stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso Heinälampi (Kannonkoski)
Maantietoa

Lampi on 180 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Enonjärven valuma-alueella (14.46), jonka Kannonjoen valuma-alueeseen (14.463) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,7 metriä mpy.
Cole

Cole on englantilainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Alphaeus Philemon Cole (1876–1988), yhdysvaltalainen taiteilija
Andrew Cole (s. 1971), brittiläinen jalkapalloilija
Ashley Cole (s. 1980), englantilainen jalkapalloilija
Brendan Cole (s. 1976), uusiseelantilainen tanssija
Carlton Cole (s. 1983), englantilainen jalkapalloilija
Cheryl Cole (s. 1983), englantilainen laulaja
Cornelius Cole (1822–1924), yhdysvaltalainen poliitikko
Duncan Cole (1958–2014), uusiseelantilainen jalkapalloilija
Elizabeth Cole (s. 1939), Elizabeth Ashley, yhdysvaltalainen näyttelijä
Ian Cole (s. 1989) yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
J. Cole (s. 1985), yhdysvaltalainen hip hop-artisti
Kyla Cole (s. 1978), slovakialainen pornomalli
Martin Cole, walesilainen näyttelijä
Norris Cole (s. 1988), yhdysvaltalainen koripalloilija
Toody Cole (s. 1948), yhdysvaltalainen basisti
Syn Cole (s. 1988), virolainen DJ
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Carl Arvid Klingspor

Carl Arvid Klingspor vuonna 1886.
Carl Arvid Klingspor (1829–1903) oli ruotsalainen genealogi ja majuri. Hän oli valtakunnanheraldikko 1880–1903. Hän julkaisi kirjoja heraldiikan alalta sekä yksin että yhdessä Bernhard Schlegelin kanssa, muun muassa Svensk heraldik (1874).
J. Carroll Naish

| J>  Carroll Naish |
| --- | --- |
 1950
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Patrick Carroll Naish
Syntynyt: 21. tammikuuta 1896 New York City
Kuollut: 24. tammikuuta 1973 (ikä 77) San Francisco
Näyttelijä
Palkinnot
 Golden Globe Paras miessivuosa (1946) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Naish elokuvassa Annie mestariampuja.
Joseph Patrick Carroll Naish (21. tammikuuta 1896 New York City, New York – 24. tammikuuta 1973 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Golden Globe -voittaja. Naish tiedetään parhaiten latinalaisten, arabien ja intialaisten roolihahmojen esittäjänä useissa elokuvissa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Sahara (1943), Toisen miehen vaimo (1945), Rio Grande (1950). Hän näytteli myös muutamissa televisiosarjoissa muun muassa Bonanza, Crossroads, The New Adventures of Charlie Chan ja Shirley Templen satukirja.
Palkinnot

tähti Hollywood Walk of Famella
Golden Globe Paras miessivuosa (1946) elokuvasta Toisen miehen vaimo.
Ehdokkuudet

Oscar Paras miessivuosa (1944, 1946) elokuvissa Sahara ja  Toisen miehen vaimo.
Yksityiselämä

J. Carroll Naish oli naimisissa Gladys Heaneyn kanssa vuodesta 1929, kuolemaansa asti. Heillä on yksi lapsi. Naish syntyi New York Cityssä, myöhemmin hän opiskeli St. Cecillia's Academyssä New Yorkissa. Hän kierteli Pariisin ja New Yorkin näyttämöillä seitsemän vuotta, ennen kuin Naish alkoi näytellä vakituisesti elokuvissa.
J. Carroll Naishilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän näytteli elokuvissa vuosina 1926–1971. Naish kuoli keuhkoemfyseemaan 77-vuotiaana vuonna 1973.
Osittainen filmografia

Bengalin sankarit (The Lives of a Bengal Lancer, 1935)
King of Alcatraz (1938)
Etelän mies (The Southerner, 1945)
Toisen miehen vaimo (A Medal for Benny, 1945)
The Beast With Five Fingers (1946)
Karjavaras (Bad Bascomb, 1946)
Orleansin neitsyt (Joan of Arc, 1948)
Rakkauden sävel (The Toast of New Orleans, 1950)
Annie mestariampuja (Annie Get Your Gun, 1950)
Luopion merkki (Mark of the Renegade, 1951)
Woman of the North Country (1952)
Purkaus yössä (Clash by Night, 1952)
Kaksintaistelu merenpohjalla (Beneath the 12-Mile Reef, 1953)
New York Confidential (1955)
Lännen rautanyrkki (Yaqui Drums, 1956)
Nuoret eivät itke (The Young Don't Cry, 1957)
Verimessu (Dracula vs. Frankenstein, 1971)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
J. Carroll Naish Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
J. Carroll Naish Elonetissä.
Carl Anton Reinhold Ludvig Cronstedt

Carl Anton Reinhold Ludvig Cronstedt (10. huhtikuuta 1858 Helsinki – 10. helmikuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja virka- ja moninkertainen valtiopäivämies.
Cronstedtin vanhemmat olivat kuvernööri, salaneuvos Gabriel Anton Cronstedt ja Johanna Elisabeth Nassokin ja puoliso vuodesta 1887 Sigrid Paulina Brunou. Cronstedt tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti oikeustutkinnon 1881, varatuomarin arvon hän sai 1883. Hän oli senaatin siviilitoimituskunnan protokollasihteeri 1892–1898 ja  Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorin johtaja vuodesta 1898 sekä pankin pääkonttorin johtokunnan jäsen vuodesta 1907.
Cronstedt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Carl Anton Broberger

Carl Filip Anton Broberger, vuoteen 1806 Broberg  (1. syyskuuta 1766 Ruotsin Pommeri – 27. marraskuuta 1813 Lapinjärvi) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Brobergerin vanhemmat olivat Johan Fredrik Broberg ja Elisabet Augusta von Dechou. Hän astui sotapalvelukseen vapaaehtoisena 1769 ja palveli vuodesta 1779 Karjalan kevyessä rakuunarykmentissä, yleten siellä luutnantiksi 1787. Kapteeniksi hän tuli 1789, palveli Uudenmaan rakuunarykmentissä ja yleni siellä majuriksi 1794. Everstiluutnantti Brobergerista tuli 1802. Hän erosi rykmentistään 1804, mutta jäi everstiluutnattina armeijan kirjoille. Vuonna 1806 aateloitu Broberger erosi lopullisesti sotapalveluksesta everstinä 1810. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Jason Priestley

| Jason Priestley |
| --- | --- |
 Priestley vuonna 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jason Bradford Priestley
Syntynyt: 28. elokuuta 1969 (ikä 55) North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1978–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jason Bradford Priestley (s. 28. elokuuta 1969 North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Beverly Hills 90210, jossa hän näytteli Brandon Walshia vuosina 1990–1998.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jason Priestley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Carl Arvid Mauritz Standertskjöld

Carl Arvid Mauritz Standertskjöld (7. tammikuuta 1826 Heinola – 13. toukokuuta 1901 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.
Standertskjöldin vanhemmat olivat kapteeni Carl August Standertskjöld ja Maria Charlotta Kalmberg ja puoliso vuodesta 1860 Catarina Paulina von Bodisco. Heidän pojastaan Alexander Robert Unosta tuli kenraalimajuri. Myös Carl Arvid Mauritz Standertskjöldin veljet Carl August Standertskjöld ja Edvard Eberhard Standertskjöld olivat kenraaleita.
Carl Arvid Mauritz Standertskjöld tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun vuonna 1838. Sieltä vuonna 1846 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin. Standertskjöld ylennettiin aliluutnantiksi 1849 ja siirrettiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatin 5. raskaaseen patteriin 1851. Vuonna 1853 hänet komennettiin palvelukseen Tulan asetehtaalle, ylennettiin luutnantiksi seuraavana vuonna ja määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin vuonna 1856. Alikapteeniksi 1858 ylennettynä hänet  komennettiin Iževskin asetehtaan johtajan apulaiseksi. Kapteeniksi Standertsjköld yleni 1860 ja everstiksi 1863. Vuonna 1864 hänet siirrettiin Tulan asetehtaan johtajan apulaiseksi ja 1867 takaisin Iževskin asetehtaan johtajan apulaiseksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina syyskuussa 1872. Reserviin siirryttyään Standertskjöld hankki vuonna 1873 Leppäkosken rälssisäterin Janakkalasta ja hoiti sitä kuolemaansa saakka.
Jean Galland

Jean Galland (28. toukokuuta 1887 Laval, Mayenne – 18. heinäkuuta 1967 Évian-les-Bains, Haute-Savoie) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa 1930–1960-luvuilla.
Elokuvia

Le scandale (1934)
Princesse Tam Tam (1935)
The House of the Spaniard (1936)
La fugue de Monsieur Perle (1952)
Konnat kintereillä (1963)
Aiheesta muualla

Jean Galland Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean Galland Elonetissä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jean Galland
Käännös suomeksi
J. C. R. Licklider

| J>  C. R. Licklider |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1915 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 26. kesäkuuta 1990 (75 vuotta) Arlington, Massachusetts, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  tietojenkäsittelytiede
Joseph Carl Robnett Licklider (11. maaliskuuta 1915 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 1990 Arlington, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen psykologi ja tietojenkäsittelytieteilijä. Häntä pidetään tietojenkäsittelyn uranuurtajana, ja hän esitti urallaan ajatuksia erityisesti tietokoneverkoista.
Licklider aloitti akateemisen uransa Harvardin yliopiston psykoakustiikan laboratoriossa. Hän tutki melua ja kehitti toisen maailmansodan aikana melussa paremmin kuuluvan radion. Licklider kiinnostui psykoakustiikan tutkimuksen kautta myös tietokoneista ja tietokoneverkoista. Hän esittelikin raportissaan varhaisen mielikuvan Internetistä, ja hänen Darpassa esittelemiensä ajatusten pohjalta kehitettiin varhainen Internetiä edeltänyt tietoverkko Arpanet.
Nuoruus ja koulutus

Joseph Carl Robnett Licklider syntyi St. Louisissa vuonna 1915. Hän oli baptistipastori ja opettaja Joseph Parron Lickliderin ja kodinhoitaja Margaret Robnett Lickliderin ainoa lapsi. Joseph oli lapsena hyvin iloinen ja energinen. Hän kiinnostui jo varhain tekniikasta, erityisesti autoista, ja 15-vuotiaana hän ostikin romuauton, jota hän purki ja kokosi moneen kertaan ymmärtääkseen sen toiminnan.
Licklider kävi koulunsa University Cityssä, Missourissa. Kesäkuussa 1932 hän kirjautui St. Louisin Washingtonin yliopistoon. Sieltä hän sai alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta, matematiikasta ja psykologiasta vuonna 1937, ja seuraavana vuonna hän valmistui maisteriksi psykologiasta. Licklider ilmoittautui vielä samana vuonna Rochesterin yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi psykologiasta vuonna 1942.
Ura > Uran alku yliopistoissa

Lickliderin ammatillinen ura alkoi vuonna 1942, kun hänet palkattiin Harvardin yliopiston psykoakustiikan laboratorioon. Toisen maailmansodan aikana laboratorio teki Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien sponsoroimaa tutkimusta, joka liittyi meluun. Licklider kehitti menetelmän, joka vääristi radiolähetyksiä painottamaan konsonantteja, ja siten auttoi radion kuulumaan paremmin taustahälyn keskellä. Hänen keksintönsä paransi laitteistoja merkittävästi, ja hän sai keksinnöstään vuonna 1950 Amerikan akustiikan seuran palkinnon.
Vuonna 1945 Licklideristä tuli Harvardin osa-aikainen luennoitsija, jona hän toimi vuoteen 1950. Vuonna 1945 Licklider meni myös naimisiin. Hän sai vaimonsa Alberta Louise Carpenter kanssa kaksi lasta: Tracy Robnettin ja Linda Louisen.
Licklider nimettiin vuonna 1950 Massachusetts Institute of Technologyn apulaisprofessoriksi. Hän opetti MIT:ssä psykologiaa ja toivoi voivansa perustaa myöhemmin yliopistoon vakinaisen psykologian laitoksen. MIT-aikanaan hän toimi myös hallituksen tieteellisenä neuvonantajana. Dwight D. Eisenhowerin presidenttikautena Licklider oli muun muassa puolustusministeriön ja NASAn biotekniikan ja ihmistutkimuksen komitean neuvonantajana. Psykoakustiikan saavutustensa ansiosta Licklider valittiin vuonna 1958 Amerikan akustiikan seuran puheenjohtajaksi.
Ura > Internet-pioneeri

Licklider työskenteli vuodet 1957–1962 Bolt, Beranek and Newman -nimisessä yrityksessä. Hän jatkoi siellä MIT:ssä tekemäänsä psykoakustiikan tutkimusta. Yrityksen kautta hän sai mahdollisuuden työskennellä yhdellä ensimmäisistä minitietokoneista, Digital Equipment Corporationin PDP-1:llä. Se oli suhteellisen nopea, ja Licklider pystyi ohjelmoimaan sitä suoraan reikänauhan avulla ja näkemään näytöltä tulokset. Hän oli MIT:ssä joutunut toteamaan, että psykoakustiikan tutkimusaineisto oli jo niin monimutkaista, että edes analogiakoneet eivät pystyneet niitä ratkaisemaan.
Licklider ymmärsi nopeasti minitietokoneiden mahdollisuudet. Koneista tulisi pian niin nopeita, että Vannevar Bushin ajatukset automatisoiduista kirjastojärjestelmistä pystyttäisiin toteuttamaan. Vuonna 1959 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, Libraries of the Future, jossa hän kuvailee automatisoitua kirjastoa. Lickliderin ajatukset tietokoneiden tulevaisuudesta menivät kirjastojärjestelmiä pidemmälle, ja vuoden 1960 uraauurtavassa tutkimuksessa Man-Computer Symbiosis hän esitteli tietokoneavustajan. Vuonna 1962 Licklider ja Welden Clark kirjoittivat tutkimusraportin On-Line Man Computer Communication. He kirjoittivat raportissa tietokoneverkkojen tulevaisuudesta ja esittelivät yhden ensimmäisistä mielikuvista Internetistä.
DARPA palkkasi Lickliderin IPTO:n johtajaksi lokakuussa 1962. Hänen tehtävänään oli kehittää ideoitaan ja yhdistää puolustusministeriön pääkoneet Pentagonissa ja Cheyenne Mountainilla. Hän yhdisti pian tutkimusryhmiä, joita johti tekoälyn edelläkävijöitä, kuten John McCarthy, Marvin Minsky ja Allen Newell. Lickliderin ansiosta myös tietojenkäsittelytieteen koulutusohjelmat laajenivat merkittävissä yliopistoissa, kuten Carnegie Mellonissa, Berkeleyssä, Stanfordissa ja MIT:ssä. Licklider jätti IPTO:n vuonna 1964, mutta hänen ajatuksensa tietokoneverkoista vaikuttivat hänen seuraajissaan, jotka olivat perustamassa Arpanetiä.
IPTO:lta Licklider siirtyi IBM:lle. Vuonna 1968 hän palasi MIT:iin johtamaan Project MAC -projektia. IPTOssa hän työskenteli uudestaan vuodet 1973–1975, ja vuodet 1975–1986 hän oli MIT:n tietojenkäsittelytieteiden laboratorion professorina. Vuonna 1979 hän oli perustamassa Infocomia. Licklider jäi eläkkeelle vuonna 1986.
Viimeiset vuodet

Licklider kärsi viimeisinä vuosinaan sairauksista. Hänellä oli jatkuva vapina käsissä, mikä diagnisoitiin myöhemmin Parkinsonin taudiksi. Hänen allergiansa pahenivat astmaksi. Licklider kuoli astmakohtauksen jälkeen kesäkuussa 1990.
Aiheesta muualla

In Memoriam: J. C. R. Licklider (PDF) (englanniksi)
Crying for No Reason

| ”Crying for No Reason” Katy B |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Little Red
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 26. tammikuuta 2014
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Geeneus
 Tyylilaji: synthpop
 Kesto: 04.03
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Katy B:n muut singlet
| ”5 AM” 2013 | ”Crying for No Reason” 2014 | ”Still” 2014 |
Crying for No Reason on brittiläisen Katy B:n kappale, joka julkaistiin tammikuussa 2014. Kappale julkaistiin hänen toisen studioalbuminsa, Little Red, toisena singlenä. Singlen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 26. joulukuuta 2013.
Iso Helvetinjärvi

| Iso Helvetinjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°03′46″N, 23°47′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  Helvettioja Pirttijärveen 
Järvinumero:  35.414.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,3 m  
Rantaviiva:  6,685 km  
Pinta-ala:  45,573 ha  
Saaria:  1 
 fiIso Helvetinjärvi 
Iso Helvetinjärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Pourunperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 46 hehtaaria, se on 3,0 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 6,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy.
Luontoarvoja

Järven rannat kuuluvat Helvetinjärven kansallispuistoon, mutta sen vesialueen luoteisosa ei ole kokonaan suojeltua aluetta. Järvi sijaitsee suojelualueen pohjoispuolella.
Ivanovon kallioon hakatut kirkot

Ulkokuva kirkosta
Näkymä erään rakenteen sisältä.
Ivanovon kallioon hakatut kirkot on ryhmä suoraan kallioon louhittuja kirkkoja, kappeleita ja luostareita, jotka  eroavat täysin Bulgarian muista luostarikomplekseista. Kirkot sijaitsevat Rusen alueella lähellä Ivanovon kylää, lähteestä riippuen joko 16 tai 22 kilometriä Rusen kaupungista etelään. Ne on kaiverrettu Rusenski Lom -joen kiviselle törmälle, noin 32 metriä joen yläpuolelle.
Historia

Munkit ovat asuttaneet alueen luolia 1200-luvulta, ja louhineet edelleen luostarikammioita, kirkkoja ja kappeleita ja näitä yhdistäneitä käytäviä kalkkikallioon, aina 1600-luvulle. Parhaimmillaan kompleksiin kuului noin 40 kirkkoa ja noin 300 muuta rakennusta, joista vain pieni osa on säilynyt tähän päivään asti.
Kuudessa kirkoista on säilynyt seinämaalauksia. Luostarikompleksi on tullut kuuluisaksi näistä 1200- ja 1300-lukujen freskoistaan. Maalaukset ovat tunnettu esimerkki Bulgarian keskiaikaisesta kirkkotaiteesta.
Bulgarian toisen valtakunnan hallitsijat Ivan Aleksandăr ja Ivan Asen II tekivät useita lahjoituksia luostarille, mistä todisteena lahjoittajamuotokuvia.
Vuonna 1965 Ivanovon kallioon hakatut kirkot luokiteltiin museoalueeksi, vuodesta 1997 Bulgarian kansalliseksi arkeologiseksi suojelualueeksi. Nykyisin kokonaisuus ei enää toimi luostarina. Unescon maailmanperintöluetteloon kohde liitettiin vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivanovon kallioon hakatut kirkot Wikimedia Commonsissa
Bulgarian Monastery – Ivanovon kallioon hakatut kirkot (bulgariaksi) (englanniksi)
Bulgaria: The Astonishing Rock-Hewn Churches of Ivanovo (englanniksi) (frh-europe.org)
Eräs kohteen esittelyvideo (englanniksi) (youtube.com)
Cryolophosaurus

| Cryolophosaurus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Heimo::  Dilophosauridae
Suku::  Cryolophosaurus
Laji::  ellioti
Kaksiosainen nimi
 Cryolophosaurus ellioti  Hammer & Hickerson, 1994 
Katso myös
   Cryolophosaurus Wikispeciesissä   Cryolophosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cryolophosaurus oli teropodisuku. Sen nimi tarkoittaa ”kylmäharjaliskoa”. Sen nimesivät William Hammer ja William Hickerson vuonna 1994. Hetken aikaa laji tunnettiin epävirallisesti myös nimellä Elvisaurus, viitaten Elvis Presleyn hiustyylin samankaltaisuuteen Cryolophosauruksen harjan kanssa. Cryopholosaurus löydettiin Etelämantereelta vuonna 1991, kun Kilptrick-vuorelta 3 660 metrin korkeudesta kaivettiin esiin kolmen yksilön luita.
Cryolophosauruksen kallon poikki kulki 20 cm pitkä etuviisto harja, jonka molemmilla puolilla oli pienet sarvet. Harja oli liian vaatimaton aseeksi, joten sen uskotaan liittyneen pariutumismenoihin.
Lajin pituus oli arviolta 6,5 metriä ja paino runsaat puoli tonnia. Kallon pituus oli 65 senttimetriä. Cryolophosaurus käveli takajaloillaan ja muistutti todennäköisesti Allosaurusta. Se eli varhaisella jurakaudella 196–190 miljoonaa vuotta sitten.
Jesse Blacker

| Jesse Blacker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1991 (ikä 33) Toronto, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada  Kazakstan
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Avtomobilist Jekaterinburg
Sarja:  KHL
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Toronto Marlies (AHL) Norfolk Admirals (AHL) Anaheim Ducks (NHL) San Antonio Rampage (AHL) Texas Stars (AHL) Nürnberg Ice Tigers (DEL) Kunlun Red Star (KHL)   Barys Nur-Sultan (KHL)
NHL-varaus:  58. varaus, 2009 Toronto Maple Leafs
Jesse Blacker (s. 19. huhtikuuta 1991) on kazakstanilais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburgissa. Hän on Toronto Maple Leafsin toisen kierroksen varaus vuodelta 2009.
Pelaajaura

Blacker aloitti uransa OHL-joukkue Windsor Spitfiresissä, jonka hän auttoi vuoden 2009 Memorial Cupin voittoon. Ammattilaistasolla hän debytoi AHL-joukkue Toronto Marliesissa Owen Sound Attackissa pelatun viimeisen juniorikauden jälkeen, kun hän teki Toronto Maple Leafsin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen.
16. marraskuuta 2013 Blacker kaupattiin Anaheim Ducksiin kolmannen ja seitsemännen kierroksen varauksien kanssa. Tilalle Anaheim antoi Peter Hollandin ja Brad Staubitzin.
Kauden 2014–2015 alussa 28. marraskuuta 2014 Blacker sai kutsun Anaheimin NHL-miehistöön, jossa hän teki debyyttinsä Chicago Blackhawksia vastaan. Blacker pelasi Anaheimissa yhden ottelun, jonka jälkeen hänet kaupattiin yhdessä varausvuoron kanssa Florida Panthersiin vaihdossa Colby Robakiin.
Käännös suomeksi
Jeesuksen rukous

Jeesuksen rukous (sydämen rukous) on etenkin ortodoksisessa kirkossa käytetty lyhyt rukoushuokaus ”Herra Jeesus Kristus, Jumalan Poika, armahda minua”.
Jeesuksen rukousta harjoitetaan erityisesti luostareissa ja se on tullut suosituksi rukousmuodoksi hesykasmisen liikkeen kautta. Rukous on sitten levinnyt yleiseen käyttöön, ja useat seurakutanlaiset, maallikot käyttävät rukousta myös arkisten askareiden keskellä.. Rukouksessa voi käyttää apuna myös rukousnauhaa.
Jeesuksen rukouksen yleisin sanamuoto on Abba Filemonin muotoilema ”Herra Jeesus Kristus, Jumalan Poika, armahda minua syntistä.” Rukouksella on  Raamatussa. Esimerkiksi Markuksen evankeliumissa sokea Bartimaios huutaa Kristukselle: ”Jeesus, Daavidin Poika, armahda minua!” (Mark. 10:47)
1300-luvulla syntyneen hesykastisen liikkeen myötä Jeesuksen rukouksen harjoittaminen alkoi levitä yhä laajemmalle ortodoksiseen maailmaan - Laatokalla sijainneiden Konevitsan ja Valamon luostareiden kautta myös osaksi suomalaista ortodoksisuutta. Vanhan Valamon luostarin igumeni Hariton (1872-1947) kokosi teoksen, joka sisältää otteita pyhien isien ja hengellisten opettajien teoksista, nimenomaan ohjeeksi Jeesuksen rukouksen harjoittamiseen. Valamon luostari julkaisi tämän teoksen suomeksi vuonna 1983 nimellä ”Jeesuksen rukous”.
Arkkipiispa Paavali (1914-1988) piti Jeesuksen rukousta tärkeänä henkilökohtaisen kilvoittelun muotona ja hän myös esitteli Jeesuksen rukouspalveluksen Suomessa.
Jeesuksen rukous on ortodoksisen rukouskilvoituksen keskus, mutta siitä on tullut myös osa läntisen kirkon traditiota. Jeesuksen rukous on kokonaisvaltainen rukous. Parhaimmillaan siinä eivät rukoile vain mieli ja järki, vaan koko olemuksesta nousee kaipuu Jumalan puoleen.
Ortodoksinen kirkko suosittelee, että rukouksen harjoittajat etsisivät itselleen hengellisen ohjaajan tai keskustelisivat asiasta rippi-isänsä kanssa. Jeesuksen rukousta voi kuitenkin rukoilla kuka tahansa.
Jeesuksen rukouksen ympärille on kehittänyt oma jumalanpalvelusmuoto ”Jeesuksen rukouksen palvelus”  Rukouspalvelus on peräisin Athokselta, josta ohjaajavanhus, isä Sofroni toi sen Englantiin Pyhän Johannes Kastajan luostariin. Sieltä se on levinnyt kautta  kahtena eri versiona: pidempänä (800 Jeesuksen rukousta käsittävänä) noin kaksituntisena ja lyhempänä (400 Jeesuksen rukousta käsittävänä) noin yhden tunnin palveluksena. Rukouspalvelusta käytetään yleisesti ortodoksisissa seurakunnissa myös Suomessa.
Aiheesta muualla

Jeesuksen rukouspalvelusː  https://www.youtube.com/watch?v=0jebG-yZGfo&t=685s