stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Super Mario Bros. (elokuva)

| Super Mario Bros>  |
| --- | --- |
 Suomenkielinen DVD.
Ohjaaja:  Rocky Morton Annabel Jankel
Käsikirjoittaja:  Parker Bennett Terry Runte Ed Solomon
Perustuu:  Nintendon videopeliin Super Mario Bros.
Tuottaja:  Jake Eberts Roland Joffé
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Dean Semler
Leikkaaja:  Mark Goldblatt
Pääosat:  Bob Hoskins John Leguizamo Dennis Hopper Samantha Mathis Fisher Stevens Fiona Shaw Richard Edson Dan Castellaneta
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Hollywood Pictures Lightmotive Allied Filmmakers Cinergi Pictures
Levittäjä:  Buena Vista Pictures Distribution
Ensi-ilta:  28. toukokuuta 1993
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  48 miljoonaa $
Tuotto:  20,9 miljoonaa $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Super Mario Bros. on yhdysvaltalainen elokuva, joka pohjautuu tunnettuun Mario-pelisarjaan. Se on samalla kaikkien aikojen ensimmäinen peliin pohjautuva elokuva. Se julkaistiin kahdeksan vuotta alkuperäisen Super Mario Bros. -pelin jälkeen. Elokuvan teki alhaisella budjetilla Lightmotive -niminen elokuvastudio. Elokuvassa Mario Mariota näyttelee Bob Hoskins, Luigi Mariota John Leguizamo, prinsessa Daisyä (joka sekoitettiin elokuvassa Peachin kanssa) Samantha Mathis ja presidentti Koopaa eli Bowseria Dennis Hopper.
Elokuvan juoni

Mario Mario ja hänen veljensä Luigi Mario ovat aivan tavallisia putkimiehiä. Eräänä päivänä he menevät tekemään putkitöitä, ja Luigi tapaa Daisyn, jonka kaksi rikollista, Iggy ja Spike, yrittävät napata. Mario, Luigi ja Daisy menevät korjaamaan paikkaa jossa Daisy etsii dinosauruksen luita, koska mies nimeltä Scapelli on sabotoinut putkia. Siellä Iggy ja Spike kolkkaavat Marion ja Luigin takaapäin sekä nappaavat Daisyn, joka paljastuu rinnakkaisulottuvuuden prinsessaksi. Tässä ulottuvuudessa dinosaurukset ovat edelleen olemassa. Iggy ja Spike ovat Dinosaurusulottuvuuden presidentti Koopan (Dennis Hopper) serkkuja ja työskentelevät hänelle. Daisy joutuu ulottuvuusportin kautta Dinohattanin kaupunkiin, ja Luigi lähtee pelastamaan häntä. Sen jälkeen Mario putoaa sinne myös. Marion ja Luigin pitää pelastaa Daisy sekä voittaa presidentti Koopa ja hänen kätyrinsä, goombat.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bob Hoskins  | … |  Mario   |
|  John Leguizamo  | … |  Luigi   |
|  Dennis Hopper  | … |  presidentti Koopa   |
|  Samantha Mathis  | … |  Prinsessa Daisy   |
|  Fisher Stevens  | … |  Iggy Koopa, Koopan serkku   |
|  Richard Edson  | … |  Spike Koopa, Koopan serkku   |
|  Dana Kaminski  | … |  Daniella Verducci, Marion naisystävä   |
|  Fiona Shaw  | … |  Lena, Koopan rakastajatar   |
|  Mojo Nixon  | … |  Toad, Koopan vastustaja   |
|  Francesca P. Roberts  | … |  Big Bertha, Boom-Boom Baarin portsari   |
|  Gianni Russo  | … |  Anthony Scapelli, Marion kilpailija   |
|  Don Lake  | … |  kersantti Simon, Koopan alainen   |
|  Lance Henriksen  | … |  kuningas, Daisyn isä   |
|  John Fifer  | … |  goomba   |
|  Frank Welker  | … |  goomba (ääni)   |
|  Dan Castellaneta  | … |  kertoja (ääni)   |
Vastaanotto

Super Mario Bros. elokuvaa on kutsuttu usein yhdeksi historian huonoimmista elokuvista ja elokuva saikin yleisesti huonot arvostelut. Elokuva sisältää Mario-peleistä tuttuja elementtejä, mutta ovat elokuvassa muuttuneet oudoiksi ja tunnistamattomiksi. Nykyään elokuva on noussut jo kulttielokuvan maineeseen.
Romaanisovitus

Elokuvan käsikirjoituksen pohjalta on julkaistu romaani Super Mario Bros. (suomeksi Super Mario Bros. – Putkimiehet supersankareina, Otava 1993. ISBN 951-1-12932-5).
Surunauha – Itsemurhan tehneiden läheiset

Surunauha ry on suomalainen järjestö, jonka tarkoituksena on tukea läheisen itsemurhan kokeneen selviytymistä ja lisätä avoimuutta itsemurhasta puhuttaessa. Toiminta perustuu itsemurhan tehneiden läheisten vapaaehtoistyönä antamaan vertaistukeen eli saman kokeneen ihmisen antamaan tukeen. Tavoitteena on myös itsemurhien ennaltaehkäisy sekä itsemurhan tehneiden läheisten syrjäytymisen ja sairastumisen ehkäiseminen.
Surunauha ry on perustettu vuonna 1997, ja toiminta on nykyisin Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen tukemaa. Surunauha on SOSTEn jäsenjärjestö. Järjestö on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton ja toimii pääasiassa vapaaehtoisvoimin. Surunauha-yhdistyksen tukimuotoja ovat vertaistukiryhmät eri paikkakunnilla, vertaistukipuhelin, sopeutumisvalmennus ja vertaisten verkkokeskustelu. Yhdistyksen vertaistukijat on kaikki koulutettu tehtäviinsä. Yhdistys järjestää myös seminaareja sekä muita yleisö- ja jäsentapahtumia. Yhdistyksen nimi oli alun perin Itsemurhan tehneiden läheiset ry, nykymuoto on Surunauha ry.
Shinagawa

| Shinagawa (品川区) |
| --- | --- |
 Ōsakin rautatieaseman ympäristöä
 lippu:  Symboli
 Shinagawan sijainti Tokion metropolissa
 Shinagawa
 Koordinaatit: 35°36′33″N, 139°43′48.6″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22,84 km²
Väkiluku (2017):  385 702
 – Väestötiheys:  16 887 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Rhododendron indicum
 – Puu:  Castanopsis ja vaahtera
 – Lintu:  Naurulokki
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.shinagawa.tokyo.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shinagawa (jap. 品川区, Shinagawa-ku) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Minaton, Ōtan ja Shibuyan erillisalueisiin. Shinagawassa on 385 702 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 22,84 neliökilometriä.
Aluejako

Shinagawan erillisalueella on 27 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 130 osa-alueeseen (jap. 町丁, chōchō). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Ebara
Futaba
Hatanodai
Higashi-Gotanda
Higashi-Nakanobu
Higashi-Ōi
Higashi-Shinagawa
Higashi-Yashio
Hiratsuka
Hiromachi
Kami-Ōsaki
Katsushima
Kita-Shinagawa
Koyama
Koyamadai
Minami-Shinagawa
Minami-Ōi
Nakanobu
Nishi-Gotanda
Nishi-Nakanobu
Nishi-Ōi
Nishi-Shinagawa
Ōi
Ōsaki
Togoshi
Yashio
Yutakachō
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Suuri osa Shinagawan itäosasta sijaitsee täyttömaalla, länsiosan korkeammalle kohoava alue muodostuu Musashinon kukkuloloiden reunamista. Vaikka suuri Shinagawan rautatieasema sijaitseekin Minaton alueella, se palvelee myös Shinagawaa. Suuri hotellikeskittymä aseman ympärillä muistuttaa Shinagawan roolista Edo-kaudella ensimmäisenä postiasemana, jonka matkailija saavutti lähdettyään Edosta kohti Kiotoa.
Kuvia

Higashi-Shinagawan kaupunginosaa
Shinagawan satama-aluetta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shinagawa Wikimedia Commonsissa
Erillisalueen internetsivut (japaniksi)
| n k Shinagawan erillisalue |
| --- | --- | --- |
| Shinagawan alue |  Higashi-Shinagawa  Hiromachi  Kita-Shinagawa  Minami-Shinagawa  Nishi-Shinagawa  |  |
| Ōin alue |  Higashi-Ōi  Katsushima  Minami-Ōi  Nishi-Ōi  Ōi  |  |
| Ōsakin alue |  Higashi-Gotanda  Kami-Ōsaki  Nishi-Gotanda  Ōsaki  |  |
| Ebaran alue |  Ebara  Futaba  Hatanodai  Higashi-Nakanobu  Hiratsuka  Koyama  Koyamadai  Nakanobu  Togoshi  Yutakachō  |  |
| Yashion alue |  Higashi-Yashio  Yashio  |  |
| Muita alueita |  Gotanda  Odaiba  |  |
| n k Tokion metropoli |
| --- | --- | --- |
| Erillisalueet |  Adachi  Arakawa  Bunkyō  Chiyoda  Chūō  Edogawa  Itabashi  Katsushika  Kita  Kōtō  Meguro  Minato  Nakano  Nerima  Ōta  Setagaya  Shibuya  Shinagawa  Shinjuku  Suginami  Sumida  Taitō  Toshima  |  |
| Kaupungit |  Akiruno  Akishima  Chōfu  Fuchū  Fussa  Hachiōji  Hamura  Higashi-Kurume  Higashi-Murayama  Higashi-Yamato  Hino  Inagi  Kiyose  Kodaira  Koganei  Kokubunji  Komae  Kunitachi  Machida  Mitaka  Musashi-Murayama  Musashino  Nishi-Tōkyō  Ōme  Tachikawa  Tama  |  |
| Nishi-Taman piirikunta |  Hinode  Hinohara  Mizuho  Okutama  |  |
| Tokion saaret |  Aogashima  Hachijō  Kōzushima  Mikurajima  Miyake  Ogasawara  Ōshima  Niijima  Toshima  |  |
Pirkko Liikanen

Pirkko Liisa Anneli Liikanen (s. 15. tammikuuta 1938 Helsinki) on suomalainen varhais- ja alkukasvatuksen emeritaprofessori.
Pirkko Liikanen syntyi konttorinhoitaja Eino Herman Liikasen ja Anna Maria Hämäläisen perheeseen. Filosofian tohtori Helena Allahwerdi on hänen kaksossisarensa. Liikanen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta 1957 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1964 ja kasvatustieteen lisensiaatiksi 1968. Kasvatustieteen tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1975 tutkimuksella Increasing creativity through art education among pre-school children.
Liikanen oli vieraileva tutkija Denverin yliopistossa 1969–1970 ja Jyväskylän yliopistossa kehityspsykologian assistentti ja yliassistentti 1965–1975,  alkuopetuksen didaktiikan vt. apulaisprofessori 1976–1979 ja apulaisprofessori 1979–1995 ja varhais- ja alkukasvatuksen professori 1995–1996. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon hän sai 1977 Noppa-ohjelman työryhmän jäsenenä.
Kari Lilja

Kari Tapio Lilja (s. 31. elokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kauppatieteilijä ja emeritusprofessori.
Kari Lilja syntyi toimitusjohtaja Reino David Liljan ja kartografi Maire Viljasen perheeseen. Hän avioitui 1969 opettaja Tarja Tuulikki Seppälän kanssa. Lilja tuli ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1964 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1968 ja kauppatieteen kandidaatiksi 1971 ja lisensiaatiksi 1977. Kauppatieteen tohtoriksi hän väitteli siellä 1983 tutkimuksella Workers' workplace organisations: their conceptual identification, historically specific conditions and manifestations.
Lilja oli Ylioppilasteatterin taloudenhoitaja-teatterisihteeri 1968–1969. Helsingin kauppakorkeakoulussa, myöhemmin Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa, hän oli  opintosihteeri 1969–1970, assistentti ja tutkimusasistentti 1971–1978, vt. ja nimitetty apulaisprofessori 1988–1991 ja organisaatioiden ja johtamisen professori vuodesta 1991 eläköitymiseensä saakka. Vaasan kauppakorkeakoulussa hän oli yliassistentti 1979–1982 ja vt. apulaisprofessori ja professori sekä Suomen Akatemian tutkija 1982–1987. Lilja on ollut myös vieraileva tutkija johtamisen tutkimusinstituutissa Brysselissä, Stanfordin yliopistossa ja Tukholman kauppakorkeakoulussa ja hänellä on ollut useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Jaakko Honko -mitalin hän sai 2001.
Suppilokaktukset

| Suppilokaktukset |
| --- | --- |
 Eriosyce subgibbosa subsp. nigrihorrida. Kukan tyvellä näkyy suppilokaktuksille ominaisia suomuja ja karvatupsuja.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Notocacteae
Suku::  Eriosyce  Philippi 1872
Katso myös
   Suppilokaktukset Wikispeciesissä   Suppilokaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suppilokaktukset (Eriosyce) on 35-lajinen eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku. Sen tieteellinen nimi koostuu kreikan sanoista erion 'villa' ja syke 'viikuna' ja viittaa villakarvan peittämiin hedelmiin. Kasvit kukkivat päivällä melkein mihin vuodenaikaan tahansa, ja kukkien pölyttäjinä toimivat hyönteiset ja kolibrit.
Tuntomerkit

Suppilokaktukset ovat tavallisesti yksivartisia, enemmän tai vähemmän pallomaisia ja kooltaan vaihtelevia. Varren pituus vaihtelee senttimetristä metriin, läpimitta kahdesta 50 cm:iin. Varressa on 7-30 tai enemmän uurteita, ja uurteiden reunoilla on tavallisesti nystyjä. Kussakin kääpiöversossa eli areolissa on muutama piikki tai niitä on paljon. Pisimmillään ne ovat viiden sentin pituisia. Piikit ovat joko neulamaisia tai sukasmaisia. Juuristo on rihmamaista hajajuuristoa tai pääjuuri, joka voi liittyä varteen ohuen kuroutuman välityksellä.
Suppilokaktusten suppilomaiset tai melkein putkimaiset kukat sijaitsevat varren latvan tuntumassa ja ovat väriltään keltaisia tai syvän karmiininpunaisia. Vartalon ja kukan tyvessä on paljon suomuja, joita vastapäätä on villamaisen karvan muodostamia tupsuja tai toisinaan harjasmaisia piikkejä. Suppilokaktusten hedelmä on ontto marja, jonka ontelossa on usein irrallisia siemeniä. Hedelmä on usein luonteenomaisesti villamaisen karvan peittämä ja avautuu tavallisesti tyveltään. Hedelmässä on myös jäljellä kuihtuneita kukan osia.
Levinneisyys

Suppilokaktuksia tavataan Andien rinteillä 3000 metrin korkeuteen asti Keski-Chilestä Etelä-Peruun ja Argentiinan luoteisosiin ulottuvalla alueella.
Lajit

Suku Eriosyce, suppilokaktukset:
E. andreaeana
E. aspillagae
E. aurata
E. bulbocalyx
E. chilensis
E. confinis
E. crispa
E. curvispina (?Neoporteria occulta) - mukulasuppilokaktus
E. engleri
E. esmeraldana
E. garaventae
E. heinrichiana
E. islayensis - villasuppilokaktus
E. krausii
E. kunzei
E. laui
E. limariensis
E. marksiana
E. napina
E. occulta
E. odieri
E. omasensis
E. recondita
E. rodentiophila
E. senilis
E. sociabilis
E. strausiana
E. subgibbosa
E. taltalensis
E. tenebrica
E. umadeave
E. vertongenii
E. villicumensis
E. villosa
Ruovesi

| Ruovesi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°59′10″N, 024°04′05″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Ylä-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  702
Hallinnollinen keskus:  Ruoveden kirkonkylä
Perustettu:  1565
Kuntaliitokset:  Osa Vilppulaan (1921)
Kokonaispinta-ala:  950,17 km² 120:nneksi suurin 2022 
– maa:  776,99 km²
– sisävesi:  173,18 km²
Väkiluku:  4 039 190:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  5,20 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  11,0 %
– 15–64-v.:  51,2 %
– yli 64-v.:  37,8 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,8 %
– ruotsinkielisiä:  0,3 %
– muut:  2,9 %
Kunnallisvero:  9,4 % 70:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Toni Leppänen
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Ruotu1   • Kok.   • SDP   • Kesk.   • RuoSit2   • PS   • KD   • Vas.  1 Ruoveden Etu 2 Ruoveden Sitoutumattomat:   7 4 3 2 2 1 1 1
www.ruovesi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruovesi on Suomen kunta, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 4 039 ihmistä, ja sen pinta-ala on 950,17 km2, josta 173,18 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 5,20 asukasta/km2.
Ruoveden naapurikunnat ovat Juupajoki, Mänttä-Vilppula, Orivesi, Tampere, Virrat ja Ylöjärvi. Entisiä naapurikuntia ovat Tampereeseen vuonna 1972 liitetty Teisko, Vilppulaan ja Virtoihin vuonna 1973 liitetty Pohjaslahti, Ylöjärveen vuonna 2009 liitetty Kuru sekä Mänttä-Vilppulaan vuonna 2009 yhdistetty Vilppula. Tampereen keskustaan on matkaa 73 km.
Ruovesi erotettiin Suur-Pirkkalasta vuonna 1576. Myöhemmin Ruovedestä on erotettu Keuruu, Virrat, Ähtäri, Kuru, Vilppula ja Pohjaslahti.
Ruovesi tunnettiin aiemmin seitsemän vientisahan pitäjänä. Kunnassa toimivat Pohjan Saha Oy (Jäminkipohja), Kovetun Saha Oy (Murole), Kotvio Oy (Kirkonkylä), Visuvesi Oy (Visuvesi), Väärinmajan Saha (Ylä-Vääri), Aimon Saha (Visuvesi) ja Toivo Lahtisen Saha (Mustajärvi). Sahateollisuudesta on jäljellä enää vain kaksi sahayritystä. Ruoveden teollisuusrakenne on perustunut vahvasti mekaaniseen metsäteollisuuteen koko 1900-luvun ajan. Nykyisin kunnan suurimmat työnantajat ovat Ruoveden kunta, Pihlavan Ikkuna Oy ja Sonoco Alcore. Ruovedellä sijaitsi turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus, joka aloitti toimintansa 4.5.2009 ja siirtyi Mänttä-Vilppulaan 2012.
Ruoveden kunnantalo toukokuussa 2015
Ruoveden kirkko syyskuussa 2006.
Historiaa

Ruoveden alueella oli asukkaita kampakeramiikan ajalla noin 4000–5000 vuotta sitten ainakin Visuvedellä sekä eräissä Tarjanneveden ja Jäminginselän saarissa. Otaksuttavasti näillä seuduilla liikkui lappalaisia niinä aikoina, joilta ei ole esinelöytöjä, joten lapinraunioiksi kutsuttujen kivikasojen alkuperää ei ole pystytty varmistamaan. Keskiajalla Ruoveden seutu oli yläsatakuntalaisten erämaana ja omistuksia oli Pirkkalan, Kangasalan, Lempäälän ja Vesilahden talollisilla. Eränkäynti loppui kuningas Kustaa Vaasan lakkauttaessa eräomistukset 1500-luvun puolivälissä, minkä jälkeen uusia asukkaita alkoi saapua Savosta. Ensimmäisenä pappina Ruovedellä mainittiin nimeltä Olavi Matinpoika Sarkki vuonna 1560.
Suomen sodan aikana Ruoveden komppanian lippumies ja vääpeli Jakob Johan Rothin ja kersantti Carl Johan Spoofin johtama sissiosasto suoritti useita onnistuneita kaappauksia venäläisten selustassa (Rothin ja Spoofin sissiretki). Runoilija Johan Ludvig Runeberg toimi 1820-luvulla kotiopettajana af Enehjelmin suvun omistamassa Ritoniemen kartanossa ja tutustui tänä aikana metsästysretkillään Kurusta kotoisin oleva vänrikki Carl Gustaf Polvianderiin, joka oli toiminut Suomen sodan aikana porilaisten lipunkantajana ja josta tuli yksi vänrikki Stoolin esikuvista. Mahdollisia esikuvia olivat sen lisäksi Ritoniemen kartanon pihan tuvassa asuneen af Enehjelmin sukulainen vänrikki Fredrik Adolf Pelander ja sen aikainen Ruoveden nimismies, kapteeni Kaarle Palmroth. Runebergin otaksutaan saaneen Ruovedellä viettämänään aikana kimmokkeen myös Hirvenhiihtäjät-runoelmaansa. Taiteilija Akseli Gallen-Kallela vietti aikaa Pekkalan kartanolla.
Ruoveden ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1869 ja kunnansairaala vuonna 1881; kyseessä oli koko Suomen ensimmäinen maaseudulla toiminut kunnansairaala.
Vuonna 1918 sisällissodan aikana Ruoveden taisteluja käytiin Pihlajalahden ja Jäminkipohjan suunnalla sekä Väärinmajan kylässä. Taistelut liittyivät punakaartin tavoitteisiin vallata Haapamäen risteysasema Keski-Suomessa. Taistelujen muistomerkki on Väärinmajassa Ruovesi–Vilppula-tien varressa.
Jatkosodan jälkeen Ruovedelle asutettiin Kaukolan siirtoväkeä.
Luonto

Ruoveden halkaisee kahtia Kokemäenjoen vesistöön kuuluva Näsijärven, Ruoveden ja Tarjanneveden muodostama vesistö, joka kokoaa kunnan alueella Ähtärin, Pihlajaveden ja Keuruun reittien vedet. Ähtärin reitin vedet laskevat Visuveteen, joka laskee Kaivoskannan kanavan kautta Tarjanneveteen. Pihlajaveden reitti purkautuu Tarjanneveteen pohjoisesta Virtain puolelta. Tarjannevesi laskee Salonsaaren ympäri Syvinginsalmen ja Salmiansalmen kautta Ruoveteen, johon yhtyy idästä Keuruun reitti. Ruovesi puolestaan laskee Kautun kanavan kautta Jäminginselkään ja tämä lopulta Muroleen kanavaa myöten Näsijärveen. Järvenselkiin yhtyy lisäksi monia pienempiä jokia ja puroja. Ruoveden poikki kulkee myös vesistön katkoma harjujakso kaakosta Siikakankaalta kirkonkylän ja Visuveden kylän kautta luoteeseen. Etelässä Oriveden rajalla sijaitseva laaja Siikaneva kuuluu koko Etelä-Suomen huomattavimpiin suoalueisiin. Suolle on rakennettu retkeilyreitti pitkospuineen. Kirkonkylän luoteispuolella sijaitsee Helvetinjärven kansallispuisto.
Liikenne

Ruoveden tärkeimmät liikenneväylät ovat kunnan halki kulkeva kantatie 66 Orivedeltä Virtain kautta Lapualle sekä seututiet Keuruun Haapamäelle, Mänttään, Kuruun ja Teiskon kautta Tampereelle. Aikanaan tärkeimpiä liikennevälineitä olivat sisävesilaivat, jotka liikennöivät nykyisin kesäisin Runoilijan tienä tunnettua matkailureittiä Tampereelta Ruoveden kautta Virroille. Reitin varrella ovat Muroleen, Kautun ja Kaivoskannan kanavat, joista kaksi viimeksi mainittua kantatie 66 ylittää avattavia siltoja pitkin. Lähimmät rautatieasemat ovat Vilppulan, Haapamäen ja Oriveden rautatieasemat sekä lähin lentokenttä Tampere-Pirkkalan lentoasema.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Ruoveden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 6 609 | 6 609 |
| 1985 | 1985 |    | 6 314 | 6 314 |
| 1990 | 1990 |    | 6 142 | 6 142 |
| 1995 | 1995 |    | 5 924 | 5 924 |
| 2000 | 2000 |    | 5 683 | 5 683 |
| 2005 | 2005 |    | 5 398 | 5 398 |
| 2010 | 2010 |    | 5 038 | 5 038 |
| 2015 | 2015 |    | 4 623 | 4 623 |
| 2020 | 2020 |    | 4 215 | 4 215 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kyliä

Haapala, Hanho, Haukkamaa, Hyyrylä, Kekkonen, Jäminki, Jäminkipohja (Pohja), Kauttu, Kukonpohja, Kurkikanta l. Vessari, Matalasalmi, Murole, Mustajärvi, Pajuskylä, Pekkala, Pihlajalahti, Pitkälä, Pohjaslahti, Rajalahti, Ritoniemi, Ruhala, Ruolahti (nyk. Pappilankylä), Räminki, Siikalahti, Syvinki (Korpula), Tapio (Tapiolahti), Tuuhonen l. Tuuhoskylä, Visuvesi (vanh. Leijunniemi), Väärinmaja (Ylä- ja Ala-Vääri)
Ruoveden keskustaajama eli ns. kirkonkylä sijaitsee Ritoniemen kylän alueella
Leijunniemi muuttui kutsumanimeltään Visuveden saareksi silloiselta nimeltään Kaivoksen kanavan valmistuttua 1864.
Pohjaslahti oli kunta vuodesta 1940 ja on nykyisin osa Mänttä-Vilppulaa ja Virtoja tultuaan liitetyksi osaksi Vilppulaan ja osaksi Virtoihin 1974.
Kyliä > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Ruovedellä oli 4 459 asukasta, joista 2 271 asui taajamissa, 2 154 haja-asutusalueilla ja 34:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Ruoveden taajama-aste on 51,3 %. Ruoveden taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ruoveden kirkonkylä | 1 958 |
| 2 | Visuvesi | 313 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Ruovedellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Ruoveden seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Ruoveden alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Koulut

Ruoveden Yhteiskoulun lukion kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruoveden Yhteiskoulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Visuveden koulu https://peda.net/ruovesi/visuvedenkoulu
Urheilu

Ruoveden Pirkat, yleisurheiluseura, joka on perustettu 1886
Ruoveden Kanoottipurjehtijat
RuoSkA, Ruoveden Seurakunnan Atleetit, jääkiekkojoukkue
Ruoveden ratsastajat, perustettu 1967
Ruoveden Ryhti, per. 1929. Kasvattanut useita TUL:n kärkipään urheilijoita, mm. aitajuoksijat Eetu, Heikki ja Sakari Seppi
Nähtävyydet

Helvetinjärven kansallispuisto
Kaivoskannan kanava, vanhalta nimeltään Kaivoksen kanava vuoteen 1976
Kalela, Akseli Gallen-Kallelan erämaa-ateljee
Kautun kanava
Muroleen kanava
Muroleen kirkko
Paarlammin museotie
Runebergin lähde
Runoilijan tie, Ruoveden kautta kulkeva laivareitti, jolla liikennöi SS Tarjanne
Ruoveden kirkko
Ruoveden kotiseutumuseo
Ryövärinkuoppa
Syvinkisalmen kaarisilta, jänneväli 70 metriä
Haapasaaren lomakylä
Tunnettuja ruoveteläisiä

Alexander Aminoff (1865–1918), maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies
Gunnar Aminoff (1910–2008), maanviljelysneuvos
Heikki Asunta (1904–1959), kirjailija
Martti Asunta (s. 1955), metsänhoitaja, yrittäjä, pankin- ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Mikko Asunta (1911–2005) kansanedustaja
Kosti Elo (1873–1940), teatterinjohtaja
Akseli Gallen-Kallela (1865–1931), taidemaalari
Jorma Gallen-Kallela (1898–1939), taiteilija
Hanna Grobler (s. 1981), korkeushyppääjä
Juha Hernesniemi (s. 1947), neurokirurgian professori, ylilääkäri
Seppo Juusonen, (1949–), näyttelijä
Siimes Kanervio (1880–1918), toimittaja ja suomentaja
Kalle Kauttu (1920–2000), metsäneuvos, ylijohtaja
Pertti Korppoo (1937–2009), sahateollisuusmies
Väinö Luutonen (1889–1974), näyttelijä
Arto Merisalo (s. 1965), Nova Kiinteistökehitys Oy:n toimitusjohtaja, vaalirahoittaja
Aukusti Mäkipeska (1812–1887), talonpoikaissäädyn puhemies valtiopäivillä
Esko Pietilä (1929–1997), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Raimo Pihlava, Pihlavan Ikkuna Oy:n perustaja
Raaka-Arska (s. 1958), muusikko, roudarilegenda
Petteri Salminen (1955–1985), muusikko
Usko Seppi (1908–1968), kansanedustaja
Kalevi Seppälä (1913–1988), metsänhoitaja, yritysjohtaja, metsäneuvos.
Kulttuuri > Murre

Ruoveden alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Ruoveden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla imeläkisko eli imelletty perunalaatikko ja hörkkä, maidosta keitetty juusto.