stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nevaimarre
Ulkonäkö ja koko

Nevaimarteen pitkä maavarsi on vaakasuora ja nysty- tai karvasuomuinen. Lehdet ovat pystyjä ja kasvavat yksittäin. Lehtien ruoti kasvaa 15–50 senttimetriä pitkäksi ja lapa 15–40 cm pitkäksi. Ruodin pituus suhteessa lehden lapaan vaihtelee lapaa paljon lyhyemmästä hieman pidempään. Lapa on kapeansoikea, lähes kalju ja parilehdykkäinen. Lehdykät ovat kapeanpuikeita, parijakoisia tai -osaisia, lehdyköiden liuskat ehytlaitaisia ja kolmiomaisia. Lehtilavan alapuolella olevat itiöpesäkeryhmät ovat nuorina katesuomuisia, myöhemmin suomut katoavat. Suomessa nevaimarteen itiöt kypsyvät heinä-elokuussa.
Levinneisyys

Nevaimarre kasvaa lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Venäjän läpi Keski-Aasiaan ja Himalajalle. Nevaimarteen muunnoksia tavataan lisäksi Kaukoidässä Kiinassa, Japanissa ja Korean niemimaalla (var. pubescens), ja toisaalta Pohjois-Amerikan keski- ja itäosissa (var. pubescens ja var. haleana). Suomessa lajia tavataan satunnaisesti koko maassa Rovaniemen korkeudelle saakka. Yleinen laji on kuitenkin ainoastaan Lounais-Suomen ja Suomenlahden rannikkoseuduilla.
Elinympäristö

Nevaimarre kasvaa luhtaisilla, rehevillä rannoilla, erityisesti lampien nevareunuksissa, tervaleppä- ja lettokorvissa sekä rehevissä pajuviitakorvissa. Laji kasvaa yleensä kosteammissa paikoissa kuin muut Suomessa tavattavat saniaislajit. Nevaimarre on taantunut muun muassa ojitusten, purojen perkausten ja lampien vedenpinnan laskujen takia.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Nevaimarre (Thelypteris palustris)
Kasviatlas 2023: Nevaimarteen (Thelypteris palustris) levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Nevaimarre (Thelypteris palustris)
Pohjolan kasvien pauloissa: Thelypteris palustris - nevaimarre
United States Department of Agriculture (USDA): Thelypteris palustris (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q958103  Wikispecies: Thelypteris palustris  APDB: 130960  BioLib: 3110  CoL: 7BW66  EoL: 597735  EPPO: THEPL  EUNIS: 150299  FNA: 200004094  FoC: 200004094  FoIO: THEPAL  GBIF: 5275316  GRIN: 412612  iNaturalist: 82569  IPNI: 17226930-1  IRMNG: 10190431  ITIS: 17251  IUCN: 164136  MichiganFlora: 2724  NatureServe: 2.128026  NBN: NBNSYS0000002081  NCBI: 29618  NZOR: ee96e7d4-2c4c-4c2b-bf7c-084a120e29bb  Observation.org: 7549  Open Tree of Life: 915109  PFI: 71  PLANTS: THPA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:17226930-1  Tropicos: 26600347  VASCAN: 9407  WisFlora: 5222  WoI: 2162  WFO: wfo-0001107441  Laji.fi: MX.37745 
Nevaimarteen itiöpesäkkeistö.
Nevaimarrekasvusto.
Vardar

| Vardar / Axiós Вардар / Αξιός |
| --- | --- |
 Vardar- eli Axiós-joki Kreikassa.
Alkulähde:  Šar-vuoret, Pohjois-Makedonia  41°46′13″N, 20°50′25″E
Laskupaikka:  Thermaïkóslahti  40°30′27″N, 22°43′3″E
Maat:   Pohjois-Makedonia  Kreikka
Pituus:  388 km
Valuma-alue:  23 747 km²
Vardar (mak. Вардар, kreik. Βαρδάρης, Vardáris) eli Axiós (kreik. Αξιός) on joki, joka virtaa Pohjois-Makedoniassa sekä Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen pituus on 388 kilometriä. Joki saa alkunsa Šar-vuorilta Makedonian tasavallan puolelta ja se laskee Thermaïkóslahteen Egeanmeren pohjoisosassa.
Vardar-jokea Skopjen kaupungissa Pohjois-Makedoniassa.
Vardar-joen pituus Pohjois-Makedonian puolella on noin 301 kilometriä, mikä tekee siitä maan pisimmän joen, ja Kreikan puolella Axiós-jokena lähteestä riippuen noin 76–87 kilometriä. Pohjois-Makedonian puolella joen varrella ovat muun muassa kaupungit Gostivar, Tetovo, pääkaupunki Skopje, Veles ja Gevgelija. Joki ylittää Pohjois-Makedonian ja Kreikan rajan Eidoménin ja Évzonoin kylien välillä. Kreikan puolella joen varrella sijaitsevat muun muassa Axioúpoli ja Polýkastro. Axiós-joki laskee mereen noin 18 kilometriä länteen Thessalonikin kaupungista. Se muodostaa yhdessä Aliákmonas-, Loudías- ja Gallikós-jokien suistojen kanssa laajan suistoalueen eli deltan, jonka pinta-ala on noin 90 neliökilometriä. Se on suojeltu Axióksen suiston kansallispuistona.
Vardar-joen valuma-alueen koko on 23 747 neliökilometriä. Pohjois-Makedonian puolella tästä on 206 535 neliökilometriä, mikä kattaa noin 87 % maan pinta-alasta. Kreikan puolella valuma-alueesta on noin 3 212 neliökilometriä. Joki virtaa keskimäärin 790 metrin korkeudella merenpinnasta. Joen leveys vaihtelee 50 ja 300 metrin välillä ja sen syvyys on suurimmillaan 4 metriä. Vardarin sivujokia ovat muun muassa Treska, Pchinja, Bregalnica, Crna, Lepenec ja Babuna. Déltan kunta on saanut nimensä joen suistosta ja sen osa Axióksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, itse joesta.
Antiikin aikana joki tunnettiin nimillä Aksios ja Bardarios (Βαρδάριος).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vardar eli Axiós Wikimedia Commonsissa
Variola (suku)

| Variola |
| --- | --- |
 Lyyrameriahven (Variola louti)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Variola  Swainson, 1839
Katso myös
   Variola (suku) Wikispeciesissä   Variola (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Variola on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva indopasifiselta merialueelta tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat kaksi lajia:
Variola albimarginata Baissac, 1953 – sirppimeriahven
Variola louti Forsskål, 1775 – lyyrameriahven
Variskirjoahven

| Variskirjoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Caquetaia
Laji::  kraussii
Kaksiosainen nimi
 Caquetaia kraussii  (Steindachner, 1878) 
Synonyymit
 Petenia kraussii Steindachner, 1878  Cichlasoma kraussii (Steindachner, 1878) 
Katso myös
   Variskirjoahven Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Variskirjoahven (Caquetaia kraussii) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Lajilla on pieni taloudellinen merkitys ruokakalana.
Variskirjoahven voi kasvaa korkeintaan 26 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on selkäevässään 10–15 piikkiruotoa sekä 5–6 pehmeää ruotoa ja peräevässä 8–10 pehmeää ruotoa. Variskirjoahventa tavataan Kolumbiasta ja Venezuelasta. Laji elää pohjakalana joissa ja luhdissa, joissa kasvaa runsaasti vesikasveja. Sopiva lämpötila sille on noin 26–31 astetta ja pH-arvo korkeintaan 8,2.
Vapaudenristi (Puola)

Vapaudenristi miekkojen kera.
Vapaudenmitali.
Vapaudenristi (puol. Krzyż Niepodległości) oli yksi korkea-arvoisimmista puolalaisista kunniamerkeistä, joka myönnettiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisenä aikana. Se myönnettiin henkilöille, jotka olivat "taistelleet sankarillisesti Puolan itsenäisyyden hyväksi" ja sillä oli kolme luokkaa.
Historia

Vapaudenristi perustettiin Puolan presidentin Ignacy Mościckin asetuksella 29. lokakuuta 1930. Se tuli myöntää henkilöille, jotka olivat tehneet työtä isänmaan itsenäisyyden eteen ennen ensimmäistä maailmansotaa, sen aikana tai vuosien 1918–1921 sotatoimissa. Ansioitumista Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa ei kuitenkaan laskettu mukaan, sillä siinä kunnostautuneille oli oma kunniamerkkinsä. Vapaudenristi oli suunniteltu erityisesti puolalaisten legioonien ja niiden edeltäjien jäseniä silmällä pitäen. Esimerkiksi vuoden 1863 tammikuun kansannousuun osallistuneita oli vielä elossa ansiomerkin perustamisvuonna. Yksi kunniamerkin perustamiseen suuresti vaikuttaneista oli Józef Piłsudskin vaimo Alexsandra Piłsudska (o.s. Szczerbińska 1882–1963). Sen myöntöpäiväksi valittiin ensimmäisen maailmansodan päättymispäivä 11. marraskuuta, joka vakiinnutettiin myöhemmin itsenäisyyspäiväksi. Vuoden 1938 jälkeen se myönnettiin myös henkilöille, jotka olivat vastuussa Zaolzien alueen uudelleenliittämisestä Puolaan.
Vaikka risti ilman miekkoja myönnettiin yleensä siviileille, jokaista luokkaa pidettiin sotilaskunniamerkkinä. Sillä palkitun sotilashenkilön tuli pitää sitä ennen Polonia Restitutan 4. luokan kunniamerkkiä ja siviilin ennen Sodan vapaaehtoismitalia (Medal Ochotniczy za Wojnę).
Jokaisella vapaudenristillä palkitulla sen luokasta riippumatta oli oikeus tulla valituksi Puolan tasavallan senaattiin, oikeus matkustaa Puolan valtion rautateillä ilmaiseksi sekä oikeus lähettää lapsensa valitsemaansa kouluun ilmaiseksi.
Ulkonäkö

Sekä ristin että mitalin suunnitteli professori Mieczysław Kotarbiński. Suurimman osan kunniamerkeistä valmisti varsovalainen kultaseppä Wiktor Gontarczyk.
Vapaudenristillä oli kolme luokkaa:
Vapaudenristi miekkojen kera (1938 mennessä myönnettiin 1818 kappaletta)
Vapaudenristi (1938 mennessä myönnettiin 7917 kappaletta)
Vapaudenmitali (myönnettiin yhteensä 51735 kappaletta)
Risti oli kooltaan 42 x 42 mm ja se oli kullattua pronssia. Kääntöpuolella oli suorakaiteen muotoinen kilpi, jossa oli tyylitelty kotka ohuena reliefinä. Kääntöpuoli oli päällystetty mustalla emalilla ja siinä luki motto Bojownikom Niepodległości, "itsenäisyyden puolesta taistelleille". Miekoilla koristellussa versiossa oli kaksi miekkaa ristittynä itse ristin päällä.
Vapaudenmitali oli pyöreä, halkaisijaltaan 35 mm ja se oli tehty kokonaan pronssista. Kääntöpuolella oli symbolinen kuvaus kolmesta Hydrasta (jotka kuvasivat osapuolten jakautumista) lyötynä kahdella miekalla ja joita ympäröi sama motto kuin ristissä, Bojownikom Niepodległości. Kääntöpuoli oli tasainen ja sille oli painettu kirjaimet RP, jotka olivat lyhenne sanoista Rzeczpospolita Polska (Puolan tasavalta).
Käännös suomeksi
Vardenis

| Vardenis (Վարդենիս) |
| --- | --- |

 Vardenis
 Koordinaatit: 40.1847°N, 45.7314°E 
Valtio:  Armenia
Maakunta:  Geghark'unik'
Kaupungiksi:  1995
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,36 km²
Väkiluku (2011)  (de jure):  12 685
Aikavyöhyke:  UTC+4
Suuntanumero(t):  (+374) 269
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vardenis (arm. Վարդենիս) on kaupunki ja piirikuntakeskus Armenian itäosan Geghark'unik'in maakunnassa, kahdeksan kilometriä Sevanjärven kaakkoispuolella. Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan kaupungin asukasluku oli 12 685, eli asukasluku pysyi kutakuinkin vuosikymmen aiemmissa lukemissa (12 753 vuonna 2001).
Vardenis on Armenian vanhimpia asuttuja paikkoja. Kaupungissa ja sen lähistöllä on satoja kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, joista osa on yli 2 000 vuotta vanhoja, ajalta ennen ajanlaskun alkua. Kohteisiin kuuluvat Makenatsin luostari, Sotkin basilica, monet kappelit, hautaholvit ajalta 1.-3. vuosituhannelta eaa., ja keskiaikaiset armenialaiset ristikivet (hatškar, խաչքար; խաչ xačʿ "risti" + քար kʿar "kivi").
Kaupunki sijaitsee maanteitse 170 kilometriä Armenian pääkaupunki Jerevanista itään ja 75 kilometriä maakuntakeskus Gavaista itäkaakkoon.
Neitsyt Marialle omistettu kirkko (Surb Astvatsatsin, 1905).
Esimerkki armenialaisesta ristikivestä (hatškar).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vardenis Wikimedia Commonsissa
Varkauden vaakuna

Varkauden vaakuna
Varkauden vaakuna on Varkauden kaupungin tunnus. Sen aihe viittaa erityisesti laivanrakennukseen, mutta myös teollisuuteen yleensäkin. Samalla vaakuna muistuttaa Varkauden merkityksestä sisävesisatamakaupunkina.
Vaakunan selitys on: ”mustassa kentässä esiintyöntyvä koukistettu käsivarsi pidellen hirsittäistä ankkuria; kaikki kultaa”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Varkauden kauppalanvaltuusto hyväksyi nimimerkillä ”Työssämme on voimaa” jätetyn ehdotuksen vaakunaksi kokouksissaan 1. tammikuuta ja 8. helmikuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. huhtikuuta samana vuonna.
Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys

Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys (lyh. VIA) oli Suomessa jatkosodan aikana toiminut, Valtion tiedoituslaitoksen perustama salainen organisaatio. VIA:n tehtävänä oli väestön mielialojen tarkkailu ja tulosten tiedottaminen valtiojohdolle ja eri viranomaisille sekä propagandan välittäminen väestön keskuuteen. VIA keräsi laajan asiamiesverkostonsa avulla tietoja väestön mielialoista ja raportoi päivittäin Valtion tiedoituslaitokselle.
Asiamiesverkosto

VIA koostui asiamiesverkostosta. Organisaatiossa käytettiin alimman tason henkilöistä nimitystä suojelijat, joiden yläpuolella olivat paikallisosastoja johtaneet valvojat.  Valvojien yläpuolella olivat asiamiehet. Maaseudulla organisaatio muodostui kylittäin, teollisuuspaikkakunnilla tehtaittain.
Verkoston pohjana oli Akateemisen Karjala-Seuran perustaman maanpuolustusjärjestö Maan Turvan talvisodan aikana organisoima mielialojen tarkkailuorganisaatio, jossa oli talvisodan loppuvaiheessa 3 150 jäsentä.
Jatkosodan alkuvaiheessa asiamiehiä oli runsaat 5 000, korkeimmillaan yli 10 000. Organisaatio oli koko maan laajuinen, maa oli jaettu 11 tarkkailupiiriin ja 61 tarkkailualueeseen. VIA:n asiamiesverkosto kattoi kaikki yhteiskuntapiirit, joskin ruotsinkielisillä alueilla asiamiehiä oli harvemmassa. Työväestöllä oli puolestaan suurempi edustus asiamiesverkostossa kuin sen suhteellinen osuus antaisi olettaa: taustalla oli viranomaisten huoli työväestön epäluuloisesta asenteesta sodan päämääriä kohtaan. Työväestöä tarkkailemaan oli pestattu sosiaalidemokraattisia asiamiehiä jo talvisodan aikana.
Kartoitus

Väestön mielialojen kartoitus perustui laajan moniportaisen organisaation työhön. VIAn verkoston asiamiehet seurasivat mielialoja tuttavapiirissään ja työpaikallaan ja kertoivat havainnoistaan paikallisasiamiehille. Paikallisasiamies raportoi kirjallisesti verkoston alueasiamiehelle, joka yhdessä piiriasiamiehen kanssa rakensi tiedoista kokonaiskuvan ja raportin Valtion tiedoituslaitoksen Tarkkailutoimistoon. Tarkkailutoimisto teki raporteista yhteenvedot päivittäin ja välitti tiedot laitoksen omalle väelle, valtioneuvostolle, valtiolliselle poliisille ja muille tietoja tarvitseville viranomaisille. Tiedoista tehtiin vielä viikkoyhteenveto, ja laadittiin erilaisia katsauksia maan mielialojen kehityksestä.
Kun haluttiin saada selville väestön näkemyksiä jostain määrätystä aiheesta, tehtiin VIA:n organisaation avulla salainen gallup-tyyppinen kartoitus. Asiamiehille välitettiin aihe, ja he haastattelivat lähipiiriään keskustelemalla asiasta. Haastateltaville ei kerrottu tietojen keruusta. Jokaisesta haastateltavasta täytettiin lomake, jossa listattiin vastaajan mielipiteen lisäksi sukupuoli, ikä, ammatti, puoluekanta ja vastaajan eniten lukema sanomalehti. Kun asiamiesverkoston avulla vastauksia saatiin kymmeniä tuhansia, saatiin väestön mielipiteistä tilastotietoa joka voitiin jakaa maan eri osien, ammattikuntien ja puoluerajojen kesken.
Vardzia

Vardzian luolia.
Vardzian luolaluostari.
Vardzia (georg. ვარძია) on vuoren rinteeseen hakattu luolaluostari Aspindzan piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Se sijaitsee 12 kilometrin päässä Turkin rajalta Mtkvari-joen yläjuoksulla ja liittyy läheiseen Khertvisin linnoitukseen. Vardzian luostari on hakattu kallioon 1100–1200-luvuilla, mutta laajemmalla alueella luolia on aina 700–800-luvuilta 1400–1500-luvuille.
Vardzian linnoituksen perusti Georgian kuningas Giorgi III. Hänen tyttärensä kuningatar Tamar muutti sen luostariksi. Tarinan mukaan luostari on saanut häneltä nimensä: Tamar oli lapsena metsästämässä yhdessä isänsä kanssa ja joutui eroon metsästysseurueesta. Hänen peräänsä huudettiin, jolloin hän vastasi "Ak var dzia" (suom. Täällä olen, setä). Luostari kasvoi yli 50 000 hengen kaupungiksi, jossa asuttiin jopa yli 13:ssa kiveen hakatussa kerroksessa. Siitä tuli Tamarin kaudella merkittävä hengellinen keskus, mutta maanjäristys tuhosi sitä vuonna 1283 ja sen merkitys hiipui, kun Georgian kuningaskunta pilkkoutui osiin myöhemmin keskiajalla. Vuonna 1551 persialaiset joukot voittivat georgialaiset linnoituksessa käydyssä taistelussa ja se ryöstettiin. Nykyisin se toimii jälleen luostarina.
Luostarin keskus on Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko, johon on maalattu Georgian kuningasperhettä esittäviä freskoja. Tamar on kuvattu niihin naimattomana, joten ne on laadittu vuosien 1184 ja 1186 välillä. Maalaukset edustavat keskiajan Georgian maalaustaiteen huippukautta, ja ne eroavat huomattavasti bysanttilaisista esikuvistaan. Kirkon fasadi on tuhoutunut. Sen länsipuolella on 40 kallioon hakattua taloa, joissa on yhteensä 165 huonetta, ja kuusi pienempää kirkkoa. Itäpuolella on myös kuusi kirkkoa; taloja on vuorostaan 79 kappaletta ja huoneita 244. Tarun mukaan Tamar oli aikoinaan varannut itselleen 366 huonetta, jotta hän onnistuisi välttelemään mahdollisia vihollisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vardzia Wikimedia Commonsissa
Călin Popescu-Tăriceanu

Călin Popescu-Tăriceanu vuonna 2014.
Călin Constantin Anton Popescu-Tăriceanu (s. 14. tammikuuta 1952) on romanialainen poliitikko, pääministeri keskusta-oikeistolaisen koalitiohallituksen johdossa 29. joulukuuta 2004 – 22. joulukuuta 2008. Hän oli Partidul Național Liberalin puheenjohtaja ja perustanut Alianța Liberalilor și Democraților -puolueen vuonna 2015.
Tausta ja yksityiselämä

Tăriceanu suoritti insinöörin tutkinnon hydroelektroniikassa ja diplomi-insinöörin informatiikassa ja matematiikassa Bukarestin yliopistosta. Hän työskenteli 1976–1979 vesihallinnon johdossa Argeșissa, rakennusyhtiössä Bukarestissa ja hydrotekniikan luennoitsijana ja tutkijana Bukarestissa 1980–1991. Vuonna 1990 hän perusti Radio Contact Romanian, joka oli ensimmäinen yksityinen radioasema Romaniassa. Hän siirtyi sen johtoon 1992, jossa oli vuoteen 1996 asti. Hän oli myös autonvalmistajien ja maahantuojien järjestön johdossa.
Poliittinen ura

Politiikkaan hän lähti pian kommunismin kaatumisen jälkeen ja oli liberaalienpuolueen perustajien joukossa 1990. Hän oli sen puoluesihteerinä vuoteen 1992, varapuheenjohtajana ja parlamentin jäsenenä 1996–2004. Tăriceanu oli Victor Ciorbean hallituksen teollisuus- ja kauppaministerinä ja varapääministerinä 1996–1997, kun kaivosteollisuuden uudelleenjärjestely alkoi. Hänen saavutuksinaan pidetään öljyteollisuuden ja kansallisen sähköyhtiön uudelleenjärjestelyä.
Poliittinen ura > Pääministerinä 2004–2008

Vuonna 2003 Partidul Național Liberal muodosti oikeuden ja totuuden allianssin (Dreptate și Adevăr) Traian Băsescun demokraattisen puolueen kanssa. Tăriceanu johti vaalikampanjaa kesäkuun 2004 parlamentin- ja presidentinvaaleihin. Kun Theodor Stolojan astui alas puolueen johdosta, Tăriceanusta tuli sen väliaikainen johtaja ja "oranssin" allianssin kanssajohtaja. Kun Băsescu voitti presidentinvaalin Adrian Năstasea vastaan 12. joulukuuta 2004, hän nimitti Tăriceanun pääministeriksi. Hän ilmoitti tavoitteekseen taistella korruptiota ja köyhyyttä vastaan ja ajaa läpi uudistukset Euroopan unioniin liittymiseksi vuonna 2007. Ensimmäisenä askeleena hallitus alensi tulo- ja yritysverot 16 % tasaveroon vähentääkseen veronkiertoa ja kannustaakseen ulkomaisia investointeja.
Tăriceanu ilmoitti hallituksen erosta 7. heinäkuuta 2005 uusien vaalien järjestämiseksi kun perustuslaillinen oikeus oli hylännyt oikeusuudistukset, joita vaadittiin maan liittymiseksi Euroopan unioniin 2007. Hän peruutti eronsa kuitenkin 19. päivä ilmoitettuaan syyksi yli 20 henkeä surmanneet tulvat maassa. Presidentti Băsescu oli vaatinut uusia vaaleja jo pian voiton jälkeen saavuttaakseen allianssille vahvemman enemmistön, kun taas sosiaalidemokraatit tukivat Tăriceanun päätöstä jäädä virkaan.
Presidentin ja pääministerin suhteet ovat sittemmin huonontuneet taistelun asteelle. Peliä on käyty mm. entisen valtion turvallisuuspalvelun Securitaten arkistoilla. Presidentti Băsescu entisenä laivankapteenia joutui lain mukaan informoimaan poliisia alaistensa tekemisistä, vaikka hän ei virallisesti ollutkaan ilmiantaja. Tăriceanun hallitus laajensi kollaboraation määritelmää, mutta ensimmäiseksi uhriksi tulikin hallituskumppani konservatiivipuolueen johtaja Dan Voiculescu, jonka jälkeen konservatiivipuolue jätti hallituksen.
29. kesäkuuta 2006 Tăriceanu ilmoitti neuvottelematta asiasta Romanian joukkojen vetämisestä Irakista sotilasoperaation vaarallisuuden ja kalleuden vuoksi, mitä presidentti Băsescu on vastustanut ankarasti.
21. maaliskuuta 2007 Tăriceanu otti hoitaakseen väliaikaisesti myös ulkoministerin tehtävät kun presidentti Băsescu kieltäytyi vahvistamasta Adrian Cioroianun nimitystä tehtävään. Edellinen ulkoministeri Mihai Răzvan Ungureanu joutui eroamaan, koska ei ollut tiedottanut hallitusta Yhdysvaltain joukkojen tekemästä kahden romanialaisen pidätyksestä Irakissa.
1. huhtikuuta 2007 Tăriceanu uudisti hallitustaan ja Demokraattisen puolueen ministerit, sekä sitoutumaton oikeusministeri Monica Macovei, jota pidettiin korruption vastaisen taistelun tärkeänä tekijänä, jätettiin pois siitä, jonka jälkeen hallitukseen kuuluvat enää liberaalit ja unkarilaisten puolue ja sitä tukevat myös sosiaalidemokraatit osallistumatta hallitukseen. 18. huhtikuuta parlamentti äänesti presidentti Băsescun määräaikaisesta pidättämisestä virastaan.
Marraskuun 2008 parlamenttivaalien muodostettiin kahden suurimman voittajapuolueen, demokraatti-liberaalien ja sosiaalidemokraattien hallitus, jonka pääministeriksi tuli Emil Boc.
Poliittinen ura > Pääministerikauden jälkeen

Popescu-Tăriceanun seuraajaksi puolueen johtoon valittiin ylimääräisessä puoluekokouksessa 20. maaliskuuta 2009 Crin Antonescu. Vuonna 2012 Popescu-Tăriceanu valittiin ensimmäistä kertaa Romanian senaattiin.
Vuoden 2014 presidentinvaaleissa Popescu-Tăriceanu oli ehdolla virallisesti sitoutumattomana. Syynä oli se, ettei taustalla olevaa, Popescu-Tăriceanun suunnittelemaa, puoluetta oltu vielä virallisesti perustettu.. Hän sai kolmanneksi eniten ääniä eikä selviytynyt toiselle kierrokselle.
Vuonna 2015 Popescu-Tăriceanu oli perustamassa Romanian liberaalidemokraattinen puolue (ALDE, Alianța Liberalilor și Democraților), jonka puheenjohtajana hän edelleen toimii. Popescu-Tăriceanu ilmoitti puolueen vetäytyvän eurooppalaisesta samannimisestä puolueesta kesäkuussa 2019. Syynä oli Romanian ALDE:n antama tuki oikeusvaltion periaatteita heikentäville ns. korruptiolaeille, mikä johti konfliktiin ALDE Europan kanssa..
Popescu-Tăriceanu valittiin Romanian senaatin puheenjohtajaksi vuonna 2014. Toiselle senaattorikaudelleen Popescu-Tăriceanu valittiin vuonna 2016. Hän luopui senaatin puheenjohtajan paikastaan syyskuussa 2019. Taustalla oli ALDE Romanian lähteminen hallituksesta..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Călin Popescu-Tăriceanu Wikimedia Commonsissa
| n k Romanian pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Yhdistyneet ruhtinaskunnat |  B. Catargiu  N. Crețulescu  Kogălniceanu  Bosianu  N. Crețulescu  I. Ghica  L. Catargiu  I. Ghica  C. Crețulescu  Ș. Golescu  N. Golescu  D. Ghica  A. Golescu  Epureanu  I. Ghica  L. Catargiu  Florescu  Epureanu  Brătianu  |  |
| Kuningaskunta (1859–1947) |  Brătianu  D. Brătianu  Brătianu  Rosetti  L. Catargiu  Manu  Florescu  L. Catargiu  Sturdza  Aurelian  Sturdza  Cantacuzino  Carp  Sturdza   Cantacuzino  Sturdza  Î.I.C. Brătianu  Carp  Maiorescu  Î.I.C. Brătianu  Averescu   Marghiloman  Coandă  Î.I.C. Brătianu  Văitoianu  Vaida-Voevod  Averescu  Ionescu  Î.I.C. Brătianu  Averescu  Știrbey  Î.I.C. Brătianu  V. Brătianu  Maniu  Mironescu  Maniu  Mironescu  Iorga  Vaida-Voevod  Maniu  Vaida-Voevod  Duca  Tătărescu  Goga  Cristea  Călinescu  Argeșanu  Argetoianu  Tătărescu  Gigurtu  Antonescu  Sănătescu  Rădescu  Groza  |  |
| Sosialistinen tasavalta (1947–1989) |  Groza  Gheorghiu-Dej  Stoica  Maurer  Mănescu  Verdeț  Dăscălescu  |  |
| Tasavalta (1989–) |  Roman  Stolojan  Văcăroiu  Ciorbea  Vasile  Isărescu  Năstase  Popescu-Tăriceanu  Boc  Ungureanu  Ponta  Cioloș  Grindeanu  Tudose  Dăncilă  Orban  Cîțu  Ciucă  |  |