stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mörkö

| Mörkö |
| --- | --- |

Ominaisuudet
Tuntomerkit:  Voi ottaa vaatteiden, varjojen tai kauhistuttavien hirviöiden muodon
Esiintyminen:  Kaikkialla, missä lapset nukkuvat
Voimat:  Kyky ottaa eri esineiden ja asioiden muodon
Kansanperinne
Kansanperinteen alkuperä:  Eurooppalainen ja amerikkalainen kansanperinne
Samanlaiset olennot:  Kummitus Slender Man
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mörkö on pelottava satuolento, joka esiintyy lapsille kerrottavissa tarinoissa. Usein sen ajatellaan asustavan esimerkiksi sängyn alla tai kaapissa. Monissa tarinoissa mörkö on outo karvainen olento/olio.lähde?
Mörkö eri kulttuureissa

Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja etenkin Yhdysvalloissa möröt tunnetaan nimellä "boogeyman" (nimestä on eri kirjoitusasuja). Boogeyman kuvataan usein suurena ihmismäisenä, känsäisenä peikkona, jolla on pitkät kynnet ja isot silmät. Skotlannissa näitä petollisia peikkoja on kutsuttu myös nimillä "bogle", "bogey" ja "boggart". Myös boogeyman-nimitys on todennäköisesti peräisin Skotlannista. Jotkut vanhemmat käyttävät mörköä (boogeyman) kasvatuskeinona. He uhkaavat mörön vievän lapsen, jos tämä ei ole kiltti ja tottele vanhempiaan (vrt. suomalainen perinne). Bogeyman on saanut myös poliittisen sivumerkityksen: sitä käytetään vakoojista ja muista yhteiskunnan vihollisista.lähde?
Venäjän Pakkasukon tarinaan kuuluu mörkö.
Suomalaisessa kansanperinteessä möröstä on joitakin mainintoja nimeltä jo 1800-luvulta. Möröillä on toisinaan peloteltu tuhmia lapsia olemaan kunnolla ja kiltisti, eivätkä ne olleet mytologisia olentoja, joihin olisi uskottu. Lapsia on peloteltu myös kouolla, näkillä, peikolla, tontulla ja monella muulla, joista osa on ollut joskus myyttisiäkin olentoja.
Mörköjä kirjallisuudessa

Muumi-tarinoissa Mörkö on hyytävä olento, joka jäädyttää kaiken mihin se koskee. Valo houkuttelee sitä suuresti. Mörkö ei ole pahaluonteinen, mutta se on yksinäinen pelottavuutensa ja tahattoman vaarallisuutensa vuoksi. Mörkö asuu Yksinäisillä vuorilla.
Marjatta Pokela on säveltänyt ja sanoittanut Mörköooppera-nimisen suositun musiikkiteoksen, jossa esiintyy ystävällinen mörkö. Teoksesta tunnetaan varsinkin laulu "Mörkö se lähti piiriin".
Hämähäkkimies-sarjassa esiintyy Mörkö-niminen superroisto.
Harry Potter -tarinoissa mörkö on olio, joka muuttuu aina näkijänsä pahimman pelon hahmoon ja torjutaan "Naurretavus" -loitsulla. Kukaan ei tiedä miltä mörkö näyttää yksin ollessaan.
Chuck Norris

| Chuck Norris |
| --- | --- |
 Chuck Norris vuonna 2015
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carlos Ray Norris Jr.
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1940 (ikä 84) Ryan, Oklahoma, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Dianne Holechek  (vih. 1958; ero 1988)   Gena O’Kelley (vih. 1998)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1969–2005, 2012
Merkittävät roolit:  Suoraa toimintaa   Walker, Texasista
Palkinnot
 BMI Film & TV Awards   1997–1999 Walker, Texasista 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Carlos Ray ”Chuck” Norris Jr. (s. 10. maaliskuuta 1940 Ryan, Oklahoma, Yhdysvallat), on yhdysvaltalainen taistelulajien taitaja ja näyttelijä. Hänellä on yhdeksännen danin musta vyö tang soo dossa, kahdeksas dan taekwondossa sekä kolmas dan brasilialaisessa jujutsussa.
Varhaiset vuodet

Norris on kotoisin Oklahoman osavaltion Ryanin kaupungista. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä, joista toinen on elokuvatuottaja Aaron Norris. Norrisin vanhemmista kumpikin on puoliksi cherokee-intiaani, puoliksi irlantilainen.
Norrisin vanhemmat erosivat hänen ollessaan 16-vuotias, minkä jälkeen hän muutti äitinsä ja veljiensä kanssa Kaliforniaan. Siellä hän valmistui lukiosta ja avioitui pian tyttöystävänsä Diane Holechekin kanssa. Tämän jälkeen Norris liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin sotilaspoliisiksi ja hänet lähetettiin Etelä-Koreaan. Siellä hän sai lempinimekseen Chuck ja alkoi harjoitella tang soo doa. Norris kertoo elämäkerrassaan, että hänellä on tang soo dosta ja taekwondosta musta vyö, jotka Norris sai ollessaan Etelä-Koreassa. Sittemmin vuonna 1997 Norrisille myönnettiin kahdeksannen danin musta vyö taekwondossa. Näiden ohella hän harjoitteli judoa. Myöhemmin hän on kehittänyt uuden chun kuk do -taistelulajin. Norris on harjoitellut myös Shitō-ryū-karatea ja brasilialaista jujutsua, josta hänellä on myös musta vyö.selvennä
Ura > Karate

Norris palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1962. Hän avasi Torranceen karatekoulun, jonka oppilaina ovat olleet monet kuuluisuudet kuten Steve McQueenin poika Chad McQueen. Vuonna 1963 syntyi hänen poikansa Mike, tytär Dina syntyi vuonna 1964 ja toinen poika Eric vuonna 1965. [lähde? ]
Vuonna 1964 Norris kohtasi pian tämän jälkeen kuuluisuuteen nousseen Bruce Leen Kalifornian Long Beachillä. Vuonna 1968 Norris saavutti keskisarjan karatemestaruuden. Vuonna 1969 hän voitti karaten kolmoiskruunun vuoden eniten voittoja saavuttaneena kilpailijana sekä Black Belt -lehden myöntämän Vuoden ottelija -palkinnon. Chuck Norris oli voittamaton karaten keskisarjan maailmanmestari vuosina 1968–1974, kunnes luopui tittelistä. [lähde? ]
Ura > Elokuvat

Norrisin ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1969 Dean Martinin elokuvassa Matt Helm kultaloukussa. Norriksen nuorempi veli Weiland kuoli Vietnamissa vuonna 1970 ja Norris omisti myöhemmin esiintymisensä toimintaelokuvissa veljensä muistolle. Vuonna 1972 hän esiintyi Bruce Leen elokuvassa Lohikäärmeen tie. Tuolloin Norris ei vielä varsinaisesti kiinnostunut näyttelemisestä, mutta sai elokuvan jälkeen kaksi pientä roolia vuosina 1973 ja 1974. Kolme vuotta myöhemmin Norris esiintyi viidennessä elokuvassaan Murskaajat, jossa hän esiintyi ensimmäistä kertaa pääosassa. Sittemmin Norris on esittänyt sankaria, joka ei kaihda kovien otteiden käyttöä, vaan turvautuu useasti taistelulajeihin tai tuliaseisiin. Uransa alkuvaiheessa Norrisin esittämät hahmot käyttivät aseinaan pelkästään kamppailutaitojaan. Sittemmin Yksinäinen susi McQuade -elokuvan myötä Norrisin hahmot turvautuivat myös tuliaseisiin. [lähde? ]
Norrisin tuottoisin elokuva on Suoraa toimintaa, joka tuotti Yhdysvalloissa yli 22 ja puoli miljoonaa dollaria. Sitä ennen elokuva Yhden miehen armeija oli hänen ensimmäinen elokuvansa, joka ylitti 20 miljoonan dollarin tuoton.
Norris esiintyi vuodesta 1993 televisiosarjassa Walker, Texasista, joka oli kahdeksan vuoden ajan CBS-televisioyhtiön tuotannossa, ja sitä esitettiin myöhemmin myös muiden televisioyhtiöiden kanavilla. Norris päätti näyttelijäuransa elokuvaan The Cutter, jossa hän esiintyi yhdessä Daniel Bernhardtin kanssa. Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle vuonna 2005. Heinäkuussa 2011 Norrisin ilmoitettiin palaavan takaisin elokuvien pariin The Expendables 2 myötä, jossa hän esiintyy muun muassa Sylvester Stallonen, Bruce Willisin ja Arnold Schwarzeneggerin kanssa. Elokuva sai ensi-iltansa elokuussa 2012.
Norrisilla on myös tähti Walk of Famella.
Yksityiselämä

Norris avioitui Dianne Holechekin kanssa vuonna 1958. Heidän ensimmäinen lapsensa Mike syntyi vuonna 1963. Vuonna 1964 syntyi tytär Dina ja kuopus Eric vuonna 1965. Vuonna 1988 Norris ja Holechek erosivat kolmenkymmenen vuoden avioliiton jälkeen. Kaksi vuotta myöhemmin 1990 Norris perusti voittoa tuottamattoman organisaation Kick Drugs Out of America, joka tunnetaan nimellä Kickstart Kids. Norris avioitui uudelleen vuonna 1998 malli Gena O’Kelleyn kanssa. Vuonna 2001 pariskunnalle syntyi kaksoset: poika Dakota Alan Norris ja tytär Danilee Kelly Norris. [lähde? ] Mike Norris on myös näyttelijä ja esiintynyt muiden muassa elokuvassa Jäätävä polte.
Norris on poliittisesti konservatiivi ja republikaanisen puolueen pitkäaikainen tukija.
Filmografia

| Televisioelokuvat> Vuosi | Televisioelokuvat> Nimi | Televisioelokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | Presidentin mies | Joshua McCord |
| 2002 | The President’s Man 2: A Line in the Sand | Joshua McCord |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chuck Norris Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Chuck Norris vuonna 1976.
Heino Eller

Heino Eller (7. maaliskuuta 1887 Tartto – 16. kesäkuuta 1970 Tallinna) oli virolainen säveltäjä ja sävellyksen opettaja. Hänen teoksensa ovat maailmalla tunnetuimpia virolaisia sävellyksiä.
Heino Eller (keskellä) sävellyksen opiskelijoineen: Eduard Tubin, Olav Roots, Karl Leichter ja Alfred Karindi, Tartossa vuonna 1930.
Heino Eller vietti lapsuutensa Tartossa. Hän kävi yksityisillä viulunsoiton ja musiikinteorian oppitunneilla. Hän soitti eri orkestereissa ja esiintyi myös soolotaiteilijana. Eller aloitti viulunsoiton opinnot 1907 Pietarin konservatoriossa. Hän opiskeli vuosina 1908–1911 myös lakia. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän joutui Venäjän armeijaan sotilassoittajana. Hän päätti opintonsa vuonna 1920.
Klassisen musiikin säveltäjistä Eller ihaili erityisesti Frédéric Chopinia, Edvard Griegiä ja Jean Sibeliusta. Nuorukaisena Ellerillä oli ollut tilaisuus päästä konserttiin, jossa Sibelius oli ollut kapellimestarina. Sibeliuksen tyyli johtaa orkesteria teki häneen suuren vaikutuksen.
Vuodet 1920–1940 Eller toimi opettajana Tarton musiikkikoulussa. Hän muodosti niin sanotun Tarton koulukunnan, jonka oppilaita ovat muun muassa Eduard Tubin ja Olav Roots.
Vuonna 1940 Eller siirtyi opettajaksi Tallinnaan. Hänen Tallinnan kautensa oppilaista Suomessa tunnetuimpia lienee Arvo Pärt. Vuonna 1967 Eller sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Hän jatkoi opettamista aina kuolemaansa asti.
Elleriä on kuvattu ainutlaatuiseksi opettajaksi; hänen ansiostaan jokainen oppilas löysi oman yksilöllisen tyylinsä. Arvo Pärt on kuvannut suuresti kunnioittamaansa opettajaa seuraavasti:
Ellerin puoliso oli pianisti Anna Kremer, joka menehtyi Saksassa keskitysleirillä vuonna 1942.
Vuodesta 1998 lähtien on Viron teatteri- ja musiikkimuseo jakanut Heino Ellerin nimeä kantavaa palkintoa menestyneille muusikoille.
Sävellystuotanto

Eller sävelsi etupäässä instrumentaalimusiikkia, jota voidaan kuvailla "tuoreeksi" ja "pohjoiseksi", ja se sisältää kansallisia aineksia. Se on saanut vaikutteita myös ekspressionismista.
Ellerin tuotanto käsittää kaikkiaan kolme sinfoniaa, useita sinfonisia kappaleita, viulukonserton, viisi jousikvartettoa, neljä pianosonaattia, kaksi viulusonaattia ja 180 pientä kappaletta.
Sävellystuotanto > Tunnettuja teoksia

"Neenia" (1928)
"Eleegia" (1931)
"Lüüriline süit" (1945)
"Sümfoniett" (1965–1967)
Aiheesta muualla

Viron musiikin tiedotuskeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Erpmusic.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Albin Pulkkinen

| Albin Pulkkinen> Mikkelin läänin maaherra |
| --- | --- |
 1927–1933  
Edeltäjä:  Ernst Edvard Rosenqvist
Seuraaja:  Emil Jatkola
Oikeusministeriön kansliapäällikkö
 1918–1927  
Seuraaja:  A. E. Rautavaara
Kansanedustaja
 1922–1924  
Ryhmä/puolue:  Kansallinen Edistyspuolue
Vaalipiiri:  Mikkelin läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1875 Mikkelin pitäjä
Kuollut: 29. lokakuuta 1944 (69 vuotta) Joensuu
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kihlakunnantuomari, kansanedustaja, maaherra
Arvonimi: varatuomari (1905)
Vanhemmat:  Petter Juhana Pulkkinen Ulla Maria Noponen
Tiedot
Koulutus:  filosofian kandidaatti (1897) molempien oikeuksien kandidaatti (1903)
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Albin Pulkkinen (21. huhtikuuta 1875 Mikkelin pitäjä – 29. lokakuuta 1944 Joensuu) oli suomalainen kihlakunnantuomari, kansanedustaja ja maaherra.
Pulkkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Petter Juhana Pulkkinen ja Ulla Maria Noponen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1903. Pulkkinen sai varatuomarin arvon 1905.
Pulkkinen oli senaatin siviilitoimituskunnan kanslistina 1907–1909, protokollasihteerinä 1909–1912, oikeustoimituskunnan ja sittemmin oikeusministeriön esittelijäsihteerinä 1912–1922, kansliapäällikkönä 1918–1927 ja esittelijäneuvoksena sekä lainsäädäntö– ja oikeushallintoasiain osastopäällikkönä 1922–1927. Pulkiinen oli Mikkelin läänin maaherrana 1927–1933 ja viimeksi kihlakunnantuomarina Ilomantsissa 1933–1944.
Pulkkinen oli Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana 1922–1924 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja hän toimi eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1923–1924. Pulkkinen oli myös Joensuun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja Valtioneuvoston virkamiesyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana.
Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1905 Aino Serafia Ollikaisen kanssa.
Mika Kallio

| Mika Kallio |
| --- | --- |
 Mika Kallio ajaa KTM:llä vuonna 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1982 (ikä 41) Valkeakoski
Kansalaisuus:   Suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mika Kallio (s. 8. marraskuuta 1982 Valkeakoski) on suomalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän on saavuttanut kolme MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Hän on ajanut vuodesta 2015 lähtien Red Bull KTM:n testikuljettajana.
Kallion kilpaura alkoi vuonna 1997. Road Racingin maailmanmestaruussarjassa hän on ajanut kauden 2001 lopusta lähtien. Alkuun hän ajoi 125cc-luokassa suomalaisessa Ajo Motorsport -tallissa, ja kauden 2003 aikana hän siirtyi Red Bull KTM -talliin. Kausina 2007–2008 Kallio ajoi 250cc-luokassa, vuosina 2009–2010 MotoGP-luokassa ja vuodesta 2011 lähtien Moto2-luokassa.
Road Racing -ura > Kaudet 2001–2004

Vuonna 2001 Kallio ajoi kaksi kilpailua Road Racingin maailmanmestaruussarjassa 125cc-luokassa suomalaisessa Ajo Motorsport -tallissa. Hyvillä otteillaan Kallio sai itselleen paikan seuraavaksi vuodeksi, ja vuonna 2002 hän ajoikin täyden sarjan samassa tallissa. Kallio sijoittui kauden 2002 tuloksissa sijalle 11. ja hänet valittiin vuoden tulokkaaksi.
Kaudella 2003 Kallion sijoitus sarjassa oli myös 11. Kauden kolmanneksi viimeisessä osakilpailussa, Malesiassa Kallio ylsi ensimmäistä kertaa palkintokorokkeelle sijoittuessaan toiseksi. Kauden 2003 Kallio aloitti edelliskauden tapaan Aki Ajon tallissa. Hän kuitenkin purki kesken kauden sopimuksensa ja siirtyi KTM-moottoripyörillä ajavaan Red Bull KTM -talliin. Tämä aiheutti Ajon ja Kallion välille sopimusriidan jota soviteltiin aina oikeudessa asti.
Kausi 2004 oli Kallion ensimmäinen täysi kausi KTM-tallissa. Kallion sijoitus sarjassa oli kymmenes. Paras sijoitus oli Portugalin toinen sija.
Road Racing -ura > Kausi 2005

Kaudella 2005 Kallio nousi sarjan kärkikuljettajien joukkoon. Palkintokorokkeelle hän ylsi yhteensä kymmenen kertaa voittaen neljä osakilpailua. Ensimmäisen voittonsa Kallio saavutti jo kauden toisessa osakilpailussa Portugalissa. Muut voitot tulivat Saksasta, Japanista ja Espanjasta.
Kallio hävisi maailmanmestaruuden sveitsiläiselle Thomas Lüthille vain viidellä pisteellä. Tilanne jätti hieman jossiteltavaa, koska kauden neljänneksi viimeisessä osakilpailussa Qatarissa Kallio menetti viisi pistettä. Hän sijoittui toiseksi, kun hänen tallikaverinsa Gábor Talmácsi vastoin tallimääräystä nappasi voiton Kallion nenän edestä. Talmácsi sai välittömästi kauden jälkeen potkut KTM-tallista.
Road Racing -ura > Kausi 2006

Kaudella 2006 Kallio voitti kolme osakilpailua ja sijoittui 11 kertaa palkintokorokkeelle. Loppupisteissä hän sijoittui jälleen toiseksi. Voiton vei ylivoimaisesti espanjalainen Álvaro Bautista.
Road Racing -ura > Kausi 2007

Kaudeksi 2007 Kallio siirtyi 250cc-luokkaan jatkaen KTM-tallissa. Kauden aikana Kallio solmi jatkosopimuksen KTM-tallin kanssa. Sopimus oli 1+1-vuotinen ja mahdollisti siirtymisen MotoGP-luokkaan kaudeksi 2009. 
Syyskuun lopulla, Motegin osakilpailussa Kallio saavutti ensimmäisen voittonsa 250-kuutioisissa. Kauden aikana hän saavutti kaksi voittoa ja neljä palkintokorokesijaa. Kauden loppupisteissä hän sijoittui seitsemänneksi.
Road Racing -ura > Kausi 2008

Mika Kallio aloitti kauden 2008 vahvasti ja ajoi palkintopallille kauden neljässä ensimmäisessä kilpailussa voittaen niistä kaksi. Muutama huono tulos ja Marco Simoncellin kaksi perättäistä voittoa kauden puolivälissä kiristivät MM-taistoa. Kauden päätteeksi Kallio sijoittui sarjassa kolmanneksi.
Road Racing -ura > Kaudet 2009–2010

Kallio siirtyi kaudeksi 2009 MotoGP-luokkaan tehtyään lokakuussa 2008 sopimuksen Ducatin satelliittitallin Pramac Racingin kanssa. Samassa tallissa Kallion kanssa ajoi Niccolò Canepa. Kahdessa ensimmäisessä MotoGP-kilpailussaan Qatarissa ja Japanissa Kallio oli kahdeksas. Yhdysvaltain Laguna Secassa ajetun kilpailun Kallio joutui jättämään väliin edellisessä Hollannin osakilpailussa tulleen sormivamman takia.
Ennen Tšekin osakilpailua Kallion ilmoitettiin korvaavan kolmen kilpailun ajan Ducatin tehdastallissa ajavaa Casey Stoneria, joka kärsii terveysongelmista. Ducatilla Kallio sijoittui yhdeksänneksi ja kahdeksanneksi ja keskeytti yhden osakilpailun.
Kallion paras aika-ajosijoitus kauden aikana oli Australian osakilpailun yhdeksäs sija ja paras kilpailusijoitus San Marinon GP:n seitsemäs sija. Kauden kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksitoista ja hänet valittiin MotoGP-sarjan vuoden tulokkaaksi.
Kaudella 2010 Kallio sijoittui aika-ajoissa parhaimmillaan yhdenneksitoista ja kilpailuissa hän sijoittui kahdesti kymmenen parhaan joukkoon ja parhaimmillaan seitsemänneksi.
Road Racing -ura > Kaudet 2011–2014

Kaudeksi 2011 Kallio siirtyi Moto2-luokkaan Marc VDS -talliin. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kuudessa osakilpailussa ja kolmen parhaan joukkoon kerran. Kauden viimeisessä osakilpailussa Valenciassa hän sijoittui aika-ajossa kolmanneksi ja kilpailussa toiseksi.
Kaudella 2012 Kallio sijoittui kymmenen parhaan joukkoon 13 kertaa ja kolmen parhaan joukkoon kerran.
Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Moto2-luokassa Kallio saavutti Brnossa 25. elokuuta 2013. Kaudella 2014 hän ajoi voittoon Jerezissä 4. toukokuuta, Le Mansissa 18. toukokuuta ja Indianapolisissa 10. elokuuta.  Kauden lopputuloksissa hän sijoittui toiseksi tallikaverinsa Esteve Rabatin jälkeen.
Yksityiselämä

Vuodesta 2005 Kallio on asunut Monacossa, mutta hänellä on talo myös Valkeakoskella. Hänellä on vuonna 2007 syntynyt lapsi. Kallio kihlautui toukokuussa 2016 Inka Isotalon kanssa, heille syntyi marraskuussa 2016 tyttölapsi ja kesäkuussa 2022 he ilmoittivat eronneensa.
Kallio tuomittiin vuonna 2024 törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja törkeästä velallisen petoksesta puolentoista vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja korvaamaan Verohallinnolle rikoksella aiheutettua vahinkoa 675 000 euroa.
Uran tilastot > Road Racing

Suomen mestari 125cc: 1999, 2000
Pohjoismaiden mestari 125cc: 2000
Uran tilastot > Maailmanmestaruussarja

| Kausi | Luokka | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 125cc | Ajo Motorsport | - | 2 | – | – | – | – | – |
| 2002 | 125cc | Ajo Motorsport | 11. | 16 | 78 | – | – | – | – |
| 2003 | 125cc | Ajo Motorsport / Red Bull KTM | 11. | 16 | 88 | – | 1 | – | – |
| 2004 | 125cc | Red Bull KTM | 10. | 16 | 86 | – | 1 | – | – |
| 2005 | 125cc | Red Bull KTM | 2. | 16 | 237 | 4 | 10 | 8 | 3 |
| 2006 | 125cc | Red Bull KTM | 2. | 16 | 262 | 3 | 11 | 4 | 1 |
| 2007 | 250cc | Red Bull KTM | 7. | 17 | 157 | 2 | 4 | 2 | 2 |
| 2008 | 250cc | Red Bull KTM | 3. | 16 | 196 | 3 | 6 | – | 2 |
| 2009 | MotoGP | Pramac Racing / Ducati Marlboro | 15. | 16 | 71 | – | – | – | – |
| 2010 | MotoGP | Pramac Racing | 17. | 16 | 43 | – | – | – | – |
| 2011 | Moto2 | Marc VDS Racing Team | 16. | 16 | 61 | – | 1 | – | – |
| 2012 | Moto2 | Marc VDS Racing Team | 6. | 17 | 128 | – | 1 | – | – |
| 2013 | Moto2 | Marc VDS Racing Team | 4. | 17 | 187 | 1 | 4 | 1 | 1 |
| 2014 | Moto2 | Marc VDS Racing Team | 2. | 18 | 289 | 3 | 10 | 3 | 3 |
| 2015 | Moto2 | ItalTrans Racing Team | - | - | - | - | - | - | - |
| Yhteensä (14 kautta) | Yhteensä (14 kautta) | Yhteensä (14 kautta) |  | 215 | 1883 | 16 | 49 | 18 | 12 |
Vuoden tulokas: 2002 (125cc), 2009 (MotoGP)
Ensimmäinen palkintopallisijoitus, Malesia, 2003
Ensimmäinen paalupaikka, Autódromo do Estoril, 2005
Ensimmäinen voitto, Autódromo do Estoril, 17. huhtikuuta 2005
Uran tilastot > Jäärata

Suomen mestari 125cc: 2000, 2004, 2005
Suomen mestari 500cc: 2004, 2006
Suomen mestari JR1: 2010, 2014
Suomen mestari JR2: 2010
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mika Kallion kotisivu
Ylen Elävä arkisto: Ratamoottoripyöräilijä Mika Kallio kaasutti MM-sarjaan löysin rantein
Kala nimeltä Wanda

| Kala nimeltä Wanda> A Fish Called Wanda |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Charles Crichton
Käsikirjoittaja:   John Cleese  Charles Crichton 
Tuottaja:  Michael Shamberg
Säveltäjä:  John Du Prez
Kuvaaja:  Alan Hume
Leikkaaja:  John Jympson
Pääosat:   John Cleese  Jamie Lee Curtis  Michael Palin  Kevin Kline 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  108 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  7 500 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kala nimeltä Wanda (engl. A Fish Called Wanda) on brittiläis-yhdysvaltalainen vuonna 1988 valmistunut komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Charles Crichton ja sen päärooleissa esiintyvät John Cleese, Jamie Lee Curtis, Michael Palin ja Kevin Kline. Elokuva kertoo jalokiviryöstöstä, jonka jälkeen ryhmän jäsenet yrittävät huijata ryöstösaaliin toisiltaan. Elokuva voitti yhden Oscarin, kaksi BAFTA-palkintoa ja sai kolme Golden Globe -ehdokkuutta. Kevin Kline sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Oscarin.
Juoni

Lontoossa toimiva gangsteri George Thomason (Tom Georgeson) ja hänen oikea kätensä, pahasta änkytyksestä kärsivä eläinrakas Ken Pile (Michael Palin), suunnittelevat yhdessä jalokiviryöstön. He ottavat suunnitelmaan mukaan kaksi amerikkalaista rikollista, viehättävän Wanda Gershwitzin (Jamie Lee Curtis) ja anglofobiasta kärsivän ja itseään älykkönä pitävän Otto Westin (Kevin Kline). Wanda ja Otto ovat tosiasiassa rakastajia, mutta esittävät olevansa veli ja sisko, jotta Wanda voisi käyttää viehätysvoimaansa Georgeen ja Keniin.
Ryöstö sujuu suunnitelman mukaan ja ryhmä pääsee timanttien kanssa karkuun. Ongelmia syntyy, kun koiriaan ulkoiluttamassa ollut vanha rouva näkee heidät pakomatkalla. Lisäksi Wanda ja Otto ilmiantavat Georgen poliisille, mutta huomaavat palatessaan hakemaan saalista Georgen siirtäneen sen tuntemattomaan paikkaan. Ken saa tehtäväkseen päästää silminnäkijä päiviltä, mutta onnistuu tappamaan hänen koiransa yksi kerrallaan. Lopulta vanha rouva kuitenkin kuolee sydänkohtaukseen viimeisen koiran kuoltua.
Wanda, joka aikoi pettää myös Oton ryöstösaaliin noutamisen jälkeen, päättää vietellä Georgen onnettomasti naimisissa olevan asianajajan Archie Leechin (John Cleese) saadakseen selville minne timantit on kätketty. Archie rakastuu lopulta Wandaan ja saa Georgen oikeudenkäynnin aikana tietää tämän osallisuudesta ryöstöön. Avioeron ja työpaikan menettämisen uhatessa oikeussalissa tapahtuneen välikohtauksen jälkeen Archie päättää etsiä timantit itse ja paeta Wandan kanssa maasta. Loppukohtauksessa Archie ja Wanda lentävät timantit mukanaan Etelä-Amerikkaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Cleese  | … |  Archie Leach    |
|  Jamie Lee Curtis  | … |  Wanda Gershwitz    |
|  Michael Palin  | … |  Ken Pile   |
|  Kevin Kline  | … |  Otto West    |
|  Maria Aitken  | … |  Wendy    |
|  Tom Georgeson  | … |  George Thomason    |
|  Patricia Hayes  | … |  rouva Coady    |
|  Geoffrey Palmer  | … |  tuomari   |
|  Cynthia Cleese  | … |  Portia   |
Brittiläinen koomikko Stephen Fry nähdään elokuvassa lyhyessä cameoroolissa.