stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grace (albumi)
Kappaleluettelo

"Mojo Pin" (Jeff Buckley, Gary Lucas) – 5:42
"Grace" (Jeff Buckley, Gary Lucas) – 5:22
"Last Goodbye" (Jeff Buckley) – 4:35 [1]
"Lilac Wine" (James Shelton) – 4:32
"So Real" (Jeff Buckley, Michael Tighe) – 4:43
"Hallelujah" (Leonard Cohen) – 6:53
"Lover, You Should've Come Over" (Jeff Buckley) – 6:43
"Corpus Christi Carol" (Benjamin Britten) – 2:56
"Eternal Life" (Jeff Buckley) – 4:52
"Dream Brother" (Jeff Buckley, Mick Grondahl, Matt Johnson) – 5:26
Kappale "Forget Her" on sisällytetty albumin bonusraidaksi myöhemmissä julkaisuversioissa.
Legacy Edition (2004)

Vuonna 2004 albumista julkaistiin Legacy Edition, joka sisälsi bonuslevyn sekä DVD:n normaalin albumin lisäksi.
Legacy Edition (2004) > Bonuslevyn kappalelista

"Forget Her" (Jeff Buckley) – 5:12
"Dream Brother" (Alternate Take) – 4:56
"Lost Highway" (Leon Payne) – 4:24
"Alligator Wine" (Screamin' Jay Hawkins) – 3:21
"Mama, You Been On My Mind" (Bob Dylan) – 3:26
"Parchman Farm Blues/Preachin' Blues" (Bukka White/Robert Johnson) – 6:20
"The Other Woman" (Jessie Mae Robinson) – 3:05
"Kanga-Roo" (Alex Chilton) – 14:14
"I Want Someone Badly" (Nathan Larson) – 2:36
"Eternal Life (Road Version)" – 4:50
"Kick Out The Jams (Live)" (MC5) – 3:06
"Dream Brother (Nag Champa Mix)" – 5:24
"Strawberry Street" (Buckley, Goodsight, McNally) – 5:26*
Legacy Edition (2004) > DVD

Grace (musiikkivideo)
Last Goodbye (musiikkivideo)
So Real (musiikkivideo)
Eternal Life (Road Version, musiikkivideo)
Forget Her (musiikkivideo)
Diskografia
Muusikot

Jeff Buckley - laulu, urut, kitara, huuliharppu, tabla
Mick Grondahl - basso
Michael Tighe - kitara
Matt Johnson - lyömäsoittimet, rummut, vibrafoni
Gary Lucas - kitara kappaleissa "Mojo Pin" ja "Grace".
Karl Berger - jousisoittimet
Loris Holland - urut
Misha Masud - tabla
Listasijoitukset

Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Heatseekers | 5 |
| 1995 | The Billboard 200 | 149 |

Singlet - Billboard (Pohjois-Amerikka)
| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | "Last Goodbye" | Modern Rock Tracks | 19 |
Gilbert Chapron

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Chapron vuonna 1953. |  Chapron vuonna 1953. |  Chapron vuonna 1953. |  |
Maa:   Ranska
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 75 kg |  |
Gilbert Chapron (7. lokakuuta 1933 Blois – 5. syyskuuta 2016) oli ranskalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Chapron voitti 75 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Melbournessa 1956. Hän joutui luovuttamaan välieräottelunsa kurkkuongelmien vuoksi. Chapron kuoli 82-vuotiaana 5. syyskuuta 2016.
Gennadi Nižegorodov

Gennadi Aleksejevitš Nižegorodov (s. 6. heinäkuuta 1977) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa kotimaansa pääsarjassa Šinnik Jaroslavlin joukkueessa. Aikaisemmin hän on pelannut juniorina Ukrainassa SDJuSŠOR Tšernomoretšissa ja DJuSŠ SKAssa ennen varsinaista läpimurtoaan SKA Odessassa, Astrahanin Dynamossa, Nižni Novgorodin Lokomotivissa, vuosina 2003—2004 Moskovan Lokomotivissa ja vuonna 2005 Tšetšenian tasavallan Terekissä.  Hän on pelannut lukuisia otteluita myös Venäjän maajoukkueessa. Nižegorodov on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 77 kilogrammaa.
Aiheesta muualla

Nižegorodov Šinnik Jaroslavlin sivuilla (venäjäksi)
http://www.rusteam.permian.ru/players/nizhegorodov.html (Arkistoitu – Internet Archive)
George Stevens

George Stevens vuonna 1957.
George Cooper Stevens (18. joulukuuta 1904 Oakland, Kalifornia - 8. maaliskuuta 1975 Lancaster, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja ja kuvaaja. Hän voitti uransa aikana kaksi kertaa parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon elokuvista Paikka auringossa ja Jättiläinen. Lukuisat hänen ohjaamistaan elokuvista ovat nousseet klassikoiksi. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
George Stevensin ohjaamia elokuvia

Mosesson ja Kivanen kippareina (The Cohens and Kellys in Trouble, 1933)
19-vuotiaana (Alice Adams, 1935)
Annie Oakley - mestariampuja (Annie Oakley, 1935)
Hääkarkuri (Swing Time, 1936)
Laatutyttö (Quality Street, 1937)
Neitonen ahdingossa (A Damsel in Distress, 1937)
Hänen salainen vaimonsa (Vivacious Lady, 1938)
Gunga Din (Gunga Din, 1939)
Harvat ovat valitut (Vigil in the Night, 1940)
Muistojen sävel (Penny Serenade, 1941)
Tie miehen sydämeen (Woman of the Year, 1942)
Hän tuli yöllä (The Talk of the Town, 1942)
Poikamiesansa (The More the Merrier, 1943)
Meidän iloinen joukkomme (On Our Merry Way, 1948)
Muistan äidin (I Remember Mama, 1948)
Paikka auringossa (A Place in the Sun, 1951)
Himonsa orja (Something to Live For, 1952)
Etäisten laaksojen mies (Shane, 1953)
Jättiläinen (Giant, 1956)
Anne Frankin päiväkirja (The Diary of Anne Frank, 1959)
Mies Nasaretista (The Greatest Story Ever Told, 1965)
Romanssi Las Vegasissa (The Only Game in Town, 1970)
Aiheesta muualla

George Stevens Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Artikkeli George Stevensistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Fumihisa Yumoto

Fumihisa Yumoto
Fumihisa Yumoto (jap. 湯本 史寿, s. 23. huhtikuuta 1984 Kijimadaira, Nagano) on japanilainen mäkihyppääjä.
Yumoto aloitti kansainvälisen uransa Continental Cupissa vuonna 2002. Mäkihypyn maailmancupissa Yumoto teki ensiesiintymisensä vuotta myöhemmin. Yumotolla on yksi osakilpailuvoitto, jonka hän saavutti Italian Pragelatossa 14. joulukuuta 2008. Kyseisessä kilpailussa hypättiin vain yksi kierros.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Yumoto oli mukana sekä normaali- että suurmäen joukkuekilpailuissa, joissa Japani oli viides ja kuudes, ja sijoittui henkilökohtaisessa suurmäen kilpailussa 27:nneksi.
Fumiko Okuno

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Naisten taitouinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | yksinuinti |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | pariuinti |  |
Fumiko Okuno (jap. 奥野史子, s. 14. huhtikuuta 1972 Kioto) on japanilainen entinen taitouimari ja olympiamitalisti. Fumiko voitti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 olympiapronssia sekä yksin- että pariuinnissa. Viimeksi mainitussa hänen parinaan ui Aki Takayama.
Gogui

| Gogui |
| --- | --- |
 Gogui
 Koordinaatit: 15°41′9″N, 9°19′47″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Nioron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 460 km²
Väkiluku (2009):  12 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gogui on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 67 kilometriä Niorosta koilliseen. Kunnassa on 12 900 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Goguin kunnan pinta-ala on 1 460 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Nioron piirin Diarran ja lounaassa Yérérén kuntiin, idässä Naran piiriin ja pohjoisessa Mauritaniaan. Maisemaa leimaavat Hodhin punaiset hiekkadyynit. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Vähäinen kasvillisuus koostuu pensaista ja piikkikasveista.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaista 90 % on soninkeja, 9 % fulbeja ja 1 % maureja. Islamin lisäksi harjoitetaan perinteistä uskontoa.
Goguin kautta kulkee Nionon ja Mauritanian Aïoun El Atroussin välinen päällystetty maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja lehmänpapu. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Habanero

Habanero on tulinen chililajike. Kypsymättömät habanerot ovat vihreitä. Yleisimmät värivaihtoehdot ovat oranssi ja punainen, mutta hedelmät voivat olla myös valkoisia, ruskeita, keltaisia, vihreitä tai violetteja. Habanero on nimetty kuubalaisen Havannan (esp. la Habana) kaupungin mukaan, koska se on ollut siellä vahvasti kaupankäynnin kohteena. Nimestä huolimatta habaneroja ja muita mausteisia ja kuumia ainesosia käytetään harvoin perinteisessä kuubalaisessa ruoanlaitossa.
Guido Martina

Guido Martina (9. helmikuuta 1906 Carmagola – 6. toukokuuta 1991 Rooma) oli italialainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka loi Aku Ankan supersankari- alter egon Taikaviitan. Hän käsikirjoitti ensimmäisen Disney-klassikkosovituksen Mikin Inferno. Hän teki tarinoita paitsi Aku Ankka -sarjakuviin, myös perusti ja käsikirjoitti Pecos Bill -sarjakuvalehden.
Martina oli koulutukseltaan opettaja, ja lisäksi hänellä oli myös tutkinnot eri yliopistoista filosofiasta ja kirjallisuudesta. Käsikirjoittajana hän toi tarinoihinsa viitteitä kirjallisuudesta ja historiasta, ja hänen ansiostaan italialaiset ankkahahmot puhuivat virheetöntä ja vivahteikasta kirjakieltä toisin kuin amerikkalaiset slangia käyttäneet esikuvansa.
Martinan huumori on usein hieman julmaa eikä paha useinkaan saa palkkaansa. Tässä mielessä hänen vastakohtansa käsikirjoittajana on Rodolfo Cimino.
Aiheesta muualla

Guido Martina Inducks-tietokannassa
Anonima fumetti
Disney Comics in Italy (pdf)
Prinssi Edward (Edinburghin herttua)

| Prinssi Edward |
| --- | --- |
 Edinburghin herttua
 Prinssi Edward vuonna 2022
Syntynyt:  10. maaliskuuta 1964 (ikä 60) Buckinghamin palatsi, Lontoo
Puoliso:  Sophie, Edinburghin herttuatar
Lapset:  Louise Windsor James Windsor
Koko nimi:  Edward Antony Richard Louis
Suku:  Windsor (Saksi-Coburg-Gotha)
Isä:  Prinssi Philip, Edinburghin herttua
Äiti:  Elisabet II
Prinssi Edward vuonna 2013 prinsessa Madeleinen häissä
Prinssi Edward, Edinburghin herttua (Edward Antony Richard Louis Mountbatten-Windsor; s. 10. maaliskuuta 1964) on Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Elisabet II:n nuorin lapsi ja kuningas Charles III:n veli. Edwardille myönnettiin vuonna 1999 Wessexin jaarlin arvonimi  ja vuonna 2019 Forfarin jaarlin arvonimi. Vuonna 2023 kuningas Charles III nimesi hänet Edinburghin herttuaksi hänen syntymäpäivänänsä.
Koulutus ja työura

Edward valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1986 pääaineenaan historia. Hän oli Britannian historian kolmas kuninkaallinen, jolla on yliopistotason koulutus.
Yliopiston jälkeen prinssi Edward toimi lyhyen aikaa merivoimissa, mutta siirtyi pian teatterialalle ja työskenteli muun muassa Andrew Lloyd Webberin yhtiössä. Myöhemmin hän alkoi toimia televisiotuottajana ja perusti oman tuotantoyhtiön vuonna 1993. Tuottajauransa aikana Edwardin syytettiin käyttäneen hyväkseen asemaansa, sillä kuninkaallisen perheen jäsenenä hänellä on pääsy muun muassa Windsorin linnan kuninkaallisiin arkistoihin, joita hän saattoi käyttää ohjelmiensa aineistona. Edwardin tuotantoyhtiö kärsi talousvaikeuksista alusta lähtien.
Vuonna 2002 prinssi Edward ilmoitti lopettavansa tuottajan työt keskittyäkseen edustustehtäviinsä ja tukeakseen äitiään tämän 50-vuotishallitsijajuhlan aikana.
Avioliitto

Edward solmi 19. kesäkuuta 1999 avioliiton Sophie Rhys-Jonesin kanssa. Hääpäivänä kuningatar Elisabet II myönsi Edwardille Wessexin jaarlin arvonimen, ja hänen puolisostaan tuli siten Wessexin kreivitär. Arvonimi rikkoi perinteen, jonka mukaan hallitsijan pojille oli aina myönnetty herttuan arvonimi.
Edinburghin herttualla ja herttuattarella on kaksi lasta, tytär Louise Windsor (s. 8. marraskuuta 2003) ja poika James Windsor (s. 17. joulukuuta 2007). Pariskunta on esittänyt toivomuksen, että heidän lapsiaan nimitettäisiin kuten jaarlin lapsia eikä kuten hallitsijan lapsenlapsia vähentääkseen jälkeläisiltään kuninkaallisten arvonimien tuomaa taakkaa. Virallisesti Lady Louise Windsor onkin hänen kuninkaallinen korkeutensa Wessexin prinsessa Louise ja Severnin varakreivi hänen kuninkaallinen korkeutensa Wessexin prinssi James, mutta näitä titteleitä ei käytetä.
Edustustehtävät

Jo ennen isänsä kuolemaa prinssi Edward oli ottanut hoitaakseen omien edustustehtäviensä lisäksi myös isälleen Philipille kuuluvia tehtäviä, joista tämä oli halunnut luopua korkean ikänsä vuoksi. Edward toimii muun muassa Kansainyhteisön kisojen liitossa ja maan paralympiaisten tukijana.
Edwardin edustustehtävät liittyvät yleensä hänen harrastuksiinsa taiteeseen ja urheiluun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prinssi Edward (Edinburghin herttua) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: August Brooksbank | Britannian kruununperimysjärjestys 13. | Seuraaja: James Windsor |
Prinssi Edwardin saari

Prinssi Edwardin saari (engl. Prince Edward Island, ransk. Île-du-Prince-Édouard, gaeliksi Eilean a' Phrionnsa) on pinta-alaltaan Kanadan pienin provinssi. Siellä oli 142 907 asukasta (2016), joten se on myös väestöltään Kanadan provinsseista pienin, mutta samalla tiheimmin asuttu. Saari tunnettiin Mi’kmaq-intiaanien keskuudessa nimellä Abegweit ja oli toisennimisenä osa Uutta Ranskaa vuoteen 1759, kunnes se siirtyi Isolle-Britannialle, jolloin saari sai nimensä Kuningatar Viktorian isän prinssi Edwardin (1767–1820) mukaan.
Saaren yhdistää New Brunswickiin Northumberlandinsalmen ylittävä Confederation Bridge -silta.
Provinssin pääkaupunki ja samalla suurin kaupunki on Charlottetown jossa sijaitsee myös provinssin parlamentti. Muita kaupunkeja ovat Summerside, Stratford ja Cornwall.
Eurooppalaiset löytöretkeilijät saapuivat saarelle 1500-luvulla, ja siitä asti ihminen on muokannut maisemaa voimakkaasti. Saaresta puolet on metsää, mutta se on kaikki ihmisen istuttamaa talousmetsää. Maaperä on helposti viljeltävää, ja siksi maatalous hallitsee saaren maisemaa. Sen kumpuilevat laidunmaat, joita kuvataan L. M. Montgomeryn tyttökirjoissa Anna ja Pieni runotyttö, houkuttelevat alueelle runsaasti matkailijoita ja kesämökkiläisiä.
Historia

Arkeologisten tutkimusten mukaan Prinssi Edwardin saarella on ollut asutusta ainakin 8500-luvulta eaa. lähtien. Eurooppalaisten löytäessä Pohjois-Amerikan mantereen 1500-luvulla saarella asui lähinnä nomadisia mi'kmaq-intiaaneja. Vuonna 1534 ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cartier löysi saaren, ja vuonna 1603 Samuel de Champlain antoi saarelle nimen "Île St. Jean". Saarella ei ollut pysyvää eurooppalaista asutusta ennen Utrechtin rauhansopimusta, jossa Acadia (Nova Scotia) määriteltiin Britannian omaisuudeksi, jolloin suuri osa Acadien ranskankielisestä väestöstä muutti Prinssi Edwardin saarelle. Vuonna 1745 brittiläiset miehittivät saaren ja pitivät sitä hallussaan seuraavien kolmen vuoden ajan. Seitsenvuotisen sodan aikana brittiläiset jälleen pitivät aluetta hallussaan, ja alue liitettiin vuonna 1763 Nova Scotiaan. Tämän vuoksi suuri osa Acadien asukkaista muutti muualle. Vuosien saatossa ranskankielinen nimi "St. Jean" vaihtui englanninkieliseen "St. John's". Vuonna 1769 saari itsenäistyi jälleen ja pääkaupungiksi valittiin Charlottetown. 1770-luvulla saarelle muutti runsaasti skotlantilaisia siirtolaisia. Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen suuri joukko lojalisteja pakeni Yhdysvalloista saarelle. Vuonna 1798 saaren nimi vaihdettiin nykyiseen muotoonsa Prinssi Edwardin saareksi. Vuonna 1803 jaarli Thomas Douglas rahoitti Ylämaalta karkotettujen noin kahdeksansadan skotlantilaisen maanviljelijäsiirtolaisen uudelleensijoittamisen saarelle.
1800-luvun loppupuolella hopeaketun tarhaus ja turkiskauppa muodostuivat saaren tuottavimmaksi teollisuudenalaksi. Prinssi Edwardin saaren turkikset olivat maailmanlaajuisesti tunnettuja. Toisen maailmansodan jälkeen muotisuuntauksen vaihtumisesta, turkiseläinten oikeuksia puolustavista järjestöistä ja markkinoiden kyllästymisestä johtuen alueen turkiskauppa kuitenkin väheni huomattavasti. Turkiskauppa koki erittäin lyhytaikaisen kasvupiikin 1970-luvun puolivälissä, mutta hiipui pian tämän jälkeen. Nykyisin saarella on enää vain muutamia turkistarhoja.
Hallinnollinen jako

Prinssi Edwardin saaren paikallishallinto on jaettu kunnille. Provinssissa on 74 neljä kuntaa, jotka kuitenkin kattavat vain noin 30 % provinssin pinta-alasta. Tämän vuoksi muun muassa tilastointia varten Prinssi Edwardin saari käyttää edelleen piirikuntia, jotka ovat jo muualta Kanadasta poistuneet. Provinssi jakautuu Queensin, Kingsin ja Princen piirikuntiin. Kuntia on kolmea eri tasoa: city, town ja community. Kunnan taso määrittelee sille kuuluvat tehtävät.
Prinssi Edwardin saaren ensimmäinen hallinnollinen jako on perua vuodelta 1766, jolloin saari oli siirtynyt pysyvästi Englannin haltuun. Piirikunnat jaettiin 14 seurakuntaan (parish), jotka jakautuivat edelleen kuntiin (township). Vanhaa aluejakoa käytetään edelleen väestönlaskennassa.
Kuvia

Prinssi Edwardin saaren kumpuilevaa maalaismaisemaa
Kalastus on yksi saaren pääelinkeinoista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prinssi Edwardin saari Wikimedia Commonsissa
Kanadan provinssit ja territoriot
| --- | --- |
Provinssit:   Alberta  Brittiläinen Kolumbia  Manitoba  New Brunswick  Newfoundland ja Labrador  Nova Scotia  Ontario  Prinssi Edwardin saari  Quebec  Saskatchewan 
Territoriot:   Luoteisterritoriot  Nunavut  Yukon 
Kartta
Goh Liu Ying

| Goh Liu Ying |
| --- | --- |
 Goh vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1989 (ikä 35) Alor Gajah, Malakka
Kansalaisuus:   Malesia
Sulkapalloilija
Pituus:  166 cm
Paino:  56 kg
Kätisyys:  Oikea
Aiheesta muualla
www.gohliuying.org
| Mitalit> Maa:   Malesia.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Malesia.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Malesia.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Malesia> Naisten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | Sekanelinpeli |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Delhi 2010 | Sekanelinpeli |  |
Goh Liu Ying (30. toukokuuta 1989 Alor Gajah) on malesialainen sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Goh on osallistunut urallaan kahdesti olympialaisissa sekanelinpeliin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän pelasi Chan Peng Soonin parina. He hävisivät kaikki kolme alkulohkonsa ottelua. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeirossa he pelasivat jälleen parina. He voittivat alkulohkossaan thaimaalaiset Bodin Isaran ja Savitree Amitrapain sekä australialaiset Robin Middletonin ja Leanne Choon. He kuitenkin hävisivät indonesialaisparille Tontowi Ahmad-Liliyana Natsir, mutta kaksi voittoa riitti pudotuspeleihin. Puolivälierissä he voittivat Robert Mateusiakin ja Nadieżda Zięban. Välierissä malesialaiset voittivat kiinalaiset Xu Chenin ja Ma Jin. Goh ja Chan kohtasivat Ahmadin ja Natsirin jälleen loppuottelussa, mutta indonesialaiset olivat parempia erin 2–0.
Goh on saavuttanut useita turnausvoittoja BWF:n alaisissa turnauksissa. Hänellä on myös maailmanmestaruus vuodelta 2010 sekanelinpelistä.
Prinssi Eugenin mitali

Prinssi Eugen -mitali (ruots. Prins Eugen-medaljen) on Ruotsin kuningas Kustaa V:n vuonna 1945 perustama palkinto Närken herttuan prinssi Eugenin (1865–1947) 80-vuotispäivän kunniaksi. Palkinto myönnetään vuosittain pohjoismaisille taiteilijoille merkittävästä taiteellisesta työstä, ja se jaetaan Eugenin päivänä 5. marraskuuta. Mitalissa on taiteilijana itsekin toimineen prinssi Eugenin korkokuva.
Ennen vuotta 1980 palkitut suomalaiset

1947: Wäinö Aaltonen (kuvanveistäjä)
1954: Alvar Aalto (arkkitehti)
1957: Marcus Collin (taidemaalari)
1961: Dora Jung (tekstiilitaiteilija)
1963: Viljo Revell (arkkitehti)
1964: Kaj Franck (muotoilija)
1967: Kain Tapper (kuvanveistäjä)
1974: Pentti Kaskipuro (taidegraafikko)
1978: Sigrid Schauman (taidemaalari)
Aiheesta muualla

Prins Eugen-medaljen Ruotsin kuningashuoneen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Rasmus Rinne

| Rasmus Rinne> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Hyvinkää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi  Romania
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rasse
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  195 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Gyergyói HK
Sarja:  Erste Liga
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Hokki (Mestis) JHT (S-S) Peliitat (Mestis) Ässät (SML) Lukko (SML) Sport (SML) TUTO Hockey (Mestis) Dornbirner EC (EBEL) Grüner Ishockey (Norja)
Juha Rasmus Rinne (s. 8. heinäkuuta 1990 Hyvinkää) on suomalais-romanialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallisen Erste Ligan romanialaisjoukkue Gyergyói HK:ssa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Hodonín 2007 | jääkiekko |  |
Rinne pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa. Rinne valittiin myös Suomen kolmosmaalivahdiksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuoden 2009 turnaukseen, mutta hän ei roolinsa vuoksi näin ollen pukenut yhteenkään otteluun.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | U18 | 4 | 1 | 3 | 238 | 13 | 0 | 3.28 | 86,3 |
Fresh Fish Special

| Fresh Fish Special Robert Gordon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Tuottaja(t): Richard Gottehrer, Robert Gordon
 Tyylilaji: rock and roll
 Kesto: 26.21
 Levy-yhtiö: Private Stock Records
muut julkaisut
| Robert Gordon with Link Wray 1977 | Fresh Fish Special 1978 | Rock Billy Boogie 1979 |
Fresh Fish Special w/Link Wray on yhdysvaltalaisen rock and roll -laulaja Robert Gordonin toinen omalla nimellä julkaistu studiolevy vuodelta 1978. Levyn on julkaissut Private Stock Records (C-kasetin sarjanumero 7C 262 60560) ja sen ovat tuottaneet Richard Gottehrer ja itse Robert Gordon.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Way I Walk | Jack Scott | 2.47 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Red Cadillac And A Black Mustache | Lilly, Thompson | 2.43 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | If This Is Wrong | Link Wray | 3.11 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Five Days, Five Days | Rhodes, Willey, Franks | 2.34 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Fire | Bruce Springsteen | 2.34 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 13.49 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | I Want To Be Free | J. Leiber, M. Stoller | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Twenty Flight Rock | Fairchild, Eddie Cochran | 2.14 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sea Cruise | Huey Smith | 2.35 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Lonesome Train (On A Lonesome Track) | G. Moore, M. Subotsky | 2.09 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Blue Eyes (Don't Run Away) | D. Wray | 2.05 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 12.32 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Fresh Fish Special Discogsissa. (englanniksi)
Gabriel Malzaire

Gabriel Malzaire (s. 4. lokakuuta 1957 Mons Repos) on saintlucialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Castriesin arkkihiippakuntaan (Saint Lucia) 28. heinäkuuta 1985. Hän sai 10. heinäkuuta 2002 nimityksen Roseaun hiippakunnan (Dominica) johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Kelvin Edward Felix, jota avustivat Edward Joseph Gilbert ja Edgerton Roland Clarke.
Malzairella on tohtorin arvo systemaattisessa teologiassa Rooman Paavillisesta gregoriaanisesta yliopistosta.