Kauhajoen kapina
Kapina

Venäläisten kuormasto lähti Ilmajoen Hannukselasta kohti etelää torstaina 7. heinäkuuta. Pääkuormastossa oli suunnilleen 70 hevoskuormaa, ja sitä saattoi 50 sotilasta. Kuormasto sai edetä rauhassa kohti Kristiinankaupunkia, sillä paikalla ollut talonpoikaisjoukko oli pieni eivätkä von Otterin sotilaat ehtineet apuun.
Myöhemmin Hannukselasta lähti vielä jälkikuormasto, jossa oli upseeri, kymmenen sotilasta ja 13 kuormaa. Kuormasto vietti yön Harjan talossa, Kauhajoen Harjankylässä, minne oli kerääntynyt pitkin päivää satakunta talonpoikaa. Talonpojat olivat aseistautuneet kehnosti, vaikka esimerkiksi viikatekin saattoi olla tehokas ase. Kauhajokiset päästivät yöllä kuormaston hevoset karkuun, ja kun venäläiset alkoivat aamulla vaatia uusia hevosia, talonpojat hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Kapinapäälliköt Qvist ja Hanelles seurasivat kahakkaa Toivakan talon takaa. Hyökkäyksessä haavoittui yksi venäläinen, joka löydettiin myöhemmin kuolleena. Lisäksi Blomstedtin mukaan yksi upseeri saattoi jäädä talonpoikien vangiksi. Kun hyökkäys päättyi, leipävarasto piilotettiin Harjan talon aittaan.
Pian jälkikuormaston ryöstön jälkeen Harjankylään saapui 15 kasakkaa, jotka olivat matkalla pohjoisesta kohti Karviaa. He ratsastivat ryöstöpaikan ohi, sillä ryöstö onnistuttiin salaamaan, vaikka juhlinta ja viinanjuonti olivat käynnissä. Kasakoiden perässä tuli Ilmajoelle noin 300–400 seinäjokisen ja ilmajokisen miehen joukko Tuomas Upan johdolla. He kuulivat onnistuneesta ryöstöstä, ja suurin osa joukosta palasi kotiin, mutta pieni osa miehistä jatkoi Kauhajoelle.
Pääkuormasto, joka oli päässyt rauhassa Kauhajoen ohi, kääntyi kuitenkin Karijoella takaisin. On arveltu, että Karijoella oli joukko talonpoikia odottamassa kuormastoa, ja venäläiset luulivat heitä Teuvan ja Närpiön kautta alueelle tunkeutuneiksi sotilaiksi ja kääntyivät siksi takaisin. Kun kuormaston kuultiin kääntyneen takaisin, joukko miehiä lähti Kauhajoelta sitä vastaan. Joukko katkaisi tien Kauhajoen kirkonkylän ja Päntäneen kylän välillä tuhoamalla Parjakannevalla sijainneen sillan.
Kuormasto saapui keskiyön aikoihin Parjakannevalle, missä talonpojat odottivat korpraali Åkermanin johdolla. Talonpojat kuitenkin pakenivat lyhyen laukaustenvaihdon jälkeen, ja kun silta oli korjattu, venäläiskuormasto pääsi jatkamaan matkaa kohti Karviaa. Sitä kohtasi uusi ryöstöyritys paikassa, jossa tie ylitti Kauhajoen. Vastassa oli aseistautunut pohjalaisjoukko, joka oli tuhonnut joen ylittävän sillan. Puhjenneessa taistelussa kuoli yksi suomalainen talonpoika ja venäläisupseeri, ja talonpojat hajaantuivat. Venäläiset korjasivat sillan ja kevensivät kuormastoa sytyttämällä osan siitä tuleen. Tämän jälkeen kuormasto lähti etenemään kohti Nummijärveä ja Karviaa. Nummijärvellä kuormaston kimppuun hyökkäsi jälleen talonpoikaisjoukko, tällä kertaa Inbergin johdolla. Ryöstö epäonnistui, huonosti aseistetut ja johdetut talonpojat lähtivät kotiin, ja kuormasto pääsi lopulta Karviaan. Tosin Karviassakin se yritettiin vielä ryöstää, mutta tuloksetta. Sinne oli kokoontunut miehiä ehkä jopa Parkanosta, Isojoelta ja Honkajoelta. Kahakassa kuoli ainakin kaksi suomalaista.
Von Otterin osastosta Isostakyröstä lähteneet kymmenet sotilaat sekä heihin liittyneet talonpojat eivät ehtineet ajoissa Kauhajoelle. Joukon vahvuus oli Blomstedtin mukaan 25–100 miestä, ja sitä johti kapteeni Uggla. Ugglan joukot saivat vangittua ainoastaan viisi venäläistä sotilasta, jotka olivat paenneet jälkikuormaston ryöstössä ja harhailleet Nummijärven alueella. Vangitsemisen yhteydessä ammuttiin lisäksi kolme sotilasta ja yksi upseeri. Uggla jätti haavoittuneen virolaissyntyisen vangin Kurikan kellotapuliin, josta kurikkalaiset veivät hänet pois ja hoivasivat kuntoon. Perimätiedon mukaan Kurikka säästyi myöhemmin venäläisten kostolta tämän ansiosta.