Bouvet’nsaari
Luonto > Kasvillisuus ja sienet

Bouvet’nsaarella ei kasva ruohoja eikä kukkivia kasveja, mutta saarella kasvaa noin 70 itiökasvi- ja sienilajia. Lajisto on tyypillistä Antarktiksen merellisille alueille, ja siinä on selviä kasvimaantieteellisiä yhtäläisyyksiä lännempänä sijaitsevien Eteläisten Sandwich- ja Eteläisten Shetlandsaarten kanssa. Jääpeitteen takia kasvillisuus Bouvet’nsaarella on keskittynyt rantakallioille ja -kiville, muutamille jäättömille nunatak-harjanteille ja huippujen tasanteille.
Kasvitieteilijä Torstein Engelskjøn jakoi Bouvet’nsaaren 20 eliöyhteisöön, jotka hän luokitteli kuuteen pääluokkaan. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat lähes elottomat alueet. Lumen ja jään peittämillä alueilla kasvaa joitakin kylmään tottuneita pieneliöitä. Tietyt jäättömät alueet sen sijaan ovat täysin elottomia. Tällaisia alueita on Nyrøysan yläpuolella olevilla lumivyöryn pyyhkimillä rinteillä ja kraatterin sisällä.
Toisen ryhmän muodostaa kallioiden kasvillisuus meren roiskevyöhykkeeltä 400 metrin korkeuteen. Kuivilla ja korkeintaan kohtuullisesti lintujen vaikutusalueella olevilla kallioilla kasvaa valtalajina joko kultajäkäliä yksinään tai yhdessä Lecania gerlachei -jäkälälajin kanssa. Kallioilla, joita linnut ovat runsaasti lannoittaneet, viherlevälaji Prasiola crispa peittää alleen jäkälät.
Rantakasvillisuus voidaan jakaa kasvukorkeuden perusteella kolmeen vyöhykkeeseen. Aivan vesirajassa kasvaa lähinnä leviä, kuten Palmaria decipiens ja Palmaria georgica. Nämä korvaa 1–3 metrin korkeudessa Pyropia columbina. Näiden yläpuolella kasvaa mustuaisiin kuuluvia jäkäliä ja Ulothrix-suvun leviä. Lintujen ja hylkeiden vaikutusalueella olevilla rannoilla kasvualueet ovat samanlaiset mutta huomattavasti kuluneemmat.
Bouvet’nsaaren pohjois- ja länsirannikolla on 400 metrin korkeuteen kasvavaa kliimaksikasvillisuutta. Kapp Valdiviassa kliimaksikasvillisuutta halitsevat kulosammalet ja mustuaiset sekä metsäkamppisammal. Toinen kliimaksivaiheen vyöhyke on sammalalueet, joissa kasvaa lajit Brachythecium austro-salebrosum ja Tortula filaris, joiden kasvupaikat näkyvät vihreinä alueina jo kaukaa. Paljaat vuorenharjat Nyrøysan pohjoispuolella ovat Usnea antarctica -jäkälän hallitsemia. Länsirannikon 410 metriä korkealla kukkulalla kasvaa myös sitä, mutta huippu on erityisesti Mastodia tesselata- ja Tortula princeps -lajien hallitsemaa.
Saaren etelärannikon 250–380 metrin korkeudessa olevilla basalttitasangoilla, Rustadkollenilla ja Moseryggenilla, kasvaa hieman poikkeavaa kasvillisuutta. Niiden kliimaksikasvillisuuden Engelskjøn jakoi neljään ryhmään. Yhden ryhmän valtalajeja ovat vihreinä mattoina kosteissa ja suojaisissa painaumissa kasvavat Brachythecium austro-salebrosum, metsäkamppisammal ja Pachyglossa dissitifolia. Sammalmattojen välissä puolestaan on lohkareita, joissa kasvaa erityisesti jäkälälaji Usnea aurantiaco-atra. Basalttisten vierinkivien alueella vesi virtaa nopeammin pois, ja siellä kasvaa hieman erilainen sammal- ja jäkälälajisto kuin kosteiden paikkojen painaumissa. Neljännellä alueella on suljetumpi sammalmatto, vähemmän näkyvissä olevaa maaperää ja jopa 15 senttimetrin paksuinen turvekerros.
Nyrøysan kasvillisuus poikkeaa Bouvet’nsaaren muusta kasvillisuudesta, sillä nuorella maa-alueella on paljon pioneerilajeja. Erityisesti Nyrøysan eteläosa on peittynyt tummaan tulivuorenkuonaan ja tuffimateriaaliin. Tortula filaris- ja Brachythecium austro-salebrosum -sammalet sekä hiirensammalet hallitsevat tällaista aluetta. Irtonaisen maaperän takia jäkäliä ei sen sijaan juurikaan kasva. Osassa Nyrøysaa puolestaan on kerroksittain kovaa piihappopitoista laavaa, joka lohkeilee sileäpintaisiksi ja kulmikkaiksi paloiksi ja tarjoavat näin jäkälille hyvän kasvualustan. Alueen valtalajit ovat Brachythecium austro-salebrosum, hiirensammalet ja Usnea antartica. Fumarolien lämmittämät alueet antavat puolestaan rehevän kasvualustan suikero- ja savikkolapiosammalille. Lisäksi joidenkin fumarolien ympärillä on lajeja, joita ei tavata saaren muista osista.