stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jurakausi
Jurakauden jako

Jurakausi jaetaan varhaisjuraan (Early Jurassic), keskijuraan (Middle Jurassic) ja myöhäisjuraan (Late Jurassic). Kerrostumia käsittelevässä stratigrafiassa puhutaan alajurasta (Lower Jurassic), keskijurasta (Middle Jurassic) ja yläjurasta (Upper Jurassic), jotka on tunnettu Euroopassa myös nimillä Lias (valkea jura), Dogger (ruskea jura) ja Malm (musta jura). Jurakauden ajoituksessa esiintyy 5–10 miljoonan vuoden heittoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jurakausi Wikimedia Commonsissa
Maapallon geologinen historia
Jurakautisen teropodi Allosauruksen malli Bałtowin jurakautisessa puistossa Puolassa.
François Fénelon

| François Fénelon |
| --- | --- |
 François Fénelon
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. elokuuta 1651
Kuollut: 7. tammikuuta 1715 (63 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija, piispa
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
François de Salignac de La Mothe-Fénelon (6. elokuuta 1651 – 7. tammikuuta 1715) oli ranskalainen piispa ja kirjailija.
Fénelon vaikutti ensin johtajana laitoksessa, jossa kasvatettiin katoliseen uskoon kääntyneitä nuoria naisia ja toimi sittemmin hugenottien käännytystyössä. Tunnettuna taitavana saarnaajana Fénelon määrättiin 1689 Ludvig XIV:n pojanpoikien kasvattajaksi. Hän menestyi tehtävässä hyvin ja vaikutti etenkin Bourgognen herttuaan.
Fénelonista tuli 1695 Cambrayn arkkipiispa. Sen jälkeen kun hän eräässä teoksessaan oli puolustanut kvietistien lahkoon kuuluvaa haaveksivaa rouva Guyonia, hänen kilpailijansa Bossuet karkotti hänet hovista hiippakuntaansa. Lisäksi Fénelon joutui oppilastaan varten kirjoittamansa kuuluisan romaanin Les aventures de Telemaquen ('Telemakhoksen seikkailut', 1699) vuoksi kuninkaan epäsuosioon, koska syystäkin epäiltiin hänen siinä peitellysti moittineen Ludvigin itsevaltaista hallitustapaa. Paavi Innocentius XII julkaisi 1699 kirjeen, jossa useita Fénelonin uskonnollisia väitteitä tuomittiin vääriksi. Fénelon alistui silloin ja perui lausuntonsa. Kun Bourgognen herttua tuli dauphiniksi, Fénelonin vaikutus kasvoi jälleen. Hän kirjoitti teoksen, jossa hän ehdotti vapaamielisiä uudistuksia Ranskan valtiomuotoon, muun muassa neuvottelevan kansaneduskunnan perustamista (Esquisse d’un plan dressé pour le gouvernement d’un royaume). Bourgognen herttuan kuolema 1712 teki lopun suunnitelmista.
Fénelon oli valistunut mies, joka oli monissa asioissa aikaansa edellä, esimerkiksi kasvatusopillisissa mielipiteissään. Hugenotteja kohtaan hän kuitenkin oli suvaitsematon. Kirjailijana Fénelon oli Ludvig XIV:n aikakauden etevimpiä. Hänen teoksensa ovat ilmestyneet koottuina useita kertoja.
Suomennetut julkaisut

Ristin alla: mietelmiä: luku joka päivälle kuukaudessa, suomeksi toimitti Lauri Ingman, Helsinki: Suomen ev. luth. pyhäkouluyhdistys 1919 – 5. p. 1935.
Fénelonin kirjeet: ohjeita hengellisen elämän syventämiseksi, suom. Annamari Kortelainen, Hämeenlinna: Päivä 2007 ISBN 978-952-475-224-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta François Fénelon Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Alex Federley

Alex Federley.
Federleyn vuonna 1906 Velikultaan piirtämä pilapiirros, jossa eri puolueita edustavat hahmot kilpailevat Suomi-neidon suosiosta.
Aleksander (Alex) Thiodolf Federley (12. heinäkuuta 1864 Turku – 17. marraskuuta 1932) oli suomalainen pilapiirtäjä ja taidemaalari, jota on sanottu suomalaisen pilakuvataiteen ensimmäiseksi mestariksi. Hän signeerasi piirroksensa nimikirjaimilla  AFley. Federley piirsi poliittisia pilapiirroksia, julisteita ja kirjankuvituksia sekä maalasi akvarelleja ja postikortteja.
Elämänvaiheita

Federleyn vanhemmat olivat sotatuomari Axel Thiodolf Federley ja Ida Josefina o.s. Thomé. Federleyn puoliso oli vuodesta 1898 taidemaalari Sanny Hagelstam-Federley.
Federley opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa vuosina 1882–1885, Helsingissä vuosina 1885–1888 ja Académie Julianissa Pariisissa vuosina 1890–1893. Hän osallistui useasti Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1800–1900-lukujen vaihteessa. Federley debytoi taiteilijana vuonna 1885.
Federley teki ahkerasti poliittisia pilakuvia, ensin 1880-luvulta alkaen ruotsinkieliseen Spets -pilalehteen ja sitten nuorsuomalaisten suomenkieliseen Velikultaan, mutta erityisesti vuonna 1898 perustettuun, ruotsalaista puoluetta tukeneeseen Fyreniin, jonka johtava piirtäjä hän oli 1920-luvulle asti. Hän tuki lehden aatteellista linjaa ja toteutti huolellisesti toimituksen ideoita. Federley oli Suomen ensimmäisiä pilapiirtäjiä, joka otti tavakseen signeerata piirroksensa. Hänen tärkein esikuvansa oli saksalaisen Fliegende Blätter -pilalehden piirtäjä Adolf Oberländer.
Federley toimi Helsingin poikien valmistavassa ammattikoulun piirustuksenopettajana vuosina 1900–1932, varajohtajana 1905–1909 ja johtajana 1909–1932. Hän oli Suomessa piirtäjänä ja kuvittajana alansa uranuurtaja Albert Gebhardin ohella. Hän kuvitti muun muassa osan Zachris Topeliuksen Välskärin kertomuksista. Federley oli ensisijaisesti piirtäjä, mutta teki myös akvarellimaalauksia ja maalasi useita Suomi-aiheisia postikortteja. Hän oli vuosina 1894–1916 Suomen taiteilijaseuran intendentti ja vuodesta 1924 sen kunniajäsen.
Federley suunnitteli vuonna 1907 Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) eduskuntavaalijulisteeseen klassikoksi muodostuneen kuvan rannalla seisovasta leijonalippua pitelevästä miehestä. RKP käytti kuvaa vaalijulisteissaan kuudella eri vuosikymmenellä, viimeisen kerran vuonna 1966.
Federley kuului 1920-luvulla Haagan kauppalan ensimmäiseen kauppalanvaltuustoon RKP:n edustajana, ja hänen kiinnostuksensa painopiste siirtyi taiteesta Haagan historian keräämiseen.
Teokset > Kirjalliset teokset

Federley, Aleksander (1929) Bilder och visor : små spånor och flisor – i färger och ord – från mitt arbetsbord, Bildkonst, [1929]; suomeksi julkaistu nimellä Lauluja ja kuvia, lapsille huvia, suomentanut mukaillen A. L., Kuvataide, [1929]
Federley, Aleksander (1922) Sagor om djur och fåglar, mest om fåglar, Söderströms, 1922
Hertzberg, Rafaël (1893) För smått folk
Ramsay, August (1890, faksimil 1999) På sommarfärd i kanot. Vasa kanoklubb (faksimilupplagan)
Londen, Magnus och Enegren, Joakim (2007) Come to Finland, Affischer & resor, 1851–1965. Ant Simons
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Federleyn maalaamia postikortteja
Järvi, Olavi: Parhaat pilapiirtäjämme. Tammi, 1979, sivu 26
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  Musée d'Orsay 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Fianna

Fianna on irlantilaisessa mytologiassa kuninkaallinen henkivartiosto, joka koostuu valiosotureista. Sen legendaarisin päällikkö on Finn Mac Cumhaill, Fenian syklin eli Fenian-taruston keskushenkilö. Fiannan jäsenet valittiin heidän urheutensa ja vahvuutensa perusteella, ja he noudattivat tiukkoja sääntöjä. He olivat sitoutuneet taistelemaan Irlannin suurkuninkaan puolesta vierasmaalaisia valloittajia vastaan. Rauhan aikana Fiannan jäsenet omistautuvat metsästykselle.
Finnin johtamana Fianna on Irlannin suurkuningas Cormacin aikana vielä melko kunniakkaasti käyttäytyvä sankarijoukko, mutta vähitellen se alkaa muistuttaa rosvokoplaa, joka uhkailee ja kiristää pienempiä kuninkaita ja päälliköitä. Cormacin pojan Cairbre Lifechairin hallituskaudella Fiannan röyhkeyttä ei enää siedetä, kun he onnistuvat loukkaamaan myös itse suurkuningasta.
Cairbre kokoaa armeijan Fiannaa vastaan, ja Cairbren joukot ja Fianna kohtaavat Cath Gabhran taistelussa. Cairbrella on miesylivoima, mutta Fiannalla paremmin koulutetut soturit. Lopulta Fianna kuitenkin lyödään.
Nykyinen irlantilainen puolue Fianna Fáil (Kohtalon sotilaat) on omaksunut nimensä Fiannalta.
Susanna Fellman

| Susanna Fellman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1963 (ikä 61)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  liike-elämän historian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (tri 2001)
Instituutti:  Göteborgin yliopisto, Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Taloushistoria ja business history (käännä suomeksi)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Susanna Fellman (s. 3. maaliskuuta 1963) on suomalainen talous- ja sosiaalihistorioitsija, joka työskentelee Göteborgin yliopiston liike-elämän historian professorina.
Hän on Fellmaneja, joka suku tunnetaan suomalaisena pappis-, sivistys- ja porvarisukuna. Hänen isänsä on professori Johan Fellman.
Susanna Fellman kirjoitti ylioppilaaksi Gymnasiet Grankulla samskolasta. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa (valt.maist. 1989) ja väitteli talous- ja sosiaalihistoriasta vuonna 2000. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa Uppkomsten av en direktörsprofession : industriledarnas utbildning och karriär i Finland 1900-1975 käsitteli yritysjohtajajuutta ammattina ja urana suomalaisen aineiston pohjalta. Hän valmistui valtiotieteen tohtoriksi 2001. Hän sai Svenska Litteratursällskapet i Finlandin väitöskirjapalkinnon helmikuussa 2002; hänet nimitettiin Helsingin yliopiston talous- ja sosiaalihistorian dosentiksi samana vuonna.
Fellman toimi vuosina 2001–2007 Helsingin yliopistossa tutkijana tai apulaisprofessorina ja oli yliopiston virkaatekevä professori vuosina 2008–2010. Vuosina 2010–2011 samassa yliopistossa vanhempana akatemiatutkijana. Vuodesta 2011 hän on toiminut Göteborgin yliopiston liike-elämän historian professorina. Vuosina 2018–2019 hän on vieraileva professori Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan humanististen tieteiden ohjelmassa.
Hänen tutkimusaihepiirejään ovat liike-elämän historia, johtamisen ja liike-elämän eliitin historia, kartellien ja kilpailupolitiikan historiallinen tarkastelu, liiketalousintressien ja hyvinvointiyhteiskunnan kehitys sekä liike-elämän historian menetelmälliset kysymykset.
Fellman on ollut vuodesta 2012 jäsen Ruotsin kuninkaallisiin akatemioihin kuuluvassa Kungliga Vetenskaps och Vitterhetssamhället i Göteborgissa. Suomen Tiedeseuran jäsen hän on ollut vuodesta 2014.
Teoksia

Fellman, Susanna & Lindholm, Christian (1996) Tillväxt, omvandling och kris : Finlands ekonomi efter 1945. Söderströms. ISBN 951-52-1611-7. (ruotsiksi)
Fellman, Susanna (2000) Uppkomsten av en direktörsprofession : industriledarnas utbildning och karriär i Finland 1900-1975. Finska vetenskaps-societeten. ISBN 951-653-307-8. (Väitöskirja) (ruotsiksi)
Aunesluoma, Juhana & Fellman, Susanna (Red.); Villstrand, Nils Erik (utgivare) (2006) Svenskt i Finland – finskt i Sverige : 3, Från olika till jämlika : Finlands och Sveriges ekonomier på 1900-talet. Svenska litteratursällskapet i Finland ; Atlantis. ISBN 978-91-7353-168-9. (ruotsiksi)
Susanna Fellman & Martin Iversen (2008) Creating Nordic Capitalism: The Development of a Competitive Periphery. Palgrave Macmillan. ISBN 978-0230545533. (englanniksi)
Fellman, Susanna & Forsén, Annette (Red.) (2009) Hundra år av utbildning och forskning : Svenska handelshögskolan 1909–2009. Svenska handelshögskolan. ISBN 978-952-232-042-1. (ruotsiksi)
Susanna Fellman (Author, Editor) & Marjatta Rahikainen (Editor) (2012) Historical Knowledge: In Quest of Theory, Method and Evidence. Cambridge Scholars Publishing. ISBN 9781443834513, e-kirjan ISBN 9781443834841. (englanniksi)
Timo Herranen (Author) & Susanna Fellman (Author, concluding section); Pat Humphreys (Translator) (2015) Family business, faucet company, industrial owner : Oras 1945–2015. Otava. ISBN 978-951-1-29697-3. (englanniksi)
Susanna Fellman & Shanahan, Martin (Editors) (2016) Regulating Competition : Cartel registers in the twentieth-century world. Taylor & Francis Ltd. (Routledge). ISBN 978-1138021648, e-kirja ISBN 9781317694007. (englanniksi)
Valittuja artikkeleita tai kirjan lukuja

Fellman, Susanna (2013) Managing professionalization in Family Business: Transforming Strategies for Managerial Succession and Recruitment in Family Firms in the Twentieth Century. s. 248-281 teoksessa The Endurance of Family Business . A Global Overview. New York : Cambridge University Press. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Google Scholar profile: Susanna Fellman. Professor of business history, University of Gothenburg (englanniksi) (google.com)
Susanna Fellman. University of Gothenburg, Department of Economic History (englanniksi) (researchgate.net)
Prof. Susanna Fellman (englanniksi) (academia-net.org)
Susanna Fellman (englanniksi) (linkedin.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID 
Muut:  IdRef
Nils Ferlin

Nils Ferlin (noin vuonna 1960)
Nils Johan Einar Ferlin (11. joulukuuta 1898 Karlstad – 21. lokakuuta 1961 Tukholma) oli suosittu ruotsalainen runoilija. Hänen runojaan on sävelletty lauluiksi, ja niitä ovat levyttäneet muun muassa Hootenanny Singers ja Thorstein Bergman. Suomeksi Ferlinin runoja on Aappo I. Piipon suomennoksina laulanut levylle Pauli Virta. Runoja sävyttää paitsi huumori, myös kirpeä pessimismi. Ferlin on runoissaan aina vähäosaisen puolella ja pilkkaa poroporvarillisuutta.lähde?
Ferlin asui pitkään Tukholmassa Norrmalmin kaupunginosassa alueella, jota tuolloin kutsuttiin nimellä Klara. Tukholman keskustassa on Ferlinin patsas.lähde?
Ferlin julkaisi esikoiskokoelmansa En döddansares visor 1930 ollessaan sekalaisissa töissä, muun muassa merimiehenä. Hän oli julkaissut myös kupletteja. Hänen tuotantoaan on verrattu C. M. Bellmanin ja Lasse Lucidorin lyriikkaan, muun muassa niiden laulullisuuden vuoksi. Monia onkin sävelletty.
Ferlinin muistoksi on perustettu Ferlinpriset, jonka myöntää ruotsinkieliselle runoudelle Nils Ferlin -seura. Palkinnon ovat saaneet muun muassa Bo Carpelan 1981, Solveig von Schoultz 1988, Ralf Parland 1989, Eeva Kilpi 2007. Lisäksi seura myöntää Trubadurpriset-nimistä palkintoa, jonka on saanut muun muassa Barbara Helsingius 1994.
Nils Ferlinin patsas Tukholmassa (Karl Göte Bejemark).
Nils Ferlinin patsas Filipstadissa (Karl Göte Bejemark).
Teokset

| --- | --- |
 En döddansares visor, 1930  Barfotabarn, 1933  Goggles, 1938  Med måga kulörta lyktor, 1944  Kejsarens papegoja, 1951  Från mitt ekorrhjul, 1957  En gammal cylinderhatt, 1962 (postuumi)  Dikter, 1964 (postuumi)  Bröder under vindar sju, 1982 (postuumi) :  Suomennetut teokset Surkimuksen lauluja (En döddansares visor), suom. Leo Saukkoriipi, julkaisija Tornio: L. Saukkoriipi 1990  Lauluja elämälle, suom. Aappo I. Piippo, Tukholma, Finn-kirja 1980 ISBN 91-7428-025-2
Aiheesta muualla

Luettelo Nils Ferlinin suomennetuista runoista antologioissa, (Arkistoitu – Internet Archive) Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  KulturNav  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Virve (verkko)

Virve (Suomen viranomaisradioverkko) on maailman ensimmäinen maanlaajuinen Tetra-standardiin perustuva viranomaisradioverkko. Verkon operoinnista vastaa kokonaan valtio-omisteinen Suomen Erillisverkot -konserniin kuuluva Suomen Virveverkko Oy. Verkkoa käyttävät viranomaiset ja luvan saaneet yksityiset toimijat. Suomen Virveverkko Oy:n omistajaohjauksesta vastaa valtioneuvoston kanslia.
Valtionhallinto valmistautuu 87 800 000 €:lla siirtymään TETRAsta LTE:iin ja 5G:iin perustuvvaan tekniikkaan, Virve 2.0:aan.
Liikenne- ja viestintäministeriö on päättänyt käyttäjäryhmistä, joilla on oikeus käyttää Virve-verkon palveluita. Virven käyttäjiä ovat viranomaiset, kuten pelastustoimi, poliisi, sosiaali- ja terveystoimi, puolustusvoimat, rajavartiolaitos, meripelastus, tulli, hätäkeskus ja kunnat. Virveä käytetään myös muussa turvallisuuskriittisessä toiminnassa, kuten teollisuudessa, vartioinnissa, järjestyksenvalvonnassa ja arvokuljetuksissa. Joistain länsimaista poiketen, ei Suomessa viranomaisverkon radiostandardia ei ole käytetty huolintatoiminnassa, kuorma-autoliikenteessä ja satamatoiminnoista niiden osittaisesta ulkomaalaisuudesta johtuen.
Historia > Nokia - EADS

Virvetekniikan on toteuttanut Nokia ja myöhemmin EADS Secure Networks Oy ja hankinnoista verkon rakennuttamisessa vastasi sisäasiainministeriö. Järjestelmä käyttää taajuusaluetta 380–400 MHz.
Historia > Radiotaajuudet

ECC:n taajuuspäätöksen mukaan Virve toimii välillä 380–385 MHz ja 390–395 MHz. Tämän lisäksi kansallisesti on Virvelle osoitettu lisäksi välistä 385–390 MHz sekä yläpuolelta 385–386 MHz sekä 395–396 MHz. Nämä viimeksi mainitut 1 MHz:n lisäkaistat on tarkoitettu viranomaistoimintaan siinä tapauksessa, että TETRA TEDS tai joku muu nopeaa datasiirtoa tarjoava tekniikka halutaan viranomaiskäyttöön. Arviona on se, että myös loput alueesta, 386–390 MHz sekä 396–400 MHz tulee viranomaiskäyttöön vuosikymmenen 2010–2020 kuluessa.
Virve-verkon taajuusalue asettuu alinta Suomessa käytettävää GSM:n taajuutta alemmaksi, minkä vuoksi tukiasemia tarvitaan täten vähemmän siksi, että pidemmät radioaallot kulkevat kauemmas kuin lyhyemmät.
Historia > Salaus ja viranomaaisten omien radioverkkojen yhdistäminen

Digitaalinen Virve on salattu, toisin kuin analogiset vastineensa, ja se on yhdistänyt saman radioverkon käyttäjiksi kaikki aiemmin erillisiä radioverkkoja käyttäneet viranomaiset.
Historia > Palvelut

Verkko mahdollistaa kuvansiirron ja samat digitaaliset lisäpalvelut kuin GSM. Käytännössä verkon välityskapasiteetin säästämiseksi tukiaseman alueella pyritään viestimään mahdollisimman paljon puheen asemesta tekstiviesteillä ja kuuntelemalla koko ryhmää tilannekuvan saamiseksi. Periaatteena on se, että pyritään tietoliikenteellisesti säästeliääseen viestintään, jotta tilanteen muuttuessa ei verkko kuormitu liikaa uusien toimijoiden tullessa verkkoon tukiaseman alueella.
Lisäksi verkossa on käytössä ryhmäpuheluominaisuus, joka mahdollistaa nopean ja tehokkaan viestinnän puheryhmän sisällä. Verkkoon on kaavailtu peräti 50 000 päätelaitetta. Vuoden 2007 elokuussa päätelaitemäärä oli noin 29 000.
Historia > Lähetystehot

Tukiasemien tehoksi on asetettu 25 wattia, ajoneuvoasemien teho on 10 wattia ja kannettavien laitteiden teho 0,5–2 wattia. Verkko jaetaan puheryhmiin, joita voidaan yhdistellä ja muokata kulloinkin tarvittavan operaation mukaisesti. Verkkoa käyttävät enimmäkseen ns. turvallisuusviranomaiset eli pelastustoimi, poliisi, vankeinhoitolaitos, Suomen puolustusvoimat, sosiaali- ja terveystoimi, Hätäkeskuslaitos, rajavartiolaitos ja tulli, mutta muitakin Liikenne- ja viestintäministeriön määrittelemiä käyttäjäryhmiä on.
Elleivät tukiasemat toimisi tukiseman akkuvirran kuluttavan verkkosähkökatkoksen tai tietokonehäiriön vuoksi, vähätehoisten käsiradiopuhelinten DMO-suorayhteydet rajoittuisivat vain kilometrin tai kahden lähialueelle esimerkiksi poliisipartioiden välisesti, pelastusryhmien joukkueen keskeiseksi tai paikalliseksi moniviranomaistoiminnaksi kohteessa. Tukiasemien toiminnan turvaamiseksi, on Suomen Erillisverkot Oy myöntänyt joillekin pelastusalueen pelastusasemille tai sopimuspalokunnille 30 kVA:nn perävaunuaggregaatin, millä voidaan sähköistää verkkosähköttömän alueen tukiasema toiminta-alueella kohteessa.
Noin 400 MHz:n käsiradiopuhelimen kantama voi olla rakennetulla alueella 1 km - 2 km, kun taas tasaisella alueella, missä ei ole mäkiä tai metsää radioaaltojen etenemiseelle 4 W:n - 5 W:n käsiradiopuhelimen kantama voi olla 4 km.
Historia > Tapahtumat

Lisäksi viranomaiset myöntävät erikseen joko määrä-aikaisesti, sopimuspohjaisesti tai erillisiin tapahtumiin rajatun Virve-järjestelmän käyttöoikeuden myös muille erikseen määritetyille tahoille, kuten esimerkiksi joillekin vartioimisliikkeille. Tällöin myös työtehtävissä olevat vartijat voivat käyttää Virveä, vartiointiliikkeillä ei kuitenkaan ole mahdollisuutta päästä viranomaisille tarkoitettuihin puheryhmiin.
Historia > Verkkosolut Suomessa

Valtakunnallisesti verkko koostuu viidestä solusta:
Osaverkko 1 – Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakunnat, Suomenlahden rannikko, Ahvenanmaa
Osaverkko 2 – entinen Itä-Suomen lääni, Keski-Suomen maakunnat
Osaverkko 3 – Satakunta, Uusimaa, Itä-Uusimaa, Päijät-Häme, Pirkanmaa, Varsinais-Suomi
Osaverkko 4 – entinen Oulun lääni
Osaverkko 5 – entinen Lapin lääni
Historia > Suomen Erilllisverkot

Virveä hallinnoi ja verkon ylläpidosta ja kehityksestä vastaa Suomen Erillisverkot Oy, jonka omistaa kokonaisuudessaan Suomen valtio. Yhtiön omistajaohjauksesta vastaa sisäministeriö, aikaisempi sisäasiainministeriö.
Virve-verkon palvelut

Virve-järjestelmä tukee lukuisia palveluita, joita ei ole ollut aikaisempien sukupolvien erillisverkoissa.
Toteutus

Virven tekniikan on toteuttanut Nokia. Usean liiketoimintakaupan myötä Tetra-teknologian kehitys on päätynyt Airbus Defence and Spacelle.
Digitaalinen Virve on salattu toisin kuin aiemmin käytetyt analogiset verkot. Verkko mahdollistaa samat digitaaliset lisäpalvelut kuin GSM. Lisäksi verkossa on käytössä ryhmäpuheluominaisuus, joka mahdollistaa nopean ja tehokkaan viestinnän puheryhmän sisällä. Ryhmäpuhelu onkin Virven tärkein ominaisuus.
Virven käyttäjäorganisaatio saa käyttöönsä maan kattavan virtuaalisen radioverkon, joiden tilaajia ja puheryhmiä organisaation pääkäyttäjä pystyy itse hallinnoimaan. Kukin pääkäyttäjä kykenee hallinnoimaan vain oman organisaationsa tietoja. Vaihtoehtoisesti organisaatio voi antaa pääkäytön operaattorin hoidettavaksi.
Päätelaittein Virvessä voidaan käyttää käsiradiopuhelimia tai kiinteästi asennettuja ajoneuvoradioita. Lisäksi operaatioiden johdosta vastaavat tahot kuten johtokeskukset voivat käyttää käyttöpaikkaa (DWS), jolla voidaan tarvittaessa hallinnoida organisaation tilaajia ja puheryhmiä. Myös erilaisten tilannekuva- ja kenttäjohtamisjärjestelmien kytkeminen Virveen on mahdollista.
Virve-verkon palvelut

Virve-järjestelmä tukee useita palveluita, joita ei ole ollut aikaisempien sukupolvien analogisissa verkoissa.
Virve-verkon palvelut > Puhepalvelut > Ryhmäpuhelu

Ryhmäpuhelut Virve-verkossa vastaavat muodoltaan tavanomaista simplex-radiopuhelinliikennettä. Käyttäjä voi osallistua haluamaansa ryhmäpuheluun. Järjestelmä huolehtii siitä, että vain yksi käyttäjä pystyy puhumaan kerrallaan. Käyttäjä voi myös kuulua useampaan ryhmään samanaikaisesti. Ryhmäpuhelu voi toimia koko verkossa tai ainoastaan osassa verkkoa.
Virve-verkon palvelut > Puhepalvelut > Yksilöpuhelu

Yksilöpuhelut voivat olla kahden päätelaitteen välisiä, hätäkeskuksen ja päätelaitteen välisiä tai kahden hätäkeskuksen välisiä puheluita. Käyttäjä voi myös soittaa puhelun yleiseen puhelinverkkoon.
Virve-verkon palvelut > Puhepalvelut > Hätäkutsu

Hätäkutsu voidaan suorittaa päätelaitteen hätäpainikkeella, ja se välittyy oman alueen hätäkeskukseen yksilöpuheluna. Jos hätäkutsua ei poimita, 20 sekunnin kuluttua se siirtyy normaalina hätäpuheluna hätäkeskuksen hätävaihteeseen (112).