Siouxit
Historia > Sopimuksen rikkojat

Yhdysvaltain hallitus keksi uusia keinoja saadakseen intiaanit kuriin. He ehdottivat kongressille ajatuksen biisonien joukkoteurastuksesta. Kongressi hyväksyi esityksen ja tämän seurauksena Buffalo Bill ja hänen kaltaisensa metsästäjät ampuivat satoja biisoneita päivittäin. Lisäksi hallitus salli Fort Laramien sopimuksen vastaisesti Northern Pacific-rautatien kulkea läpi suuren lakota-siouxien reservaation. Hanke toteutettiin vuonna 1867. Asia aiheutti kielteisiä tunteita alueen intiaaneissa.
Vuonna 1873 lakotojen pyhiltä mailta Black Hillsistä tehdyt kultalöydöt enteilivät huonoa tulevaisuutta siouxeille. Tieto kullasta levisi lehdistöön heti sen jälkeen sen jälkeen kun everstiluutnantti George Armstrong Custer oli käynyt varmistamassa löydön todenperäisyyden. Tämä aiheutti nopeasti kasvavan kultarynnäkön. Yhdysvaltain armeija lähetettiin Black Hillsin ympärille Dakotaan vartioimaan, etteivät uudisasukkaat tunkeutuisi intiaanien maille. Sotilaat eivät kuitenkaan välittäneet puuttua kullankaivajien toimiin. Kultaryntäyksen eräs seuraus oli, että Deadwoodin kaltaisten pikkukylien asukasluvut kasvoivat nopeasti. Myös valmistunut rautatie lisäsi siouxien, cheyennien ja arapahojen ongelmia, sillä biisonien ammuskelu oli junissa matkustavien suurin huvitus. Tasangoille jäi mätänemään tuhansia ammuttuja eläimiä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  Ihmeellistä miten valkoiset valittavat että intiaanit tappavat biisoneja. Me ammumme biisoneita saadaksemme ruokaa ja vaatteita ja pitääksemme kotimme lämpiminä. Teidän nuoret miehennekin ampuvat mutta miksi? Menkää katsomaan kuinka tuhannet ruhot mätänevät preerioilla. Te ammutte biisonin ja otatte sen pään tai hännän ehkä osoittaaksenne että olette tappaneet puhvelin. Mitä se on? Onko se ryöstämistä? Te kutsutte meitä villeiksi. Mitä he (eläimiä huvikseen ampuvat) ovat? | ” |
– Hunkpapa-lakotain päällikkö Istuva Härkä. 
Yhdysvaltain presidentiksi noussut Ulysses S. Grant nimitti komission neuvottelemaan lakotojen kanssa mustien vuorten ostamisesta. Neuvottelut raukesivat kuitenkin turhina sillä siouxien päättäjät eivät suostuneet myyntiin. Lakotojen suureksi johtajaksi 1870-luvun alussa noussut hunkpapa-siouxien Pyhä mies Istuva Härkä oli jo kauan sitten tajunnut sen, että valkoinen mies söi sanansa heti kun sai siihen tilaisuuden. Amerikkalaisten antamaa esimerkkiä noudattaen alkoivat myös intiaanit rikkoa Fort Laramien sopimusta ja siirtyivät metsästämään omien alueittensa ulkopuolelle. Hallitus koetti väkipakolla saada niskuroivia lakotoja palaamaan reservaattiinsa. Vanhaksi tullut päällikkö Punainen Pilvi oli halukas noudattamaan Yhdysvaltain vaatimuksia, mutta nuoremmat päälliköt olivat eri mieltä. Istuva Härkä, josta myöhemmin tuli lähes legenda, ei hyväksynyt amerikkalaisten määräyksiä. Hän sai puolelleen myös muiden heimojen johtajia. Punaisen Pilven tyytyessä reservaatti-elämään johtivat Istuva Härkä ja Hullu Hevonen ylimpinä päälliköinä tasankojen yhdistyneitä heimoja. Vastapuolen joukkojen johdossa olivat kenraali William Tecumseh Sherman, joka oli ylennyt Yhdysvaltain armeijan komentajaksi, sekä kenraali Philip H. Sheridan, joka komensi Missourin sotilasdivisioonaa. Viimeksi mainittu tuli kuuluisaksi rasistisesta aforismistaan; "ainoa hyvä intiaani on kuollut intiaani."
Sherman ja Sheridan organisoivat joitakin hyökkäyksiä siouxien ja cheyennien maille ilman sen suurempaa menestystä. Hallituksen joukkoja virtasi vuoden 1875 aikana Wyomingiin ja Montanaan. Mustien vuorten ympärillä kuhisi niin sotilaita, kullankaivajia kuin intiaanejakin. Tilanne ajautui vuonna 1876 siihen pisteeseen, että hallitus julisti kaikki Istuvan Härän puolella olevat intiaanit Yhdysvaltain vihollisiksi.