stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saharansarvikyy

| Saharansarvikyy |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Kyykäärmeet Viperidae
Suku::  Cerastes
Laji::  cerastes
Kaksiosainen nimi
 Cerastes cerastes  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Saharansarvikyy Wikispeciesissä   Saharansarvikyy Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saharansarvikyy (Cerastes cerastes, vanh. Cerastes cornutus) on Pohjois-Afrikan ja Lounais-Aasian autiomaissa elävä 60–85 cm pitkä myrkkykäärme. Sen nimi johtuu kahdesta silmän yläpuolella olevasta suuresta sarvimaisesta harjasuomusta, mutta myös sarvettomia yksilöitä esiintyy. Sarvien tehtävästä ei ole tarkkaa tietoa. Erään teorian mukaan ne voisivat toimia silmien varjostajina tai auringonvalolta suojaajina. Harmaanruskean käärmeen selässä on haalistuneita tummia laikkuja, mikä antaa niin hyvän suojan, että sekä vihollisten että saaliiden on lähes mahdotonta havaita sitä. Saharansarvikyy viettää päivät usein hiekkaan kaivautuneena tai koloissa kasvien suojassa, mistä käsin se tekee nopeita iskuja saalista kohti. Saharansarvikyy varoittaa uhkaajaa sahamaisella äänellä, jonka se saa aikaan hankaamalla karheita kyljen harjasuomuja toisiinsa. Käärme etenee irtonaisella hiekalla sivukelaustekniikalla, jolloin se jättää ”S”:n muotoisen jäljen hiekkaan. Sen ravintoon kuuluu ennen kaikkea liskot, kuten skinkit ja ripsusisiliskot, mutta myös pikkunisäkkäät ja linnut.
Saharansarvikyyn lisääntyminen poikkeaa useimmista sukulaisistaan siinä, että se ei synnytä eläviä poikasia vaan munii 10–23 munaa.
Aiheesta muualla

ITIS: Cerastes cerastes (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cerastes cerastes, Desert Horned Viper (englanniksi)
The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Cerastes cerastes (englanniksi)
Saarijärvi (Espoo)

| Saarijärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo, Vihti
Koordinaatit:  60°19′45″N, 24°36′00″E
Järvinumero:  21.044.1.007 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  72,3 m 
Rantaviiva:  9,07 km 
Pinta-ala:  0,97 km² 
Tilavuus:  0,0046 km³ 
Keskisyvyys:  4,76 m 
Suurin syvyys:  12,5 m 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi on korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa. Sen pinta-ala on 97 hehtaaria. Järven läntinen osa kuuluu Vihtiin, itäinen osa sijaitsee Espoon Velskolassa Mustakorven suojuotin pohjoispuolella.
Saarijärven pituus kaakosta luoteeseen on noin kaksi kilometriä. Järven lukuisilla lahdilla ei ole karttanimiä. Noin kuusi prosenttia järven pinta-alasta on vähintään 10 metriä syvää. Syvin alue on melko yhtenäinen vyöhyke Saarijärven suuremman saaren länsi- ja eteläpuolella. Noin kahdeksanmetrisiä syvänteitä on useita eri puolilla järveä.
Saarijärvessä sijaitsee kaksi saarta. Niiden yhteispinta-ala on runsaat 16 hehtaaria, josta noin 16 hehtaaria kuuluu suuremman saaren osalle. Pienemmän saaren pinta-ala on runsaan aarin, ja se sijaitsee järven kaakkoisosassa.
Espoon ja Vihdin raja kulkee Saarijärven keskellä sijaitsevan, suuremman saaren luoteisosan halki. Saarijärven läheisyydessä on useita pienehköjä järviä: Espoon puolella muun muassa Pikku Majaslampi, Iso Majaslampi ja Tuhkuri, Vihdin puolella Sarkkinen, Suolikas ja Vaakkoi.
Espoon korkein kohta, eli Mustakorvenkallio, sijaitsee Saarijärven ja Ison Majaslammen välissä.
Saarijärven vesitilavuus on 4 602 000 kuutiometriä.
Saarijärvi (21.044.1.007) kuuluu Lakistonjoen valuma-alueeseen (21.044), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Saarijärvi on Vantaanjoen alueen lounaisia vakavesiä.
Salli Eskola

Salli Esteri Eskola (12. toukokuuta 1906 Lammi – 11. lokakuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen kemisti. Hän oli vuodesta 1947 Helsingin yliopiston kemian apulaisprofessori ja samalla Suomen ensimmäinen kemian naisprofessori.
Salli Eskolan vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Eskola ja Tyyne Rekola. Ylioppilaaksi Eskola tuli 1924 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929 ja lisensiaatiksi 1941. Eskola toimi Lammin yhteiskoulun johtajana ja matematiikan ja luonnonopin opettajana, kunnes 1932 siirtyi Helsingin yliopiston kemian laitokselle assistentiksi. Hän väitteli 1944 orgaanisesta kemiasta aiheena ketohappojen esterikondensaatio (Über die Esterkondensation bein den 8-Ketosäuresteern) ja samaa aihetta hän tutki myöhemminkin. Sota-aikana, 1939–1942, Eskola toimi lääketehdas Orionin kemistinä.
Eskolaa ehdotettiin useana vuonna Nobelin kemianpalkinnon saajaehdokkaaksi.
Eskolalle myönnettiin professorin arvo 1972.
Sami Välimäki (golfaaja)

Sami Välimäki (s. 16. heinäkuuta 1998 Nokia) on suomalainen golfpelaaja. Hän on pelannut ammattilaisena vuodesta 2019 lähtien. Välimäen seura Suomessa on Nokia River Golf ja hänen valmennuksestaan vastaavat Timo Karvinen (laji) ja Pasi Keskumäki (fysiikka). Välimäkeä sponsoroivat Sinebrychoff, UNIBET ja Callaway.
Hän on kilpaillut Challenge Tourilla ja European Tourilla eri osakilpailuissa ja voitti ensimmäisen European Tourin osakilpailun Omanissa maaliskuussa 2020. Hän sai voitostaan 265 000 euroa palkintorahaa ja 460 European Tourin ranking-pistettä. Voitto takaa hänelle pelioikeuden kiertueelle seuraavaksi kahdeksi kaudeksi. Välimäki on neljäs suomalaispelaaja, joka on yltänyt voittoon miesten Euroopan kiertueella. Ennen Omanin kilpailua Välimäki oli rankingissa sijalla 372 ja elokuussa 2020 hänen sijoituksensa oli 109., uransa toistaiseksi paras.
Välimäen aiempia voittoja ovat Open Casa Green, Portugal Amateur Championship, Gecko Tour voitto sekä kahdesti Ticino Championship. Suomenmestaruuksia hänellä on alle 16- ja alle 18-vuotiaiden reikäpelistä sekä lyöntipelistä yhteensä kolme kappaletta.
Välimäki oli amatöörien maailmanrankingin kymmenes ennen kuin siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2019. Rankingsijoitus oli korkeampi kuin kellään toisella suomalaisella ennen häntä.
Välimäki harrasti jääkiekkoa nuorena.
Välimäen serkku on jääkiekkoilija Juuso Välimäki.
Rooveri – kaupunkilaiskoira

| Rooveri – kaupunkilaiskoira> Rover Dangerfield |
| --- | --- |

Ohjaaja:   James L. George  Bob Seeley 
Käsikirjoittaja:  Rodney Dangerfield
Tuottaja:  Willard Carroll Rodney Dangerfield
Säveltäjä:  David Newman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Hyperion Pictures
Levittäjä:  InterCom
Ensi-ilta:  2. elokuuta 1991
Kesto:  74 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rooveri – kaupunkilaiskoira (engl. Rover Dangerfield) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet James L. George ja Bob Seeley.
Elokuvassa Rover elää antoisaa elämää Los Angelesissa, mutta kun hän joutuu yhteenottoon gangsterin kanssa hän joutuu muuttamaan maaseudulle turvaan, ja siellä elämä on outoa kaupunkiin tottuneelle koiralle.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Rodney Dangerfield | Ilkka Moisio | Rooveri |
| Susan Boyd | Ulla Ollikainen | Liisi |
Aiheesta muualla

Rover Dangerfield (1991) DVD Elokuva katsottavissa Internet Archivessa.
Saramo

Saramo on kylä Nurmeksen kaupungin pohjoisosassa, vajaat 25 kilometriä Nurmeksen keskustasta.  Kylässä on vajaat sata taloutta ja asukkaita noin 120. Kylän läpi virtaa Saramojoki. Monimuotoinen Saramojoki muodostaa yhdessä alueen vaarojen kanssa perinteisen pohjoiskarjalaisen kylämaiseman.
Vuonna 2020 uutisoitiin päätöksestä pyrkiä kunnostamaan Saramojoki seuraavien vuosien aikana virtaavan veden kaloille, kuten Vuoksen vesistöalueen erittäin uhanalaiselle järvitaimenelle sekä harjukselle sopivaksi. Esimerkiksi Louhikosken voimalaitos puretaan, ja kaloille luodaan lisääntymiskarikoita. Saramojoella on myös melontareitti (I–III kategorian osuuksia, lisäksi ohitettava Louhikoski (IV–V). Nelisen kilometriä Saramon kyläkeskuksesta jokivartta ylöspäin sijaitsee Leipikosken laavu. Lisäksi luontokohteisiin kuuluu Suojärven lintujärvi lintutorneineen ja laavuineen. Pohjois-Karjalan moottorikelkkareitteihin kuuluu Saramolta Kuhmoon johtava reitti. Saramon seudulla on ollut 60 kilometriä pitkä, Mujejärven ja Peurajärven retkeilykalastusalueen kautta kulkenut Saramon jotos -retkeilyreitti. Reittiä ei kuitenkaan enää ylläpidetä, joten sen kunto on heikentynyt.
Kylällä toimii Saramon kylätoimikunta. Kylällä on rakennettu esimerkiksi kota kylätoiminnan käyttöön.
Tunnettuihin saramolaisiin ovat kuuluneet talonpoika ja keksijä Petter Viiliäinen (1767–1834), maaherra ja moninkertainen ministeri Esa Timonen (1925–2015) ja kirjailija Matti Pulkkinen (1944–2011).
Aiheesta muualla

Saramojärven kylä sites.google.com. Viitattu 20.7.2021. (suomeksi)
Sakawa

Sakawa on Ghanasta alkunsa saanut laajalle Afrikassa levinnyt ilmiö, jossa yhdistetään modernit internethuijaukset ja uskonnolliset rituaalit. Pääasiassa uhraamiseen perustuvien rituaalien uskotaan auttavan internetrikollisia onnistumaan paremmin huijauksissaan.
Sakawa-rikolliset tehtailevat muun muassa tekaistuja romansseja ja luottokorttihuijauksia. Kun he hakevat toiminnalleen Juju-pastorin siunauksen, he uskovat yliluonnollisten voimien langettavan uhrit ansaan.
Sakawasta on tullut jo niin laaja ongelma, että se on tahrinut Ghanan mainetta investointikohteena.
Käännös suomeksi
Saharausku

| Saharausku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Ylälahko::  Rauskut Batoidea
Lahko::  Saharauskukalat Pristiformes
Heimo::  Saharauskut Pristidae
Suku::  Pristis
Laji::  pectinata
Kaksiosainen nimi
 Pristis pectinata  Latham, 1794 
Katso myös
   Saharausku Wikispeciesissä   Saharausku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saharausku (Pristis pectinata) on noin viisimetrinen saharauskujen heimoon kuuluva kala, joka tunnetaan pitkästä, terävien hampaiden reunustamasta kuonostaan, jota sen uskotaan käyttävän pienten saaliskalojen haavoittamiseen ja tappamiseen. Vankeudessa elävien yksilöiden on nimittäin nähty heiluttavan kuonoaan sivusuunnassa ruokinta-aikaan. Sillä se myös tunnustelee merenpohjaa saalista etsiessään.
Levinneisyys

Saharauskua tavataan Atlantin trooppisissa ja lauhkeissa osissa. Ne viihtyvät matalikoilla ja tunnetaan hyvin Yhdysvaltain Atlantin puoleisella rannikolla ja Itä-Afrikassa. Niitä arvellaan olevan myös Välimerellä.
Aiheesta muualla

Pristis pectinata (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Saran suloinen kosto

| Saran suloinen kosto> Serving Sara |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Reginald Hudlin
Käsikirjoittaja:   Jay Scherick  David Ronn 
Tuottaja:  Dan Halsted
Säveltäjä:  Marcus Miller
Kuvaaja:  Robert Brinkmann
Leikkaaja:  Jim Miller
Pääosat:   Matthew Perry  Elizabeth Hurley  Bruce Campbell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix Hulu
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saran suloinen kosto (Serving Sara) on Reginald Hudlinin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääroolia esittää Matthew Perry (esiintynyt myös muun muassa Frendeissä).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matthew Perry  | … |  Joe Tyler   |
|  Elizabeth Hurley  | … |  Sara Moore   |
|  Vincent Pastore  | … |  Tony   |
|  Bruce Campbell  | … |  Gordon Moore   |
|  Amy Adams  | … |  Kate   |
|  Terry Crews  | … |  Vernon   |
|  Marshall Bell  | … |  Warren Cebron   |
Saarijärven terveysasema

| Saarijärven terveysasema |
| --- | --- |
 Saarijärven terveysasema.
Osoite:  Sairaalantie 2 43100 Saarijärvi
Sijainti:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62.71048°N, 25.25584°E
Käyttäjä:  Keski-Suomen hyvinvointialue
Saarijärven terveysasema
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terveysaseman julkisivua.
Saarijärven terveysasema on Saarijärven keskustaajamassa toimiva terveysasema. Se on Keski-Suomen hyvinvointialueen ylläpitämä.
Terveysasemalla on lääkärin, hoitajan ja muistikoordinaattorin vastaanotot. Hoitotavikejakelu, suun terveydenhuolto, mielenterveys- ja päihdepalvelut, kuntous ja neuvola toimivat myös. Terveysasemalla on mahdollisuus röntgentutkimuksiin ja siellä toimii myös Fimlabin laboratorioiden näyttenotto.
Terveyskeskuksen aukioloaikojen ulkopuolella kiireellisissä tarpeissa lähikuntien avoinna olevat terveysasemat samoin kuin Sairaala Novan yhteispäivystys Jyväskylässä voivat auttaa.
Lääketieteen opiskelijayhdistyksiä edustava Suomen Medisiinariliitto palkitsi Saarijärven terveysaseman vuonna 2020 "Kandiystävällinen terveyskeskus" -tunnustuksella.
Saarijärven terveyskeskuksessa työskenteli aiemmin terveyskeskuslääkäri Tapani Kiminkinen, joka tunnetaan esimerkiksi omasta tv-ohjelmastaan YLE:llä.
Aiheesta muualla

Terveyspalvelut (hyvaks.fi)
(Keski-Suomen maakunnan) Terveysasemat (hyvaks.fi)
Satama (reliefi)

| Satama |
| --- | --- |

Nimi:  Satama
Tekijä:  Eino Räsänen
Valmistumisvuosi:  1959
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Jätkäsaari, Tyynenmerenkatu 1
Paikkakunta:  Helsinki
Koordinaatit:  60°09′36.18″N, 24°55′14.87″E
Satama on kuvanveistäjä Eino Räsäsen tekemä reliefi Helsingin Jätkäsaaressa. Reliefissä on kaksi naista, joista toinen kantaa olallaan, toinen käsillään raskaita esineitä. Keskellä on kolme kumartunutta miestä, joista kaksi kantaa selässään säkkejä. Yksi mies nostaa laivan kiinnitykseen käytettävää ketjua. Oikeassa ja vasemmassa alareunassa on astioita ja muita esineitä, taustalla on neljä laivaa ja majakka.
Pronssireliefi on yli kaksi metriä leveä ja noin kaksi metriä korkea. Ihmishahmot ja esineet on tehty huolellisesti, tyylitellen.
Vuonna 1959 valmistunut Satama valmistui Helsingin kaupungin edellisenä vuonna järjestämän kuvanveistokilpailun tuloksena. Se suunniteltiin satamamiesten huoltorakennukseen Katajanokalla, jonka tavarasatama lopetti toimintansa 1970-luvulla. Reliefi siirrettiin Jätkäsaareen.
Satama on Tyynenmerenkadun ja Välimerenkadun risteyksessä olevan niin sanotun Huutokonttorin seinässä. Huutokonttori toimi myös Jätkäsaaren sataman sosiaalitilana ja siellä huudettiin aamulla satamatöihin halukkaat miehet töihin. Nykyisin Huutokonttorissa on kahvila, Jätkäsaaren infokeskus ja kirjasto.
Satalinnan säätiö

Satalinnan Säätiö perustettiin Satakuntatalon rakentamisen alkaessa vuonna 1950. Säätiö omistaa rakennuksen tontteineen ja hoitaa niiden kunnossapidon, toimii vuokranantajana, sekä tukee Satakuntalaisen Osakunnan opiskelijatoimintaa. Säätiön nimi on viittaus Satalinnan keuhkotautiparantolaan, jonka merkittävä osakkeenomistaja Satakuntalainen Osakunta oli.[lähde? ]
Säätiön hallituksessa on puheenjohtaja ja kahdeksan jäsentä. Puheenjohtajana toimii Satakuntalaisen Osakunnan inspehtori, joka on Helsingin yliopiston professori. Varapuheenjohtajana toimii osakunnan kuraattori, joka on yleensä vanhempi opiskelija tai vastavalmistunut. Osakunta asettaa säätiön hallitukseen jäsenistä kuraattorin lisäksi kolme henkilöä. Heidät valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan ja he tuovat hallituksen pöytään osakuntalaisten ja asukkaiden näkökulmaa. Loput neljä asiantuntijajäsentä hallitus valitsee kymmenen vuoden kausille. Myös heillä on yleensä osakuntataustaa.[lähde? ]
SNCASE SE.700

| SNCASE SE> 700 |
| --- | --- |
Tyyppi:  autogiro
Alkuperämaa:   Ranska
Valmistaja:  SNCASE
Suunnittelija:  Pierre-Étienne Mercier
Ensilento:  22. toukokuuta 1945
Valmistusmäärä:  2 
Kehitetty mallista:  SNCASE SE.100
SNCASE SE.700 oli ranskalaisen SNCASE:n toisen maailmansodan aikana suunnittelema ja rakentama autogiro, jota ehdittiin valmistaa vain kaksi kappaletta ennen projektin alasajoa.
Historia > Kehitys

SNCASE perustettiin helmikuussa 1937 Ranskan valtion edellisvuonna tekemällä päätöksellä, jolla fuusioitiin ranskan kansallistetut ilmailuteollisuusyhtiöt joukoksi suurempia yhtiötä. Yksi SNCASE:en liitetyistä yhtiöistä oli Lioré et Olivier, joka oli ennen fuusiota lisenssivalmistanut espanjalaista Cierva C.30 -autogiroa, mikä oli tehnyt yhtiöstä autogirojen edelläkävijän Ranskassa.
SNCASE käynnisti vuonna 1939 SE.100-hävittäjän pohjalta kehitetyn SE.500-matkaustajakoneen suunnitteluprojekti rinnalla autogiroprojektin, jonka pääsuunnittelijana toimi SE.500:n tapaan Pierre-Étienne Mercier. SE.700-mallitunnuksen saanut projekti oli suunnitteluratkaisuiltaan ajalleen varsin edistyksellinen: koneessa oli aerodynaamisesti muotoiltu runkorakenne ja suljettu ohjaamo. SE.500:n rinnalla kehitetty autogiro muistutti selvästi koneiden yhteistä kantatyyppiä, SE.100-hävittäjää. SE.700:n kolmipyörälaskutelineen taaempi pyöräpari kiinnittyi SE.100:n tapaan suoraan kaksoisperäsimen alaosaan. Puurakenteinen autogiro oli varustettu Béarnin valmistamalla 220-hevosvoimaisella (164 kW) moottorilla, joka pyöritti rungon takaosaan asennettua kaksilapaista potkuria. Vapaasti pyörivä pääroottori oli kolmilapainen ja halkaisijaltaan 12,5-metrinen.
Historia > Prototyypit ja peruutettu esituotantosarja

SE.700:n prototyyppi koottiin toisen maailmansodan aikana Marseillen lähellä sijaitsevassa Marignanessa. Sota viivästytti projektia ja prototyypin ensilento tehtiin vasta sen päätyttyä. Ensilennon lensi Henri Stakenburg 25. toukokuuta 1945. Prototyypin alkuperäinen voimalaite vaihdettiin myöhemmin samantehoiseen kuusisylinteriseen Renault 6Q-01 -rivimoottoriin. SE.700 osoittautui varsin haastavaksi lentää ja vaurioitui laskussa kuudennella koelennollaan tammikuussa 1946.
SNCASE päätti rakentaa toisen parannellun prototyypin vaurioituneen korjaamisen sijaan. Alkuun mallinimen SE.700A ja myöhemmin SE.701 saanut toinen prototyyppi varustettiin tehokkaammalla 330-hevosvoimaisella (246 kW) Béarn 6D-07 -moottorilla. Toisen prototyypin kaksoisperäsintä ja muita ohjainpintoja muutettiin paremman ohjattavuuden ja vakauden saavuttamiseksi. Autogirosta oli tarkoitus valmistaa myös neljä jatkokehitettyä SE.702-esituotantokonetta, jotka tunnettiin myös mallinimellä SE.700B. Autogiroprojekti ajettiin kuitenkin alas SNCASE:n siirrettyä voimavaransa modernimpina nähtyjen helikopterien kehitykseen yhtiön arvioitua autogirojen markkinat liian pieniksi ja käyttökohteet liian rajoittuneiksi. SNCASE alkoi suunnitella sotasaaliina saadun saksalaisen Focke-Achgelis Fa 223 Drachen pohjalta omaa SE.3000-helikopteriaan. SE.700:n toinen prototyyppi ei tehnyt koskaan ensilentoaan ja esituotantosarjan rakentaminen peruutettiin. Kumpikaan rakennetuista prototyypeistä ei säilynyt nykypäivään.
Versiot

Lähde:
SNCASE SE.700 – ensimmäinen prototyyppi, tuhoutui laskussa tammikuussa 1946.
SNCASE SE.701 (SE.700A) – toinen paranneltu prototyyppi, varustettu tehokkaammalla 330-hevosvoimaisella Béarn 6D-07 -rivimoottorilla, ei lentänyt ennen projektin keskeyttämistä.
SNCASE SE.702 (SE.700B) – neljän koneen suunniteltu esituotantosarja, tuotanto peruutettiin.
Tekniset tiedot (SE.700)

Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&06.05500006,55 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.08000003,8 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01400.&&&&001 400 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&01535.&&&&001 535 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Renault 6Q-01 -kuusisylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&0220.&&&&00220 kW (&&&&&&&&&&&&0164.&&&&00164 hv)
Roottori: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × halkaisija &&&&&&&&&&&&&012.050000012,50 m, pinta-ala &&&&&&&&&&&&0123.&&&&00123 m²
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0266.&&&&00266 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0159.&&&&00159 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0660.&&&&00660 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&04500.&&&&004 500 m
Sabiha Gökçen

| Sabiha Gökçen |
| --- | --- |
 Sabiha Gökçen 1930-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1913 Bursa, Turkki
Kuollut: 22. maaliskuuta 2001 (88 vuotta) Ankara, Turkki
Kansalaisuus:  Turkki
Ammatti:  sotilaslentäjä
Sabiha Gökçen (21. maaliskuuta 1913 Bursa, Turkki – 22. maaliskuuta 2001 Ankara, Turkki) oli Turkin ensimmäinen naislentäjä ja maailman ensimmäinen naissotalentäjä.
Lapsuus ja nuoruus

Hän oli yksi Mustafa Kemal Atatürkin adoptoimasta kahdeksasta lapsesta. Atatürk löysi Sabihan vuonna 1925 Bursassa. Sabiha joka oli alun perin bosniakki, halusi päästä opiskelemaan, joten maan isä Atatürk adoptoi hänet kuultuaan hänen surkeista elinoloistaan. Hän kävi kansakoulua Ankarassa ja sitten Istanbulin amerikkalaista tyttökoulua. Atatürk oli laatinut Turkille uuden sukunimilain, joka astui voimaan kesällä 1934. Saman vuoden joulukuussa Atatürk antoi Sabihalle sukunimen Gökçen (suomeksi gök tarkoittaa taivas). Kuusi kuukautta myöhemmin Sabihasta tuli lentäjä.
Lentäjän ura

Atatürk uskoi ilmailuun eräänä yhteiskuntaa uudistavana tienä. Hän perusti siviililentokoulun, joka sai nimen ”Türk Kuşu” (suom. ”turkkilainen lintu”) ja vei Sabihan sen avajaisseremoniaan 5. toukokuuta 1935. Nuori nainen innostui lentämisestä. Hän hankki lentolupakirjan ja osallistui purjelentokoulutukseen Neuvostoliitossa. Atatürk avitti hänet Turkin ilmavoimien akatemiaan, ja hänestä tuli ensimmäinen naissotilaslentäjä Turkissa. Hän lensi muun muassa pommikoneita ja osallistui useisiin sotaharjoituksiin.
Hänestä tuli ensimmäinen naissotalentäjä 1930-luvun jälkipuolella. 1930-luvun lopulla hänestä tuli ”Türk Kuşu”-lentokoulun pääkouluttaja, jossa toimessa hän jatkoi vuoteen 1955 asti. Hän lensi vuoteen 1968 asti. Hän kirjoitti muistelmateoksen  ”A Life Along the Path of Atatürk”. Istanbulin uudempi kansainvälinen lentokenttä, joka sijaitsee Aasian puolella, on nimetty Sabiha Gökçenin mukaan (İstanbul Sabiha Gökçen Uluslararası Havalimanı, suom. Istanbulin Sabiha Gökçenin kansainvälinen lentoasema)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sabiha Gökçen Wikimedia Commonsissa
Sabiha Gökçen's Life HEAŞ. Arkistoitu 6.2.2020. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
Ataturk's Daughter was an Armenian Armedia.am.  2.11.2016. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
Sabiha Gökçen (March 22, 1913 – March 22, 2001) Women in History – 22 March.  22.3.2019. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
Rootwater

| Rootwater |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2002–2010
Tyylilaji:  hardcore, thrash metal
Kotipaikka:  Varsova, Puola
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Maciej Taff, laulu (2002–2010)  Sebastian Zusin, kitara (2002–2010)  Valeo, kitara (2009–2010)  Heinrich, bassokitara (2005–2010)  Grzegorz ”Gregor” Olejnik, rummut (2009–2010) 
Levy-yhtiö:  Fonografika, 2005–2007   Mystic Production, 2007–2010  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rootwater oli puolalainen heavy metal -yhtye, jonka perustivat Sebastian Zusin, Yonca ja Pablo vuonna 2002. Pian perustamisen jälkeen Maciej Taff liittyi yhtyeeseen vokalistiksi. Musiikissa on hardcoren, thrash- ja folkmetallin sekä punkin vaikutteita.
Vuonna 2010 yhtye ilmoitti keskeyttävänsä toimintansa Maciej Taffin heikon terveydentilan sekä kuntoutuksen vuoksi.
Kokoonpano

Viimeisin kokoonpano
Maciej Taff – laulu (2002–2010)
Sebastian Zusin – kitara (2002–2010)
Valeo – kitara (2009–2010)
Heinrich – bassokitara (2005–2010)
Grzegorz ”Gregor” Olejnik – rummut (2009–2010)
Entiset jäsenet
Tomasz ”Yony” Jońca – kitara (2002–2004)
Michał Truong – kitara (2004–2009)
Przemysław Bieliński – bassokitara (2002–2004)
Paweł ”Rekin” Jurkowski – rummut (2002–2004)
Artur Rowiński – rummut (2004–2008)
Paul – rummut (2008)
Diskografia

Studioalbumit
Under (2004,  Fonografika)
Limbic System (2007,  Mystic Production)
Visionism (2009,  Mystic Production)
EP:t
The Legends of Hava Nagila (2006,  Fonografika)
Singlet
Hava Nagila (2002,  Fonografika)
Aiheesta muualla

Rootwater Myspacessa (englanniksi)
Rootwater
| --- | --- |
Studioalbumit:  Under • Limbic System • Visionism
EP:t:  The Legends of Hava Nagila
Singlet:  Hava Nagila
Katso myös:  UnSun • Vesania • Black River • Vader