stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
6. maaliskuuta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 6. maaliskuuta Wikimedia Commonsissa
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Askeby

| Askeby |
| --- | --- |

 Askeby
 Koordinaatit: 58°24′28″N, 15°50′55″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköping
Väkiluku (31.12.2023):  506
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Askeby on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 506 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Askeby Wikimedia Commonsissa
Malmslätt

| Malmslätt |
| --- | --- |

 Malmslätt
 Koordinaatit: 58°24′50″N, 15°31′10″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköping
Väkiluku (31.12.2023):  4 886
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Malmslätt on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 4 886 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Malmslättissä sijaitsee Ruotsin ilmavoimien museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malmslätt Wikimedia Commonsissa
Bankekind

| Bankekind |
| --- | --- |
 Bankekindin kirkko
 Bankekind
 Koordinaatit: 58°22′34″N, 15°49′32″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköping
Väkiluku (31.12.2023):  503
Bankekind on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 503 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bankekind Wikimedia Commonsissa
Varastettu kuolema

| Varastettu kuolema |
| --- | --- |
 Ilmari Tapiovaaran alkuperäinen juliste.
Ohjaaja:  Nyrki Tapiovaara
Käsikirjoittaja:  Erik Blomberg, Eino Mäkinen, Matti Kurjensaari
Tuottaja:  Erik Blomberg
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Kuvaaja:  Olavi Gunnari, Erik Blomberg
Leikkaaja:  Erik Blomberg, Nyrki Tapiovaara
Pääosat:  Tuulikki Paananen Ilmari Mänty Santeri Karilo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Erik Blomberg Oy
Ensi-ilta:  4. syyskuuta 1938
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi, ruotsi, venäjä, englanti
Budjetti:  680 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varastettu kuolema on vuonna 1938 valmistunut Nyrki Tapiovaaran ohjaama jännityselokuva. Sitä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista suomalaisista elokuvista, vaikka se ei aikalaiskriitikoilta saanut juurikaan kehuja. Elokuvan lähtökohtana oli Runar Schildtin novelli "Lihamylly", mutta lopulliseen käsikirjoitukseen siitä jäi vain alkuasetelma sekä kolme päähenkilöä. Lisäksi novellin tapahtumat siirrettiin sisällissodan ajalta ensimmäisen sortokauden vuosiin 1904–1905. Elokuva kertoo nuorista aktivisteista, jotka käyvät maanalaista taistelua Venäjän viranomaisten harjoittamaa sortovaltaa vastaan. Lisäksi se sisältää kahden päähenkilön välisen rakkaustarinan.
Varastettu kuolema on talvisodassa kaatuneen Nyrki Tapiovaaran toinen pitkä elokuva. Hän ehti lyhyeksi jääneellä urallaan ohjata ainoastaan viisi elokuvaa, joista viimeinen jäi kesken. Elokuvan pääosissa ovat Tuulikki Paananen, Ilmari Mänty ja Santeri Karilo, jotka olivat suurelle yleisölle tuntemattomia, ja myös sivurooleihin kiinnitettiin teatterinäyttelijöitä. Varastettu kuolema sisältää paljon tyylikokeiluja, minkä vuoksi sen yhtenä tehtävänä on pidetty myös erilaisten kuvaus-, kerronta- ja leikkaustekniikoiden testaamista. Tapiovaara sai elokuvaan vaikutteita sekä Neuvostoliitosta että Ranskasta. Varastettu kuolema tunnetaan erityisesti aikaansa edellä olleesta kuvauksestaan sekä Helsingin kaupunkimiljöön hyödyntämisestä. Elokuva innoitti runsaasti myöhempiä ohjaajia, vaikkei se saanutkaan suoranaisia seuraajia.
Nykyään Varastettua kuolemaa pidetään Tapiovaaran kriittisenä kommenttina 1930-luvun poliittiseen tilanteeseen. Hän käytti avustajina kielletyn Suomen Kommunistisen Puolueen toiminnassa mukana olleita harrastajanäyttelijöitä, minkä takia Etsivä keskuspoliisikin seurasi tarkkaan kuvauksia.
Juoni

Varastetun kuoleman alussa nuoret suomalaiset aktivistit valmistelevat ”Julistusta Suomen kansalle”. Osa aktivisteista ei enää usko sanojen riittämiseen ja harkitsevat jo aseiden hankkimista. Aktivistien johtohahmo Robert Hedman yrittää kätkeä muistikirjansa joutuessaan ruumiintarkastukseen. Muistikirjan ottaa itselleen hämäräperäisen liikemiehen Jonni Claessonin ystävätär Manja.
Muistikirjan katoamisesta pelästyneet aktivistit ovat siirtämässä kirjapainoaan, kun asekauppias Claessonin painostamana Manja ottaa yhteyden heihin. Manja vie aktistivit Claessonin luo. He eivät pääse sopimukseen asekaupasta, mihin Claesson vastaa kiristyksellä. Manja tapaa myöhemmin Robertin ja vakuuttaa Claessonin olevan tosissaan. Manjan ja Robertin suhde kehittyy läheiseksi, ja Manja ehdottaa aktivisteille, että nämä varastaisivat aseet Claessonilta.
Aktivistit onnistuvat varkaudessaan, mutta he joutuvat viemään ruumisarkussa kuljettamansa aseet hautausmaalle turvaan myöhästyttyään junasta. Santarmit olivat urkkijoidensa avulla jo aktivistien perässä ja löytävät Robertin asunnosta ruumisarkun, jossa on kaikkien yllätykseksi ruumis. Aktivistit onnistuvat seuraavana päivänä vaihtamaan asearkun ruumisarkkuun liikenneseisauksen ansiosta.
Santarmit yllättävät Robertin ja Manjan, kun nämä ovat kokoamassa kuularuiskuasetta. He onnistuvat pakenemaan takaportaiden kautta. Robert palaa kaikesta huolimatta asunnolleen ja joutuu pidätetyksi. Manja hakee Robertin äidiltä apua. Tämä lähettää Robertille ruokakorin, jonka leivästä Robert löytää aseen ja viestin.
Claesson on tällä välin yllättänyt Manjan, joka on toteuttamassa omaa osaansa pakosuunnitelmasta. Claesson vie Manjan väkisin asunnolleen ja uhkaa suunnitelman paljastamisella. Hän on jo soittamassa santarmeille, kun Manja heittää häntä raskaalla tuhkakupilla. Manja karkaa ja pääsee vaunujen kanssa vankilan luokse juuri ajoissa. Robert on sitonut vartijan ja pääse karkaamaan venäläisupseerin univormussa. Kasakat lähtevät ajamaan karkureita takaa. Ohjaksissa oleva Robert karistaa kasakat ja vie karkulaiset meren rantaan. Manja on kuitenkin haavoittunut kasakoiden luodeista. Robert kantaa hänet aktivistien purjeveneeseen, mutta Manja kuolee ja Robert joutuu sulkemaan Manjan silmät.
Roolitus > Pääosat

Kuva-taidelehden Lyyli Ollilalle antamassaan haastattelussa Tapiovaara kertoi halunneensa elokuvaan uusia näyttelijöitä. Hän sanoi etsineensä ”tyyppejä”, jotka soveltuivat rooleihin omana itsenään. Pääosissa ovat Tuulikki Paananen (Manja), Ilmari Mänty (Robert Hedman) ja Santeri Karilo (Johnny Claesson). Heistä ainoastaan Karilo oli ammattinäyttelijä, joka oli esiintynyt muun muassa Viipurin kaupunginteatterissa ja Turun Työväen Teatterissa, sekä tehnyt kaksi elokuvaroolia. Tuulikki Paananen oli amerikansuomalainen tanssija, joka oli mukana jo vuotta aikaisemmin valmistuneessa Tapiovaaran esikoisohjauksessa. Ilmari Mänty oli ulkoministeriön virkamiehenä työskennelleen Ralph Enckellin salanimi. Hän oli aikaisemmin näytellyt Kansallisteatterin tiloissa toimineessa ranskankielisessä harrastajateatterissa, josta Enckell kertomuksensa mukaan löydettiin elokuvaan teatterinjohtaja Eino Kaliman suosituksen perusteella. Blomberg kuitenkin on sanonut nähneensä Enckellin lavalla ja todenneensa Tapiovaaran kanssa hänen olevan juuri sopivan ”herraskakara” roolia varten. Ruotsinkielinen Enckell puhui suomea vieraalla korostuksella, mikä joidenkin kriitikoiden mukaan antoi hänestä kuvan kankeana näyttelijänä.
Kuvaukset

Varastetun kuoleman käsikirjoitus sijoittui talveen, mutta kuvaukset tehtiin lumettomana aikana keväällä 1938. Ne alkoivat Katajanokalla Pikku-Satamakatu 6:ssa sijainneessa Adams-Filmin studiossa 13. maaliskuuta ja jatkuivat kesään saakka. Katajanokalla tehtiin myös kaupunkiin sijoittuvat ulkokuvaukset, kun taas päätöskohtaukset kuvattiin Espoon Westendissä ja Otaniemessä sijaitsevan Hagalundin kartanon mailla. Elokuvan budjetti oli noin 680 000 markkaa eli nykyrahassa noin 250 000 euroa. Rahoituksen järjestämisessä auttoi itsekin elokuvatuottajana toiminut Eva-Lisa Viljanen, jonka isä oli vuorineuvos Matti Viljanen.
Kuvaajina toimivat Erik Blomberg ja Olavi Gunnari, ja äänittäjänä Lauri Pulkkila. Lavastajina olivat Kaarlo Oksanen ja Ilmari Tapiovaara. Kuvausryhmässä työskentelivät muun muassa naamioitsija Rakel Linnanheimo sekä lavastajan apulaisena toiminut Hans Brückner. Musiikin sävelsi George de Godzinsky, joka myös esittää sen yhdessä orkesterinsa kanssa. Kyseessä oli ensimmäinen elokuva, jossa Godzinsky toimi säveltäjänä. Alkuperäisen elokuvajulisteen suunnitteli Ilmari Tapiovaara ja vuoden 1954 uusintakierroksella käytetyn graafikko Leo Engel.
Etsivä keskuspoliisi kuuli elokuvasta 5. huhtikuuta, jolloin tiedonantaja ”F. A.” ilmoitti Tapiovaaran tekevän Katajanokalla ”arkaluontoista filmiä”. Hän oli itse kuullut asiasta Hietalahdessa parturiliikettä pitäneeltä naiselta, joka oli mukana Työväen Näyttämön toiminnassa. Kuvausryhmässä ollut ilmiantaja Kusti Laitinen antoi ensimmäisen raporttinsa kuukautta myöhemmin. Laitinen kertoi muun muassa, että Hedmanin roolia esitti suomea hyvin huonosti puhunut mies, jota hän piti Ranskan suurlähetystön henkilökuntana. Lisäksi Laitinen paljasti, että myöhemmin tunnetuksi tullut ruumisarkkukohtaus kuvattiin Helsingin yliopiston patologian laitoksella professori Väinö Lassilan avustamana. Lassila oli yksi 1930-luvun merkittävimpiä suomalaisia ihmisoikeusaktivisteja.
Levitys

Varastettu kuolema tuli ensi-iltaan 4. syyskuuta 1938, jolloin se nähtiin Helsingin lisäksi Kotkassa, Kuopiossa, Porissa, Tampereella, Turussa ja Viipurissa. Sitä levitettiin arviolta seitsemällä teatterilevityskopiolla.
Elokuva keräsi noin 280 000 katsojaa, mikä oli vuoden keskiarvoa vähemmän. Se jäi teatteriesityskertojen määrässä selvästi vuoden keskitason alapuolelle.
Poliittiset viittaukset ja tulkinnat

Varastetun kuoleman yhtymäkohdat 1930-luvun yhteiskunnalliseen tilanteeseen havaitsivat jo Raimo Kinisjärvi, Jukka Rossi ja Pentti Kejonen vuonna 1979 Oulun Elokuvakeskuksen vuosikirjaan toimittamassaan artikkelissa. Vuonna 1995 elokuvasta tutkielman laatineen Anneli Lehtisalon mukaan tuolloin ei kuitenkaan ollut riittävästi näyttöä aktivistien ja kommunistien rinnastamiseen, vaan Tapiovaaran yhteiskuntakritiikin pystyivät havaitsemaan vain hänen poliittiset näkemyksensä jakaneet. Sen sijaan vuonna 1986 julkaistun Tapiovaaran elämäkerran kirjoittaneen Sakari Toiviaisen mukaan Varastettu kuolema toi jo 1970-luvulla enemmän mieleen kommunistit kuin aktivistit.
Elokuvaa 2000-luvulla tutkineen teatterihistorioitsija Mikko-Olavi Seppälän mukaan Varastettu kuolema on selkeästi poliittinen elokuva. Se voidaan tulkita Tapiovaaran ironiseksi aikalaiskommentiksi repressiivisen hallituspolitiikan synnyttämille jännitteille, joita vasemmistolaisten ja Etsivän keskuspoliisin välillä vallitsi. Koska Tapiovaara ei aikakauden ilmapiirissä pystynyt tekemään suoranaisesti poliittisia elokuvia, hän joutui käyttämään epäsuoraa ja viitteellistä ilmaisua. Seppälän mukaan Tapiovaara rinnastaa sortovuosien aktivistiliikkeen 1930-luvun kansalaisoikeusliikkeeseen, joissa kummassakin sivistyneistö ja työväestö toimivat yhdessä. Tätä alleviivatakseen hän valitsi aktivistien rooleihin sekä ruotsinkielistä porvaristoa että työväenluokkaisia harrastelijanäyttelijöitä. Varastetussa kuolemassa rinnastetaan toisiinsa myös Venäjän salainen poliisi ja Suomen Etsivä keskuspoliisi. Seppälän tulkinnan mukaan Työväen Näyttämön jäsenten kiinnittäminen avustajiksi vahvistaa elokuvan luonnetta kritiikkinä, kun vankeustuomioita saaneet ja EK:n seuraamat miehet esittävät ironisesti salaisen poliisin ja santarmien rooleja. Kaikkiaan kuusi elokuvassa esiintynyttä näyttelijää oli kärsinyt vankeustuomioita poliittisen toimintansa vuoksi.
Seppälän mukaan elokuvan aktivisteja voidaan verrata myös laajemmin 1930-luvun liberaaleja ja sosialisteja yhdistäneeseen fasismin vastaiseen taisteluun. Tapiovaara ja edistyspuoluetta kannattanut käsikirjoittaja Matti Kurjensaari kuuluivat itsekin Suomen ”kansanrintamaliikkeeseen”, joka kamppaili sananvapauden ja kansalaisoikeuksien puolesta. Teemansa myötä Varastettu kuolema vertautuu myös Jean Renoirin elokuvaan Marseljeesi, jossa vuonna 1937 kaatuneen kansanrintamahallituksen vaiheita käsitellään Ranskan vallankumouksen tapahtumien kautta.
Muut versiot ja televisioesitykset

Erik Blombergin 15 minuutilla lyhentämä versio tuli elokuvateattereihin keväällä 1954. Hän karsi lukuisia ”pahimmiksi krumeluureiksi” kutsumiaan yksityiskohtia, jolloin elokuvasta tuli perinteisempi ja suoraviivaisempi. Varastettu kuolema restauroitiin ensimmäisen kerran vuonna 1996, jolloin sitä esitettiin Suomen ensimmäisen kaupallisen elokuvaesityksen satavuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä Suomen elokuva-arkiston näytäntösarjassa.
Vuonna 2017 elokuva restauroitiin uudelleen Kansallisessa audiovisuaalisessa arkistossa. Blombergin leikkaamat 15 minuuttia lisättiin käsikirjoituksen mukaisiin paikkoihin ja samalla elokuvan sävyjä korjattiin. Uudessa kokonaisuudessa korostuvat erityisesti Tapiovaaran tekemät tyylikokeilut. Joulukuussa 2017 se oli yksi Lontoossa esitetyn ”Finland: Independence Day” -sarjan elokuvista.
Varastettu kuolema esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 14. maaliskuuta 1964, jonka jälkeen se on nähty MTV:n ja Yleisradion esittämänä toistakymmentä kertaa. Kun elokuva vuonna 1987 nähtiin televisiossa 16 vuoden tauon jälkeen, seurasi sitä 661 000 katsojaa. Vuonna 2017 digitoitu ja restauroitu versio esitettiin televisiossa ensimmäistä kertaa saman vuoden joulukuussa. Varastettu kuolema julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:llä elokuussa 2018, restauroituna versiona.
Näyttelijät

Santeri Karilo Jonni Claessonin roolissa.
Santarmi (Matti Jalava) ja matami Johansson (Annie Mörk).
Nyrki Tapiovaaraa ohjaa Tuulikki Paanasta.
Robert (Ilmari Mänty) ja Manja (Tuulikki Paananen) pakokohtauksessa.
Leo Engellin juliste, joka on myös DVD-julkaisun kansikuvana.
Slaka

| Slaka |
| --- | --- |

 Slaka
 Koordinaatit: 58°21′50″N, 15°33′49″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköping
Väkiluku (31.12.2023):  573
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Slaka on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 573 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slaka Wikimedia Commonsissa
Ekängen

| Ekängen |
| --- | --- |
 Ekängen
 Koordinaatit: 58°28′13″N, 15°38′22″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköping
Väkiluku (31.12.2023):  2 906
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ekängen on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 906 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ekängen Wikimedia Commonsissa
The Boys (suomalainen yhtye)

| The Boys |
| --- | --- |
 Eero ja Jussi & The Boys Akku-studiolla
Tiedot
Toiminnassa:  1964–2023
Tyylilaji:  rock, rautalankamusiikki, iskelmä, beat
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti   suomi
Jäsenet:  Jussi Raittinen   Eero Lupari   Jari Metsberg   Eero "Rudy" Ryynänen  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Boys on suomalainen rockyhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1964-2023. Yhtyeen laulusolistina ja keulahahmona toimi Jussi Raittinen. Yhtyeen alkuaikoina toisena laulusolistina toimi Jussin veli Eero Raittinen, joka lähti yhtyeestä vuonna 1968. Eero palasi yhtyeeseen myöhemmin takaisin, mutta lähti yhtyeestä soolouralle jälleen vuonna 2000.
Historiaa

Raittisen veljekset aloittivat levytysuransa vuonna 1960 kokoonpanossa Eero ja Jussi sekä Harry Aaltosen yhtye, jonka jatkona levytti yhtye nimeltä Eero ja Jussi rock-yhtyeineen. Keväällä 1962 Raittiset olivat perustamassa The Esquires -rautalankayhtyettä, mutta liittyivät syksyllä The Sounds -yhtyeeseen. Keväällä 1964 syntyi Eero ja Jussi & The Boys. Kahden ensimmäisen albumin jälkeen miehistö vaihtui moneen kertaan: vuoteen 1974 mennessä ”suomalaisen popmusiikin korkeakoulussa” oli soittanut jo 26 varsinaista jäsentä. 1970-luvulla Eeron ollessa soolouralla, Jussi saavutti menestystä Jussi & The Boys -ryhmällään, joka muun muassa voitti Syksyn Sävelen vuonna 1974 kappaleellaan ”Metsämökin tonttu”.
Kokoonpano

Jussi Raittinen – laulu, kitara, bassokitara (1964–1965, 1966–2023)
Tuomas Metsberg – kitara, laulu (2015–2023)
Jari Metsberg – kitara (2000–2023)
Eero ”Rudy” Ryynänen – rummut (2000–2023)
Lasse Sirkko — bassokitara (2022-2023)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Eero Lupari – kitara, laulu (1980–2015)
Eero Raittinen – laulu, rummut (1964–1966, 1967–1968, 1980–1999)
Jarkka Rissanen – kitara (1992–1999)
Vesa Anttila – kitara (1997–1999)
Olli Haavisto – kitara (1986–1996)
Hillel Tokazier – koskettimet, laulu (1980–1986)
Aikka Hakala – rummut (1967–1968, 1971–1980)
Pekka Tammilehto – kitara, laulu (1975–1980)
Antti Tammilehto – bassokitara (1977–1980)
Kaj Westerlund – kitara, bassokitara (1964–1966, 1970–1977)
Kalle Lae – kitara (1974–1975)
Antero Jakoila – kitara (1968–1974)
Mikki Nuorivaara – koskettimet, laulu (1968–1969, 1970–1972)
Rauli Puumalainen – rummut (1970–1971)
Jukka Hauru – kitara (1969–1970)
Pekka Pohjola – bassokitara (1969–1970)
Raimo Rautarinne – rummut (1969–1970)
Heikki Kasari – saksofoni, huilu, basso (1967–1969)
Arto Alaspää – trumpetti (1968–1969)
Eero Koivistoinen – saksofoni (1968–1969)
Matti Oiling – rummut (1969)
Ronnie Österberg – rummut (1968–1969)
Arno "Nono" Söderberg – kitara (1967–1969)
Timo Kalaoja – koskettimet, laulu (1967–1968)
Lasse Kvist – bassokitara (1964–1967)
Pekka Laitinen – koskettimet, laulu (1966–1967)
Seppo Paakkunainen – saksofoni, huilu, viulu (1966–1967)
Kurt Mattson – rummut (1967)
Ken McLeod – kitara (1967)
Mikko Kuoppamäki – rummut (1966–1967)
Ronnie Österberg – rummut (1966)
Seppo Keurulainen – laulu, kitara (1966)
Arto Lönnfors – laulu, kitara (1965–1966)
Harry Sjöberg – bassokitara (1964)
Julkaisut

Numero 1 (1965)
Numero 2 (1966)
Eero ja Jussi 1960–1970 (1970)
Mä tahdon rokata (1973) — kultalevy kesällä 1975
Pojat asialla (1974) — kultalevy syksyllä 1975
Kantri & rock (1975)
Kehä kaartuu (1975)
Mennään melomaan (1976)
Lapsilta kielletty (1979)
Hämeentie 38 (1980)
Numero 3 (1986)
Parhaat 1973–76 (1989)
3 kitaraa (1991)
Kuoppainen tie (1995)
20 suosikkia – Kaunis nainen (1995)
Shake! (2002)
Pop Show (2004) (feat. Agents & Jorma Kääriäinen)
Suomi-Rockin Korkeakoulu (2004)
Kerran vielä, pojat! (2014)
Unioninkatu 45 (2018)
Rokaten tieni meen (2023)
Aiheesta muualla

Raimo Öystilä: The Boys - Suomirockin korkeakoulu. Rytmimusiikin Syke
Eero ja Jussi & The Boys. Ylen Elävä arkisto.
Jussi & The Boys: Mä oon rock-kuningas. Ylen Elävä arkisto.
Euroopan unionin pohjoisin piste

Kuva Euroopan unionin pohjoisimmasta pisteestä.
Euroopan unionin pohjoisin piste sijaitsee Nuorgamin kylässä Utsjoella Pulmankin rajanylityspaikan välittömässä läheisyydessä tien nro 970 varrella. Kyseinen piste on myös Suomen pohjoisin piste.
Historia

Euroopan unionin rajojen muuttuessa myös pohjoisin piste on vuosien saatossa vaihtunut. Pohjoisin piste on ollut Nuorgamissa vuoden 1995 alusta lähtien.
Historia > 1950–1972 Euroopan talousyhteisön pohjoisin piste

Alun perin pohjoisin piste sijaitsi Listissä Länsi-Saksassa. (55°03′N).
Historia > 1973–1985 Euroopan talousyhteisön pohjoisin piste

Tanska ja sen myötä Grönlanti liittyi EEC:hen 1. tammikuuta 1973 2. lokakuuta 1972 pidetyn kansanäänestyksen pohjalta. Pohjoisin piste sijaitsi Grönlannin pohjoiskärjessä (83°37’39”N).
Historia > 1985–1994

Grönlanti erosi EY:stä vuonna 1985. Tämän jälkeen pohjoisin piste sijaitsi Isossa-Britanniassa Shetlandinsaarilla (noin 60°50’N).
Historia > 1995-

Suomi liittyi Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995.
Vilho

| Vilho |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:   1. tammikuuta  30. tammikuuta  28. helmikuuta  7. maaliskuuta  22. maaliskuuta  12. huhtikuuta  2. elokuuta  23. joulukuuta 
Muunnelmia:  Ville, Vili
Vastineita eri kielissä:  Will, William
Nimen alkuperä:  Vilhelm
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vilho on suomalainen miehen etunimi. Vilhon nimipäivä on 6. huhtikuuta, jolloin on myös Villen, Vilhelmin, Vilin, Viljamin ja Jamin nimipäivä. Suomessa nimi on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 37 225 miehelle ja muutamalle naiselle.
Vilho on alun perin ollut suomalaisessa kalenterissa muodossa ”Wilho”.
Tämä muoto on johdatettu nimestä Wilhelm, joka taas on alun perin tarkoittanut puolustavaa soturia tai kypäräniekkaa.
Tunnettuja Wilhoja

Wilho Ahola (1877–1956), vakuutusneuvos
Wilho Giers (1880–1929), liikemies
Wilho Hautala (s. 1999), este-, kestävyys- ja maastojuoksija
Wilho Ilmari (1888–1983), teatteriohjaaja ja näyttelijä, Suomen Teatterikoulun rehtori
Wilho Kyttä (1881–1960), hovioikeudenneuvos ja maaherra
Wilho Laine (1875–1918), SDP:n kansanedustaja
Wilho Rewell (1871–1951), toimittaja, juristi ja pormestari
Wilho Sipilä (1858–1917), kirkkoherra, lääninrovasti ja Suomalaisen puolueenkansanedustaja
Wilho Siukonen (1885–1941), musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja
Wilho Sjöström, oik. Frans Wilhelm Sjöström (1873–1944), taidemaalari ja professori
Wilho Soini (1854–1934), kirjailija, sanomalehtimies ja pankinjohtaja
Wilho Tikander (1904–1965), amerikansuomalainen lakimies, OSS:n Tukholman-toimiston päällikkö 1942–1945
Kuvitteellisia Vilhoja

Vilho Hannula, hahmo, joka esiintyy Korkeajännitys-sarjakuvissa
Vilho Koskela, hahmo, joka esiintyy Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas
Nimi muissa yhteyksissä

2803 Vilho, asteroidi
Nykil

| Nykil |
| --- | --- |
 Nykilin kirkko
 Nykil
 Koordinaatit: 58°17′15″N, 15°26′54″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköping
Väkiluku (31.12.2023):  402
Nykil on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 402 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nykil Wikimedia Commonsissa