stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksei Nikišov

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Aleksei Vladmirovitš Nikišov
Syntymäaika: 6. lokakuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Krasnoturjinsk, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 172 cm
Paino: 70 kg
Junioriseurat
:  Majak, Krasnoturjinsk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1983 |  Majak, Krasnoturjinsk | 11 | (2) |
| 1983–1993 |  Dynamo Alma-Ata | 245 | (79) |
| 1993–1998 |  Katrineholm SK |  |  |
| 1998–1999 |  Røa IL, Oslo |  |  |
| 1999–2002 |  Katrineholm SK |  |  |
Maajoukkue
| 1990 |  Neuvostoliitto | 2 | (0) |
| 1993–2001 |  Kazakstan |  | () |
Valmennusura
2003–2011:  Kazakstan, kakkosvalmentaja
2003–2004:  Katrineholm SK
2004–2005:  Majak, Krasnoturjinsk
2007–2009:  Akžaiyk, Uralsk
2012–2016:  Kazakstan
2016–2019:  Veiterä
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aleksei Vladmirovitš Nikišov (ven. Алексей Владимирович Никишов, s. 6. lokakuuta 1965 Krasnoturjinsk) on kazakstanilais-venäläinen jääpallovalmentaja ja pelaajauransa päättänyt jääpalloilija. Hän on ollut 2000-luvulla Kazakstanin maajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaura

Nikišovin jääpallouran kasvattajaseura oli Majak, Krasnoturjinsk, missä hän pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa 1982–1983 ennen siirtymistään Neuvosto-Kazakstaniin Alma-Atan Dynamoon, jossa hän pelasi huippuvuotensa eli kaudet 1983–1993. Neuvostoliiton kaatumisen seurauksena myös Kazakstanin jääpallon lippulaivan Alma-Atan Dynamon toiminta loppui. Nikišov kuten monet muutkin entisen Neuvostoliiton alueen huippupelaajat siirtyivät länteen – pääosin Ruotsiin. Hänen uusi seuransa oli Katrineholm SK, jossa hän pelasi kausina 1993–2002 yhtä kautta lukuun ottamatta, jolloin hän pelasi Norjassa oslolaisessa Røa IL:n joukkueessa.
Omalla urallaan Nikišov pelasi kaksi ottelua vuonna 1990 Neuvostoliiton maajoukkueessa. Hän siirtyi Neuvostoliiton hajoamisesta syntyneeseen Kazakstanin maajoukkueeseen, jota edusti ensi kerran 1993 ja sen jälkeen kolmissa MM-kisoissa vuosina 1997, 1999 ja 2001. Niissä hän pelasi 19 ottelua ja teki kolme maalia.
Valmentajaura

Päätettyään pelaajauransa keväällä 2002 Nikišov siirtyi valmennustehtäviin. Hän jatkoi pelaajauran jälkeisen kauden Katrineholmissa valmentajana ja toimi samalla myös Kazakstanin maajoukkueen valmennuksessa.
Nikišov palasi 2000-luvulla vielä Venäjälle ja Kazakstaniin ja toimi seurajoukkuevalmentajana ensin kasvattajaseurassaan Majakissa ja sen jälkeen Akžaiykissa. Kazakstanin maajoukkueen päävalmentaja Nikišovista tuli vuonna 2012, jonka jälkeen maajoukkue saavutti useita MM-pronssimitaleita.
Kaudet 2016–2019 Nikišov valmensi Suomen Bandyliigan Veiterää. Joukkue saavutti hänen johdollaan kaksi SM-kultaa, yhden SM-hopean ja yhden Suomen cupin mestaruuden.
Saavutukset

Seurajoukkueissa
Neuvostoliiton mestaruus vuonna 1990 Alma-Atan Dynamon riveissä,
IVY:n mestaruuspronssi 1992 Alma-Atan Dynamon riveissä
Suomen mestaruus: 2017, 2018 (Veiterä)
Maajoukkueessa
4 MM-pronssia Kazakstanin päävalmentajana: 2012, 2013, 2014 ja 2015,
2 MM-pronssia Kazakstanin valmennusryhmässä: 2003 ja 2005
Jyrki Normaja

Jyrki Normaja (s. 1968) on turkulainen lintuharrastaja, joka on ollut BirdLife Suomen Rariteettikomitean jäsen vuodesta 2003 lähtien.
Normaja on harrastanut lintuja vuodesta 1982 lähtien erikoistuen lintujen määrittämiseen ja rengastamiseen. Toiminut Turun lintutieteellisen yhdityksen (TLY) aluerariteettikomiteassa ja Bongariliiton hallituksen puheenjohtajana. Normaja on matkustanut lintujen perässä ympäri maapalloa ja kirjoittanut lintujen määrittämisestä artikkeleita useisiin suomalaisiin ja ulkomaalaisiin lintulehtiin. Toimii Linnut-lehden vakituisena avustajana muun muassa kirjoittaen julkaisuun artikkeleita ja pitäen määrityskilpailua.
Teoksia

Normaja, Jyrki et al: Ruissalon lintuopas – Fågelguide för Runsala.  (Käännös ruotsiksi Mikael Nordström)  Turku:  Turun kaupungin ympäristönsuojelutoimisto, 1995.  ISBN 951-9262-85-7.
Lehikoinen, Esa, Gustafsson, Esko ym.: Varsinais-Suomen linnut.  Turku:  Turun lintutieteellinen yhdistys r.y., 2003.  ISBN 952-91-5584-0.
Aiheesta muualla

Jyrki Normaja kertoo Kirgisian-matkastaan Turun Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyrki Normajan kuvagalleria
Kabulin pommi-isku 2016

| Kabulin pommi-isku |
| --- | --- |
 Hazarien mielenosoitus heinäkuussa 2016.
Paikka:  Kabul, Afganistan
Kohde:  mielenosoittajat
Ajankohta:  23. heinäkuuta 2016
Iskutyyppi:  Itsemurhaisku
Kuolleita:  61
Haavoittuneita:  yli 200
Kabulin pommi-isku 2016 tapahtui Afganistanin pääkaupungissa Kabulissa 23. heinäkuuta 2016, kun itsemurhapommittaja iski keskellä mielenosoitusta. Viranomaisten mukaan ainakin 61 ihmistä on saanut surmansa ja yli 200 on loukkaantunut.
Mielenosoittajat olivat pääasiassa etnisesti hazaria, jotka osoittivat mieltään hallituksen toimia vastaan. Hazarien asuttaman köyhän Bamiyanin maakunnan halki oli tarkoitus rakentaa sähkölinja, mutta hallitus muutti suunnitelmansa ja sähkölinja ei tulisi sinne lainkaan. Mielenosoittajat vaativat että hallitus muuttaisi linjausta alkuperäisen mukaiseksi jotta sähköä saataisiin seudulle joka kärsii sähköpulasta. Isis on ilmoittautunut iskun tekijäksi.
Jääkurjenmiekka

| Jääkurjenmiekka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kurjenmiekkakasvit Iridaceae
Suku::  Kurjenmiekat Iris
Laji::  danfordiae
Kaksiosainen nimi
 Iris danfordiae  (Baker) Boiss. 
Katso myös
   Jääkurjenmiekka Wikispeciesissä   Jääkurjenmiekka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jääkurjenmiekka (Iris danfordiae) on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji.
Levinneisyys

Jääkurjenmiekka kasvaa luonnonvaraisena Turkissa.
Kaboža

| Kaboža Кабо́жа |
| --- | --- |
 Kabožan rautatieasema.
 Kaboža
 Koordinaatit: 58°48′11″N, 35°1′46″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Hvoinaja
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  321 km²
Väkiluku (2011):  1 800
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaboža (ven. Кабо́жа) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kabožan aseman kautta kulkee Pietarin ja Moskovan välinen sivurata, josta on yhteys Pietarin ja Vologdan väliselle radalle Podborovjeen. Kunnan pinta-ala on 321 neliökilometriä. Asukkaita on 1 800 henkeä (vuonna 2010).
Kabožan kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Vologdan alueeseen, kaakossa Hvoinajan piirin Zvjaginon kuntaan, etelässä Novgorodin alueen Mošenskojen piiriin sekä lounaassa Hvoinajan piirin Dvorištšin ja luoteessa Mintsyn kuntaan. Alueen keskellä on Jubileinyin kunta. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat savi ja turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Gornyn rautatieasema ja 21 kylää: Berežok, Demidovo, Gorka, Gorny, Jemeljanovskoje, Kašino, Komarovo, Krestsy, Krivošeino, Levotša, Makarjino, Noskovo, Otrada, Perfiljevo, Poptsovo, Ramenje, Savkino, Sjohino, Stremkovo, Suholžino ja Timoškino.
Kabožasta on linja-autoyhteys Hvoinajaan sekä päivittäiset paikallisjunayhteydet Hvoinajaan, Pestovoon ja Podborovjeen. Asemalla pysähtyy myös Pietarin ja Pestovon välinen kaukojuna. Kabožan ja Jubileinyin välillä on yksityisen turvetuontantoyhtiön kapearaiteinen rautatie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat metsäteollisuus ja maatalous. Kunnan alueella toimii useita puunhankintayrityksiä, maidon, viljan ja rehun tuotantoon erikoistunut matalousyritys Levotšski, kuusi yksityistilaa ja 880 henkilökohtaista aputaloutta. Lisäksi on parikymmentä palvelualojen yrittäjää.
Palveluihin kuuluvat Kabožan ja Levotšan lastentarhat, Levotšan keskikoulu, Kabožan, Levotšan ja Gorkan kerhotalot, Kabožan, Levotšan ja Ramenjen ensiapuasemat sekä parikymmentä kauppaa. Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuin- ja hautapaikat, 1800-luvulta peräisin olevat Jemeljanovskojen kartanoalueet, Levotšan pyhän Nikolaoksen kirkko ja kaksi 1900-luvun vaihteen asuinrakennusta.
Aiheesta muualla

Kabožan kunnan sivusto (venäjäksi)
Kabožan kunta Hvoinajan piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaliiperin 40 tyypin 89 12,7 cm ilmatorjuntatykki

| Kaliiperin 40 tyypin 89 12,7 cm ilmatorjuntatykki |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  laivatykki
Alkuperämaa:   Japani
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1932–1945
Valtion käytössä:   Japani
Sodissa:  Toinen maailmansota
Valmistushistoria
Suunniteltu:  1928–1932
Valmistusvuodet:  1932–1945
Valmistusmäärä:  noin 1 500
Eri versiot:  type 88
Tekniset tiedot
Paino:  3 100 kg
Piipun pituus:  5 080 mm
Patruuna:  kranaatti
Kaliiperi:  127 mm
Tulinopeus:  8–14 ls/min
Lähtönopeus:  720–725 m/s
Maksimikantama:  9 440 m
Kaliiperin 40 tyypin 89 12,7 cm ilmatorjuntatykki (jap. 四十口径八九式十二糎七高角砲, yonjūkōkei hachi-kyū-shiki jūnisenchi shichi -kōkakuhō) oli keisarillisen Japanin laivaston keskiraskas laivatykki, joka oli palveluskäytössä toisessa maailmansodassa.
Keisarillisen Japanin laivasto otti tyypin 89 tykin käyttöön 6. helmikuuta 1932, ja siitä tuli merkittävin ilmatorjunta-ase uusilla lentotukialuksilla, taistelulaivoilla ja risteilijöillä. Tykki asennettiin pääasiassa kaksiputkisena asennuksena. Laivaston aluksia 1930- ja 1940-luvuilla modernisoitaessa niiden vanhatilmatorjunta-aseistus, 80-milliset tyypin 3 ja 120-milliset tyypin 10 tykit, korvattiin tyypin 89 aseilla.
Käyttö

Tykkejä asennettiin seuraavien luokkien aluksille:
Chitose-luokka
Hiyō-luokka
Ibuki-luokka
Ise-luokka
Izumo-luokka
Kongō-luokka
Kuma-luokka
Matsu-luokka
Mogami-luokka
Nagara-luokka
Nagato-luokka
Shōkaku-luokka
Taiyō-luokka
Takao-luokka
Unryū-luokka
Yamato-luokka
Zuihō-luokka
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:12.7 cm/40 Type 89 naval gun
Käännös suomeksi
Ali Leppäkoski

| Ali Leppäkoski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1911 Paimio
Kuollut: 15. maaliskuuta 1988 Turku
Kansalaisuus:  suomi
Uran tiedot
Laji:  Paini
Seura:  Turun Voimamiehet
Kilpauran kesto:  1931–1947
Saavutukset
Voitot:  1 SM-kulta 3 SM-hopeaa 1 SM-pronssi
Ali Johannes Leppäkoski (8. maaliskuuta 1911 Paimio – 15. maaliskuuta 1988 Turku) oli suomalainen painija. Turkulainen Leppäkoski edusti Turun Voimamiehiä. Hän toimi myös seuran maaotteluedustajana.
Elämä

Leppäkoski syntyi Paimiossa 1911, mutta muutti perheensä kanssa Turkuun jo 12-vuotiaana. Lapsena hän osallistui useisiin ikäluokkansa urheilukilpailuihin, mutta sai eniten menestystä hiihdossa. Myös hänen nuoremmista veljistään Antti ja Arvo Leppäkoskesta tuli myöhemmin painijoita, mutta Arvo Leppäkosken ura päättyi vaikeaan haavoittumiseen sodassa.
Elämä > Painiura

Leppäkoski työskenteli 1930-luvulla Crichton-Vulcanilla, jossa hänen työtoverina oli painija Arvo Kangas, Lauri Kankaan vanhempi veli. Kangas kiinnitti huomiota Leppäkosken vahvaan fysiikkaan, ja kannusti tätä aloittamaan painiharrastuksen. Leppäkoski kävikin vierailulla Turun Voimamiesten Humalistonkadulla sijainneessa urheilijakahvilassa ja harjoitussalissa. Sali oli aivan tyhjä, lukuun ottamatta harjoittelemassa ollutta olympiavoittaja Kaarlo Mäkistä. Mäkinen pyysi Leppäkoskea ottelemaan kanssaan, ja Leppäkosken tappiosta huolimatta harrastus painin parissa lähti tästä tilanteesta liikkeelle. Tämän jälkeen Leppäkoski harjoitteli salilla pitkän aikaa lähes joka ilta. Leppäkosken ensimmäinen valmentaja oli painija Aarne Mäki, joka syksyllä 1931 totesi Leppäkosken olevan valmis ensimmäisiin kilpailuihin.
Leppäkoski oli aluksi alipainoinen ja hontelo, mutta Mäki kannusti tätä olemaan aggressiivinen. Ensimmäinen vastustaja oli Helsingin Jyryä edustanut Paavo Oksa, joka ilmeisesti aliarvioi uuden vastustajansa. Ensimmäinen ottelu päättyi selkävoittoon vain 11 sekunnin jälkeen. Vaikka Leppäkoski jäi kokonaiskilpailun sarjassaan neljänneksi, menestys kannusti jatkamaan. Ura jatkui kuitenkin vasta vuoden tauon jälkeen vuonna 1933, sillä Leppäkoski suoritti välissä asepalveluksen Riihimäellä.
Toisen maailmansodan jälkeen Turun Voimamiesten painitoiminta hiipui käytännössä olemattomiin, mutta Leppäkoski ja samassa seurassa paininut Aarre Airo jatkoivat seuratoimintaa erityisesti nuorten parissa. Leppäkoski ja Airo ohjasivat Turun Voimamiesten painitoimintaa aina 1960-luvun lopulle saakka.
Elämä > Saavutukset

SM-kultaa
1940 Vapaapaini, keskisarja
SM-hopeaa
1937 kreikkalais-roomalainen paini, keskisarja
1945 Vapaapaini, raskas keskisarja
1947 Vapaapaini, raskas keskisarja
SM-pronssi
1944 kreikkalais-roomalainen paini, raskas keskisarja
Maaotteluedustukset
1934 Ruotsi-Suomi, vapaapaini, keskisarja
1938 Suomi-Ruotsi, kreikkalais-roomalainen paini, keskisarja
1946 Suomi-Ruotsi, kreikkalais-roomalainen paini, raskas keskisarja
1947 Suomi-Ruotsi, kreikkalais-roomalainen paini, raskas keskisarja
Suomen Painiliiton mestaruuskilpailut, joukkueiden SM-turnaus
1942 1. kreikkalais-roomalainen paini, keskisarja
1944 1. kreikkalais-roomalainen paini, raskas keskisarja
1946 1. kreikkalais-roomalainen paini, raskas keskisarja
1947 1. kreikkalais-roomalainen paini, raskassarja
Elämä > Tunnustuksia

Turun Voimamiesten kunniajäsen
Suomen Painiliiton hopeinen ansiomerkki
Suomen urheilun Hopeinen ansiomitali kullatuin ristein
Suomen urheilun Hopeinen ansioristi
Yrittäjäin Liiton Pronssinen ansiomerkki
Kalinka

Kalinka (ven. Калинка) on venäläinen laulu, jota on usein pidetty kansanlauluna. Sen on sanoittanut Ivan Larionov vuonna 1860.
Neuvostoliiton valtionhymnin säveltäjä Aleksandr Aleksandrov teki ”Kalinkasta”  mukaansatempaavan kuorosovituksen, joka levisi neuvostoliittolaisten kuorojen kiertueilla ja äänilevyillä myös länsimaihin.
Laulu ylistää koiranheisipuuta (lumipallopensasta). Sen sanoituksia ei voi suoranaisesti kääntää muille kielille, koska ne sisältävät paljon ilmaisuja sekä monimerkityksisiä venäjänkielisiä sanoja, joille ei ole vastineita muissa kielissä.
Lauri Jauhiaisen tekemässä suomenkielisessä tekstissä lauletaan Kalinka-nimiselle tytölle ja verrataan tätä erilaisiin marjoihin: ”Kalinka, Kalinka, oot marjani mun...”
Sanat

| --- | --- |
 Калинка, калинка, калинка моя! В саду ягода малинка, малинка моя! Ах, под сосною, под зеленою, Спать положите вы меня! Ай-люли, люли, ай-люли, Спать положите вы меня. Калинка, калинка, калинка моя! В саду ягода малинка, малинка моя! Ах, сосенушка ты зеленая, Не шуми же надо мной! Ай-люли, люли, ай-люли, Не шуми же надо мной! Калинка, калинка, калинка моя! В саду ягода малинка, малинка моя! Ах, красавица, душа-девица, Полюби же ты меня! Ай-люли, люли, ай-люли, Полюби же ты меня! Калинка, калинка, калинка моя! В саду ягода малинка, малинка моя! :  Kalinka, kalinka, kalinka moja! V sadu jagoda malinka, malinka moja! Ah, pod sosnoju, pod zeljonoju, Spat’ položite vy menja! Aj-ljuli, ljuli, aj-ljuli, Spat’ položite vy menja. Kalinka, kalinka, kalinka moja! V sadu jagoda malinka, malinka moja! Ah, sosenuška ty zelenaja, Ne šumi že nado mnoj! Aj-ljuli, ljuli, aj-ljuli, Ne šumi že nado mnoj! Kalinka, kalinka, kalinka moja! V sadu jagoda malinka, malinka moja! Ah, krasavitsa, duša-devitsa, Poljubi že ty menja! Aj-ljuli, ljuli, aj-ljuli, Poljubi že ty menja! Kalinka, kalinka, kalinka moja! V sadu jagoda malinka, malinka moja! 
Käännös suomeksi
KV45

| KV45 |
| --- | --- |
 KV45 rakenne.
Sijainti
Korkeus merenpinnasta:  ? m
Mitat
Korkein kohta:  ? m
Kapein kohta:  0,91 m
Levein kohta:  5,36 m
Kokonaispituus:  5,8 m
Pinta-ala yhteensä:  20,09 m2
Tilavuus yhteensä:  ? m3
Muita tietoja
Omistaja:  virkamies
Sisäänkäynnin tyyppi:  kuilu
Akseli:  suora
Koristelu:  ei koristelua
Kanooppiastia haudasta KV 45.
KV45 on muinainen egyptiläinen hauta. Se sijaitsee Kuninkaiden laaksossa ja se rakennettiin Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalla. Sitä käytettiin korkea-arvoisen virkamies Userhatin hautaamiseen. Hautaa on lisäksi käytetty kolmannella välikaudella 22. dynastian aikana.
Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti Howard Carter vuonna 1902. Donald Ryan tutki hautaa vuonna 1992. Haudasta on löydetty muumioita, ihmisten ja kasvien jäännöksiä, koruja, hautakalusteita ja astioita. Hauta on hiljattain tyhjennetty kiviromusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KV45 Wikimedia Commonsissa
Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Jyväskylän rauhanyhdistys

| Jyväskylän rauhanyhdistys |
| --- | --- |
 Rauhanyhdistyksen tunnus.
Sijainti:  Hongikontie 1 40200 Jyväskylä
Seurakunta:  Jyväskylän rauhanyhdistys ry (SRK)
Rakentamisvuosi:  1974
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jyväskylän rauhanyhdistys on Jyväskylän Taulumäessä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa ovat seurat, joita pidetään keskiviikkoisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. Rauhanyhdistys toimii toimitalon lisäksi myös alueen kirkoissa ja muissa seurakuntien tiloissa. Rauhanyhdistyksen toimialueena on Jyväskylä, Muurame, Petäjävesi, Keuruu ja Toivakka.
Vuonna 2011 Jyväskylän rauhanyhdistykseen kuului 976 jäsentä. Jyväskylän rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen kolmanneksi suurin rauhanyhdistys Oulun ja Helsingin rauhanyhdistysten jälkeen.
Historia

Jyväskylän rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1911. Rauhanyhdistyksen ensimmäinen toimitalo hankittiin vuonna 1927. Rauhanyhdistys toimi Opistokujan tiloissa aina 1970-luvulle asti, jolloin tilat jäivät pieneksi. Nykyinen toimitalo Taulumäen kirkon vieressä vihittiin käyttöön maaliskuussa 1974.
Kaikki ranteet auki

| Kaikki ranteet auki |
| --- | --- |

Kirjailija:  Miska Rantanen (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  huumori, kuvakirja
Kustantaja:  Schildts & Söderströms
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sidottu/nidottu
Sivumäärä:  167
ISBN:  978-951-52-3423-0

Edeltävä:  Kukkiva syyspervo ruukussa
Seuraava:  Kivaan kipuun
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaikki ranteet auki on Helsingin Sanomien toimittajan Miska Rantasen toimittama kirja vuodelta 2014. Kirjaan on kerätty kirjallisen viestinnän mokia, esimerkiksi huvittavia kirjoitusvirheitä tai muuten erikoisia juttuja. Kirja on jatko-osa Rantasen vuonna 2013 toimittamalle Kukkiva syyspervo ruukussa -kirjalle.
Kaisa Kiintonen

Kaisa Henna-Riikka Kiintonen (s. 18. maaliskuuta 1980 Forssa) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Leppävaaran Sisua ja hänen valmentajanaan toimii Kalevi Kiintonen. Kalevan kisoista Kiintonen on voittanut kaksi pronssia. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2006 jälkeen. Kiintosen ennätys 62,99 m on vuodelta 2001.
Kalsiummorfenaatti

Kalsiummorfenaatti on morfiinin kalsiumsuola. Sitä muodostuu kun oopiumialkaloidi-vesiseokseen sekoitetaan kalsiumhydroksidia. Tätä metodia käytetään erottamaan morfiini muista alkaloideista. Kalsium muodostaa morfiinin kanssa veteen liukenevan suolan Ca2+ C17H17NO32−; morfiinialkaloidi liukenee kylmään veteen vain huonosti.
Heroiinin valmistus oopiumista.
Kaisa Juvonen

Kaisa Juvonen (s. 7. tammikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.  Hän pelasi Naisten Liigassa Tampereen Ilveksen joukkueessa kymmenen ottelua kaudella 2019 ja teki maalin heinäkuussa Jyväskylän Pallokerhoa vastaan.
Juvonen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Suomen joukkueessa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 ja aiemmin samana vuonna saman ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa Suomi sijoittui kolmanneksi ja Juvonen teki maalin voitokkaassa alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan.
KV50

| KV50 |
| --- | --- |
 KV50 rakenne.
Sijainti
Korkeus merenpinnasta:  ? m
Mitat
Korkein kohta:  1,51 m
Kapein kohta:  0,79 m
Levein kohta:  1,59 m
Kokonaispituus:  3,79 m
Pinta-ala yhteensä:  5,11 m2
Tilavuus yhteensä:  5,25 m3
Muita tietoja
Omistaja:  eläin
Sisäänkäynnin tyyppi:  kuilu
Akseli:  suora
Koristelu:  ei koristelua
KV50 on lähellä vasenta yläkulmaa.
KV50 on hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Se on mahdollisesti tarkoitettu kuninkaan, ehkä Amenhotep II:n, lemmikeille. Se muodostaa yhdessä KV51:n ja KV52:n kanssa kolmen eläinhaudan ryhmän.
Haudan löysi Edward Russell Ayrton vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja hautakalusteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KV50 Wikimedia Commonsissa
Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
KV44

| KV44 |
| --- | --- |

Sijainti
Mitat
Kapein kohta:  0,75 m
Levein kohta:  5,65 m
Kokonaispituus:  6 m
Pinta-ala yhteensä:  22,59 m2
Muita tietoja
Omistaja:  ei tietoa
Sisäänkäynnin tyyppi:  kuilu
Akseli:  suora
Koristelu:  ei koristelua
KV44 on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Hautaa on uudelleen käytetty kolmannella välikaudella 22. dynastian Osorkon I:n aikana.
Howard Carter löysi haudan vuonna 1901 ja suoritti siellä ensimmäiset kaivaukset. Donald Ryan tutki hautaa vuosina 1990–1991. Hauta on tyhjennetty kiviromusta. Sieltä on löydetty muun muassa muumioita, koruja, hautakalusteita, kasvien jäännöksiä ja astioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KV44 Wikimedia Commonsissa
Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
KV49

| KV49 |
| --- | --- |
 KV49 rakenne.
Sijainti
Korkeus merenpinnasta:  179,66 m
Mitat
Korkein kohta:  2,24 m
Kapein kohta:  1 m
Levein kohta:  3,5 m
Kokonaispituus:  24,14 m
Pinta-ala yhteensä:  46,61 m2
Tilavuus yhteensä:  69,72 m3
Muita tietoja
Omistaja:  ei tiedossa
Sisäänkäynnin tyyppi:  portaat
Akseli:  suora
Koristelu:  graffiteja
KV49 on lähellä vasenta yläkulmaa.
KV49 on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Se on ajoitettu Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi. Hauta ei valmistunut eikä sitä koristeltu.
Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1906 ja suoritti siellä ensimmäiset kaivaukset. Haudasta on löydetty muun muassa puusepän ja kuvanveistäjän työkaluja, lautapelien osia, muumioiden kääreitä, hautakalusteita, astioita ja papyryksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KV49 Wikimedia Commonsissa
Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF