stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IK-6

| IK-6 Melehovo> ИК-6 Мелехово, Исправительная колония № 6 |
| --- | --- |
Sijainti:  Melohovo, Kovrovin piiri, Vladimirin alue, Venäjä
Koordinaatit:  56.2550°N, 41.3166°E
Rakennustyyppi:  vankila, rangaistussiirtola
Käyttäjä:  Venäjän federaation rangaistuslaitos (rikosseurramusvirasto)/ Venäjän sisäministeriö
Lisätietoa: IK-6 Melehovo (venäjäksi)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
IK-6 (ven. ИК-6 Мелехово, IK-6 Melehovo tai ven. ФКУ ИК-6,  FKU IK-6 eli ven. ИК-6, Мелеховская исправительно-трудовая колония УВД, suom. IK-6, Sisäministeriön Melehovon rangaistussiirtola) on rangaistussiirtola Vladimirin alueen Kovrovin piirin Melohovon kylässä Venäjällä, noin 250 kilometrin päässä Moskovasta. Se on korkeimman turvallisuustason vankila, jota ylläpitää Venäjän federaation sisäministeriön alainen Federaation rangaistuslaitos, paikallinen rikosseuraamuslaitos. Siellä on 1 500 paikkaa.
Rangaistussiirtolan vankien huonosta kohtelusta siellä on toistuvasti kerrottu venäläisissä tiedotusvälineissä, kertoo Kommersant-sanomalehti. Vankien pahoinpitelystä kuvattua videota paikalliset viranomaiset väittivät väärennetyksi. Videon julkitulon jälkeen siirtolan oloista käynnistettiin tutkimus, jonka tuloksia ei kuitenkaan ole tuotu jukisuuteen. Vankeja on kuollut pahoinpitelyihin. Silti esimerkiksi huumekauppias Gor Ovakimjanin väitettiin kuolleen keuhkokuumeeseen ja Tšetšenian entisen presidentin Ahmad Kadyrovin entisen henkivartijan Ayub Tuntujevin tehneen itsemurhan. Esimerkiksi Ovakimjanin sukulaiset kertoivat kuitenkin hänen kuolleen pahoinpitelyn ja kidutuksen seurauksena. Tuntujev oli puolestaan valittanut kaksi kertaa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen kidutuksesta ja viranomaisten haluttomuudesta tutkia tätä. Vladimirin alueen ihmisoikeusasiamiehen Ljudmila Romanovan mukaan olot rangaistussiirtolassa ovat hyvät.
Venäläinen oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyi tiettävästi siirrettiin sinne kesäkuun puolivälissä vuonna 2022. Kun Navalnyin asianajaja meni tapaamaan häntä 14. kesäkuuta 2022 IK-2 rangaistussiirtolaan, jossa Navalnyi oli aiemmin ollut, hänelle väitettiin, ettei Navalnyi ole siellä. Vasta myöhemmin samana päivänä viestittiin julkisuuteen, että Navalnyi oli siirretty IK-6 Melehovoon.
H’lopoman

H’lopoman-liikkeen jäseniä. Seisomassa: Onufri H’oinovskyi, Vikenti Vasylevskyi, Vladyslav Vynarskyi; istumassa: Tadei Rylskyi, Volodymyr Antonovytš.
H’lopoman oli ukrainalaisten opiskelijoiden ja älymystön populistisen liikkeen tukija 1850- ja 1860-luvulla Oikean rannan Ukrainassa. Loukkaavan puolankielisen sanan chłopoman, joka tarkoittaa talonpoikien ystävää, ottivat mahdollisesti käyttöön ne, jotka propagoivat käsitettä ystävyytenä tavallisen Ukrainan kansan kanssa. Liikkeeseen vaikuttivat huomattavasti ranskalaiset sosialistit (Pierre-Joseph Proudhon, Louis-Auguste Blanqui) ja demokraattinen populismi, jonka alkuperä oli Kiovan yliopiston opiskelijoissa, jotka kuuluivat puolalaistuneeseen ylhäisöön. Tunnustaessaan velvollisuuden palvella "kansaa, jonka keskuudessa elämme" he irtautuivat puolalaisista opiskelijajärjestöistä ja perustivat ukrainalaisen seuran. H’lopoman-liike vaikutti myös Vasemman rannan Ukrainan ja Etelä-Ukrainan nuorisoon, etenkin Harkovassa, Pultavassa, Tšernihivissä ja Odessassa.
Liikkeen perustajia olivat Volodymyr Antonovytš, Tadei Rylskyi, Borys Poznanskyi, Kostjantyn Myh’altšuk, Pavlo Žytetskyi ja Pavlo Tšubynskyi. Sen ideologiset periaatteet ja perusohjelman muotoili Antonovytš. Vastatessaan puolalaisten syytöksiin hän torjui puolalaisen ylimystön sosiaalisen järjestyksen ja jesuiittalaisuuden, koska piti niitä vieraana "kansamme hengelle ja vahingollisena sen elämälle" ja kannusti aikalaisiaan suhtautumaan myötämielisesti kansaan. Syytöksiin yhteistyöstä venäläisten vallankumouksellisten kanssa h’lopomanit julkaisivat kieltävän vastauksen "Otzyv iz Kieva" (’Vastaus Kiovasta’) julkaisussa Sovremennaja letopis, (Moskova 1862). Julistuksen 21 allekirjoittajaa torjuivat vallankumoukselliset toimenpiteet ja lausuivat, että heidän ainoa tarkoituksensa oli saada koulutusta äskettäin vapautuneelle talonpoikaistolle. He osoittivat vääräksi myös separatismisyytöksen, koska separatismi oli lukutaidottomalle kansalle täysin merkityksetön. Varovainen suhtautuminen viranomaisiin ja varmuus etenemisestä opetuksen ja kulttuurin alalla ennen poliittisia toimenpiteitä sai heidät korostamaan liikkeen epäpoliittista luonnetta.
H’lopomanit toimivat tiukasti lain puitteissa välttääkseen epäilykset vallankumouksellisesta toiminnasta. Vuodesta 1859 alkaen he toimivat Kiovan Hromadassa. He olivat mukana perustamassa sunnuntaikouluja ja kirjoittivat Pietarissa ilmestyneeseen lehteen Osnovaan. Saadakseen tietoa maasta ja sen kansasta he järjestivät kesälomien aikana Ukrainaan kiertomatkoja, joita sanottiin "kansan keskuuteen menemiseksi". Tekemänsä kulttuuri- ja opetustyön vuoksi h’lopomaneja syytettiin valheellisesti taantumuksellisten venäläisten piireissä siitä, että he olivat poliittisesti kytköksissä Puolan vuosien 1863–1864 kapinaan. Huolimatta seuranneista sortotoimista, joihin kuului ministeri Pjotr Valujevin määräämä ukrainankielisen julkaisutoiminnan kielto, he jatkoivat osallistumista Kiovan Hromadan toimintaan ja muihin yhteiskunnallisiin pyrkimyksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H’lopoman Wikimedia Commonsissa
Iivari Kyykoski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Iivari Kyykoski |  Iivari Kyykoski |  Iivari Kyykoski |  |
Maa:   Suomi
Miesten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | joukkuevoimistelu |  |
Pentti Iivari Kyykoski (synt. Berndt Ivar Nordlund, 16. helmikuuta 1881 Luvia – 8. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja insinöörieverstiluutnantti. Kyykoski oli myös voimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Ylioppilasvoimistelijoita.
Kyykosken vanhemmat olivat kruununvouti Lars Victor Nordlund ja Amanda Gustava Starck. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1900 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1909.
Kyykoski toimi Koskensaaren naulatehtaan isännöitsijänä ja teknisenä johtajana 1910–1915 ja Oy Velj. Nobelin konepajainsinöörinä ja tehtaanjohtajana Bakussa 1915–1920. Hän oli sittemmin insinöörinä kotimaassa ja oli puolustusministeriössä teknisenä tarkastajana ja insinöörinä 1923–1940. Puolustusvoimien pääesikunnan insinöörinä Kyykoski oli vuodesta 1940 alkaen. Hänestä tuli insinöörieverstiluutnantti 1933.
Kyykoski voimisteli Suomen joukkueessa sen voittaessa joukkuevoimistelun olympiapronssia Lontoosta 1908.
Hyvän ja pahan tiedon puu

Aadam ja Eeva Hyvän ja pahan tiedon puun ääressä Eedenin puutarhassa. Lucas Cranach vanhemman (1472–1553) maalaus.
Hyvän ja pahan tiedon puu on Raamatun ensimmäisessä Mooseksen kirjassa mainittu puu Eedenin puutarhassa (1. Moos. 2:9). Jumala kieltää ihmistä syömästä puun hedelmiä, koska hän oli silloin kuoleman oma. Hän saisi tiedon hyvästä ja pahasta. Käärme, jonka kristinusko on sittemmin tulkinnut olevan Saatana, kuitenkin viettelee Aadamin ja Eevan syömään hedelmän.
Kun rike paljastui, Jumala karkotti ihmisen pois Eedenistä ja kirosi maan, jotta he eivät söisi Elämän puusta ja saisi elää ikuisesti. Kristinuskon opin mukaan tästä rikkeestä seurasi perisynti jokaisen ihmisen kannettavaksi. Usein hyvän ja pahan tiedon puun hedelmä kuvataan omenana, mutta Raamatussa ei mainita hedelmän tarkempaa laatua.
Cyrus H. Gordonin ja Gary A. Rendsburgin mielestä puun nimi on merismi eli synekdokee, jossa kaikkiin tai kokonaisuuteen viitataan vastakohtien avulla. Tässä tapauksessa Hyvän ja pahan tiedon puu tarkoittaisi kaiken tiedon puuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyvän ja pahan tiedon puu Wikimedia Commonsissa
H’melnytskyin kansannousu

Jan Matejkon maalaus kansannoususta.
H’melnytskyin kansannousu oli kasakoitten kansannousu Ukrainassa vuosien 1648–1657 välillä. Kansannousu muuttui Puola-Liettuaan kuuluneen Ukrainan vapaussodaksi ja sen lopputuloksena perustettiin itsenäinen Kasakkahetmanaatti. Hetmanni Bohdan H’melnytskyi komennossa Zaporižžjan kasakat liittoutuivat Krimin tataareitten ja paikallisen talonpoikaisväestön kanssa, taistelivat useita taisteluita Puola-Liettuan armeijoita ja puolisotilaallisia joukkoja vastaan. Tulos oli puolalaisen szlachtan ja heidän juutalaisten välikäsiensä vallan tuhoaminen. Kansannousu on ottanut symbolistisen merkityksen Ukrainan suhteissa Venäjään. Kansannousun myötä Itä-Ukraina tuli osaksi Moskovan tsaarikuntaa. Perejaslavin sopimuksessa kasakat vannoivat uskollisuuden valan tsaarille. Runoilija ja taiteilija Taras Ševtšenkon mukaan tämä orjuutti hänen kansansa Venäjän vallan alle.
Kansannousu alkoi kasakoitten kapinana mutta, kun muut ortodoksiset ryhmät (talonpojat, porvaristo, vähä-aateliset) Ukrainan palatinaatista liittyivät mukaan, muuttui perimmäinen tavoite Ukrainan autonomisen valtion luomiseksi. Kansannousu päätti puolalaisen vaikutuksen niillä alueilla, jotka myöhemmin päätyisivät liitetyiksi Venäjän keisarikuntaan. Nämä tapahtumat sekä sisäiset konfliktit ja kahakat Ruotsin ja Venäjän kanssa johtivat pahoin pienentyneeseen puolalaiseen valtaan tänä aikana. Aikaa kutsutaan Puolan historiassa Vedenpaisumukseksi.
Kansannousun yhteydessä kasakat suorittivat puolalaisten aatelisten ja juutalaisten joukkomurhia. Arvioiden mukaan juutalaisia murhattiin lähes 20 000 eli noin puolet kaikista Ukrainan juutalaisista. Vainoa perusteltiin sillä, että juutalaisia maanvuokraajia pidettiin ukrainalaisten talonpoikien pahimpina riistäjinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H’melnytskyin kansannousu Wikimedia Commonsissa
Hevein

| Hevein |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1992–
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Juha Immonen, laulu   Leif Hedström, kitara, taustalaulu   Janne Jaakkola, basso   Toni Paananen, rummut   Aino Piipari, viulu   Max Lilja, sello  
Levy-yhtiö:  Spinefarm Records  
Aiheesta muualla
hevein.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hevein on suomalainen heavy metal -yhtye, joka yhdistelee musiikkiinsa klassisen musiikin piirteitä viulun ja sellon muodossa. Yhtyeen sellisti Max Lilja on Apocalyptican entinen jäsen.
Jäsenet

Juha Immonen – laulu
Leif Hedström – kitara, taustalaulu
Janne Jaakkola – bassokitara
Toni Paananen – rummut
Aino Piipari – viulu
Max Lilja – sello
Jäsenet > Entiset jäsenet

Tomi Koivunen – basso
Dimitri Paile – laulu
Alpo Oksaharju – rummut
Otto Uotila – rummut
Julkaisut > Albumit

Sound Over Matter (2005)
Julkaisut > EP:t/Singlet

Gentle Anarchy digi EP (2012)
Spineless – 4:44 (säv. Hevein, san. Hedström, Immonen )
V – 4:44 (säv. Hevein, san. Hedsröm)
Gentle Anarchy – 4:23 (säv. Hevein, san. Hedström, Immonen)
NOR – 9:50 (säv. Hevein, san. Hedström, Immonen)
iOta (2005)
iOta – 3:35 (säv., san. Hevein)
Worth fighting for – 3:48 (säv., san. Hevein)
As Far as the Eye Can See (2005)
As Far as the Eye Can See (edit) – 3:57 (säv., san. Hevein)
WALK – 5:01 (säv., san. Pantera)
As Far as the Eye Can See – 4:40 (säv., san. Hevein)
Julkaisut > Demot

Heartland (1999)
Reverance (2001)
Only Human (2002)
Fear Is... (2003)
Break Out the Hammers (2004) (EP)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heveinin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Hevein Meteli.netissä
Hevein Encyclopaedia Metallumissa
II armeijakunta

II armeijakunta voi tarkoittaa useaa erimaalaista sotatoimiyhtymää eri aikoina.
Suomalaisia:
talvisodan II armeijakunta.
Välirauhan II armeijakunta, josta muodostettiin jatkosodan IV armeijakunta.
jatkosodan II armeijakunta.
Saksalaisia:
toisen maailmansodan aikaisia:
II armeijakunta.
II SS-panssariarmeijakunta.
Yhdysvaltalaisia:
toisen maailmansodan aikaisia:
II armeijakunta.
Brittiläisiä:
toisen maailmansodan aikaisia:
II armeijakunta.
Kanadalaisia:
toisen maailmansodan aikaisia:
II armeijakunta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”II armeijakunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hyvän kääntöpuoli

| Hyvän kääntöpuoli |
| --- | --- |

Kirjailija:  Hannu Lauerma
Kansitaiteilija:  Mika Tuominen
Kieli:  suomi
Genre:  psykologia
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  269
ISBN:  978-951-0-40160-6

Edeltävä:  Pahuuden anatomia: Pahuus, hulluus, poikkeavuus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hyvän kääntöpuoli on psykiatri Hannu Lauerman vuonna 2014 ilmestynyt artikkelikokoelma.
Aiheesta muualla

Seppo Turunen: Hannu Lauerma purkaa kiukkuaan[vanhentunut linkki]. Kainuun Sanomat 24.2.2014.
Matti Mäkelä: Hannu Lauerma käy kirjassaan uskonkappaleiden kimppuun. Helsingin Sanomat 5.3.2014.
Juha Drufva: Hullutus kärjistyy sosiaalisessa mediassa. Kansan Uutiset 21.4.2014.
Helena Miettinen: Hyvän kääntöpuoli. Savon Sanomat 23.4.2014.
Tuula Koukku: Hyvän kääntöpuoli. Tiede 4/2014.
Sanna-Kaisa Lähdeaho: Paholainen pukeutuu humpuukiin. Aviisi 3/2014.
Anna Sivula: Älä usko Sertolla pestyä perkelettä. Kriittisen ajattelun puolustuspuhe. Agricola 5.3.2014.
Hietoinen

Hietoinen (myös Mommila) on kylä Hausjärven koillisosassa. Vuoteen 2009 se oli osa Lammin kuntaa. Hietoinen on alueen postitoimipaikka, mutta kylästä käytetään puheessa ja kirjoissakin enimmäkseen nimeä Mommila kylässä sijaitsevan Mommilan kartanon mukaan. Maarekisterissä kylän nimenä on Mommila-Hietonen.
Kylä oli vuoden 2009 alkuun asti osa entistä Lammin kuntaa, ja Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksen 2009 jälkeen se kuului vuoden 2009 ajan Hämeenlinnaan. Asukkaiden keräämän adressin vuoksi kylä liitettiin 1.1.2010 osaksi Hausjärveä. Nykyään nimeä Mommila käytetään myös Hausjärven Torholan kylässä sijaitsevasta Mommilan asemakylästä, joka on saanut nimensä Mommilan kartanoa varten sinne perustetusta Mommilan rautatieasemasta.
Hietoisissa on kyläkirkko, eli alkujaan Mommilan kartanon rukoushuoneeksi rakennettu Mommilan kirkko, ja syksyyn 2007 asti kylässä toimi kyläkoulu. Mommila on historiankirjoissa tunnettu Mommilan kartanon omistajan Alfred Kordelinin, Mommilan veriteoissa 1917 surmansa saaneen aikansa rikkaimman suomalaisen, viimeisenä asuinpaikkana. Kordelin panosti työntekijöidensä oloihin rakennuttamalla kartanon läheisyyteen kirkon ja koulun. Koulurakennus toimii nykyisin seurakuntatalona kirkon vieressä.
Nykyisin Mommila tunnetaan parhaiten Mommilanjärven soutelusta, joka järjestetään vuosittain heinäkuun puolivälissä Mommilanjärvellä. Varsinainen tapahtuma-alue on järven eteläosassa Haminankylän kohdalla.
Hierronsusikoira

| Hierronsusikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Kanariansaaret,  Espanja
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  viimeistään 1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  vuohien ja lampaiden paimennus
Nykyinen käyttö:  seurakoira, paimenkoira
Elinikä:  12–14 vuotta
Muita nimityksiä:  Perro Lobo Herreño, Lobito Herreño, Perro de Pastor Herreño, Perro Lobo, Lobito, Cancha
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu RGEC: ryhmä 1 Paimenkoirat, alajaos 1 Lammaskoirat
Ulkonäkö
Paino:  uros n. 22 kg, narttu n. 18 kg
Säkäkorkeus:  uros n. 54 cm, narttu n. 52 cm
Väritys:  tummanharmaa, hopeanharmaa, kellanharmaa, punainen, fawn, kerma ja valkoinen
Hierronsusikoira (Perro Lobo Herreño) eli hierronpaimenkoira (Perro de Pastor Herreño) on espanjalainen koirarotu, joka on kotoisin Kanariansaarilta. FCI ja Espanjan Kennelliitto Real Sociedad Canina de España eivät ole tunnustaneet sitä virallisesti roduksi, mutta viimeksi mainittu on lisännyt sen Registro de Grupos Étnicos Caninos (RGEC) -rekisteriin ja julkaissut sille rotumääritelmän. Tätä voidaan pitää esiasteena ennen virallista tunnustamista roduksi.
Ulkonäkö

Rotu muistuttaa arabiansutta niin rakenteeltaan, liikkeiltään, väritykseltään kuin silmäluomien väriltäänkin. Se keskikokoinen, alkukantaisen näköinen ja suoraselkäinen lupoidista (susimaista) tyyppiä edustava paimenkoira. Sen runko on roteva, voimakasrakenteinen ja suorakaiteen muotoinen, mutta ylösvetäytynyt vatsalinja antaa sille kuitenkin virtaviivaisen olemuksen. Keskimääräinen rungonpituus on 59–62 cm. Pienet silmät ovat väriltään kastanjanruskeat. Kolmiomainen pää on katkaistun kiilan muotoinen ja kolmiomaiset, pystyt korvat ovat lyhyet ja kallon takaosaan kiinnittyneet. Korkealle kiinnittynyt häntä on tyvestä leveä, sen kärki on musta ja sen keskiosassa on tumma laikku. Levossa se on suora ja riippuva, valppaana sirpinmuotoinen.
Karvapeite on lyhyt ja suora ja pohjavilla erittäin tiheää. Talviturkki on hieman kesäturkkia pidempi ja tuuheampi. Väritys on yleensä tummanharmaa, kellanharmaa tai hopeanharmaa. Vaikka harmaa onkin ensisijainen väri, myös punaruskeita, fawneja, kermanvärisiä ja valkoisia yksilöitä esiintyy. Harmaalla, punaisella ja fawnilla tulee olla kuonon, leuan ja poskien alueen kattava vaalea "maski", joka ei saa kuitenkaan ulottua kuononselän alueelle. Silmien yläpuolella tulee yhtä lailla olla samansävyiset vaaleat merkit. Kermanväriset ja valkoiset yksilöt ovat jo itsessään niin vaaleita, ettei maskia eikä silmämerkkejä esiinny niillä. Keskimääräinen säkäkorkeus on uroksilla 54 cm ja nartuilla 52 cm. Urokset painavat suunnilleen 22 kg ja nartut 18 kg. Urosten tulee olla selkeästi narttuja kookkaampia.
Luonne ja käyttäytyminen

Hierronsusikoira on hyväluonteinen: erittäin levoton ja kestävä mutta helposti kurissa pidettävä ja reflekseiltään nopea. Säänkestävänä koirana se kykenee työskentelemään huonoissakin sääolosuhteissa, ja kykenee selviytymään vaativassa elinympäristössä. Se on vieraita kohtaan erittäin epäluuloinen, muttei kuitenkaan hyökkää näiden kimppuun ilman syytä eikä osoita muutakaan aggressiivista käytöstä näitä kohtaan. Omistajaansa ja perhettään kohtaan rotu on hyvin uskollinen ja alkuperäisen käyttötarkoituksensa vuoksi sillä on taipumus hakea tasapainoa muiden laumanjäsenten välille. Se hyväksyy oman perheensä lapset osana laumaansa ja on yleensä varovainen näiden kanssa, mutta on suositeltavaa totuttaa se pennusta pitäen vieraisiin lapsiin. Sillä on taipumusta käyttäytyä dominoivasti muita koiria kohtaan.
Paimenkoiran menneisyydestään huolimatta hierronsusikoira on nykyisin seurakoira, minkä lisäksi sillä on voimakas metsästysvietti ja sitä voidaan käyttää jäniksen metsästykseen. Ketterän rakenteensa ansiosta se kykenee hyppäämään 2 metriä suoraan ylöspäin ja ravaamaan tai laukkaamaan erittäin pitkiä matkoja.
Alkuperä

Teorian mukaan Kanariansaaret ovat antaneet nimensä niitä asuttaneille kookkaille koirille, joita löytyy käytännössä joka saarelta ja joiltain saarilta useampaa eri rotua. Koska karjankasvatus on tärkeä elinkeino, paimenkoiria on saarilla useita. Hierronsusikoira on nimensä mukaisesti kotoisin El Hierron saarelta. Sen alkuperä on tuntematon, mutta se on vähintään 200 vuotta vanha. Se saattaa olla kulkeutunut saarille ensimmäisten uudisasukkaiden mukana, mutta tätä teoriaa tutkitaan vielä ja sen toivotaan selviävän pian.
Historioitsija Abreu-Galindon mukaan jo eurooppalaisten valloittajien saapuessa El Hierrolle siellä oli joka tapauksessa sutta muistuttavia ja todennäköisesti myös suden kanssa risteytyneitä, joskin näitä pienikokoisempia koiria, joita paikalliset kutsuivat nimellä cancha. 1400-luvun alkupuolella mm. normandialaisen valloittajan Jéan de Bethencourtin uudisasutusseurue raportoi pienistä susimaisista villikoirista, ja vuonna 1594 Fray Alonso de Espinosa mainitsi teoksessaan Historia de Nuestra Señora de Candelaria kohdanneensa Teneriffalla paikallisten kasvattamia pieniä aboriginaalikoiria (gozques tai zatos), jotka Acentejon joukkosurman jälkeen söivät tapettujen isäntiensä ruumiita. Nämä pienet koirat elivät Kanariansaarilla jo ajanlaskun alusta lähtien.
Täysin varmaa ei ole, olivatko Teneriffalla ja Gran Canarialla tavatut pienet koirat samaa alkuperää hierrolaisten susikoirien kanssa. Joka tapauksessa Teneriffalta sijaitsevista muinaisista Don Gasparin luolista on löydetty kuvauksia Kanarian alkuperäisasukkaiden guanchien kanssa eläneistä afrikkalaisista koirista. He toivat niitä muiden kotieläinten mukana Luoteis-Afrikasta, mutta myöhemmin konkistadorit alkoivat vainota ja hävittää näitä alkuperäiskoiria. Mikäli nykyinen kanarialainen susikoira polveutuu pääasiassa näistä prehispaaniselta ajalta peräisin olevista afrikkalaisista alkukantaisista koirista ja on sukua Teneriffan ja Gran Canarian pienille villikoirille, se lienee yksi dingoa lähinnä olevista koiraroduista. Rotua käytettiin myöhemmin perinteisesti vuohien ja lampaiden paimentamiseen, ja sitä risteytettiin myös muiden paimenkoirien kanssa, mutta jälkeläiset eivät olleet yhtä hyviä työkoiria liian suuren kokonsa tai vääränlaisen luonteensa takia.
Terveys

Rotu on erittäin terve ja elää noin 12–14-vuotiaaksi.
Hoito

Hierronsusikoira tulee harjata säännöllisesti ja kesän ja talven alkuihin ajoittuvan karvanlähdön aikaan tavallista useammin. Se sopeutuu ongelmitta myös kaupunkiasuntoon, mikäli se pääsee päivittäin pitkille lenkeille. Keskiverto energinen aikuinen yksilö tarvitsee päivittäin 400 grammaa kuivaruokaa.
Levinneisyys

Nykyisin rotu on levinnyt kotisaarensa lisäksi muista Kanariaan kuuluvista saarista La Palmalle, Gran Canarialle ja Teneriffalle.
Aiheesta muualla

Centro de recuperación TEJELEYTA
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Perro Lobo Herreño
Käännös suomeksi
Veikkausliigan kausi 2004

| Veikkausliigan kausi 2004 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  14
Mestari:  FC Haka
Toinen sija:  AC Allianssi
Kolmas sija:  Tampere Utd
Pudonneet joukkueet:  FC Hämeenlinna, FC Jazz
Paras maalintekijä:  Antti Pohja
Yleisökeskiarvo:  2 615
Alempi sarjataso:  Ykkösen kausi 2004
  ← 2003 :  2005 → 
Veikkausliigan kaudella 2004 FC Haka voitti seuran historian yhdeksännen Suomen mestaruuden.
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | FC Haka | 26 | 18 | 5 | 3 | 54 | 20 | +34 | 59  |
| 2 | AC Allianssi | 26 | 14 | 6 | 6 | 36 | 28 | +8 | 48  |
| 3 | Tampere Utd | 26 | 14 | 5 | 7 | 39 | 24 | +15 | 47  |
| 4 | FC Inter | 26 | 13 | 5 | 8 | 42 | 34 | +8 | 44  |
| 5 | TPS | 26 | 12 | 6 | 8 | 36 | 31 | +5 | 42  |
| 6 | HJK | 26 | 9 | 12 | 5 | 42 | 31 | +11 | 39  |
| 7 | FC Lahti | 26 | 9 | 11 | 6 | 37 | 33 | +4 | 38  |
| 8 | MyPa | 26 | 9 | 8 | 9 | 33 | 31 | +2 | 35  |
| 9 | FC KooTeePee | 26 | 8 | 8 | 10 | 28 | 28 | 0 | 32  |
| 10 | TP-47 | 26 | 8 | 4 | 14 | 34 | 44 | −10 | 28  |
| 11 | FF Jaro | 26 | 8 | 4 | 14 | 31 | 43 | −12 | 28  |
| 12 | RoPS | 26 | 7 | 4 | 15 | 28 | 45 | −17 | 25  |
| 13 | FC Jazz | 26 | 4 | 7 | 15 | 28 | 53 | −25 | 19  |
| 14 | FC Hämeenlinna | 26 | 3 | 7 | 16 | 28 | 51 | −23 | 16  |
Menestys eurokentillä

Mestarien liiga:
HJK pudotti ensimmäisellä karsintakierroksella pohjoisirlantilaisen Linfield FC:n, mutta toisella kierroksella se hävisi israelilaiselle Maccabi Tel Aviville.
UEFA Cup:
FC Haka pudotti ensimmäisellä karsintakierroksella luxemburgilaisen FC Etzella Ettelbruckin, mutta toisella kierroksella se hävisi norjalaiselle Stabæk IF:lle.
AC Allianssi hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella pohjoisirlantilaiselle Glentoran FC:lle.
Intertoto Cup:
Tampere United pudotti ensimmäisellä kierroksella luxemburgilaisen CS Grevenmacherin, ja toisella kierroksella azerbaidžanilaisen FK Xazarin, mutta kolmannella kierroksella se hävisi serbiamontenegrolaiselle OFK Belgradille.
MyPa hävisi ensimmäisellä kierroksella tšekkiläiselle FC Tescoma Zlínille.
Putoajat ja nousijat

Sarjajumbo FC Hämeenlinna putosi automaattisesti Ykköseen. Tilalle nousi Ykkösen voittanut KuPS.
Kolmanneksitoista sijoittunut FC Jazz pelasi kaksiosaisen karsinnan Ykkösessä toiseksi sijoittuneen IFK Mariehamnin kanssa. Maarianhaminalaiset voittivat ottelusarjan, ja nousivat näin Veikkausliigaan.