stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inka Kallén
Ura

Kallén näytteli pää­ministeri Petra Pennasta vuoden 2017 helmi­kuussa alkaneessa 12-osaisessa televisio­sarjassa Presidentti. Vuonna 2020 Kallén näytteli toisen pää­roolin Kaikki synnit -sarjan toisella tuotanto­kaudella. Hän on näytellyt useissa elo­kuvissa ja televisiosarjoissa.
Kallén esiintyi Apu­lannan Jumala-musiikki­videolla. Hän näyttelee Keski-Uuden­maan teatterissa.
Inka Kallén opiskeli elo­kuva­näyttelemistä silloisessa Stadia-ammatti­korkea­koulussa vuosina 2000–2004, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan vuoden New Yorkissa the Lee Stras­berg Theatre And Film Institutessa. Vuonna 2008 Kallén aloitti opinnot Teatteri­korkea­koulun maisteri­ohjelmassa, josta hän valmistui teatteri­taiteen maisteriksi keväällä 2010. Kallén toimi näyttelemisen lisäksi myös käsikirjoittajana vuonna 2021 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Odotus.
Yksityiselämä

Kallén asuu Tuusulassa. Hän on vegetaristi ja harrastaa joogaa, pyöräilyä, hiihtoa ja tennistä.
Aiheesta muualla

Peltola, Anni: Inka Kallén: Olisi ihanaa, että minulla olisi elämän­kumppani Meillä kotona. 28.3.2013.
Juutilainen, Anneli: Näyttelijä Inka Kallén iloitsee entistä armollisemmasta elämän­tavastaan: ”Nautin joka päivä enemmän omasta suhteestani itseeni” Seura. 8.6.2019.
Huttunen, Sonja: 17,5 vuotta Kotikadulla – näin 13-vuotiaasta kasvoi näyttelijä Helsingin Uutiset. 21.7.2013. Arkistoitu 11.7.2019.
Hakamo, Tanja: Näyttelijä Inka Kallén rentoutuu yksin­ololla ja samppanja­kävelyillä Me Naiset. 1.10.2015.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet  Yle
Ninja Sentai Kakuranger

| Ninja Sentai Kakuranger> 忍者戦隊カクレンジャー |
| --- | --- |
Tyyli:  tokusatsu
Kestoaika:  25 min
Pääosissa:   Teruaki Ogawa  Satomi Hirose  Hiroshi Tsuchida  Shu Kawai  Kane Koshugi 
Alkuperämaa:   Japani
Verkko:   TV Asahi
Esitetty:  18. helmikuuta 1994 – 24. helmikuuta 1995
Jaksoja:  53
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Ninja Sentai Kakuranger on televisioyhtiö TV Asahi esittämä japanilainen tokusatsuselvennä. Sen päärooleissa ovat Teruaki Ogawa, Satomi Hirose, Hiroshi Tsuchida, Shu Kawai ja Kane Koshugi.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Sérgio Mendes

| Sérgio Mendes |
| --- | --- |
 Sérgio Mendes vuonna 1971
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1941 Niterói, Brasilia
Kuollut: 5. syyskuuta 2024 (83 vuotta)
Puoliso:  Gracinha Leporace
Muusikko
Aktiivisena:  1961–2023
Tyylilajit:  Bossa nova, Música Popular Brasileira, latinomusiikki, latinojazz, jazz, disko, adult contemporary music ja soft rock 
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Capitol Records, A&M Records, Atlantic Records, Elektra Records ja Concord Records 
Aiheesta muualla
sergiomendesmusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sérgio Mendes (11. helmikuuta 1941 Niterói, Brasilia − 5. syyskuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brasilialainen bossa nova -pianisti ja orkesterinjohtaja, joka on yksi musiikkityylin keskeisimpiä vaikuttajia. Hän nousi 1960-luvulla maailmanmaineeseen yhtyeensä Brasil ’66 kanssa. Heidän esittämästä kappaleesta ”Mas que Nada” tuli ensimmäinen portugalinkielinen kansainvälinen hitti. Mendes jatkoi uraansa 2020-luvulle asti, ja hän sai 2000-luvulla myös nuorempaa yleisöä. Hän voitti Grammy-palkinnon vuonna 1992, ja hänellä on useita Yhdysvaltojen top-10-listalle nousseita kappaleita.
Nuoruus

Sérgio Mendes syntyi 1941 Niteróissa vauraaseen perheeseen. Hänen isänsä oli lääkäri, joka oli myös ankara kasvattaja. Isä saattoi muun muassa ajaa poikansa pään kaljuksi, jos tämä suoriutui huonosti koulussa. Sérgio lapsuutta vaikeutyi myös sairastelu. Hän sai 3-vuotiaana osteomyeliitin. Hän sai lääkäri-isänsä ansiosta tautiin penisilliiniä, mikä pelasti hänen jalkansa. Sérgio joutui kuitenkin käyttämään kipsiä kuusivuotiaaksi asti. Hän kääntyikin nuorena musiikin pariin ja saattoi soittaa pianoa useita tunteja päivässä.
Ura > Bossa novan huipulle

Mendesin ura alkoi jo 1950-luvun lopulla, jolloin hän pääsi soittamaan Rio de Janeiron yökerhoihin. Bossa nova oli tuohon aikaan tekemässä kansainvälistä läpimurtoa. Hänen isänsä olisi alkujaan toivonut pojastaankin lääkäriä, mutta tämä taipui lopulta hyväksymään uran muusikkona nähtyään poikansa kiinnostuksen ja osaamisen.
Mendesin oppi-isänä toimi bossa novan pioneeri Antônio Carlos Jobim, ja hän perusti pian myös oman yhtyeensä Sexteto Bossa Rion. Se julkaisi 1961 esikoisalbuminsa Dance Moderno. Hän kiersi albumin jälkeen Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa ja teki yhteistyötä muun muassa Cannonball Adderleyn ja Herbie Mannin kanssa.
Mendes jätti 1964 Brasilian sotilasdiktatuurin takia ja muutti Yhdysvaltoihin. Hän teki sopimuksen Capitol Recordsin kanssa ja perusti yhtyeen Brasil ’65. Sen kaksi ensimmäistä albumia myivät huonosti. Tuottaja Richard Adlerin ehdotuksesta Mendes kutsui yhteeseensä kaksi yhdysvaltalaista laulajaa ja lauloi osan kappaleista englanniksi. Lani Hall ja Bibi Vogel liittyivät yhtyeeseen, jota alettiin myös kutsua nimellä Brasil ’66.
Brasil ’66:n ensimmäinen albumi oli Herb Alpert Presents Sergio Mendes & Brasil ’66. Sen hitti oli Jorge Benin aiemmin kirjoittama kappale ”Mas que Nada”, josta tuli ensimmäinen portugalilainen kappale, joka saavutti maailmanlaajuista mainetta. Koko albumi myi suositun kappaleen ansiosta platinaa.
Mendes jatkoi yhtyeensä kanssa länsimaisten melodioiden ja brasilialaisten rytmien yhdistelmällä ja coveroi useita tunnettuja kappaleita. Yhtye teki versionsa muun muassa Simon & Garfunkelin ”Scarborough Fairista” ja Otis Reddingin ”(Sittin’ On) The Dock of the Baystä”. Paul McCartney kehui Mendesin version The Beatlesin kappaleesta ”The Fool on the Hill” olevan hänen suosikkinsa.
Mendes esitti Oscar-gaalassa 1968 kappaleen ”The Look of Love”, josta Brasil ’66 teki myös oman versionsa. Se nousi Yhdysvaltain listan kymmenen kärkeen. Esitys nosti Mendesin suosiota, ja hän pääsi esiintymään muun muassa Yhdysvaltain presidenteille ja Japanin Expo ’70 -maailmannäyttelyssä.
Ura > Menestyksen hiipuminen ja uusi suosio sekä uusi yleisö

Mendes perusti 1970-luvulla yhtyeensä uudestaan Brasil ’77, mutta menestys ei ollut enää samanlaista kuin aiemmin. Vuonna 1983 julkaistu Sergio Mendes nosti hänet kuitenkin uudelleen pinnalle. Singlestä ”Never Gonna Let You Go” tuli Mendesin uran suosituin. Se oli cover Dionne Warwickin aikoinaan esittämästä kappaleesta. ”Never Gonna Let You Go” päätyi albumille hieman vahingossa, sillä kaikki muut kappaleet olivat meneviä ja juhlavia. Mendes sanoi halunneensa albumille myös balladin tuomaan hieman vaihtelevuutta.
Mendesin tahti hidastui 1990-luvulla, mutta hän jatkoi uraansa aina 2010-luvun lopulle asti. Hänen albuminsa Brasileiro palkittiin 1992 Grammyllä. Siinä oli mukana usealla kappaleella nuori perkussionisti ja laulaja Carlinhos Brown. Mendesin ja Brownin kappaleisiin albumilla kuuluu muun muassa energeettinen ”Magalenha”, josta on tullut latinalaisen Amerikan musiikin standardi. Heidän kappaleensa Rio-elokuvasta sai myös vuonna 2012 parhaan laulun Oscar-ehdokkuuden.
Mendesin musiikki sai uutta, nuorempaa yleisöä, kun ”Mas que Nada” pääsi elokuvan Austin Powers – kumma jätkä soundtrackille. Tämän jälkeen monet hänet albumeistaan julkaistiin uudelleen. Mendes itse alkoi yhdistää hip hop -elementtejä musiikkiinsa ja teki ”Mas que Nadasta” uuden version The Black Eyed Peasin kanssa. Will.i.am tuotti 2006 Timeless-albumin, jossa oli Mendesin lisäksi mukana muun muassa Erykah Badu, Jill Scott ja Justin Timberlake.
Mendesin viimeinen albumi on vuonna 2019 julkaistu In the Key of Joy. Hän myös keikkaili ihan elämänsä loppuun asti ja esiintyi muun muassa lokakuussa 2023 Lontoon jazzfestivaaleilla.
Yksityiselämä

Mendes oli naimisissa Gracinha Leporacen kanssa, joka lauloi monella hänen albumillaan. He olivat yhdessä 54 vuotta ja saivat viisi lasta.
Mendes kuoli syyskuussa 2024 long covidin aiheuttamiin terveysongelmiin. Hänellä oli ollut hengitysvaikeuksia vuoden 2023 lopulta asti.
Diskografia

1961: Dance Moderno
1963: Quiet Nights
1963: Você ainda não ouviu nada (Sérgio Mendes & Bosso Rio)
1964: The Swinger From Rio
1964: Bossa Nova York - Sergio Mendes Trio
1964: Cannonball's Bossa Nova with Bossa Rio
1964: In Person at El Matador - Sergio Mendes & Brasil '65
1965: Brasil '65. Wanda de Sah featuring The Sergio Mendes Trio
1966: The Great Arrival
1966: Herb Alpert Presents Sergio Mendes & Brasil '66
1967: Equinox - Sergio Mendes & Brasil '66
1967: The Beat of Brazil
1968: Sergio Mendes Favorite Things
1968: Look Around - Sergio Mendes & Brasil '66
1968: The Fool on the Hill - Sergio Mendes & Brasil '66
1969: Crystal Illusions - Sergio Mendes & Brasil '66
1970: Ye-me-lê. Sergio Mendes & Brasil '66
1970: Live at Expo' 70. Sergio Mendes & Brasil '66
1971: Stillness - Sergio Mendes & Brasil '66
1971: País Tropical - Sergio Mendes & Brasil '77
1972: Primal Roots - Sergio Mendes & Brasil '77
1973: Love Music - Sergio Mendes & Brasil '77
1973: In concert - Sergio Mendes & Brasil '77
1974: Vintage 74 - Sergio Mendes & Brasil '77
1975: Sergio Mendes
1976: Homecooking - Sergio Mendes & Brasil '77
1977: Sergio Mendes & and the New Brasil '77
1978: Brasil '88
1978: Pelé - (Original Soundtrack)
1979: Magic Lady, 1979
1979: Horizonte Aberto
1983: Sergio Mendes
1984: Confetti
1986: Brasil '86
1989: Arara
1992: Brasileiro
1996: Oceano
2006: Timeless
2008: Encanto
2019: In the Key of Joy
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sérgio Mendes Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef 
Mendes ja Brasil ’66
Sergio Mendes vuonna 2023
Mendes vaimonsa Gracinha Leporacen kanssa vuonna 1971
Kravun kääntöpiiri

Kravun kääntöpiiri
Kravun kääntöpiiri on leveyspiiri noin 23,4 astetta pohjoista leveyttä eli sijaitsee maan akselin kaltevuuskulman etäisyydellä päiväntasaajasta. Se on pohjoisin kohta, jonne Aurinko voi paistaa kohtisuoraan ylhäältä eli zeniitistä. Tämä tapahtuu kerran vuodessa, pohjoisen pallonpuoliskon kesäpäivänseisauksen aikaan kesäkuussa. Kravun kääntöpiirin eteläinen  vastine on Kauriin kääntöpiiri.
Nimi Kravun kääntöpiiri johtuu siitä, että antiikin aikana Aurinko oli, ollessaan siihen nähden zeniitissä, Maasta katsottuna tähtitaivaalla Kravun tähdistön suunnassa.
Kravun kääntöpiirillä sijaitsevat valtiot ja meret

Kravun kääntöpiiri kulkee seuraavien valtioiden alueen ja merten kautta, lueteltuna päivämäärärajalta alkaen itään päin:
| Koordinaatit | Valtio, alue tai merialue | Tarkennukset tai huomautukset |
| --- | --- | --- |
| 23°26′N, 180°0′W | Tyynimeri |  |
| 23°26′N, 110°15′W |  Meksiko | Kulkee Baja California Surin osavaltion alueella Kalifornian niemimaalla. |
| 23°26′N, 109°24′W | Kalifornianlahti |  |
| 23°26′N, 106°35′W |  Meksiko | Kulkee Sinaloan, Durangon, Zacatecasin, San Luis Potosín, Nuevo Leónin ja Tamaulipasin osavaltioiden alueilla. |
| 23°26′N, 97°45′W | Meksikonlahti |  |
| 23°26′N, 83°0′W | Atlantin valtameri | Kulkee Floridansalmen kautta. |
| 23°26′N, 76°0′W |  Bahama | Kulkee Exuman ja Long Islandin saarten kautta. |
| 23°26′N, 75°10′W | Atlantin valtameri |  |
| 23°26′N, 15°57′W |  Länsi-Sahara |  Marokon vaatima alue |
| 23°26′N, 12°0′W |  Mauritania |  |
| 23°26′N, 6°23′W |  Mali |  |
| 23°26′N, 2°23′W |  Algeria |  |
| 23°26′N, 11°51′E |  Niger |  |
| 23°26′N, 12°17′E |  Libya |  Tšadin pohjoisin kohta on Kravun kääntöpiirillä koordinaateissa 23°26′N, 15°59′E. |
| 23°26′N, 25°0′E |  Egypti | Kulkee Nasserjärven kautta. |
| 23°26′N, 35°30′E | Punainenmeri |  |
| 23°26′N, 38°38′E |  Saudi-Arabia |  |
| 23°26′N, 52°8′E |  Yhdistyneet arabiemiirikunnat | Kulkee Abu Dhabin emiirikunnan alueella. |
| 23°26′N, 55°24′E |  Oman | Kulkee maan pääkaupungin Masqatin halki. |
| 23°26′N, 58°46′E | Intian valtameri | Arabianmeri |
| 23°26′N, 68°23′E |  Intia | Kulkee Gujaratin, Rajasthanin, Madhya Pradeshin, Chhattisgarhin, Jharkhandin ja Länsi-Bengalin osavaltioiden alueilla. |
| 23°26′N, 88°47′E |  Bangladesh | Kulkee Khulnan, Dhakan ja Chittagongin alueilla. |
| 23°26′N, 91°14′E |  Intia | Kulkee Tripuran osavaltion alueella. |
| 23°26′N, 91°56′E |  Bangladesh | Kulkee Chittagongin alueella. |
| 23°26′N, 92°19′E |  Intia | Kulkee Mizoramin osavaltion alueella. |
| 23°26′N, 93°23′E |  Myanmar (Burma) | Kulkee Chin, Sagaingin, Mandalayn ja Shanin alueilla. |
| 23°26′N, 98°54′E |  Kiina | Kulkee Yunnanin, Guangxin ja Guangdongin maakuntien alueilla.   Vietnamin pohjoisin kohta on 7 km:n päässä Kravun kääntöpiiriltä. |
| 23°26′N, 117°8′E | Taiwaninsalmi |  |
| 23°26′N, 120°8′E |  Taiwan | Kulkee Hujingin saaren kautta sekä Chiayin ja Hualienin piirikuntien alueilla. |
| 23°26′N, 121°29′E | Tyynimeri |  |
Yhdysvaltojen rikollisuus

FBI kerää vuosittain tilaston Yhdysvaltojen rikollisuudesta. Vuoden 2017 lukuihin osallistui 16207 eri lakia valvovaa yksikköä. Näitä yksiköitä on kokonaisuudessaan 18855 kpl.
Maanlaajuisesti lainvalvojat tekivät 10,55 milj. pidätystä vuonna 2017. Näistä 0,52 miljoonaa koski väkivaltarikoksia ja 1,25 milj. pidätystä omaisuusrikoksia. Suurin osa pidätyksistä koski huumerikoksia (arviolta 1,63 milj pidätystä), moottoriajoneuvon ajamista päihteiden alaisena (arvio 990,678 pidätystä) ja varkauksia (950,357 pidätystä).
Väkivaltainen rikollisuus

Väkivaltarikoksia ovat murhat, tapot, raiskaukset, ryöstöt ja aselliset hyökkäykset. Vuonna 2017 Yhdysvalloissa tehtiin 1,28 milj. väkivaltarikosta (vuonna 2007 1,42 milj). Tappojen lukumäärä asukaslukuun nähden on keskimääräisesti laskenut, vaikka kokonaismäärä on pysynyt samana viimeisen kymmenen vuoden.
|  | 2017 | 2007 |
| --- | --- | --- |
| Tappo | 17.284 | 17.128 |
| Raiskaus | 135.755 | 92.160 |
| Ryöstö | 319.356 | 447.324 |
| Aseellinen hyökkäys | 810.825 | 866.358 |
| Väkivaltarikokset yhteensä | 1,28 milj | 1,42 milj. |
Omaisuusrikokset

Omaisuuteen kohdistuva rikollisuus on laskussa Yhdysvalloissa.
| AIhe | 2017 | 2007 |
| --- | --- | --- |
| Tuhopoltto | 49.547 | 68.091 |
| Murto | 1.401.840 | 2.190.198 |
| Varkaus | 5.519.107 | 6.591.542 |
| Moottoriajoneuvon varkaus | 773.139 | 1.100.472 |
| Omaisuusrikokset yhteensä | 7,69 milj | 9,88 milj |
Tekoväline ja tekijä

FBI on tehnyt myös yli 382000 käsittävän tapauskohtaisen tilaston, josta saa tarkempaa tietoa rikosten tekijöistä, uhreista sekä välineistä. Tässä tilastossa miesten osuus oli 300.000 eli lähes 80 %. Muita demografisia tilastotietoja ovat rotu, etnisyys ja ikä.
FBI:n tapauskohtaisesta tilastosta selviää myös, että asetta käytettiin 54% kaikista tapauksista. Tässä lista tekovälineistä/-tavoista (yksityiskohtainen tilasto):
| --- | --- |
Väline: Kpl
Henkilökohtainen ase: 100304
Käsiase: 56935
Puukko: 43923
Ei mikään: 28787
Tylppä esine: 28410
Muu: 23487
Tuliase: 19282
Moottoriajoneuvo: 13088
Tuntematon: 11073
Tukehtuminen: 3999
Automaattiase: 3064
Haulikko: 2568
Kivääri: 2488
Muu tuliase: 2364
Lääkkeet tai huume: 956
Automaatti sarjatuliase: 704
Tuli: 584
Myrkky: 299
Automaattikivääri: 163
Räjähteet: 113
Muu automaattiase: 54
Automaattihaulikko: 37
Yhteensä: 342682
Kaikki aseet: 187963
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltojen rikollisuus Wikimedia Commonsissa
Grave Digger

| Grave Digger |
| --- | --- |

 Grave Digger Metalcamp-festivaaleilla 2007
Tiedot
Toiminnassa:  1980–
Tyylilaji:  power metal, speed metal, heavy metal
Kotipaikka:   Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Chris Boltendahl, laulu   Jens Becker, basso   Tobias Kersting, kitara   Marcus Kniep, rummut, kosketinsoittimet  
Levy-yhtiö:  RPM ROAR, 2021–   Napalm Records, 2008–2020   Locomotive Records, 2006–2007   Nuclear Blast, 2001–2005   GUN Records, 1993–1999   Noise Records, 1984–1987  
Grave Digger on 1980-luvulla perustettu saksalainen metalliyhtye.
Chris Boltendahl ja Peter Masson perustivat yhtyeen Grave Digger marraskuussa 1980. Yhtye toimi vuosina 1986-1987 nimellä Digger ja vuosina 1988-1991 nimellä Hawaii. Vuodesta 1991 alkaen yhtye on toiminut alkuperäisellä nimellään.
Jäsenet > Nykyiset

Chris Boltendahl – laulu
Tobias Kersting – kitarat
Jens Becker – basso
Marcus Kniep – rummut (2018-), kosketinsoittimet (2014-)
Jäsenet > Entiset

Axel Ritt - kitarat (2009–2023)
Stefan Arnold – rummut (1996–2018)
Manni Schmidt – kitarat (2000–2009)
Hans Peter "H.P." Katzenburg – kosketinsoittimet (1997–2014)
Thilo Hermann - kitarat (2008–2009)
Uwe Lulis – kitarat (1986–2000)
Peter Masson – kitarat (1980–1986)
Tomi Göttlich – basso (1991–1997)
Martin Gerlitzki – basso (1983)
Willi Lackman – basso (1983–1984)
René "T-Bone" Teichgräber – basso (1984)
C.F. Brank – basso (1985–1987)
Frank Ulrich – rummut (1994–1995)
Jörg Michael – rummut (1993–1994)
Lutz Schmelzer – rummut (1980)
Philip Seibel – rummut (1981–1983)
Albert Eckardt – rummut (1983–1987)
Peter Breitenbach – rummut (1991–1993)
Julkaisut > Albumit

Heavy Metal Breakdown (1984,  Noise Records)
Witch Hunter (1985,  Noise Records)
War Games (1986,  Noise Records)
Stronger Than Ever (1987,  Noise Records)
The Reaper (1993,  GUN Records)
Heart of Darkness (1995,  GUN Records)
Tunes of War (1996,  GUN Records)
Knights of the Cross (1998,  GUN Records)
Excalibur (1999,  GUN Records)
The Grave Digger (2001,  Nuclear Blast)
Rheingold (2003,  Nuclear Blast)
The Last Supper (2005,  Nuclear Blast)
Liberty or Death (2007,  Locomotive Records)
Ballads of a Hangman (2009,  Napalm Records)
The Clans Will Rise Again (2010,  Napalm Records)
Clash of the Gods (2012,  Napalm Records)
Return of the Reaper (2014,  Napalm Records)
Healed by Metal (2017,  Napalm Records)
The Living Dead (2018,  Napalm Records)
Fields of Blood (2020, Napalm Records)
Symbol of Eternity (2022, RPM ROAR)
Bone Collector (2025, RPM ROAR)
Julkaisut > EP:t

Symphony of Death (1994,  GUN Records)
The Dark of the Sun (1997,  GUN Records)
Yesterday (2006,  Locomotive Records)
Pray (2008,  Napalm Records)
Julkaisut > Livealbumit

Tunes of Wacken – Live (2002,  GUN Records)
25 to Live (2005,  Nuclear Blast)
The Clans Are Still Marching (2011)
Julkaisut > Kokoelmat

The Best of the Eighties (1993)
Die Definitiv Biografie (2002)
The History – Part One (2002)
Masterpieces – Best Of Album (2002)
Lost Tunes from the Vault (2003)
Exhumation – The Early Years (2015)
The Forgotten Years (2023, Vic Records)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi), (saksaksi)
| n k Grave Digger |
| --- | --- |
 Chris Boltendahl  Manni Schmidt  Jens Becker  Stefan Arnold  Hans Peter "H.P." Katzenburg  Thilo Hermann   Entiset jäsenet: Uwe Lulis  Peter Masson  Tomi Göttlich  Martin Gerlitzki  Willi Lackman  René "T-Bone" Teichgräber  C.F. Brank  Frank Ulrich  Jörg Michael  Lutz Schmelzer  Philip Seibel  Albert Eckardt  Peter Breitenbach 
Studioalbumit:  Heavy Metal Breakdown  Witch Hunter  War Games  Stronger Than Ever  The Reaper  Heart of Darkness  Tunes of War  Knights of the Cross  Excalibur  The Grave Digger  Rheingold  The Last Supper  Liberty or Death  Ballads of a Hangman  The Clans Will Rise Again  Clash of the Gods  Return of the Reaper  Healed by Metal  The Living Dead  Fields of Blood  Symbol of Eternity 
Livealbumit:  Tunes of Wacken – Live  25 to Live  The Clans Are Still Marching 
Kokoelmat:  The Best of the Eighties  Die Definitiv Biografie  The History – Part One  Masterpieces – Best Of Album  Lost Tunes from the Vault  Exhumation – The Early Years
CDTI

CDTI:n logo.
Centro para el Desarrollo Tecnologico Industrial (CDTI) on Espanjan valtion teknologiarahoitusorganisaatio, joka toimii Madridissa.
Se on Espanjan Teollisuus-, kauppa- ja turismiministeriön alainen virasto. CDTI:ssa toimii 150 työntekijää. Sillä on toimistot Japanissa, Belgiassa, Brasiliassa, Kolombiassa, Chilessa, Marokossa ja Koreassa.
Vuonna 2002 sen rahoitusvaltuus oli 117 miljoonaa euroa ESAn ohjelmiin.
Aiheesta muualla

CDTI
Mustaf Haji Mohamed

Mustaf Haji Mohamed (k. 22. syyskuuta 2012) oli somalialainen poliitikko. Hän pääsi elokuussa 2012 nimitetyn uuden parlamentin jäseneksi. Hänet kuitenkin ammuttiin Mogadishussa syyskuussa, ja vastuun teosta otti al-Shabaabin puolesta puhunut Sheikh Abdiasis Abu Musab. Kyseessä oli ensimmäinen poliitikon murha parlamentin nimittämisen jälkeen. Yksi Sharif Sheikh Ahmedin vaimoista on Mohamedin tytär.
Jäähalli

Tampereen Kannen areena
Jäähalli on katettu tekojäärata. Yleisimmin jäähalli on pienehkö hallirakennelma ja sen pääkäyttötarkoituksena on jääurheilu, kuten jääkiekko, taitoluistelu, kaukalopallo ja ringette. Etenkin monitoimiareenaksi kutsuttuja suuren kokoluokan jäähalleja käytetään paljon myös muihin tarkoituksiin, kuten messu- ja konserttitapahtumiin. Suomessa monitoimiareenoja ovat esimerkiksi Helsinki-halli ja Tampereen Kannen areena.
Yleisesti jäähalleissa pidetään jäätä lähinnä elo–huhtikuun ajan. Tällöin jäätä jäähdytetään useimmiten koneellisesti jään alla kiertävän putkiston avulla, putkiin johdetaan nestemäistä ainetta jonka lämpötila on hyvin alhainen, yleensä nestemäistä typpeä.
Verrattuna ulkona sijaitsevaan luistinrataan jäähallit myös suojaavat urheilijoita sääolosuhteiden muutoksilta ja näin ollen esimerkiksi jääkiekkoilijoiden jääharjoittelukausi pystytään aloittamaan jo kesähelteillä. Talvisin jäähalli pitää myös tuulen, lumen ja pakkasen pois häiritsemästä urheilijoita sekä yleisöä.
Historia

Ensimmäinen jäähalli rakennettiin Kanadaan, Montrealiin vuonna 1875 ja seuraava Lontooseen 1876. Ensimmäistä kertaa jääkiekon maailmanmestaruudesta kilpailtiin jäähallissa vuoden 1958 kisoissa. Suomen ensimmäinen jäähalli Tampereen jäähalli valmistui vuonna 1965.
Suomen suurimmat jäähallit

|  | Jäähalli | Katsojakapasiteetti | Kaupunki |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tampereen Kannen areena | 13 455 | Tampere |
| 2 | Helsinki-halli (entinen Hartwall Arena) | 13 349 | Helsinki |
| 3 | Turkuhalli | 10 500 | Turku |
| 4 | Helsingin jäähalli | 8 200 | Helsinki |
| 5 | Tampereen jäähalli | 7 300 | Tampere |
| 6 | Espoo Metro Areena | 6 982 | Espoo |
| 7 | Oulun jäähalli | 6 726 | Oulu |
| 8 | Isomäki Areena | 6 443 | Pori |
| 9 | Kouvolan jäähalli | 6 000 | Kouvola |
| 10 | Äijänsuon jäähalli | 5 400 | Rauma |
| 11 | Hämeenlinnan jäähalli | 5 360 | Hämeenlinna |
| 12 | Kuopion jäähalli | 5 300 | Kuopio |
| 13 | Vaasan jäähalli | 5 200 | Vaasa |
| 14 | Kisapuisto | 4 820 | Lappeenranta |
| 15 | Mehtimäen jäähalli | 4 800 | Joensuu |
| 16 | Jyväskylän jäähalli | 4 437 | Jyväskylä |
| 17 | Isku Areena | 4 403 | Lahti |
| 18 | Kalevankankaan jäähalli | 4 200 | Mikkeli |
| 18 | Kokkolan jäähalli | 4 200 | Kokkola |
| 20 | Lappi-areena | 3 500 | Rovaniemi |