stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Garri Kasparov
Merkittävimmät kilpailutulokset ja palkinnot > Shakkiolympialaiset ja muut joukkuekilpailut

Kasparov pelasi kahdeksan kertaa shakkiolympialaisissa. Hän edusti Neuvostoliittoa neljä kertaa ja Venäjää neljä kertaa Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991. Vuoden 1980 shakkiolympialaisdebyytissään hänestä tuli 17-vuotiaana nuorin pelaaja joka on edustanut Neuvostoliittoa tällä tasolla. Vladimir Kramnik rikkoi ennätyksen vuonna 1992, kun Kasparovin vaatimuksesta Kramnik otettiin mukaan joukkueeseen. 82 pelissä hän saavutti tuloksen 78,7% (+50 =29 -3). Hän voitti 19 mitalia mukaan lukien joukkuekultamitalit kaikissa kilpailuissa, joihin hän osallistui. Vuoden 1994 Moskovan shakkiolympialaisissa hänellä oli merkittävä rooli, kun hän auttoi tapahtuman järjestämisessä sen jälkeen, kun Thessaloniki oli perunut tarjouksensa muutamaa viikkoa ennen päivämäärää. Kasparovin shakkiolympialaistulokset menivät seuraavasti:
Pisteet on merkitty seuraavasti: + voitetut pelit,=tasapelit, − hävityt pelit
| Vuosi | Pelipaikka | Pöytä | Pisteet | Pisteet | Mitalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Valletta | Neuvostoliitto, 2. vara | 9,5/12 | +8 =3 -1 | joukkuekultaa, pronssia pöydältä |
| 1982 | Luzern | Neuvostoliitto, 2. | 8,5/11 | +6 =5 -0 | joukkuekultaa, pronssia pöydältä |
| 1986 | Dubai | Neuvostoliitto, 1. | 8,5/11 | +7 =3 -1 | joukkuekultaa, kultaa pöydältä, kultaa suorituksesta |
| 1988 | Thessaloniki | Neuvostoliitto, 1. | 8,5/10 | +7 =3 -0 | joukkuekultaa, kultaa suorituksesta |
| 1992 | Manila | Venäjä, 1. | 8,5/10 | +7 =3 -0 | joukkuekultaa, kultaa pöydältä, hopeaa suorituksesta |
| 1994 | Moskova | Venäjä, 1. | 6,5/10 | +4 =5 -1 | joukkuekultaa |
| 1996 | Jerevan | Venäjä, 1. | 7/9 | +5 =4 -0 | joukkuekultaa, kultaa pöydältä, hopeaa suorituksesta |
| 2002 | Bled | Venäjä, 1. | 7,5/9 | +6 =3 -0 | joukkuekultaa, kultaa pöydältä |
Kasparov teki kansainvälisen joukkuedebyyttinsä Neuvostoliiton joukkueessa 16-vuotiaana vuoden 1980 Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa, ja pelasi Venäjän joukkueessa vuoden 1992 vastaavassa tapahtumassa. Hän voitti viisi mitalia:
| Vuosi | Pelipaikka | Pöytä | Pisteet | Pisteet | Mitalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Skara | Neuvostoliitto, 2. vara | 5.5/6 | +5 =1 -0 | joukkuekultaa, kultaa pöydältä |
| 1992 | Debrecen | Venäjä, 1. | 6/8 | +6 =5 -0 | joukkuekultaa, kultaa pöydältä, pronssia suorituksesta |
Kasparov edusti myös Neuvostoliittoa kerran nuorten shakkiolympialaisissa:
| Vuosi | Pelipaikka | Pöytä | Pisteet | Pisteet | Mitalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Graz | Neuvostoliitto, 1. pöytä | 9/10 | +8 =2 -0 | joukkuekultaa |
Merkittävimmät kilpailutulokset ja palkinnot > Shakin Oscarit

Kasparov voitti shakin Oscarin 11 kertaa, mikä on ennätys.
Merkittäviä pelejä

|  | Valkea | Musta | Vuosi | Tulos | Siirtoja | Turnaus | Avaus | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kortšnoi | Kasparov | 1982 | 0–1 | 36 | Luzern | A64 Benoni-puolustus |  |  |
| 2 | Karpov | Kasparov | 1985 | 0–1 | 40 | Moskova | B44 sisilialainen puolustus, Paulsenin muunnelma | Chess Informant -kirjan lukijat valitsivat pelin aikoinaan julkaisun historian parhaaksi. |  |
| 3 | Kasparov | Anand | 1995 | 1–0 | 38 | New York | C80 espanjalainen peli, avoin muunnelma |  |  |
| 4 | Kasparov | Topalov | 1999 | 1–0 | 44 | Wijk aan Zee | B06 Pircin puolustus | Kasparovin kuolematon peli |  |
| 5 | Kasparov | Maailma | 1999 | 1–0 | 62 |  | B52 sisilialainen puolustus | Internetin välityksellä pelattu, paljon analysoitu ja kiistelty kirjeshakkipeli, jossa Kasparov voitti muun maailman. |  |
| 6 | Kasparov | Kramnik | 2001 | 1–0 | 41 | Astana | C67 espanjalainen peli | Kasparov mursi Kramnikin berliiniläispuolustuksen ohittaakseen tämän viimeisellä kierroksella ja voittaakseen turnauksen. |  |
| 7 | Kasparov | X3D Fritz (tietokone) | 2003 | 1–0 | 45 | New York | D45 semi-slaavilainen puolustus | Kasparov voitti tietokoneen asemalliseen tyyliin. |  |
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Garri Kasparovin kotisivut. (venäjäksi)
Kasparov.com. (englanniksi)
Toinen Venäjä -liikkeen sivusto. (englanniksi)
Garri Kasparov ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
FIDE-kortti: Garri Kasparov (englanniksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::  Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::  Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::  Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::  Kramnik  Anand  Carlsen  Ding  Gukesh 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  Scopus 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 2 
Weinstein 11-vuotiaana Vilnassa vuonna 1974.
Kasparov voitettuaan maailmanmestaruuden vuonna 1985.
Kasparov ja Karpov (Kuva on vuoden 1985 ottelusta).
Kasparov ja Anand World Trade Centerin huipulla. Kuva on otettu 11. syyskuuta 1995.
Kasparov pelaamassa Vladimir Kramnikia vastaan Botvinnikin muisto-ottelussa vuonna 2001.
Kasparov viimeisessä turnauksessaan aktiiviuransa aikana Linaresissa vuonna 2005.
Kasparov Chicagossa.
Kasparov 3D-laseissaan X3D Fritziä vastaan.
Erimielisten marssi 9. kesäkuuta 2007 Pietarissa. Kasparov kolmas oikealta.
Kasparov äitinsä Klaran kanssa.
Keijulurikki

| Keijulurikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Melanesianlurikit Charmosyna
Laji::  pulchella
Kaksiosainen nimi
 Charmosyna pulchella  (G.R. Gray, 1859) 
Katso myös
   Keijulurikki Wikispeciesissä   Keijulurikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keijulurikki (Charmosyna pulchella) on Papua-Uudessa-Guineassa esiintyvä kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Keijulurikin pituus on noin 18 cm ja paino 24–34 g. Sen höyhenpuvun päävärit ovat punainen ja vihreä. Pää ja mahapuoli sekä pyrstön keskiosa ovat punaiset, siivet, selkä ja pyrstön tyviosa ovat vihreät. Niska ja yläperä ovat purppuranhohtavan mustat, rinnassa keltainen viiru, ja pitkähkön pyrstön kärki on keltainen. Nokka on oranssinpunainen, iiris ruskea ja koivet ruskeanharmaat. Naaras muistuttaa koirasta, mutta sillä on keltaiset laikut yläperän sivuilla. Nuori yksilö on himmeämmän värinen ja sen nokka on ruskehtava.
Esiintyminen

Keijulurikki elää Papua-Uuden-Guinean keskiosan vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Populaation koko on arviolta noin 500 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, nimialalaji pulchella sekä rothschildi. Keijulurikki on lemmikkinä melko harvinainen.
Elinympäristö

Keijulurikit elävät pääasiassa vuoristometsissä, paikoin myös alempana lähellä merta. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai meluavina parvina, joissa voi olla toistakymmentä yksilöä. Ne lyöttäytyvät usein muiden lurikkien ja mesikoiden seuraan.
Lisääntyminen

Pesintää tapahtuu joulu-huhtikuussa. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneistä linnuista. Munia on tavallisesti kaksi, kooltaan 18,9 × 16,2 mm. Haudonta-aika on noin 25 päivää ja pesäpoikasaika noin kaksi kuukautta.
Ravinto

Keijulurikit syövät siitepölyä, kukkia ja mettä.
Amiot 354

| Amiot 354 |
| --- | --- |
 Amiot 351
Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:   Ranska
Valmistaja:  Avions Amiot
Suunnittelija:  M. Calvy
Ensilento:  1937 (Amiot 340.01)
Pääkäyttäjät:  Ranskan ilmavoimat
Valmistusmäärä:  87 
Amiot 340.
Amiot 354 oli Ranskassa tuotettu keskiraskas ja nelipaikkainen pommituskone. Se kehitettiin monien välivaiheitten kautta, ja sen edeltäjiä käytettiin muun muassa postikoneina. Eräs tyypin edeltäjistä oli Amiot 143 -pommikone, jota käytettiin Amiot 354:n tavoin toisessa maailmansodassa.
Amiot 354:n tuotanto viivästyi pahasti, miksi koneita valmistui vain arviolta 45 kappaletta. Koneen päätyyppi oli B.4, joka kykeni kuljettamaan 1 200 kg pommeja. Huippunopeus oli 480 km/h ja toiminnallinen lakikorkeus 10 000 metriä. Enimmäislentomatka oli 800 kg pommikuormalla 3 500 kilometriä. Moottorivaihtoehtoina oli eri varianteissa joko kaksi tähtimoottoria tai rivimoottoria. Gnome-Rhônen valmistamilla tähtimoottoreilla tehoa pystyttiin kehittämään 1 060 hevosvoimaa.
Puolustusaseistuksena oli LeO 451:tä vastaava: yläampumon 20 mm tykki sekä kaksi 7,5 mm konekivääriä erillisesti sijoitettuina.
Aiheesta muualla

http://www.world-war-2-planes.com/Amiot-354.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.aviastar.org/air/france/amiot-351.php
http://www.historyofwar.org/articles/weapons_amiot_354.html
http://www.airwar.ru/enc/bww2/a354.html (venäjäksi)
Lekėčiai

| Lekėčiai |
| --- | --- |
 Lekėčiain roomalaiskatolilainen kirkko.
 vaakuna
 Lekėčiai
 Koordinaatit: 54°58′59″N, 23°30′00″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Marijampolė
Kunnallispiiri:  Šakiain kunnallispiiri
Väkiluku (2001):  1 040
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lekėčiai on kauppala Lounais-Liettuassa, Marijampolėn läänissä, Šakiain kunnallispiirissä lähellä Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 1 040 asukasta.
Kivessä laatta, joka viittaa vuonna 2023 tähän paikkaan Ukrainan sodan uhrien muistoksi istutettuun tammimetsikköön.
Kefalosporiinit

Kefalosporiinin runko-osa.
Kefalosporiinit ovat ryhmä beetalaktaameihin kuuluvia antibiootteja. Niiden vaikutusmekanismi on sama kuin penisilliinien, eli ne estävät bakteerin soluseinän peptidoglykaanin synteesiä. Runsaasti erilaisia kefalosporiineita on kehitetty muuntelemalla niiden runkoa ja sivuketjujen rakennetta. Kefalosporiinit ryhmitellään sukupolviin (tällä hetkellä 1.–4.) käyttämällä kriteereinä muun muassa beetalaktamaasin sietoa, antibakteerista kirjoa, keksimisajankohtaa ja antotapaa.
Luokitus > 1. polvi

Ensimmäisen polven kefalosporiinit ovat ryhmän vanhimpia lääkeaineita, ja niillä on hyvä teho grampositiivisiin bakteereihin. Ne eivät kuitenkaan kestä gramnegatiivisten bakteerien tuottamia beetalaktamaaseja eivätkä siksi tehoa kyseisiin mikrobeihin. Ensimmäisen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DB.
Kefaleksiini, C16H17N3O4S, CAS-numero 15686-71-2
Kefaloridiini, C19H17N3O4S2, CAS-numero 50-59-9
Kefalotiini, C16H16N2O6S2, CAS-numero 153-61-7
Kefatsoliini, C14H14N8O4S3, CAS-numero 25953-19-9
Kefadroksiili, C16H17N3O5S, CAS-numero 50370-12-2
Kefatsedoni, C18H15Cl2N5O5S3, CAS-numero 56187-47-4
Kefatritsiini, C18H18N6O5S2, CAS-numero 51627-14-6
Kefapiriini, C17H17N3O6S2, CAS-numero 21593-23-7
Kefradiini, C16H19N3O4S, CAS-numero 38821-53-3
Kefasetriili, C13H13N3O6S, CAS-numero 10206-21-0
Kefroksadiini, C16H19N3O5S, CAS-numero 51762-05-1
Keftetsoli, C13H12N8O4S3, CAS-numero 26973-24-0
Luokitus > 2. polvi

Toisen polven kefalosporiinit kestävät beetalaktamaasia paremmin kuin ensimmäisen polven lääkkeet, koska niiden molekyylistä löytyvä steerinen este (esimerkiksi -OCH3-ryhmä) estää beetalaktamaasin kiinnittymistä. Vaikutuskirjo on laajempi kuin ensimmäisen polven kefalosporiineilla, ja ne myös pääsevät kudoksiin perille jonkin verran paremmin. Ryhmän lääkkeet tehoavat useisiin anaerobisiin mikrobeihin, mutta eivät esimerkiksi pseudomonakseen. Toisen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DC.
Kefoksitiini, C16H17N3O7S2, CAS-numero 35607-66-0
Kefuroksiimi, C16H16N4O8S, CAS-numero 55268-75-2
Kefamandoli, C18H18N6O5S2, CAS-numero 34444-01-4
Kefakloori, C15H14ClN3O4S, CAS-numero 53994-73-3
Kefotetaani, C17H17N7O8S4, CAS-numero 69712-56-7
Kefonisidi, C18H18N6O8S3, CAS-numero 61270-58-4
Kefotiaami, C18H23N9O4S3, CAS-numero 61622-34-2
Lorakarbefi, C16H16ClN3O4•H2O, CAS-numero 76470-66-1
Kefmetatsoli, C15H17N7O5S3, CAS-numero 56796-20-4
Kefprotsiili, C18H19N3O5S, CAS-numero 92665-29-7
Keforanidi, C20H21N7O6S2, CAS-numero 60925-61-3
Kefminoksi, C16H21N7O7S3, CAS-numero 84305-41-9
Kefbuperatsoni, C22H29N9O9S2, CAS-numero 76610-84-9
Flomoksefi,  C15H18F2N6O7S2, CAS-numero 99665-00-6
Luokitus > 3. polvi

Kolmannen polven kefalosporiinit tehoavat gramnegatiivisiin bakteereihin paremmin kuin toisen polven lääkkeet, mutta teho grampositiivisiin bakteereihin on heikompi. Kolmannen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DD.
Kefotaksiimi, C16H17N5O7S2, CAS-numero 63527-52-6
Keftatsidiimi, C22H22N6O7S2, CAS-numero 72558-82-8
Kefsulodiini, C22H20N4O8S2, CAS-numero 62587-73-9
Keftriaksoni, C18H18N8O7S3, CAS-numero 73384-59-5
Kefmenoksiimi, C16H17N9O5S3, CAS-numero 65085-01-0
Latamoksefi, C20H20N6O9S, CAS-numero 64952-97-2
Keftitsoksiimi, C13H13N5O5S2, CAS-numero 68401-81-0
Kefiksiimi, C16H15N5O7S2, CAS-numero 79350-37-1
Kefoditsiimi, C20H20N6O7S4, CAS-numero 69739-16-8
Kefetameetti, C14H15N5O5S2, CAS-numero 65052-63-3
Kefpiramidi, C25H24N8O7S2, CAS-numero 70797-11-4
Kefoperatsoni, C25H27N9O8S2, CAS-numero 62893-19-0
Kefpodoksiimi, C15H17N5O6S2, CAS-numero 80210-62-4
Keftibuteeni, C15H14N4O6S2, CAS-numero 97519-39-6
Kefdiniiri, C14H13N5O5S2, CAS-numero 91832-40-5
Kefditoreeni, C19H20N6O5S3, CAS-numero 104145-95-1
Kefkapeeni, C17H19N5O6S2, CAS-numero 135889-00-8
Luokitus > 4. polvi

Neljännen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DE.
Kefepiimi, C19H24N6O5S2, CAS-numero 88040-23-7
Kefpiromi, C22H22N6O5S2, CAS-numero 84957-29-9
Kefotsopraani, C19H17N9O5S2, CAS-numero 113359-04-9
Luokitus > 5. polvi

Keftaroliinifosamiili, C22H22PS4N8O8, CAS-numero 229016‐73‐3
Keftolotsaani, C23H30N12O8S2, CAS-numero 689293-68-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
EU komission asetus, josta CAS-numerot[vanhentunut linkki] (pdf-tiedosto)
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus, J01DB ensimmäisen sukupolven kefalosporiinit (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus, J01DC toisen sukupolven kefalosporiinit (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus, J01DD kolmannen sukupolven kefalosporiinit  (Arkistoitu – Internet Archive)
Keijukaktukset

| Keijukaktukset |
| --- | --- |
 Turbinicarpus horripilus, oikealla areoli.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kladi::  aitokaksisirkkaiset Euangiospermae
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cacteae
Suku::  Keijukaktukset Turbinicarpus  Buxb. & Backeb.
Katso myös
   Keijukaktukset Wikispeciesissä   Keijukaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keijukaktukset (Turbinicarpus) on kaktuskasvien heimoon kuuluva suku.
Tuntomerkit

Kasvit ovat pienikokoisia, enimmäkseen pallomaisia, tavallisesti yksivartisia, toisinaan mätästäviä. Varsi on uurteeton tai uurteen reuna on jakautunut kyhmyiksi, jotka ovat enimmäkseen matalia, pyöreitä, eräissä tapauksissa keilamaisia. Areolit sijaitsevat kyhmyjen kärjissä ja ovat usein villakarvaisia ja valkoisia. Niissä on muutama tavallisesti taipuisa piikki, joka ei ole teräväkärkinen. Kukat kehittyvät varren kärkeen, ja kasvit kukkivat päiväaikaan. Kehälehdet ovat valkoisia, ruusun- tai magentanpunaisia. Kukkapohjus on kalju, tai sen yläosassa on muutama suomu. Hedelmä on marjamainen ja avautuva. Siementen pinta on kyhmyinen ja kannattimen kiinnityskohdan arpi (hilum) on kookas; siemenet ovat mustia.
Levinneisyys

Suvun levinneisyysalue on Pohjois-Meksiko Coahuilasta etelään Guanajuatoon asti.
Elinympäristö

Lajit kasvavat kalkkikivi- tai kipsikallioilla.
Lajit

Suku käsittää 25 lajia, joista yksi on luonnosta tavattu risteymä.
Turbinicarpus alonsoi
Turbinicarpus beguinii
Turbinicarpus bonatzii
Turbinicarpus booleanus
Turbinicarpus gielsdorfianus
Turbinicarpus hoferi
Turbinicarpus horripilus
Turbinicarpus jauernigii
Turbinicarpus knuthianus
Turbinicarpus laui
Turbinicarpus lophophoroides
Turbinicarpus mandragora
Turbinicarpus × mombergii
Turbinicarpus pailanus
Turbinicarpus pseudomacrochele
Turbinicarpus pseudopectinatus
Turbinicarpus rioverdensis
Turbinicactus saueri
Turbinicactus schmiedickeanus
Turbinicarpus subterraneus
Turbinicarpus swobodae
Turbinicarpus valdezianus
Turbinicarpus viereckii
Turbinicarpus ysabelae
Turbinicarpus zaragosae
Aiheesta muualla

Cacti Guide
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Turbinicarpus:  Wikidata: Q137209  Wikispecies: Turbinicarpus  BioLib: 135727  CoL: 83SS  EoL: 49077  EPPO: 1TBKG  GBIF: 3084417  GRIN: 16897  iNaturalist: 182416  IPNI: 289082-2  IRMNG: 1062267  ITIS: 564913  NCBI: 130181  Open Tree of Life: 816842  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:5563-1  Tropicos: 40020740  WFO: wfo-4000039593 
Strombocactus subg. Turbinicarpus:  Wikidata: Q14928259  Tropicos: 100363241  WFO: wfo-3500004014
The Album

| The Album ABBA |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1977 –  marraskuu 1977
 Julkaistu: 12. joulukuuta 1977
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Benny Andersson & Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 44.00
 Levy-yhtiö: Polar Music
Listasijoitukset
  1. (5 viikkoa, joulukuu 1977)   1. (5 viikkoa, 5. helmikuuta 1978)   1. (2 viikkoa, 30. joulukuuta 1977)   1. (helmikuu 1978)   2. (1978)   2. (15. helmikuuta 1978)   2. (joulukuu 1977)   10. (24. helmikuuta 1978)   14. (1978)   20. (4. maaliskuuta 1978)
ABBA:n muut julkaisut
| Arrival 1976 | The Album 1977 | Voulez-Vous 1979 |
The Album on ruotsalaisen ABBA-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin samaan aikaan kun elokuvateattereihin tuli levitykseen yhtyeen Australian kiertueesta kertova elokuva ABBA: The Movie. Elokuvan mainosjulisteessa on samanlainen kuva kuin The Albumin kannessa. The Album on julkaistu uudelleen remasteroituna kahdesti, 1997 ja 2001.
Albumi nousi Britannian listaykköseksi vuonna 1978 ja Yhdysvaltain Billboard-listalla sen sijoitus oli parhaimmillaan neljästoista. Albumilta julkaistiin myös kolme singleä, "Eagle", "The Name of the Game" sekä "Take a Chance on Me", joista kaksi viimeksi mainittua nousivat Britannian listaykkösiksi.
Vuonna 2009 The Album pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja televisio-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet

A-puoli
Eagle – 5.53 (säv. Benny Andersson, Björn Ulvaeus)
Take a Chance on Me – 4.03 (säv. Andersson, Ulvaeus)
One Man, One Woman – 4.37 (säv. Andersson, Ulvaeus)
The Name of the Game – 4.53 (säv. Stig Anderson, Andersson, Ulvaeus)
B-puoli
Move On – 4.45 (säv. Anderson, Andersson, Ulvaeus)
Hole in Your Soul – 3.43 (säv. Andersson, Ulvaeus)
Thank You for the Music – 3.51 (säv. Andersson, Ulvaeus)*
I Wonder (Departure) – 4.34 (säv. Anderson, Andersson, Ulvaeus)*
I'm a Marionette – 4.05 (säv. Andersson, Ulvaeus)*
* minimusikaalista "The Girl with the Golden Hair"
Kokoonpano > ABBA

Benny Andersson – kosketinsoittimet, laulu
Agnetha Fältskog – laulu
Anni-Frid Lyngstad – laulu
Björn Ulvaeus – akustinen kitara, sähkökitara, laulu
Kokoonpano > Vierailijat

Ola Brunkert – rummut
Lars Carlsson – huilu, saksofoni
Malando Gassama – lyömäsoittimet
Rutger Gunnarsson – bassokitara
Roger Palm – rummut
Janne Schaffer – kitara
Lasse Wellander – kitara
Arvostelut

Allmusic () linkki
NME (7/10) linkki
2. divisioona (talvisota)

Tampereen Rykmentin komentajana 15. kesäkuuta 1928 – 28. helmikuuta 1932 jääkärieverstiluutnanttina toiminut Eino Rafael Forsman talvisodan 2. divisioonan komentajana, eversti Eino Koskimiehenä vasemmalla. Kuvassa oikealla puolellaan on Suomen ulkoasiainministeri Väinö Tanner.
2. divisioona oli talvisodassa vihollistiedustelun ja sodanjohdon hämäämiseen pyrkivän divisioonien uudelleen numeroinnin tulos, joka toteutettiin vuodenvaihteessa 1939–1940.
Alkuperäiseltä numeroltaan 2. divisioona oli 11. divisioona, joka oli Kymenlaakson sotilaspiirissä perustettu yhtymä. Wikipediassa 2. divisioonaa käsitellään sen alkuperäisen numeron mukaisessa artikkelissa.
Keinutuoli

Tavanomainen suomalainen puinen keinutuoli.
Texasilainen maanviljelijä lukemassa sanomalehteä keinutuolissaan. George W. Ackermanin valokuva vuodelta 1931.
Ruotsalaisen Karin Larssonin (1859–1928) suunnittelema keinutuoli.
Keinutuoli eli kiikkutuoli on tuoli, jolla voi keinua pitkittäissuunnassa. Tämän mahdollistaa se, ettei keinutuolissa ole varsinaisia jalkoja vaan kaarevat jalakset, joiden varassa kiikkuminen onnistuu. Tavallisesti keinutuoli tehdään puusta. Samaa periaatteessa noudattaa vauvojen nukkumapaikkana käytetty kehto eli kätkyt, tosin usein sivuttaissuunnassa. Erikoisimpia keinutuoleja ovat poikittainkeinuvat, kahden istuttavat, rekikiikut ja kehto-keinutuoliyhdistelmät.
Terveysvaikutukset

Keinutuoliharjoittelua on kokeiltu varteenotettavana vanhusten kuntouttamisen apuna. Joissain tutkimuksissa on todettu keinumisen vahvistavan syviä vatsa- ja selkälihaksia. Keinumiseen tarvitaan juuri alaselän ja lantiopohjan lihaksia, mikä vahvistaa niitä – isometristen vatsalihasliikkeiden tapaan.
Tunnettujen henkilöiden kiikkutuoleja

Keinutuoleja on monenlaisia tyyppejä. Eri hallitsijoilla ja valtionpäämiehillä on ollut omia suosikkikiikkutuolejaan. Yhdysvaltojen presidenteistä Abraham Lincoln ammuttiin keinutuoliinsa teatteriaitiossa. George Washington, William McKinley, Theodore Roosevelt ja John Kennedy ovat myös tunnettuja keinutuoleistaan ja työskentelystään niissä. Israelin David Ben-Gurionilla ja Tšetšenian Džohar Dudajevilla oli lempikeinutuolinsa. Suomen presidenteistä muun muassa Mauno Koivisto oli keinutuolin ystävä.
Keinutuolien valmistusta Suomessa

Monet puusepät ympäri Suomen ovat valmistaneet keinutuoleja, mutta Nakkila on erityisen tunnettu tuoleistaan. Vanha Ahvenanmaalta Nakkilaan kulkeutunut keinutuolimalli oli alun perin poikkipuinen selän osalta, myöhemmin siellä siirryttiin pitkittäiseen malliin. Toisen keinutuolipitäjän Urjalan mestarit ovat jo alun perin valmistaneet tiettävästi pitkin päin selkänojitettuja tuoleja. Joensuun seudun puusepät aloittivat amerikkalaismallisen lyhytjalkaisen shaker-keinutuolin valmistamisen ns. Joensuun nyökki. Teollisia valmistajia ovat olleet muun muassa Asko, Isku, OTK:n Puu ja Avarte.
Kirjallisuutta

Konow, Jatta von: Keinutuoli.  Rakennusalan Kustantajat, 1996.  ISBN 952-9687-82-6
Sammallahti, Leena & Lehto, Marja-Liisa: Kalusteita kamareihin: Suomalaisten keinutuolien ja piironkien historiaa. SKS, 2010. ISBN 978-952-222-165-0.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keinutuoli Wikimedia Commonsissa
Museovirasto - Kuukauden esine: keinutuoli (kesäkuu 2003)
Avustajan tuki parantaa iäkkäiden elämänlaatua ja keinutuoli kuntoa (väitös)[vanhentunut linkki]