stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ottawat
Historia > 1800-luvulta tähän päivään

Detroitin alueelta ottawat siirtyivät 1800-luvun alkupuolella Ontarioon ja taistelivat englantilaisten ja shawnee-intiaanien puolella amerikkalaisia vastaan. Kaikki ottawien maat oli luovutettu erilaisten rauhojen yhteydessä Yhdysvalloille vuoteen 1833 mennessä. Tämän jälkeen he liikkuivat reservaateista toiseen hallituksen painostamina osa kansasta päätyi Oklahomaan. Monet sulautuivat myös potawatomeihin. Kanadan puolella asuneet ottawat saivat jo 1850-luvulla maata Michiganjärven itälaidoilta. Maat ovat heidän yksityisessä omistuksessaan. Nykyään ottawat asuvat kolmessa eri paikassa, Oklahomasa, Michiganissa ja Ontariossa, ja heidän yhteismääränsä on noin 15 000. Vaikka suurin osa ottawista puhuu englantia pääkielenään ovat jotkut heistä opetelleet myös alkuperäisen odawa-lielen.
Kulttuuri > Elinkeinot ja kylät

Ottawien kauppatavaroina varhaisessa kaupankäynnissä olivat maissi, auringonkukkaöljy, eri eläinten turkikset, nahat, loimet, tupakka ja monet erilaiset  rohdokset. Vaikka heimojen välinen kaupankäynti täyttikin ottawien ajasta hyvin suuren osan, he olivat myös kalastajia ja metsästäjiä. Monissa käsitöissä ottawat olivat taitavia. Eritoten tuohikanoottien teossa he olivat mestareita. Kanootit tehtiin pääosin kevyiksi, jotta niitä tarpeen vaatiessa pystyttiin kantamaan. Joskus tehtiin myös suurikokoisempia kanootteja, joihin sopi toistakymmentä miestä. Ottawien kylät olivat hajallaan jokivarsilla tai järvien rannoilla. Huroneilta he omaksuivat tavan rakentaa joskus paaluvarustuksia kyliensä ympärille vihollisten varalle.
Kulttuuri > Tavat ja mytologia

Varhaisten aikalaisten mukaan ottawat olivat eräs raa'immista Kanadan alkuperäiskansoista. Heidän käytöstään on kuvailtu julmaksi ja barbaariseksi. Ottawien on lähes varmasti tiedetty harjoittaneen myös kannibalismia. Heidän keskinäiset suhteensa huroneihin muokkasivat heistä kuitenkin älyllisempiä ja saivat heidät matkimaan huronien urhoollisuutta.
Ottawien Suuri Henki Manito oli tunnettu Gchi-Mnidoon-nimellä. Mytologisista hyväntahtoisista kulttuurisankareista merkittävin oli Nanabush. Pahuutta edustavista voimista mahtavin oli Windigo. Tämä ihmislihaa syövä näkymätön henki piti kurissa ahneutta, itsekkyyttä ja kannibalismia.
Kulttuuri > Ulkonäkö

Ottawat liikkuivat kylmilläkin ilmoilla vähissä vaatteissa näyttääkseen kuinka karaistuneita olivat. Kun ranskalaiset vuonna 1615 Samuel de Champlainin johdolla tapasivat Georgianlahden alueella muutaman sadan ottawan ryhmän he kuvailivat näiden vartaloiden olleen lähes tatuointien peitossa. Myös miesten kasvot oli maalattu erilaisin värein. Ottawien korvissa oli ollut monenlaisia koruja sekä riipuksia ja myös heidän nenissään oli ollut lävistyksiä.
Alun perin ottawasoturit käyttivät useimpien naapuriensa tavoin "Algonkin-roach"-kampausta, jossa keskipäähän ja otsalle jätetty kapea hiuskaistale jäykistettiin rasvalla tai savella pystyasentoon. He pitivät myös nahkaisia pään ympäri kietaistuja pantoja, joihin laitettiin sulka. Myöhempinä aikoina, kun erilaisten kulttuurien vaikutteita levisi joka suunnasta, he ottivat käyttöönsä muun muassa siouxien kulttuurista tunnetuksi tulleet sulkapäähineet.
Aiheesta muualla

Ottawa history (Arkistoitu – Internet Archive)
Jean Nicoletin saapuminen winnebagojen kyliin avasi Wisconsinin ja Michiganin alueet Uuden-Ranskan kauppasuhteille.
Pontiacilla oli suuret kannattajajoukot salaliitossaan brittejä vastaan
Cazengo

| Cazengo |
| --- | --- |
 Cazengo
 Koordinaatit: 9.3040°S, 14.9089°E 
Valtio:   Angola
Maakunta:  Cuanza Norten maakunta
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja (Administrador):  Adilson do Amaral
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cazengo on kunta ja maakuntakeskus (2024-) Angolan Cuanza Norten maakunnassa.
Cazengon kuntaan kuuluvat Ndalatandon (port. Comuna de Ndalatando) ja do Caculo Camuizan kunnanosat. Aiemmin maakuntakeskukseksi olikin nimetty Ndalatando (tai N’Dalantando), mutta uudessa laissa maakunnan hallintopaikka on nimetty kunnan mukaan.
Ndalatando sijaitsee linnuntietä 192 kilometriä pääkaupunki Angolan Luandan keskustasta itäkaakkoon. Maanteitse matkaa on 248 kilometriä. Cazengon kunnan Ndalatandon (myös muodssa Nadalatando) kautta kulkee Luandan rautatienä tunnettu ratalinja pääkaupunki Luandasta Malanjeen.
Katunäkymää Ndalatandossa karnevaalien aikaan (2020)
Käännös suomeksi
Pittsburgh Penguins

| Pittsburgh Penguins |
| --- | --- |

Historia:  Pittsburgh Penguins   1967–
Perustettu:  1967
Kaupunki:   Pittsburgh, Pennsylvania
Kotiareena:  PPG Paints Arena
– kapasiteetti:  18 387
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Metropolien
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Kyle Dubas
Päävalmentaja:   Mike Sullivan
Kapteeni:   Sidney Crosby
Omistaja:   Ron Burkle   Mario Lemieux
Yhteistyöseurat:   Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)  Wheeling Nailers (ECHL)
Stanley Cupit:  5 (1991, 1992, 2009, 2016, 2017)
Konferenssin mestaruudet:  6 (1991, 1992, 2008, 2009, 2016, 2017)
Divisioonan mestaruudet:  9 (1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 2008, 2013, 2014, 2021)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pittsburgh Penguins on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Pennsylvanian osavaltiossa sijaitseva Pittsburgh. Seura kuuluu NHL-liigan Itäisen konferenssin Metropolien divisioonaan.
Penguins on pelannut NHL:ssä kaudesta 1967–1968 lähtien. Sen tunnetuimpia pelaajia ovat olleet Mario Lemieux, Jaromír Jágr, Sidney Crosby, Paul Coffey, Ron Francis ja Jevgeni Malkin. Penguins pelasi perustamisestaan lähtien pitkään sinivalkoisissa väreissä, mutta siirtyi kaudella 1979–1980 käyttämään paikallisten NFL:n Pittsburgh Steelersin ja MLB:n Pittsburgh Piratesin kantamia mustavalkokultaisia värejä, kun molemmat paikallisseurat voittivat omat ammattilaissarjansa vuonna 1979. Penguins on voittanut Stanley Cup -mestaruuden viidesti, vuosina 1991, 1992, 2009, 2016 ja 2017. Lisäksi vuonna 2008 seura pelasi loppuottelusarjassa, mutta hävisi Detroit Red Wingsille otteluvoitoin 4–2.
Historia

Penguins oli talousvaikeuksissa ennen 1990-lukua, eikä menestynyt kovin hyvin. Kun seura sai vuonna 1984 sopimuksen Mario Lemieux'n kanssa, seura alkoi pikkuhiljaa elpyä. Se voitti Stanley Cupin vuonna 1991 ja toisti voittonsa seuraavana vuonna. Penguins ajautui uusiin vaikauksiin 2000-luvun alussa. Se jäi monena vuotena peräkkäin ulos pudotuspeleistä, kunnes Sidney Crosbyn ja Jevgeni Malkinin hankkiminen toi sen takaisin liigan parhaimmistoon. Seura on päässyt sen jälkeen tasaisesti pudotuspeleihin ja kuulunut mestariehdokkaisiin.
Mario Lemieux oli tulokauskaudestaan asti joukkueen todellinen tukipilari johdattaen sen kahteen Stanley Cup -voittoon seuran kapteenina ja tehden paljon tehopisteitä, voittaen lukuisia henkilökohtaisia palkintoja ja uhmaten Wayne Gretzkyn ennätyksiä. Pelaajauransa jälkeen Lemieux on toiminut seuran osaomistajana. Hän on voittanut Stanley Cupin myös seuran omistajana vuosina 2009, 2016 ja 2017.
Kaudella 1995–1996 Lemieux, Jaromír Jágr ja Ron Francis yltivät kaikki 100 tehopisteeseen kauden aikana. Tämä ennätys rikottiin vasta kaudella 2022–2023, Edmonton Oilersin pelaajat Connor McDavid, Leon Draisaitl ja Ryan Nugent-Hopkins ylsivät kukin 100 tehopisteeseen.
Kaudella 2022–2023 Pittsburgh Penguins jäi ensimmäistä kertaa 16 vuoteen ilman paikkaa pudotuspeleissä. Edellisen kerran niin oli käynyt vuonna 2006. Yksikään muu seura ei ole yltänyt pudotuspeleihin 16 peräkkäisenä vuotena.
Saavutukset

Stanley Cup: 1991, 1992, 2009, 2016, 2017
Prince of Wales Trophy: 1991, 1992, 2008, 2009, 2016, 2017
Presidents' Trophy: 1993 (119 pistettä)
Kausittaiset tilastot
Saavutukset > Pudotuspelit

| Kausi | Neljännesvälierät | Puolivälierät | Välierät | Finaalit |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1967–1968: Ulkona
1968–1969: Ulkona
| 1969–1970 | — | V, 4–0, OAK | H, 2–4, STL | — |  |
1970–1971: Ulkona
| 1971–1972 | — | H, 0–4, CHI | — | — |  |
1972–1973: Ulkona
1973–1974: Ulkona
| 1974–1975 | V, 2–0, STL | H, 3–4, NYI | — | — |  |
| 1975–1976 | H, 1–2, TOR | — | — | — |  |
| 1976–1977 | H, 1–2, TOR | — | — | — |  |
1977–1978: Ulkona
| 1978–1979 | V, 2–1, BUF | H, 0–4, BOS | — | — |  |
| 1979–1980 | H, 2–3, BOS | — | — | — |  |
| 1980–1981 | H, 2–3, STL | — | — | — |  |
| 1981–1982 | H, 2–3, NYI | — | — | — |  |
1982–1983: Ulkona
1983–1984: Ulkona
1984–1985: Ulkona
1985–1986: Ulkona
1986–1987: Ulkona
1987–1988: Ulkona
| 1988–1989 | V, 4–0, NYR | H, 3–4, PHI | — | — |  |
1989–1990: Ulkona
| 1990–1991 | V, 4–3, NJD | V, 4–1, WAS | V, 4–2, BOS | V, 4–2, MIN |  |
| 1991–1992 | V, 4–3, WAS | V, 4–2, NYR | V, 4–0, BOS | V, 4–0, CHI |  |
| 1992–1993 | V, 4–1, NJD | H, 3–4, NYI | — | — |  |
| 1993–1994 | H, 2–4, WAS | — | — | — |  |
| 1994–1995 | V, 4–3, WAS | H, 1–4, NJD | — | — |  |
| 1995–1996 | V, 4–2, WAS | V, 4–1, NYR | H, 3–4, FLO | — |  |
| 1996–1997 | H, 1–4, PHI | — | — | — |  |
| 1997–1998 | H, 2–4, MON | — | — | — |  |
| 1998–1999 | V, 4–3, NJD | H, 2–4, TOR | — | — |  |
| 1999–2000 | V, 4–1, WAS | H, 2–4, PHI | — | — |  |
| 2000–2001 | V, 4–2, WAS | V, 4–3, BUF | H, 1–4, NJD | — |  |
2001–2002: Ulkona
2002–2003: Ulkona
2003–2004: Ulkona
2004–2005: Työsulku
2005–2006: Ulkona
| 2006–2007 | H, 1–4, OTT | — | — | — |  |
| 2007–2008 | V, 4–0, OTT | V, 4–1, NYR | V, 4–1, PHI | H, 2–4, DET |  |
| 2008–2009 | V, 4–2, PHI | V, 4–3, WAS | V, 4–0, CAR | V, 4–3, DET |  |
| 2009–2010 | V, 4–2, OTT | H, 3–4, MON | — | — |  |
| 2010–2011 | H, 3–4, TBL | — | — | — |  |
| 2011–2012 | H, 2–4, PHI | — | — | — |  |
| 2012–2013 | V, 4–2 NYI | V, 4–1 OTT | H, 0–4 BOS | — |  |
| 2013–2014 | V, 4–2 CBJ | H, 3–4 NYR | — | — |  |
| 2014–2015 | H, 1–4 NYR | — | — | — |  |
| 2015–2016 | V, 4–1 NYR | V, 4–2 WAS | V, 4–3 TBL | V, 4–2 SJS |  |
| 2016–2017 | V, 4–1 CBJ | V, 4–3 WAS | V, 4–3 OTT | V, 4–2 NSH |  |
| 2017–2018 | V, 4–2 PHI | H, 2–4 WAS | — | — |  |
| 2018–2019 | H, 0–4 NYI | — | — | — |  |
| 2019–2020 | H, 1–3 MTL | — | — | — |  |
| 2020–2021 | H, 2–4 NYI | — | — | — |  |
| 2021–2022 | H, 3–4 NYR | — | — | — |  |
2022–2023: Ulkona
1967–1974: ei neljännesvälieriä, 1974–1981: karsintakierros
1981–1993: divisioonien välierät, divisioonien loppuottelut, konferenssien loppuottelut
1993–: konferenssien puolivälierät, konferenssien välierät, konferenssien loppuottelut
Tunnukset

1967–1968
1968–1972
1972–1992
1992–1999
1999–2002
2002–2006
2006–2016
2016–
Joukkue kaudella 2024–2025

| Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025> Valmentajat | Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025>  | Pittsburgh Penguins kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  30   Joel Blomqvist   35   Tristan Jarry   39   Alex Nedeljkovic Puolustajat  27   Ryan Graves   24   Matt Grzelcyk   73   Pierre-Olivier Joseph   65   Erik Karlsson   23   Uladzislau Kaljatšonak   58   Kris Letang (A)    5   Ryan Shea   20   Conor Timmins |  |  Hyökkääjät  55   Noel Acciari   52   Emil Bemström   87   Sidney Crosby (C)   19   Connor Dewar   13   Kevin Hayes   43   Danton Heinen   14   Bokondji Imama   46   Blake Lizotte   71   Jevgeni Malkin (A)   83   Matt Nieto   18   Tommy Novak   67   Rickard Rakell   17   Bryan Rust   53   Philip Tomasino |  |  Päävalmentaja Mike Sullivan  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Mike Sullivan
Apuvalmentaja: Ty Hennes
Apuvalmentaja: David Quinn
Apuvalmentaja: Mike Vellucci
Maalivahtivalmentaja: Andy Chiodo
Videovalmentaja: Madison Nikkel
Apuvideovalmentaja: C.J. D'Alimonte
Fysiikkavalmentaja: Adam Douglas
Apufysiikkavalmentaja: Juan Gonzalez
Kehitysvalmentaja: Chris Butler
Kehitysvalmentaja: Matt Cullen
Kehitysvalmentaja (fysiikka): Jason Martin
Huoltopäällikkö: Jon Taglianetti
Presidentti & Toimitusjohtaja: Kyle Dubas
Apulaistoimitusjohtaja: Jason Spezza
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Vukie Mpofu
Henkilöstöjohtaja: Andy Saucier
Apuhenkilöstöjohtaja: Wes Clark
Pelaajakehitysjohtaja: Tom Kostopoulos
Fysiikkavalmennuksenjohtaja: Jesse Green
Maalivahtivalmennuksenjohtaja: Jon Elkin
Analytiikanjohtaja: Jonathan Erlichman
Vanhempi neuvonantaja (kykyjenetsintä & pelaajakehitys): Trent Mann
Vanhempi neuvonantaja (jääkiekkotoiminta): Doug Wilson
Jäädytetyt numerot

21  Michel Brière
66  Mario Lemieux
68  Jaromir Jagr (jäädytetään virallisesti 18.2.2024)
99  Wayne Gretzky (numero jäädytetty koko liigassa)
Ennätykset

Eniten maaleja kaudessa:  Mario Lemieux, 85 (1988–1989)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Mario Lemieux, 114 (1988–1989)
Eniten pisteitä kaudessa:  Mario Lemieux, 199 (1988–1989)
Eniten kausia:  Mario Lemieux, 17
Eniten jäähyjä kaudessa:  Paul Baxter, 409 (1981–1982)
Eniten nollapelejä kaudessa:  Marc-André Fleury, 10 (2014–2015)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Sidney Crosby, 102 (2005–2006)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Paul Coffey, 113 (1988–1989)
Päävalmentajat

George Sullivan (1967–1969)
Red Kelly (1969–1973)
Ken Schinkel (1973–1974, 1976–1977)
Marc Boileau (1974–1976)
Johnny Wilson (1977–1980)
Eddie Johnston (1980–1983, 1993–1997)
Lou Angotti (1983–1984)
Bob Berry (1984–1987)
Pierre Creamer (1987–1988)
Gene Ubriaco (1988–1989)
Craig Patrick (1989–1990, 1997)
Bob Johnson (1990–1991)
Scotty Bowman (1991–1993)
Kevin Constantine (1997–1999)
Herb Brooks (1999–2000)
Ivan Hlinka (2000–2001)
Rick Kehoe (2001–2003)
Ed Olczyk (2003–2005)
Michel Therrien (2005–2009)
Dan Bylsma (2009–2014)
Mike Johnston (2014–2015)
Mike Sullivan (2015–)
Toimitusjohtajat

Jack Riley (1967–1970, 1972–1974)
Red Kelly (1970–1972)
Jack Button (1974–1975)
Wren Blair (1975–1976)
Baz Bastien (1976–1983)
Eddie Johnston (1983–1988)
Tony Esposito (1988–1989)
Craig Patrick (1989–2006)
Ray Shero (2006–2014)
Jim Rutherford (2014–2021)
Ron Hextall (2021-2023)
Kyle Dubas (2023-)
Omistajat

Jack McGregor & Peter Block (1965–1968)
Donald Parsons (1968–1971)
Peter Block, Elmore Keener & Peter Burchfield (1971–1975)
NHL (1975)
Al Savill, Otto Frenzel & Wren Blair (1975–1976)
Al Savill & Otto Frenzel (1976–1977)
Edward J. DeBartolo Sr. (1977–1991)
Howard Baldwin, Morris Belzberg & Thomas Ruta (1991–1997)
Howard Baldwin, Moris Belzberg, Thomas Ruta & Roger Marino (1997–1999)
Mario Lemieux & Ron Burkle (Lemieux Group LP) + John Surma (1999–)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pittsburgh Penguinsin virallinen sivusto
NHLFinns.com – Pittsburgh Penguinsin suomalaiset pelaajat
Mario Lemieux on ollut Pittsburgh Penguinsin todellinen tukipilari, sekä pelaajana että omistajana.
Olli Määttä oli Penguinsissa voittamassa kahta peräkkäistä Stanley cupia vuosina 2016 ja 2017.
Pittsburgh Penguinsin Stanley Cup -viiri.
Seuran entinen pitkäaikainen kapteeni ja nykyinen joukkueenjohdon puheenjohtaja Mario Lemieux on ainoa henkilö, joka on voittanut Stanley Cupin mestaruuden sekä pelaajana että seuran omistajana.
Scotty Bowman toimi Penguinsin päävalmentajana vuodesta 1991 vuoteen 1993.
Dan Bylsma toimi Penguinsin päävalmentajana vuodet 2009–2014.
Vancouverin satama

| Vancouverin satama |
| --- | --- |
 Vancouverin satamaa (2007).
Sijainti
Sijainti:  Vancouverin metropolialue, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Koordinaatit:  49.288°N, 123.113°W
Yksityiskohtia
Ylläpitäjä:  Vancouver Fraser Port Authority (2007-)
Tilastoja
Vuosittainen rahtimäärä (tonneissa):  142,1 milj. (milj. t, 2017)
Konttien määrä vuosittain:  3,3 milj. (TEU, 2017)
Matkustajamäärä:  842 928 (2017)
Port of Vancover
Vancouverin sataman sijainti Kanadan länsiosissa
Vancouverin satama (engl. Port of Vancouver; UN/LOCODE: CA VAN) on Kanadan Vancouverin metropolialueen suursatama. Satama on rahtimäärältään Kanadan suurin satama ja myös yksi Pohjois-Amerikan vilkkaimmista. Rahdin kokonaismäärällä mitattuna se oli Amerikan satamaviranomaisten yhdistyksen (AAPA) tilaston mukaan vuonna 2016 Pohjois-Amerikan kolmanneksi suurin satama (2016: 135,5 milj. t; 2017 yht. 142,1 milj. t). Samalla mantereella sitä suurempia olivat AAPA:n tilaston mukaan Etelä-Louisianan ja Houstonin satamat.
Myös konttimäärällä mitattuna (2016) se oli Pohjois-Amerikan vilkkaimpia satamia. Sitä suurempia konttisatamia olivat tuolloin Tyynenmeren puolella Los Angelesin, Long Beachin sekä Seattlen ja Tacoman (Northwest Seaport Alliance)
 satamat. Vuonna 2017 Vancouverin kautta kulki 3,252 miljoonaa (TEU) konttia.
Vancouverin satamaan kuuluu yhteensä 27 suurta meriterminaalia, jotka toimivat viidellä eri liiketoiminta-alueella: ajoneuvokuljetukset (noin 400 000 ajoneuvoa vuodessa), irtobulkki (metsäteollisuuden tuotteet, teräs, koneet), kuiva- ja nestebulkki, konttiliikenne ja risteilyalukset.
Matkustajaliikenteessä Vancouverin metropolialueen satama oli Kanadan suurin risteilysatama (2017 noin  823 000 matkustajaa). Pohjois-Amerikassa sitä vilkkaampia risteilyliikenteen satamia oli Yhdysvalloissa useita (vilkkaimpina Miami, Port Canaveral, Port Everglades, Galveston, New York/New Jersey, St. Thomas/St. John, New Orleans, jne) ja Meksikossakin kaksi (Cozumel ja Majahual).
Satamaa ylläpitää vuonna 2007 perustettu Kanadan valtion omistama ja maan liikenneministeriön alainen Vancouver Fraser Port Authority.
Konttialukset Hanjin Helsinki ja YM Fountain Vancouverin sataman konttiterminaalissa.
Irtolastialusten aluetta.
Irtolastialus rikin laivaukseen käytettyssä laiturissa.
Risteilylaivoja Vancouverin satamassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vancouverin satama Wikimedia Commonsissa
Port Metro Vancouver. Review and History (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (worldportsource.com)
Association of Canadian Port Authorities: Industry Information — CPA Facts (Kanadan keskeisten satamien tiiviit kuvaukset) (englanniksi) (acpa-ports.net)
Anatude

| Anatude Antti Tuisku |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. syyskuuta 2017
 Formaatti: CD, CD + lehti
 Tuottaja(t): Jurek
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 33.08
 Levy-yhtiö: Warner Music
Antti Tuiskun muut julkaisut
| En kommentoi (Deluxe) 2016 | Anatude 2017 | Valittu kansa 2020 |
Anatude on Antti Tuiskun yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 15. syyskuuta 2017. Albumin tuottajana toimi Jurek.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Rahan takii |  | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Swäg (mukana JVG) |  | 3.19 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Aamukuuteen (mukana Erin) |  | 2.47 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Tragedia |  | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Mä hiihdän |  | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Itteni kaa kahdestaan |  | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Nauruterapiaa |  | 2.01 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Hanuri (mukana Boyat) |  | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Jeesus-jedimestari |  | 4.44 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ihan tavallista mulle kuuluu |  | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Aamulehti : 
Helsingin Sanomat : 
Etelä-Suomen Sanomat: 
Soundi: 

Helsingin Sanomien Oskari Onnisen mukaan albumilla on hittejä ja osumia, mutta se ”voi tuntua turhan helpolta ja varmistelevalta”. Etelä-Suomen Sanomien Arttu Seppäsen mielestä levyllä on valitettavan paljon toisintoa En kommentoi -levyn kanssa. Radio Novan Iiro Myllymäki kritisoi albumin lyhyttä kestoa, mutta kehui tuotantoa raikkaaksi.
Soita mulle (Reginan albumi)

| Soita mulle Regina |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. syyskuuta 2011
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: Elektropop, indie rock
 Kesto: 33.33
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
Reginan muut julkaisut
| Puutarhatrilogia 2009 | Soita mulle 2011 |   |
Soita mulle on 7. syyskuuta 2011 julkaistu suomalaisen elektronista popmusiikkia soittavan Reginan neljäs albumi. Levy nousi julkaisunsa jälkeen Suomen virallisen listan sijalle 5 . Kappaleesta "Haluan sinut" julkaistiin single kesäkuussa 2011 .
Kappaleet

Unessa – 3.58
Haluan sinut – 3.07
Lepään aalloilla – 5.26
Jos et sä soita – 3.22
Päivät valuvat – 3.40
Mustavalkeaa – 2.49
Ui mun luo – 4.10
Harjun takaa – 3.20
Valveilla – 3.41
Arvostelut

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
Nuorgam: 88/100
Pitchfork Media: 7.0/10
Rumba:
Soundi:
Lehigh Valley Phantoms

| Lehigh Valley Phantoms |
| --- | --- |

Historia:  Philadelhia Phantoms (1969–2009) Adirondack Phantoms (2009–2014)
Perustettu:  2014
Kaupunki:   Allentown, Pennsylvania
Kotiareena:  PPL Center
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantti
Värit:                     
Päävalmentaja:   Ian Laperrière
Kapteeni:   Garrett Wilson
Yhteistyöseurat:   Philadelphia Flyers (NHL)  Reading Royals (ECHL)
Calder Cupit:  2 (1998), (2005)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehigh Valley Phantoms on NHL-seura Philadelphia Flyersin farmijoukkue, joka pelaa AHL-liigassa.
Joukkueen nimi oli Philadelphia Phantoms vuosina 1996–2009 ja Adirondack Phantoms vuosina 2009–2014. Phantoms on voittanut Calder Cupin kahdesti, vuosina 1998 ja 2005. Vuonna 2009 Phantoms muutti Glens Fallsiin, koska sen omistaja vaihtui ja vanha jäähalli Philadelphiassa purettiin. Kaudeksi 2014–2015 seura muutti lähemmäs Philadelphiaa, Allentowniin.