Ilmari Jäämaa
Tunnetuin teos

Jäämaan tunnetuin teos on kolmenatoista uusittuna painoksena ilmestynyt Nuorten kokeilijain ja keksijäin kirja, jonka viimeisin painos ilmestyi 1958 toimittaja Oke Jokisen ja Vilho Setälän uudistamana. Muun muassa kameroita, filmi- ja diaprojektoritekniikkaa sekä radioita koskevat luvut oli tekniikan kehityttyä jouduttu kirjoittamaan kokonaan uudelleen. Muuten kirjan sisältö polveilee eri tekniikan muodoissa. Erilaisia rakennusohjeita on lukemattomia, joista malliesimerkkeinä voinee mainita kuumailmapallon, kollodiumista tehdyn vetypallon, useita sähkömoottorimalleja, paristoja, akun, pienoisrautatien, laatikkoleijan, omatekoisen askartelupöydän, Stirling-moottorin varhaismallin, pystysuoran höyrykattilan, höyryturbiinin, Wimshurstin influenssikoneen, Ruhmkorffin kipinäinduktorin, Leydenin pullon, Teslanmuuntajan, elektroskoopin, linssityyppisen tähtikaukoputken, dia- ja kaitafilmiprojektoreita, laatikkokameran ja niin edelleen.
Kyseessä oli siis kaikkea, mitä ahkera ja kiinnostunut koululainen pystyi rakentamaan, jopa pienitehoinen tuulivoimalakin mastoineen. Vanhemmissa painoksissa esitellään muun muassa kuuluisaksi tullut käsikammella toimiva 35 mm elokuvaprojektori, jonka filminsiirtäjänä toimii maltanristiksi kutsuttu epäkeskorakenne. Mustavalkoisten filmien kehittämisestä ja niin sanottujen pinnakkaisvedoksien tekemisestä annetaan perusteelliset ohjeet, joissa  näkyy valokuvausasiantuntijana tunnetun Setälän kädenjälki. Sota-aikana julkaistussa painoksessa omatekoisena kamerana on vielä vaihdettavalla kasetilla varustettu lasinegatiiveja eli ns. valokuvauslevyjä käyttävä kamera, jolla kuvien ottaminen tapahtuu poistamalla linssinsuojus tarvittavaksi ajaksi. Sen sijaan viimeisessä eli vuoden 1958 painoksessa esitelty kamera on jo suljinkoneistolla varustettu rullafilmiä käyttävä laite. Lennokkiosuuskin on uusittu ainakin kertaalleen. Uusimmassa painoksessa esiintyy omalla nimellään muun muassa pintaliitäjää kehitellyt silloinen teekkari, sittemmin diplomi-insinööri Toivo Kaario. Kaarion ystävä ja lennokinrakentajakumppani Esko Nuorteva mainitaan etunimellä Ensio. Heidän sukunimistään saivat lennokit tyyppinimen Kanu (Kaario-Nuorteva). Myös tähtikaukoputken ohjeissa vilahtelee suomalaisen harrasteastronomian merkittävä vaikuttaja O. J. Tallgren (myöh. Tuulio).
Monesti on esitetty kirjan uudistamista myös siksi, että joitakin siinä esiintyviä aineita ja tarvikkeita, kuten radioputkia tai matkagramofonin vetokoneistoja ei enää saa mistään. Hanke on eri syistä jäänyt lepäämään. Aika on tuonut muitakin uudistuksia. 1950-luvulla kokeita pienillä röntgenputkilla sai tehdä kuka tahansa kahdeksantoista vuotta täyttänyt, mutta jo seuraavalla vuosikymmenellä siihen vaadittiin erityislupa. Jäämaan erityisesti suosimat Geisslerin putket ovat nykyisin vaikeasti saatavia ja hyvin arvokkaita. Vielä 1960-luvulla niitä sai tarvikeliikkeistä, yleensä osana Wimshurstin influenssikoneen lisätarvikkeita.
Nuorten kokeilijain ja keksijäin kirja on kaiken kaikkiaan koottu nuorisotarinan muotoon, sen päähenkilöinä ovat ystävykset Matti ja Eero sekä Eeron isot veljet Aarni ja matemaatikkona taitava Sakari. Naapurin poika Olavi näyttelee tärkeää osaa ja varsinaisena teknisenä asiantuntijana on Aatto-serkku, joka on teekkari.