stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokia N72

| Nokia N72 |
| --- | --- |

Julkaistu:  huhtikuu 2006
Käyttöverkot:  900/1 800/1 900 MHz
Mitat:  108,8 × 53,3 × 21,8 mm
Paino:  124 g
Näytön kuvatarkkuus:  176 × 208 pikseliä
Värien lukumäärä:  262 144
Muisti:  dynaamista muistia 20 Mt, RS-MMC-muistikorttipaikka
Kamera:  2 megapikseliä, 1 600 × 1 200 pikseliä
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  260 h
Puheaika:  3,5 h
Käyttöjärjestelmä:  Symbian OS S60
Tiedonsiirto:  EGSM, GPRS, EDGE,
Liitännät:  Bluetooth, Pop-Port™
Muuta:  puhelin on lähinnä Nokia N70 uusissa kuorissa ja ilman 3G-tiedonsiirtoa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia N72 on Nokian valmistama älypuhelin, joka julkaistuun huhtikuussa 2006. N72 perustuu Nokia N70:een ja se on itse asiassa uudelleen tehty N70 ja suunnattu halvoille markkinoille, koska siitä puuttuu 3G. Tämä ero tekee puhelimen halvemmaksi. N72- ja N70-puhelinmalleissa on sama versio Symbian OS -käyttöjärjestelmästä ja molempien käyttöliittymä on Series 60.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nokia N72 Wikimedia Commonsissa
Käyttöohjeet (Arkistoitu – Internet Archive)
Nokia N72 - Tuki
The Sounds

The Sounds vuonna 1963, vasemmalta Johnny Liebkind, Bobi Söderblom, Peter Ekman ja Henrik Granö
The Sounds on suomalainen rautalanka- ja pop-yhtye, jonka tunnetuin kappale on tammikuussa 1963 levytetty "Emma". The Sounds toimi vuosina 1963–1965, mutta yhtye teki paluun vuonna 2011. The Soundsia on kutsuttu merkittävimmäksi suomalaiseksi rautalankayhtyeeksi.
The Soundsin kokoonpanossa on tapahtunut sen historian aikana lukuisia muutoksia. Yhtyeen alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat soolokitaristi Henrik Granö, komppikitaristi Bobi Söderblom, basisti Peter Ekman ja rumpali Johnny Liebkind. Myöhemmin The Sounds tuli tunnetuksi myös laulusolistiksi ryhtyneen rumpali Liebkindin säestysyhtyeenä.
Kokoonpano oli vuoden 2019 alussa:
Peter Ekman, basso
Esa Helasvuo, koskettimet
Ave Lönfors, komppikitara/laulu
Jan Erik Saine, soolokitara
Jomme Kettunen, rummut.
Kokoonpanot > Ensimmäinen

Henrik Granö – soolokitara
Bobi Söderblom – komppikitara
Peter Ekman – basso
Johnny Liebkind – rummut
Kokoonpanot > Toinen

Henrik Granö – soolokitara
Timo Puustinen  – komppikitara
Peter Ekman – basso
Johnny Liebkind – rummut
Kokoonpanot > Kolmas

Henrik Granö – soolokitara
Jussi Raittinen – komppikitara ja laulu
Peter Ekman – basso
Eero Raittinen – rummut ja laulu
Johnny Liebkind – laulu
Kokoonpanot > Neljäs

Henrik Granö – soolokitara
Peter Ekman – basso
Esa Helasvuo – kosketinsoittimet
Martin Brushane – rummut
Kokoonpanot > Viides

Henrik Granö – soolokitara
Peter Ekman – basso
Esa Helasvuo – kosketinsoittimet
Ronnie Österberg – rummut
Kokoonpanot > Kuudes

Jussi Raittinen – komppikitara
Kaj Westerlund – soolokitara
Peter Ekman – basso
Eero Raittinen – rummut
Kokoonpanot > Seitsemäs

Henrik Granö – soolokitara
Bobi Söderblom – komppikitara
Peter Ekman – basso
Wille Granö – rummut
Kokoonpanot > Kahdeksas

Erkki "Eki" Sutela – soolokitara
Bobi Söderblom – komppikitara
Peter Ekman – basso
Wille Granö – rummut
Kokoonpanot > Yhdeksäs

Erkki "Eki" Sutela - soolokitara
Bobi Söderblom - komppikitara
Peter Ekman - basso
Jomme Kettunen - rummut
Esa Helasvuo - kosketinsoittimet
Kaj Järnström (Rock-Jerry)
Kokoonpanot > Kymmenes

Peter Ekman basso
Esa Helasvuo koskettimet
Ave Lönfors komppi/laulu
Jan Erik Saine soolokitara
Jomme Kettunen rummut
The Hounds

Johnny Liebkind – laulu
Henrik Granö – soolokitara
Peter Ekman – basso
Bobi Söderblom – komppikitara
Esa Helasvuo – kosketinsoittimet
Martin Brushane – rummut
Johnny & The Sounds
Johnny Liebkind – laulu
Henrik Granö – soolokitara
Bobi Söderblom ja Timo Puustinen – komppikitara
Peter Ekman – basso
Esa Helasvuo – kosketinsoittimet
Martin Brushane – rummut
Diskografia > Kokoelma-albumit

Mandschurian Beat (1964, Gibson 3179, Italia)
The Sounds Best Album (1965, SFX 7025, Japani)
The Sounds (1977, FL 3508)
The Sounds (1989,  BCD 5)
The Sounds / The Strangers Story (1991, SAFCD 2074)
Mandschurian Beat (1993, KICP 2437, Japani)
20 suosikkia - Emma (1998, 3984-21377-2)
Diskografia > Singlet (kotimaiset julkaisut)

"Emma / Mandschurian Beat" (1963, TF 271554)
"Kulkuri / Troika" (1963, TF 271569)
"Muurari / Yksinäinen kitara" (1963, TF 271577)
"Kaipaan sua / Hei, tytöt!" (laulusolistina Eero Raittinen) (1963, TF 271581)
"Golden Earrings / Night Run" (1964, TF 271594)
"Meidän yhteinen / Jos käden annat vain" (nimellä Ann Christine ja Johnny & The Hounds) (1964, KS 519)
"I Have Found a Friend / What Do You Want" (nimellä Johnny & The Hounds) (1964, KS 530)
"Hän sinun on / Kun hänet nähdä sain" (nimellä The Hounds, laulusolistina Johnny Liebkind) (1964, KS 555)
"Flipped Over You / My Boyfriend" (A-puolella Ann Christine ja Johnny & The Sounds, B-puolella Ann Christine & The Sounds) (1964, KS 540)
"Roll Over Bach / Baby Elephant Walk" (1964, KS 549)
"Memphis / Sauna-stomp" (1965, KS 573)
"Lonely Avenue / Be-bop-a-lula" (A-puolella nimellä Johnny & The Sounds, B-puolella Peter & The Sounds) (1965, KS 575)
"Rakastuin sinuun liian helposti / Kaikki ruoka maittaa" (A-puolella nimellä Johnny & The Sounds) (1965, KS 579)
"Tunti vain / Mä elän yhtä päivää varten" (nimellä Johnny & The Sounds) (1965, KS 604)
"Öisin vain valvon / Itke siis, siitä viis" (nimellä Johnny & The Sounds) (1965, KS 617)
Diskografia > Singlet (ulkomaiset julkaisut)

"Mandschurian Beat / Emma" (1963, FL 1095, Japani)
"Roll Over Bach / Baby Elephant Walk" (1964, Ariola 18 162 AT, Saksa)
"Mandschurian Beat / Emma" (1965, SFL 1022, Japani)
"Muurari / Troika" (1965, FL 1120, Japani)
"Lonely Guitar / The Wanderer" (196?, FL 1131, Japani)
"Golden Earrings / Night Run" (1965, FL 1161, Japani)
"Muurari / Golden Earrings" (1965, SFL 1026, Japani)
"Troika / My Only Love" (1965, SFL 1027, Japani)
"Siberia / Rakastan sinua elämä" (B-puolella Tamara Lund) (1965, FL 1212, Japani)
"Siberia / Ajomies" (B-puolella The Feenades) (1966, SFL 1031, Japani)
"Mandschurian Beat / Emma" (1989, Gibson 3179, Italia)
Diskografia > EP:t (ulkomaiset julkaisut)

The Sounds (1963, Decca 457013, Ranska)
Mandschurian Beat (1964, SFL 3042, Japani)
Muurari (1965, SFL 3087, Japani)
The Sounds Best 4 Hits (1965, SFL 3100, Japani)
Siberia (1966, SFL 3117, Japani)
Aiheesta muualla

The Soundsin kotisivut
The Soundsin diskografia
The Sounds Finnish Rock'n'Roll -sivustolla[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz 
The Sounds Parikkalassa 2013.
Clostridium difficile

| Clostridium difficile |
| --- | --- |
 C. difficile -rykelmiä veressä agar-alustalla
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Firmicutes
Luokka::  Clostridia
Lahko::  Clostridiales
Heimo::  Clostridiaceae
Suku::  Clostridium
Laji::  difficile
Kaksiosainen nimi
 Clostridium difficile  (Hall & O’Toole, 1935) Prévot, 1938 
Katso myös
   Clostridium difficile Wikispeciesissä   Clostridium difficile Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Clostridioides difficile (syn. Clostridium difficile) (CDF) on grampositiivinen, sauvanmuotoinen, itiöitä muodostava, anaerobinen bakteeri. Se voi aiheuttaa muun muassa uusiutuvaa ohut- ja paksusuolen tulehdusta, jos suoliston normaalifloora tuhoutuu antibioottikuurin yhteydessä. Oireena voi olla vaikeahoitoinen, huonokuntoisilla kuolemaan johtava veriripuli. Kuolleisuus on 10–12 prosenttia.  Suomessa ilmoitettiin 4125 C. difficile -infektiota vuonna 2022. C. difficile on sukua botulismia aiheuttavalle Clostridium botulinum -bakteerille.
Bakteeri leviää erityisesti sairaaloissa. Se leviää kosketustartuntana, joten muun muassa tiukennettu käsihygienia voi jarruttaa epidemian leviämistä. Käsihuuhteet eivät tehoa siihen, vaan kädet on pestävä saippualla ja vedellä. Jälkiseurauksena taudista voi olla suoliston vaurioituminen ja reuma. Taudin vakavin muoto on pseudomembranoottinen enterokoliitti, jossa suolistossa on katteisia, tulehtuneita alueita. Vaikeammissa tapauksissa hoitona käytetään lähinnä suun kautta metronidatsolia ja toissijaisesti vankomysiinia, muita hoitovaihtoehtoja ovat uusi (2011) erittäin kallis antibiootti fidaksomisiini (fidaksomysiini), ulosteensiirto tai henkeä uhkaavassa tilassa jopa paksusuolen poisto leikkauksella. Ruokavalion trehaloosi-sokerit voivat lisätä C. difficilen aiheuttaman suolistotulehduksen vakavuutta.
Itiöiden muodostus

C. difficile tuottaa stressiolosuhteissa itiöitä, jotka ovat bakteerin lepotilassa oleva muoto. Itiöiden muodostuminen on bakteerin tärkein mekanismi hapelta suojautumiseen aerobisissa olosuhteissa, ja se mahdollistaa bakteerin leviämiseen ympäristöstä isäntään ja isännästä toiseen. C. difficile -bakteerin itiö muistuttaa rakenteeltaan muiden endoitiöitä muodostavien lajien, kuten Bacillus subtilis -bakteerin itiöitä. Se koostuu kuivasta ytimestä, muokatuista peptidoglykaaneista muodostuvasta kuorikerroksesta, proteiinipitoisesta päällyskerroksesta sekä ulkokerroksesta.
Tarkkoja itiöitymisen aktivoivia mekanismeja ei toistaiseksi tunneta, mutta ympäristön signaalien, kuten ravinteiden vähäisyyden ja ryhmäviestinnän sekä muiden stressitekijöiden on havaittu todennäköisesti aktivoivan prosessia. Itiöt ovat tartuttamiskykyisiä hiukkasia, ja ne ovat kriittisiä sekä C. difficile-välitteisen infektion että tartunnan leviämisen kannalta. Itiöitä esiintyy kaikkialla ympäristössä ja ne erittyvät sekä ihmisten että eläinten ulosteisiin. Itiöitä on vaikea tuhota, sillä ne kestävät lämpöä, säteilyä ja monia kemiallisia ja alkoholipohjaisia desinfiointiaineita, joita käytetään esimerkiksi sairaaloiden että yhteisöjen tilojen puhdistuksessa. Itiöt voivat säilyä pinnoilla pitkiäkin aikoja, ja lisäävät tautitaakkaa. Itiöt ovat myös resistenttejä antibiooteille sekä isännän immuunipuolustukselle.
C. difficilen itiöitymisen mekanismit ovat pitkälti tuntemattomia. Uusien tutkimuksien mukaan voidaan todeta, että itiöitymisen aloitusta säätelee Spo0A-proteiini, joka myös säätelee toksiinien ja biofilmien muodostusta. Spo0A-proteiini aktivoituu fosforylaation seurauksena, ja CD1579- sekä CD2492-histidiinikinaasien on havaittu fosforyloivan Spo0A-proteiinia C. difficile -bakteerissa. CD1492-histidiinikinaasin sen sijaan on havaittu todennäköisesti defosforyloivan Spo0A-proteiinia. Spo0A-proteiinin aktivaatio johtaa itiöitymiseen osallistuvien sigmatekijöiden, σE, σF, σG, ja σK, aktivaatioon.
Itiöitymisen ensimmäisessä vaiheessa emosolu jakautuu epäsymmetrisesti muodostaen esi-itiön. Sen jälkeen emosolu sulauttaa esi-itiön itseensä fagosytoosilla, minkä seurauksena esi-itiö jää emosolun solulimaan kahden solukalvon ympäröimänä. Emosolu muodostaa esi-itiön ympärille kuorikerroksen, päällyskerroksen sekä ulkokerroksen. Emosolu myös tuottaa suuren määrän kalsium-dipikoliinihappoa (Ca-DPA), joka konsentroituu itiön ytimeen itiönmuodostuksen aikana. Ca-DPA syrjäyttää veden itiön ytimestä, mikä johtaa ytimen kuivumiseen ja hidastaa itiön aineenvaihduntaa. Ytimen kuivuminen myös tekee itiöstä paremmin kuumuutta kestävän.
Itäminen

Itäminen aktivoituu, kun itiöiden erikoistuneet itämisreseptorit (eng. germinant receptors, GR) sitoutuvat lajille tyypillisiin itämismolekyyleihin. C. difficile -bakteerin itiöt aktivoituvat, kun itämisreseptorit sitoutuvat sappisuoloihin, kuten kolaattiin, taurokolaattiin, glykokolaattiin ja deoxykolaattiin. Näistä tehokkaimmaksi itämismolekyyliksi on osoittautunut taurokolaatti. Jotkin C. difficile -kannat kuitenkin kykenevät itämään kasvatusliuoksessa, jossa ei ole taurokolaattia. Tämä viittaa siihen, että itämisen mekanismeja ja itämisreseptorien spesifisyyttä ei vielä tunneta kunnolla. Sappisuolojen lisäksi myös aminohapot, kuten glysiini, osallistuvat itämisen aktivaatioon.
Sappisuolojen pitoisuus on suuri ohutsuolen loppuosassa sijaitsevassa sykkyräsuolessa, minkä vuoksi C. difficile -bakteerin itiöt itävät siellä. Sykkyräsuolessa myös ympäristön pH-arvo on suotuisa itämiselle.
Virulenssitekijät

C. difficile -bakteerin tärkeimpänä virulenssitekijänä pidetään useiden toksiinien tuottamista. Kaksi suurta glykosyloivaa eksotoksiinia, enterotoksiini A (TcdA) ja sytotoksiini B (TcdB), ovat näistä parhaiden karakterisoidut, ja aiheuttavat tyypillisiä kliinisiä oireita sitoutumalla suolen epiteelisolujen C. difficile -toksiini reseptoreihin. Kliiniset kannat, jotka eivät tuota vähintään toista näistä toksiineista, ovat lähinnä avirulentteja eläinmalleissa. TcdA:n ja TcdB:n aminohappotason samankaltaisuus on noin 66%, mikä viittaa siihen, että toksiinit ovat saattaneet syntyä geenien monistumisen kautta. Toksiinit jakavat useita yhteisiä konservoituneita domeeneja, mukaan lukien N-terminaalissa sijaitsevan katalyyttisen glukosyylitransferaasidomeenin, ja kysteiiniproteaasiomeenin, jota tarvitaan katalyyttisen domeenin siirtämiseen myrkytetyn solun sytosoliin. TcdA:n ja TcdB:n N-terminaaliset alueet inaktivoivat sytosoliin vapautumisen jälkeen useita pienten GTPaasien Rho-perheeseen kuuluvia soluproteiineja, kuten RhoA, B, C, G, Rac1-3 ja Cdc42. TcdA ja TcdB ovat monoglukosyylitransferaaseja, jotka inaktivoivat GTPaasit siirtämällä glukoosin kovalenttisen osan näihin proteiineihin, mikä lukitsee GTPaasit inaktiiviseen konformaatioon. Tämä vaikuttaa useisiin tärkeisiin solun myöhempiin reitteihin, kuten solutukirangan ja solujen tiukkojen liitoksien häiriöihin, josta voi seurata solun apoptoosi. TcdA ja TcdB myös aktivoivat paksusuolen epiteelisoluissa pro-inflammatoristen sytokiinien ja neutrofiilien kemoattraktantien tuotantoa, mikä johtaa neutrofiilien kertymiseen kudokseen ja akuuttiin tulehdusreaktioon.
Osa C. difficile -kannoista tuottaa myös binääritoksiinia, C. difficile transferaasia (CDT). CDT-toksiinin on havaittu esimerkiksi aiheuttavan ADP-ribosylaatiota paksusuolen epiteelisolujen G-aktiinin Arg-177 aminohapossa. Tämä johtaa siihen, että G-aktiini ei kykene ohjaamaan aktiinin polymerisaatiota ja muodostamaan aktiinisäikeitä. Lisäksi se tehostaa F-aktiinin depolymerisaatiota. Sen on myös havaittu aktivoivan NF-kB transkriptiotekijää hiirten makrofageissa ja yhdessä TcdA:n ja TcdB:n kanssa lisäävän pro-inflammatoristen sytokiinien tuotantoa hiiristä peräisin olevissa dendriittisoluissa. Tutkimuksissa on myös huomattu, että sillä on mahdollisesti rooli C. difficilen kiinnittymisessä ja kolonisaatiossa isäntään. Sitä esiintyy yleisesti vakavaan CDI:hen liittyvissä C. difficile -kannoissa, kuten B1/NAP1/027- ja ribotyyppi 078-isolaateissa, sekä muissa ribotyyppivarianteissa, joiden on todettu aiheuttavan tautia sairaalahoitoon otetuilla potilailla erityisesti viime vuosikymmenen aikana. Entistä vaikeampaa tautimuotoa aiheuttava ribotyyppi 027 tuottaa aiempiin ribotyyppeihin verrattuna moninkertaisen määrän toksiineja ja on vastustuskykyinen kinoliryhmän mikrobilääkkeille.
Adherenssiin ja kolonisaatioon liittyviä virulenssitekijöitä ovat esimerkiksi pintakerroksen (S-kerros) ja soluseinän (CWP) proteiinit, fibronektiinia sitovat proteiinit, siimat (flagella), fimbriae ja lämpösokkiproteiini (GroEL).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Clostridium difficile
Clostridium difficile THL:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkärilehti 22/2006
CD-vertaistukisivusto lääkitys
Ulosteensiirto Clostridium difficile -infektion hoitona
UniProt, Taxonomy: Clostridium difficile (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Clostridioides difficile, taxonomy (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q310543  Wikispecies: Clostridium difficile  EoL: 995330  GBIF: 3226608  IRMNG: 10917971  ITIS: 960739  LPSN: clostridium-difficile  NZOR: b212b1f2-123c-4ff3-8b3d-60313e54feab  Open Tree of Life: 5256524
Nanga Parbat

| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Pakistan
Vuoristo:  Himalaja
Korkeus merenpinnasta:  8 125 m
Prominenssi:  4 608  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  Hermann Buhl 3. heinäkuuta 1953
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nanga Parbat (urduksi ‏نانگا پربت‎, Nāngā Parbat, tunnetaan myös nimillä Nangaparbat Peak ja  Diamir) on maailman yhdeksänneksi korkein vuori. Nanga Parbat tarkoittaa "alastonta vuorta". Nanga tarkoittaa alastonta sekä urdun että hindin kielellä, ja parbat tarkoittaa vuorta hindin kielellä. Šerpat, Himalajan seudun alkuperäisasukkaat, kutsuvat Nanga Parbatia "ihmissyöjäksi" tai "paholaisen vuoreksi".
Vuoren huippu on 8 126 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen pohjoissivu putoaa 7 000 metriä Indus-jokeen kun taas etelärinne kohoaa 4 600 metriä viereisestä laaksosta.
Nanga Parbatin huipun saavutti ensimmäisenä 3. heinäkuuta 1953 Hermann Buhl saksalais-itävaltalaisesta retkikunnasta. Tätä ennen oli jo 31 ihmistä saanut surmansa yrittäessään vuoren valloitusta.
Aiheesta muualla

Nanga Parbatin murhenäytelmä, Helsingin Sanomat, 27.01.1935, nro 25, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lähestyminen Nanga Parbatin perusleirille
Bordeaux

| Bordeaux (Ville de Bordeaux) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Bordeaux
 Koordinaatit: 44°50′N, 0°34′W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Gironde
Perustettu:  300-luvulla eaa.
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Alain Juppé
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  49,36 km²
Väkiluku (2021):  261 804
 – Väestötiheys:  5 304 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  33000–33800
Motto::  Lilia sola regunt lunam undas castra leonem
 
 www.bordeaux.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bordeaux [bɔrˈdo:] on satamakaupunki Ranskan lounaisrannikolla. Se on Uuden-Akvitanian hallintoalueen (région) ja Gironden departementin pääkaupunki. Bordeaux on myös kaupunkia ympäröivän viininkasvatusalueen ja sen tuottaman viinityypin nimi. Kaupunki sijaitsee Garonnejoen alajuoksulla, ja joki jakaa kaupungin kahteen osaan.
Vuonna 2021 Bordeaux’ssa oli 261 804 asukasta, mikä tekee siitä Ranskan väkiluvultaan yhdeksänneksi suurimman kaupungin. Bordeaux’n kaupunkialueen väkiluku oli 1 009 313 vuonna 2007, ja se on Ranskan väkiluvultaan kuudenneksi suurin kaupunkialue.
Bordeaux’n kaupunkikaava on Unescon maailmanperintöluettelossa – 3 725 hehtaaria arkkitehtuuria, jota pidetään ”erinomaisena 1700-luvun kaupunki- ja arkkitehtuurikokonaisuutena”.
Maantiede

Bordeaux sijaitsee Garonnejoen varrella noin vajaan sadan kilometrin päässä sen suusta sekä 25 kilometrin päässä paikasta, jossa Dordogne laskee Garonneen. Kaupungin pinta-ala on 49,36 neliökilometriä, ja se on jaettu kahdeksaan kaupunginosaan. Niistä vain La Bastide sijaitsee Garonnen itäisellä rannalla.
Historia

Bordeaux perustettiin noin vuonna 300 eaa. Rooman valtakunnan aikana, jolloin se sai nimen Burdigala. Abd el-Rahman valloitti joukkoineen kaupungin vuonna 732, mutta kuoli myöhemmin samana vuonna Toursin taistelussa. 1700-luvulla kaupunki alkoi kukoistaa Länsi-Intian kaupan keskuksena. Ensimmäisessä maailmansodassa Ranskan hallitus vetäytyi Bordeaux’hon.
Viini

Bordeaux’n alue tunnetaan yhtenä maailman laadukkaimpien viinien tuottajana. Seudulla valmistetaan sekä puna- että valkoviiniä. Viini valmistetaan yleensä sekoituksena useista rypälelajikkeista, joita ovat Cabernet Sauvignon, Cabernet Franc, Merlot, Petit Verdot ja Malbec (punaviinejä) sekä Sauvignon Blanc, Sémillon ja Muscadelle (valkoviinejä). Médocin alue on tullut tunnetuksi erityisen premier cru -luokituksen saaneista viineistään, jotka ovat maailman halutuimpia ja kalleimpia. Muita seudun viininkasvatusalueita ovat Saint-Émilion, Pomerol ja Graves. Bordeaux’n Pomerolista tulee maailman kallein punaviini, Château Petrus, ja Sauternesin alueelta maailman kallein valkoviini, Château d'Yquem.lähde?
Liikenne

Bordeaux on maatieliikenteen solmukohta. Espanjasta tulevat rekat kulkevat kaupungin kautta muualle Eurooppaan. Pariisiin pääsee moottoritietä A10 pitkin, Lyoniin A89:ää, Toulouseen A62:ta ja Espanjaan A63:a pitkin.
Gare Saint-Jean on kaupungin suurin rautatieasema. TGV-junalla pääsee Pariisiin kolmessa tunnissa. TGV:llä pääsee myös Toulouseen. Muita junayhteyksiä on Nantesiin, Nizzaan, Marseilleen, Lyoniin ja Pauhon.
Liikenne > Lentoliikenne

Bordeaux’ssa on kansainvälinen lentokenttä, Bordeaux-Mérignacin lentoasema, joka sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä kaupungin keskustasta Mérignacin esikaupunkialueella.
Väestö

Vuonna 2021 Bordeaux’ssa oli 261 804 asukasta, mikä tekee siitä Ranskan väkiluvultaan yhdeksänneksi suurimman kaupungin. Bordeaux’n metropolialueella asui vuonna 2021 831 534 ihmistä, ja siihen kuuluu 28 kuntaa.
Bordeaux’n asukasluku on ollut 2010-luvulla kasvussa, ja vuosien 2013–2019 aikana väestönkasvu oli 1,2 prosentti vuodessa. Vuonna 2014 Bordeaux’ssa oli 246 586 asukasta. Bordeaux’ssa oli vuonna 1968 asunut 266 662 ihmistä, mutta 1970- ja 1980-luvuilla kaupungista muutti runsaasti ihmisiä sen esikaupunkialueille. Vuonna 1982 asukkaita oli 208 159 ja vuonna 1990 hieman enemmän eli 210 336. Asukasluku alkoi taas 1990-luvun alun jälkeen reilummin kasvaa, kun kaupunkikuvaa uusittiin.
Urheilu

Jalkapallojoukkue Girondins de Bordeaux pelaa Ranskan pääsarjassa.
Koulutus

ESME Sudria
Université Bordeaux I
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bordeaux Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Bordeaux Wikivoyagessa (englanniksi)
Satavuotiaan viinikellarin uumenissa. Seuran toimittaja vierailee Bordeux'n suurimman viinitalon maanalaisissa holveissa, Seura, 10.08.1938, nro 32, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Bordeaux Métropolen kunnat |
| --- | --- |
Ambarès-et-Lagrave · Ambès · Artigues-près-Bordeaux · Bassens · Bègles · Blanquefort · Bordeaux · Bouliac · Le Bouscat · Bruges · Carbon-Blanc · Cenon · Eysines · Floirac · Gradignan · Le Haillan · Lormont · Martignas-sur-Jalle · Mérignac · Parempuyre · Pessac · Saint-Aubin-de-Médoc · Saint-Louis-de-Montferrand · Saint-Médard-en-Jalles · Saint-Vincent-de-Paul · Le Taillan-Médoc · Talence · Villenave-d'Ornon
Bordeaux’ta kellotornista nähtynä.
Place de la Bourse.
Eton College

Eton College pohjoisesta päin kuvattuna.
King's College of Our Lady of Eton beside Windsor (yleensä Eton College) on yksityiskoulu (public school) Etonin kaupungissa, Englannissa. Se on sisäoppilaitos 13–18 -vuotiaille pojille ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja.
Koulun perusti Englannin kuningas Henrik VI jo vuonna 1440. Hänen suurisuuntaisia suunnitelmiaan koulurakennuksesta ei ehditty toteuttaa ennen Henrikin syrjäyttämistä vallasta. Nykyisin koulun sisäpihaa reunustavat enimmäkseen vuonna 1694 valmistuneet rakennukset.
Koulussa on noin 1 300 oppilasta (joista noin 15 % ulkomaalaisia), noin 250 vuosiluokkaa kohti. Lukukausimaksu on lähes 30 000 puntaa vuodessa (noin 10 000 puntaa lukukaudessa) lisämaksuja huomioon ottamatta.
Suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperheestä on käynyt koulunsa Etonissa. Koulusta on myös tullut 20 maan pääministeriä, esimerkkeinä William Pitt vanhempi ja Harold Macmillan. Monet kuuluisat tiedemiehet ja kirjailijat, muun muassa Eric Blair alias George Orwell ovat käyneet Etonia, kuten myös eräät kuvitteelliset hahmot (esimerkiksi James Bond).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eton Collegen virallinen kotisivu
Eton College Englannin kuuluisin oppikoulu, Helsingin Sanomat, 27.01.1935, nro 25, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Etonissa ei vain lueta läksyjä, siellä pelataan myös palloa, Kuva, 16.02.1938, nro 4, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot