stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Bäckman
Kommentointi venäläismediassa

Bäckman on näkyvä Suomen asioiden kommentoija venäläisissä tiedotusvälineissä. Julkisuuden syyksi arvioidaan hänen mielipiteidensä sopiminen Venäjän etuihin. Venäjän kielen ja kirjallisuuden professori Arto Mustajoen mukaan Bäckmanilla oli vuonna 2013 Venäjällä viisi kertaa enemmän näkyvyyttä kuin Jyrki Kataisella tai Tarja Halosella. Mustajoen mukaan Bäckman on lähes ainoa länsimaalainen, joka ottaa julkisesti kantaa venäläisten asemaan Baltian maissa.
Bäckman on Ylen uutisten mukaan myöntänyt, että hänen antamansa lausunnot eivät ole olleet asiallisia suomalaisesta näkökulmasta katsottuna, koska Venäjän mediassa on tapana keskustella tunteellisemmin kuin Suomessa. Bäckman itse sanoi haastattelussa seuraavasti:
»Kaikki keskustelu Venäjän mediassa on hyvin emotionaalista ja tunteellista, siellä kärjistetään asioita. Siellä ei yksinkertaisesti voi keskustella samalla tavalla kuin Suomen mediassa, jossa annetaan yksitoikkoisia lausuntoja. – – Jos puhun Venäjän mediassa, niin voin siellä rähjätä, että Suomessa lapset laitetaan keskitysleiriin. Kyllä se vastaanottaja ymmärtää informaation, kun se on siinä tunteellisessa kontekstissa.»
Lasten huostaanotto- ja huoltajuuskiistojen lisäksi Bäckman on kommentoinut myös käännytettävän venäläisen isoäidin tapausta.
Kommentointi venäläismediassa > Anton-tapaus

Bäckman järjesti syksyllä 2009 Suomessa lehdistötilaisuuksia venäläiselle Rimma Saloselle, jota syytettiin Anton-poikansa kaappauksesta. Salonen vastaavasti syytti pojan isää ja suomalaisia diplomaatteja pojan salakuljetuksesta Venäjältä Suomeen diplomaattiauton takakontissa. Tilaisuuksiin osallistui paljon venäläistä mediaa. Bäckman esitteli julkisuuteen asiakirjan, joka todisti Venäjän rajavartioston kieltäneen Anton Salosen matkustamisen Venäjältä ulos. MTV3:n mukaan kysymyksessä oli salainen Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n asiakirja. Bäckmania moitittiin Rimma Salosta uhkaavan syytteen liioittelemisesta.
Kommentointi venäläismediassa > Rantala-tapaus

Vuonna 2010 Bäckman antoi Venäjän viestimille lausuntoja Turussa asuvan 7-vuotiaan pojan huostaanotosta. Pojalla on Venäjän ja Suomen kansalaisuus. Bäckman toi ensimmäisenä tapauksen julki venäläiselle Interfax-uutistoimistolle helmikuussa 2010, ja aiheesta tuli viikkojen ajan yksi Venäjän pääuutisista. Venäjän lapsiasiainvaltuutettu Pavel Astahov vieraili Suomessa selvittämässä asiaa, ja poika palautettiin vanhemmilleen. Venäläislehti Kommersant vertaa tapausta Viron Pronssisoturi-kiistaan ja arvioi Bäckmanin roolin keskeiseksi asian uutisoinnissa Venäjällä. Helsingin Sanomat ja Yle Uutiset arvioivat tapauksen Venäjän puolelta poliittiseksi.
Poliittinen toiminta

Bäckman pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa sitoutumattomana ehdokkaana vasemmistolaisen Suomen työväenpuolueen listoilta ja sai vaaleissa 554 ääntä eli eniten puolueessaan, muttei tullut valituksi. Hän pyrki kansanedustajaksi vuoden 2011 vaaleissa Suomen Työväenpuolueen listalta Suomen antifasistisen komitean edustajana Helsingin vaalipiirissä, ja saman puolueen ehdokkaana vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Espoossa, muttei tullut valituksi.
Itä-Ukrainan kriisin aikana Bäckman esiintyi niin sanotun Donetskin tasavallan suurlähetystön edustajana Suomessa. Muiksi edustajiksi on nimetty Petri Krohn ja Evgenija Hilden-Järvenperä. Edustuksen julkaisema materiaali koostuu separatistisia Venäjän tukemia Itä-Ukrainan joukkoja tukevasta propagandasta.
Ukraina on listannut Bäckmanin pakotelistalle. Bäckman oli Itä-Ukrainan niin sanottujen kansantasavaltojen vaaleissa marraskuussa 2018 niiden johtajien hyväksymänä vaalitarkkailijana. Venäjän media esitteli hänet ja muut ryhmään kuuluneet (Janus Putkonen, Jon Hellevig ja Jarmo Ekman) Suomen lähettäminä kansainvälisinä vaalitarkkailijoina. Tosiasiassa Suomi ei lähettänyt paikalle tarkkailijoita, ja Euroopan unioni tuomitsi vaalit laittomiksi. Myöhemmin Bäckman on värvännyt joukkoihin suomalaisia taistelijoita.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Bäckman oli ehdolla Valta kuuluu kansalle -puolueen listalla Helsingin vaalipiirissä ja sai 400 ääntä.
Yksityiselämä

Johan Bäckman on Hartwall-yhtiön entisen toimitusjohtajan Erkki Bäckmanin poika. Bäckmanin puoliso on venäjän kielen ja kirjallisuuden opettaja. Heillä on kolme lasta.
Bäckmanilla on myös vuonna 2004 syntynyt lapsi aiemmasta suhteestaan, ja tästä lapsesta Bäckmanilla on ollut lapsen äidin kanssa pitkä huoltajuusriita. Vanhemmat erosivat jo ennen lapsen syntymää, ja oikeus on tuominnut huoltajuuden äidille. Eron jälkeen Bäckman on tehnyt lapsen äidistä, tämän sukulaisista ja tuttavista kymmeniä rikosilmoituksia, joista useimmat eivät ole edenneet esitutkintaa pidemmälle. Äiti on kuitenkin tuomittu yhdestä, Bäckman itse kahdesta kunnianloukkauksesta. Äiti on syntynyt Neuvostoliitossa, ja vaikka hän on suomalaistaustainen, hänen ja lapsen äidinkieli on venäjä. He asuvat nykyisin muualla Euroopassa.
Ylipäätään Bäckman on hanakka rikosilmoitusten tehtailija, mikä on aiemmin hillinnyt hänen arvostelemistaan tiedotusvälineissä. Helsingin Sanomien mukaan Bäckman oli vuodesta 2003 marraskuuhun 2012 mennessä laatinut yli 90 valitusta ja rikosilmoitusta. Vuonna 2010 Bäckman kertoi itse voittaneensa seitsemän kunnianloukkausjuttua viittä eri henkilöä vastaan. Bäckmanin jutut eivät ole tosiasiassa olleet kovin menestyksellisiä: hänen rikosilmoitustensa ja kanteluidensa seurauksena on tullut vain kuusi tuomiota, joista neljä liittyy hänen omaan huoltajuuskiistaansa venäjänsuomalaisen Niemen suvun kanssa.
Bäckman muutti vuonna 2014 Rovaniemelle.
Syksyllä 2024 eri mediat kertoivat hänen saaneen Venäjän kansalaisuuden.
Teokset

Venäjän organisoitu rikollisuus.  (Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 137)  Helsinki:  Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos, 1996.  ISBN 951-704-191-8
Liikkeenjohto Venäjän muutoksessa.  (Ekonomia-sarja)  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21672-0
The inflation of crime in Russia: The social danger of the emerging markets.  (Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen julkaisuja / Publication 150)  Helsinki:  National Research Institute of Legal Policy, 1998.  ISBN 951-704-211-6  (englanniksi)
”Sudella on sata tietä...”: Pietarin organisoitu rikollisuus Venäjän rikosoikeuskulttuurin kehyksessä.  (Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 166)  Helsinki:  Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos, 1999.  ISBN 951-704-240-X
(toim.): Entäs kun tulee se yhdestoista? Suomettumisen uusi historia.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25654-4  Kirja-arvostelu.
Itämafia: Uhkakuvapolitiikka, rikosilmiöt ja kulttuuriset merkitykset.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksia 25)  Espoo:  Poliisiammattikorkeakoulu, 2006.  ISBN 951-815-112-1
Saatana saapuu Helsinkiin: Anna Politkovskajan murha ja Suomi.  Helsinki:  Russia Advisory Group, 2007.  ISBN 978-952-99785-1-9
Pronssisoturi: Viron patsaskiistan tausta ja sisältö.  Tallinna:  Tarbeinfo, 2008.  ISBN 978-9985-9721-7-5  Teoksen verkkoversio.
Vaalivilppi Suomessa.  Johan Bäckman Publications, 2021.  ISBN 9789525412468
Palkinnot

Venäjän korkein oikeuspalkinto Femida (2013)
Venäjän kirjailijaliiton Pohjantähti-palkinto (2012)
Pietarin kaupunginhallituksen myöntämä Marsalkka Govorovin kirjallisuuspalkinto (2004)
Mirotvorets-säätiön Rauhantekijä-palkinto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutisluokka:
Itämafia: Uhkakuvapolitiikka, rikosilmiöt ja kulttuuriset merkitykset (Bäckmanin väitöskirjan tiivistelmä) 2006. Helsingin yliopisto, Helsinki.
Väitöskirja purkaa myyttiä itämafiasta Poliisiammattikorkeakoulun tiedote. 15.5.2006. Poliisiammattikorkeakoulu.
Johan Bäckman: Pronssisoturi-blogi.
Johan Bäckman: Kohudosentti-blogi.
Ylen Elävä arkisto: Dosentti lietsoo Venäjällä epäluuloa lasten huostaanotoista Suomessa.
Finnish Fake News YouTubessa Full Frontal with Samantha Bee (englanniksi)
2014, ЙОХАН БЕКМАН (7)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  IdRef 
Johan Bäckman ja Leena Hietanen esittelevät Viro-aiheisia kirjojaan. Pöydällä Pronssisoturi-pienoispatsaita.
Bäckman ja Efraim Zuroff Turun pääkirjastossa, 2012.
Johan Bäckman (vas.) yhdessä Arnold Meren kanssa tammikuussa 2008.
Wikiuutiset
IM-1

| IM-1 |
| --- | --- |
 Odysseus -laskeutuja
Organisaatio:  Nasa
Valmistaja:  Intuitive Machines
Laukaisu:  15. helmikuuta 2024 Kennedyn avaruuskeskus LC-39A
Laukaisualus:  Falcon 9 Block 5 (B1060.18), Lento 299
IM-1 oli Intuitive Machinesin (IM) ensimmäinen lento Kuuhun. Aluksena toimi sen Odysseus-niminen Nova-C laskeutuja. Kokeelinen lento laukaistiin 15. helmikuuta 2024 ja Odysseus laskeutui Kuun pinnalle 22. helmikuuta 2024. Alus kallistui laskun yhteydessä yllättäen 30 asteen kulmaan mutta kaikki laitteisto toimi edelleen. Alus laskeutui liian kovasti ja ainakin yksi sen laskeutumisjaloista petti. Muutoin tehtävä todettiin onnistuneeksi sen päättyessä Kuun yön myötä 29. helmikuuta 2024.
IM-1 on osa Nasan Commercial Lunar Payload Services (CLPS) -ohjelma ja sen ensimmäinen onnistunut lento. Se sisälsi kuusi Nasan kehittämää hyötykuormaa sekä muita oppilaistosten ja kaupallisten yhteistyökumppaneiden hyötykuormia.
Odysseus oli ensimmäinen yhdysvaltalainen kuulaskeutuja yli viiteenkymmeneen vuoteen.
Laskeutuminen

Ennen laskeutumista havaittiin, että aluksen laser-etäisyysmittari ei toiminut. Ongelma yritettiin ratkaista käyttämällä yhden hyötykuorman, Nasan Navigation Dobbler Lidar, lasereita. Tämä oli mahdollista tehdä ohjelmistomuutoksella.  Vaikka laser-tiedot syötettiin onnistuneesti alukseen, niin datan validointi-merkki ohjelmistossa jäi huomioimatta ja ohjelmisto ei siten prosessoinut tietoa ja laseretäisyysmittausta ei ollut käytettävissä. Alus laskeutui inertiamittausyksikön ja optisen navigointidatan avullla.
Ilman korkeustietoa laseretäisyysmittarilta alus laskeutui noin 1,5 km lyhyeen tavoitteestaan ja korkeammalle alueelle. Laskeutuessa pystyttäistä ja sivuttaista vauhtia oli liikaa. Alus luuli olevansa korkeammalla pinnasta kuin olikaan.
Lakutumisesa ainakin yksi jaloista petti. Moottori piti aluksen jonkin aikaa vielä pystyssä, mutta sen sammuttua alus kallistui kumolleen. Laskeutumiskohta oli 12 asteen rinne ja alus kallistui 30 asteeseen pintaan nähden. Jalkojen lisäksi muun ei todettu vaurioituneen laskeumisessa.
Galleria

Odysseuksen laskeutumisalue Lunar Reconnaissance Orbiter -luotaimen kuvaamana.
IM-1 tehtävän Falcon 9 Block 5 laukaisu Kennedyn avaruuskeskuksen laukaisualustalta  39A 15. helmikuuta 2024.
The Legend of Zelda: A Link to the Past

| The Legend of Zelda: A Link to the Past |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Takashi Tezuka
Tuottaja:  Shigeru Miyamoto
Suunnittelija:  Shigeru Miyamoto Takashi Tezuka
Säveltäjä:  Kōji Kondō
Pelisarja:  The Legend of Zelda
Julkaistu:  SNESJP 21. marraskuuta 1991NA 13. huhtikuuta 1992EU 24. marraskuuta 1992 GBANA 2. joulukuuta 2002JP 14. maaliskuuta 2003EU 28. maaliskuuta 2003
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 7  USK 6 
Alusta:  SNES, Game Boy Advance, Satellaview
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
The Legend of Zelda: A Link to the Past (jap. ゼルダの伝説 神々のトライフォース, Zeruda no Densetsu Kamigami no Toraifoosu) on Nintendon kehittämä ja julkaisema Super Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1991. Peli on The Legend of Zelda -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Shigeru Miyamoton suunnittelema peli julkaistiin uudelleen vuonna 2002 Game Boy Advancelle.
A Link to the Pastin SNES-versiota myytiin maailmanlaajuisesti 4,61 miljoonaa ja GBA-versiota 1,89 miljoonaa kappaletta. Peli oli erittäin suosittu pelaajien keskuudessa ja piti ensimmäistä sijaa Nintendo Power -lehden suosituimpien SNES-pelien listalla keskeytyksettä viisi vuotta.
Tarina > Asetelma

A Link to the Pastin tarinan sijoittuminen muiden Zelda-pelien joukkoon ei ole yksiselitteistä. Pelin ohjevihko kertoo tapahtumien sijoittuvan kauaksi The Legend of Zeldaa edeltävään aikaan, mutta Miyamoto on myöhemmin kertonut A Link to the Pastin sijoittuvan kahden ensiksi julkaistun pelin jälkeen. Ganon on elossa, mutta sinetöitynä Pyhään valtakuntaan, mikä antaa ymmärtää A Link to the Pastin tapahtuvan Ocarina of Timen jälkeen, kuten myös molemmissa peleissä esiintyvät seitsemän tietäjää. Miyamoto on kieltäytynyt kommentoimasta tarkemmin Zelda-pelien aikajärjestystä. Nintendo julkaisi virallisen kronologin vuonna 2011, ja sen mukaan Ocarina of Timen jälkeen jakaudutaan kolmeen aikajanaan, joista "Failure" -linjassa seuraava osa Ocarina of Timesta olisi A Link to the Past, minkä jälkeen vasta tulisi The Legend of Zelda ja The Adventure of Link.
Tarina sijoittuu Hyrulen valtakuntaan, jossa Link elää setänsä kanssa Hyrulen linnan lähellä. Link on iältään melko nuori eikä hänellä ole pelin alkaessa mitään varusteita. Eräänä sateisena yönä Linkin sedän taloon kantautuu telepaattinen viesti, jossa Hyrulen linnan tyrmään lukittu Prinsessa Zelda pyytää apua. Linkin setä noudattaa kutsua ja katoaa pimeään yöhön. Link jää yksin taloon ja seikkailu alkaa.
Kauan ennen pelin tapahtumia Hyrulen legendat kertoivat Kultaisesta maasta, jossa hallitsee kaikkivoipa ja kaikkitietävä kultainen voima, Triforce. Ilkeän Ganonin päästyä Kultaiseen maahan hän kosketti Triforcea ja muutti Kultaisen maan Pimeäksi maaksi. Ganonin pysäyttämiseksi seitsemän tietäjää lukitsivat Ganonin Pimeään maahan taialla, jonka voi murtaa vain tietäjät tai heidän jälkeläisensä. Kertomuksesta tuli legenda, joka elää Hyrulen kansan muistoissa edelleen.
Tarina > Juoni

Hieman ennen pelin alkua kuninkaan neuvonantaja Agahnim hankkiutuu kuninkaasta eroon ja aloittaa seitsemän neidon etsinnät. Neidot ovat legendan seitsemän tietäjän jälkeläisiä. Löydettyään kuusi ensimmäistä neitoa Agahmin lähettää heidät Pimeään maailmaan. Murtaakseen Ganonia pidättelevän taian myös seitsemännen neidon on paljastuttava ja jouduttava Agahnimin kaappaamaksi. Pelin kuluessa Prinsessa Zelda osoittautuu seitsemänneksi neidoksi, ja Agahnim onnistuu lähettämään myös hänet Pimeään maailmaan, jolloin Ganon pääsee vapaaksi.
Pelin alussa Link lähtee etsimään Hyrulen linnaan kadonnutta setäänsä, jonka hän löytää pahasti haavoittuneena linnan viemäreistä. Setä antaa Linkille tehtävän Prinsessa Zeldan pelastamiseksi. Link pelastaa Zeldan Agahnimin lumoamien vartijoiden valvonnasta ja he pakenevat linnasta salakäytävää pitkin, joka vie heidät linnan ulkopuolella sijaitsevaan pyhäkköön. Pyhäkön ystävällinen pappi ottaa Zeldan suojelukseensa ja neuvoo Linkiä hakemaan Mestarien miekan, joka on piilotettu Kadonneeseen metsään. Miekkaa etsiessään Link tapaa erakkona elävän Sahasrahlan, joka myöhemmin osoittautuu erääksi legendan seitsemän tietäjän jälkeläiseksi. Sahasrahla neuvoo Linkiä läpi seikkailun. Saatuaan Mestarien miekan haltuunsa Link saa Zeldalta telepaattisen viestin, jonka mukaan Agahnimin sotilaat ovat löytäneet pyhäkössä piilottelevan prinsessan. Link kiirehtii paikalle, mutta Zelda on jo viety Agahnimin luo Hyrulen linnaan. Link ehtii juuri paikalle, kun Agahnimin taika lähettää Zeldan Pimeään maailmaan. Link ja Agahnim taistelevat, mutta tappiolle joutuva Agahnim pakenee Pimeään maailmaan ja vetää Linkin mukanaan.
Pimeässä maailmassa Link saa viestin Sahasrahlalta, joka kertoo legendan Ganonista ja Kultaisesta maasta olleen totta. Pimeä maailma on Ganonin hallitsema Kultainen maailma, ja maaginen sinetti, joka pitää Ganonin poissa Hyrulesta, on seitsemännen neidon saavuttua murtumassa. Linkin on saatava Triforce pois Ganonin hallinnasta tai Ganon palaa Valon maailmaan hallitsijana. Päästäkseen Ganonin palatsiin Linkin pitää yhdistää kaapattujen neitojen taikavoimat. Neidot ovat vangittuina seitsemään eri puolilla Pimeää maailmaa sijaitsevaan palatsiin. Heidän avullaan Link pääsee Kuolemanvuorella sijaitsevaan Ganonin palatsiin ja taistelee palatsin huipulla uudestaan Agahnimia vastaan. Agahnim häviää, jolloin lepakon muodossa oleva Ganon nousee tämän sisältä ja pakenee Pimeän maailman keskellä sijaitsevaan Suureen pyramidiin. Link voittaa Ganonin taistelussa ja pääsee Triforcen luo. Legendan mukaan Triforce toteuttaa haltijansa syvimmän toiveen, joten Linkin koskettaessa Triforcea Pimeä maailma katoaa ja rauha palaa Hyruleen. Link palaa Valon maailmaan ja palauttaa Mestarien miekan Kadonneeseen metsään.
Kehitys

Pelin kehittämisen aikaan useimmat SNES-moduulit olivat kooltaan 4 megabittiä (512KT). A Link to the Past oli ensimmäisiä 8 megabitin pelimoduulia käyttäviä SNES-pelejä.
Pelistä julkaistiin erilaiset versiot Japanin ja muun maailman markkinoille. Japaninkielisessä versiossa uskonnolliset viittaukset pelin tarinassa ovat näkyvämpiä: pelin japaninkielinen nimi on Jumalten Triforce ja Agahnim esitellään pelin ohjevihkosessa pappina. Kirjoitettu hylian kieli esitetään japaninversiossa merkkeinä, jotka perustuvat egyptiläisiin hieroglyfeihin. Kansainvälisestä versiossa merkit muutettiin.
Kehitys > Musiikki

Pelin musiikit on säveltänyt Koji Kondo. Hyrulen perusteema on lainattu The Legend of Zeldasta. Osa sävellyksistä on päätynyt eri muodoissa myöhempiin Zelda-peleihin. Zeldan laulu, Hyrulen linnan ja Kakarikon kylän teemat sekä keijulähteiden sävelet ovat tehneet ensiesiintymisensä A Link to the Pastissa. Pelin musiikki hyödyntää täysin 16-bittisen äänijärjestelmän mahdollisuuksia..
A Link to the Pastin musiikit on julkaistu The Legend of Zelda Sound and Drama -nimisellä tupla-CD:llä. Musiikkiteoksen ensimmäinen CD-levy sisältää The Legend of Zeldan musiikit ja on 44 minuutin mittainen. Julkaisun 54 minuuttia kestävä toinen osa koostuu A Link to the Pastia varten sävelletystä musiikista.
Julkaisu

Japanissa esitetty pelin tv-mainos on Internetin myötä saanut uutta huomiota osakseen. Musiikkivideota jäljittelevässä mainoksessa pelihahmoiksi pukeutuneen ihmiset tanssivat 1980-luvun tyyliin. Linkiä esittää nainen, joka tekee pelistä tuttuja pyörähdyshyökkäyksiä ja pelastaa Zeldan.
Julkaisu > Oheistuotteet

Nintendo Power -lehdessä julkaistiin A Link to the Pastiin perustuvaa sarjakuvasarjaa, joka alkoi tammikuussa 1992 ja kesti 12 numeroa. Sarjassa esiteltiin uusi hahmo, ritari Roam, joka saattoi ottaa ihmislinnun hahmon. Link ja Roam tulivat tuntemaan toisensa vihollisuuksien kautta, mutta lyöttäytyivät myöhemmin yhteen ja taistelivat yhdessä Ganonia vastaan.
Julkaisu > Muut versiot

A Link to the Past käännettiin Satellaview'lle, joka oli satelliittiverkkoon liitettävä Super Famicomin lisälaite. Zelda no Densetsu: Kamigami no Triforce säilyi Japanin versioon nähden muuttumattona,
Capcom käänsi A Link to the Pastin Game Boy Advancelle vuonna 2002. Samalla kasetilla toimitettu, Capcomin kehittämä Zelda-peli The Legend of Zelda: Four Swords sisältää avattavia ominaisuuksia Capcomin kääntämään A Link to the Pastiin. Four Swordsia pelaamalla A Link to the Pastissa voi avata lukittuja, uusia ominaisuuksia.
Vastaanotto

A Link to the Past sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Game Rankingsin 11 arvostelun keskiarvo on 94 %. Peli teki piste-ennätyksen Famitsun arvosteluissa saavuttaen siihen asti rikkomattoman 39 pisteen rajan. Myös GBA-versio sai kehuja, IGNn käyttäjien ja koottujen lehdistöarvioiden keskiarvo on 9,7/10.
Yleisimmin peli sai kiitosta tarinan ja musiikin luomasta tunnelmasta, pelattavuudesta ja laajasta tutkittavasta maailmasta. Negatiivista palautetta keräsi pelin tarinan ja pelaamisen välinen heikko yhteys.
Aiheesta muualla

Nintendo Suomen sivu pelin GBA-versiosta
The Legend of Zelda: A Link to the Pastin virallinen kotisivu (englanniksi)
Pelin ohjevihkonen englanniksi , ; japaniksi
Legend of Zelda Sound & Drama musiikkilevyn tiedot (Arkistoitu – Internet Archive) ja arvosteluja (englanniksi)
The Legend of Zelda: A Link to the Past MobyGamesissa (englanniksi)
The Legend of Zelda -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit::  The Legend of Zelda  The Adventure of Link  A Link to the Past  Link’s Awakening  Ocarina of Time  Majora’s Mask  Oracle of Ages  Oracle of Seasons  Four Swords  The Wind Waker  Four Swords Adventures  The Minish Cap  Twilight Princess  Phantom Hourglass  Spirit Tracks  Skyward Sword  A Link Between Worlds  Tri Force Heroes  Breath of the Wild  Tears of the Kingdom 
Spinoff-pelit::  Zelda LCD -pelit  Freshly-Picked Tingle’s Rosy Rupeeland  Link's Crossbow Training  Ripening Tingle’s Balloon Trip of Love  Hyrule Warriors 
Uudelleenjulkaisut::  BS Zelda  BS Zelda: Kodai no Sekiban  A Link to the Past/Four Swords  Ocarina of Time Master Quest  Ocarina of Time 3D  The Wind Waker HD  Majora's Mask 3D  Twilight Princess HD 
CD-i-pelit::  Link: The Faces of Evil  Zelda: The Wand of Gamelon  Zelda’s Adventure 
Kokoelmat::  Collector’s Edition 
Julkaisemattomat::  The Triforce Trilogy  Mystical Seed of Courage 
Universumi::  Hahmot Link  Prinsessa Zelda  Ganon  Midna  Tingle  Hyrule 
Valon ja Pimeyden maailmat muistuttavat toisiaan. Vasemmassa yläkulmassa näkyvät käytössä oleva esine, taikamittari sekä rupiat ja oikeassa yläkulmassa elämämittari.
Japanin versiossa hylian kieli esitetään hieroglyfein.
Kristillisdemokraattinen kansanpuolue (Unkari)

| Kristillisdemokraattinen kansanpuolue> Kereszténydemokrata Néppárt |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  13. lokakuuta 1944
Johto:   Zsolt Semjén (pj.) 
Ideologia:   kristillisdemokratia  arvokonservatismi 
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:   Budapest, Unkari
Värit:             vihreä, kulta
Unkarin parlamentti:  16 / 199 (2022)
Euroopan parlamentti:  1 / 21 (2024)
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan kansanpuolue (2009–2024)  – Euroopan patriootit -ryhmä (2024–)
Kotisivu:  www.kdnp.hu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kristillisdemokraattinen kansanpuolue (unk. Kereszténydemokrata Néppárt, lyh. KDNP) on vuonna 1989 perustettu unkarilainen kristillisdemokraattinen puolue, joka vuodesta 2010 lähtien on toiminut Unkarin hallituskoalitiossa hallitsevan Fidesz-puolueen apu- tai satelliittipuolueena eikä vuoden 1998 jälkeen ole osallistunut yksiinkään vaaleihin muuten kuin vaaliliitossa, vuodesta 2006 lähtien Fideszin kanssa.