ja Sveitsiin 1930.
Pohjanpalo oli ulkoasiainministeriön palveluksessa 1931–1947. Hän oli konsulina ja vt. pääkonsulina Etelä-Afrikassa Pretoriassa ja Kapkaupungissa 1937–1939, ulkoasiainministeriön jaostosihteerinä 1939, vt. pääkonsulina Hampurissa 1940, Berliinin lähetystön lähetystösihteerinä 1941, Lissabonin lähetystön va. asiainhoitajana 1942–1943, ulkoasiainministeriön jaostopäällikkönä 1944 sekä viimeksi Tukholman lähetystön lähetystöneuvoksena 1944–1947.
Pohjanpalo toimi Sotevan edustajana Skandinaviassa 1947 ja oli Hampo Trading Co (Pty) Ltd:n toimitusjohtajana Johannesburgissa Etelä-Afrikassa 1948–1952 sekä Milanossa 1953. Vuodesta 1953 alkaen hän oli Suomen tupakkateollisuuden asiamiehenä. Pohjanpalo oli Suomen kunniakonsuli Johannesburgissa 1951–1952. Hän sai konsulin arvonimen 1937 ja lähetystöneuvoksen arvon 1943.
Pohjanpalo oli Suomen Golfliiton perustavan kokouksen kokoon kutsujana vuonna 1957. Hän suunnitteli liiton säännöt ja toimi liiton pääsihteerinä. Pohjanpalo oli Golfliiton hallituksen jäsen 1957–1969 ja liiton puheenjohtaja 1968–1969. Hän käänsi golfin säännöt suomeksi ja 1970-luvulla hän perusti vielä Golfin Edistämissäätiön. Hän sai Suomen Golfliiton kultaisen ansiomerkin vuonna 1975.
Taavi Pohjanpalo oli naimisissa 1934–1945 Gunvor Jansénin kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni 1946 naimisiin Maikki Ellen Nymanin kanssa, liitto päättyi eroon 1955. Kolmas avioliitto Raili Elina Honkavaaran kanssa kesti loppuelämän. Pohjanpalon veli oli kauppatieteiden tohtori Jorma Pohjanpalo.
Aiheesta muualla

Taavi Pohjanpalon lehtiartikkeleita:
Huomioita Wimbledonin tähdistä, Urheilija : suomalaisten loistojulkaisu, 01.01.1929, nro 11-12, s. 41, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Schmelingin tie maailmanmestaruuteen, Urheilija : suomalaisten loistojulkaisu, 01.01.1930, nro 8, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Diplomaatin aapiskirja, Suomen Kuvalehti, 11.10.1930, nro 41, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jääkiekkoilun puolesta, Urheilija : suomalaisten loistojulkaisu, 01.01.1931, nro 2, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kesää ja talvea Pyhän Bernhardin alpeilla, Nuori voima, 20.04.1931, nro 4, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maailman suurin urheiluopisto, Suomen Kuvalehti, 27.06.1931, nro 26, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sellainen on Hollanti, Suomen Kuvalehti, 25.06.1932, nro 26, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sw

Sw tarkoittaa seuraavia asioita:
Air Namibia, IATA-koodi SW, lentoyhtiö
lyhyet aallot, SW, yleisradiotoiminnassa käytetty taajuusalue
Shadow Warrior, videopelisarja
shareware, tietokoneohjelmien levitystapa
Smith & Wesson, S&W, asevalmistaja
Spineworld, videopeli
Star Wars, tieteismediasarja
Starwing, Nintendon videopeli
swahili, ISO 639-1 -koodi sw, kieli
SW Television, suomalainen mediayhtiö
Södertelge Werkstäders Aviatikavdelning, SW, Ruotsissa 1914–1917 toiminut lentokonetehdas.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sw”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Swahili

Swahili voi tarkoittaa:
swahilin kieli, Itä-Afrikassa puhuttu kieli
swahilit, afrikkalainen kansa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Swahili”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Syvä kurkku (elokuva)

| Syvä kurkku> Deep Throat |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gerard Damiano
Käsikirjoittaja:  Gerard Damiano
Säveltäjä:  Gerard Damiano
Kuvaaja:  João R. Fernandes (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Gerard Damiano
Pääosat:  Linda Lovelace Harry Reems
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Levittäjä:  Bryanston Distributing Company
Ensi-ilta:  1972
Kesto:  61 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syvä kurkku (Deep Throat) on yhdysvaltalainen pornoelokuva vuodelta 1972. Gerard Damianon ohjaaman ja käsikirjoittaman elokuvan pääosissa olivat Linda Lovelace ja Harry Reems.
Elokuva on luultavasti kaikkien aikojen menestynein pornoelokuva ja se on myös tuottanut maailman parhaiten suhteessa kustannuksiin. Joidenkin lähteiden mukaan elokuvan tuotto on ollut jopa 600 miljoonaa dollaria. Elokuvan kesto on 61 minuuttia. Elokuvalla on nykyisin merkittävä kulttiasema länsimaisessa popkulttuurissa.
Juoni

Elokuva kertoo seksuaalisesti turhautuneesta naisesta (Linda Lovelace, joka elokuvan tietojen mukaan esittää ”itseään”). Kun seksijuhlista ei ole mitään apua, hänen ystävättärensä lähettää hänet tohtorin (Harry Reems) luo. Tohtori huomaa naisen klitoriksen sijaitsevan kurkussa. Elokuvan aikana nainen harrastaa suuseksiä lukuisten miesten kanssa, tohtorin harrastaessa seksiä sairaanhoitajansa kanssa.
Aiheesta muualla

Syvä kurkku Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Haastattelu ja kuvia
FBI-agentin Bill Kellyn haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Luke Fordin kommentteja elokuvasta ja Linda Lovelacesta
Time Magazinen artikkeli 29. maaliskuuta 2005
Elokuvakriitikko Anthony Lane The New Yorker-lehdestä keskustelee elokuvasta
Matti Rämö: Pornon lyhyt oppimäärä. Ylioppilaslehti 14/2005.
Svolværin kirkko

| Svolværin kirkko Svolvær kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Vågan, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1934
Suunnittelija:  Harald Sund ja August Nilsen
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Svolværin kirkko (norj. Svolvær kirke) on Våganin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1934.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svolværin kirkko Wikimedia Commonsissa
Stephen Thomas

Stephen Thomas
Stephen Thomas (6. joulukuuta 1809 Bethel, Vermont – 18. joulukuuta 1903 Montpelier, Vermont) oli yhdysvaltalainen sotilas, poliitikko, juristi ja yrittäjä.
Thomas palveli Unionin armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa toimien valtaosan sodasta everstinä. Thomas kunnostautui erityisesti Cedar Creekin taistelussa lokakuussa 1864, jossa hänen komentamansa divisioona otti vastaan raskaita tappioita hidastaessaan Konfederaation etenemistä. Thomas sai tämän johdosta myöhemmin Yhdysvaltain korkeimman sotilasansiomitalin, Medal of Honorin. Hieman ennen sisällissodan loppua Thomas ylennettiin prikaatikenraaliksi.
Politiikassa Thomas teki pitkän uran Vermontin paikallispolitiikassa ja hän toimi useiden vuosien ajan Vermontin edustajainhuoneessa sekä kahden vuoden ajan osavaltion varakuvernöörinä. Ennen sisällissotaa Thomas oli demokraatti, mutta hän vaihtoi sodan aikana republikaaniseen puolueeseen.
Käännös suomeksi
Suovallabi

| Suovallabi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Macropodiformes
Heimo::  Kengurut Macropodidae
Alaheimo::  Macropodinae
Suku::  Wallabia  Trouessart, 1905
Laji::  bicolor
Kaksiosainen nimi
 Wallabia bicolor  (Desmarest, 1804) 
Synonyymit
 Kangurus ualabatus Lesson & Garnot, 1826   Kangurus bicolor Desmarest, 1804   Macropus bicolor  
 Suovallabin levinneisyys
Katso myös
   Suovallabi Wikispeciesissä   Suovallabi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suovallabi (Wallabia bicolor) on Itä-Australiassa yleisenä elävä kengurulaji ja Wallabia-sukunsa ainoa edustaja. Lajista ei ole luokiteltu alalajeja. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on isovallabi.
Vanhin tunnettu suovallabi eli tarhattuna yli 16-vuotiaaksi.
Aiheesta muualla

ITIS: Wallabia (englanniksi)
Animal Diversity Web (englanniksi)
Encyclopedia of Life: Wallabia bicolor (luettu 3.7.2010) (englanniksi)
Tammivireo

| Tammivireo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Vireot Vireo
Laji::  huttoni
Kaksiosainen nimi
 Vireo huttoni  Cassin, 1851 
Katso myös
   Tammivireo Wikispeciesissä   Tammivireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tammivireo (Vireo huttoni) on pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Kanadan lounaiskolkasta Yhdysvaltain länsi- ja lounaisosiin, Meksikoon ja Guatemalan lounaisosaan. Lajista tunnetaan 11 alalajia. John Cassin kuvaili lajin holotyypin Kalifornian Montereystä vuonna 1851.
Sveitsin Grand Prix 1953

|  Sveitsin Grand Prix 1953  |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 1953. 

Päivämäärä:  23. elokuuta 1953
Sijainti:  Bern, Sveitsi
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  7,280 km
Kilpailun pituus:  65 kierrosta, 473,200 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Juan Manuel Fangio   (Maserati)
Paaluaika:  2.40,1
Palkintokoroke
Voittaja:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Toinen:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Kolmas:   Mike Hawthorn   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Kierrosaika:  2.41,3 (kierroksella 50)
Sveitsin Grand Prix 1953 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. elokuuta 1953 Circuit Bremgarten -radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli kauden viides.
Ascari ja Juan Manuel Fangio taistelivat useamman kierroksen ajan keskenään kilpailun voitosta, kunnes Fangio joutui teknisen vian vuoksi vaihtamaan autoja varikolla Felice Bonetton kanssa. Ascari puolestaan joutui korjauttamaan autonsa varikolla ja hän putosi neljänneksi, mutta Onofre Marimónin keskeytyksen jälkeen hän päätti tallimääräyksestä huolimatta ohittaa tallikaverinsa Nino Farinan ja Mike Hawthornin sekä ajaa kilpailun voittoon.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 46 |  Alberto Ascari | Ferrari | 65 | 3:01'34.4 | 2 | 9 |
| 2. | 24 |  Giuseppe Farina | Ferrari | 65 | + 1'12.93 | 3 | 6 |
| 3. | 26 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 65 | + 1'35.96 | 7 | 4 |
| 4. | 32 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | 64 | + 1 krs. | 1 | 1.5 |
| Jaettu | 32 |  Felice Bonetto | Maserati |   |   |   | 1.5 |
| 5. | 34 |  Hermann Lang | Maserati | 62 | + 3 krs. | 11 | 2 |
| 6. | 28 |  Luigi Villoresi | Ferrari | 62 | + 3 krs. | 6 |   |
| 7. | 20 |  Ken Wharton | Cooper-Bristol | 62 | + 3 krs. | 9 |   |
| 8. | 40 |  Max de Terra | Ferrari | 51 | + 14 krs. | 19 |   |
| 9. | 18 |  Albert Scherrer | HWM-Alta | 49 | + 16 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 4 |  Chico Landi | Maserati | 54 | Vaihdelaatikko | 20 |   |
| Kesk. | 42 |  Toulo de Graffenried | Maserati | 49 | Voimansiirto | 8 |   |
| Kesk. | 36 |  Onofre Marimón | Maserati | 46 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 8 |  Maurice Trintignant | Gordini | 43 | Akseli | 4 |   |
| Kesk. | 6 |  Jean Behra | Gordini | 37 | Öljynpaine | 12 |   |
| Kesk. | 30 |  Felice Bonetto | Maserati | 29 | Moottori | 10 |   |
| Jaettu | 30 |  Juan Manuel Fangio | Maserati |   |   |   |   |
| Kesk. | 16 |  Lance Macklin | HWM-Alta | 29 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 38 |  Peter Hirt | Ferrari | 17 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 14 |  Paul Frère | HWM-Alta | 1 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 2 |  Jacques Swaters | Ferrari | 0 | Ulosajo | 13 |   |
| Kesk. | 10 |  Louis Rosier | Ferrari | 0 | Ulosajo | 14 |   |
Muuta

Paalupaikka: Juan Manuel Fangio – 2.40,1
Nopein kierros: Alberto Ascari – 2.41,3
Alberto Ascarin viimeinen voitto
Juan Manuel Fangio ja Felice Bonetto jakoivat neljännen sijan
Syvä uni (kirja)

| Syvä uni> The Big Sleep |
| --- | --- |
 9. painoksen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Raymond Chandler
Kieli:  englanti
Genre:  salapoliisiromaani
Kustantaja:  Alfred A. Knopf
Julkaistu:  1939
Sivumäärä:  277
ISBN:  978-0-14-010892-7
Suomennos
Suomentaja:  Seppo Virtanen (9p)
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1966 (Sapo 74); 9. painos: 2011
Sivumäärä:  244
ISBN:  978-951-0-36308-9
Sarja: Philip Marlowe
Seuraava:  Näkemiin, kaunokaiseni
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Syvä uni (engl. The Big Sleep) on Raymond Chandlerin romaani vuodelta 1939. Syvä uni oli Chandlerin ensimmäinen  Philip Marlowe -romaani. Sitä pidetään yhtenä Chandlerin parhaista teoksista ja yhtenä merkittävimmistä kovaksikeitetyn rikoskirjallisuuden teoksista. Time-lehti valitsi kirjan sadan parhaan englanninkielisen romaanin 1923–2005 luetteloonsa.
Romaanin pohjalta on tehty kaksi elokuvaa: Howard Hawksin ohjaama Syvä uni (1946) ja Michael Winnerin ohjaama Syvä uni (1978).
Juoni

Varakas kenraali Sternwood palkkaa yksityisetsivä Philip Marlowen selvittämään kenraalin tyttären, Carmenin pelivelkoihin liittyvää kiristysyritystä. Tapaus ei ole ensimmäinen laatuaan: Carmenia on aiemmin kiristänyt Joe Brody -niminen mies. Marlowen lähtiessä Vivian, toinen kenraalin tyttäristä, pyytää Marlowen puheilleen. Vivian luulee kenraalin pestanneen Marlowen etsimään Vivianin kadonnutta aviomiestä, Rusty Regania.
Marlowe lähtee jäljittämään tämänkertaista kiristäjää, Arthur Geigeria, joka on pornografiaa lainaava kirjakauppias. Geiger tapetaan kotonaan, ja Marlowe vie surmapaikalta alastomana ja huumattuna löytämänsä Carmenin Sternwoodin kartanoon. Sillä välin Geigerin ruumis katoaa.
Poliisilta Marlowe saa tietää, että Sternwoodien autonkuljettaja on löytynyt surmattuna mereen ajetusta autosta. Marlowe jatkaa Geigerin kirjakaupan varjostusta ja saa selville, että Joe Brody on ottamassa haltuunsa Geigerin pornonlainausbisneksiä.
Vivian vierailee Marlowen toimistossa ja kertoo, että Carmenia kiristetään nyt surmailtana otetuilla alastonkuvilla. Vivian kertoo lisäksi aviomiehensä Rusty Reganin tosiasiassa karanneen kasinonomistaja Eddie Marsin vaimon kanssa.
Marlowe menee Joe Brodyn kotiin ja kertoo olevansa perillä tämän aikeesta vallata Geigerin kirjakauppa. Carmen tulee paikalle aseen kanssa ja vaatii valokuvia. Marlowe lähettää hänet pois. Marlowe kuulustelee Brodya ja saa selville Geigerin surmayön tapahtumat. Sternwoodien autonkuljettaja oli tappanut Geigerin ja vienyt Carmenista otetut valokuvat. Brody, joka myös varjosti asuntoa, kolkkasi autonkuljettajan ja otti valokuvat mukaansa. Kesken kuulustelun ovikello soi ja ovelle mennyt Brody ammutaan.
Marlowe jahtaa ampujaa ja saa tämän kiinni. Ampuja on Geigerin miespuolinen rakastaja, joka luuli Brodyn tappaneen Geigerin. Nuorukainen oli vienyt Geigerin ruumiin saadakseen aikaa omien jälkiensä hävittämiseen.
Carmen ilmestyy Marlowen asuntoon alastomana. Marlowe torjuu naisen lähentely-yrityksen ja lähettää hänet pois.
Harry Jones -niminen mies tarjoaa Marlowelle rahasta tietoa Eddie Marsin vaimon, Monan olinpaikasta. Marlowe sopii tietojen vaihdosta, mutta Marsin kätyri Canino tappaa Jonesin. Marlowe saa kuitenkin Monan olinpaikan selville ja lähtee sinne. Perillä Canino lyö Marlowen tajuttomaksi ja sitoo hänet. Mona kuitenkin vapauttaa Marlowen ja Marlowe tappaa Caninon tulitaistelussa.
Marlowe vierailee Sternwoodeilla ja palauttaa Carmenille tämän aseen. Carmen yrittää ampua Marlowen, mutta Marlowe on aavistellut tätä ja ladannut aseen paukkupanoksin. Carmen pyörtyy. Marlowe kertoo Vivianille uskovansa nyt, että Carmen ampui Rusty Reganin, koska tämä oli torjunut Carmenin kuten Marlowekin. Eddie Mars oli aluksi auttanut Viviania pitämään tapauksen salassa, mutta alkanut sitten kiristää Viviania. Marlowe vannottaa Viviania häipymään kuvioista ja toimittamaan Carmenin hoitoon.
Kirjan nimi

Kirjan nimenä käytetty "Syvä uni" on metafora kuolemasta, kuten sitaatti osoittaa:
»Mitä väliä sillä oli, missä makasi kuoltuaan. Likaisessa viemärikaivossa tai marmoritalossa korkean kukkulan laella. Ihminen oli joka tapauksessa kuollut, hän nukkui syvää unta, sitä kaikkein suurinta unta, moiset asiat eivät enää vaivanneet hänen mieltään. Öljy ja vesi olivat hänelle samaa kuin tuuli ja ilma muille. Hän vain  nukkui syvää untaan välittämättä siitä, kuinka inhottavalla tavalla hän kuoli tai mihin hän kaatui. Ja minä olin osa tuosta inhottavuudesta.»
Sébastien Thinel

| Sébastien Thinel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Saint-Jérôme, Québec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Cornwall Senior Prowlers
Sarja:  LHSAO
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2017
Aik. seurat:  Odessa Jackalopes (CHL)   Dragons de Rouen (FRA)   Missouri Mavericks (CHL)   HC Grenoble (FRA)   Fife Flyers (EIHL)   Rivière-du-Loup 3L (LNAH)
Sébastien Thinel (s. 24. maaliskuuta 1981 Saint-Jérôme, Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Thinel pelaa kaudella 2018–2019 kanadalaisen LHSAO-veteraanisarjan Cornwall Senior Prowlersissa. Hän on tehnyt pitkän uran pohjoisamerikkalaissa alasarjoissa.
Thinel pelasi juniorijääkiekkoa vuosina 1998–2002 QMJHL-liigan Victoriaville Tigresissä, Quebec Rempartsissa ja Drummondville Voltigeursissa. Tämän jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi ja pelasi 12 kautta CHL-liigassa edustaen Odessa Jackalopesia ja Missouri Mavericksiä. Hänet valittiin kaksi kertaa CHL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. CHL-liigan lakkautamisen jälkeen Thinel jatkoi Mavericksissa ECHL-liigassa vielä kauden 2014–2015.
Thinel on pelannut kolme kautta Euroopassa. Ranskan pääsarjassa 2006–2007 ja 2015–2016 sekä Ison-Britannian pääsarjassa 2016–2017. Kauden 2017–2018 hän pelasi pohjoisamerikkalaisessa LNAH-liigassa.
Aiheesta muualla

Sébastien Thinel Eurohockey.com. (englanniksi)
Sébastien Thinel The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Sveitsin Grand Prix 1952

|  Sveitsin Grand Prix 1952  |
| --- | --- |
 1 osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 1952. 

Päivämäärä:  18. toukokuuta 1952
Sijainti:  Circuit Bremgarten
Paalupaikka
Kuljettaja:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Paaluaika:  2.47,5
Palkintokoroke
Voittaja:   Piero Taruffi   (Ferrari)
Toinen:   Rudi Fischer   (Ferrari)
Kolmas:   Jean Behra   (Gordini)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Piero Taruffi   (Ferrari)
Kierrosaika:  2.49,1
Sveitsin Grand Prix 1952 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. toukokuuta 1952 Circuit Bremgartenin radalla. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti Piero Taruffi, jolle voitto oli uran ainoa.
Kilpailua varten sääntöjä muutettiin myös Formula 2 -sarjan autoille sopivammaksi, koska F1-sarjan uudet säännöt ja rahalliset kustannukset aiheuttivat katoa osallistujamäärissä. Hallitsevan maailmanmestarin Nino Farinan ensimmäinen kilpailu Ferrarilla päättyi keskeytykseen kahdesti, kun ensin hänen autonsa moottori hajosi ja André Simonilta lainatussa autossa oli tekninen vika. Taruffi ja hänen tallikaverinsa Rudi Fischer ajoivat kaksoisvoittoon (Fischer oli myös ainoa, jota Taruffi ei ohittanut kierroksella).