stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
WiMAX
WiMAX-verkot Suomessa

Suomessa oli parhaimmillaan noin 15 operaattoria, jotka ottivat WiMAX-verkkoja käyttöön. Maantieteellisesti nämä verkot sijoittuvat joka puolelle Suomea, saaristosta pohjoisimpaan Lappiin. Pääosin verkkoja on rakennettu haja-asutusalueille, joilla ei ole olemassa olevaa verkkoinfrastruktuuria. Joitakin WiMAX-verkkoja löytyy kuitenkin jo myös kaupungeissa, kuten esimerkiksi Turussa vuonna 2005 käyttöön otettu verkko.
WiMAX-verkot Suomessa > Joitakin Suomessa toteutettuja WiMAX-projekteja

Pääkaupunkiseudulla, Jyväskylässä ja Porissa yhteyksiä kuluttajille ja yrityksille tarjoaa SuomiCom. Finnet-ryhmään kuuluva Pohjanmaan Puhelin Oy rakensi WiMAX-verkon Ylivieskaan kevättalvella 2005. Kainuun Puhelinosuuskunta, joka myös kuuluu Finnet-ryhmään, on rakennuttanut WiMAX-verkon koko Kainuun maakunnan alueelle. Ylä-Pirkanmaan seutukunta ja Pirkanmaan liitto ovat rakennuttaneet Pohjois Hämeen Puhelimen, Coression Oy:n ja Daimler Finland Oy:n kanssa yhteistyössä WiMAX-laajakaistaverkon Mäntän ja Vilppulan alueelle. Iniössä oli Suomen ensimmäinen koko kunnan kattava langaton laajakaistaverkko. Turunmaan seutukunnan suunnitelmissa on laajentaa langaton WiMAX-laajakaistaverkko kattamaan koko Turun saaristo parin vuoden sisällä. Haminan Energia Oy rakentaa yhteistyössä Daimler Finland Oy:n kanssa Haminaan langattoman laajakaistaverkon. Verkko-operaattori, LAN&WAN tuottaa langattomia laajakaistapalveluja yhteistyössä Keuruun kaupungin, Multian ja Petäjäveden kuntien kanssa. Tällä ns. Multipoint-alueella LAN&WAN operaattorina tarjoaa Internet-palveluita. Multipoint-verkko valmistui maaliskuussa 2006. Kymen Puhelin Oy:n WiMAX-verkko kattaa Etelä-Kymenlaaksossa Kotkan ja Pyhtään rannikko- ja saaristoalueen.
Edellä mainittujen lisäksi julkisia verkkoja ovat rakentaneet Etelä-Savon alueelle Mikkelin Puhelin ja Savonlinnan Puhelin. Rakenteilla on koko maakunnan alueen kattava laajakaistapeitto, joka toteutetaan osaksi DSL- ja osaksi WiMAX-tekniikalla. Lisäksi Finnet Telepohja on avannut Lapissa Tervolan kunnassa kuuden kylän alueen kattavan WiMAX-verkon.
Tulevaisuus

Suomessa WiMAXin elinkaari on lopussa, sillä vuoden 2013 aikana useat operaattorit ilmoittivat aikeistaan vähentää tukiasemiensa määrää ja lopulta vuosien mittaan lakkauttaa verkkonsa kokonaan. Tätä on perusteltu tekniikan vanhenemisella ja varaosien saatavuuden heikentymisellä. Suomen suurin ja ensimmäinen standardinmukainen WiMAX-verkko käynnistyi syys-lokakuun vaihteessa 2005 Keuruun, Multian ja Petäjäveden yhteisenä hankkeena. Kolmen kunnan alue katettiin 95%:sti WiMAXilla. Verkko oli kokonaan valmis vuoden 2006 maaliskuussa - samaan aikaan kun ensimmäiset WiMAX-laitteet saivat sertifikaatin. Tällöin verkkoon on liittynyt n. 300 käyttäjää pääasiassa seudun haja-asutusalueilta.
WiMAXin kehitystyö oli käynnissä 2000-vuosikymmenen puolivälissä ja kokeiluverkot oli pystytetty vuoden 2005 alkupuolella. Muun muassa Pohjanmaalla ja Ruotsin Skellefteåssa testattiin tekniikan toimivuutta muutamia kymmeniä talouksia sisältävien testiverkkojen avulla. Tokiossa valmisteltiin ensimmäistä laajan mittakaavan WiMAX-verkon käyttöönottoa vuoden 2005 syyskuussa. Yhdysvalloissa teleoperaattori Sprint Nextel aikoi investoida vuoden 2008 loppuun mennessä 2,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria kattavan WiMAX-verkon rakentamista varten. Vuoden 2010 loppuun mennessä Sprintin WIMAX-investointien oli määrä nousta jo viiteen miljardiin dollariin. Sprint aikoi lanseerata verkkonsa kaupalliset palvelut vuoden 2008 lopussa. Operaattorin suunnitelmien mukaan verkon oli määrä kattaa 125 miljoonaa käyttäjää vuoden 2010 loppuun mennessä. Kuitenkin vuonna 2011 WiMAX-verkkojen käyttäjämäärät olivat Yhdysvalloissa laskussa ja vuonna 2015 teleoperaattori Sprint alkoi sulkemaan niitä.
Nokia valmisti WiMAX yhteensopivia puhelimia vuonna 2008, mutta ilmoitti tammikuussa 2009 lopettavansa niiden tuotannon.
Mobiliteetti WIMAX-verkoissa

Mobiliteettistandardi IEEE 802.16e on julkaistu helmikuussa 2006 ja se mahdollistaa sen, että päätelaite liikkuu tukiasemasta toiseen. Ensimmäiset tämän standardin mukaiset päätelaitteet tulivat markkinoille vuosina 2006–2007.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
802.16a
802.16e
IEEE:n 802.16 työryhmä
WiMAX Forum
Matkapuhelinverkkostandardit
| --- | --- |
0G:  AMTS • ARP • Autotel/PALM • IMTS • MTD • MTS • OLT • PTT
1G:  CDPD • DataTAC • Hicap • Mobitex • NMT • TACS/ETACS
2G:  CSD • cdmaOne • D-AMPS • EDGE • Evolved EDGE • GPRS • GSM • HSCSD • iDEN • PDC • PHS • WiDEN
3G:  CDMA2000 • FOMA • HSDPA • HSPA • HSPA+ • HSUPA • Super-Charged • TD-CDMA • TD-SCDMA • UMTS • W-CDMA
3.5G:  E-UTRA • GAN (UMA) • HiperMAN • iBurst • WiBro
4G:  UMB • UMTS Revision 8 (LTE) • WiMAX
5G:  5G
WiMAX-antenni liettualaisen maalaistalon katolla
Wattrelos

| Wattrelos |
| --- | --- |
 Sainte-Thérèse-de-l’Enfant-Jésus -kirkko Wattrelos’ssa.
 Wattrelos sijaitsee Belgian rajalla.
Valtio:  Ranska
Alue:  Nord-Pas-de-Calais
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Lille
Hallinto:  
 – Pormestari:  Dominique Baert
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,62 km²
Väkiluku (2014):  41 337
 – Väestötiheys:  3 057 as./km²
Postinumero:  59150
 
 ville-wattrelos.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wattrelos [watʁəlo] on Ranskan kunta ja 41 337 asukkaan kaupunki (2014), joka kuuluu Nordin departementtiin Hauts-de-Francen hallintoalueella Pohjois-Ranskassa Belgian rajalla. Se kuuluu 85 kunnan muodostamaan, Lillen kaupungin ympärille synnytettyyn yhteenliittymään Métropole européenne de Lille (MEL) sekä vielä suurempaan belgialais-ranskalaiseen yhteenliittymään Eurométropole Lille-Kortrijk-Tournai, jonka alueella asuu yli kaksi miljoonaa ihmistä.
Wattrelos’n naapurikunnat ovat etelässä Leers, lounaassa Roubaix, luoteessa Tourcoing sekä idässä Belgian kunnat Mouscron (holl. Moeskroen) ja Estaimpuis (holl. Steenput).
Wattrelos’n hollanninkielinen nimi on Waterlo, mutta sitä ei pidä sekoittaa Waterloon taistelusta tunnettuun Belgiassa sijaitsevaan kaupunkiin Waterloo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wattrelos Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Wattrelos & en:Wattrelos
Käännös suomeksi
Wauhaus

WAUHAUS on monitaiteinen taidekollektiivi. Sen ohjelmistoon kuuluu nykyteatteria, esitystaidetta, tanssiteoksia, sosiaalista koreografiaa, konsepteja ja työpajoja. Sen keskeisimmät jäsenet ovat skenografi Laura Haapakangas, ohjaaja Juni Klein, lavastaja ja valosuunnittelija Samuli Laine, äänisuunnittelija Jussi Matikainen, koreografi Jarkko Partanen, mediataiteilija Jani-Matti Salo, äänisuunnittelija Heidi Soidinsalo ja tuottaja Julia Hovi.
WAUHAUSin teokset ovat kokonaisvaltaisia tapahtumia. Ne käsittelevät usein ajankohtaisia aiheita, ja niissä yhdistyvät kokonaisvaltainen audiovisuaalinen ilmaisu ja tietoisuus taideperinteistä. Ryhmän teoksia ovat muun muassa elokuussa 2017 Kiasma-teatterissa esitetty The Church of Internet, joka oli eräänlainen muistojuhla sosiaalisen median kuolleille henkilöille. Lokakuussa 2017 ensi-iltansa sai Uuden tanssin keskus Zodiakissa Private Dancer, jossa yleisö osallistuu kuuntelemalla, havainnoimalla ja fansioimalla yhdessä tai yksin kuulokkeiden kautta.
WAUHAUS sai marraskuussa 2017 näyttämö- ja esitystaiteen valtionpalkinnon. Palkintoperusteluiden mukaan ryhmän teokset ovat olleet omaäänisiä, rohkeita, uudistavia ja onnistuneita.
Aiheesta muualla

Ryhmän kotisivut (englanniksi)
Rummakkojärvi

| Rummakkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°41′22″N, 24°49′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Iso-Heiniään 
Järvinumero:  35.722.1.022
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,5 m  
Rantaviiva:  0,53 km  
Pinta-ala:  1,974 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRummakkojärvi 
Rummakkojärvi  on Keski-Suomessa Jämsän Länkipohjan Hiukkaan kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Rummakkovuoren itäpuolella ojitetun suon keskellä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat suota, jossa ranta muodostuu avosuon kaistaleesta.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,5 metriä mpy. Lampeen on johdettu kahdeksan suo-ojaa, joista yksi on samalla sen laskuoja. Se laskee 1,4 kilometrin päässä Iso-Heiniään. Laskuojalle tulee pudotusta 15,5 metriä.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa suon eteläosia oli jo ojitettu ja vuoden 1986 kartassa ojitus oli saatettu päätökseen.
Selfoss

| Selfoss |
| --- | --- |
 Ölfusá
 Selfossin sijainti Islannissa
Valtio:  Islanti
Alue:  Suðurland
Kunta:  Árborg
Liitetty:  Árborg (1998)
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 km²
Väkiluku:  6 275
 – Väestötiheys:  3 137,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Selfoss on kaupunki ja entinen kunta Islannin eteläosassa. Kahden neliökilometrin kokoisessa kaupungissa on 6 275 asukasta ja se on Etelä-Islannin suurin kaupunki. Kaupunki on osa Árborgin kuntaa, johon se yhdistyi 1998.
Kaupungin suurimmat työllistäjät ovat maitoalan yritys Mjólkurbú Flóamanna ja sekatavarakauppa Kaupfélag Árnesinga, jotka perustettiin 1930. Rahkaa muistuttavaa hapanmaitotuotetta skyriä valmistetaan erityisesti Selfossissa.
Toisen maailmansodan aikana Iso-Britannia sijoitti joukkoja Selfossiin vahtimaan strategisia siltoja.
Koska kaupunki sijaitsee lähellä Suur-Reykjavikin aluetta, tehokkaan kuljetuksen myötä kaupungin talous on noussut, jolloin asukkaat ja yritykset ovat laskeneet kiinteistöjen hintaa. Tämä on johtanut siihen, että monet muuttavat Reykjavikistä Selfossiin. Kaupungin työttömyysluvut ovat hyvin pieniä.
Kaupungin nimi on harhaanjohtava (Foss tarkoittaa islannin kielessä vesiputousta), sillä sen lähellä ei ole yhtään vesiputousta.
Panoraamakuva joen ylittävästä sillasta Selfossissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Selfoss Wikimedia Commonsissa
Whore of Bethlehem

| Whore of Bethlehem Archgoat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 2006, The Temple of the Blackmoon
 Julkaistu: 9. syyskuuta 2006
 Formaatti: CD, LP, MCD
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 35.36
 Levy-yhtiö: Hammer of Hate
Archgoatin muut julkaisut
| Angelslaying Black Fucking Metal (EP) 2005 | Whore of Bethlehem 2006 | The Light-Devouring Darkness 2009 |
Whore of Bethlehem on suomalaisen black metal -yhtye Archgoatin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Hammer of Hate.
Kappaleet

Invocation – 2.11 (instrumentaali)
Angel of Sodomy – 2.57
Lord of the Void – 5.07
Dawn of the Black Light – 4.55
Luciferian Darkness – 2.59
Desecration – 4.34
Black Crusade – 3.32
Whore of Bethlehem – 4.10
Grand Marshall of the Black Tower – 2.56
Hammer of Satan – 2.15
Kokoonpano

Lord Angelslayer – bassokitara, laulu
Ritual Butcher – kitara
Sinisterror – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Taneli Hatakka – miksaaja, masteroija
Chris Moyen – grafiikka
Helgorth – grafiikka (kuva-LP)
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Maelstromzine.com: 7.5/10
Metalcrypt.com: 4.25/5
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Whore of Bethlehem Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Whore of Bethlehem Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Yen Sid

Yen Sid on Disneyn Fantasia-elokuvassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Yen Sid on voimakas velho, jolla on pitkä harmaa parta, siniset vaatteet ja sininen taikahattu, jossa on kuun ja tähtien kuvia ja joka on ilmeisesti hänen voimiensa lähde. Yen Sid esiintyi elokuvan tarinassa Noidan oppipoika, jossa hän toimi Mikki Hiiren opettajana ja oppi-isänä. Suoritettuaan loitsuja Yen Sid haukottelee ja laskee hattunsa pöydälle vetäytyen nukkumaan. Mikin kokeiltua hänen hattuaan ja luotuaan elävän luudan kantamaan vettä tornin kaivoon hän vahingossa aiheuttaa kaaoksen luotuaan useita luutia, jotka uhkaavat hukuttaa tornin veteen, mutta Yen Sid herää ja voimillaan peruuttaa tapahtuneen. Yen Sid on vihainen Mikille tämän tottelemattomuudesta, joka antaa hatun takaisin Yen Sidille joka virnistää Mikille ja laittaa Mikin takaisin työhönsä laittamalla luudan lyömään Mikkiä takamukselle merkiksi siitä, että Mikki oppi läksynsä. Yen Sid esiintyi myös Fantasia 2000 elokuvassa samassa roolissa. Yen Sid esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa ja Kingdom Hearts-pelisarjassa.
Mykkäfilmien näyttelijä  Nigel De Brulier oli hahmon esikuvana, mutta ilmeitä ja eleitä hän sai myös Disneyltä. Nimi "Yen Sid" on Disney takaperin.
Descendants-elokuvatrilogiaan liittyvässä romaanissa Descendants: Isle of the Lost kerrotaan, että Kuningas Beast lähetti Yen Sidin Isle of the Lostille opettajaksi Dragon Hallin kouluun opettamaan saaren asukkaiden lapsia selviämään elämästä tieteen avulla eikä taikuuden. Myöhemmin romaanissa Return to the Isle of the Lost: A Descendants Novel Pahattaren kukistumisen jälkeen Yen Sid perusti valituista jälkeläisistä Anti Heroes Club-nimisen kerhon toimimaan Auradonin hyväksi. Yen Sid onnistui myös Freddie Facilierin avulla lähettämään viestin Malille, Evielle, Jaylle ja Carlosille palata saarelle ja etsiä käsiinsä neljä talismaania, jotka eivät saaneet joutua Pahan Kuningattaren, Jafarin ja Cruella de Vilin käsiin. Myöhemmin Tohtori Facilier lakkautti kerhon saatuaan tietää sen todellisen tarkoituksen.
Wienin teknillinen yliopisto

Wienin teknillinen yliopisto
Wienin teknillinen yliopisto (Technische Universität Wien, lyhenne TU Wien) on Itävallan pääkaupungissa Wienissä sijaitseva teknillinen korkeakoulu.
Historia

Nykyisen teknillisen yliopiston perusti 1815 polyteknillisena oppilaitoksena Keisari Frans II.. Ensimmäinen johtaja oli Johann Joseph von Prechtl. Oppilaitos avattiin 6. joulukuuta 1815, ja opetus käynnistyi seuraavana päivänä. 1872 oppilaitoksen nimi muuttui Teknilliseksi korkeakouluksi (Technische Hochschule). Vuodesta 1919 oppilaitokseen otettiin myös naisopiskelijoita. Vuonna 1975 Teknillisen korkeakoulun nimeksi tuli Teknillinen yliopisto eli Technische Universität.
Vuonna 2007 Wienin teknillinen yliopisto oli 166. sijalla maailman 200 huippuyliopiston joukossa. Arvion on tehnyt Times Higher Education Supplement.
Tiedekunnat

TU Wienissä on seuraavat kahdeksan tiedekuntaa:
Arkkitehtuuri ja kaavoitus
Rakennustekniikka
Sähkötekniikka ja informaatiotekniikka
Informatiikka
Konetekniikka ja tuotantotalous
Matematiikka ja geotieteet
Fysiikka
Kemian tekniikka
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yliopiston kotisivu
Selhurst Park

| Selhurst Park |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Lontoo, Englanti
Koordinaatit:  51°23′54″N, 0°5′8″W
Rakennustyöt aloitettu:  1924
Avattu:  1924
Omistaja:  CPFC 2010
Katsojakapasiteetti
 26 255  
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Selhurst Park on jalkapallostadion South Norwoodissa, Bromleyn kaupunginosassa, Lontoossa. Se toimii Englannin Valioliigassa pelaavan Crystal Palacen kotistadionina. Stadionille mahtuu 26 255 katsojaa. Stadionilla ovat pelanneet kotiotteluitaan vuosien saatossa Wimbledon, Charlton Athletic ja Crystal Palace.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Crystal Palacen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
We Don’t Talk Anymore

| ”We Don’t Talk Anymore” Charlie Puth ft>  Selena Gomez |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nine Track Mind
 Äänitetty : 2015
 Julkaistu: 24. toukokuuta 2016
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Charlie Puth
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.37
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Charlie Puthin muut singlet
| ”One Call Away” 2015 | ”We Don’t Talk Anymore” 2016 | ”Dangerously” 2016 |
Selena Gomezin muut julkaisut
| ”Kill Em with Kindness” 2016 | ”We Don’t Talk Anymore” 2016 | ”Trust Nobody” 2016 |
We Don’t Talk Anymore on yhdysvaltalaislaulaja Charlie Puthin kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Selena Gomez. Sen julkaisi Atlantic Records Puthin Nine Track Mind -debyyttistudioalbumin kolmantena singlenä 24. toukokuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Puth, Gomez ja Jacob Kasher Hindlin, joista ensiksi mainittu myös tuotti sen. ”We Don’t Talk Anymore” on lajityypiltään popkappale trooppisen musiikin vivahteilla.
Kappale oli julkaisunsa jälkeen myyntimenestys sen päästyä Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalle 9, joka tekee siitä Puthin toisen sekä Gomezin kuudennen kyseisellä listalla kymmenen parhaan joukkoon päässeen singlen. Kappale pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon myös 20 muussa valtiossa, kuten Italiassa, Libanonissa ja Romaniassa. Kappaleelle on toteutettu myös kaksi musiikkivideota. Ensimmäinen on Selena Gomezin Revival Tourilla Kalifornian Anaheimissa 9. heinäkuuta 2016 kuvattu livevideo, jolla esiintyvät sekä Puth että Gomez. Toinen on puolestaan Phil Pinton ohjaama virallinen musiikkivideo, jolla nähdään Puth hänen rakkaansa Mirella Cardoson kanssa. Videot julkaistiin 19. heinäkuuta ja 2. elokuuta 2016.
Käännös suomeksi
Sebastián Gamarra

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sebastián Gamarra Ruiz
Syntymäaika: 15. tammikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Tarija, Bolivia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Milan Primavera
Pelinumero: 38
Junioriseurat
: Academia Tahuichi Aguilera
: Brescia
2011–: Milan
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015– | Milan | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2015– | Bolivia | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. kesäkuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. kesäkuuta 2015.
Sebastián Gamarra Ruiz (s. 15. tammikuuta 1997 Tarija) on bolivialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Gamarra edustaa italialaisen Milanin Primavera-juniorijoukkuetta.
Gamarra teki ensiesiintymisensä Bolivian A-maajoukkueessa 7. kesäkuuta 2015, kun joukkue hävisi Argentiinalle 0–5. Ennen maajoukkueessa pelaamista hän oli ollut vain kertaalleen seuratasolla edustamansa Milanin kokoonpanossa virallisessa aikuisten ottelussa. Tämä tapahtui 3. toukokuuta 2015, kun Milan hävisi Serie A:ssa Napolille 0–3, ja tuossakaan ottelussa hän ei päässyt kentälle. Kesällä Gamarra kutsuttiin myös Bolivian Copa América -joukkueeseen ilman kokemusta aikuisten otteluista seuratasolla.
Sagaholmin hautakumpu

| Sagaholmin hautakumpu> Sagaholmshögen |
| --- | --- |
 Hautakummun reunan profiilia vuoden 1971 kaivauksissa
Sijainti
 Sagaholmin hautakumpu
Koordinaatit:  57°44′48″N, 14°10′21″E
Valtio:  Ruotsi
Paikkakunta:  Jönköping
Historia
Tyyppi:  hautakumpu
Ajanjakso:  pronssikausi
Huippukausi:  periodi II/III eli 1500–1100 eaa. 
Kulttuuri:  Skandinavian pronssikausi
Merkitys:  Hautakummun lukuisissa kivilaatoissa kalliopiirroksia.
 Hautakumpu tutkittiin ja raivattiin pois vuonna 1971. Paikalla sijaitsee teollisuusalue. 
Aiheesta muualla
  Sagaholmin hautakumpu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sagaholmin hautakumpu oli Skandinavian pronssikaudella rakennettu hautakumpu, joka sijaitsi Ruotsissa Jönköpingissä Vätternjärven eteläpäässä. Jäänteitä hautakummun vainajasta ei kaivauksissa löydetty, mutta sen sijaan löydettiin 46 hiekkakivestä valmistettua kivilaattaa, joista 15 kiven pintaan oli hakattu kalliopiiroksista tuttuja kuvioita. Hautakumpu on arkeologisten kaivauksien jälkeen poistettu ja tasoitettu. Alueella on nykyään teollisuusalue. Sagaholmin nimi tulee lähellä sijainneen torpan nimestä.
Tutkimushistoria > Kirjalliset maininnat

Petrus Magni Nicander kirjoitti vuonna 1670, että tämän viljavan laitumen alareunassa Vätternin ranta-alueella sijaitsee kumpuja, joiden sisään kansa kertoo kätkeytyvän enemmän kultaa, hopeaa ja penninkejä, kuin mitä missään kaupungissa tai linnassa voi olla. Hän huomauttaa vielä, että seudun kumpuja on kaivettu vuosisatojen aikana. Ensimmäiset maininnat Sagaholmin hautakummusta  kirjoitti kirkkoherra Samuel Rogberg (1698–1760). Hänen ja muutaman muun ennen 1800-lukua eläneen kirjoittajan muistiinpanot kuvailevat kummuista kaivettujen esineiden olemusta. Rogberg kertoo, että vuonna 1758 hautakumpua tonkineet kaivajat olivat kuvailleet hautakummun kivirakennetta, jonka päällä seisoi keraaminen uurna täynnä tuhkaa ja palaneita luunkappaleita.
Vuonna 1883 mainitsee kaupungin reviisori Axel Ramm, että Smedsbon talon lähellä sijaitsee hautakumpu, jonka korkeus on neljä metriä ja ympärysmitta on 75 metriä. Kummusta on useasta kohdasta ajettu hiekkaa, ja kummun eteläpuolella sijaitsee lisäksi muutama matalampi kumpu. Hän kertoo vielä, että Sagaholmin suuresta hautakummusta pohjoiseen on sijainnut toinenkin yhtä suuri hautakumpu, mutta se oli jo ehditty tasoittaa aikaisemmissa hiekanotoissa. Vuonna 1927 kirjoitti Algot Friberg, että 43 metriä Sagaholmin talosta on jäänteet kummusta, joka on 2,3 metriä korkea ja halkaisijaltaan 24 metriä. 1880-luvulla oli kummun länsipuoli jo hävinnyt soranajossa, mutta sen itäpuoli teki Fribergiin vielä suuren vaikutuksen. Hänelle kerrottiin kummun sisältä paljastuneista isoista kivistä ja keihäänkärjestä, joka oli ollut pronssia. Keihäänkärki oli paroni Knut von Essenin hallussa.
Tutkimushistoria > Kaivaukset vuonna 1971

Rakennustoiminta Jönköpingin hautakummun alueella pakotti lääninmuseon aloittamaan alueen muinaisjäännösten tutkimukset. Anders Wihlborg johti Sagaholmin hautakummun jäänteiden kaivauksia 27.9.–17.12.1971. Hän julkaisi itse myöhemmin sen kaivaustulokset. Hautakummun ympäristöstä kaadettiin ensin puut ja alueen päältä kuorittiin pois 650 neliömetriä turvetta. Alueen maata tutkittiin koneellisesti ja käsin lapioimalla. Wihlborgin raportissa kumpu oli mitattu noin 2,0 metriä korkeaksi ja 22 metriä leveäksi.
Tutkimushistoria > Ajoitukset

Aikakauden kaivausmetodien vuoksi hautakummun ajoittaminen on vaikeaa. Kuitenkin jo haudan luonne ja kivipiirrokset ajoittavat sen pronssikaudelle. Piirrosten aiheet ja muotoilu ajoittavat sen varhaisen ja myöhäisen Skandinavian pronssikauden Monteliuksen periodien II ja III vaihteeseen eli noin 1400–1100 eaa. Radiohiiliajoitukseen otettiin hiilinäytteitä hautakummun rakenteiden pohjalta maanpinnan tasolta. Analyysin tulos 3265±130 BP tarkoittaa kalenterivuosina 1700–1420 eaa. Koska puuhiili säilyy luonnossa lahoamatta tuhansia vuosia, hautakumpu on täytynyt rakentaa tämän ajankohdan jälkeen. Goldhahn päätyy ehdottamaan aikaväliä 1500–1100 eaa. eli periodeja II ja III.
Hautaus > Tutkittu ympäristö

Sagaholmin hautakummun eteläpuolella sijaitsi neljä pienempää kumpua. Niistä kolme osoittautui tutkimuksissa haudoiksi, sillä niistä löytyi uurnia. Keraamisissa uurnissa oli tuhkaa ja palaneen luun kappaleita. Uurnien viereen oli laskettu vainajalle kuuluneita esineitä, joiden avulla hautaukset voitiin ajoittaa. Yksi kummuista muodostui vain palaneiden kivien kappaleista. Wihlborg esitti kaivausraportissa, että pienet hautaukset olivat kansainvaellusajalta.
Pienet hautakummut olivat läpimitaltaan 3–5 metriä ja alle metrin korkuisia. Tutkimuksissa poistettiin haudoilta päällimmäinen maakerros, ja sen alta paljastui pyöreä kivilatomus, jossa oli yksi tai kaksi kerrosta kiviä. Uurnan luota löytyi muun muassa puukkoja, kirveitä, saksia, vyönsolki, vaatesolki (fibula) ja renkaita. Esineet on ajoitettu 350–500-luvuille jaa. Pienimmässä kummussa oli kaksi hautausta.
Koska suurta hautakumpua oli kaiveltu vuosisatoja, olivat muinaiset kaivajat olivat löytäneet myös kivilaatat. Hautakummun ympäristöä tutkittaessa löydettiinkin eräästä maakellarin seinärakenteesta useita kivilaattoja, joissa oli myös kalliopiirroksia.