stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ext2
Ominaisuudet

Edeltäjästään extfs-tiedostojärjestelmästä (joka korvasi alkuperäisen Minix-tiedostojärjestelmän) poiketen ext2 suunniteltiin alusta alkaen laajennettavaksi, ja niin esimerkiksi ext3-tiedostojärjestelmää voi käyttää myös ext2:na. Tiedostojärjestelmä sisältää tiedot käytetyistä laajennoksista ja siitä, onko jokin niistä epäyhteensopiva vanhojen järjestelyjen kanssa. ext-tiedostojärjestelmään verrattuna ext2 oli nopeampi, sisälsi aikaleimaamisen ja tuki 4 terabitin tiedostoja.
Tiedostojärjestelmän alussa on "superblock", jossa kerrotaan tiedostojärjestelmän ominaisuuksista ja sen muiden osien sijainnista. Superblokin jälkeen on varaustaulukkoja ja inodeja ja niiden jälkeen näihin liittyvät varsinaiset datablokit. Datablokkien jälkeen on superblokin varakopio ja seuraava erä varaustaulukkoja ja inodeja. Kiintolevyjen kasvaessa osa superblokkikopioista on jätetty pois.
Varmuuskopiointi

Mikäli tiedostojärjestelmä vaurioituu, sen perustiedot ovat vielä luettavissa superblokkien varakopioissa ja siten tiedostojärjestelmän eri osat ovat löydettävissä. Kopiot ovat yleensä samoissa paikoissa ja tunnistettavissa myös maagisista numeroista.
inode-blokin rikkoontuessa sen osoittamat tiedostot eivät ole enää automaattisesti korjattavissa, mutta koska saman tiedoston datablokit pyritään pitämään yhdessä, tiedosto saattaa löytyä ehjänä yhdessä tai muutamassa osassa, kunhan nämä osat ovat tunnistettavissa (tekstitiedoston osalta helppoa käsin, joidenkin rakenteellisten tiedostojen osalta mahdollista automaattisesti). inoden rikkoontumisesta on oireena merkilliset tiedosto-oikeudet.
Hakemiston rikkoontuessa tiedoston nimeä ei löydy. Tiedostojärjestelmän korjausohjelma fsck siirtää löytyneen rikkoontuneen tiedoston lost+found-kansioon ja nimeää sen siellä inode-numeron mukaan.
Vahingossa poistetun tiedoston palauttaminen onnistuu automaattisesti niin kauan, kun sen inodea ja datablokkeja ei ole otettu uusiokäyttöön. Yleensä inodeen merkitään tiedoston poistamisen aika ("dtime"), mutta muuten inode jää ennalleen (ext3 yleensä tyhjentää inoden kokonaan).
Erica (nimi)

| Erica |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Eerika
Vastineita eri kielissä:  Erika
Nimen alkuperä:  Erik
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erica on naisen etunimi. Suomessa nimi Erica on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 140 naiselle.
Tunnettuja Ericoita

Erica Alfridi (s. 1968), italialainen kilpakävelijä
Erica Campbell (s. 1981), yhdysvaltalainen alastonmalli
Erica Carlson (s. 1981), ruotsalainen näyttelijä
Erica-Irene Daes, Érika-Eiríni Ntaï (1925–2017), kreikkalainen diplomaatti ja poliitikko
Erica Durance (s. 1978), kanadalainen näyttelijä
Erica Ericsson (s. 1990), ruotsalainen jääkiekkoilija
Erica Goodman (s. 1948), kanadalainen harpisti
Erica Hjerpe (s. 1993), suomalainen seiväshyppääjä
Erica Jarder (s. 1986), ruotsalainen pituushyppääjä
Erica Johansson (s. 1974), ruotsalainen pituushyppääjä
Erica Jong (s. 1942), yhdysvaltalainen kirjailija
Erica Moore (s. 1988), yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija
Erica Pedretti (1930–2022), sveitsiläinen kirjailija ja kuvataiteilija
Erica Terpstra (s. 1943), alankomaalainen uimari
Erica Wiebe (s. 1989), kanadalainen painija ja olympiavoittaja
Erica Åberg (s. 1976), suomalainen taloussosiologian tutkija
Kuvitteellisia Ericoita

Erica Hahn, kuvitteellinen kirurgi televisiosarjassa Greyn anatomia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erica (nimi) Wikimedia Commonsissa
Eksenatidi

| --- | --- |
Eksenatidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
H-His-Gly-Glu-Gly-Thr-Phe-Thr-Ser-Asp-Leu-Ser-Lys-Gln-Met-Glu-Glu-Glu-Ala-Val-Arg-Leu-Phe-Ile-Glu-Trp-Leu-Lys-Asn-Gly-Gly-Pro-Ser-Ser-Gly-Ala-Pro-Pro-Pro-Ser-NH2
Tunnisteet
CAS-numero: 141758-74-9
ATC-koodi: A10BJ01
PubChem CID: 45588096
DrugBank: DB01276
Kemialliset tiedot
Kaava: C184H282N50O60S 
Moolimassa: 4187 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: proteolyysi
Puoliintumisaika: 2.4 h
Ekskreetio: virtsa
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C(US)
Reseptiluokitus:    
Antotapa: pistoksena ihon alle
Eksenatidi on peptidi, joka laskee verensokeritasoa lisäämällä insuliinin eritystä vereen. Eksenatidi tekee tämän aktivoimalla haiman GLP-1-reseptoreita agonistina. Eksenatidia käytetään Suomessa tyypin 2 diabeteksen hoitoon. Suomessa sitä myydään kauppanimillä Byetta, joka on lyhytvaikutteinen, ja Bydureon, joka on pitkävaikutteinen. Näitä valmisteita käytetään pistämällä niiden liuoksia omatoimisesti ihon alle.
FDA myönsi eksenatidille myyntiluvan USA:ssa 2005. Se sai marraskuussa 2006 myyntiluvan EU:ssa.
Eksenatidi löydettiin 1992 gilaliskon syljestä ja sitä kutsuttiin alun perin eksendiini-4:ksi. Tätä nimeä käytetään yhä luonnollisesta muodosta. Lääkkeenä käytettyä keinotekoista ainetta taas sanotaan eksenatidiksi. Lääke tuotetaan kemiallisella synteesillä L-aminohapoista.
Käyttö

Eksenatidia käytetään Suomessa tyypin 2 diabeteksen hoitoon yhdessä muiden diabeteslääkkeiden kanssa, joita ovat esimerkiksi metformiini, pioglitatsoni ja sulfonyyliurealääkkeet.
Eksenatidia pistetään omatoimisesti injektioneulalla ihon alle reiden tai vatsan alueelle. Sitä ei saa pistää lihakseen tai laskimoon.
Lyhytvaikutteinen valmiste (kauppanimi Byetta) otetaan kahdesti vuorokaudessa. Se on liuoksena injektiokynässä, josta sitä otetaan 5 tai 10 mikrogramman (µg) kerta-annoksin. Injektiokynä liuoksineen säilytetään jääkaapissa 2–8 °C:ssa. Kynän ei anneta jäätyä. Annoksen ottamisen aikana kynä pidetään alle 25 °C:ssa.
Pitkävaikutteinen valmiste (kauppanimi Bydureon) otetaan kerran viikossa samana viikonpäivänä. Valmiste on jauheena, jossa on 2 milligrammaa (mg) eksenatidia. Jauhe sekoitetaan juuri ennen käyttöä pakkauksessa olevaan nesteeseen, kunnes liuos on tasaisen sameaa, eikä siinä ole kokkareita. Liuos käytetään heti. Valmiste liuoksineen säilytetään jääkaapissa 2–8 °C:ssa. Sen ei anneta jäätyä.
Vasta-aiheet ja huomiot

Eksenatidia
ei pidä käyttää diabeettisen ketoasidoosin tai tyypin 1 diabeteksen hoitoon. Jälkimmäisessä insuliinia ei erity lainkaan, joten eksenatidi ei tehoa ainakaan ensisijaisena hoitona tähän tautiin.
ei tule käyttää raskaana tai imetyksen aikana.
ei suositella vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa poteville, joilla kreatiinipuhdistuma on alle 30 ml/min. Aineen käyttö voi pahentaa vajaatoimintaa. Vajaatoiminta myös lisää muiden haittavaikutusten todennäköisyyttä.
käytettäessä haimatulehduksen ilmenemistä tulee tarkkailla potilailla, jotka ovat poteneet joskus haimatulehdusta.
käytettäessä ruokahalu vähenee ja osalla käyttäjistä kehonpaino voi laskea. Tämä voi joissain tapauksissa olla haitallista.
käytettäessä on suurempi riski saada hypoglykemiakohtaus eritoten jos käyttää samanaikaisesti muita verensokeritasoa laskevia lääkkeitä, kuten sulfonyyliurealääkkeitä. Kohtaukset ovat usein lieviä tai keskivaikeita.
käytettäessä mahalaukun tyhjentyminen hidastuu. Tällöin tiettyjen lääkkeiden teho voi heiketä tai kasvaa. Lääkkeet tulisi ottaa eri aikaan kuin lyhytvaikutteinen eksenatidi. Esimerkiksi protonipumpun estäjät tulee ottaa tuntia ennen eksenatidi-injektiota. Helposti mahahapossa hajoavat lääkkeet tulee ottaa tuntia ennen tai yli 4 tuntia eksenatidin käytön jälkeen.
Haittavaikutukset ja yliannostus

Eksenatidin yleisin haittavaikutus on pahoinvointi, jota ilmenee noin 36%:lla lyhytvaikutteisen eksenatidin käyttäjistä 5–10 mikrogramman annoksin. Yli 1:llä käyttäjällä 10:stä voi myös ilmetä hypoglykemiaa käytettäessä eksenatidia yhdessä metformiinin tai sulfonyyliurealääkkeen kanssa. Yli 1:llä 10:stä voi ilmetä myös oksentelua tai ripulia.
1:llä 10–100:sta voi ilmetä ruokahalun heikkenemistä, päänsärkyä, huimausta, ylävatsavaivoja, vatsakipua, närästystä, vatsan turvotusta, ummetusta, ilmavaivoja, liikahikoilua, kutinaa tai nokkosihottumaa, hermostuneisuutta tai voimattomuutta.
1:llä 100–1000:sta voi ilmetä oksenteluun tai ripuliin liittyvää nestehukkaa, maistamisen häiriöitä, uneliaisuutta, röyhtäilyä, hiustenlähtöä, munuaisten toiminnan heikentymistä, pistoskohdan reaktioita tai kehonpainon laskua.
1:llä 1000–10 000:sta voi ilmetä anafylaksia tai suolitukos.
Eksenatidin yliannostus voi aiheuttaa voimakasta oksentelua ja nopeasti kehittyvän hypoglykemian. Yliannostus vaati hoitoa.
Toimintamekanismi

Eksenatidi toimii kehon tuottaman GLP-1-hormonin tavoin haiman beetasolujen GLP-1-reseptoreita aktivoivana agonistina. GLP-1-reseptoriaktivaatio muun muassa lisää verensokeritasoa laskevan insuliinin eritystä beetasoluista verenkiertoon. Tämän eritys on tyypin 2 diabeteksessa liian vähäistä. Lisäksi tyypin 2 diabeteksessa verensokeria kohottavan glukagonin eritys on liian runsasta, jonka eritystä eksenatidi vähentää. Eksenatidi myös hidastaa mahalaukun tyhjentymistä hidastaen siten ruuan hiilihydraattien imeytymistä verensokeriksi.
Farmakokinetiikka

Pistettäessä lyhytvaikutteista eksenatidia ihon alle, sen veriplasman huippupitoisuus saavutetaan 2 tunnissa.
Pitkävaikutteisessa eksenatidijauheessa on poly(D,L-laktidi-ko-glykolidi)kopolymeeri eli PLGA-mikrohiukkasia, jotka liuotetaan injektionesteeseen. Nämä pyöreät hiukkaset ovat halkaisijaltaan 0.06 nanometriä ja liukenevat veressä kokonaan noin 10 viikossa vapauttaen samalla eksenatidia hitaasti. Viikoittaiset 2 mg eksenatidiannokset tasoittavat eksenatidipitoisuuden 6–7 viikossa säännöllisen käytön aloittamisesta tasolle 300 pikogrammaa per millilitra veriplasmaa.
Aiheesta muualla

KEGG: Exenatide
Cooperin pari

Cooperin pari kuvaa suprajohteisiin syntyvää kahden elektronin muodostamaa korreloitunutta paria. Parikorrelaatio aiheutuu suprajohteissa elektronien välille syntyvästä attraktiivisesta eli puoleensa vetävästä vuorovaikutuksesta. Cooperin pari on saanut nimensä suprajohtavuuden mikroskooppisen BCS-teorian yhdeltä isältä, Leon Cooperilta. Cooper osoitti vuonna 1956  ohjaajansa John Bardeenin ehdotuksesta, että pienikin attraktiivinen vuorovaikutus saa aikaan pariutuneita elektronitiloja, joiden energia on pienempi kuin tilojen, joilla parikorrelaatioita ei ole. Tämä Cooperin epästabiilisuus saa aikaan suprajohtavuuden. Yhdessä Robert Schriefferin kanssa Bardeen ja Cooper kehittivät ideasta suprajohtavuuden mikroskooppisen teorian ja jakoivat Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1972.
Vaikutus

Cooperin parien ansiosta suprajohteiden alkeisvaraus on kahden elektronin varauksen suuruinen. Tämä näkyy muun muassa suprajohtavassa kvantti-interferenssilaitteessa SQUIDissa, jossa magneettivuo kvantittuu arvoon
\Phi _{0}={\frac {h}{2e}}.
Samoin suprajohtavien yksielektronitransistorien varautumisenergia on muotoa
E_{C}={\frac {(2e)^{2}}{2C}}.
Cooper Hoffman

| Cooper Hoffman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. maaliskuuta 2003 (ikä 21)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2021–
Merkittävät roolit:  Gary Valentine (Licorice Pizza)
Aiheesta muualla
IMDb 
Cooper Hoffman (s. 20. maaliskuuta 2003) on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä näyttelijä Philip Seymour Hoffmanin ja pukusuunnittelija Mimi O'Donnellin poika. Hän teki näyttelydebyyttinsä isänsä pitkäaikaisen yhteistyökumppanin, Paul Thomas Andersonin, ohjaamassa draamakomediassa Licorice Pizza (2021), josta hän sai parhaan musikaali- tai komediaelokuvan miespääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Aiheesta muualla

Licorice Pizza Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Dallara SF19

| Dallara SF19 |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Teknisiä tietoja
Renkaat:  Y Yokohama
Jarrut:  Brembo
Moottori:  Honda
Massa:  670 kg
Pituus:  5 233 mm
Leveys:  1 910 mm
Korkeus:  960 mm
Akseliväli:  3 115 mm
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Suzukan GP 2019
Dallara SF19 on italialaisen Dallaran valmistama kilpa-auto, jolla kilpailtiin japanin Super Formula -sarjassa kaudesta 2019 lähtien.
Autossa on Halo-turvakaari.
Auton seuraaja on vuodesta 2023 lähtien Dallara SF23.
Käännös suomeksi
Crew Dragon Demo-1

Crew Dragon Demo-1 (SpX-DM-1 SpaceX Demonstration Mission 1) oli SpaceX:n miehittämätön koelento uudella miehitetyille lennoille tarkoitetulla Dragon V2:lla. Lento oli Dragon V2:n ensimmäinen avaruuslento. Yhtiön Falcon 9 -raketti laukaisi Dragon V2-kapselin 2. maaliskuuta 2019 KSC-LC 39A -alustalta. Alus telakoitui asemalle 3. maaliskuuta ja palasi onnistuneen lennon jälkeen Maahan 8. maaliskuuta.
Lento kuuluu NASAn Commercial Crew Development -ohjelmaan. Seuraava avaruuteen yltävä lento oli miehitetty koelento Crew Dragon Demo-2.
Lennolla alus telakoitui kansainväliselle avaruusasemalle ja oli siellä 5 päivää. Lentoprofiili oli normaalin miehitetyn lennon mukainen elossapitojärjestelmineen ja paluun jälkeisine "miehistön" ja aluksen noutamisineen. Lennon on tarkoitus kvalifioida alus ja muut järjestelmät miehitettyjä lentoja varten pois lukien lennonkeskeytys, jota testattiin erillisillä laukaisuilla.  Kuormana aluksessa oli yksi Ripleyksi nimetty anturoitu testinukke, jolla on yllään Spacex-avaruuspuku, sekä muuta rahtia ja painottomuusindikaattori. Alus on lastattu vastaamaan massaltaan miehitettyä lentoa.
Lennolla käytettyä kapselia oli tarkoitus käyttää myös erilliseen lennonkeskeytyskokeeseen, jossa laukaisu keskeytetään kesken nousuvaiheen.  Kapseli tuhoutui 20. huhtikuuta 2019 kesken Landing zone 1:n luona olevalla testialustalla tehdyissä staattisissa propulsiojärjestelmän testeissä. Testeissä testattiin RCS-järjestelmää ja laukaisunkeskeytysjärjestelmää. Anomalia tapahtui viimeisessä kokeessa, jossa testattiin SuperDrago-moottoreita.
| --- | --- |
2. maaliskuu, 07:49 UTC: Laukaisu
3. maaliskuuta, noin 08:30 UTC alkaen: ISS rendezvous & telakointi
3. maaliskuuta, noin 13:00 UTC alkaen: Luukun aukaisu
8. maaliskuuta,  07:31 UTC: Irtaantuminen ISS:ltä
8. maaliskuuta,  13:45 UTC: Laskeutuminen
Elon Muskin mukaan etukäteen merkittävimmät kriittiset paikat lennolla ovat telakoituminen ISS:lle, paluu ilmakehään ja laskuvarjojen laukeaminen. Nämä kaikki ovat merkittävällä tavalla uusia asioita. Aiempi kapseli kiinnitettiin avaruusasemaan robottikäsivarrella, nyt alus telakoituu asemaan itsenäisesti. Ilmakehään paluussa uutta on integroitujen rakettimoottorien syvennysten ja ulkonemien vaikutus lennon vakauteen. Laskuvarjot ovat uudet.
Kuvia

Crew Dragon -kapseli kokoonpantuna hallissa LC-39A Horizontal Integration Facility.
Crew Dragon -kapseli Falcon 9 -raketin nokassa laukaisualustalla miehistösilta viereen käännettynä.
Crew Dragon saapumassa asemalle.
Crew Dragon telakoituneena ISS:lle.
Aseman miehistöä ensi kertaa aluksessa.
Crew Dragon laskeutumassa Atlanttiin
Crew Dragon Go Searcher -talteenottoaluksen kyydissä Floridan itärannikolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Crew Dragon Demo-1 Wikimedia Commonsissa
SpaceX:n Dragon- ja Dragon 2 -lennot()
| --- | --- |
Testilennot:   Dragon test flight  COTS-1  COTS-2  Pad Abort Test  Demo-1  In-Flight Abort Test  Demo-2 
ISS-logistiikka:   CRS-1  CRS-2  CRS-3  CRS-4  CRS-5  CRS-6  CRS-7†  CRS-8  CRS-9  CRS-10  CRS-11  CRS-12  CRS-13  CRS-14  CRS-15  CRS-16  CRS-17  CRS-18  CRS-19  CRS-20  CRS-21  CRS-22  CRS-23  CRS-24  CRS-25  CRS-26  CRS-27  CRS-28  CRS-29  CRS-30  CRS-31 
Miehitetyt lennot:   Demo-2  Crew-1  Crew-2  Inspiration4  Crew-3  Axiom-1  Crew-4  Crew-5  Crew-6  Axiom-2  Crew-7  Axiom-3  Crew-8  Polaris Dawn  Crew-9  Fram2 
Katso myös:   Falcon 9  Falcon 9:n laukaisut  COTS  CRS  Dragon  Dragon 2  Commercial Crew Development  Commercial Crew Program 
Kesken olevat lennot on lihavoitu • kursivoituja lentoja ei ole lennetty • †-merkki tarkoittaa epäonnistunutta laukaisua
Coyoacán

Coyoacán sijainti Méxicossa.
Coyoacán on yksi kuudestatoista Meksikon pääkaupungin Méxicon hallintoalueesta. Pinta-alaltaan Coyoacán on 54,4 neliökilometriä.
Vaikka Coyoacán sijaitsee melko keskellä Meksikon kaupunkia, on sitä pitkään pidetty varsinaisen kaupunkialueen eteläosana. Tämä tilanne on kuitenkin muuttumassa, sillä etenkin Xochimilcon ja Tlalpanin hallintoalueiden asukasluku on kasvamassa. Nämä alueet siirtävät Méxicon kaupunkia etelämmäksi.
Plaza Hidalgo
Tolteekit perustivat Coyoacánin 600-luvun lopussa. Esikolumbiaanisella ajalla se oli merkittävä kaupunki. Coyoacán säilyi itsenäisenä vuoteen 1950 asti, jolloin se liitettiin Méxicon kaupunkiin.
Plaza Hidalgo ja Jardin Centenario ovat Coyoacánin tärkeimmät aukiot. Plaza Hidalgon pohjoislaidassa on Cortésin linna, jossa Hernán Cortés asui. Parroquia de San Juan Bautista -kirkko on saman aukion reunalla. Se rakennettiin 1500-luvulla, ja sen maalaukset ja freskot ovat todella hyvin säilyneet. Lähistöllä on myös Frida Kahlo -museo rakennuksessa, jossa taiteilija Frida Kahlo asui. Kahlon lisäksi Coyoacánissa ovat asuneet mm. Lev Trotski ja Diego Rivera.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (espanjaksi)
Criminal (Natti Natashan ja Ozunan kappale)

| ”Criminal” Natti Natasha & Ozuna |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 1. syyskuuta 2017
 Formaatti: digitaalinen lataus, striimaus
 Tuottaja(t): Fino Como el Haze
 Tyylilaji: pop, reggaeton
 Kesto: 03.52
 Levy-yhtiö: Pina
Natti Natashan muut singlet
| ”Otra Cosa” 2016 | ”Criminal” 2017 | ”Amantes de una Noche” 2018 |
Ozunan muut singlet
| ”Se Preparo” 2017 | ”Criminal” 2017 | ”Egoísta” 2017 |
Criminal on dominikaanilaislaulaja Natti Natashan sekä puertoricolaislaulaja Ozunan kappale. Kappaleen ovat sanoittaneet Natasha, Ozuna, Jhay Cortez, Rafael Pina sekä Vincente Saavedra ja sen tuotannosta vastasi puolestaan Fino Como el Haze. Kappaleen julkaisi Pina Records singlenä 1. syyskuuta 2017. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 18. elokuuta 2017. Videota oli katsottu heinäkuussa 2018 yli 1,4 miljardia näyttökertaa, joka tekee siitä YouTuben kaikkien aikojen 46:ksi katsotuimman videon.
Käännös suomeksi
Excalibur (albumi)

| Excalibur Grave Digger |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6.9.1999
 Tuottaja(t): Chris Boltendahl, Uwe Lulis
 Tyylilaji: heavy metal, power metal
 Levy-yhtiö: GUN Records
Grave Digger muut julkaisut
| Knights of the Cross 1998 | Excalibur 1999 | The Grave Digger 2001 |
Excalibur on saksalaisen power metal -yhtyeen Grave Diggerin täyspitkä studioalbumi, joka julkaistiin 6. syyskuuta 1999.
Kappaleet

The Secrets of Merlin – 2.38
Pendragon – 4.20
Excalibur – 4.45
The Round Table (Forever) – 5.10
Morgane le Fay – 5.16
The Spell – 4.38
Tristan's Fate – 3.38
Lancelot – 4.45
Mordreds Song – 4.00
The Final War – 4.02
Emerald Eyes – 4.04
Avalon – 4.45
Parcival (bonuskappale) – 4.59
Kokoonpano

Chris Boltendahl  (laulaja)
Uwe Lulis (kitara)
Jens Becker (bassokitara)
Stefan Arnold (rummut)
Hansi Kürsch (taustalaulu)
Piet Sielck (taustalaulu)
Hacky Hackmann (taustalaulu)
Eric Hecht (säkkipilli)
Hans Peter Katzenburg (kosketinsoittimet)
Aiheesta muualla

Excalibur discogs.com -sivustolla
Albumi Excalibur (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Esisolu

Osa
biologian
artikkelisarjaa
Keskeisiä aiheita
Yhteinen polveutuminen
Evoluution todisteet
Prosessit ja lopputulokset
Populaatiogenetiikka · Geneettinen variaatio · Mutaatio · Luonnonvalinta · Adaptaatio · Geneettinen ajautuminen · Geenivirta · Lajiutuminen · Sopeutumislevittäytyminen · Yhteistyö · Koevoluutio · Divergenssi · Konvergenssi · Paralleelinen evoluutio · Sukupuutto
Luonnonhistoria
Elämän alkuperä · Elämän historia · Evoluution aikajana · Ihmisen evoluutio · Evoluutiopuu · Biodiversiteetti · Eliömaantiede · Taksonomia · Kladistiikka · Välimuotofossiili · Joukkosukupuutto
Evoluutioteorian historia
Yleiskatsaus · Darwin · 
Lajien synty · Moderni synteesi
Tutkimushaarat ja sovellukset
Ekologinen genetiikka · Evoluutiolaskenta · Evoluutiopsykologia · Fylogenetiikka · Jalostus · Systematiikka
Yhteiskunnalliset vaikutukset
Yhteiskunnalliset vaikutukset
Vastustus
n · k ·
Esisolu on tutkijoiden kuvittelema solua muistuttava varhainen rakenne, josta elävät solut kehittyivät. Esisolut eivät kyenneet tuottamaan monia tarvitsemia ravinteitaan itse. Vuoden 2009 alkuun mennessä ei ole onnistuttu tuottamaan toimivaa esisolua, jossa tapahtuisi suuri joukko elämän vaatimia kemiallisia reaktioita ja muita tapahtumia.
Esisolujen uskotaan evoluutioteoriassa edeltäneen bakteerien ja arkkien tyyppisiä varhaisia esitumallisia. Esisolun uskotaan olleen pisara, jossa oli nukleiinihappoja, proteiineja, lipidejä ja muita vastaavia elämälle välttämättömiä molekyylejä. Silloin se olisi muistuttanut suurta liposomia. Esisolujen uskotaan kehittyneen kemiallisen evoluution kautta varhaisiksi tumattomiksi eli esitumallisiksi.
Yleiskatsaus

Lokeroituminen oli tärkeä osa elämän syntyä. Kalvot tuottavat suljettuja lokeroita, jotka ovat eristettyjä ympäristöstä ja mahdollistavat siten soluissa olevat toiminnallisesti erikoistuneet vesipohjaiset tilat. Koska lipidikaksoiskerros on läpäisemätön suurimmalle osalle veteen liukenevista (hydrofiilisistä) molekyyleistä, solulla on oltava mekanismeja, jotka ovat vastuussa ravintoainemolekyylien sisäänkuljetuksesta ja jätteiden uloskuljetuksesta solukalvon läpi. On erittäin haastavaa rakentaa esisoluja molekyylien kokoonpanoista. Merkittävä osa tätä haasteellisuutta on solujen sisäisille toiminnoille (kuten solukalvokuljetukselle ja itsereplikaatiolle) olennaisten, kalvorakkuloita koskevien dynaamiikkojen saavuttaminen amfifiilisiä molekyylejä käyttäen. Orgaanisten yhdisteiden väliset lukuisat kemialliset reaktiot tuottivat elämään tarvittavat rakennusosat maapallon alkuaikoina. Näistä rakennusosista amfifiiliset molekyylit ovat voineet olla suurin ratkaisutekijä molekyylikokoonpanoista solulliseen elämään tapahtuneessa evoluutiossa. Askel kalvorakkulasta esisoluun voisi olla itsereplikoituvien kalvorakkuloiden kehittyminen, joissa on mukana metabolinen järjestelmä.
Lokeroitumista suosiva valinta

Itsestään kootut kalvorakkulat ovat esisolujen keskeisiä komponentteja. Termodynamiikan toinen pääsääntö vaatii, että universumi etenee kohti suurempaa epäjärjestystä (tai entropiaa), mutta elämä on erityinen sen suuren järjestelmällisyyden takia. Tämän takia on oltava raja erottamaan elämään tarvittavat prosessit muusta, ei elävästä ympäristöstä. Solukalvo on ainoa solurakenne, joka löytyy kaikista mapallolla elävien organismien kaikista soluista.
Tutkijat Irene A. Chen, Jack W. Szostak (Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto 2009) ynnä muut osoittivat, että esisolujen yksinkertaiset fysiokemialliset ominaisuudet voivat saada aikaan keskeisiä solukäyttäytymisiä, mukaan lukien Darvinistisen kilpailun ja energianvarastoinnin alkeellisia muotoja. Tämänkaltaiset yhteistyövuorovaikutukset kalvon ja sen ympäröimän sisällön välillä voisivat suuresti yksinkertaistaa itsereplikoituvista molekyyleistä aitoihin soluihin siirtymistä. Lisäksi, kalvomolekyyleihin kohdistuva kilpailu olisi suosinut vakaita kalvoja, viitaten ristiin linkitettyjen rasvahappojen ja jopa nykypäivän fosfolipidien evoluutiota tukevaan selektiiviseen etuun. Tämä mikrolokeroituminen mahdollisti kalvonsisäisen aineenvaihdunnan, pienten molekyylien vaihdon ja suurten aineiden läpikulkemisen eston. Lokeroitumisen suurimmat edut olivat sisällön kasvava liukoisuus ja kemiallisen gradientin avulla tuotettu energia. Solut varastoivat tämän energian hiilihydraattien (kuten sokereiden), lipidien ja proteiinien kaltaisiin molekyyleihin, jotka happeen yhdistettyinä luovuttavat energiaa soluhengityksen aikana.