stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Caravan (thaiyhtye)
Historia

Surachai ”Nga” Chanthimathon muutti kotiseudultaan Surinista Bangkokiin suuren muuttoaallon mukana 1960-luvun lopulla. Vietnamin sota, Yhdysvaltojen tukikohdat maassa ja lomailevat amerikkalaissotilaat toivat muassaan vaikutteita ja kipinän länsimaiseen vastakulttuuriin, jonka thaiopiskelijat omaksuivat. Pyrkiessään Silpakornin taidekouluun Nga alkoi kirjoittaa. Aluksi kynää ja sanaa käyttänyt Nga opetteli soittamaan kitaraa 1970-luvun alussa perustaen ensin duon, joka esitti yhteiskunnallisia asioita käsitteleviä lauluja. 1973 Nga kokosi täysimittaisen yhtyeen, Caravanin, joka yhdisti perinteisten thaisoittimien äänimaailman uuteen hippivaikutteiseen kokonaisuuteen.
Caravan sovitti musiikkinsa Chit Phumisakin runoihin ja valoi samalla peruskiven phleng phya chiwit -lajityypille. Yhtye sai mainetta amerikkalaisvastaisena ja poliittisesti valveutuneena ryhmänä. Caravan julkaisi ensimmäisen singlensä 1974 ja debyyttialbuminsa seuraavana vuonna. 14. lokakuuta 1973 katumellakoissa saavutettu voitto Thanom Kittikachornin sotilasjuntasta vaihtui syvään pettymykseen 6. lokakuuta 1976, kun sotilashallinnon paluu murskasi uudelleen opiskelijaliikkeen. Nga oli yhtyeineen tuona päivänä esiintymässä Khon Kaenissa, josta he pakenivat viidakkoon ja liittyivät vasemmistosisseihin. Pian Nga siirtyi Thaimaan puolelta Vientianeen Laosiin, jossa hänestä tuli sotilas.
1980-luvun vaihteessa Thaimaan hallitus myönsi yleisen armahduksen vuoristosissien joukoissa taistelleille, ja muiden Caravanin jäsenten mukana Nga palasi vastahakoisesti Bangkokiin 1982, jossa he saivat myönteisen vastaanoton. Yhtye esiintyi Unicefin konsertissa Thammasatin yliopiston kampuksella, levytti EMI:lle ja pääsi jälleen myös televisioon. Levyt myivät hyvin, ja Caravan vieraili kiertueilla Japanissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Yhtye hajosi 1987 sisäisiin erimielisyyksiin. Caravan on nykyään suosittu tribuuttiakti, joka esiintyy hajanaisesti ja harvoin alkuperäisessä kokoonpanossaan.
Kokoonpano

Surachai Chanthimathon (thaiksi สุรชัย จันทิมาธร), akustinen kitara, laulu
Wirasak Sunthonsi (thaiksi วีระศักดิ์ สุนทรศรี), akustinen ja sähkökitara (kuollut 17. joulukuuta 2021)
Mongkhon Uthok (thaiksi มงคล อุทก), laulu, pin (eräänlainen isanilainen harppu), huuliharppu
Thongkran Thana (thaiksi ทองกราน ทานา), slide-kitara, akustinen kitara, viulu ja laulu
Valikoitu diskografia

Khon kap khwai (คนกับควาย, 1975)
Amerikan antarai (อเมริกันอันตราย, 1976)
Songs for Life (1978)
Khon ti lek (คนตีเหล็ก, 1983)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caravan Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (thaiksi)
Mongkhon Uthok vuonna 2006.
Capital One Arena

| Capital One Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  601 F Street Northwest, Washington, D. C., Yhdysvallat
Koordinaatit:  38°53′53″N, 77°1′15″W
Rakennustyöt aloitettu:  18. lokakuuta 1995
Avattu:  2. joulukuuta 1997
Omistaja:  Monumental Sports and Entertainment
Hoitaja:  Monumental Sports and Entertainment
Kustannukset:  260 miljoonaa USD
Arkkitehti:  Ellerbe Becket   Devrouax & Purnell   KCF-SHG Architects
Käyttäjät
 Washington Wizards (NBA) Washington Capitals (NHL) Georgetown Hoyas (NCAA) Washington Mystics (WNBA) 
Katsojakapasiteetti
 20 308 (koripallo) 18 506 (jääkiekko) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Capital One Arena on monitoimihalli Washington, D. C.:ssä, Yhdysvalloissa. Vuonna 1997 avattua areenaa käyttävät muun muassa NBA-seura Washington Wizards sekä NHL-joukkue Washington Capitals.
Nimi

Areena tunnettiin vuoteen 2006 asti nimellä "MCI Center", jonka jälkeen nimi vaihdettiin nykyiseen tietoliikenneyritys Verizon Communicationsin ostettua MCI-yhtiön itselleen.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
NHL-joukkueiden kotiareenat
| Läntinen konferenssi |  | Itäinen konferenssi |
| --- | --- | --- |
| American Airlines Center | Ball Arena | Bridgestone Arena | Canada Life Centre | Climate Pledge Arena | Crypto.com Arena | Enterprise Center | Honda Center | Mullett Arena | Rogers Arena | Rogers Place | SAP Center at San Jose | Scotiabank Saddledome | T-Mobile Arena | United Center | Xcel Energy Center |  | Amalie Arena | Canadian Tire Centre | Capital One Arena | Centre Bell | FLA Live Arena | KeyBank Center | Little Caesars Arena | Madison Square Garden | Nationwide Arena | PNC Arena | PPG Paints Arena | Prudential Center | Scotiabank Arena | TD Garden | UBS Arena | Wells Fargo Center |
Käännös suomeksi
California Jam

California Jam oli rock-festivaali, joka järjestettiin Ontario Motor Speedway -radalla Kaliforniassa 6. huhtikuuta 1974. Festivaalin järjestivät Sandy Feldman, Don Branker, Leonard Stogel ja ABC Entertainment -yhtiö. Sepp Donahowerin ja Gary Perkinsin losangelesilainen Pacific Presentations -yritys koordinoi tapahtuman, palkkasi esiintyjät ja hoiti mainostuksen. Tapahtumaa oli seuraamassa 250 000 maksanutta katsojaa, mikä oli siihen aikaan ennätys yleisömäärässä ja tuloissa. Festivaali oli erittäin onnistunut järjestelyllisesti ja rahallisesti, ja se vaikutti merkittävästi rockmusiikin kaupallistamiseen.
Esiintyjät

Esiintyjät soittojärjestyksessä:
Rare Earth
Earth, Wind & Fire
Eagles
Seals & Crofts
Black Oak Arkansas
Black Sabbath
Deep Purple
Emerson, Lake & Palmer
Emerson, Lake & Palmer ja Deep Purple olivat molemmat pääesiintyjinä festivaaleilla.
Deep Purple esiintyi festivaaleilla uudella kokoonpanollaan, johon kuuluivat laulaja David Coverdale ja basisti-laulaja Glenn Hughes. Yhtye sai valita, milloin astuu lavalle, ja se päätti soittaa toiseksi viimeisenä. Yhtye uskoi, että festivaali kestäisi kuitenkin yli määrätyn ajan, kuten useimmilla festivaaleilla kävi, joten he päättivät odotuttaa yleisöä pimeälle asti, ennen kuin astuisivat lavalle. Festivaali ei tästä huolimatta kestänyt yli määrättyä aikaa. Keikan loputtua yhtyeen kitaristi Ritchie Blackmore heitti useita kitaroitaan yleisön niskaan ja kävi yhden TV-kameran kimppuun kitaralla. Pyrotekniikoissa sattuneen virheen takia lavalla tapahtui räjähdys, joka sytytti lavan osittain palamaan. Yhtyeen on sanottu lähteneen paikalta helikopterilla välttääkseen mahdollisen pidätyksen.
Emerson, Lake & Palmer -yhtyeen esitys näytettiin livenä koko Yhdysvalloissa, mitä pidetään yhtyeen uran huipentumana. Festivaaleilla kuvattiin myös kuuluisa kohtaus Keith Emersonista soittamassa pianoa 15 metrin korkeudessa.
Yleisö ja laitteisto

Lipun festivaaleille osti ennätysmäärä ihmisiä. Woodstock-festivaaleilla New Yorkissa oli enemmän yleisöä, mutta harva oli ostanut lipun.
Toinen ennätys, jonka California Jam rikkoi, oli suurimman (vahvimman) äänilaitteiston käyttö konsertissa.
Black Sabbath esiintymässä California Jamissa.
Carl Pursell

Carl Pursell
Carl Duane Pursell (19. joulukuuta 1932 – 11. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganin toisesta vaalipiiristä vuosina 1977–1993. Edeltäjä oli Marvin L. Esch ja seuraaja Pete Hoekstra.
Pursell, syntyperäinen michiganilainen, istui jo ennen uraansa liittovaltiollisessa kongressissa Michiganin senaatissa vuodesta 1971.
Carl Quicklund

| Carl Quicklund |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1992 (ikä 32)
Uran tiedot
Seura:  Östersunds SK
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2012–2016
Paras sijoitus:  19
 Tietolaatikko päivitetty 2. syyskuuta 2019 
Carl Quicklund (s. 28. tammikuuta 1992) on ruotsalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Östersunds SK:ta.
Quicklund debytoi maailmancupissa marraskuussa 2012 Jällivaaran 15 kilometrin kilpailussa sijoittuen 71:nneksi. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon Tour de Skin Oberstdorfin sprintissä joulukuussa 2013 ollen 25:s. Quicklundin paras sijoitus on 19. samasta kilpailusta tammikuulta 2016.
Quicklund kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa ollen sprintissä 24:s.
Quicklund lopetti uransa maastohiihtäjänä alkuvuodesta 2017.
Des enfants gâtés

| Des enfants gâtés |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bertrand Tavernier
Käsikirjoittaja:   Bertrand Tavernier  Charlotte Dubreuil  Christine Pascal 
Tuottaja:   Michel Piccoli  Alain Sarde  Daniel Toscan du Plantier 
Säveltäjä:  Philippe Sarde
Kuvaaja:  Alain Levent
Leikkaaja:  Armand Psenny
Lavastaja:  Jean-Baptiste Poirot
Pääosat:   Michel Piccoli  Christine Pascal  Michel Aumont 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Gaumont  Sara Films  Films 66  Little Bear 
Ensi-ilta:   1977-9-77. syyskuuta 1977 (Ranska)  
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Des enfants gâtés (kansainvälisesti Spoiled Children) on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Bertrand Tavernierin ohjaama ja käsikirjoittama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Michel Piccoli, Christine Pascal ja Michel Aumont. Tavernierin lisäksi elokuvan käsikirjoitusta olivat laatimassa Christine Pascal ja Charlotte Dubreuil. Michel Piccoli, Alain Sarde ja Daniel Toscan du Plantier olivat elokuvan tuottajina. Michel Aumont sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan César-ehdokkuuden.
Juoni

Des enfants gâtés kertoo menestyvästä Bernard Rougerie -nimisestä elokuvantekijästä (Michel Piccoli), joka kärsii inspiraation puutteesta kirjoittaessaan uusimman elokuvahankkeensa käsikirjoitusta. Hän aloittaa rakkaussuhteen kauniin naapurinsa, häntä paljon nuoremman Anne Torrinin (Christine Pascal), kanssa. Bernard, Anne ja muut naapurit alkavat kamppailla julmaa vuokraisäntää vastaan, jotta he saavat tältä oikeudenmukaista kohtelua.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michel Piccoli  | … |  Bernard Rougerie   |
|  Christine Pascal  | … |  Anne Torrini   |
|  Michel Aumont  | … |  Pierre   |
|  Gérard Jugnot  | … |  Marcel Bonfils   |
|  Arlette Bonnard  | … |  Catherine Rougerie   |
|  Geneviève Mnich  | … |  Guite Bonfils   |
|  Gérard Zimmermann  | … |  Patrice Joffroy   |
|  Liza Braconnier  | … |  Danièle Joffroy   |
|  Michel Berto  | … |  Muzard   |
|  Georges Riquier  | … |  Mouchot   |
|  Florence Haguenauer  | … |  Anne-Marie Clairon   |
|  Claudine Mavros  | … |  rouva Torrini   |
|  Thierry Lhermitte  | … |  Stéphane Lecouvette   |
|  Brigitte Catillon  | … |  Valérie   |
|  Michel Puterflam  | … |  Baraduc   |
|  Daniel Fabre  | … |  Fabre   |
|  Andrée Tainsy  | … |  rouva Descombes   |
|  Michel Blanc  | … |  toimiston nuori mies   |
|  Daniel Toscan du Plantier  | … |  edustaja   |
|  Isabelle Huppert  | … |  apulaispääsihteeri   |
Tuotanto

Des enfants gâtés kuvattiin Pariisissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Gaumont, Sara Films, Films 66 ja Little Bear.
Julkaisu

Des enfants gâtés sai ensi-iltansa Ranskassa 7. syyskuuta 1977, oli Gaumontin teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 445 242 katsojaa. Elokuva julkaistiin DVD:lle Ranskassa vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Des enfants gâtés Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Des enfants gâtés AllMoviessa. (englanniksi)
Des enfants gâtés AlloCinéssä (ranskaksi)
Des enfants gâtés UniFrancessa (ranskaksi)
Des enfants gâtés JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Capiatá

| Capiatá |
| --- | --- |
 Katunäkymä Capiatásta.
 Capiatán sijainti Keski-Paraguayn departementin keskellä.
 Capiatá
 Koordinaatit: 25°21′S, 57°25′W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Keski-Paraguay
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
Väkiluku (2002):  154 274
 
 capiata.com.py 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Capiatá on kaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli 154 274 asukasta, joten se oli maan viidenneksi suurin kaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Capiatá Wikimedia Commonsissa
Charles Soreng

Charles Soreng (18. elokuuta 1934 – 11. tammikuuta 2019) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 24. maaliskuuta 1969 ja nimitettiin Daltonganjin hiippakunnan johtoon 23. lokakuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 9. helmikuuta 1990 Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat George Victor Saupin ja Paschal Topno.
Soreng sai 1. huhtikuuta 1995 nimityksen Hazaribagin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 8. syyskuuta 2012.
Charles Sprague Sargent

Charles Sprague Sargent.
Charles Sprague Sargent (24. huhtikuuta 1841 – 22. maaliskuuta 1927) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä. Hänet nimitettiin vuonna 1872 Massachusettsin Bostonissa sijaitsevan Harvardin yliopiston Arnold Arboretumin ensimmäiseksi johtajaksi. Sargent julkaisi useita kasvitieteellisiä teoksia. Hänen tunnistamistaan kasveista käytetään tavallista kasvitieteellistä kirjailijalyhennettä Sarg.
Charles Snelling

| Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten taitoluistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten taitoluistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten taitoluistelu.MM-kilpailut  | Maa:  Kanada> Miesten taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Colorado Springs 1957 | yksinluistelu |  |
Charles Frederick Theodore Snelling (s. 17. syyskuuta 1937 Toronto) on entinen kanadalainen taitoluistelija. Hän saavutti pronssimitalin vuoden 1957 maailmanmestaruuskilpailuissa. Kanadan-mestaruuden Snelling voitti yhteensä kuusi kertaa vuosina 1954–1958 ja 1964. Hänet valittiin Kanadan taitoluisteluliiton Hall of Fameen 2004.
Snelling osallistui talviolympialaisiin kaksi kertaa. Cortina d’Ampezzossa 1956 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Innsbruckissa 1964 kolmanneksitoista. Snelling edusti Toronton Granite Clubia. Hänen valmentajanaan toimi Marcus Nikkanen.
Snelling valmistui Toronton yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta 1962, ja urheilu-uransa jälkeen hän on työskennellyt plastiikkakirurgina.
Carl Fredrik Hill

| Carl Fredrik Hill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1849 Lund, Ruotsi
Kuollut: 22. helmikuuta 1911 (61 vuotta) Lund, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  ekspressionismi, surrealismi
Carl Fredrik Hill (31. toukokuuta 1849 Lund, Ruotsi – 22. helmikuuta 1911 Lund, Ruotsi) oli ruotsalainen taiteilija. Hän oli Ruotsin merkittävimpiä maisemamaalareita.
Elämä

Hill syntyi akateemiseen perheeseen. Hänen isänsä Carl Johan Hill ei pitänyt ajatuksesta, että poika ryhtyisi opiskelemaan taiteilijaksi. Opiskeltuaan yliopiston piirustusmestarin Axel Hjalmar Lindqvistin ohjauksessa ja Taideakatemiassa Tukholmassa Hill matkusti 1873 Pariisiin, jossa hän maalasi ja työskenteli ahkerasti neljä vuotta saadakseen töitään esille Pariisin Salonkiin. Useista yrityksistä huolimatta häntä ei sinne hyväksytty, ja vain kaksi hänen työtään on ollut siellä.
Pian sen jälkeen häntä kohtasi yksi hänen monista onnettomuuksistaan. Hänen lempisisarensa kuoli vuodenvaihteessa 1875, ja kesällä kuoli isä. Hän maalasi sen jälkeen yhä kiihkeämmin mutta toisaalta myös muuttui henkisesti tasapainottomaksi. Sairauden oireet alkoivat selvemmin ilmetä 1877. Tammikuussa 1878 hän joutui mielisairaalaan, kun naapurit olivat valittaneet, että hän huuteli öisin. Ystävät järkyttyivät hänen uusista maalauksistaan, joiden aiheet olivat rivoja ja käytetyt värit pariisinsininen ja kadmiuminkeltainen. Sairaalassa todettiin, että hän kärsi hallusinaatioista ja oli vainoharhainen. Syynä sairastumiseen on pidetty tunnustuksen puutetta ja sitä että hänellä itsellään oli suuri tarve menestyä.
Häntä hoidettiin myöhemmin Lundin sairaalassa, nykyisessä Sankt Lars sjukhusissa, mutta kun hänet todettiin parantumattomasti sairaaksi, hänestä huolehdittiin kotona äidin ja sisaren luona lähes 28 vuotta hänen vuonna 1911 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Hill on haudattu Lundin itäiselle hautausmaalle. Myöhemmin on tulkittu, että hän sairasti paranoidista skitsofreniaa.
Hillistä tuli varsinaisesti tunnettu vasta kuolemansa jälkeen terveenä tekemiensä töiden ansiosta, joukossa teoksia, joiden aihe oli peräisin hänelle tärkeän vaikutteiden antajan Camille Corotin teoksista mutta jotka olivat hyvin omaperäisiä ja ilmaisuvoimaisia. Myöhemmin myös hänen sairaudenaikaisia töitään on tuotu esiin näyttelyin, ja niitä on arvostettu myös elämäkerrallisen tutkimuksen yhteydessä ja yrityksessä määrittää hänen sairastamansa tauti.
Hillin teoksia on runsaasti Ruotsin kansallismuseossa, kuusi työtä Göteborgin taidemuseossa, kuusi piirrosta Prins Eugens Waldemarsuddessa sekä erityisesti Malmön taidemuseossa, jossa on suuri Carl Fredrik Hill -kokoelma, 24 maalausta kankaalle ja lähes 2 600 piirustusta..
Galleria

Pilvet purjehtivat maisemassa (1876).
Tulvamaisema II ja pyykkäri (1876).
Porraskatu Montigny-sur-Loingissa (1876).
Kukkiva omenapuu (1877).
Hautausmaa (1877).
Nimetön (itämainen aihe) (päiväämätön).
Nimetön (maisema ja leijona) (päiväämätön).
Kirjallisuutta

Sten Åke Nilsson: Carl Fredrik Hill. Maximus pictor, Bokförlaget Atlantis, 2011 (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Fredrik Hill Wikimedia Commonsissa
Carl Fredrik Hill, Svensk biografisk leksikon (ruotsiksi)
Carl Fredrik Hill Europeanassa
Lennart Segerstråle : Carl Fredrik Hill "Ruotsin toinen Josephson", Helsingin Sanomat Viikkoliite, 10.12.1933, nro 50, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Carl Fredrik Hill
Carl Fredrik Hillin hauta Lundin itäisellä hautausmaalla.

Käännös suomeksi
Cherie

| Cyndi Almouzni> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1984 (ikä 40) Marseille
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Cherie, Cyndi
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2003–
Tyylilajit:  Pop
Levy-yhtiöt:  Lava Records
Aiheesta muualla
www.cindyalma.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Cyndi Almouzni (s. 10. lokakuuta 1984 Marseille) on ranskalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi kappaleistaan ”Betcha Neva” ja ”I’m Ready”. Hänen singlensä ”Betcha Neva” kuului myös animaatioelokuvassa Batman: Salaperäinen Batwoman, jossa hän itse esitti kappaleen elokuvan aikana. Lisäksi Cherien kappale ”I’m Ready” albumilta Cherie ylsi parhaimmillaan Billboardin Hot Dance Club Play -listalla sijalle yksi vuonna 2004.
Diskografia > Albumit

Cherie (2004)
Diskografia > Singlet

Betcha Never (2003)
I'm Ready
Older Than My Years
Aiheesta muualla

Cherie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Chantiers et Ateliers Augustin Normand

Chantiers et Ateliers Augustin Normand on Le Havressa Ranskassa toimiva telakka. Se oli 1900-luvun alussa tunnettu pienten sotalaivojen valmistajana. Yhtiö valmisti myös Normand-kattiloita, jotka olivat varhaisia kolmen uunin vesiputkikattiloita.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chantiers et Ateliers Augustin Normand
Carlo Carrà

Carlo Carrà
Carlo Carrà (11. helmikuuta 1881, Quargnento – 13. huhtikuuta 1966, Milano) oli italialainen taidemaalari. Hän oli yksi futurismin johtavia edustajia ja keskeinen hahmo erityisesti sen italialaisella kukoistuskaudella 1900-luvun alussa. Carrà loi myös yhdessä Giorgio de Chiricon kanssa uuden metafyysisen taiteen tyylisuunnan.
Elämäkerta

Carrà syntyi Quargnentossa Alessandrian kaupungin lähellä Italian Piemonten alueella. Ollessaan vasta 12 vuoden iässä hän lähti kotoaan ja ryhtyi seinien koristemaalariksi. Vuosina 1899–1900 Carrà päätyi Pariisiin sisustamaan vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn paviljonkeja. Siellä hän tutustui ajan ranskalaiseen nykytaiteeseen. Palattuaan Italiaan hän päätti ryhtyä opiskelemaan maalaustaidetta Milanon Breran taideakatemiassa (Accademia di Belle Arti di Brera). Pian hän löysi muita samoin ajattelevia nuoria taiteilijoita, ja vuonna 1910 hän allekirjoitti yhdessä Umberto Boccionin, Luigi Russolon ja Filippo Tommaso Marinettin kanssa Futurististen Maalarien Manifestin. Tästä alkoi hänen taiteilijanuransa vaikuttavin vaihe, jolloin syntyivät myös hänen tunnetuimmat teoksensa.
Carràn varsinainen futuristinen vaihe päättyi suunnilleen ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Tällöin hän alkoi käsitellä uusissa teoksissaan yhä intensiivisemmin muotoa ja pysähtynyttä tilaa eikä enää liikettä tai tunteiden virtauksia. Carra löysi uudelle tyylilleen yhtymäkohtia Giorgio de Chiricon kanssa, ja he alkoivat kutsua yhteisesti luomaansa tyylisuuntaa metafyysiseksi, Pittura metafisica. Suurin osa Carràn teoksista edustikin metafyysistä tyylisuuntaa 1930-luvun lopulle saakka.
Vuonna 1941 Carrà palasi Breran taideakatemiaan, jossa hän toimi maalauksen professorina vuoteen 1952 saakka. Vuonna 1945 hän julkaisi omaelämäkerrallisen teoksen La mia vita.
Carrà oli paitsi taidemaalari myös taidekriitikko ja kirjailija, joka julkaisi useita kuvataidetta käsitteleviä teoksia.
Aiheesta muualla

Manifesto of the Futurist Painters (englanniksi)
Burkina Faso kesäolympialaisissa 2000

Burkina Faso osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 neljän urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat yleisurheiluun, judoon ja nyrkkeilyyn. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi joukkueen ainoa naispuolinen urheilija, eli Sarah Tondé. Burkina Faso ei saavuttanut kisoista mitalia.
Joukkue > Judo

Salifou Koucka Ouiminga - Miesten 81 kg
Joukkue > Nyrkkeily

Drissa Tou - Miesten kärpässarja (51 kg)
Joukkue > Yleisurheilu

Idrissa Sanou - Miesten 100 metrin juoksu
Sarah Tondé - `Naisten 100 metrin juoksu
Crip Walk

Esimerkkikuva C-Walk tyylistä.
Crip Walk eli C-Walk on Crips-jengiläisten oma kävelytyyli. Kävely näyttää tanssimiselta, mutta jäsenet painottavat ettei se ole tanssia vaan kävelyä, kuten räppäri Ice-T sanoo: ”Gangstas don't dance, they boogie”.selvennä
Crip walkia näkee artistien musiikkivideoissa ja kiertuetallenteilla. Myös internetissä on C-Walk-videoita. Muun muassa Crips-jengiin kuulunut artisti Xzibit on tehnyt kappaleen ”Get Your Walk On”, jonka musiikkivideolla nähdään C-Walk-kävelyä. Toinen kappale on Kuruptin (joka myös kuuluu Cripseihin) C-Walk, jossa on pelkkää Crip Walkia. Oikeaoppisesti kävelty Crip Walk näyttää kuin kävelijä leijuisi lattialla puolelta toiselle.
Crip Walk -kävelytyylistä on kehittynyt tanssityyli Clown Walk, joka on nopeatempoisempaa kuin Crip Walk. Crip Walk on kielletty useissa yhdysvaltalaisissa kouluissa, koska se on johtanut ampumistapauksiin ja välienselvittelyihin kouluaikana. Crip walkin tekeminen Yhdysvalloissa on vaarallista Bloods-katujengin takia.