stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valkosilmätangara

| Valkosilmätangara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Valetangarat Mitrospingidae
Suku::  Valkosilmätangarat Mitrospingus
Laji::  cassinii
Kaksiosainen nimi
 Mitrospingus cassinii  (Lawrens, 1861) 
Alalajit
 M. c. cassinii  M. c. costaricensis 
Katso myös
   Valkosilmätangara Wikispeciesissä   Valkosilmätangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkosilmätangara (Mitrospingus cassinii) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava valetangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan valkosilmätangara on noin 18–19 cm. Selästään lintu on väritykseltään vaalean tuhkanharmaa ja päälaki on oliivinvihreä. Naama on väriltään selkää tummemman harmaa ja silmän iiris on valkoinen. Vatsastaan valkosilmätangara on kellertävän oliivinvihreä. Lajia ei voi sekoittaa muihin sen levinneisyysalueella tavattaviin lintuihin.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa valkosilmätangaraa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Etelä-Amerikassa se elää Andien länsipuolella Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Linnun elinympäristöä ovat purojen ja jokien varsilla sijaitsevat tiheiköt, metsän reunat ja toisinaan myös metsien aukiot. Valkosilmätangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 800 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat

Valkosilmätangarat elävät tiheiköissä äänekkäinä, suurimmillaan 15 yksilön ryhminä. Lajin pesimäkausi kestää helmikuusta toukokuulle. Valkosilmätangaran tukeva kuppimainen pesä sijaitsee kätkettynä aluskasvillisuuden joukkoon.
Hererojen ja namojen kansanmurha

Richard Knötelin maalaus hererosodasta.
Hererojen ja namojen kansanmurha oli 1900-luvun ensimmäinen kansanmurha, jonka Saksan keisarikunta toteutti vuosina 1904–1908 hereroja ja namoja vastaan ​​nykyisen Namibian alueella. Namibia oli tuolloin Saksan siirtomaa nimellä Saksan Lounais-Afrikka. Hereroita kuoli kansanmurhassa arviolta 24 000 – 100 000 ja namoja 10 000.
Tausta

Saksa sai Otto von Bismarckin johdolla itselleen Afrikasta siirtomaita, joihin Saksan Lounais-Afrikka kuului. Alueelle lähetettiin saksalaisia uudisasukkaita ja luotiin siirtomaahallinto, johon kuului myös sotilaita. Siirtomaaisännät alkoivat käyttää kaikkia alkuperäisväestöön kuuluneita paikallisia orjatyövoimana ja veivät näiden maat. Tämä johti välien kiristymiseen saksalaisten ja afrikkalaisten välillä.
Kansanmurha suoritettiin kostona kapinasta, jonka Samuel Mahareron johtamat hererot olivat tammikuussa 1904 aloittaneet saksalaisia vastaan. Kapinoivat hererot onnistuivat yllättämään saksalaiset ja surmasivat 123 saksalaista uudisasukasta. Lounais-Afrikan saksalainen kuvernööri Theodor Leutwein olisi halunnut ratkaista tilanteen neuvotteluilla, koska hereroita oli saksalaisiin verrattuna moninkertainen määrä. Berliinistä tulleiden käskyjen takia asia päätettiin kuitenkin ratkaista sotilaallisella voimalla, ja tämän varmistamiseksi keisari Vilhelm II nimitti Leutweinin tilalle kenraali Lothar von Trothan, joka oli aiemmin johtanut saksalaisia joukkoja Kiinassa ja Saksan Itä-Afrikassa. Kun Trotha saapui Namibiaan 11. kesäkuuta 1904, saksalaisten ja afrikkalaisten välillä ei ollut käyty taisteluita kahteen kuukauteen. Mukanaan Trotha toi 10 000 uutta saksalaista sotilasta.
Trotha löi hererot 11. elokuuta 1904 Waterbergin taistelussa, jossa kuoli arviolta 3 000 – 5 000 hereroa. Osa onnistui pakenemaan saksalaisia Omaheken alueella sijaitsevalle aavikolle. Trotha lähetti sotilaat paenneiden hererojen perään varmistaakseen, etteivät nämä pakenisi rajan taakse Betšuanamaahan. Aavikolle paenneet hererot tapettiin tai nämä kuolivat joko janoon tai juotuaan myrkytetyistä kaivoista.
Tuhoamiskäsky

Trotha antoi 2. lokakuuta 1904 Ozombu Zovindimbassa niin sanotun tuhoamiskäskyn (saks. Vernichtungsbefehl), jonka mukaan jokainen Saksan alueella tavattu herero tuli ampua, mukaan lukien naiset ja lapset. Mahereron kiinniottajalle Trotha lupasi 5 000 markan palkkion ja muiden hereropäälliköiden kiinniottajille 1 000 markkaa. Keisari Vilhelm II kumosi Trothan tuhoamiskäskyn valtakunnankansleri Bernhard von Bülowin vaatimuksesta joulukuussa 1904.
Keskitysleirit

Tuhoamiskäskyn kumoamisen jälkeen hengissä selvinneet hererot otettiin kiinni ja lähetettiin keskitysleireille. Mallia otettiin leireistä, joita britit olivat perustaneet Etelä-Afrikkaan toisen buurisodan aikana. Myös namat nousivat kapinaan saksalaisia vastaan lokakuussa 1904, minkä jälkeen heidätkin vangittiin keskitysleireille. Keskitysleirien ruoka ja hygienia olivat puutteellisia. Lisäksi vangit laitettiin pakkotöihin ja osalla tehtiin ihmiskokeita. Leireille lähetetyistä afrikkalaisista kuoli arviolta 47–74 % leiristä riippuen. Erityisesti Eugen Fischer teki lääketieteellisiä kokeita lapsille, jotka olivat syntyneet saksalaisten tekemien raiskauksien tuloksena.
Tunnetuin keskitysleireistä lienee Lüderitzin kaupungissa sijainnut Shark Island, joka perustettiin vuonna 1905 ja oli toiminnassa kahden vuoden ajan. Siellä kuoli arviolta 1 000 – 3 000 henkilöä.
Konfliktin katsotaan päättyneen 31. maaliskuuta 1907. Siihen mennessä hereroita arvioitiin kuolleen 50 000 – 65 000 ja namoja 10 000.
Jälkipyykki

Kansanmurhan jälkeen Berliiniin lähetettiin jopa 3 000 hereroiden pääkalloa, joita mittailemalla saksalaiset rotututkijat pyrkivät osoittamaan hereroiden olevan alempaa rotua. Hereronaisia raiskattiin ja pakotettiin saksalaisten siirtomaaisäntien vaimoiksi.
Fischerin tekemät ihmiskokeet vaikuttivat suoraan Adolf Hitlerin käsitykseen rotuopista, ja Fischer opetti tuloksiensa mukaista rotuoppia natsilääkäreille, mukaan lukien Josef Mengelelle.
Sovinnonteko ja vastuun tunnustaminen

Kalaharin aavikolta löydettiin vuonna 1999 hererojen joukkohautoja, minkä seurauksena hererot alkoivat vaatia Namibiaa tunnustamaan teot kansanmurhaksi. Namibia halusi kuitenkin ylläpitää mahdollisimman hyviä suhteita Saksan kanssa, eikä siksi tehnyt asialle mitään.
Saksa vältteli pitkään tapahtumien tunnustamista kansanmurhaksi, kunnes heinäkuussa 2015 ulkoministeri Frank-Walter Steinmeier julkaisi ohjeistuksen, jonka mukaan tapahtumista pitäisi alkaa puhumaan ”sotarikoksina ja kansanmurhana”.
Viralliset neuvottelut korvauksista aloitettiin tammikuussa 2017. Saksa haluasi antaa korvaukset kehitysapuhankkeina, mutta Namibia vaati rahallista korvausta. Tuhottujen kansojen jälkeläisten edustajia ole otettu neuvotteluihin. Sopimus syntyi toukokuussa 2021, jolloin Saksa tunnusti kansanmurhan ja lupautui maksamaan hereroiden ja namojen jälkeläisille 1,1 miljardin euron korvaukset seuraavien 30 vuoden aikana. Osa uhrien jälkeläisistä ei hyväksy sopimusta, koska he kokevat, ettei heitä huomioitu tarpeeksi neuvotteluiden aikana.
Kansanmurhasta on puhuttu unohdettuna kansanmurhana. Osa namibialaisista hereroista ja namoista ei ole tietoisia kansanmurhasta. Nykyään hererot muodostavat noin 10 % Namibian väestöstä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hererojen ja namojen kansanmurha Wikimedia Commonsissa
Pilapiirros saksalaislehdessä 1906: ”Vaikka tuotto ei ollut suuri eikä parempaa laatua ole, voimme kuitenkin käyttää näitä luujauhetehtaassa.”
Valoa ja energiaa

| Valoa ja energiaa Danny |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1996
 Formaatti: CD (0630-14077-2)   C-kasetti (0630-14077-4)
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Fazer Records
Listasijoitukset
  Suomi: Ei sijoitusta.
Dannyn muut julkaisut
| Vielä sä syleilet mua 1995 | Valoa ja energiaa 1996 | Taikaa 1997 |
Valoa ja energiaa on suomalaislaulaja Dannyn vuonna 1996 julkaistu studioalbumi. Danny piti sitä uransa ensimmäisenä todellisena rock-äänitteenään. Levy sisältää modernia rock-musiikkia, jota sävelsivät nuoret lauluntekijät. Valoa ja energiaa oli arvostelumenestys ja radiotoimittajat valitsivat sen maaliskuun levyksi.
Kappaleet

Hei hei hei (Mitä tapahtuu) – 4.28 (Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi, säv. Timo Kiiskinen, Tommi Viksten, san. Timo Kiiskinen, Tommi Viksten, sov. Eero Ainesmaa)
Täytyy päättää – 3.29 (Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi, säv. Matti Pitsinki, san. Matti Pitsinki, sov. Eero Ainesmaa)
Sadoin tuhansin sävelin – 5.09 (säv. Timo Kiiskinen, Tommi Viksten, san. Eero Ainesmaa, sov. Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi)
Seksiä – 4.00 (säv. Timo Kiiskinen, Tommi Viksten, san. Timo Kiiskinen, Tommi Viksten, sov. Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi, Tommi Viksten)
Sulaa laavaa – 3.04 (säv. Tero Pulkkinen, Timo Forss, san. Eero Ainesmaa, sov. Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi)
Hetken onni – 3.57 (Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi, säv. Pekka Ruuska, san. Pekka Ruuska, sov. Eero Ainesmaa)
Koneet käy – 4.16 (säv. Arto Tamminen, san. Arto Tamminen, sov. Arto Tamminen, Riku Niemi)
Huulet koskettaa – 3.41 (säv. Marko Kolehmainen, Mika Mettälä, san. Mika Vehmas, sov. Mika Mettälä)
Näkemiin – 3.07 (säv. Hannu Pikkarainen, san. Hannu Pikkarainen, sov. Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi, Hannu Pikkarainen)
Mä löysin taivaan – 4.10 (säv. Esa Eloranta, san. Esa Eloranta, sov. Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi)
Valoa ja energiaa – 3.00 (säv. Eero Ainesmaa, san. Eero Ainesmaa, sov. Janne Haavisto, Heikki Keskinen, Riku Niemi)
Valkosalava

| Valkosalava |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  alba
Kaksiosainen nimi
 Salix alba  L. 
 Valkosalavan levinneisyys
Katso myös
   Valkosalava Wikispeciesissä   Valkosalava Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkosalava eli valkopaju (Salix alba) on pajulaji, joka esiintyy luonnonvaraisena Euroopassa ja Aasian länsi- ja keskiosissa. Siitä on jalostettu koristekasvikäyttöön useita lajikkeita.
Kuvaus

Valkosalava on kesävihanta, pitkä- ja vahvarunkoinen puu, jonka latvus on leveän kartiomainen. Lehtilapa on 4–9 cm pitkä, muodoltaan tasasoukan suikea ja ehyt- tai nystylaitainen. Lehdet ovat nuorina molemmin puolin karvaisia, myöhemmin päältä kaljuja. Hopeasalavalla lehdet ovat myöhemminkin päältä hopeanharmaan karvoituksen peitossa. Valkosalava kukkii lehtien puhjettua. Kukinto on 2–5 cm pitkä, lähes haaran myötäinen norkko.
Lajikkeita ja risteymiä

Salix alba 'Caerulea' (Salix alba var. caerulea)
Salix alba var. sericea 'Sibirica' ("Argentea", "Sericea") – hopeasalava eli hopeapaju
Salix alba 'Vitellina' (Salix alba var. vitellina) – keltasalava
Salix alba 'Vitellina Tristis' – riippakeltasalava
Salix × ehrhartiana (alba × pentandra Sm.) – puistohalava, valkosalavan ja halavan risteymä
Salix × fragilis (alba × euxina) – jokisalava, valkosalavan ja silosalavan risteymä
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Valkosalava (Salix alba)
ITIS: Salix alba (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Salix alba (englanniksi)
Flora of China: Salix alba (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Salix alba (white willow) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q156918  Wikispecies: Salix alba  APA: 5474  APDB: 153334  APNI: 59687  BioLib: 38920  BOLD: 121690  Calflora: 7260  CoL: 6XCGV  Ecocrop: 16538  EPPO: SAXAL  EUNIS: 182638  FNA: 200005744  FoAO2: Salix alba  FoC: 200005744  FoIO: SALALB  GBIF: 5372513  GRIN: 32674  iNaturalist: 54841  IPA: 11587  IPNI: 776974-1  IRMNG: 10216255  ITIS: 565478  IUCN: 203465  MichiganFlora: 2618  MoBotPF: 286791  NatureServe: 2.152740  NBN: NBNSYS0000003859  NCBI: 75704  NSWFlora: Salix~alba  NZOR: d87e10c8-4ea3-4854-befa-a44b031aca01  Observation.org: 7389  Open Tree of Life: 164209  PalDat: Salix_alba  PfaF: Salix alba  PFI: 186  Plant List: kew-5001521  PLANTS: SAAL2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:776974-1  RHS: 97712  Tropicos: 28300135  VASCAN: 9066  VicFlora: 28a9c721-eae5-4eb2-91bc-cf53f792efcd  WisFlora: 4941  WoI: 1292  WFO: wfo-0000929085  Laji.fi: MX.38531 
Valkosalavan lehtiä, joissa erottuu vaalea alapinta.
Samaa sukupuolta olevien avioliitto

Samaa sukupuolta olevien avioliitto laillinen (renkaat: hyväksytty tapauskohtaisesti)
  Rekisteröity parisuhde laillinen
  Asia vireillä: lainsäätäjä tai tuomioistuin on laillistanut samaa sukupuolta olevien avioliiton, mutta laki ei ole vielä voimassa; tai tuomioistuin on määrännyt laillistamisen, mutta lainsäätäjä ei ole vielä hyväksynyt sitä.
  Muualla solmitut samaa sukupuolta olevien avioliitot tunnustetaan
  Rajoitettu tunnustaminen laissa (avoliitto)
  Muualla solmittujen samaa sukupuolta olevien avioliittojen rajoitettu tunnustaminen (ulkomaalaisten oleskeluoikeusasioissa)
  Samaa sukupuolta olevien liitot eivät ole tunnustettu laissa, mutta valtio on alainen kansainväliselle tuomioistuimelle, joka on päättänyt samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistamisen puolesta.
  Samaa sukupuolta olevien liitot eivät ole tunnustettu laissa, eikä asia ole vireillä.
Samaa sukupuolta olevien avioliitto tarkoittaa samaa sukupuolta olevien kesken solmittua avioliittoa. Samaa sukupuolta olevien avioliitto on suuressa osassa maailmaa juridisesti mahdoton, koska avioliitto on lainsäädännössä määritelty ainoastaan eri sukupuolta oleville pareille. Samaa sukupuolta olevien avioliiton mahdollistavaa avioliittolakia nimitetään myös sukupuolineutraaliksi avioliittolaiksi, joka merkitsee sitä, että puolisoiden sukupuolilla ei ole avioliittomahdollisuuden kannalta merkitystä. Laista puhutaan Suomessa myös kansalaisaloitteen nimen mukaan tasa-arvoisena avioliittolakina.
Historia

Ensimmäiset historialliset maininnat samaa sukupuolta olevien liittojen vihkiseremonioista löytyvät antiikin Roomasta. Keisari Neron on väitetty naineen yhden miespuolisista orjistaan. Myös keisari Elagabalus nai kaarialaisen miesorjansa nimeltä Hierocles. Vaikka historioitsijoilla on yksimielisyys siitä, että samaa sukupuolta olevien avioliittoja esiintyi antiikin Roomassa, niiden yleisyys ja luonne ovat vielä epäselviä nykypäivän tutkijoille. Vuonna 342 keisarit Constantius II ja Constans asettivat lain, jonka mukaan samaa sukupuolta olevat avioliitot olivat kiellettyjä kuolemanrangaistuksen uhalla.
Nykytilanne

Samaa sukupuolta olevien avioliitot ovat laillistaneet Alankomaat, Andorra, Argentiina, Australia, Belgia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Ecuador, Espanja, Etelä-Afrikka, Irlanti, Islanti, Itävalta, Kanada, Kolumbia, Kreikka, Kuuba, Liechtenstein, Luxemburg, Malta, Meksiko, Nepal, Norja, Portugali, Ranska, Ruotsi, Saksa, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Taiwan, Tanska (mukaan luettuina Grönlanti ja Färsaaret), Taiwan, Thaimaa, Uruguay, Uusi-Seelanti, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat. Sen lisäksi sen ovat laillistaneet Britannian kruununalusmaat Mansaari, Guernsey ja Jersey sekä useat Britannian merentakaisiin alueisiin kuuluvat alueet. Israel hyväksyy muualla solmitut samaa sukupuolta olevien avioliitot, vaikka siellä itsessään tällainen vihkiytyminen ei ole mahdollista.
Alankomaat

Alankomaissa samaa sukupuolta olevien avioliitot laillistettiin 1. huhtikuuta 2001 ensimmäisenä maana maailmassa. Lainmuutos oli hyväksytty syyskuussa 2000 maan parlamentin alahuoneessa 109 edustajan ollessa lainmuutoksen kannalla ja 33 sitä vastaan. Parlamentin ylähuone eli senaatti äänesti lainmuutoksen puolesta joulukuussa 2000 selvällä enemmistöllä. Vain kristilliset puolueet olivat lainmuutosta vastaan. Samalla Alankomaista tuli ensimmäinen maa maailmassa, joka antoi samaa sukupuolta oleville pareille adoptio-oikeuden.  Alankomaihin kuuluvilla Aruballa, Curaçaolla ja Sint Maartenilla samaa sukupuolta olevien avioliitot eivät olleet laillisia; tosin ne kaikki joutuivat Alankomaiden korkeimman oikeuden päätöksen perusteella hyväksymään Alankomaissa solmitut samaa sukupuolta olevien avioliitot. Joulukuussa 2022 saarilla kuitenkiin laillistettiin samaa sukupuolta olevien avioliitot oikeuden päätöksellä, joka tuli voimaan maaliskuussa 2023.
Vuonna 2008 1,9 % ja 2009 1,8 % solmituista avioliitoista oli samaa sukupuolta olevien liittoja. Naisparien väliset avioliitot (2008 yksi prosentti kaikista avioliitoista; 2009 1,1 %) ovat yleisempiä kuin miesparien liitot (2008 0,9 %; 2009 0,8 %).
Andorra

Andorran lainsäädäntöelin hyväksyi sukupuolineutraalin avioliiton yksimielisesti 21. heinäkuuta 2022 järjestetyssä äänestyksessä.  Lakimuutos tuli voimaan 17. helmikuuta 2023.
Argentiina

Argentiinasta tuli heinäkuussa 2010 kymmenes maa maailmassa ja ensimmäinen maa Latinalaisessa Amerikassa, joka laillisti valtakunnan tasolla samaa sukupuolta olevien avioliitot. Lainmuutos sai sekä edustajainhuoneen että senaatin tuen taakseen, ja sillä oli myös Argentiinan presidentin Cristina Fernandezin tuki. Avioliitto on mahdollinen vain Argentiinan kansalaisille sekä maassa pysyvällä oleskeluluvalla asuville. Argentiina antoi samalla samaa sukupuolta oleville pareille adoptio-oikeuden. Katolinen kirkko on yhdessä evankelisten kristittyjen kanssa vastustanut lakiuudistusta kiivaasti. Ennen lainmuutosta parisuhteen rekisteröinti oli ollut mahdollista joissakin osissa Argentiinaa.
Australia

Australian hallitus järjesti 12. syyskuuta – 7. marraskuuta 2017 pitkän väännön jälkeen äänestäjilleen postiäänestyksen (postal survey) jossa se kysyi pitäisikö avioliittolaki muuttaa sukupuolineutraaliksi (Should the law be changed to allow same-sex couples to marry?). Kansanäänestykseen osallistui 79,52 % äänioikeutetuista ja äänestäjistä 61,6 % kannatti lakimuutosta. Australian senaatti äänesti lakimuutoksen puolesta 29. marraskuuta 2017 äänin 43–12. Australian edustajainhuone hyväksyi lain 7. joulukuuta äänin 145–4. Ensimmäiset samaa sukupuolta olevien avioliitot voitiin vihkiä 9. tammikuuta 2018 alkaen.
Belgia

Belgiasta tuli 30. tammikuuta 2003 toinen maa, joka laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot. Samoin kuin Alankomaissa, tämän teki mahdolliseksi se, että kristillisdemokraatit (jotka kuuluvat niin Alankomaiden kuin Belgiankin suurimpiin puolueisiin) olivat silloin oppositiossa. Adoptio-oikeus ei vielä tuolloin kuulunut samaa sukupuolta olevien parien oikeuksiin, mutta lakia muutettiin vuonna 2006. Alun perin Belgia suostui vihkimään ulkomaisia samaa sukupuolta olevia pareja vain, jos myös heidän kotimaansa hyväksyvät samaa sukupuolta olevien avioliiton. Lakia kuitenkin muutettiin 2004, ja nykyisin Belgia suostuu vihkimään pariskunnat, jotka ovat olleet maassa vähintään kolme kuukautta.
Brasilia

Brasiliassa oikeuslaitosta valvova kansallinen oikeusneuvosto linjasi vuonna 2013, että samaa sukupuolta olevia pareja ei voida kohdella epätasa-arvoisesti avioliittolupia myönnettäessä, vaan maistraattien on pyydettäessä kirjattava rekisteröity parisuhde avioliitoksi. Ennen lakimuutosta neljätoista Brasilian 27 osavaltiosta oli laillistanut samaa sukupuolta olevien avioliitot. Jo ennen korkeimman oikeuden päätöstä oli maassa laillistettu rekisteröity parisuhde.
Chile

Chilessä laillistettiin samaa sukupuolta olevien avioliitot 7. joulukuuta 2021 maan parlamentin kummankin kamarien äänestettyä lainmuutoksen puolesta. Lakimuutos tuo myös samaa sukupuolta oleville pareille adoptio-oikeudet. Chilessä oli laillistettu rekisteröity parisuhde vuonna 2015.  Myös Chilen presidentti Sebastián Piñera tuki lainmuutosta ja allekirjoitti lain 9. joulukuuta 2021. Lainmuutos julkaistiin Chilen virallisessa lehdessä Diario Oficial 10. joulukuuta ja lakimuutos tuli voimaan 90 päivää sen jälkeen eli 10. maaliskuuta 2022.
Costa Rica

Costa Rican korkein oikeus linjasi elokuussa 2018 syrjiväksi ja perustuslain vastaiseksi lain, joka kieltää samaa sukupuolta olevien avioliiton. Oikeus antoi hallitukselle 18 kuukautta aikaa muuttaa lakia, minkä jälkeen samaa sukupuolta olevien avioliiton kieltävä lainsäädäntö lakkaa automaattisesti olemasta voimassa, vaikka lainsäädäntöä ei muutettaisikaan. Costa Rica on ensimmäinen Keski-Amerikan maa, joka laillistaa samaa sukupuolta olevien avioliitot. Samaa sukupuolta olevian avioliitot tulivat maassa laillisiksi 26. toukokuuta 2020.
Ecuador

Samaa sukupuolta olevien avioliitot laillistettiin Ecuadorissa kesäkuussa 2019 maan korkeimman oikeuden päätöksellä. Maasta tuli näin viides Etelä-Amerikan maa joka laillistaa samaa sukupuolta olevien avioliitot.
Espanja

Espanja laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot 3. heinäkuuta 2005. Lakimuutos tuli mahdolliseksi Espanjan valtapuolueen vaihtuessa konservatiiveista sosialisteihin. Uusi pääministeri José Luis Rodríguez Zapatero ajoi voimakkaasti yhteiskunnallisia uudistuksia, kuten helpompaa avioeroa ja samaa sukupuolta olevien avioliittoja. Vaikka mielipidetiedustelujen mukaan selkeä enemmistö espanjalaisista tuki lakialoitetta, lakialoitteesta nousi yhteiskunnassa kova myrsky maan vaikutusvaltaisen katolisen kirkon vastustaessa kiivaasti lakiuudistusta. Ensimmäisen vuoden aikana noin 4 500 samaa sukupuolta olevaa avioparia kuitenkin vihittiin. Lain mukana samaa sukupuolta olevat parit saivat myös adoptio-oikeuden. Maassa voidaan vihkiä myös ulkomainen pariskunta, jos kummallakin on laillinen oleskelulupa Espanjassa.
Etelä-Afrikka

Samaa sukupuolta olevien avioliitto tuli Etelä-Afrikassa lailliseksi 30. marraskuuta 2006. Laki oli hyväksytty Etelä-Afrikan parlamentissa aikaisemmin samassa kuussa. Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuin oli antanut päätöksellään 1. joulukuuta 2005 parlamentille aikaa tasan vuoden eli päivämäärän 1. joulukuuta 2006, johon mennessä samaa sukupuolta olevien parien naimisiinmeno tuli mahdollistaa. Näin Etelä-Afrikasta tuli viides maa maailmassa ja ensimmäinen maa Afrikassa, joka laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot.
Irlanti

Irlanti laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot 22. toukokuuta 2015 pidetyssä kansanäänestyksessä. Kansanäänestyksessä yli 60 % äänestäjistä kannatti lainmuutosta. Myös äänestysvilkkaus nousi poikkeuksellisen korkealle. Irlannista tuli ensimmäinen maa maailmassa, joka hyväksyi samaa sukupuolta olevat avioliitot kansanäänestyksen perusteella. Maan perinteisesti vaikutusvaltainen katolinen kirkko on vastustanut lakimuutosta.  Laki tuli voimaan 16. marraskuuta 2015.
Islanti

Islannista tuli kesällä 2010 kolmas Pohjoismaa joka laillisti samaa sukupuolta olevien avioliiton. Lakiuudistus hyväksyttiin maan parlamentissa 11. kesäkuuta 2010 yksimielisesti äänin 49–0. Lainmuutos tuli voimaan 27. kesäkuuta 2010. Ennen lakimuutossa maassa oli voimassa rekisteröity parisuhde vuodesta 1996 alkaen, jonka avioliitto korvaa.
Islannin pääministeri Jóhanna Sigurðardóttir meni ensimmäisten joukossa naimisiin kumppaninsa kanssa heti lainmuutoksen tultua voimaan.