stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gabdeldžabbar Kandalyi

| Gabdeldžabbar Kandalyi Ğabdelcəbbar Qandalıy عبد الجبار عبد المجيد |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Ğabdelcəbbar Ğabdelməcid / عبد الجبار عبد المجيد,  ʻAbd al-Jabbār ʻAbd al-Majīd
Syntynyt: 1797 Simbirskin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 1860 Samaran kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Gabdeldžabbar Kandalyi (ven. Габдельджаббар Кандалый, tat. Габделҗәббар Кандалый, Ğabdelcəbbar Qandalıy; 1797 Simbirskin kuvernementti – 1860 Samaran kuvernementti) oli tataarin ja arabian kielellä kirjoittanut runoilija. Hänen teoksiinsa lukeutuu muun muassa "Sahibdžamal" (صاحب جمال / Səxibcamal), jossa Kandalyi näytti "maallista kiinnostusta naista kohtaan", mikä sen puolesta oli aikaansa edellä tataarikirjallisuudessa. Gabdeldžabbar Gabdelmadžitin lempinimi "Kandalyi" tulee hänen kotikylänsä nimestä.
Gabdennasyr Kursavi

| Gabdennasyr Kursavi> Ğabdennasıyr İbrahim ulı Qursawi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Äbennasıyr-Ğäbdennasıyr bine İbrahim bine Yärmöxämmäd bine İştiräq äl-Qursawi  Abunnasyr Gabdennasyr ibn Ibrahim ibn Jarmuhammed ibn Ištirjak al-Bulgari al-Kazani al-Kursavi  Abdünnasır Kursavi
Syntynyt: 1776
Kuollut: 1812
Gabdennasyr Kursavi (ven. Габденнасыр Курсави, tat. Габденнасыйр Ибраһим улы Курсави; 1776–1812) oli tataarilainen imaami, valistaja, hanafi-maturidi -teologi, merkittävä jadidisti. Qursawi syntyi nykyisessä Arçan piirissä, Tatarstanissa. Hän menehtyi suorittaessaan pyhiinvaellusta Mekkaan. Qursawi on haudattu Istanbulin Üsküdariin.
Frans Alfred Paloheimo

Frans Alfred Paloheimo, ent. Brander (31. tammikuuta 1870 Eurajoki – 6. elokuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teollisuusneuvos, joka toimi teollisuushallituksen vt. yli-intendenttinä eli pääjohtajana.
Henkilöhistoria

Paloheimon vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Reinhold Brander ja Josefina Vappula ja puolisot vuodesta 1896 Maria Elisabet Johansson (k. 1903) ja vuodesta 1904 Helmi Ingrid Alopaeus. Paloheimo tuli ylioppilaaksi Porin yksityislyseosta 1890 ja valmistui koneinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1894. Hän teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan 1890-luvun lopulla ja opiskeli 1904 Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa sähkötekniikkaa. Insinöörinä Ludvig Nobelin konepajassa Pietarissa Paloheimo toimi 1895–1896, opettajana teollisuuskoulussa Oulussa 1896–1896selvennä ja Viipurissa konepajan insinöörinä 1898–1901, koneenrakennusosaston lehtorina teollisuuskoulussa 1898–1904, sähkölaitoksen tarkastajana 1901–1902 ja koneteknisen toimiston omistajana 1902–1904. Teollisuushallituksessa Paloheimo toimi 1904–1918 intendettinä, hoitaen yli-intendentin virkaa 1912–1914 ja 1916–1918.  Kauppa- ja teollisuusministeriössä hän toimi teollisuusneuvoksena ja patenttiosaston johtajana 1918–1926. Paloheimo oli myös useiden komiteoiden jäsen. Hän kuoli Helsingissä auto-onnettomuudessa elokuussa 1926.
Julkaisuja

Käsi- ja oppikirja metallisorvareille ruuvikierteitten sorvaamisessa, Brander F. A., 1895 (uusittu painos 1916)
Fushun

| Fushun 抚顺市, Fŭshùn Shì |
| --- | --- |

 Fushunin sijainti
 Fushun
 Koordinaatit: 41.8783°N, 123.9513°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Liaoning
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11 271 km²
Väkiluku (2010):  2 138 090
 – Väestötiheys:  190 as./km²
Suuntanumero(t):  +86 (0)413
 
 www.fushun.gov.cn 
 Kaupungintalo: East Section, Linjiang Road, Shunchengin piiri 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fushun (kiin. 抚顺市, pinyin: Fŭshùn Shì) on kaupunki Liaoningin maakunnassa Koillis-Kiinassa noin 45 kilometriä maakuntakeskus Shenyangista itään. Kaupungin väkiluku on 2,138 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 11 271 neliökilometriä.
Kaupunki on vesi- ja metsävaroiltaan rikasta seutua. Rakentaminen ja teollisuus toi noin 60 % kaupungin BKT:stä. Erityisen merkittävää oli raskas teollisuus: öljy- ja metalliteollisuus sekä koneenrakennus. Kaupunki on tunnettu myös hiilen avokaivoksistaan; Fushunin hiilivarat löydettiin jo 2000 vuotta sitten.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Qing-dynastian kuuden hallitsijan Yonglingin mausoleumi mantsuille omistetussa Xinbinin autonomisessa piirikunnassa. Se on yksi Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat -maailmanperintöluettelokohteen osa. Kaupungissa on myös mallikansalainen, Kansan vapautusarmeijan sotamies Lei Fengille omistettu museo. Lei Feng menehtyi Fushunissa vuonna 1963.
Fushun on Kokkolan on ystävyyskaupunki Kiinassa.
Piirikuntatason aluejako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautui seuraavasti (2010):
| --- | --- |
 Kaupunkipiirit (4) Dongzhou (东洲区), 320 949 as.  Shuncheng (顺城区), 472 920 as.  Wanghua (望花区), 384 514 as.  Xinfu (新抚区), 252 631 as. :  Autonomiset piirikunnat (2) Qingyuan (Mănzú) (清原满族自治县), 290 370 as.  Xinbin (Mănzú) (新宾满族自治县), 254 118 as. Piirikunnat (1) Fushun (抚顺县), 162 588 as. 
Kaupunkinäkymä.
Katunäkymä.
Öljynjalostamo.
Hiilikaivos (kuva 1940-luvulta, nykyään syvin avokaivos on jopa 300 m syvä).
Qing-dynastian kuuden keisarin hautoja: Yonglingin mausoleumin aluetta.
Yonglingin mausoleumialuetta.
Mallisotilas Lei Fengin museota.
Lei Fengin museo.
Lei Fengin patsas.
Toinen Lei Fengin patsas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fushun Wikimedia Commonsissa
Fushun Overview chinatravel.com. Arkistoitu 9.7.2015. (englanniksi)
Tietoa kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive)
Flyvefisken-luokka

| Flyvefiske-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuuluva P555

Tekniset tiedot
Uppouma:  450 t
Pituus:  54,00 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,00 m
Syväys:  2,60 m
Koneteho:  1 x GE-kaasuturbiini 5 680 hv 2 x MTU-dieselmoottoria 5 440 hv
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  19-29
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 76 mm Mk M/85 LvSa -tykki 2 x 12,7 mm M/01 LvSa -konekivääriä 4 tai 8 x Boeing Harpoon 4 x MU-90 M/04 60 x miinaa
Ilmatorjunta:  6 tai 12 x Mk46 Mod 0 VLS -siiloa RM-7 Sea Sparrow:lle
Flyvefisken-luokka eli Standard Flex 300 on Tanskan laivaston neljäntoista partioalukseksi, ohjusveneeksi ja miinalaivaksi muuntautuvan aluksen muodostama alusluokka. Alukset tilattiin kolmessa erässä ja niistä on poistettu palveluksesta neljä. Alusten tehtävää voi vaihtaa tunneissa muuttamalla sille asennettuja asejärjestelmiä.
Suunnittelu

Luokan alukset suunniteltiin modulaarisuutta käyttäen, mikä tunnetaan nimellä StanFlex. Aluksilla on sama runko, joka voidaan erilaisilla asekonteilla muuttaa haluttuun tehtävään sopivaksi. Muutostyö voidaan normaalisti toteuttaa kahdessa vuorokaudessa. Alusten käyttökohteet ovat siten:
valvonta- ja saasteiden seuranta
pintataistelu
miinantorjunta
miinalaiva
Asekontit ovat kooltaan 3,5 x 3 x 2,5 metriä. Yksi konteista voidaan sijoittaa etukannelle ja loput kolme kansirakenteiden taakse. Alusten runko on valmistettu kerroksittain siten, että ulkoreunoissa on lasikuitua ja ydin on PVC-muovia. Rakenteella on kyetty merkittävästi pienentämään ylläpitokustannuksia ja siksi Diana- ja Holm-luokkien alukset on valmistettu samankaltaisella runkorakenteella.
Alukset

Luokka korvasi palvelukseenotettaessa Tanskan merivoimissa kolme aiempaa alusluokkaa:
kuusi 1965-1990 palveluksessa ollutta Søløven-luokan moottoritorpedovenettä
kuusi 1955-1989 palveluksessa ollutta Sund-luokan (Yhdysvaltain laivaston Adjutant-luokka) rannikkomiinanraivaajaa
kahdeksan 1961-1991 palveluksessa ollutta Daphne-luokan meripuolustusvenettä
| Nimi> 1. sarja | Telakka> 1. sarja | Kölinlasku> 1. sarja | Vesille> 1. sarja | Valmis> 1. sarja | Kohtalo> 1. sarja | 1>  sarja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KDM Flyvefisken | Danyard, Aalborg | 15. elokuuta 1985 | 26. huhtikuuta 1986 | 19. syyskuuta 1989 | poistettu palveluksesta 30. toukokuuta 2008 luovutettu Liettuan laivastolle nimellä Zemaitis |  |
| KDM Hajen | Danyard | helmikuu 1988 | 6. elokuuta 1989 | 19. heinäkuuta 1990 | poistettu palveluksesta 23. tammikuuta 2009 luovutettu Liettuan laivastolle nimellä Dzukas |  |
| KDM Havkatten | Danyard | elokuu 1988 | 13. tammikuuta 1990 | 1. marraskuuta 1990 | poistettu palveluksesta 12. tammikuuta 2012 |  |
| KDM Laxen | Danyard | maaliskuu 1988 | 20. toukokuuta 1990 | 12. maaliskuuta 1991 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Makrelen | Danyard | joulukuu 1988 | 8. tammikuuta 1991 | 4. lokakuuta 1991 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Støren | Danyard | elokuu 1989 | 1. syyskuuta 1991 | 24. huhtikuuta 1992 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Sværdfisken | Danyard | - | 1. syyskuuta 1991 | 1. helmikuuta 1992 | poistettu palveluksesta 2. elokuuta 2006 |  |
2. sarja
| KDM Glenten | Danyard | - | 1992 | 1. helmikuuta 1992 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Gribben | Danyard | - | 1992 | 1. heinäkuuta 1993 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Lommen | Danyard | - | 1993 | 21. tammikuuta 1994 | Liettuan merivoimien Aukstaitis (P14) |  |
| KDM Ravnen | Danyard | - | 1994 | 7. lokakuuta 1994 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Skaden | Danyard | - | 1994 | 10. huhtikuuta 1995 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
| KDM Viben | Danyard | - | 1995 | 15. tammikuuta 1996 | poistettu palveluksesta 7. lokakuuta 2010 |  |
3. sarja
| KDM Søløven | Danyard | - | 1995 | 27. toukokuuta 1996 | - |  |
Friedrich Guggenberger

Friedrich Guggenberger
Friedrich Guggenberger (6. maaliskuuta 1915 – 13. toukokuuta 1988) oli menestyksekäs saksalainen sukellusveneen päällikkö toisessa maailmansodassa, ja kohosi myöhemmin kontra-amiraaliksi Bundesmarinessa. Hänen uransa sukellusveneen komentajana kesti vuodesta 1940 heinäkuussa 1943 tapahtuneeseen vangitsemiseensa saakka.
Guggenberger upotti aluksineen 17 alusta ja yhteensä 66 848 bruttotonnia sekä vaurioitti lisäksi 6 003 bruttotonnia. Hän oli aluksineen myös vastuussa tukialus HMS Ark Royalin uppoamisesta marraskuussa 1941. Ansioistaan hänelle myönnettiin Rautaristi tammenlehvien kera.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Goleniówin piirikunta

Goleniówin piirikunta (puol. powiat goleniowski) on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 82 421. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Goleniów, Maszewo, Nowogard, Osina, Przybiernów sekä Stepnica. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Goleniówin kaupunki.
Goleniówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 37,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Goleniówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,2 prosenttia.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Goleniówin piirikunnassa oli 82 421 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 81 722 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 80 453 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18,6 prosenttia, työikäisten 61,3 prosenttia ja eläkeikäisten 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 757 lasta.
Folke Rabe

Folke Rabe (28. lokakuuta 1935 Tukholma, Ruotsi – 25. syyskuuta 2017) oli ruotsalainen säveltäjä ja jazz- ja kamarimuusikko, jonka pääsoitin oli pasuuna. Hänen isänsä oli Harald Rabe.
Elämäkerta

Rabe opiskeli sävellystä Tukholmassa ja Darmstadtissa opettajinaan muun muassa Karl-Birger Blomdahl, György Ligeti, Witold Lutosławski ja Ingvar Lidholm. Modernin taidemusiikin alalla Rabe oli uranuurtaja improvisaatiomusiikin ja graafisen nuotintamisen alalla. Myöhemmin hänen teosluettelonsa huomattavan osan muodosti messinkipuhaltimille sävelletty musiikki, muun muassa Basta soolopasuunalle sekä solokonsertot trumpetille, pasuunalle ja käyrätorvelle. Rabe sävelsi myös arvostettua kuoromusiikkia, muuna muassa Rondes ja to love, sekä elektroakustista musiikkia, kuten VA??. Rabe valittiin Föreningen svenska tonsättaren jäseneksi 1965.
Jazzmuusikkona Rabe soitti muun muassa Arne Domnéruksen orkesterissa ja Harry Arnoldin radioyhtyeessä. Hän soitti useita vuosia Jack Lidströmin Hep Catsissa ja Lasse Törnqvistin Blue Starsissa. Rabe työskenteli myös Sveriges Radio P2:ssa.
Palkinnot ja tunnustukset

1996 – Atterbergpriset
2010 – Medaljen för tonkonstens främjande
2010 – Rosenbergpriset
Teokset > Orkesteriteokset

Hep-Hep sinfoniaorkesteri (1966)
All the Lonely People..., konsertto pasuunalle ja kamariorkesteri (1990)
Naturen, flocken ja släkten, konsertto käyrätorvelle ja stråkorkesteri (1991)
Sardine Sarcophagus, konsertto trumpetille ja sinfonietalle (1995)
Så att denna sång inte dör sinfoniaorkesterille (1998)
L'Assiuolo caprese, konsertto vaskikvintetille ja orkesterille (2002)
Teokset > Teokset puhallinorkesterille

Henry IV (1964)
Altiplano (1982)
Teokset > Teokset radiolle

ISNOT, musikdramatiskt verk radion Björner Torssonin tekstiin (2004–05)
Teokset > Kuoromusiikki

7 dikter av Nils Ferlin sekakuorolle (1958)
Pièce, puhekuorolle, Lasse O'Månssonin kanssa (1961)
Rondes sekakuorolle (myös versio mieskuorolle) (1964)
OD mieskuorolle (1965)
Joe's Harp sekakuorolle (1970)
Två strofer sekakuorolle Göran Sonnevin tekstiin (1980)
to love sekakuorolle E.E. Cummingsin tekstiin (1984)
Hövisk pålslagarmadrigal OD, 150 mieskuorolle (2003)
Teokset > Vokaalimusiikki

Havets hand 1 ja 2 äänelle ja pianolle Elmer Diktoniuksenn tekstiin (1958)
Notturno mezzosopraanolle, huilulle, oboelle ja klarinetille Edith Södergrann tekstiin (1959)
Två sånger till Rune Lindström på Svenska Flaggans Dag äänelle ja pianolle säveltäjän tekstiin (1964–65)
SJU 7 – Lättjan tenorisoololle, sekakuorolle, 3 lyömäsoittimelle ja jousikvartetille Carl Jonas Love Almqvistin tekstiin (2005)
Teokset > Kamarimusiikki

Suite två klarinetter (1957)
Divertimento for Solo Clarinet (1958)
Bolos 4 pasuunaer, Jan Barkin kanssa (1962)
Impromptu klarinetille/bassoklarinetille, pasuunalle, cello, pianolle ja lyömäsoittimelle (1962)
Souvenirs lausujalle, hammonduruille ja rytmiryhmälle (1963)
Pajazzo 8 jazzmuusikoille (1964)
Polonaise 4 pasuunoille, valoefekteille ja liikkeelle, Jan Barkin kanssa (1966)
Basta soolopasuunalle (1982)
Shazam soolotrumpetille (1984)
Escalations vaskikvintetille (1988)
Tintomara trumpetille ja pasuuna (1992)
Jawbone Five pasuunalle ja 6 slagverkare (1996)
A Chaser huilulle, violin, cello ja pianolle (2004)
Teokset > Urkuteokset

Sebastian (2001)
Teokset > Pianoteokset

7 muunnelmaa pianolle (1957–60)
With Love (1984)
Teokset > Elokuvamusiikki

Mannen som övergav bilar, Ken Deweyn kanssa (1963–66)
På månen blåser ingen hambo, mukana The Culture Quartet (1971)
Pank, Olle Erikssonin kanssa (1980)
Teokset > Elektroninen musiikki

ARGH!, elektroakustinen musiikki (1965)
Va?? Was?? What??, elektroakustinen musiikki (1967)
To the Barbender, elektroakustinen musiikki (1982)
Narrskeppet, intermediaesitys (1983)
Cyclone, elektroakustinen musiikki (1985)
Älskade lilla gris lausujalle, elektroakustinen musiikille ja multivisiolle Ulf Nilssonin tekstiin (1986)
Världsmuséet, indermedia performance, The New Culture Quartetin kanssa (1987)
Narragonien, indermedia performance , The New Culture Quartetin kanssa (1990)
Swinee River, elektroakustinen musiikki (2005)
Aiheesta muualla

Folke Raben verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Gabaren lento-onnettomuus 1978

| Gabaren lento-onnettomuus 1978 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen Balkan Bulgarian Airlinesin Tu-134.
Yhteenveto
Päivämäärä:  16. maaliskuuta 1978
Onnettomuustyyppi:  tuntematon
Tapahtumapaikka:  Gabare, Bulgaria
 :  43°19′39″N, 023°52′23″E
Lähtöpaikka:  Sofian lentoasema, Sofia, Bulgaria
Määränpää:  Okęcien kansainvälinen lentoasema, Varsova, Puola
Kuolleita:  73
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Tupolev Tu-134
Lentoyhtiö:  Balkan Bulgarian Airlines
Rekisteritunnus:  LZ-TUB
Matkustajia:  66
Miehistöä:  7
Gabaren lento-onnettomuus 1978 tapahtui 16. maaliskuuta 1978, kun Balkan Bulgarian Airlinesin Tupolev Tu-134 syöksyi maahan Bulgarian Gabaressa. Lento lähti normaalisti Sofiasta ja nousi 4 900 metrin korkeuteen. Siellä se kääntyi yhtäkkiä ja lähti äkilliseen ja nopeaan laskuun, joka jatkui maahansyöksyyn asti. Kaikki 66 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä kuolivat. Onnettomuuden syytä ei saatu selvitettyä. Todennäköisintä on, että miehistö menetti jostakin syystä koneen hallinnan.
Giulio Einaudi

Giulio Einaudi on seuraavien henkilöiden nimi:
Giulio Einaudi (1928–2017), italialainen arkkipiispa
Giulio Einaudi (1912–1999), italialainen kustantaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Giulio Einaudi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Friedrich Gernsheim

Friedrich Gernsheim vuonna 1875.
Friedrich Gernsheim (17. heinäkuuta 1839 Worms – 10. syyskuuta 1916) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä 11-vuotiaana. Tässä yhteydessä esitettiin eräs hänen itse säveltämänsä alkusoitto. Hänen opettajiensa joukossa olivat Ignaz Moscheles, Moritz Hauptmann ja Julius Rietz. Hän oli yksi tunnustetuimmista Chopinin ja Schumannin tulkitsijoista.
Gernsheim työskenteli muun muassa Saarbrückenissä, Kölnissä, Rotterdamissa ja Berliinissä. Hänen sävellystensä joukossa on muun muassa neljä sinfoniaa, kuoroteoksia, konsertot pianolle ja viululle sekä kamarimusiikkiteoksia monenlaisille kokoonpanoille. Myöhäiseen tuotantoon kuuluu lisäksi sellokonsertto e-mollissa (op. 78, julkaistu 1907).
Gerard Schwarz

Gerard Schwarz (s. 19. elokuuta 1947) on yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän on toiminut vuosina 2001–2006 Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen ja vuodesta 1985 Seattlen orkesterin ylikapellimestarina.
Schwartz syntyi New Jerseyn Weehawkenissa itävaltalaisille vanhemmille. Hän valmistui New York City's High School of Performing Artsista sekä Juilliard Schoolista ja aloitti musikaalisen uransa trumpetistina; hän oli vuoteen 1973 saakka New Yorkin filharmonikkojen ykköstrumpetisti.
Schwartz tunnetaan varsinkin hänen tulkinnoistaan yhdysvaltalaisen musiikin alalla. Hän on levyttänyt muiden muassa Alan Hovhanessin sekä David Diamondin tuotantoa ja Liverpool-aikanaan Gustav Mahlerin sinfoniat ja Richard Straussin sävelrunoelmat. Hän oli vuosina 1982–2001 New Yorkin Mostly Mozart -juhlien musiikillinen johtaja ja sai vuonna 1989 Ditsonin kapellimestaripalkinnon.
Gerard Victory

Gerard Victory (1921 Dublin – 1995) oli irlantilainen säveltäjä.
Victory opiskeli University College Dublinissa ja Trinity Collegessa. Hän liittyi vuonna 1948 RTÉ:n palvelukseen ja toimi sen musiikkijohtajana vuosina 1967–1982. Victory oli Irlannin taiteilijoiden valtionakatemia Aosdánan jäsen ja vuosina 1981–1983 UNESCO:n Kansainvälisen säveltäjärostrumin puheenjohtaja. Hän sai Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n ritarinarvon ja Saksan Bundesverdienstkreuzin.
Victoryn tuotannon joukossa on neljä sinfoniaa, kaksi pianokonserttoa, kantaatti Ultima Rerum ja kahdeksan oopperaa. Tunnetuimmat näistä oopperoista ovat Chatterton, An Evening for Three ja The Rendezvous. Lisäksi Victory sävelsi muun muassa elokuva- ja näytelmämusiikkia.
Glommersträsk

| Glommersträsk |
| --- | --- |
 Glommersträskin koulu
 Glommersträsk
 Koordinaatit: 65°15′45″N, 19°38′33″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Arvidsjaur
Väkiluku (2021):  216
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Glommersträsk on taajama Arvidsjaurin kunnassa Norrbottenin läänissä Lapin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 216 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glommersträsk Wikimedia Commonsissa
Gerard Salonga

Gerard Salonga (s. 11. lokakuuta 1973 Filippiinit) on filippiiniläinen kapellimestari.
Salonga toimi vuosina 2012–2020 ABS-CBN:n filharmonisen orkesterin musiikillisena johtajana. Vuosina 2016–2018 hän oli yksi Jaap van Zwedenin valitsemista Hongkongin filharmonisen orkesterin avustavista kapellimestareista. Vuonna 2019 hänestä tuli Malesian filharmonisen orkesterin residenssikapellimestari, ja tammikuussa 2021 hän aloitti toimimisen Filippiiniläisen nuorison orkesterin (Orchestra of the Filipino Youth) musiikillisena johtajana.
Salonga on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Jaap van Zwedenin, Yu Longin, Jun Märklin, Zhang Guoyongin, Hans Grafin, John Wilsonin, Vladimir Ashkenazyn, Mark Wigglesworthin ja Leonard Slatkinin kanssa. Salonga on johtanut muiden muassa Filippiinien filharmonista orkesteria, Bangkokin kuninkaallista sinfoniaorkesteria, Sydneyn sinfoniaorkesteria, Shanghain oopperan orkesteria ja kuoroa, Sønderjyllands Symfoniorkesteria, Orchestra Victoriaa ja Singaporen sinfoniaorkesteria. Salongan tekemiä orkesterisovituksia ovat esittäneet Hongkongin filharmoninen orkesteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri, RTÉ Concert Orchestra, The New York Pops, Winnipegin sinfoniaorkesteri, Cincinnati Pops Orchestra, Singaporen sinfoniaorkesteri, Guangzhoun sinfoniaorkesteri, BBC:n sinfoniaorkesteri ja Royal Philharmonic Orchestra. Salonga on tehnyt yhteistyötä sovittajana ja kapellimestarina sellaisten artistien ja yhtyeiden kuin Lea Salongan, Wang Leehomin, Wu Tongin, Cecile Licadin, Michael Ballin, Il Divon, Blaken, Shenyangin, Danielle de Niesen, TaikOzin, Ksenija Sidorovan, The Beach Boysin, Regina Velasquezin, Tengku Irfanin, Llŷr Williamsin, James Ehnesin, Jing Wangin ja Jan Lisieckin kanssa. Vuonna 2018 Salonga johti Sydneyn sinfoniaorkesteria ja TaikOz-yhtyettä Lachlan Skipworthin taikokonserton Breath of Thunder kantaesityksessä Sydneyn oopperatalossa. Tästä hän sai APRA AMCOS -palkintoehdokkuuden ”vuoden esityksestä”.
Salonga on johtanut myös musiikkiteatteria 1990-luvulta saakka. Hän on saanut ”parhaana musiikkiohjaajana” neljä Aliw-palkintoa ja voittanut kahdesti Philstagen Gawad Buhay -palkinnon. Vuonna 2021 hän oli yksi National Commission for Culture and the Artsin SUDI-kansallismusiikkipalkintojen saajista. Lisäksi Salonga sai vuonna 2012 Filippiineiltä tunnustuksen yhtenä The Outstanding Young Men -nimitetyistä.
Salonga johti vuonna 2019 Sønderjyllands Symfoniorkesteria ja teki pianisti Cecile Licadin toimiessa solistina levytyksen George Gershwinin teoksista pianolle ja orkesterille Danacord-levymerkille. Vuosina 2020–2021 hän toimi Malesian filharmonisen orkesterin levytysten musiikkituottajana sen YouTube-kanavalla MPOTV. Hän oli myös taiteellisena neuvonantajana Malesian filharmonisen orkesterin yhteistyössä Malaysian Composers Collectiven kanssa ja kantaesitti uusia teoksia malesialaisilta säveltäjiltä.
Glomfjordin kirkko

| Glomfjordin kirkko Glomfjord kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Meløy, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1957
Suunnittelija:  Gudolf Blakstad ja Herman Munthe-Kaas
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Glomfordin kirkko (norj. Glomfjord kirke) on Meløyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glomfjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Ernst Happel

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ernst Franz Hermann Happel
Syntymäaika: 29. marraskuuta 1925
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta
Kuolinaika: 14. marraskuuta 1992 (66 vuotta)
Kuolinpaikka: Innsbruck, Itävalta
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1942–1954 1954–1956 1956–1959 |  Rapid Wien  Racing Club de Paris  Rapid Wien | 177 (8) 42 (9) 63 (17) |
Maajoukkue
| 1947–1958 |  Itävallan maajoukkue | 51 (5) |
Valmennusura
1962–1969 1969–1973 1973–1975 1975–1978 1978 1979–1981 1981–1987 1987–1991 1991–1992:  ADO Den Haag  Feyenoord Rotterdam  Real Betis Balompié  Club Brugge  Alankomaiden maajoukkue  Standard Liège  Hamburger SV  FC Swarovski Tirol  Itävallan maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ernst Happel (29. marraskuuta 1925 – 14. marraskuuta 1992) oli itävaltalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän valmensi Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen hopealle vuoden 1978 MM-kisoissa.