stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Furness
Historia

Furness on historiallisesti kuulunut Lancashireen pohjoisena eksklaavina, aina vuoteen 1974 asti jolloin Cumbrian hallinnollinen kreivikunta luotiin. Furnessin sisterssiläinen ja Conisheadin augustinolainen luostari olivat keskiajalla seudun tärkeimmät maanomistajat, ja Furnessin apotit mm. rakensivat Dalton Castlen ja Piell Castlen linnat puolustamaan niemimaata skotlantilaisten tekemiltä ryöstöretkiltä. Luostarien lakkauttamisen jälkeen Furness siirtyi Lancasterin herttuakunnan hallintaan.
Furnessissa on louhittu hematiittimalmia aina roomalaisajoista alkaen, mutta alueen teollistuminen pääsi vauhtiin vasta 1800-luvulla. Rautateollisuuden tarpeita palvelemaan rakennettiin rautatie, ja Barrow-in-Furness kasvoi nopeasti alueen suurimmaksi kaupungiksi. 1800-luvun loppupuolella siitä muodostui erityisesti laivanrakennuksen ja telakkateollisuuden keskus.
Samaan aikaan Ylä-Furness sai osansa Järviseudun turismin lisääntymisestä 1800-luvun lopulla, osittain William Wordsworthin, John Ruskinin ja Beatrix Potterin teosten ansiosta.
Galleria

Jubilee Bridge, Barrow Islandin ja Walneyn välillä
Conishead Priory, lähellä Ulvertonia.
Piel Island ja Piel Castlen rauniot
Talvisia maisemia Broughtonin lähistöltä
Old Man of Coniston nähtynä Conistonin kylästä
Coniston Water -järvi järviseudulla
Näkymä Windermerelle Latterbarrow'sta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Furness Wikimedia Commonsissa
Furness Abbeyn luostarin rauniot, Barrow'n pohjoispuolella
Anna Tapio

Anna Helena Tapio (18. heinäkuuta 1900 Kylmäkoski – 8. joulukuuta 1971 Nokia) oli suomalainen puutarhaopettaja ja Anna Tapion koulun (vuoteen 1989 Aitoon kotitalouskeskikoulu) ensimmäinen johtaja. Koulu on nimetty hänen mukaansa. Hän johti koulua 26 vuotta, ollen sen rehtorina  1952–1964.
Tapio suoritti puutarhaopettajan tutkinnon ja työskenteli aluksi Nokian kumitehtaalla. Hän oli vuodesta 1926 Aitoon puutarhakoulun opettaja ja vuodesta 1933 itse perustamansa Aitoon talous- ja puutarhakoulun johtaja. Vuonna 1940 hän perusti Aitoon kotitalouskeskikoulun, jonka rehtoriksi hän ryhtyi vuonna 1952. Hän lahjoitti koulun omistuksen Anna Tapion säätiölle 1950-luvun lopussa. Tapio kuului kokoomuksen puoluevaltuustoon ja oli Luopioisten kunnanvaltuutettuna yhdeksän vuotta.
Aiheesta muualla

46 vuotta Anna Tapiolla, Sydän-Hämeen lehti
Anna Tenje

| Anna Tenja |
| --- | --- |
 Tenje syyskuussa 2022.
Ruotsin vanhus- ja sosiaalivakuutusministeri
 Kristerssonin hallitus 18. lokakuuta 2022–  
Edeltäjä:  Ardalan Shekarabi
Valtiopäiväedustaja
 Kronoberg 2006–2010  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Jenny Caroline Tenje
Syntynyt: 22. lokakuuta 1977 (ikä 46) Värnamo, Ruotsi
Tiedot
Puolue:  Maltillinen kokoomus
Anna Jenny Caroline Tenje (o.s. Bergkvist; s. 22. lokakuuta 1977 Värnamo) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko ja Ruotsin nykyinen vanhus- ja sosiaalivakuutusministeri lokakuusta 2022. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 2006–2010. Tenje on opiskellut valtio-oppia Växjön yliopistossa ja toiminut Växjön kunnanhallituksen puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Tenje Wikimedia Commonsissa
Anna Tenje Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Anna Tenje Ruotsin hallituksen verkkosivuilla (ruotsiksi)
Antti Uotila

Antti Uotila  (22. toukokuuta 1811 Hauho – 8. helmikuuta 1886 Urjala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Uotilan vanhemmat olivat  Antti ja Anna Luri ja puoliso Ulrika Tuomaantytär Laatu. Kirjailija Oskar Uotila ja taidemaalari Aukusti Uotila olivat heidän poikiaan. Ratsutilallinen Antti Uotila oli talonpoikaissäädyssä Sääksmäen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä talousvaliokunnan varajäsen.
Gabriel Tidgren

Tidgrenin vuonna 1787 julkaiseman historiakirjan kansi
Gabriel Tidgren (1. lokakuuta 1743 Brunn, Ulricehamn, Ruotsi – 8. joulukuuta 1788 Turku) oli kielentutkija ja historioitsija.
Tidgrenin vanhemmat olivat kirkkoherra Jonas Tidgren ja Margareta Wilskman. Hän opiskeli 1762-1767 Uppsalassa ja teki ulkomaanmatkan 1765–1767, jolloin vieraili ainakin Pietarissa. Turkuun Tidgren tuli 1767, missä hänet vihittiin maisteriksi 1772. Seuraavana vuonna hän väitteli aiheesta De regimine et constitutione reipublicae litterarie I. Väitöskirjan muut osat ilmestyivät 1774-1776. Tidgren nimitettiin kaunopuheisuuden ja historian dosentiksi Turun Akatemiaan. 1777 hän haki kaunopuheisuuden professuuria, jota haki myös Henrik Gabriel Porthan, ja julkaisi sitä varten väitöskirjan De eloquentia veterum Svio-Gothorum, mutta virkaan valittiin Porthan. Yliopiston kirjaston amanuenssiksi Tidgren tuli 1779 ja filosofisen tiedekunnan palkattomaksi apulaiseksi 1781. Vuonna 1784 hänestä tuli Salomon Saarnaajaa koskevan tutkimuksensa perusteella pyhien kielten eli kreikan ja heprean professori. 1787 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksesta Wester-Göthlands historia och beskrifning, joka jäi hänen kuolemansa takia keskeneräiseksi. Tidgren oli Aurora-seuran jäsen ja sen lehden Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo innokas avustaja. Tidgren kuoli naimattomana.
Gabriel Tolpo

Axel (Aksel) Gabriel Tolpo (1. helmikuuta 1813 Nurmijärvi – 31. maaliskuuta 1886 Vihti) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Ratsutilallinen Gabriel Tolpo oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja talonpoikaissäädyssä Raaseporin itäisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän oli valtiopäivillä puhemiesneuvoston varajäsen, valitsijamies ja laki- ja lisätyn suostuntavaliokunnan jäsen. Tolpo kannatti valtiopäivillä mm. hevoskyyditysmaksun korottamista ja tientekovelvollisuuden aikaisempaa tasaisempaa jakamista.
Tolpo oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen vuodesta 1862. Tolpon tyttärenpoika oli vihtiläinen kansanedustaja Artturi Hiidenheimo.
Antti Vaheri

Antti Ilmari Vaheri (s. 24. syyskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen lääketieteen tutkija. Hän toimi vuosina 1986–2003 Helsingin yliopiston virusopin professorina. Vuonna 1980 Vaheri ja Markus Brummer-Korvenkontio löysivät Puumala-viruksen Suomesta. He myös keksivät menetelmän, jolla viruksen aiheuttama sairaus varmistetaan.
Vaheri valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1963 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964. Hän on toiminut kliinisen virologian apulaisprofessori vuodesta 1974 ja Suomen Akatemian tutkijaprofessorina vuosina 1979–1984. Hän on myös toiminut monien tieteellisten julkaisusarjojen toimitusneuvostoissa ja seitsemän pohjoismaisen virologian/mikrobiologian professuurin asiantuntijana. Hän on ollut Euroopan Molecular Biology Organizationin jäsen vuodesta 1979 lähtien. Vaheri on toiminut virustautien tutkimussäätiön puheenjohtajana vuodesta 1992 lähtien. Hän on ohjannut lukuisia väitöskirjoja, ja hänellä on myös monia julkaisuja virustutkimuksen, muun muassa hantavirusten, retrovirusten ja virusdiagnostiikan sekä solu- ja syöpätutkimuksen alalta.
Vaheri sai vuonna 2010 Suomalaisen Tiedeakatemian kunniapalkinnon. Hän sai Matti Äyräpään palkinnon vuonna 1985 ja Medix-palkinnon vuonna 1997.
Antti Vaherin isä oli korva-, nenä- ja kurkkutautiopin apulaisprofessori Eino Vaheri (1905–1991).
GMC Acadia

| GMC Acadia |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  General Motors
Valmistusvuodet:  2007–
Korimalli:  5-ovinen katumaasturi
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  GMC Envoy XL
Teknisesti samankaltaisia:  Cadillac XT5
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  5
Vetotapa:  etuveto neliveto
Mitat
Pituus:  4 917 mm
Leveys:  1 915 mm
Korkeus:  1 745 mm
Cadillac Acadia on GMC:n vuodesta 2007 lähtien valmistama katumaasturi, Vuonna 2018 se on toisessa sukupolvessa.
Acadian ensimmäinen mallivuosi oli 2007, ja malli tuli markkinoille vuonna 2006.
Nykyäänmilloin? Acadia kilpailee samassa luokassa kuin Ford Edge ja Dodge Journeykenen mukaan?.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi.
Ensimmäisen sukupolven facelift.
Toinen sukupolvi.
Toisen sukupolven facelift.
Fremskrittspartiets Ungdom

| FpU> Fremskrittspartiets Ungdom |
| --- | --- |

Tunnuslause:  En friere fremtid.
Perustettu:  1978
Tyyppi:  poliittinen nuorisojärjestö
Kotipaikka:  Karl Johans gate 25, Oslo
Toiminta-alue:   Norja
Jäsenet:  1 550 (2020)
Puheenjohtaja:  Andreas Simon Brännström
Kattojärjestö:  Edistyspuolue
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) on vuonna 1978 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on Edistyspuolue.
Politiikka

FpU julistaa olevansa liberalistinen järjestö. Se muun muassa kannattaa aktiivisen kuolinavun ja kannabiksen käytön laillistamista, kauppojen aukiolojen vapauttamista, valtion alkoholimonopolin purkamista, asevelvollisuuden korvaamista palkka-armeijalla, yksityisten vankiloiden perustamista, kehitysavun korvaamista kaupankäynnillä, verotuksen keventämistä, lakko-oikeuden rajaamista sekä monarkian lakkauttamista.
Aiheesta muualla

Järjestön kotisivut (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fremskrittspartiets Ungdom Wikimedia Commonsissa
Annika Eräpuro

Annika Eräpuro (s. 22. maaliskuuta 1962 Kemi) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja kääntäjä.
Eräpuro opiskeli draamakirjallisuutta ja yleistä kirjallisuustiedettä Tampereen ja Helsingin yliopistoissa. Lisäksi hän on opiskellut Oriveden Opiston kirjoittaja- ja käsikirjoittajalinjalla.
Eräpuro on kääntänyt kaunokirjallisuutta ja tehnyt näyttämösovituksia muuan muassa Yrjö Kokon Pessistä ja Illusiasta Suomen Kansallisteatterille. Eräpuro on myös näytellyt Tampereen Ylioppilasteatterissa sekä Kemin ja Tampereen Teatterin iltanäyttelijänä.
Eräpuron esikoisromaani Rämäpää ja Rääpäle julkaistiin vuonna 2002. Toinen romaani, Fria ja Kuunainen, julkaistiin vuonna 2004 ja oli samana vuonna Finlandia Junior -palkintoehdokas. Eräpuro on ollut teoksillaan Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana vuosina 2002, 2004 ja 2009.
Turkulainen Linnateatteri tuotti Eräpuron romaaniin perustuvan näytelmän Rämäpää ja Rääpäle keväällä 2003.
Eräpuro asuu Kangasalla.
Teokset

Rämäpää ja Rääpäle.  (Kuvitus: Mika Launis)  Helsinki:  Tammi, 2002.
Fria ja Kuunainen.  Helsinki:  Tammi, 2004.
Benin kulmilla.  Helsinki:  Tammi, 2009.
Eve Ilves aavekaupungissa.  Helsinki:  Tammi, 2010.
Eve Ilves Espanjassa.  (Kuvitus: Mika Launis)  Helsinki:  Tammi, 2012.
Myrskykirja.  (Kuvitus: Mika Launis)  Hämeenlina:  Karisto, 2014.
Hili & Ola ja mahdoton Mauri. Hämeenlinna: Karisto, 2016.
Hili & Ola ja Hotelli Hau. Hämeenlinna: Karisto, 2017.
Aiheesta muualla

Annika Eräpuro Suomen Nuorisokirjailijoiden nettimatikkelissa (Arkistoitu – Internet Archive)
GIP

Malli GIP:n rakenteesta
GIP (engl. gastric inhibitory peptide tai glucose-dependent insulinotropic peptide) on hormoni. GIP:iä erittyy ohutsuolesta. GIP estää suolahapon ja pepsiinin eritystä ja lisää insuliinintuotantoa.
GMC Hummer EV

| GMC Hummer EV |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  General Motors
Valmistusvuodet:  2021–
Korimalli:  lava-auto maasturi
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Hummer H2 Hummer H3
Pohjalevy:  GM BT1
GMC Hummer EV on yhdysvaltalaisen General Motorsin GMC-brändin sähköautomalli. Korivaihtoehdot ovat lava-auto ja maasturi. Auton julkaisu oli tarkoitus järjestää 20. toukokuuta 2020, mutta sitä lykättiin eteenpäin koronaviruspandemian takia. Hummer EV:tä valmistetaan Detroit/Hamtramck Assembly -tuotantolaitoksella Michiganissa. Lava-autoversion odotetaan tulevan myyntiin loppuvuodesta 2021.päivitettävä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta GMC Hummer EV Wikimedia Commonsissa
Automallin kotisivut
GMC Envoy

| GMC Envoy |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  General Motors
Valmistusvuodet:  1997-2009
Korimalli:  4-ovinen katumaasturi
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  GMC Jimmy
Seuraaja:  GMC Terrain GMC Acadia
Tekniset tiedot
Mitat
Pituus:  4 867 mm XL: 5 273 mm XUV: 5 293 mm
GMC Envoy on neliovinen katumaasturi, jota yhdysvaltalainen General Motors valmistaa GMC -brändin alla. Auto esiteltiin vuonna 1997 ja sitä valmistettiin vuoteen 2009 asti. Sitä koottiin Yhdysvalloissa.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi
(1998-2000)
Toinen sukupolvi
(2002-2009)
Annika Grof

| Annika Grof |
| --- | --- |
 Annika Grof, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1971 (ikä 53) Helsinborg, Ruotsi
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Annika Grof (s. 15. huhtikuuta 1971 Helsingborg, Ruotsi) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen elokuviaan ovat mm. pitkä näytelmäelokuva Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020), dokumenttielokuvat Toiset äänet (2022) Liikkumavara (2009), Rajauksen ulkopuolella (2009) ja Yksin yhdessä (2007). Hän on ohjannut myös mainoksia ja lukuisia tv-ohjelmia sekä tv-sarjoja kuten esimerkiksi Syke (2020, 2022), Iskelmätarinoita (2018), World Vision Live (2018), Muodin huipulle, Villa Helena ja Sydänääniä.
Annika Grof on valmistunut taiteen maisteriksi nykyisen Aalto-yliopiston Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitokselta 2009. Hän on toiminut Suomen elokuvaohjaajaliiton hallituksen jäsenenä 2013–2014.
Palkinnot ja ehdokkuudet

Iskelmä Gaala (2019): Pro Iskelmä, neliosaisesta dokumenttisarjasta Iskelmätarinoita (2018).
EuroMedia Award (2010): Special Award for Discourse and Politics, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
Jussi-gaala (2010): Parhaan dokumentin Jussi-ehdokkuus, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
Tampereen elokuvajuhlat (2009): Yleisöpalkinto, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
Tampereen elokuvajuhlat (2009): Kotimainen kilpailu, yli 30-minuuttiset: Pääpalkinto, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
Aiheesta muualla

Annika Grof Elonetissä
Annika Grof Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Annika Grof – kotisivut
Argentonnay

| Argentonnay |
| --- | --- |
 Tuulimylly Argenton-les-Vallées'sa
 Argentonnay
 Koordinaatit: 46°59′08″N, 0°26′54″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Deux-Sèvres
Arrondissementti:  Bressuire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  117,0 km²
Väkiluku (2013):  3 287   - 
 – Väestötiheys:  28 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Argentonnay on kunta läntisessä Ranskassa Deux-Sèvres’n departementissa Uuden-Akvitanian alueella.
Historia

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun kuusi kuntaa Argenton-les-Vallées, Le Breuil-sous-Argenton, La Chapelle-Gaudin, La Coudre, Moutiers-sous-Argenton ja Ulcot yhdistyivät.
Argenton-les-Vallées’n entinen kunta muodostettiin syyskuussa 2006 liittämällä yhteen kunnat Argenton-Château, Boësse ja Sanzay.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Argentonnay Wikimedia Commonsissa
From Hell

| From Hell |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Albert ja Allen Hughes
Käsikirjoittaja:  Terry Hayes   Rafael Yglesias
Perustuu:  Alan Mooren ja Eddie Cambellin sarjakuvaan Helvetistä
Tuottaja:  Jane Hamsher   Don Murphy
Säveltäjä:  Trevor Jones
Kuvaaja:  Peter Deming
Leikkaaja:  George Bowers Dan Lebental
Tuotantosuunnittelija:  Martin Childs
Pääosat:  Johnny Depp   Heather Graham   Ian Holm   Robbie Coltrane   Ian Richardson   Jason Flemyng
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat   Yhdistynyt kuningaskunta   Tšekin tasavalta
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   8. syyskuuta 2001    19. lokakuuta 2001    8. helmikuuta 2002    29. maaliskuuta 2002
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
From Hell, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Viiltäjä, on vuonna 2001 valmistunut kauhuelokuva, joka perustuu löyhästi Alan Mooren ja Eddie Cambellin Helvetistä-sarjakuvaan. Elokuvassa pohditaan Viiltäjä-Jackin henkilöllisyyttä ja motiiveja. Hughesin veljesten ohjaaman trillerin pääosia esittävät Johnny Depp ja Heather Graham.
Juoni

Prostituoituja alkaa kuolla mystisesti Lontoossa ja komisario Frederick Abberline (Depp) alkaa tutkia murhia. Tutkimuksia tehdessään hän tapaa prostitoidun Mary Kellyn (Graham) ja rakastuu tähän, mutta Viiltäjä-Jack varjostaa heidän onneaan.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Frederick Abberline   |
|  Heather Graham  | … |  Mary Kelly   |
|  Ian Holm  | … |  Sir William Gull   |
|  Robbie Coltrane  | … |  konstaapeli Peter Godley   |
|  Ian Richardson  | … |  Sir Charles Warren   |
|  Jason Flemyng  | … |  Netley, ajuri   |
|  Katrin Cartlidge  | … |  Annie Chapman   |
|  Terence Harvey  | … |  Ben   |
|  Susan Lynch  | … |  Liz   |
Für Elise (albumi)

| Für Elise Kari Peitsamo & Aku Ankkuli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 26. elokuuta – 2. syyskuuta 2005; 5.–8. joulukuuta 2005
 Julkaistu: 6. syyskuuta 2006
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 01.08.51
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Kari Peitsamon muut julkaisut
| No Mercy 2005 | Für Elise 2006 | The 30th Anniversary Album 2007 |
Aku Ankkulin muut julkaisut
| Lootus 2003 | Für Elise 2006 |   |
Für Elise on suomalaismuusikko Kari Peitsamon ja Aku Ankkuli -yhtyeen yhteinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006. Levyn kappaleista puolet on uusia versioita Peitsamon aiemmin julkaistuista kappaleista.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kari Peitsamo sekä sovittanut Aku Ankkuli.
Kuoleman tuuli – 3.42
Nokia rock – 2.36
Karhujen talo – 2.30
Kiina tai kuolema – 2.30
Tekokuu – 3.02
Please Say No to Porno – 2.56
En rokkaamista lopettaa voi lain – 2.10
Sheriff on my Trail – 4.02
Fiiliksellä messiin – 2.36
Hippi kasvihuoneessa – 5.37
Let's Born to Rock – 3.24
Perseitä, perseitä, perseitä – 3.05
Iso P ja Timmit kissat – 4.31
The Ballad of Luigi Cravatto – 3.47
Crown of a Clown – 3.21
Elämää laineilla – 4.02
Mississippi – 4.39
Lasinen laulukirja – 2.23
Hanko talvella – 3.28
I Left My Heart in Hanko – 4.16
↑  Kappaleen "Kiina tai kuolema" säveltäjäksi ja sanoittajaksi on Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin -levyllä merkattu Kari ja Heikki Peitsamo.
Kokoonpano

Kari Peitsamo – laulu, kitara
Tomi Rinne – kitara
Simo Koivunen – basso
Seppo Pohjolainen – rummut, laulu, lyömäsoittimet, huuliharppu, mandoliini
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Ilona Laitinen – kontrabasso (kappaleet 7 ja 8)
Antti Pitkäjärvi – kosketinsoittimet (kappaleet 2, 3, 10 ja 17)
Arvostelut

Pop-lehti.fi:
Smackthejack.net:
Anna Talma

Anna Helena Parras (o.s. Rissanen; 4. lokakuuta 1879 Kuopio – 24. maaliskuuta 1947 Lahti) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja, joka vaikutti myös Yhdysvalloissa. Hän kuului Tampereen Teatterin ensimmäiseen näyttelijäkuntaan ja oli myöhemmin Felix Hyrskeen sekä Ville Airolan ohella ensimmäisiä Pohjois-Amerikan suomalaissiirtolaisten keskuudessa vaikuttaneita teatterihahmoja.
Ura

Anna Rissanen aloitti näyttelijänuransa Viipurissa toimineessa Suomalaisessa Maaseututeatterissa vuonna 1900. Hän oli käynyt teatterikoulun Viipurissa. Syksyllä 1904 hän seurasi maaseututeatterin johtajaa Kaarle Halmetta ja liittyi perustavana jäsenenä Tampereen Teatteriin, jossa hän esiintyi kahden näyttämökauden ajan. Jo tuolloin hän käytti esiintyessään nimeä Anna Talma. Vuosina 1906−1908 Talma esiintyi Helsingissä Kansan näyttämöllä sekä Ida Ahlbergin kiertueteatterissa, muun muassa Unkarin turneella. Syksyllä 1908 Talma aloitti Viipurin Työväen Teatterin johtajana, mutta hän erosi jo seuraavana keväänä ja lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin.
Pohjois-Amerikassa Talma esiintyi uudella avionimellään Anna Parras useilla amerikansuomalaisten työväenyhdistysten näyttämöillä ja toimi myös teatterinjohtajana. Hän oli tiettävästi ensimmäinen Pohjois-Amerikkaan muuttanut suomalainen ammattinäyttelijä. 1920-luvun kuluessa Parras lopetti teatteriuransa ja asettui Oregonin Astoriaan, jossa hänen puolisonsa työskenteli toimittajana.
Yksityiselämä

Anna Helena Rissasen vanhemmat olivat rengin Aron Rissanen ja Eewa (o.s. Kokkarinen). Rissanen muutti Viipurin kaupungin kautta Viipurin maaseurakuntaan vuonna 1893. Rissasen ensimmäinen puoliso oli näyttelijä Otto Tuulos, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1905. Rissanen muutti sukunimensä myöhemmin virallisesti Tuuloksesta Talmaksi. Vuonna 1910 hän avioitui Massachusettsissa toimittaja Eemeli Parraksen kanssa.[lähde? ] Anna Parras muutti Toisen maailmansodan jälkeen takaisin Suomeen.. Hän kuoli Lahdessa, mutta oli kuollessaan kirjoilla Helsingissä.
Eurovision laulukilpailu 1964

| Eurovision laulukilpailu 1964 |
| --- | --- |

Päivämäärät
Päivämäärä(t):  21. maaliskuuta
Isäntä
Tapahtumapaikka:  Kööpenhaminan Tivoli, Kööpenhamina, Tanska
Juontaja(t):  Lotta Wæever
Väliaikanumero:  Ballet-Harlequinade
Osallistujat
Osallistujien määrä:  16
Uudet maat:   Portugali
Vetäytyvät maat:   Ruotsi
Äänestys
Voittaja:  Italia ”Non ho l’età”
Nolla pistettä saaneet:   Jugoslavia  Portugali  Saksan liittotasavalta  Sveitsi
Osallistujakartta

   Maat, jotka osallistuivat vuonna 1964   Maat, jotka eivät osallistuneet vuonna 1964  
Muuta
 Ensimmäinen kerta kun laulukilpailu järjestettiin jossakin Pohjoismaassa. 
Eurovision laulukilpailu · Teemasivu
 ◄ 1963  1965 ► 
Eurovision laulukilpailu 1964 järjestettiin ensimmäisen kerran Pohjoismaissa. Paikkana oli Tanskassa Kööpenhaminassa Kööpenhaminan Tivoli, 21. maaliskuuta 1964. Edellisvuoden moderneista studioviisuista oli siirrytty taas takaisin perinteiseen televisioitavaan konserttitilaisuuteen. Kilpailujen juontajana toimi Lotte Wæver. Portugali osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa. Valtion sotilasdiktatuurinen hallinto aiheutti poliittisia ongelmia, ja illan aikana viisulavalle yritti tunkea mielenosoittaja kantaen kylttiä, jossa vastustettiin Espanjan ja Portugalin diktaattoreita Francoa ja Salazaria. Ruotsissa oli ollut koko kevään ajan taiteilijalakko, eikä maa siksi osallistunut kilpailuun. Ison-Britannian kappale, Matt Monron esittämä ”I Love the Little Things”, jäi toiseksi.[lähde? ]
Äänestysjärjestelmää muutettiin taas, ja se oli käytössä vuoteen 1966 asti. Kunkin maan tuomarit antoivat pisteitä kolmelle parhaalle sävelmälle (pisteet 5, 3 ja 1), mutta tarvittaessa pisteet sai keskittää kahdelle (pisteet 6 ja 3) tai yhdelle (9 pistettä) kappaleelle. Jälkimmäisenä mainittua tapaa ei käytetty kertaakaan ja ensimmäistäkin vain kerran, Belgia vuonna 1965.[lähde? ]
Kilpailun voitti ylivoimaisesti Italian sävelmä ”Non ho l’età”, jonka esitti tuolloin vasta 16-vuotias Gigliola Cinquetti. Laulusta tuli suosittu iskelmäklassikko ympäri Eurooppaa ja Cinquetista tunnetuimpia italialaisia iskelmälaulajia. Kilpailujen toinen kansainvälisesti tunnettu artisti oli Itävallan Udo Jürgens, joka aloitti kolme vuotta kestäneen euroviisu-uransa.[lähde? ]
Kilpailusta ei ole jäljellä elävää kuvaa juuri enää ollenkaan. Lähetyksen tallenteen kerrotaan tuhoutuneen Tanskan tv-arkiston tulipalossa 1970-luvulla. Tanskan yleisradioyhtiö DR on kuitenkin ilmoittanut, että se ei  nauhoittanut suoraa lähetystä aikanaan ollenkaan. Vuonna 2021 Yleisradion arkistosta löytyi vajaan kolmen minuutin pätkä kilpailusta.
Suomen edustaja

Suomea edusti Lasse Mårtensonin esittämä ja säveltämä nuorekas iskelmä ”Laiskotellen”, joka herätti huomiota big band -sovituksella. Laulun loppupuolella Lasse esitti muutaman säkeen englanniksi, mikä ei ollut kuitenkaan sääntöjen vastaista. Kapellimestarina toimi George de Godzinsky.[lähde? ]