stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alina Frasa

Tanssija Alina Frasa 1860-luvulla.
Alina Frasa (oik. Helena Anderlé, 25. tammikuuta 1834 Reichenhall, Baijeri – 31. toukokuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija.
Joko saksalais- tai sveitsiläissyntyisen Alina Frasan äiti oli ilmeisesti yksinhuoltaja, joka antoi tyttärensä kiertelevän taiteilijaseurueen mukana kasvattilapseksi Suomeen. Frasan taiteilijaperheessä hänestä kasvatettiin esiintyvä taiteilija. Kiertävän teatteriseurueen ihaillusta lapsitähdestä kehittyi yksi Suomen ensimmäisistä ammattitanssijoista ja ballerinoista. Frasan työtä Suomen tanssitaiteen pioneerina on luonnehdittu uraauurtavaksi, ja se kesti lähes viisikymmentä vuotta.
Frasan ura tanssijana alkoi Porvoossa, jossa sinne asettunut Frasan taiteilijaperhe järjesti sekä tanssikursseja että näytäntöjä. Alina Frasasta nousi seurueen lapsibaletin tähti. Frasan tanssit olivat kohokohtana muun muassa Porvoon uuden teatteritalon avajaisissa joulukuussa 1847.
Siirryttyään Helsinkiin Frasasta tuli nopeasti helsinkiläisten lemmikki. Hänen kerrotaan tehneen suuren vaikutuksen muun muassa nuoreen Aleksis Kiveen, joka sai kesällä nähdä Frasan esiintyvän ravintolassa Helsingin Töölössä. Raoul af Hällströmin mukaan Frasan tanssin vaikutuksesta Kiven runoihin ilmestyi valkealiinainen neito.
Suomen kansalaisuuden Frasa sai vuonna 1852. Hän perusti Helsinkiin tanssikoulun, jossa hän opetti niin seuratansseja kuin balettia. Hän oli 1800-luvun tunnetuimpia ja arvostetuimpia tanssinopettajia Suomessa.
Frasan puoliso oli liikemies Johan Robert Ahrenius.
Alex Tai

| Alex Tai> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. lokakuuta 1966 (ikä 57)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Alexander Mark Alex Tai (s. 22. lokakuuta 1966) on brittiläinen nykyinen Virginin Formula E -tallin tallipäällikkö ja entinen Virginin Formula 1 -tallin tallipäällikkö.
Ura

Tai nimettiin 15. joulukuuta 2009 Virginin Formula 1 -tallin tallipäälliköksi. Tai laitettiin sivuun tehtävästään jo tammikuussa 2010, ja hänet korvasi John Booth.
Tallin johtoportaaseen kuulunut Etienne de Villiers antoi ymmärtää, ettei Tain ammattitaito ja osaaminen riittänyt johtamaan tallia.
Käännös suomeksi
Aavikon laki (vuoden 1946 elokuva)

| Aavikon laki> My Darling Clementine |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Ford
Käsikirjoittaja:   Sam Hellman  Samuel G. Engel  Winston Miller 
Perustuu:  Stuart N. Laken kirjoittamaan elämäkertaan Wyatt Earp: Frontier Marshal
Tuottaja:  Samuel G. Engel
Säveltäjä:  Cyril J. Mockridge
Kuvaaja:  Joseph MacDonald
Leikkaaja:  Dorothy Spencer
Pääosat:   Henry Fonda  Linda Darnell  Victor Mature  Walter Brennan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1946
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aavikon laki, myös Erämaan laki (My Darling Clementine) on John Fordin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1946.
Elokuva perustuu tarinaan O. K. Corralin taistelusta, joka on kerrottu Stuart N. Laken kirjoittamassa suurelta osin kuvitteellisessa Wyatt Earpin elämäkertakirjassa Wyatt Earp: Frontier Marshal (1931), joka oli sovitettu elokuvaksi Frontier Marshal jo 1939. Aavikon lakia pidetään O. K. Corralin taistelun elokuvatulkinnoista merkittävimpänä ja John Fordin monista lännenelokuvista parhaana ja runollisimpana.
Juoni

Elokuva keskittyy Tombstonen kaupungin sheriffin Wyatt Earpin (Henry Fonda) ja Doc Hollidayn (Victor Mature) taisteluun Clantoneita vastaan O. K. Corralissa. Pahojen voimien voittaminen ja nuoren Clementine Carterin (Cathy Downs) viaton viehätysvoima tuo kaupunkiin uutta tulevaisuudenuskoa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henry Fonda  | … |  Wyatt Earp   |
|  Victor Mature  | … |  tohtori John Henry ”Doc” Holliday   |
|  Cathy Downs  | … |  Clementine Carter, tohtorin entinen rakastettu   |
|  Linda Darnell  | … |  Chihuahua   |
|  Walter Brennan  | … |  Newman Haynes Clanton, karjanajaja   |
|  Tim Holt  | … |  Virgil Earp   |
|  Ward Bond  | … |  Morgan Earp   |
|  Don Garner  | … |  James Earp   |
|  Grant Withers  | … |  Ike Clanton   |
|  John Ireland  | … |  Billy Clanton   |
|  Alan Mowbray  | … |  Granville Thorndyke, näyttelijä   |
|  Roy Roberts  | … |  pormestari   |
|  Jane Darwell  | … |  Kate Nelson   |
|  J. Farrell MacDonald  | … |  tarjoilija Mac     |
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva on valittu vuonna 1991 Yhdysvaltojen National Film Registryyn. Italian elokuvatoimittajien liitto on valinnut sen vuoden 1948 parhaaksi ulkomaiseksi elokuvaksi. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Aavikon laki oli mukana heistä kymmenen listalla.
Helsingin Sanomien Pertti Avolan mukaan Walter Brennan tekee elokuvan parhaan roolityön.
Aiheesta muualla

Aavikon laki Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Alex Staropoli

| Alex Staropoli |
| --- | --- |
 Alex Staropoli
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Ammatti:  kosketinsoittaja, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  power metal, sinfoninen metalli
Soittimet:  piano ja syntetisaattori 
Yhtyeet:  Rhapsody of Fire
Levy-yhtiöt:  Limb Music 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alessandro (Alex) Staropoli (s. 9. tammikuuta 1970, Trieste) on italialainen muusikko, joka soittaa koskettimia Rhapsody of Fire -yhtyeessä.
Staropoli oli mukana perustamassa Rhapsody of Firea vuonna 1993. Hän syntyi Triestessä ja sai ensimmäisen pianonsa 8-vuotiaana. 14-vuotiaana hän osti ensimmäisen sähkökitaransa. Rhapsody of Firen perustamisen jälkeen hän alkoi käyttää Korgin kosketinsoitinta. Staropoli kirjoittaa orkestraatiot kaikkiin Rhapsody of Firen kappaleisiin.
Staropoli työskentelee myös ensimmäisen sooloalbuminsa parissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Alf Ahlbäck

Alf Johan Ahlbäck (s. 27. helmikuuta 1936 Petolahti) on suomalainen kuljetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut liikenneneuvoksen arvonimen.
Ahlbäckin vanhemmat olivat Nestor Georg Ahlbäck ja Karin Elisabeth Åmossa. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 on Marita Vivi Vesterback. Lapsuutensa Ahlbäck vietti vanhempiensa ja veljensä kanssa siirtolaisena Kanadassa, vuoteen 1946 asti. Ahlbäck oli kuorma-auton kuljettaja vuodesta 1951, kuorma-autoliikennöitsijä vuodesta 1954, Trans Ahlbäck -yhtiön perustaja vuonna 1988 sekä Kalottihuolinta-yhtiön omistaja vuodesta 1989 ja yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1995. Ahlbäck piti Petolahdella myös omaa turkistarhaa ja oli osakas kauppatalo Oy Henry Teirs -yhtiössä. Liikenneneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1997 ja Suomen Kuorma-autoliiton Vuoden liikennöitsijäksi hänet valittiin vuonna 1994. Ahlbäck oli RKP:n edustajana Maalahden kunnanvaltuuston jäsen ja osallistui työuransa aikana aktiivisesti alansa järjestötoimintaan.
Almir

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Almir de Souza Fraga
Syntymäaika: 26. maaliskuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Porto Alegre, Brasilia
Kansalaisuus:  Brasilia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1988-1989 1990-1993 1994 1995-1996 1997 1998 1999 1999-2000 2000 2001 2001-2003 2003-2004 | Grêmio Santos Bellmare Hiratsuka São Paulo Atlético Mineiro Palmeiras Internacional Gaziantepspor Sport Recife São Caetano Querétaro Atlas Guadalajara |  |
Maajoukkue
| 1990–1993 | Brasilia | 5 (0) |
Almir (s. 26. maaliskuuta 1969 Porto Alegre) on brasilialainen uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Jalkapallomaajoukkue

Almir debytoi Brasilian maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Ali Zeghbab

| Ali Zeghbab> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1990
Kansalaisuus:   Ranska
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2008–
Pituus:  193 cm
Paino:  110 kg
Painoluokka:  superraskassarja
Seura(t):  Sekai Kan
Vyöarvo:  1. dan
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten kyokushin karate.Ranskan cup  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten kyokushin karate.Ranskan cup  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten kyokushin karate.Ranskan cup  | Maa:   Ranska> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2015 | +90 kg |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2020 | +90 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2013 | +90 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2014 | +90 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2016 | +90 kg |  |
| Bayeux Open  | Bayeux Open  | Bayeux Open  |  |
|  Kultaa | Bayeux 2018 | +90 kg |  |
| Lyon Open  | Lyon Open  | Lyon Open  |  |
|  Hopeaa | Lyon 2016 | +90 kg |  |
|  Pronssia | Lyon 2015 | +90 kg |  |
Ali Zeghbab (s. 1990) on ranskalainen karateka. Hän saavutti kahdesti Kyokushinin Ranskan mestaruuskilpailuissa hopeaa ja oli kerran mukana maailmanmestaruuskilpailuissa 2015. Hän sijoittui parhaimmillaan EM-kilpailuissa viidenneksi.
Kilpaura

Zeghbab saavutti ensimmäisen kerran menestystä Ranskan mestaruuskilpailuissa maaliskuussa 2013 voitettuaan pronssia.
Helmikuussa 2014 Zeghbab voitti pronssia Ranskan mestaruuskilpailuissa. Marraskuussa hän oli mukana Euroopan Openissa, jossa Zeghbab sijoittui viidenneksi.
Helmikuussa 2015 hän eteni ensimmäistä kertaa loppuotteluun Ranskan mestaruuskilpailuissa. Zeghbab kuitenkin hävisi mestaruuden moninkertaiselle Ranskan mestarille Djema Belkhodjalle. Huhtikuussa hän saavutti Lyon Openissa pronssia. Samana vuonna marraskuussa 2015 Zeghbab oli mukana ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa.
Zeghbab saavutti vielä 2016 toistamiseen Ranskan mestaruuspronssia. Huhtikuussa hän sitä vastoin saavutti Lyon Openissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Maxime Demeautisille.
Marraskuussa 2017 Zeghbab oli mukana Euroopan Openissa, jossa hän sijoittui 16 parhaan joukkoon voitettuaan toisella kierroksella David Varan.
Zeghbab oli mukana marraskuussa 2018 Euroopan Openissa, jossa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Aleksei Galieville. Zeghbab voitti sittemmin joulukuussa järjestetyn Bayeux Openin.
Toukokuussa 2019 Zeghbab oli mukana EM-kilpailuissa Puolassa.
Helmikuussa 2020 Zeghbab eteni toista kertaa Ranskan mestaruuskilpailuissa loppuotteluun, jossa hän kohtasi Maxime Demeautisin. Zeghbab hävisi kamppailun ja saavutti hopeaa.
Zeghbab palasi takaisin kilpailun pariin marraskuussa 2022, kun hän on mukana Puolan Euroopan Openissa. Zeghbab hävisi avauskierroksella Wiktor Kolajalle tuomariäänin.
Aikatauluis

| Aikatauluis Vitun kova ääni |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. huhtikuuta 2011
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): OG Ikonen, Liigalaiska, Yona
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 47.01
 Levy-yhtiö: 3rd Rail Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 48.
Vitun kovan äänen muut julkaisut
| Vitun kova ääni 2010 | Aikatauluis 2011 | Se kuulee jotai äänii ku se kattelee tonne... 2012 |
Aikatauluis on Vitun kova ääni -nimisen rap-duon 20. huhtikuuta 2011 julkaistu ensimmäinen pitkäsoitto. Albumin julkaisi 3rd Rail Music, ja sen kappaleista "Uhusia" ja "Harson läpi" on julkaistu musiikkivideot. Aikatauluis sijoittui Suomen virallisen albumilistan 48. sijalle.
Kappaleet

Edelleen – 2.55
Kahvitauko – 3.43
Satteita – 4.49
Väliaikainen – 2.44
Uhusia – 3.05
Harson läpi – 5.34 (mukana Yona)
Musta pörssi – 5.29
Riita soinnussa – 3.17
Petoni viidakossa – 3.05
Kumman todellinen uni – 3.50
Lähtö – 3.03
Työryhmä

Tuotanto: Vitun kova ääni: 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11
Tuotanto: Vitun kova ääni & Yona: 6
Huuliharppu: Ville Kalliosta: 1, 6
Miksaus: Juha Vaittinen
Masterointi: Bommitommi
Kansitaide: Napoleon Complex Graphics
Arvostelut

Redrum-187:
Aiheesta muualla

OG Ikosen & Liigalaiskan haastattelu Redrum-187 -sivustolla
Albumin arvostelu Redrum-187 -sivustolla
Abriini

| --- | --- |
Abriini

Abriini-a:n rakenne. A-ketju on sinisellä ja B-ketju keltavihreällä.
Tunnisteet
CAS-numero: Abriini-a: 53597-23-2 Abriini-b:  Abriini-c: 53597-24-3 Abriini-d: 1393-62-0
Tietokannat
Abriini on myrkyllinen proteiini, jota on paternosterpapujen siemenissä. Nieltynä abriinin LD50-arvon on arvioitu olevan ihmisille 10–1000 mikrogrammaa per kehonpainokilo (µg/kg). Abriini on rakenteellisesti risiinin kaltainen. Abriini on risiiniä noin 30-kertaa myrkyllisempi hiirille suonensisäisesti annettuna. Abriinin ja risiinin myrkyllisyys johtuu niiden kyvystä estää ribosomien toimintaa. Abriinimyrkytykseen ei ole parannuskeinoa. Nieltynä myrkytys ilmenee ihmisillä yleensä muutaman tunnin kuluttua. Oireita voivat olla muun muassa voimakas kipu tai pahoinvointi, sisäiset verenvuodot, sekavuus tai kouristelu. Oireet kestävät päivistä viikkoihin. Kuolema voi ilmetä aikaisimmillaan ainakin 4 päivän kuluttua abriinin syönnistä.
Rakenne

Abriini on A- ja B-peptidiketjusta koostuva proteiini, jonka massa on noin 65 kDa. Ketjut ovat toisissaan kiinni yhdellädisulfidisidoksella. A-ketjun massa on noin 28 kDa. B-ketjun massa on noin 30 kDa. Paternosterpavuissa on ainakin 4 erityyppistä abriinia: abriini-a, -b, -c ja -d. Abriini-a on näistä myrkyllisin.
Myrkyllisyyden mekanismi

Abriinin B-ketju on lektiini, josta abriini kiinnittyy myrkyttämiensä solujen solukalvojen reseptorien galaktooseihin. Kalvoilta abriini siirtyy endosytoosilla solujen sisään. Ketjujen välinen disulfidisidos pelkistyy ja ketjut irtoavat toisistaan. A-ketjussa on aktiivinen kohta, josta abriinin myrkyllisyys johtuu. A-ketju toimii N-glykosidaasina, joka katkaisee eukaryoottien ribosomien 28S-yksikössä adeniinin numero 4324 viereisen kohdan. Tällöin ribosomi lakkaa tuottamasta elintärkeitä proteiineja ja useiden ribosomien toiminnan loppuessa solu kuolee.
Toimintansa perusteella abriini luokitellaan tyypin 2 ribosomeja inaktivoivaksi proteiiniksi, eli RIP2:ksi. Risiini on myös RIP2.
Myrkyllisyys ja myrkytys

Abriinille voi altistua nielemällä, hengityksen tai ihon kautta. Paternosterpapujen siemenet eivät välttämättä ole myrkyllisiä mikäli ne niellään ehjänä. Yksittäisen siemenen nieleminen ei välttämättä aiheuta myrkytystä. Nieltynä abriinin puolet ihmisistä tappavan annoksen eli LD50-annoksen on arvioitu olevan 10–1000 mikrogrammaa per kehonpainokilo (µg/kg). Suonensisäisesti annetun abriinin LD50 hiirille on 2–20 µg/kg. Hengitettynä abriinin LD50 rotille on 3.3 µg/kg.
Ihmisillä abriinin nielemisen jälkeen oireet alkavat muutamassa tunnissa, mutta joissain tapauksissa vasta jopa 5 päivän kuluttua. Oireiden ilmenemisen ajankohta riippuu muun muassa siitä, että kuinka hyvin paternosterpapujen siemeniä on pureskeltu ennen nielemistä. Aluksi voi ilmetä pahoinvointia, ripulia voimakasta oksentelua ja voimakasta yllättäen ilmenevää kipua. Myöhemmin voi ilmetä veriripulia, veren oksentamista, takykardiaa, pupillien laajentumista, hallusinaatioita, heikkoutta, vapinaa, kouristelua, kuumetta tai keuhkoedeema. Oireiden parantuminen voi annoksesta riippuen kestää usean päivän tai viikon. Kuolema taas voi ilmetä aikaisimmillaan ainakin 4 päivän kuluttua annoksen nielemisestä.
Abriinimyrkytystä ei voida parantaa, mutta myrkyn imeytymistä voidaan kyllin varhaisessa vaiheessa estää oksennuttamisen, aktiivihiilen antamisen, vatsahuuhtelun tai koko ruuansulatuskanavan tyhjennyksen avulla.
Koska abriini on proteiini, se denaturoituu ja menettää siten myrkyllisyytensä kyllin korkeassa lämpötilassa. Eräässä tutkimuksessa myrkyllisyys katosi altistettaessa abriiniliuos yli 74 °C lämpötilalle 3 minuutin ajan. Tunnin altistus liuoksille, joiden pH-arvo oli 2–9, ei tuhonnut abriinia.
Aiheesta muualla

Yhdysvaltain tautikeskuksen toimintaohje abriinialtistuksille (englanniksi)
Centers for Disease Control and Prevention (CDC): Facts About Abrin (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Abrin-a (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Abrin-b (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Abrin-c (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Abrin-d (englanniksi)
Abriini-a:n (PDB: 1ABR) ja risiinin (PDB: 2AAI) rakenteet päällekkäin. Rakenteet ovat hyvin samanlaiset. Molemmat koostuvat 2:sta peptidiketjusta.
Alf-Erik Lerviks

Alf-Erik Haraldson Lerviks (s. 17. maaliskuuta 1941 Vaasa) on suomalainen emeritusprofessori. Hän on ollut Svenska Handelshögskolanin professori vuodesta 1975. Hän on tutkinut kestokulutushyödykkeitä ja markkinoinnin päätöksentekomalleja.
Andrei Denisov

Andrei Denisov
Andrei Ivanovitš Denisov (ven. Андре́й Ива́нович Дени́сов; s. 3. lokakuuta 1952 Harkova) on venäläinen poliitikko ja diplomaatti.
Denisov valmistui vuonna 1974 Neuvostoliiton ulkoministeriön alaisesta Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista. Hän on toiminut Venäjän varaulkoministerinä vuosina 2001–2004 ja 2006–2013. Vuosina 2000–2001 Denisov oli Venäjän suurlähettiläänä Egyptissä. Vuosina 2004–2006 hän toimi Venäjän federaation pysyvänä YK-edustajana ja edustajana YK:n turvallisuusneuvostossa. Tässä asemassa häntä oli edeltänyt Sergei Lavrov. 22. huhtikuuta 2013 Denisovista tuli Venäjän suurlähettiläs Kiinaan. Hän on toiminut myös Venäjän kansainvälisten asioiden neuvostossa.
Denisov on naimisissa, ja hänellä on tytär. Hän puhuu kiinan ja englannin kieliä. Hänelle on myönnetty Kunniamerkki ansioista isänmaalle (neljännessä luokassa, 2007), Venäjän kunniamerkki (2010) ja Ystävyyden kunniamerkki (2012). Vuonna 2005 Denisov sai Venäjän federaation diplomaattisen palvelun kunniatyöntekijän arvonimen.
Andalusialainen koira (kustantamo)

Andalusialainen koira oli espanjalaiseen, italialaiseen ja portugalilaiseen kirjallisuuteen keskittynyt suomalainen pienkustantamo, joka toimi vuosina 1992–1999. Sen perustivat suomentaja Tarja Härkönen ja elokuvakriitikko Antti Lindqvist.
Kustantamon julkaisuja:
Fernando Pessoa: Anarkistipankkiiri, suom. Sanna Pernu, 1992.
Guido Morselli: Kadotus, suom. Paula Kaurismäki, 1992.
Luis Buñuel: Silmät : Luis Buñuelin kirjallinen tuotanto, suom. Tarja Härkönen, 1992.
Antonio Munõz Molina: Talvi Lissabonissa, suom. Tarja Härkönen, 1993.
Antonio Muñoz Molina: Madridin mysteerit, suom. Tarja Härkönen, 1994.
Javier Tomeo: Rakas hirviö, suom. Anu Partanen, 1994.
Enrico Morovich: Pudotus, suom. Paula Kaurismäki, 1994.
Mariana Alcoforado: Sisar Marianan rakkauskirjeet, suom. Tarja Härkönen, 1995.
Gianni Celati: Tasankojen kertojia, suom. Hannimari Heino, 1995.
Belén Gopegui: Aukko kartalla, suom. Tarja Roinila, 1996.
Fernando Pessoa: Levottomuuden kirja, suom. Sanna Pernu, 1999.
Andrei Gavrilov

Gavrilov vuonna 2010.
Andrei Vladimirovitš Gavrilov (ven. Андрей Владимирович Гаврилов; s. 21. syyskuuta 1955) on venäläinen pianisti. Hän opiskeli mm. Lev Naumovin johdolla ja voitti vuonna 1974 Kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun.
Gavrilov asuu Sveitsissä. Hänet tunnetaan esimerkiksi Franz Lisztin Niccolò Paganinin musiikkiin pohjautuvan "La Campanellan" tulkinnasta, mutta myös muiden säveltäjien, kuten Sergei Prokofjevin, Mili Balakirevin ja Johann Sebastian Bachin levytyksistä.
Andrei Cornea

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrei Cornea EM-kilpailuissa 2022. |  Andrei Cornea EM-kilpailuissa 2022. |  Andrei Cornea EM-kilpailuissa 2022. |  |
Maa:   Romania
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | pariairokaksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Szeged 2024 | pariairokaksikko |  |
Andrei Sebastian Cornea (s. 10. marraskuuta 1999) on romanialainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja Euroopan-mestari.
Cornea kilpaili pariaironelosessa EM-kilpailuissa 2020 ja 2021 mutta ei yltänyt A-finaaleihin, kuten ei myöskään pariairokaksikossa Cristian Cojocarun parina vuoden 2022 EM- ja MM-kilpailuissa. Vuoden 2023 MM-kilpailuissa hän sijoittui pariaironelosessa seitsemänneksi. Vuonna 2024 Cornea on soutanut pariairokaksikossa Marian Enachen kanssa. He voittivat EM-kilpailuissa kultaa 6,52 sekunnin erolla hopeajoukkue Espanjaan. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 1,34 sekunnin erolla Alankomaiden venekuntaan.
Aleksandra Fedoriva

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fedoriva ja Sanya Richards-Ross |  Fedoriva ja Sanya Richards-Ross |  Fedoriva ja Sanya Richards-Ross |  |
Maa:   Venäjä
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|       Hylätty | Peking 2008 | 4×100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Barcelona 2010 | 200 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Istanbul 2012 | 400 m |  |
|  Pronssia | Istanbul 2012 | 4 × 400 m |  |
Aleksandra Andrejevna Fedoriva (ven. Александра Андреевна Федорива, s. 13. syyskuuta 1988 Moskova) on venäläinen pikajuoksija.
Fedoriva karsiutui Marrakechin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2005 100 metrin aitajuoksun välierissä. Seuraavana vuonna hän sijoittui lajissa neljänneksi Pekingin nuorten MM-kisoissa ajalla 13,57 ja 2007 hän voitti nuorten EM-kultaa ajalla 13,12. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 200 metrin juoksussa välierissä ajalla 23,22. Pekingissä hän oli mukana Venäjän joukkueessa, joka alun perin voitti 4 × 100 metrin viestijuoksun, mutta joukkue menetti voittonsa vuonna 2016 kun joukkueessa juossut Julija Tšermošanskaja jäi kiinni dopingin käytöstä.
Vuonna 2009 Fedoriva voitti Kaunasissa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 200 metrillä. Seuraavana vuonna hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun välierissä Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa ja voitti pronssia 200 metrillä Barcelonan EM-kilpailuissa ajalla 22,44. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti hopeaa 400 metrillä ajalla 51,76 ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 200 metrin välierissä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

100 metrin juoksu: 11,28 (2011)
200 metrin juoksu: 22,19 (2012)
100 metrin aitajuoksu: 12,90 (2008)
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

60 metrin juoksu: 7,24 (2010)
200 metrin juoksu: 23,48 (2009)
400 metrin juoksu: 51,18 (2012)
60 metrin aitajuoksu: 7,91 (2010)
Aiheesta muualla

Aleksandra Fedoriva RusAthletics - Russian Athletics (englanniksi)
Alshain (romaani)

| Alshain |
| --- | --- |

Kirjailija:  J. Pekka Mäkelä
Genre:  tieteiskirjallisuus
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  309
ISBN:  952-471-709-3

Edeltävä:  391
Seuraava:  Nedut
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alshain on J. Pekka Mäkelän vuonna 2006 ilmestynyt toinen tieteisromaani.
Aiheesta muualla

Tiina Raevaara: Elää yksinäisenä avaruudessa. Kiiltomato.net 2.10.2006.
Toni Jerrman: Inhimillinen romaani avaruuden ääriltä. Helsingin Sanomat 29.10.2006.
Markku Soikkeli: Merimaailma suomalaiseen tapaan[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 13.12.2006.
Aki Henttonen

| Aki Henttonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. elokuuta 1991 (ikä 33) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  400 metrin juoksu
Seura:  Turun Urheiluliitto
Aki Henttonen (s. 19. elokuuta 1991 Turku) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Turun Urheiluliittoa.
Henttonen saavutti vuoden 2011 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 400 metrin juoksussa.
Aki Hanhela

Aki Hanhela (s. 1989) on suomalainen pesäpalloilija. Hanhela edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Kempeleen Kiriä. Hanhela on myös pelannut Ykköspesistä Ylivieskan Kuulassa. Hän pelaa ulkopelissä etukentällä ja sisäpelissä etenijänä tai kotiuttajana. Hanhela on pelannut urallaan 88 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt viisi kunnaria ja 13 tavallista juoksua, tuonut 43 juoksua ja kerännyt 246 kärkilyöntiä. Lisäksi Hanhela on pelannut 11 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua ja kerännyt 28 kärkilyöntiä.