stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Okulovkan piiri
Historia

Leningradin alueen Borovitšin piirikuntaan kuulunut Okulovkan piiri on perustettu vuonna 1927. Vuonna 1931 siihen liitettiin entinen Torbinon piiri ja vuonna 1932 Uglovkan piiri. Vuonna 1944 Okulovkan piiristä tuli osa vasta muodostettua Novgorodin aluetta. Vuonna 1963 perustettiin Okulovkan maaseutupiiri, johon liitettiin osa Malaja Višeran piiristä. Seudun taajamat siirrettiin Malaja Višeran teollisuuspiirin alaisuuteen. Jako teollisuus- ja maaseutupiireihin lakkautettiin vuonna 1965, jolloin Okulovka sai kaupungin aseman.
Liikenne, talous ja palvelut

Piirin läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen päärata. Okulovkasta haarautuu sivurata Neboltšiin ja Uglovkasta Borovitšiin. Okulovkan kautta kulkee Borovitšin ja Kresttsyn välinen maantie.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut ja hallinto, jalostus (29,0 % vuonna 2009) ja kauppa (5,9 %). Piirissä toimii metalli-, kone- ja laite-, rakennustarvike-, puunjalostus-, muovi-, tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Tärkeimmät yritykset ovat Agrokabelin kaapelitehdas, Uglovkan kalkkitehdas sekä Okulovkan kalustetarvike- ja elektroniikkatehtaat. Yli puolet työvoimasta työskentelee piirin ulkopuolella.
Piirissä toimii 7 lastentarhaa, 14 yleissivistävää koulua, ammattikoulu ja neljä lasten musiikkikoulua. Terveyspalveluihin kuuluu neljä sairaalaa ja poliklinikkaa, neljä lääkärin vastaanottoa, 14 lääkintäasemaa ja kaksi ensiapuasemaa. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kansantaiteen keskus sekä kuntakeskusten kulttuuritalot haaraosastoineen, 22 kirjastoa ja kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Okulovkan piirin sivusto (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
FS Sfax (1884)

| Sfax |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  maaliskuu 1882
Laskettu vesille:  29. toukokuuta 1884
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1887
Poistui palveluskäytöstä:  1906
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 561 t
Pituus:  91,57 m (vesiraja)
Leveys:  15,04 m
Syväys:  7,67 m
Koneteho:  6 500 ihp
Nopeus:  16,7 solmua
Miehistöä:  486
Aseistus
Aseistus:  6 × 164 mm/28 tykkiä 10 × 140 mm/30 tykkiä 2 × 47 mm tykkiä 10 × 37 mm tykkiä 5 × 14" torpedoputkea
FS Sfax oli Ranskan laivaston ensimmäinen vuonna 1884 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin toukokuussa 1882. Alus laskettiin vesille 29. toukokuuta 1884 ja se otettiin palvelukseen kesäkuussa 1897.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1906 ja se romutettiin.
Shap-’ng Tsai

Shap-'ng Tsain oletettu lippu.
Shap-'ng Tsai oli kiinalainen merirosvo, joka komensi noin 70 džonkkia Etelä-Kiinan merellä vuosina 1845–1859. Hänen toimintansa keskittyi Tien-paihin, joka sijaitsee noin 290 kilometriä Hongkongista länteen. Läheiset rannikkokylät ja kauppiaat maksoivat Shap-'ng Tsaille suojelurahaa saadakseen olla rauhassa. Shap-'ng Tsai kaappasi häntä jahdanneet Kiinan sotalaivat, ja niiden päällystö otettiin panttivangiksi. Kiinan hallitus tarjosi anteeksipyyntöä ja sotilasarvoa, joista Shap-'ng Tsai kuitenkin kieltäytyi.
Merirosvouran loppu

Keväällä 1849 Shap-'ng Tsaita syytettiin yhden yhdysvaltalaisaluksen ja kolmen oopiumia kuljettaneen brittiläisaluksen upottamisesta. Syyskuussa 1849 laivueellinen brittiläisaluksia meni Tien-paihin, josta löytyi sata kaapattua alusta, joista merirosvot olivat vaatineet lunnaita. Merirosvoja ei löytynyt. Lokakuussa 1849 kolme brittialusta jahtasi Shap-'ng Tsaita ja hänen merirosvojaan Vietnamin Hải Phòngin saarille ja kanaville. Siellä merirosvot ja britit kävivät kahden päivän taistelun, ja myöhemmin britit ilmoittivat tuhonneensa taistelussa 58 džonkkia sekä niiden 1 200 kanuunaa ja 3 000 hengen miehistön. Shap-'ng Tsai onnistui pakenemaan paikalta mukanaan kuusi pienempää džonkkia ja 400 hengen miehistö. Myöhemmin Shap-'ng Tsai antautui Kiinan viranomaisille ja otti vastaan Kiinan aiemmin tarjoaman sotilasarvon.
Sheroboddaryo

Sheroboddaryo kesäkuussa Sisangan kylän luona.
Sheroboddaryo (uzb. kyrill. Шерободдарё, ven. Шераба́д, Šerabad tai Шерабаддарья́, Šerabaddarja) on Amudarjan sivujoki Surxondaryon alueella Uzbekistanissa. Sen pituus on 177 kilometriä. Varsinaisen valuma-alueen laajuus yläjuoksulla on 2 950 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Boysuntogʻvuorilta virtaavista Irgʻoylista ja Qizilsoysta. Sen nimenä on yläjuoksulla Machaydaryo ja alajuoksulla Qorasuvdaryo. Sheroboddaryon keskimääräinen virtaus yläjuoksulla on 7,5 kuutiometriä sekunnissa, mutta se vaihtelee suuresti vuodenajoittain. Alajuoksulla suuri osa vedestä käytetään keinokasteluun, joka saa lisävettä Surxondaryosta. Joen varrella sijaitsee Sherobodin kaupunki. Sheroboddaryo on viimeinen lisäjoki Amudarjan varrella.
Shalako

| Shalako |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edward Dmytryk
Käsikirjoittaja:  James Griffith
Perustuu:  Louis L’Amourin romaaniin Kuoleman varjo
Tuottaja:  Euan Lloyd
Säveltäjä:  Robert Farnon
Kuvaaja:  Ted Moore
Leikkaaja:  Bill Blunden
Pääosat:   Sean Connery  Brigitte Bardot  Stephen Boyd  Jack Hawkins  Peter van Eyck 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   ABC Motion Pictures  CCC Filmkunst GmbH  Kingston  Palomar Pictures 
Levittäjä:  Cinerama Releasing Corporation Netflix
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Shalako on  Edward Dmytrykin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1968. Se perustuu Louis L’Amourin romaaniin Kuoleman varjo.
Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Brigitte Bardot, Stephen Boyd, Jack Hawkins, Peter van Eyck.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo eroottista värinää tarjoavan näyttelijäntyön pelastavan hieman laahaavan tarinan. Hän antaa Shalakolle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Shalako Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jimmy Shea

Jimmy Shea
James Edmund "Jimmy" (tai "Jim") Shea Jr. (s. 10. kesäkuuta 1968 West Hartford, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen skeleton- eli mahakelkkailija.
Shea voitti skeletonissa kultaa Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 ja maailmanmestaruuden vuonna 1999 Altenbergissä. Lisäksi hänellä on MM-hopea ja -pronssi.
Shea on olympiaedustaja kolmannessa polvessa. Hänen isoisänsä Jack Shea voitti kaksi kultamitalia vuoden 1932 talviolympialaisten pikaluistelussa, ja isänsä Jim Shea kilpaili hiihdossa ja yhdistetyssä vuoden 1964 kisoissa. Jimmy Shea vannoi talviolympialaisten 2002 avajaisissa olympiavalan, kuten teki myös hänen isoisänsä vuoden 1932 kisoissa.
Aiheesta muualla

Skeletonsport.com Jimmy Shea
Shaoxing

| Shaoxing |
| --- | --- |

 Shaoxing
 Koordinaatit: 30°00′N, 120°35′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Zhejiang
 
 www.sx.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shaoxing on prefektuuritason kaupunki Zhejiangin maakunnassa Kiinassa. Shaoxing sijaitsee noin 50 kilometriä kaakkoon Hangzhoun kaupungista. Kaupungissa ovat asuneet muun muassa vallankumousfilosofi ja kirjailija Lu Xun sekä taiteilija Xu Wei. Shaoxing tunnetaan keltaisesta riisiviinistään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shaoxing Wikimedia Commonsissa
Ṣhin

Ṣhin (ښ) on arabialainen kirjain, jota käytetään paštun kielessä ilmaisemaan soinnitonta retrofleksista sibilanttia [ʂ]. Se on muodostettu lisäämällä piste arabialaisen sīn-kirjaimen (س) ylä- ja alapuolelle.
John Sherwood

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | 400 m aidat |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | 400 m aidat |  |
John Sherwood (s. 4. kesäkuuta 1945) on brittiläinen yleisurheilija. Hän saavutti miesten 400 metrin aitajuoksun pronssia vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Muita saavutuksia olivat hopea yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1969 ja kulta Kansainyhteisön kisoissa 1970.
Sherwood hankki vuosikymmenten ajan elantonsa työskentelemällä liikunnanopettajana Sheffieldissä ennen eläkkeelle jäämistään vuonna 2006. Hänen puolisonsa on pituushyppääjä Sheila Sherwood.
Michael Shine

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | 400 metrin aidat |  |
Michael Lyle Shine (s. 19. syyskuuta 1953 Warren, Pennsylvania, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Shine saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 48,69 s. Hän hävisi maailmanennätyksen juosseelle maanmiehelleen Edwin Mosesille 1,05 sekunnin erolla.
Jean Shiley

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jean Shiley vuonna 1932 |  Jean Shiley vuonna 1932 |  Jean Shiley vuonna 1932 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|   |   |   |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | korkeushyppy |  |
Jean Shiley Newhouse (20. marraskuuta 1911 Harrisburg, Pennsylvania – 11. maaliskuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä, olympiavoittaja Los Angelesissa 1932.
Shiley sai saman tuloksen Mildred Didriksonin kanssa olympiakarsinnoissa. Tämä oli enteellistä, sillä itse kisoissa molemmat hyppäsivät 165 ja joutuivat uusimaan kultamitalista. Varsinaisessa kilpailussa molemmat olivat pudottaneet kolmesti korkeudesta 167, mutta uusinnassa molemmat ylittivät sen. Didriksonin hyppy hylättiin "sukeltamisen" takia ja Shiley sai kultaa. Shileyn tulos 165 oli maailmanennätys, uusinnassa hypättyä kaksi senttiä parempaa tulosta ei sellaiseksi hyväksytty.
Vuoden 1936 olympialaisiin Shiley ei saanut enää osallistua, koska hänet katsottiin silloisten tiukkojen amatöörisääntöjen puitteissa ammattilaiseksi hänen toimittuaan uimaopettajana.lähde?
Seututie 213

Seututie 213 alkaa Turun ja Hämeenlinnan väliseltä valtatieltä 10 Ypäjällä Kanta-Hämeessä, kulkee Varsinais-Suomen maakunnassa pääasiassa Loimaan alueella ja päättyy seututielle 204 Säkylän Huovinrinteen luona Satakunnan maakunnassa. Tien pituus on 61 kilometriä.
Tien kulku

Ypäjän kirkonkylän kohdalla tie risteää Koskelta Ypäjälle johtavan yhdystien 2805 kanssa ja ylittää tämän jälkeen Ypäjän Mannisissa Loimijoen sivujoen Kuusjoen. Loimaan Kauhanojalla tiestä erkanee Ypäjänkylään johtava yhdystie 2815, ja Loimaan keskustassa tie ylittää valtatien 9. Loimaan Hirvikoskella tien uusi oikaisu ylittää Loimijoen, ja tiestä erkanevat Metsämaalle yhdystie 2292 ja Oripään ja Yläneen kautta kantatielle 43 Hinnerjoella johtava seututie 210, minkä jälkeen oikaistu tie ylittää Loimijoen uudelleen. Alastarolla tie ylittää Loimijoen sivujoen Niinijoen, ja tien kanssa risteää Loimaan Haaroisissa seututieltä 210 alkunsa saava, Alastaron ja Vampulan kautta Köyliön Vuorenmaalle johtava yhdystie 2101 ja siihen yhtyy valtatieltä 2 Punkalaitumen Kanteenmaalla alkunsa saava seututie 231. Alastaron keskustan jälkeen tie ylittää Loimijoen sivujoen Hanhijoen, risteää Virttaan luona Auran ja Huittisten välisen kantatien 41 kanssa, kulkee halki Alastaron Virttaankankaan ja seurailee lopuksi Säkylässä Säkylän Pyhäjokea Korven ja Löytäneen kylien luona.
Osoitenimenä tiellä on Ypäjällä Forssantie ja Loimaantie, Loimaalla Hämeentie, Pikatie, Lännentie, Vakkatie, Virttaantie ja Säkyläntie ja Säkylässä jälleen Virttaantie.
Historiaa

Ennen nykyisen valtatien 2 valmistumista 1960-luvulla osat tiestä tien alusta Alastarolle kuuluivat valtatiehen 2. Tienoikaisujen johdosta nykyinen tie noudattaa vanhan tien kulkua kuitenkin enää vain paikoin.
Ypäjän ja Loimaan välinen osuus on parannettu 1980-luvulla. Loimaan ja Alastaron välillä tie on rakennettu kokonaan uudelle linjaukselle 90-luvun lopulla. Samoihin aikoihin tie on rakennettu uudelle linjaukselle myös Alastarolla, Virttaalla ja Huovinrinteellä.
Huovinrinteen ja Virttaan väliset oikaisut valmistuivat vuonna 2003. Matka Säkylän ja Virttaan välillä lyheni noin 6 kilometriä, minkä lisäksi raskas liikenne suuntautui pois nykyiseltä Korventieltä.
Loimaan Kauhanojalla käytöstä jäänyt vanha tie on suoralta mutta mäkiseltä osuudeltaan kunnostettu valaistuksi hiihtoladuksi.
Kaavailuja tulevaisuudesta

Maakuntakaavassa seututie 213 on merkitty Loimaan ja Hirvikosken välillä uudelle linjaukselle (Loimaan ohikulkutie).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 213 Wikimedia Commonsissa
Matti Gröönroos: Seututie 213 Ypäjä–Loimaa–Säkylä, 63 km Matti Grönroos. Viitattu 15.8.2011.
Shirin

| Shirin |
| --- | --- |
 Farhodin vesivoimalaitos.
 Shirin
 Koordinaatit: 40°13′37″N, 69°8′52″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Syrdarjan alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  19 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shirin (uzb. kyrill. ja ven. Шири́н, Širin) on kaupunki Syrdarjan alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Syrdarjajoen varrella 52 kilometriä alueen pääkaupungista Gulistonista kaakkoon. Kaupungissa oli 19 400 asukasta vuonna 2024.
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1943 Farhodin voimalaitostyömaan asuintaajamaksi. Siitä tuli kaupunki vuonna 1972.
Shirinissä toimii Farhodin vesivoimalaitos, Syrdarjan lämpövoimala, konepaja sekä elintarvike- ja rakennusteollisuutta. Lähistöllä sijaitsee Farhodin rautatieasema.
Dorothy Shirley

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dorothy Shirley Rooman olympialaisissa 1960. |  Dorothy Shirley Rooman olympialaisissa 1960. |  Dorothy Shirley Rooman olympialaisissa 1960. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | korkeushyppy |  |
Dorothy Shirley (s. 15. toukokuuta 1939) on entinen brittiläinen korkeushyppääjä.
Dorothy Shirley saavutti olympiahopeaa Rooman 1960 olympialaisten korkeushyppykilpailussa tuloksella 171 cm. Puolan Jaroslawa Józwiakowska jakoi hopeamitalin hänen kanssaan mutta kultamitalisti Iolanda Balaș saavutti peräti 14 cm paremman tuloksen.
Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Shirley saavutti pronssia tuloksella 167 cm. Myöhemmissä EM-kilpailuissa hän sijoittui Belgradissa 1962 neljänneksi (tulos 167 cm), Budapestissa 1966 kahdeksanneksi (165 cm) ja Ateenassa 1969 11:nneksi (tulos 174 cm).
Seututie 180

Seututie 180 eli Saaristotie (ruots. Skärgårdsvägen) tai Turunmaan saaristotie on Varsinais-Suomessa kulkeva seututie. Tie alkaa Kaarinasta valtatien 1 liittymästä ja kulkee Paraisten keskustan ja Nauvon kautta Korppooseen. Tien pituus on noin 75 kilometriä. Seututie 180 on osa Turun saariston kiertävää Saariston rengastie -nimistä matkailutietä.
Tien varrella kulkee kevyen liikenteen väylä Kaarinasta Nauvon lautalle sekä Nauvon kirkonkylässä. Väylästä on päällystetty osuus Kaarinasta Paraisille.
Lauttayhteydet

Paraisten ja Nauvon välinen 1,6 kilometrin pituinen ja keskimäärin kahdeksan minuuttia kestävä lauttaosuus on Suomen vilkkaimmin liikennöity. Vuosittain reitillä kulkee 600 000 ajoneuvoa. Kesäisin lautat kuljettavat jopa yli 2 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Väliä liikennöivät lautta-alukset Elektra ja Sterna, sekä kiireisimpinä aikoina pienempi vara-alus Falco. Kiireisimpinä aikoina väliä ajetaan kaikilla kolmella aluksella nonstoppina.
Nauvon ja Korppoon välillä liikennöi lautta Prostvik 1. Etenkin Paraisten ja Nauvon lautat ruuhkautuvat pahoin vilkkaimpina kesäviikonloppuina, etenkin juhannuksena.
Historiaa

Vuonna 1985 Nauvon itäpuolelle valmistui uusi tie, joka korvasi Vikomin ja Ernholmin välisen lautan. Kaarinan ja Paraisten välinen osuus valaistiin vuonna 2006. Kaarinan ja Lillmälön välille on rakennettu vaiheittain osittain sorapintainen kevyen liikenteen väylä 1990-luvun lopun ja 2000-luvun aikana. Kirjalansalmen silta peruskorjattiin kesällä 2010.
Tiehankkeita > Kaarinan läntinen ohikulkutie

Kaarinan länsipuolelle on suunniteltu rakennettavaksi ohikulkutie. Lainvoimainen yleissuunnitelma on valmistunut vuonna 2017.
Tie tulee kulkemaan nykyisen yhdystien 2221 linjauksella Kurkelan ja Auvaisten välillä. Auvaisten ja Kuusiston välille rakennetaan uusi maantieyhteys sekä uusi silta Kuusistonsalmen kohdalle.
Tiehankkeita > Nauvon kiinteä tieyhteys

Liikenneongelman ratkaisuksi on ehdotettu siltaa tai tunnelia Paraisten ja Nauvon välille. Tällä hetkellä sillan rakentaminen maksaisi 140 miljoonaa euroa ja tunnelin 95 miljoonaa euroa. Jos silta tai tunneli rakennetaan ne valmistuvat aikaisintaan 2020-luvulla. Tunnelin pituudeksi tulisi 4 520 metriä. Siltahankkeessa rakennettaisiin kaksi yli kilometrin pituista siltaa.
Tiehankkeita > Korppoon ja Houtskarin välinen kiinteä yhteys

Ensimmäisessä vaiheessa Korppoosta nykyiseltä seututieltä 180 suunnitellaan rakennettavaksi länteen päin noin viisi kilometriä pitkä pengertie ja Kittuisten lauttasatamasta itään päin lyhyt pengertie. Pengertie on merkitty maakuntakaavaan ja se rakennettaneen 2020-luvulla. Toisessa vaiheessa pengerteiden väliin rakennetaan usean kilometrin mittainen silta.
Tiehankkeita > Houtskarin, Iniön ja Kustavin tienumerointi

Uusien pengerteiden valmistuttua Korppoossa ja Houtskarissa seututien 180 numerointia tullaan jatkamaan nykyisen yhdystien 1800 linjaukselle Houtskariin asti. Myöhemmin numerointia on mahdollista jatkaa Houtskarista Iniön kautta Kustaviin seututielle 192.lähde?
Tiehankkeita > Houtskarin sillat ja Iniön silta

Houtskarissa kaksi ja Iniössä yksi lyhyt lauttaväli tullaan 2020-luvulla korvaamaan silloilla. Siltojen pituudet ovat noin 200–400 metriä, eikä hanke näin ollen ole kovin kallis.lähde?
Tiehankkeita > Houtskari–Iniö ja Iniö–Kustavi

Houtskarin ja Iniön sekä Iniön ja Kustavin väli on suunniteltu vuoteen 2030 ulottuvassa maakuntakaavassa liikennöitäviksi yksityisillä yhteysaluksilla. Tällä hetkellä lauttoja ei ole järkevää korvata silloilla tai tunnelilla vähäisen liikenteen ja erittäin kalliiden kustannusten takia.lähde?
Lindsay Shoop

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eton 2006 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | München 2007 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Poznań 2009 | kahdeksikko |  |
Lindsay Shoop (s. 25. syyskuuta 1981) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Etonissa 2006, Münchenissä 2007 ja Poznańissa 2009. Gifun MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi ja perämiehettömässä kaksikossa kuudenneksi.
Jacob J. Shubert

Jacob J. Shubert vuonna 1925.
Jacob J. Shubert, myös J. J. Shubert (1879–1963), oli yhdysvaltalainen teatterituottaja ja teatterinomistaja. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Liettuassa ja muutti nuorena perheensä kanssa Yhdysvaltoihin. Teatteriuransa hän aloitti Syracusessa seuraten vanhempien veljiensä Sam ja Lee Shubertin jalanjälkiä. Vuonna 1900 veljekset hankkivat ensimmäisen oman teatterinsa New Yorkista, ja 1910- ja 1920-luvuilla he rakensivat useita Broadway-teattereita, mukaan lukien Imperial Theatre ja Winter Garden Theatre. He kuuluivat 1910-luvulta lähtien Broadwayn vaikutusvaltaisimpiin nimiin.
Sam S. Shubert kuoli vuonna 1905, ja Shubert-organisaation johtoon asettui Lee. Jacob piti itseään kykyjenetsijänä, kun taas Leen painopiste oli teattereiden ostamisessa ja johtamisessa. He tuottivat yli 500 näytelmää Broadwaylla jatkaen toimintaansa koko 1930- ja 1940-luvun huolimatta liiketoimintaa huomattavasti rajoittaneesta 1930-luvun lamasta. Kun Lee Shubert kuoli vuonna 1953, Jacob siirtyi yhtiön johtoon.
Jacob Shubert kuoli vuonna 1963. Hänen poikansa John Shubert oli isänsä tavoin teatterialalla ja jatkoi isänsä liiketoimintaa tämän kuoleman jälkeen.
Sevofluraani

| --- | --- |


Sevofluraani
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1,1,1,3,3,3-heksafluori-2-(fluorimetoksi)propaani
Tunnisteet
CAS-numero: 28523-86-6
ATC-koodi: N01AB08
PubChem CID: 5206
DrugBank: DB01236
Kemialliset tiedot
Kaava: C4H3F7O 
Moolimassa: 200,064
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,505 g/cm³
Kiehumispiste: 58,5 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Inhalaatio
Sevofluraani (C4H3OF7) on fluorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä nukutusaineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sevofluraani on miellyttävänhajuista helposti haihtuvaa ja väritöntä nestettä. Sevofluraanin nukuttavat ominaisuudet johtuvat siitä, että yhdiste sitoutuu GABA-reseptoreihin. Se myös vähentää aivojen glukoosinkulutusta. Muiden halogenoitujen eetterien tavoin yhdiste on naamarin kautta hengitettävä aine. Sevofluraani aikaansaa nukahtamisen nopeasti ja myös anestesiasta herääminen tapahtuu nopeasti. Sevofluraani on yleisesti käytössä sekä sedaation aikaansaamiseksi että ylläpitämiseksi erityisesti päiväkirurgisissa toimenpiteissä.
Haittavaikutukset

Sevofluraani on yleisesti ottaen turvallinen anestesia-aine. Yhdiste voi kuitenkin aiheuttaa sydämen toiminnan ja verenkierron heikkenemistä ja voi aiheuttaa myös rytmihäiriöitä. Sevofluraanin on todettu anestesian induktiovaiheessa voivan aiheuttaa aivoissa epilepsian kaltaisia häiriöitä. Käytettäessä anestesia-aineen suljettua kiertoa kaasuseos johdetaan hiilidioksidia absorboivan emäksisen liuoksen läpi. Tässä vaiheessa sevofluraani voi osittain hajota fluoratuiksi alkeeneiksi.
Valmistus

Sevofluraania syntetisoidaan lähtien heksafluori-isopropanolista. Ensimmäisessä vaiheessa siitä muodostetaan metyylieetteri reaktiolla dimetyylisulfaatin kanssa. Tämän eetterin metyyliryhmä kloorataan ja viimeisessä vaiheessa muodostuneesta välituotteesta muodostuu halogeeninvaihtoreaktiolla sevofluraania.
Aiheesta muualla

Sevofluraanin kansainvälinen kemikaalikortti
Olofsborg

| Olofsborg |
| --- | --- |

Sijainti:  Katajanokka, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°10′02″N 24°57′57″E﻿ / ﻿60.167242°N 24.965825°E﻿ / 60.167242; 24.965825
Rakennustyyppi:  Kerrostalo
Valmistumisvuosi:  1902
 fiOlofsborg 
  
Olofsborg on arkkitehtien Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen 1900-luvun alkuvuosina Helsingin Katajanokalle suunnittelema asuintalo. Rakennuksen tornimaiset muodot saivat innoituksensa Olavinlinnan pyöreistä torneista, minkä nimi Olofsborg myös ilmaisee. Rakennus on valmistunut vuonna 1902 ja sijaitsee osoitteessa Katajanokankatu 1.
Suunnitelma

Hjalmar von Bonsdorff osti elokuussa vuonna 1900 Helsingin kaupungilta tontin numero 7 korttelissa 149 Katajanokalla hintaan 26 732 markkaa. Samana vuonna lokakuussa von Bonsdorff sekä eversti Fredrik Wilhelm Selin, yliluutnantti Adolf Aminoff, kaartinkapteeni Karl Oscar Wasastjerna ja varatuomari Axel Palmgren päättivät muodostaa osakeyhtiön, jonka tarkoitus oli rakentaa tontilla ajanmukaisia asuin- ja muita huoneistoja vuokrattavaksi. Yhtiö sai nimensä Fastighetsaktiebolag Olofsborg.
Yhtiön hallitus pyysi arkkitehtitoimisto Gesellius–Lindgren–Saarista suunnittelemaan rakennuksen. Pääpiirustukset valmistuivat tammikuussa 1901 ja hyväksyttiin yleisten rakennusten ylihallituksella helmikuussa. Koska sopivia urakointitarjouksia ei saatu, yhtiökokous päätti, että kiinteistöyhtiö huolehtii itse urakoinnista.