stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gerontikon
Historia

Egyptin erämaassa eläneet erämaaisät ja -äidit edustivat varhaisinta kristillistä erakkoperinnettä. Monet heistä elivät Niilin länsipuolella Skiitan eli Sketiksen erämaassa tai Nitrian ja Kellian munkkiyhdyskunnissa, jotka houkuttivat paljon pyhiinvaeltajia jo varhain. Erämaaisät puhuivat pääasiassa koptin kieltä, joskin joukossa oli myös kreikankielisiä muualta tulleita vierailevia kirkonmiehiä.
Isien opetukset kulkivat aluksi suullisesti. Opetuksia alettiin kirjoittaa ylös kreikaksi 300-luvun lopulla, ja niin suullinen perinne muuttui vähitellen kirjalliseksi. Ainakin nykyisin tunnetut kirjalliset kokoelmat saivat alkunsa Palestiinassa. Niiden sisältö liittyy kuitenkin lähes kokonaan Egyptin munkkiyhdyskuntien elämään 300-luvun alkupuolelta 400-luvun puoleenväliin.
Kertomukset olivat hyvin suosittuja varhaisten munkkien parissa, ja esiintyvät kirjallisessa muodossa monenlaisina kokoelmina. Kaksi päämuotoa ovat aakkosjärjestetty kokoelma (Alfabētikon), jossa kunkin isän opetukset ovat tämän nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä, sekä systemaattinen eli aiheenmukainen kokoelma, jossa lausumat on järjestetty niiden aiheen mukaan.
Parhaiten tunnettu kreikankielinen versio on aakkosjärjestetty. Pelagius Diakoni ja Johannes Alidiakoni kokosivat 500-luvulla erään merkittäväksi nousseen kreikankielisen systemaattisen kokoelman, sekä käänsivät sen latinaksi nimellä Verba seniorum. Myös Martin Bragalainen käänsi osia kokoelmasta latinaksi. Paschasius Dumiumlainen teki kokoelmasta latinankielisen käännöksen noin vuonna 555. Kokoelmasta on olemassa versiot myös syyrian, koptin, armenian ja etiopian kielillä.
Teksteissä on niiden historiasta johtuen useita kerrostumia, jotka ovat seurausta sanallisten opetusten muuttamisesta kirjalliseen muotoon, useista ei kokoelmista mahdollisesti paikallisina ja eri luostariyhteisöissä, sekä niiden kääntämisestä kieleltä toiselle. Tämän vuoksi tekstien tutkimus on ollut ongelmallista, ja myöskin opetusten alkuperää ja aitoutta on hankala arvioida. Ne antavat kuitenkin hyvän kuvan aikansa egyptiläisestä ja palestiinalaisesta luostarihengellisyydestä ja yksinkertaista elämää viettäneiden koptierakkojen elämästä oppineiden kreikkalaisten kirkonmiesten näkökulmasta. Kokoelmalla ja sen käännöksillä oli suuri vaikutus keskiaikaiseen luostarielämään.
Sisältö

Kokoelma koostuu viisauskertomuksista, jotka kuvaavat varhaisten erakkojen hengellisiä kokemuksia, käytänteitä ja opetuksia. Suomennoksessa on opetuksia yhteensä 130 erämaakilvoittelijalta, joista suurin osa, 127, on munkkeja eli isiä (abba). Näihin lukeutuu myös joitakin kirkollisia merkkihenkilöitä, kuten Antonios Suuri, Basileios Suuri, Euagrios Pontoslainen ja Gregorios Teologi. Opettajien joukossa on myös kolme nunnaa eli äitiä (amma), merkittävimpänä Synkletike Aleksandrialainen. Noin seitsemäsosa opetuksista on peräisin abba Poimenilta. On mahdollista, että hänen nimiinsä on laitettu myös hänen seuraajiensa opetuksia.
Opetukset on yleensä esitetty keskustelumuodossa, jossa osapuolina ovat nuorempi munkki ja hänen hengellinen isänsä. Joissakin tapauksissa keskustelussa on kyse neuvoa kysymään tulleille vierailijoille annetuista vastauksista. Monet kertomukset alkavat sanoilla ”Abba X sanoi...”. Osa kertomuksista on puolestaan anekdootteja pyhien elämästä ja niihin liittyneitä lausumia. Suomennos perustuu aakkosjärjestettyyn versioon.
Sisältö > Opettajat

Suomennoksessa esiintyvät opettajat ovat (nimistö on translitteroitu Wikipediassa käytettyjen periaatteiden mukaisesti, ja eroaa jonkin verran suomennoksessa käytetyistä muodoista.):
Abba Abraham
Abba Agathon
Abba Aio
Abba Akhillas
Abba Alonios
Abba Ammoes
Abba Ammonas
Abba Ammonatas
Abba Ammun Nitrialainen
Abba Andreas
Pyhä Antonios Suuri
Abba Anub
Abba Apfy
Abba Apollos
Abba Ares
Abba Arsenios
Basileios Suuri
Abba Benjamin
Abba Bessarion
Abba Biare
Abba Daniel
Abba Dioskoros
Abba Dulas
Pyhä Efraim
Abba Elia (Elias)
Pyhä Epifanios, Kyproksen piispa
Abba Eudemon
Eukharistos Maailmassaeläjä
Eulogios Pappi
Abba Euprepios
Abba Euagrios
Abba Filagrios
Abba Fokas
Abba Fortas
Abba Fyleks
Abba Gelasios
Abba Gerontios
Abba Gregorios Teologi
Abba Khairemon
Abba Helladios
Abba Herakleios
Abba Hieraks
Abba Hilarion
Abba Homai
Abba Isaak, keljojen pappi
Abba Isaak Thebalainen
Abba Isidoros Pappi
Abba Isidoros Pelusionlainen
Skiitan abba Isidoros
Abba Iskhyrion (Iskyrion)
Abba Jaakob
Abba Jesaja
Abba Johannes Eunukki
Keljojen abba Johannes
Koinobion abba Johannes
Abba Johannes Lyhyt
Abba Johannes, abba Paavalin oppilas
Abba Johannes Persialainen
Abba Johannes Thebalainen
Panefysiksen (Panefon) abba Joosef
Abba Joosef Thebalainen
Abba Kassianos
Abba Karion
Abba Kopris
Abba Kronios
Abba Ksanthias
Abba Ksoios
Abba Kyyros
Abba Longinos
Abba Loot
Abba Lukios
Abba Makarios Egyptiläinen
Abba Makarios Kaupunkilainen
Abba Markus Egyptiläinen
Abba Markus, abba Siluanoksen oppilas
Abba Matoes
Abba Megethios
Abba Milesios
Abba Mios
Abba Mooses
Abba Motios
Abba Netras
Abba Niilos
Abba Niketas
Abba Nikon
Abba Nisteros
Koinobion abba Nisteros
Abba Olympios
Abba Or
Abba Orsisios
Abba Paavali
Abba Paavali Siivooja
Abba Paavali Suuri
Abba Paavali Yksinkertainen
Abba Pafnutios
Abba Pambo
Abba Pietari, Dioksen (Dionin) pappi
Abba Pietari Pionilainen
Abba Pior
Abba Pistamon
Abba Pistos
Abba Pithyrion
Abba Poimen
Abba Psentaisios
Abba Romanos
Abba Roomalainen
Abba Rufos
Abba Saio
Abba Sakarias
Abba Sarmatas
Amma Saara (Sarra)
Abba Serapion
Abba Serinos
Abba Siluanos
Abba Simon
Abba Sisoes Suuri
Abba Sopatros
Abba Spyridon
Amma Synkletike
Amma Theodora
Elefheropoliin abba Theodoros
Ennatonin abba Theodoros
Fermen abba Theodoros
Skiitan abba Theodoros
Arkkipiispa Theofilos
Abba Theonas
Abba Timotheos
Abba Tithoes
Abba Hyperekhios
Abba Zenon
Sisältö > Esimerkkejä

Eräitä pyhien vanhusten opetuksia ja muita anekdootteja kokoelmassa ovat:
”Abba Agathonista sanottiin, että hän piti kolme vuotta kiviä suussaan, kunnes pystyi olemaan hiljaa.”
”Keljoissa oli eräs vanhus nimeltään Apollos. Jos joku tuli pyytämään häntä mihin tahansa työhön, hän meni iloisena sanoen: ’Minun on tänään tehtävä työtä Kristuksen kanssa sieluni edestä, sillä Hän on sen palkka.’”
”[Pyhä Epifanios, Kyproksen piispa sanoi]: ’Varakkaitten on välttämätöntä hankkia kristillisiä kirjoja, sillä jo kirjojen näkeminen tekee meidät laiskemmiksi syntiin ja innottaa pääsemään pitemmälle vanhurskaudessa.’”
”Abba Johannes Lyhyt sanoi: ’Jos kuningas haluaa vallata vihollisen kaupungin, hän ensiksi pidättää veden ja ruuan saannin, ja niin nälänhädän heikentämät viholliset alistuvat hänelle. Samoin on lihan pyyteittenkin kohdalla: jos ihminen vaeltaa paastoten ja nälkää nähden, heikkenevät viholliset hänen sielussansa.’”
”[Abba Poimen sanoi]: ’Näistä kolmesta en pysty luopumaan: syömisestä, vaatetuksesta ja unesta. Mutta osasta voimme näidenkin kohdalla luopua.’”
”Abba Theofilos, arkkipiispa, tuli kerran Skiittaan. Niin veljet kokoontuivat ja sanoivat abba Pambolle: ’Sano sana paaville, että hän saisi hyötyä.’ Vanhus sanoi heille: ’Ellei hän hyödy vaikenemisestani, ei hän saa hyötyä puheestanikaan.’”
Kirjallisuutta > Suomennos

Gerontikon eli Pyhien vanhusten sanomaa.  Suomentanut Johannes Seppälä. Ortokirja, 1984.  ISBN 951-95895-0-3
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Anthony of Sourozh, Metropolitan: The Sayings of the Desert Fathers.  (Avustaja Benedicta Ward. Revised edition)  Cistercian Publications, 1987.  ISBN 0-87907-959-2
CPG 5560–5615.
Guy, J.-C.: Les Apophtegmes des Pères. Collection systématique, Chapitres I–IX (= Sources Chrétiennes 387), 1997.
Migne, Jacques-Paul: Patrologia Graeca PG 65, 71–440.
Ward, Benedicta: The Desert Fathers: Sayings of the Early Christian Monks.  London / New York:  Penguin Classics, 1984.  ISBN 0-14-044731-8
Wortley, John: The Anonymous Sayings of the Desert Fathers: A Select Edition and Complete English Translation.  Cambridge University Press, 2013.  ISBN 978-0-521-50988-6
Aiheesta muualla

Desert Fathers apothegms examples. Orthodox Wiki. (englanniksi)
Excerpts from the Apophthegmata Patrum (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gnoomi

Piirroskuva hiippalakkipäisestä gnoomista sienen jalan vierellä.
Gnoomi (engl. gnome, lat. gnomus) on pieni tai hyvin pieni uskomusolento eurooppalaisessa uskomusperinteessä. Gnoomit asuvat monien käsitysten mukaan maan alla. Suositun käsityksen mukaan gnoomilla on suippolakki ja suuri nenä.lähde?
Gnoomia voidaan kutsua suomeksi myös tontuksi, maahiseksi tai haltijaksi, tosin nämä ovat vain likimääräisiä nimityksiä. Suomalaisen kansanperinteen tontut ovat usein pihapiirin, rakennusten ja maa-omistuksen vartijaolentoja, ja haltijoilla viitataan monenlaisiin henkiolentoihin.lähde?
Gnoomeista ovat kirjoittaneet myös Paracelsus ja Rudolf Steiner.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gnoomi Wikimedia Commonsissa
Gloria – gangsteriheila

| Gloria> Gloria – gangsteriheila |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Cassavetes
Käsikirjoittaja:  John Cassavetes
Tuottaja:  Sam Shaw
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  Fred Schuler
Pääosat:  Gena Rowlands
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1980
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gloria – gangsteriheila (Gloria) on John Cassavetesin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1980. Se kertoo itsellisestä, lapsia inhoavasta newyorkilaissgangsterin ex-naisystävästä Gloriasta, joka piilottelee ja suojelee mafian operaation orvoksi jättämää pikkupoikaa, koska tämä voisi toimia tapauksen todistajana. Nimiroolia näyttelee Cassavetesin puoliso Gena Rowlands, joka sai suorituksestaan sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkuuden.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gena Rowlands  | … |  Gloria Swenson   |
|  John Adames  | … |  Phil Dawn   |
|  Buck Henry  | … |  Jack Dawn   |
|  Julie Carmen  | … |  Jeri Dawn   |
|  Tony Knesich  | … |  1. gangsteri  |
Vastaanotto

Gloria oli independent-ohjaajana tunnetun Cassavetesin ainoita suuren tuotantoyhtiön tuottamia elokuvia, ja on siksi noussut monessa maassa hänen tunnetuimmaksi elokuvakseen. 
Gloria sai myös monia palkintoja. Gena Rowlands oli roolistaan sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkaana, ja elokuva jakoi Venetsian elokuvajuhlilla kultaisen leijonan yhdessä Louis Mallen elokuvan Atlantic City kanssa. Pojan roolia esittävä John Adames puolestaan jakoi Razzie-palkinnon vuoden huonoimmasta miessivuosasta itsensä Laurence Olivierin kanssa.
Suomen johtavien kriitikoiden vuosittaisessa äänestyksessä Gloria – gangsteriheila nousi vuoden 1980 viidenneksi parhaaksi ensi-iltaelokuvaksi. Vuonna 1994 julkaistussa Video-oppaassa Kati Sinisalo piti Gloriaa ”täydellisenä elokuvana”, sekä hyvin jännittävänä rikoselokuvana että yhtenä kaikkien aikojen kauneimmista rakkaustarinoista.
Uusintaversio 1999

Sidney Lumet ohjasi tarinasta uuden version Gloria. Sen pääosaa esittää Sharon Stone, joka oli roolistaan ehdolla vuoden huonoimman naisroolin Razzie-palkinnon saajaksi.
Kirjallisuutta

Kangasjärvi, Jukka: ”Totaalinen muusa – Gloria – gangsteriheila”, Filmihullu 1/2008.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Gloria (1980 film) & en:Gloria (1999 American film)
Käännös suomeksi
Glykosyamiini

| Glykosyamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(diaminometylideeniamino)etikkahappo
CAS-numero:  352-97-6
PubChem CID:  763
SMILES:  C(C(=O)O)N=C(N)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H7N3O2
Moolimassa:  117,116 g/mol
Sulamispiste:  280–284 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  4 g/l (20 °C)
Glykosyamiini eli guanidinoetikkahappo (C3H7N3O2) on guanidiinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Glykosyamiini on monissa eläimissä kreatiinin biosynteesin välituote. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinten rehuissa.
Ominaisuudet ja biokemiallinen rooli

Huoneenlämpötilassa glykosyamiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös etanoliin ja dietyylieetteriin.
Glykosyamiinia muodostuu eläinten munuaisissa arginiini- ja glysiiniaminohapoista glysiiniamidinotransferaasientsyymin katalysoimana. Glykosyamiini metyloituu maksassa guanidinoasetaatti-N-metyylitransferaasin katalysoimana. Metyloiva yhdiste on S-adenosyylimetioniini.
Synteesi ja käyttö

Glykosyamiinia voidaan valmistaa synteettisesti S-etyylitioureahydrobromidista ja glysiinistä emäksen kuten natriumhydroksidin läsnä ollessa. Toinen tapa on glysiinin ja syanamidin välinen reaktio.
Glykosyamiinia voidaan käyttää yhdessä betaiinin kanssa kardiotoonisena eli sydämen toimintaa tehostavana aineena. Sillä on myös kanojen kasvua parantava vaikutus, minkä vuoksi sitä voidaan lisätä broilereiden rehuseoksiin.
Glykogeenifosforylaasi

| --- | --- |
Glykogeenifosforylaasi

Kaniinin glykogeenifosforylaasin dimeerinen rakenne.    AMP-molekyylin sitoutumiskohta   fosforyloidut seriiniaminohapot   glykogeenin sitoutumiskohta   katalyyttisesti aktiivinen keskus
Tunnisteet
CAS-numero: 9035-74-9
EC-numero: 2.4.1.1
systemaattinen nimi: (1→4)-α-D-glukaani:fosfaatti α-D-glukosyylitransferaasi
Tietokannat
KEGGt: KEGG
Glykogeenifosforylaasi on entsyymi, joka katalysoi glykogeenin hajotusta eli glykogenolyysiä. Reaktion tuotteena muodostuu glukoosi-1-fosfaattia ja yhden glukoosiyksikön verran lyhentynyt glykogeenipolymeeri ja substraatteina ovat fosfaatti-ioni ja glykogeenipolymeeri. Glykogeenifosforylaasin EC-numero on EC 2.4.1.1 ja CAS-numero 9035-74-9. Entsyymi on aktiivinen maksassa ja lihaskudoksessa.
Rakenne ja toiminta

Glykogeenifosforylaasista esiintyy nisäkkäillä kahta eri isoentsyymiä, toinen lihaksistossa ja toinen maksassa. Rakenteeltaan entsyymi on kahdesta samanlaisesta massaltaan noin 97 kDa kokoisesta yksiköstä muodostunut dimeeri. Entsyymi esiintyy kahdessa eri konformaatiossa, aktiivisessa R-konformaatiossa ja inaktiivisessa T-konformaatiossa. Fosforyloitu katalyyttisesti aktiivisempi glykogeenifosforylaasi, jota kutsutaan glykogeenifosforylaasin a-muodoksi, on pääasiassa R-konformaatiossa, ja inaktiivisella fosforyloimattomalla glykogeenifosforylaasi b:llä on T-konformaatio.
Glykogeenifosforylaasi tarvitsee koentsyymikseen pyridoksaalifosfaatin. Pyridoksaalifosfaatti on liittyneenä entsyymin erään lysiiniaminohapon sivuketjuun ja muodostaa sen kanssa aldimiinin eli Schiffin emäksen. Entsyymi katalysoi α-1,4-glykosidisen sidoksen hajottamista, ja hajotus alkaa glykogeenipolymeerin glukoosiketjun päästä. Ortofosfaatti-ioni ja pyridoksaalifosfaatin fosfaattiryhmä esiintyvät solun pH:ssa vetyfosfaatteina. Ortovetyfosfaatti-ioni protonoi glykogeenin glukoosiyksikön 4-asemaan kiinnittyneen hapen ja vastaanottaa protonin pyridoksaalifosfaatin fosforyyliryhmältä. Nyt glykosidinen sidos katkeaa, ja muodostuu karbokationi. Fosfaatti-ioni hyökkää karbokationiin ja luovuttaa protonin pyridoksaalifosfaatille.
Glykogeenifosforylaasin toimintaa solussa säätelevät toiset entsyymit ja eräät hormonit sekä kovalenttisesti että allosteerisesti. Tärkeässä asemassa ovat entsyymin fosforylointiin ja defosforylointiin osallistuvat toiset entsyymit, joiden toimintaa selvittivät 1950-luvulla Edmond H. Fischer ja Edwin G. Krebs, jotka saivat Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1992 proteiinien fosforylaatiota koskevista tutkimuksistaan. Fosforylaasikinaasi katalysoi eliöiden soluissa inaktiivisen glykogeenifosforylaasin muutosta aktiiviseksi fosforyloiduksi muodoksi. Vastaavasti proteiinifosfataasi 1 katalysoi glykogeenifosforylaasin defosforylaatiota glykogeenifosforylaasi b:ksi. Fosforylointia säätelevät hormonit, kuten insuliini, adrenaliini ja glukagoni entsyymikaskadien vaikutuksella. Aktivoivia näistä ovat adrenaliini ja glukagoni ja inhiboivia insuliini. Kalsiumionit aktivoivat fosforylaasikinaasia ja siten myös glykogeenifosfataasia.
Glykogeenifosforylaasi on myös allosteeriserisesti säädelty. Kun solut kuluttavat paljon energiaa, on AMP-pitoisuus suuri. AMP-molekyyli sitoutuu glykogeenifosforylaasiin ja saa konformaation muuttumaan inaktiivisesta aktiiviseksi, se on siis allosteerisesti aktivoiva yhdiste. Kun solussa on suuri määrä adenosiinitrifosfaattia ja glukoosi-6-fosfaattia, käynnistyy glykogeenin biosynteesi glykogeenisyntaasin katalysoimana. ATP-molekyyli sitoutuu samaan kohtaan kuin AMP, mutta muuntaa konformaation T-muotoon ja inaktiiviseksi. Myös glukoosi-6-fosfaatti indusoi entsyymin inaktivoitumista. Levossa lihaskudoksen sisältämä glykogeenifosforylaasientsyymi on ATP:n ja glukoosi-6-fosfaatin vaikutuksesta pääosin fosforylaasi b:nä ja siten inaktiivisena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glykogeenifosforylaasi Wikimedia Commonsissa
Glykogeenifosforylaasin katalysoiman reaktion mekanismi.
Glykosyylitransferaasit

Glykosyylitransferaasien perusrakenteet GT-A ja GT-B
Glykosyylitransferaasit eli transglykolaasit ovat transferaaseihin kuuluvia entsyymejä, jotka katalysoivat glykosidisen sidoksen muodostumista. Ne ovat tärkeässä roolissa polysakkaridien ja glykoproteiinien biosynteesissä. Glykosyylitransferaasien EC-numero on muotoa EC 2.4.x.x.
Rakenne ja luokittelu

Glykosyylitransferaasit ovat hyvin spesifisiä sen suhteen, minkä sokeriryhmän ne siirtävät luovuttajamolekyyliltä vastaanottavalle substraatille. Tämän vuoksi luokkaan kuuluvia entsyymejä on lukuisia ja eri rakenteellisesti ja toiminnallisesti samankaltaisista glykosyylitransferaaseista koostuvia entsyymiperheitä on tunnistettu 112. Tyypillisimmät fosfosokereja ja nukleotidifosfaattisokereita glykosyyliryhmän lähteinä käyttävien glykosyylitransferaasien perusrakenteet ovat niin kutsutut GT-A- ja GT-B-rakenteet. Lipidifosfaattisokereita käyttävien entsyymien rakenteet eroavat näistä ja muistuttavat läheisimmin lysotsyymiä.
Glykosyylitransferaasit voidaan luokitella eri alaluokkiin sen mukaan mikä siirtyvän sokeriosan rakenne on. Niin kutsutut heksosyylitransferaasit (EC 2.4.1.x) katalysoivat reaktioita, joissa syntyy glykosidinen sidos vastaanottavan substraatin ja heksoosisokerin välille, pentosyylitransferaasit (EC 2.4.2.x) liittävät pentoosiryhmiä ja muita sokeriryhmiä liittävät glykosyylitransferaasit kuuluvat alaluokkaan EC 2.4.99.x.
Toimintamekanismi

Glykosyylitransferaasit liittävät sokeriosan joko monosakkaridille, polysakkaridille tai proteiinin seriini- tai treoniiniaminohapolle. Liitettävä sokeri on aktivoidussa muodossa ja aktivoitu muoto on tyypillisesti fosfosokeri, nukleotidisokeri, jossa sokeriosa on liittynyt tyypillisimmin joko uridiinidifosfaattiin tai sytidiinimonofosfaattin, tai lipidifosfaattisokeri, jossa sokeriosa on liittynyt lipidijohdannaiseen esimerkiksi dolikolista muodostuneeseen dolikolifosfaattiin.
Glykosyylitransferaasit voidaan jakaa niiden katalysoiman reaktion mekanismin perusteella kahteen luokkaan. Suurin osa entsyymeistä liittää sokeriosan substraattiin sinä anomeerina kuin se on aktivoituna sokerina. Toisen ryhmän muodostavat invertoivat sokeriryhmän anomeerin eli α-anomeerista tulee β-anomeeri ja β-anomeerista α-anomeeri.
Glykosyylitransferaaseja voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä liittämään sokeriosia muihin molekyyleihin. Erityisesti nukleotidisokereita sokeriosan lähteenä käyttävät niin kutsutut Leloir-tyypin glykosyylitransferaasit luovuttavat sokeriryhmän useantyyppisille substraateille. Reaktio on usein regioselektiivinen ja stereospesifinen.
Gloria Patri

Gloria Patri (latinaa, Kunnia Isälle) on monissa kristillisissä kirkko­kunnissa käytetty lyhyt, Jumalan kunniaksi laulettava hymni. Siitä käytetään myös nimitystä Gloria minor (pieni kunnia) tai Doxologia minor (pieni doksologia) erotukseksi messun "suuresta kunniasta" (Gloria maior eli Gloria in excelsis Deo).
Hymni on todennäköisesti syyrialaista alkuperää. ja sen alkuperäistä syyrian­kielistä muotoa käyttävät yhä Idän assyrialainen kirkko ja Kaldealainen katolinen kirkko. Läntinen, latinalainen muoto lisää siihen sanat "sicut erat in principio" (lat. niin kuin oli alussa), jotka puuttuvat itäisistä versioista.
Gloria Patri latinalaisena gregoriaanisena lauluna kokoelmassa Liber usualis. Mukana on kaksi euouae-vaihtoehtoa.
Kreikkalainen versio

Hymnin kreikankieliset sanat kuuluvat:
Suomen ortodoksisen kirkon käyttämä suomennos:
Hymnin kreikkalainen muoto on todennäköisesti peräisin Antiokiasta ja on syntynyt areiolaisia vastaan käydyn taistelun tuloksena. Varhaisimmissa muodoissaan doksologian alkuosa on kuulunut: "Kunnia Isälle Pojan kautta Pyhässä Hengessä". Tässä muodossa sitä käyttivät areiolaiset. Koska valtavirran kristityt eivät hyväksyneet Areioksen oppia, jonka mukaan Kristus oli luotu olento, ja tämän korostamiseksi myös doksologian sana­muotoa muutettiin siten, että Isä ja Poika mainitaan samanarvoisina.
Kreikassa hymnin toinen osa sai edellä esitetyn muotonsa, jossa sitä käytetään bysanttilaista riitusta noudattavassa ortodoksisessa kirkossa, idän katolisissa kirkoissa ja orientaali­ortodoksisissa kirkoissa.
Roomalaisen riituksen mukainen latinalainen versio

Hymnin latinalainen versio kuuluu:
Suomen evankelisluterilaisen kirkon käyttämä suomennos:
Myös jälkimmäisen säkeen sanat "niin kuin oli alussa" ovat saaneet nykyisensä muotonsa areiolaisia vastaan käydyn kamppailun tuloksena. Niillä korostetaan kirkon käsitystä, että Kristus ei ole luotu, vaan kunnia on kuulunut hänelle alusta saakka. Vuonna 529 Galliassa pidetty Vasion (nykyisen Vaisonin) toinen synodi totesi viidennessä kaanonissaan, että doksologian toinen osa siinä muodossa, jossa se oli käytössä Roomassa, itämailla ja Afrikassa, sisälsi sanat Sicut erat in principio, ja määräsi, että se oli lausuttava samassa muodossa myös Galliassa. Adrian Fortescue, joka vuonna 1909 kirjoitti asiaa koskevan artikkelin Catholic Encyclopediaan, mainitsi, että synodi oli erehtynyt väittäessään, että lännessä käytetty muoto olisi sama kuin kreikkalainen. Suunnilleen 600-luvulta lähtien nykyinen roomalaisen riituksen mukainen versio on ollut käytössä kaikkialla läntisessä kristikunnassa.
Käyttö

Ortodoksisessa kirkossa, orientaali­ortodoksisissa kirkoissa, Idän assyrialaisessa kirkossa ja idän katolisissa kirkoissa Pientä Doksologiaa käytetään usein jumalanpalvelusten eri kohdissa ja yksityisissä rukouksissa. Muun muassa se luetaan kolmeen kertaan jokaisen jumalanpalveluksen alussa osana sekä osana jumalan­palveluksen lopussa lausuttua siunausta. Kun se on osana useamman hymnin sarjassa, se lauletaan joko ennen viimeistä tai ennen toiseksi viimeistä hymniä. Jälkimmäisessä tapauksessa se jaetaan kahtia: sanalla "kunnia" alkava alkuosa lausutaan ennen toiseksi viimeistä, sanoilla "nyt, aina" alkava loppu­osa ennen viimeistä hymniä, joka tavallisimmin on Theotokion.
Roomalaisessa riituksessa Gloria Patri lausutaan tai luetaan usein hetkipalveluksen rukous­hetkissä, joita rukoilevat papisto, monet vihkiytyneen elämän muodot ja seura­kunnat sekä Vatikaanin toisesta kirkollis­kokouksesta lähtien yhä useammin myös maallikot. Tavallisimmin se lausutaan psalmien tai kiitos­virsien lopuksi sekä responsorioissa. Se esiintyi myös messun johdannossa siinä muodossa, jossa se toimitettiin ennen roomalaiseen riitukseen vuonna 1970 tehtyjä muutoksia. Sitä käytetään myös yksityisessä hartaudenharjoituksessa, esimerkiksi ei-liturgisissa hartaushetkissä, varsinkin ruusukkorukouksissa, joissa se lausutaan aina ennen niitä pieniä helmiä, joiden kohdalla lausutaan Isä meidän -rukous ja jotka jakavat rukous­nauhan viiteen kymmenen suuremman helmen joukkoon, joiden kohdalla rukoillaan Ave Maria.
Anglikaanisessa kirkossa Gloria Patri lausutaan tai lauletaan tavallisimmin psalmien ja kiitos­virsien päätteeksi aamu- ja iltarukouksissa.
Luterilaisissa kirkoissa Gloria Patri on vanhastaan liitetty jumalan­palveluksissa luettavan psalmitekstin jatkoksi sekä myös Simeonin kiitos­virren alkuun. Sitä käytetään myös aamu- ja ilta­jumalan­palveluksissa. Hymni on ahkerassa käytössä myös evankelisissa presbyteriaanisissa kirkoissa.
Aiheesta muualla

"Doxology" at New Advent
Kunnia Isälle ja muita ruusukkorukouksia monilla kielillä