Jihad

Jumala
Jumalan ykseys
Muhammed
profeetat
Islamin viisi peruspilaria
uskontunnustus
rukous
paasto
almuvero
pyhiinvaellus
Koraani
Aleksanteri Suuri Koraanissa
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Koraanin käännökset
Luettelo Koraanin suurista
Muhammed Koraanissa
Polta Koraani -päivä
Raamattu ja Koraani
Sanaan käsikirjoitukset
Suura
Väkivalta Koraanissa
Kirjoitukset
Koraani
sunna
hadith
fiqh
šaria
Luettelo šarialain käytöstä maantieteellisesti
kalam
sira
Luettelo profeetta Muhammedin elämäkerroista
Islamin suuntaukset
sunnalaisuus
šiialaisuus
Ibadilaisuus
suufilaisuus
Ahmadiyya
Kulttuuri ja yhteiskunta
islamilainen arkkitehtuuri
islamilainen filosofia
islamilainen kalenteri
islamilainen taide
islamilainen tiede
islamilaiset pyhäpäivät
islam ja naiset
islam ja politiikka
islamin suhtautuminen muihin uskontoihin
jihad
moskeija
luettelo muslimienemmistöisistä valtioista
Muuta aiheeseen littyvää
Allah
islamin historia
islamin kritiikki
islamofobia
Historiallis-kriittinen islamin tutkimus
islam Suomessa
Šarian historia
Jihad [jihad t. džihad] (myös džihad tai dhihad, arab. جهاد‎, jihād) tarkoittaa Pyhää sotaa, jota käydään ei-muslimeita vastaan. Islamilaisen selityksen mukaan sana on johdettu termistä mujahada,  joka merkitsee sodankäyntiä uskonnon puolesta.
Uskonsodan käsite ilmestyi islamiin 800-luvun alussa, jolloin kalifi al-Mamun nousi valtaan ja ensimmäiset islamista kertovat tekstit julkaistiin. Profeetta Muhammedin elämäkerrasta, joka perustuu Ibn Ishaqin teokseen 760-luvulta, valtaosa kertoo Muhammedin sotaretkistä, joita oli yhteensä 65. Se osoitti jihadin suurta merkitystä varhaisessa islamissa, missä sen tuloksena nähtiin islamilaisen suurvallan nopea syntyminen. Ibn Ishaqin (k. 767) teos tekee selväksi, ettei maailmassa ollut mitään  parempaa kuin taistella islamin, Jumalan ja hänen lähettiläänsä puolesta.  Muhammedin elämäkerran kirjoittanut arabisti Hans Jansen on arvellut, että Ibn Ishaqin elämäkerran sotaisa painotus kertoi siitä, että tarinat oli pääosin koottu arabikalifaatin sotilasleireistä. Tähän viittaa myös Ibn Ishaqin oma biografia. Myöhemmin 800-luvulla julkaistuissa haditheissa jihad on esillä varsinkin kokoelmassa Sahih al-Bukhari.
Muhammedin ja "neljän oikeaan johdetun kalifin" sotaretket islamin kulta-ajalla liitettiin uskonnolliseen perusteluun, joka teki ne oikeutetuiksi ja lupasi niihin osallistujille suoran pääsyn Paratiisiin. Islamilaisessa perinteessä maailma on jaettu islamin alueeseen (dar al-islam) ja sodan alueeseen (dar al-harb). Jälkimmäinen tarkoittaa kaikkia niitä maita, jotka eivät ole alistuneet islamilaiseen lakiin vaikka kutsu (da'wa) on esitetty. Islam rauhan uskontona tarkoittaa, että muslimit tarpeellista väkivaltaa käyttäen kukistavat ”sodan alueen”.  islamilaisen valtion päämiehen eli kalifin velvollisuus on käydä sotaa tällaisia maita vastaan.  Rauha tulee, kun uskottomat on alistettu, ja he maksavat veroa muslimeille. Historiallisesti islamilaisen valtion sodankäynti on aina ymmärretty jihadiksi eli sodaksi uskonnon puolesta. Sodat saattoivat olla valloitusyrityksiä tai pelkästään ryöstöretkiä, joissa tavoiteltiin sotasaalista. Modernit jihadistijärjestöt kuten Isis käyvät jihadia hyökkäyssotana, jonka tavoitteena on islamilaisen kalifaatin perustaminen.
800-luvulta alkaen kootuissa hadith -kokoelmissa alkoi esiintyä myös jihad -käsitteen metaforinen käyttö. Sellainen oli "naisten jihad ", joka tarkoitti osallistumista pyhiinvaellukseen. Suufilaisten uskonoppineiden keskuudessa syntyi jo 800-luvulla metafora "sisäisestä jihadista", joka oli taistelua ihmisen alempaa minää (nasf) vastaan. Metaforaa "sisäisestä" tai "suuremmasta" jihadista yksilön henkisenä kamppailuna kehitti edelleen suufilainen mystikkofilosofi Al-Ghazali 1000-luvulla. Se ei tällöin tarkoittanut vain rauhanomaista toimintaa vaan saattoi yhtä hyvin liittyä sotilaallisen mielenlaadun kehittämiseen.  Keskiaikainen šariakäsikirja 1300-luvulta, Reliance of the Traveller, tuntee kuitenkin vain sotilaallisen jihadin. Psykologinen "suurempi" jihad onkin noussut etualalle vasta nykyaikana. Jotkut uskonoppineet pitävät edelleen sitä epäaitona ja ymmärtävät jihadin aina pyhänä sotana.
Nykyaikana rauhanomaisempaan islamin tulkintaan sitoutuneet oppineet katsovat, että aseellinen jihad on oikeutettua vain puolustussotana, ja esimerkiksi ryöstöretket ovat islamin vastaisia. Suomalainen arabisti Jaakko Hämeen-Anttila on pitänyt islamia aina vahvasti rauhan uskontona. Suhteessa jihadin tulkintaan islam on monimuotoinen ja sisältää vastakkaisia näkemyksiä.