stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ibn Battuta

| Ibn Battuta> أبو عبد الله محمد ابن بطوطة |
| --- | --- |
 Ibn Battuta Egyptissä. Kivipainotyö Léon Benettin maalauksen mukaan.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1304 Tanger
Kuollut: 1368 (63–64 vuotta)
Ammatti:  löytöretkeilijä, uskonoppinut
Abu Abdullah Muhammad ibn Battuta (arabiaksi: أبو عبد الله محمد ابن بطوطة, ’Abū ‘Abd Allāh Muḥammad ibn Baṭūṭa) (1304 Tanger – 1368) oli islamilaisessa maailmassa keskiajalla vaikuttanut löytöretkeilijä ja uskonoppinut. Ibn Battutan matkoista kertovaa teosta Rihla pidetään yhtenä tunnetuimmista matkakirjoista. Matkoillaan ibn Battuta kulki lähes 120 000 kilometriä ja vieraili aina Kiinan etelärannikolla saakka.
Elämäkerta > Matkat

Ibn Battutasta tiedetään hänen matkoistaan kertovan kirjan ulkopuolelta vain suhteellisen vähän. Abu 'Abdallah Muhammad ibn Ibrahim al-Lawati ibn Battuta syntyi Tangerin kaupungissa marinidien dynastian hallitsemassa Marokossa vuonna 1304 islamilaisen lainoppineiden sukuun, joka polveutui lawata-nimisestä berberiheimosta. Nuoruudessaan myös ibn Battuta opiskeli lakia, mutta vuonna 1325 hän lähti pyhiinvaellukselle Mekkaan. Ibn Batuttan pyhiinvaellusreitti kulki Pohjois-Afrikan, Egyptin, Palestiinan ja Syyrian läpi ja matka kesti puolitoista vuotta. Pyhiinvaelluksensa jälkeen hän matkusti Irakissa ja Persiassa palaten lopulta Mekkaan. Vuonna 1328 tai 1330 hän lähti purjehtien Itä-Afrikan rannikolle saavuttaen eteläisimmillään nykyisen Tansanian. Hän palasi matkansa jälkeen jälleen Mekkaan, jonne hän kulki kiertäen Omanin ja Persianlahden kautta ja ylittäen Arabian niemimaan keskiosat maata pitkin. Vuonna 1330 tai 1332 ibn Battuta lähti matkalle kohti Delhin sulttaanikuntaa Intiassa tarkoituksenaan löytää töitä paikalliselta hallitsijalta. Tavallinen tapa matkustaa Intiaan oli purjehtia Länsi-Intian rannikolle, mutta ibn Battuta päätti matkustaa maata pitkin kiertäen Egyptin, Syyrian ja Vähä-Aasian läpi ylittäen Mustanmeren ja kaartaen lopulta länteen, jossa hän vieraili Bysantin valtakunnan pääkaupunki Konstantinopolissa. Konstantinopolista hän jatkoi matkaansa Länsi-Aasian tasankojen läpi Transoksanian, Khorasanin ja Afganistanin kautta saapuen lopulta syyskuussa 1333 tai 1335 Indusjoen rannalle.
Intiassa ibn Battuta vietti kahdeksan vuotta sulttaani Muhammad Tughluqin qadina eli tuomarina. Vuonna 1341 sulttaani lähetti hänet diplomaattisen seurueen mukaana Yuan-dynastian Kiinaan. Matka päättyi kuitenkin alkuunsa seurueen haaksirikkoutuessa Länsi-Intian rannikolla. Epäonnistumisensa jälkeen ibn Battuta matkasi kahden vuoden ajan Etelä-Intiassa, Sri Lankassa ja Malediiveilla, jossa hän toimi jälleen paikallisen hallitsijan qadina. Vuonna 1345 hän päätti matkustaa Kiinaan purjehtien Bengalin, Myanmarin ja Sumatran rannikkoja pitkin saavuttaen lopulta Quanzhouhun Kiinan etelärannikolla. Ibn Batuttan matkaan Kiinassa liittyy epäselvyyksiä ja todennäköisesti hän ei kulkenut maan etelärannikkoa pidemmälle. Vuosina 1346–1347 ibn Battuta palasi Mekkaan tehden viimeisen pyhiinvaelluksensa ja palasi kotimaansa Marokon pääkaupunki Fèsiin. Fèsistä hän matkasi vielä vuonna 1350 Granadan kuningaskuntaan Pyreneiden niemimaalla ja vuonna 1353 hän lähti viimeiselle pidemmälle matkalleen Malin kuningaskuntaan Länsi-Afrikkaan. Hän palasi Marokkoon vuonna 1355 asettuen lopulta aloilleen.
Elämäkerta > Rihla

Vuonna 1356 Marokon sulttaani Abu 'Inan palkkasi Ibn Juzayyn kirjaamaan ylös ibn Battutan kokemukset. Matkakertomukset eli rihlat olivat tulleet suosituiksi kirjallisuuden genrenä Pohjois-Afrikassa 1100-luvulta 1300-luvulle. Ne kertoivat tyypillisesti matkoista Mekkaan ja kohteista pyhiinvaellusreitin varrella. Ibn Battutan rihlasta tuli näistä matkakertomuksista laajin. Ibn Battuta kuoli vuonna 1368 ja Ibn Juzayyn Rihlaa luettiin Pohjois-Afrikan, Länsi-Afrikan ja Egyptin älymystön keskuudessa. Käyttöön levinneet teokset olivat pääosin alkuperäisen käsikirjoituksen lyhennelmiä. Teos oli lähes tuntematon länsimaissa aina 1800-luvulle saakka. Vuonna 1829 brittiläinen orientalisti Samuel Lee julkaisi sveitsiläisen tutkimusmatkailija John Burkhardtin Egyptissä hankkiman käsikirjoitukseen lyhennökseen perustuneen englanninkielisen käännöksen. Ranskan valloitettua Algerian löydettiin viisi muuta käsikirjoitusta, jotka vietiin Ranskan kansalliskirjastoon Pariisiin. Kaksi näistä on tunnetuista säilyneistä teoksista laajimpia ja näitä teoksia käyttäen ranskalaiset Charles Defrémery ja Beniamino Raffaello Sanguinetti julkaisivat arabiankielisen teoksen ranskankielisen käännöksen kera vuonna 1858. Defrémeryn ja Sanguinettin teos on sittemmin käännetty useille eri kielille.
Ibn Battutan matkakohteet

Elinaikaan Ibn Battuta taittoi 73 000 mailia (117 500 kilometriä) ja vieraili alla olevan luettelon mukaan 44 nykyisen valtion alueella. Matkoillaan Ibn Battuta tapasi vähintään 60 hallitsijaa ja lukuisia merkittäviä virkamiehiä ja muita vaikuttajia. Suurinta osaa Ibn Battutan matkakertomuksesta pidetään uskottavana, mutta se sisältää myös joitakin epäselvyyksiä. Rihlassa mainittu matka Bulgariassa tiedetään valheeksi ja hänen matkoihinsa Itä-Aasiassa liittyy epäilyjä. Myös teoksen kronologiassa on joitakin epäselvyyksiä, mutta ne johtuvat todennäköisesti ennemminkin matkojen yksityiskohtien väärin muistamisesta kuin varsinaisesti tarinan väärentämisestä.
Ibn Battutan matkakohteet > Arabimaat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tanger  Fès  Marrakech  Tilimsan  Miliana  Alger  Djurdjura  |  Béjaïa  Constantine  Annaba  Tunis  Sousse  Sfax  |  Gabès  Tripoli  Kairo  Aleksandria  Damietta  Jerusalem  |  Betlehem  Hebron  Damaskos  Latakia  Egypti  Syyria  |  Medina  Jedda  Mekka  Rabigh  Oman  Dhofar  |  Riad  Bahrain  Al-Hasa  Ormus  Jemen  Qatif  |
Ibn Battutan matkakohteet > Aasia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Khwarezm  Uzbekistan  Tadžikistan  Pakistan  Afganistan  Buhara  Samarkand  Pashtun  |  Intia  Multan  Delhi  Uttar Pradesh  Gujarat  Maharashtra  Kozhikode  Malabar  |  Madurai  Bengal  Brahmaputra  Meghna  Dhaka  Sylhet  Malediivit  Sri Lanka  |  Kiina  Quanzhou  Hangzhou  Peking  Burma  Sumatra  Malakan niemimaa  Filippiinit  |
| --- | --- |
 Afrikka Somalia  Mogadishu  Zeila  Kilwa  Mombasa  Mali  Timbuktu  Gao  Takedda  Mauritania  Walata :  Eurooppa Granada  Valencia  Konya  Antalya  Bulgaria  Solh'at (nykyisin Staryi Krym) (1333)  Azov  Kazan  Volga  Xacitarxan (1333)  Konstantinopoli 
Ibn Battuta matkusti karavaanien ja kauppalaivojen mukana. Kauppatavarana oli tuohon aikaan myös orjat.
Aiheesta muualla

Lindstedt, Ilkka: Keskiajan suurin maailmanmatkaaja Ibn Battuta Malissa (PDF) Academia.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef  İslâm Ansiklopedisi
Sardinian ralli 2020

|  Sardinian ralli 2020 |
| --- | --- |
 6. osakilpailu 7 osakilpailusta kaudella 2020. 
Ajankohta:  8.–11. lokakuuta 2020


Palkintokoroke
Voittaja:   Dani Sordo    Carlos del Barrio  (Hyundai Shell Mobis WRT)
Toinen:   Thierry Neuville    Nicolas Gilsoul  (Hyundai Shell Mobis WRT)
Kolmas:   Sébastien Ogier    Julien Ingrassia  (Toyota Gazoo Racing WRT)
Sardinian ralli 2020 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2020.
Kilpailun jälkeen Hyundain autot tarkistettiin ja Dani Sordon auton apurunko todettiin alipainoiseksi. Sordo sai pitkää kilpailun voiton, mutta Hyundai sai sakot. Samassa tallissa ajaneiden Neuvillen, Tänakin ja Loubetin autot hyväksyttiin katsastuksessa.
Tulokset

| Merkintä | Luokka |
| --- | --- |
WRC: Rallin MM-sarjaan osallistuja, oikeutettu valmistajien pisteisiin.
WRC: Osallistuja MM-sarjaan, ei valmistajan pisteille.
WRC2: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-2 -mestaruuteen
WRC3: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-3 -mestaruuteen

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Luokka> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Dani Sordo |  Carlos del Barrio | Hyundai i20 Coupé WRC | 2:41:37.5 | 0.0 | WRC |  |  |
| 2 |  Thierry Neuville |  Nicolas Gilsoul | Hyundai i20 Coupé WRC | 2:41:42.6 | +5.1 | WRC |  |  |
| 3 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Toyota Yaris WRC | 2:41:43.6 | +6.1 | WRC |  |  |
| 4 |  Elfyn Evans |  Scott Martin | Toyota Yaris WRC | 2:42:39.8 | +1:02.3 | WRC |  |  |
| 5 |  Teemu Suninen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta WRC | 2:43:11.4 | +1:33.9 | WRC |  |  |
| 6 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja | Hyundai i20 Coupé WRC | 2:44:05.0 | +2:27.5 | WRC |  |  |
| 7 |  Pierre-Louis Loubet |  Vincent Landais | Hyundai i20 Coupé WRC | 2:46:21.3 | +4:43.8 | WRC |  |  |
| 8 |  Jari Huttunen |  Mikko Lukka | Hyundai i20 R5 | 2:50:19.2 | +8:41.7 | WRC3 |  |  |
| 9 |  Kajetan Kajetanowicz |  Maciej Szczepaniak | Škoda Fabia Rally2 evo | 2:51:40.4 | +10:02.9 | WRC3 |  |  |
| 10 |  Pontus Tidemand |  Patrik Barth | Škoda Fabia Rally2 evo | 2:51:58.4 | +10:20.9 | WRC2 |  |  |
| Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  | Lähde:  |  |  |
Tulokset > Power Stage -sijoitukset

| Sija | Kuljettaja | Aika | Luokka | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ott Tänak | 4:45.7 | WRC | 5 |
| 2. |  Thierry Neuville | +0.7 | WRC | 4 |
| 3. |  Sébastien Ogier | +3.4 | WRC | 3 |
| 4. |  Elfyn Evans | +5.3 | WRC | 2 |
| 5. |  Dani Sordo | +6.5 | WRC | 1 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2020
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Viro
Turkki
Sardinia
Monza
Rallin maailmanmestaruussarjan Sardinian rallit
| --- | --- |
2000-luku:  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2021  2022  2023  2024
Turun ortodoksinen seurakunta

| Turun ortodoksinen seurakunta |
| --- | --- |
 Seurakunnan pääkirkko, Pyhän marttyyrikeisarinna Aleksandran kirkko.
Suuntautuminen:  ortodoksisuus
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Helsingin ortodoksinen hiippakunta
Perustettu:  1800-luvulla
Kirkkoherra:  Ioannis Lampropoulos
Pääkirkko:  Pyhän Marttyyrikeisarinna Aleksandran kirkko
Jäseniä:  3 313 (31.12.2024)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun ortodoksinen seurakunta on ortodoksinen seurakunta, joka kattaa Varsinais-Suomen, Ahvenanmaan sekä Etelä-Satakunnan alueen. Sen pääkirkko on Turussa sijaitseva Pyhän Marttyyrikeisarinna Aleksandran kirkko eli Turun ortodoksinen kirkko, jonka on suunnitellut Carl Ludvig Engel. Seurakunnalla on myös pyhälle Nikolaokselle pyhitetty rukoushuone Raumalla ja pyhän Ristin rukoushuone Salossa. Seurakunnan kirkkoherrana toimii isä Ioannis Lampropoulos.
Seurakunnalla on eniten jumalanpalveluksia Turussa, mutta niitä vietetään säännöllisesti myös Salossa ja Raumalla sijaitsevissa rukoushuoneissa. Lisäksi palveluksia toimitetaan silloin tällöin myös Maarianhaminassa, Loimaalla, Eurassa ja Harjavallassa, joissa toimitaan vuokratiloissa. Turussa, Raumalla, Salossa ja Loimaalla on säännöllistä tiistaiseura -piirien toimintaa, minkä lisäksi Turussa kokoontuu useita muitakin piirejä.
Kirkot ja tšasounat

Pyhän Marttyyrikeisarinna Aleksandran kirkko Turku
Salon pyhän Ristin tšasouna, Salo
Rauman Pyhän Nikolaoksen rukoushuone, Rauma
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
Opel Crossland

| Opel Crossland |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja
Valmistaja:  Opel
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2017–2024
Muut nimet:  Opel Crossland X Vauxhall Crossland 
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Opel Meriva B
Seuraaja:  Opel Frontera
Teknisesti samankaltaisia:   PF1-pohjalevyn mallit * Citroën C-Elysée Citroën C2  Citroën C3  Citroën C3-XR  Citroën C3 Aircross  Citroën C3 Picasso  Citroën C3 Pluriel  Citroën C4 Cactus  DS 3  Peugeot 1007  Peugeot 207  Peugeot 208 I  Peugeot 2008 I  Peugeot 301  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF1
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Opel Crossland (alun perin Crossland X) on Opelin vuosina 2017–2024 valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka korvasi tila-automalli Merivan. Auto perustuu samalle alustarakenteelle kuin Peugeot 2008 ja Citroën C3 Aircross. Se sijoittuu mallistossa suuremman Grandlandin alapuolelle. Isossa-Britanniassa mallia myytiin Vauxhall-merkkisenä.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Crossland X sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Crossland on kooltaan suurempi kuin saman perusrakenteen jakava Peugeot 2008, mutta hieman pienempi kuin edeltävä Meriva-malli. Auton takaistuimia on mahdollista siirtää pituussuunnassa 15 senttimetriä, ja istuimen asennosta riippuen tavaratilaa on käytettävissä 410–520 litraa. Takaistuimet on mahdollista taittaa suhteessa 60:40 tai 40:20:40, ja ne alas laskettuna tavaratila on suurimmillaan 1 255 litran kokoinen.
Moottorit ovat PSA-konsernin kehittämiä. Bensiinimoottori on kolmesylinterinen 1,2-litrainen (83/110/130 hv), jonka pienitehoisin versio on vapaasti hengittävä ja muut turboahdettuja. Dieselmoottori oli aluksi 1,6-litrainen (99/120 hv), mutta kesällä 2018 se korvattiin uudella 1,5-litraisella (102/120 hv).
Facelift-mallin Opel Crossland.
Syksyllä 2020 mallinimeksi tuli pelkkä Crossland. Auton ulkonäköä muokattiin vastaamaan uudempia Opel-malleja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Crossland Wikimedia Commonsissa
Opelin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  Astra  Crossland  Corsa  Grandland  Insignia  Mokka 
Nykyiset pakettiautot:  Combo  Movano  Vivaro 
Konseptiautot:  Aero GT  Opel Antara GTC  CD  Diesel Rekordwagen  Eco Speedster  Frogster  Frua Diplomat  G90  GT 2  Insignia  Maxx  OPC X-Treme  Snowtrekker  Trixx 
Entiset mallit:  Adam  Admiral  Agila  Ampera  Ampera-e  Antara  Arena  Ascona  Blitz  Calais  Calibra  Campo  Captain  Cascada  Commodore  Darracq  Diplomat  Frontera  Gemini  GT  GT (2007)  Kadett  Kapitän  Karl  Laubfrosch  Lutzmann  Manta  Meriva  Monterey  Monza  Olympia  Omega  Rekord  Senator  Signum  Sintra  Speedster  Tigra  Vectra  Zafira
Meri-Porin voimalaitos

Meri-Porin voimalaitos lokakuussa 2009.
Meri-Porin voimalaitos on Porin Tahkoluodossa sijaitseva Suomen suurin ja nykyaikaisin hiilivoimalaitos. Laitos on valmistunut vuonna 1994 ja sen sähköteho on 560 MW. Sitä käytetään sähköntuotannon varavoimalana. Marraskuussa 2022 uutisoitiin, että voimalaa käytetään talvella 2022-2023 tarvittaessa ennakko-ostojen perusteella eli mikäli sähkömarkkinoille päivittäin tehty tuotantohinta on tullut hyväksytyksi.
Voimalaitos on ylikriittinen hiililauhdevoimalaitos eli se tuottaa sähköenergiaa polttoainetta polttamalla.  Laitoksen omistavat Fortum ja Teollisuuden Voima. Yhtiöt ovat sopineet osakekaupasta, jossa voimalan hallinta siirtyy kokonaisuudessaan Fortumille heinäkuussa 2020. Laitoksella on 150 metriä korkea savupiippu, joka oli yhteinen viereisen vuonna 2020 puretun pienemmän Tahkoluodon voimalaitoksen kanssa.
Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä. Kivihiilen käytön energiantuotannossa kieltävä laki lopettaa kivihiilen polton Suomessa toukokuussa 2029, mikä tarkoittaa ratkaisuja myös Meri-Porin laitoksen osalta. Fortumin osuus voimalaitoksesta kuului Suomen valtakunnalliseen sähköntuotannon tehoreserviohjelmaan vuosille 2017–2020 . Laitos oli tehoreservissä vuoden 2022 kesäkuuhun. Tehoreserviin kuuluvat laitokset eivät operoi sähkömarkkinoilla, vaan niillä turvataan sähköntuotanto olosuhteissa, joissa sähkön markkinaehtoinen tarjonta ei riitä kattamaan sähkönkulutusta.
Marraskuussa 2022 uutisoitiin, että varavoimalana seissyt Meri-Porin hiilivoimalaitos oli otettu jälleen tuotantokäyttöön. Laitoksen operoinnista vastaa Caverion.
Maaliskuusta 2024 joulukuuhun 2026 laitos on varattu Huoltovarmuuskeskukselle pelkästään huoltovarmuuskäyttöön kaikkein vakavimpien kriisi- ja häiriötilanteiden varalta.
Laitoksella on 40 työntekijää.
Prosessi ja tekniikka

Meri-Porin voimalaitoksen polttoainejärjestelmä alkaa satamasta, jonne kivihiili tuodaan laivoilla eri puolilta maailmaa. Satamasta hiili kuljetetaan hihnakuljettimilla Fortumin omistamalle hiilikentälle ja sieltä edelleen hiilipurkaimien avulla hihnakuljettimia pitkin voimalaitoksen hiilisiiloihin. Siiloista hiili annostellaan hiilisyöttimien avulla hiilimyllyille, joissa se jauhetaan hienoksi hiilipölyksi. Jauhettu hiilipöly puhalletaan kantoilman avulla polttimien lävitse kattilan tulipesään. Poltto käynnistetään raskaalla polttoöljyllä ja kun palaminen on vakaata ja riittävän tehokasta (vähintään kahden myllyn teho), vaihdetaan polttoaineeksi hiilipöly ja öljypolttimet sammutetaan.
Voimalaitoksen kattilan on valmistanut Tampella Power Babcockin lisenssillä. Se on Benson-tyyppinen ylikriittinen läpivirtauskattila hiilen pölypoltolla. Kattilassa on 5 hiilimyllyä ja 30 hiilipölypoltinta. Sen polttoaineteho on 1300 MW ja maksimiteholla kivihiiltä kuluu 52-60 kg/s. Kattilan tulipesä on tyypiltään alipaineistettu ja rakenteeltaan täysin jäähdytetty säteilytulipesä. Sen höyryputkisto on tehty yhteen hitsatuista, kaasutiiviistä membraaniputkielementeistä. Tuorehöyryn paine on 240 bar, määrä 1550 t/h ja lämpötila 540 °C. Välitulistuslämpötila on 560 °C ja välitulistuspaine 48 bar. Laitoksen pääpolttoaine on kivihiili, jota kuluisi maksimikuormalla vuodessa 1,2 miljoonaa tonnia.
Kattilasta tuorehöyry johdetaan korkeapaineturbiinille, jossa höyry paisuu ja luovuttaa energiaa turbiinin pyörimisliikkeeksi. Korkeapaineturbiinin jälkeen höyry palaa kattilaan välitulistettavaksi. Välitulistetun höyryn paine on 45 bar ja lämpötila 560 °C. Välitulistettu höyry johdetaan välipaineturbiinille, jonka läpi kulkiessaan se luovuttaa taas energiaansa pyörimisliikkeeksi. Höyryssä jäljellä oleva energia muutetaan edelleen pyörimisliikkeeksi kolmessa matalapaineturbiinissa, jonka jälkeen jäljelle jäävä höyryenergia lauhdutetaan lauhduttimessa meriveden avulla takaisin lauhteeksi. Lauhde pumpataan takaisin kiertoon matalapaine-esilämmittimien kautta syöttövesisäiliöön.
Laitoksen vetyjäähdytteinen generaattori on ABB:n valmistama ja sen vaihtovirtajännite on 21 kV.
Poltossa syntynyt savukaasu imetään kattilasta katalyytin sekä palamisilman esilämmittimen lävitse savukaasupuhaltimilla erilliselle rikinpoistolaitokselle. Ennen rikinpoistolaitosta savukaasujen typen oksidien pitoisuutta vähennetään ammoniakin ja katalyytin avulla, ja savukaasuista erotetaan tuhka sähkösuodattimien avulla. Itse rikinpoistolaitoksella savukaasut jäähdytetään edelleen lämmönvaihtimen avulla ennen absorberia. Absorberissa savukaasut pestään kalkkikivilietteellä. Kalkki reagoi savukaasun kanssa ja muodostaa kipsilietettä, jota kuivaamalla saadaan kipsiä. Pesty savukaasu ”kuivataan” eli siitä erotetaan vesi. Tämän jälkeen pesty/kuivattu savukaasu johdetaan takaisin lämmönvaihtimeen, jossa se lämpenee riittävästi johdettavaksi savupiippuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meri-Porin voimalaitos Wikimedia Commonsissa
Meri-Porin lauhde­voi­ma­laitos Fortum. Viitattu 23.6.2020.
Renault Express

| Renault Express |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Uruguay
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  1985–2000
Muut nimet:  Renault Extra Renault Rapid
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Edeltäjä:  Renault 4 F6
Seuraaja:  Renault Kangoo
Teknisesti samankaltaisia:  Renault 5
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali
Renault Express on Renault’n vuosina 1985–2000 valmistama pakettiautomalli, joka perustuu Renault 5:een. Se korvasi Renault 4:n pakettiautoversion. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa mallin nimenä oli Renault Extra, saksankielisissä maissa Renault Rapid. Vuonna 1997 Expressin seuraajaksi esiteltiin Renault Kangoo, mutta valmistusta jatkettiin vuoteen 2000 saakka.
Facelift-mallin (1991) Renault Express.
Vuonna 1991 Expressin keulan ilmettä muokattiin vastaamaan edellisvuonna esiteltyä Clio-mallia. Myös osa moottoreista tuli nyt Clion valikoimista.
Facelift-mallin (1994) Renault Express.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 1994, ja jälleen suurimmat uudistukset kohdistuivat keulaan, johon tuli uudet ajovalot ja korinvärinen etusäleikkö. Lisävarusteena saataville tuli kuljettajan turvatyyny, ja myös mukavuusvarustelua parannettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Express Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset: Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset: 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset: Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset: 4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset: Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät: 10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault: A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport: Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit: Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot: Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki: Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors: SM3 | SM5 | SM7
EM-rallikausi 2024

EM-rallikausi 2024 oli rallin EM-sarjan kausi vuonna 2024. Kausi oli EM-sarjan järjestyksessä 72. kausi.
Rengasvalmistajien mestaruudesta kilpaili neljä valmistajaa: Hankook, Michelin, MRF ja Pirelli. Sarjassa kaksi parhaiten sijoittunutta nimetyn valmistajan renkaita käyttävää Rally2-autoa ERC-sarjassa keräsivät pisteitä valmistajalle. Useampi auto samoilla renkailla ei lisää eikä vähennä pisteitä.
Sääntömuutokset

Aika-ajokokeilla autojen lähtövälit nousivat kahteen minuuttiin asfalttikilpailussa, joka on sama kuin sorakilpailuissa. Tämän tarkoituksena on helpottaa tapahtumien suoratoistoa.
Kilpailijat eivät enää valitse lähtöpaikkaansa vaan lähtöjärjestys on aika-ajojen tulosten mukaan asfalttikilpailuissa. Sorakilpailuissa lähtöjärjestys on käänteinen aika-ajojen tuloksesta. Power Stage -erikoiskoetta edeltävä kokoontumisaika nousee 40 minuutista 50 minuuttiin, jotta FIA Junior ERC -kilpailijat voivat lähteä reitille ensin. Järjestäjät voivat pidentää tapahtuman tutustumista yhdellä päivällä FIA:n hyväksynnällä.