stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Waqf

Sivu Haseki Hurrem Sultanin waqfiyyasta, rahaston peruskirjasta. Rahasto kustansi Hurrem Sultanin moskeijan, madrasan ja soppakeittiön perustamisen Jerusalemiin.
Waqf (arab. وَقْف‎, `waqf), wakf, waaf tai awqaf on uskonnollinen säätiö islamilaisessa maailmassa. Waqfia perustettaessa sen varat määrättiin johonkin hyväntekeväisyyskäyttöön. Waqf muistuttaa englantilaista trust-järjestelyä, ja jotkut pitävät sitä ristiretkien aikana islamilaisesta maailmasta tuotuna kopiona.
Waqfin rakenne

Waqf on trustin tavoin toisen henkilön eduksi hallittu varallisuuskokonaisuus. Sillä on
asettaja (waqif),
edunvalvoja tai toimeenpanija (mutawali), joka on omaisuuden muodollinen omistaja sekä
edunsaajat, jotka ovat omaisuuden asiallisia omistajia.
Waqfin tarkoituksena saattoi olla moskeijan, sairaalan, vesikaivon tai myöhemmin myös uskonoppineita kouluttavan madrasan ylläpito.
Waqfin taustaa

Säätiöiden saama suuri suosio johtui siitä, että abbasidihallitsijat alkoivat takavarikoida upporikkaiksi paisuneiden perheiden omaisuutta. Kun omaisuus säätiöitiin, se oli turvassa takavarikolta, eikä sitä saanut edes verottaa. Säätiöt olivat siten yhtiöitettyä ja tallennettua yksityisomaisuutta. Ratkaisumalli heikensi valtakunnan veropohjaa.
Säätiö teki mahdolliseksi lahjoittajan hallita omaisuuttaan kuolemaansa asti ja siirtää kontrolli sitten jälkeläisilleen. Säätiö myös suojasi omaisuutta hajoamiselta perinnönjaossa. Säätiön varjoa voitiin käyttää tulojen siirtämiseen omille perillisille, ja sen avulla voitiin suojata tyttärien toimeentulo. 1700-luvun Aleppossa naiset olivat lahjoittajina 30-40 prosentissa säätiöitä. Myöhäisen islamilaisen tiedon mukaan ylhäisönainen Fatima al-Fihri perusti 859 Al-Karaouinen moskeijan isältä perimillään rahoilla. Kyse oli mahdollisesti omaisuuden säätiöimisestä.
Islamin laki waqfeista otettiin käyttöön 900-luvulla. Lain ansiosta sairaaloiden määrä moninkertaistui nopeasti ja 1000-luvulla jokaisessa islamilaisessa kaupungissa oli useita sairaaloita. Waqfit kustansivat sairaaloiden kulut kattaen lähes kaiken ylläpidon palkoista ja tarvikkeista kunnossapitoon. Säätiöt rahoittivat myös lääkäreiden koulutuksesta vastaavia kouluja.
Wāw

Tarkkeettoman wāw-kirjaimen itsenäinen muoto.
Wāw (arab. واو‎, wāw, pers. ‏واو‎, vâv) on arabialaisen kirjaimiston 27. kirjain. Sen vastine heprealaisessa kirjaimistossa on vav (ו). Wāw voi sanasta riippuen esiintyä joko vokaalina tai konsonanttina, ja sen äänneasu vaihtelee huomattavasti kielestä toiseen. Joissakin kielissä kirjaimesta on muodostettu tarkkeellisia variantteja arabiasta puuttuvien äänteiden esittämiseen.
Wāw-kirjaimen itsenäinen muoto on و. Sanan keskellä ja lopussa se liitetään viivalla edeltävään kirjaimeen (esim. سو sw). Wāwia ei koskaan yhdistetä seuraavaan kirjaimeen, joten esimerkiksi yhdistelmässä وس ws kirjaimet kirjoitetaan hieman erilleen.
Arabiaksi konsonanttinen wāw ääntyy labiovelaarisena approksimanttina [w], ja tämä ääntämys on käytössä myös paštussa, kurdissa ja kašmirissa. Persiassa ja joissakin indoarjalaisissa kielissä kuten urdussa ja sindhissä wāw äännetään konsonanttina [v] ja tavallisesti myös translitteroidaan v.
Wāw-kirjainta käytetään vokaalina ilmaisemaan arabian pitkää u-äännettä [uː]. Persiassa se äännetään sanasta riippuen joko [u], [o] tai diftongina [ou̯]. Urdussa vokaalinen wāw voi saada äännearvon [u], [ʊ], [o] tai [ou̯], ja pandžabissa se ääntyy joko [u], [ʊ], [o] tai [ɔ]. Sekä paštussa että sindhissä wāw ääntyy joko vokaalina [o] tai [u]. Kurdissa yksi wāw lausutaan takavokaalina [u], ja kahdennetulla wāw-kirjaimella (وو) ilmaistaan etuvokaalia [y]. Kašmirin kielessä wāwia käytetään viiden eri vokaalin esittämiseen, joista jokaisella on oma kirjoitusasunsa: و [o], ۇ [ʊ], ۆ [oː], ۄ [ɔ] ja ۄآ [ɔː].
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva

| Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Ere Kokkonen
Tuottaja:  Marko Röhr
Säveltäjä:  Aarno Raninen
Kuvaaja:  Timo Heinänen
Leikkaaja:  Risto Salo   Eva Jaakontalo
Lavastaja:  Arvi Koljonen
Pääosat:  Heikki Kinnunen   Pertti Koivula   Jukka Puotila   Vesa Vierikko
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  National-Filmi Oy
Ensi-ilta:   2. marraskuuta 1990
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 880 002 mk
Seuraaja:  Vetenalaiset vehkeet
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva on Ere Kokkosen kirjoittama ja ohjaama vuonna 1990 valmistunut sotilasfarssi. Se kertoo kunniakkaasta, pääesikunnan unohtamasta sissikomppaniasta sekä sen "äidistä", vääpeli Körmystä. Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva sai 79 794 katsojaa
Elokuva on esitetty Yle TV2 -kanavalla kuusiosaisena minisarjana vuosina 1993, 1996, 2001 ja 2011 sekä kokonaisena elokuvana vuonna 2009. Vuodenvaihteessa 2015–2016 sarja esitettiin Yle TV1:llä. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä.
Ere Kokkosen kertoman mukaan käsikirjoituksessa käytettiin joitakin toteutumattoman elokuvan Uuno Turhapuro — salainen agentti suunniteltuja ideoita. Elokuva ei mennyt tuotantoon Eren ja Spede Pasasen riitauduttua Kokkosen provisiopalkasta.
Juoni

Räyhänrannan varuskunta Päijät-Hämeessä on unohtunut Pääesikunnan ylennysruletissa pahemman kerran. Varuskunnan toimintaa pyörittää käytännössä enää Sissikomppania, joka saa koulutettavakseen valtakunnan hankalimmat alokkaat.
Korpisoturien kunniaa ylläpitävän vääpelin tiukka kuri ei ole kaikkien alokkaiden mieleen, ja helpottaakseen palvelusurakkaansa joukon neropatti ja bisnesmies Friman keksii yhden jos toisenkin vempeleen, mukaan lukien styroksisen kranaatinheittimen sekä sähkömoottorilla avustetun armeijan polkupyörän.
Tarinan taustalla pyörivät marsalkan sauvan voittamiseen tähtäävän sotilaskilpailun lisäksi myös everstinrouvan perintökalut, tinatuopit, jotka alokas Hakkarainen saa vastuulleen toimitettavaksi kaupunkiin puhdistettavaksi alokas Sulosen lähtiessä mukaan kartaksi. Kultasepänliikkeen konkurssin myötä tuopit kuitenkin huutokaupataan, ja palveluksensa ohella Hakkaraisen on yritettävä hankkia tuopit takaisin. Naiset ja lomakiellot mutkistavat tuoppien takaisin saantia.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Heikki Kinnunen  | … |  Vääpeli Körmy   |
|  Pekka Huotari  | … |  alokas Hakkarainen   |
|  Pertti Koivula  | … |  alokas Sulonen (Körmyn poika)   |
|  Jukka Puotila  | … |  alokas Peter Friman   |
|  Vesa Vierikko  | … |  kapteeni Yrjö-Ylermi-Armas 'Y.Y.A.' Kuortti   |
|  Tom Pöysti  | … |  vänrikki 'Nappula' Pienimäki   |
|  Samuli Edelmann  | … |  alokas Iivanainen   |
|  Pentti Siimes  | … |  eversti Oskari Tossavainen   |
|  Elina Pohjanpää  | … |  rouva Tossavainen   |
|  Eija Vilpas  | … |  vänrikki Pienimäen vaimo   |
|  Maria Melin  | … |  rouva Körmy   |
|  Jani Volanen  | … |  porttivahti Räikkönen   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  kersantti Jantunen   |
|  Milka Ahlroth  | … |  everstin tytär   |
|  Kata Kärkkäinen  | … |  kauneuskilpailuvoittaja 1   |
|  Susanna Haavisto  | … |  kauneuskilpailuvoittaja 2   |
|  Kai Hyttinen  | … |  miespalvelija näytelmässä   |
|  Taneli Mäkelä  | … |  kersantti   |
|  Aarre Karén  | … |  lääkäri näöntarkastuksessa   |
|  Seppo Laine  | … |  ravintolan eteisvahtimestari   |
|  Kiti Kokkonen  | … |  Katri-Eveliina   |
|  Aleksi Mäkelä  | … |  Jokinen   |
|  Jan Nyquist  | … |  Joonas, alokas   |
|  Eila Pehkonen  | … |  koiran ulkoiluttaja   |
|  Ville Virtanen  | … |  alikersantti   |
|  Aarno Sulkanen  | … |  kultakauppias   |
|  Markku Huhtamo  | … |  johtaja Karl Isomäki   |
|  Ere Kokkonen  | … |  mies nakkikioskilla   |
|  Katariina Kaitue  | … |  Kristiina, näyttelijätär   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa huonosti käsikirjoitetuksi ja kömpelösti toteutetuksi ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä elokuva on niin alkeellinen ja avuton, sovinistinen ja vanhoillinen, ettei sitä ole ”hienotunteisuussyistä” aihetta käsitellä laajemmin. ”Totean vain, että tekijät eivät ole saaneet teokseensa juurikaan hauskuutta tai toiminnallista otetta.”
Aiheesta muualla

Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva Elonet., katsottavissa kokonaan.
Vääpeli Körmy -elokuvat
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva (1990) – Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet (1991) – Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät (1992) – Vääpeli Körmy – taisteluni (1994) – Vääpeli Körmy ja kahtesti laukeava (1997)
Eduard Vääri

Eduard Vääri (vasemmalla) vuonna 1960.
Eduard Vääri (26. kesäkuuta 1926 – 17. toukokuuta 2005) oli virolainen kielitieteiljä ja Tarton yliopiston suomalais-ugrilaisten kielten professori.
Biografia

Eduard Vääri syntyi Tartumaan Valgutassa. Hän toimi viron kielen opettajana Tarton opettajainstituutissa vuoteen 1953, jolloin hän liittyi Tarton yliopiston opettajakuntaan. Kieltentutkimuksensa hän aloitti vuonna 1952. Vääri tutki muun muassa Valdain karjalaa, liiviä ja vatjaa. Hänen kandinaattityönsä aihe oli itämerensuomalaisten kielten sukulaisuussanasto. Myöhemmin hän keskittyi erityisesti liivin ja viron kielen tutkimiseen. Vääriä pidetäänkin Viron merkittävimpänä liivin ja liiviläisyyden asijantuntijana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1975 väitöskirjallaan, joka koski liivin alkuperäisiä suffikseja.
Palkintoja

Ferdinand Johan Wiedemannin kielentutkimuspalkinto (2001)
Valkoisen tähden IV luokan ansiomerkki (2004)
Kirjallisuus

Eduard Vääri: Viron kielen oppikirja.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1975.  ISBN 951-717-064-5  (suomeksi)
Aiheesta muualla

Eduard Väärin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Thomas Wassberg

| Thomas Wassberg |
| --- | --- |
 Thomas Wassberg vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1956 (ikä 68) Lennartsfors, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto 
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | 15 km |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | 50 km |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | viesti |  |
|  Kultaa | Calgary 1988 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1982 | 50 km |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 1987 | 30 km |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 1987 | viesti |  |
|  Hopeaa | Seefeld 1985 | 15 km |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 1987 | 15 km |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 1987 | 50 km |  |
|  Pronssia | Seefeld 1985 | viesti |  |
Thomas Wassberg (s. 27. maaliskuuta 1956 Lennartsfors) on ruotsalainen hiihtäjä ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Wassberg voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 15 kilometrin hiihdossa 17-vuotiaana vuonna 1974 ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin nuorten EM-hopeaa 15 kilometrillä ja viestissä. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sijoittui kuudenneksi viestissä ja 15:nneksi 15 kilometrillä. Hän voitti epävirallisen hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1976–1977lähde? mutta loukkaantui alkuvuonna 1978 auto-onnettomuudessa vähän ennen Lahden MM-kisoja, joihin hän ei näin pystynyt osallistumaan. Uuden vuosikymmenen koittaessa alkoivat Wassbergin menestysvuodet. Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 hän voitti kultaa 15 kilometrillä yhden sadasosasekunnin erolla Juha Mietoon. Lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä neljänneksi ja viestissä viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Oslon MM-kisoissa hän voitti kultamitalin 50 kilometrillä sekä sijoittui viidenneksi viestissä, 16:nneksi 30 kilometrillä ja 18:nneksi 15 kilometrillä.
Sarajevon olympialaisissa 1984 Wassberg voitti kaksi kultaa: 50 kilometrillä ja viestissä. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän hiihti hopealle 15 kilometrillä ja oli mukana pronssia voittaneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 hän voitti kultaa 30 kilometrillä ja viestissä sekä saavutti hopeaa 15 ja 50 kilometrillä. Vielä Calgaryn olympialaisissa 1988 hän saavutti kultaa Ruotsin viestijoukkueessa.
Wassbergin mukaan on nimetty nopeatempoinen luisteluhiihdon tekniikka, jossa tehdään sauvatyöntö jokaisen liu'un yhteydessä.
Arvokisasijoituksia

Talviolympialaiset 1976, Innsbruck:
6. sija: viesti
15. sija: 15 km
Talviolympialaiset 1980, Lake Placid:
kultaa: 15 km
4. sija: 30 km
5. sija: viesti
1982 MM-kisat, Oslo:
kultaa: 50 km
5. sija: viesti
16. sija: 30 km
18. sija: 15 km
Talviolympialaiset 1984, Sarajevo:
kultaa: 50 km ja viesti
14. sija: 30 km
1985 MM-kisat, Seefeld:
hopeaa: 15 km
pronssia: viesti
4. sija: 30 km
1987 MM-kisat, Oberstdorf:
kultaa: 30 km ja viesti
hopeaa: 50 km ja 15 km
Talviolympialaiset 1988, Calgary:
kultaa: viesti
Väärennös

Väärennetty Rolex
Väärennös on yleensä hyötymistarkoituksessa tehty jäljitelmä, jonka tarkoitus on luoda valheellinen vaikutelma tuotteen alkuperästä tai sisällöstä.
Yleisiä väärentämisen kohteita ovat muun muassa raha, dokumentit, taideteokset, vaatteet, lääkkeet, kellot ja erilaiset varaosat.
OECD arvio kulutustavaroiden väärennösten ja tekijänoikeusrikkomusten rahalliseksi arvoksi maailmankaupassa 200 miljardia Yhdysvaltojen dollaria vuonna 2005. Summa on 2% kyseisen vuoden maailmankaupan arvosta
Rahan väärentäminen

Rahaa väärennetään ammattimaisesti usein laittomissa setelipainoissa. Tavallisilla skannereilla ja mustesuihkutulostimilla voidaan tuottaa heikkolaatuisia väärennöksiä. Lisäksi oikealta käteen tuntuvaa setelipaperia on vaikea hankkia. Euroopassa väärennetään yleisemmin pieniä seteleitä kuin suuria. Väärennösten havaitsemiseksi seteleissä on nykyisin monenlaisia turvatekijöitä.
Tekstiväärennökset

Tekstiväärennöksiä ovat esimerkiksi kirjalliset väärennökset, historiallisten dokumenttien väärennökset, journalistiset väärennökset sekä plagiointi koulu- ja yliopistomaailmassa. Tunnettuja tekstiväärennöksiä ovat esimerkiksi Konstantinuksen lahjakirja, Pietari Suuren testamentti ja Siionin viisaiden pöytäkirjat.
Kirjalliset väärennökset kuuluvat kaunokirjallisuuden alaan ja eroavat muista tekstiväärennöksistä siinä, että ne ovat taidetta tai ne esitetään taiteen kontekstissa. Tyypillisiä kirjallisia väärennöksiä ovat tekstit, jotka esitetään tunnetun kirjailijan tuotoksena. Kirjalliset väärennökset eivät yleensä ole rahallisesti arvokkaita kuten kuvataiteen väärennökset.
Taiteen väärentäminen

Taidetta on luultavasti väärennetty kaikissa sivistyneissä kulttuureissa kaikkina aikoina. Eniten on väärennetty niitä asioita, joita on eniten arvostettu, kuten Egyptin faaraoiden aikaisia koruja, antiikin aikaisia veistoksia, keskiaikaisia pyhäinjäännöksiä ja renessanssiajan maalauksia sekä nykyaikana kuuluisien taiteilijoiden teoksia, joista maksetaan suuria summia.
Kirjallisuutta

Sarsila, Juhani: Historian väärennöksiä ja väärentämisen historiaa.  (2., korjattu ja laajennettu laitos)  Helsingissä:  Otava, 1988.  ISBN 951-1-09981-7
Aiheesta muualla

Leino, Raili: Piratismi tappaa 14 miljoonaa ihmistä vuodessa (Arkistoitu – Internet Archive). Tekniikka & talous 23.4.2009.
Värikallion kalliomaalaus

| Värikallion kalliomaalaus |
| --- | --- |
 Värikallion maalauksia.
Sijainti
 Värikallion kalliomaalaus
Koordinaatit:  65.5143°N, 29.3025°E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Suomussalmi
Aiheesta muualla
  Värikallion kalliomaalaus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Värikallion kalliomaalaus sijaitsee Suomussalmen Hossan kansallispuistossa Kainuussa. Kalliomaalaus on kuviomäärältään kolmanneksi suurin Suomessa ja se on ilmeisesti maalattu kivikaudella. Seutu on nykyään lähes asumatonta erämaata. Maalauksen löysivät Juha Rossi ja Leena Mäkelä vuonna 1977.
Sijainti

Värikallion kalliomaalaus sijaitsee Oulujoen vesistöalueen latvoilla olevan Somerjärven itäisimmän osan pohjoisella rannalla. Etäisyys Kuusamon rajalta on 700 metriä etelään. Maalauspinta on lounaaseen viettävässä kallion pystyseinämässä. Maalauksia on 10,5 metrin matkalla noin 0,2–2,5 metriä järvenpinnan yläpuolella. Pystykallio laskee suoraan veteen.
Maalauksiin pääsee tutustumaan ympäri vuoden Hossan kansallispuiston polkuverkostoon kuuluvia polkuja ja hiihtolatuja pitkin. Lihapyörteen pysäköintipaikalta johtaa maalauksille 3,5 ja 4,5 kilometrin pituiset opastetut polut. Paikalle pääsee myös meloen. Värikallion lähellä on hirsinen kota ja nuotiopaikka ja hieman kauempana laavu, jossa voi yöpyä. Maalauskallion eteen on rakennettu tähystyslava, jonne pääsee 80 metriä pitkää siltaa pitkin.
Ajoitus

Suomen kalliomaalauksien ikää on voitu arvioida maankohoamisesta johtuvan järvialtaan kallistumiseen perustuen. Värikalliolla vedenpinnan korkeus on kuitenkin pysynyt lähes samalla tasolla koko jääkauden jälkeisen ajan ja siksi tämä ajoitusmenetelmä ei sovi tähän kohteeseen. Suurin osa maamme kalliomaalauksista on kampakeraamiselta ajalta eli ajanjaksolta 5000–3200 eaa. Nuorimmat maalaukset saattavat ajoittua vuoden 2000 eaa. vaiheille tai myöhemmäksikin. Värikallion kalliomaalaukset ovat tyylinsä perusteella arvioitu tehdyn 1500–2500 eaa.
Maalaukset > Suomen kolmanneksi suurin kohde

Värikallion kalliomaalaus on Suomen kolmanneksi laajin kuvakenttä. Suurin kuvakenttä on Saraakallio I ja toiseksi suurin Astuvansalmi. Maalauskenttä on melko tiivis ja sen kuviot ovat pieniä. Värikalliolla on tunnistettu enimmillään 61 erillistä kuviota, joista suurin osa esittää ihmishahmoja ja hirvieläimiä. Osa kuvioista ei ole säilynyt ehjänä ja ne ovat jääneet tunnistamatta.
Maalaukset > Kalliopinta

Kalliopinta on pystysuuntainen ja päättyy suoraan veteen. Alimmat kuviot ja punamaaliläikät ovat vain 20 senttimetriä vedenpinnasta, kun ylimmät ovat 2,5 metriä vedenpinnan yläpuolella. Kallion pinta on lohkeillut irti jättäen kaksi suurta ja pari pientä kallionkulmausta jäljelle. Kaksi suurinta kulmausta jakavat maalauskentän kolmeen osaan ja kolmanneksi suurin yhdessä vinon halkeaman kanssa jakaa keskimmäisen alueen kahteen osaan.
Vasemmanpuoleisin kallionkulmauksen vasemmalle puolelle jää pari metriä leveä pinta, joka on vaalean valuman peitossa ja jota voidaan kutsua osaksi A. Maalausalueen keskellä olevasta pienemmästä kulmauksesta jatkaa vinosti alaspäin kulkeva halkeama veteen saakka. Ne jakavat keskialueen osiin B ja C. Oikealla kallionkulmaus erottaa vielä osan D.
Maalaukset > Vaalea kalliopinta, osa A

Vasemmassa reunassa kallion pintaa ala on valunut vaaleaa ainetta, joka on kuivunut siihen kiinni. Alueelle on maalattu kaksi kuvioryhmää. Vasemmassa ryhmässä on 3–4 tikku-ukkoa ja katkelmia muista kuvioista. Näiden oikealla puolella, jäkäläalueen toisella puolella on usean kuvion ryhmä. Ryhmään kuuluu neljä peuraa tai hirveä ja katkelma ihmishahmosta. Muut kuviot ovat säilyneet osittain. Kalliopinta jatkuu oikealle lohkeamaan asti runsaan jäkäläkasvuston peittämänä.
Maalaukset > Halkeaman vasen puoli, osa B

Edellisen lohkeaman ja maalauskentän keskeltä halkaisevan vinon halkeaman väliin jää toinen maalausalue, jonka vasen osa on värjäytynyt vaaleaksi ja yläosa suttaantunut punaiseksi. Vaalean alueen reunassa on runsaslukuinen kuvioryhmä.
Ryhmästä erottuu selvästi seitsemän tikku-ukkomaisesti maalattua hirveä tai peuraa, kaksi ihmishahmoa, ja kolmiomainen kuvio, jossa on "silmänä" pieni pystyviiva. Kolmion yläpuolella on nousevassa järjestyksessä muun muassa konttaava peuraihminen, pitkävartaloinen mieshahmo, pyöreäselkäinen karhu, joka on suomalaisissa kalliomaalauksissa harvinaisuus, ylöskiipeävät hirvieläimet, oikealle katsova isopäinen hirvieläin ja vasemmalle katsova pienempi hirvieläin. Vasemmalle jäävät muut kuviot vaativat vielä tulkintaa.
Kuvioryhmän vaikutelmaksi on jäänyt nouseva trendi, sillä monet kuviot "kurkottelevat" ylöspäin. Samalla jää vaikutelma, että kuvioita tulisi lukea sarjakuvamaisesti alhaalta ylöspäin. On ehdotettu, että kuvaelma kertoo shamaanin muuttumisesta hirveksi tai peuraksi. Tämä tulkinta lähtenee kolmanneksi alimmaisesta kuviosta, jossa on sekä ihmiseltä että eläimeltä olevia piirteitä.
Alueen yläreunassa erottuu runsaan punavärin seasta vain katkelmia, joista voi tunnistaa ainakin ihmisen ylävartalon. Punavärialueiden alareunassa erottuu vielä joitakin kuvioita. Selkeimmin jäsentyy "kolmisarvinen" ja "kaksisilmäinen" pää. Sen alla on kaksi lyhytjalkaista eläintä, ehkä liskoja tai majavia. Aivan halkeaman alla, osan C kaksisarvisen ihmishahmon alla, vaikuttaa olevan ihmishahmo.
Maalaukset > Halkeaman oikea puoli, osa C

Vinosti kuvakentän yli kulkevan halkeaman taitekohdasta nousee suoraan ylös punavärialue, jonka vasemmalla puolella on suurin osa osan C kuvioista. Selvästi erottuvat kaksi kolmiopäistä ihmishahmoa, joilla on leveät hartiat. Suuremman pituus on 50 senttimetriä. Niille on merkitty kaksi silmää ja toiselle myös nenää merkitsevä viiva. Hahmojen vasemmalla puolelle on maalattu kaksi hirvieläintä katseet oikealle. Näiden alla, aivan halkeaman yläpuolella, sijaitsee sarvipäinen ihmishahmo, joka on maalattu täyteisesti. Hahmolla on kyynärpäät hartioiden korkeudella ja kädet taitettuina ranteistaan sivulle.
Kolmiopäisten ihmishahmojen yläpuolella on monisakarainen kuvio, joka ei ole enää ehjä. Se muistuttaa rapua tai päätöntä ihmistä ylimääräisillä käsillä. Heti kuvion vieressä on täyteisesti maalattu päätön suuri hirvieläin. Rapukuvion oikealla puolella on ikään kuin sarvipäiset kasvot, jolle on maalattu silmät ja nenätäplä. Muut kuviot jäävät katkelmiksi.
Noin metrin edellisistä kuvioista alaspäin, pystysuoran punavärialueen alaosassa, halkeaman yläpuolelle, on vielä maalattu pitkä rengaspäinen ihmishahmo (joiden mielestä kolmiopäinen), jolla vartalossaan kolme ylimääräistä uloketta. kasvoihin on merkitty silmät ja nenä. Kädet levittäytyvät alaspäin. Joiden mielestä pää on kuitenkin kolmiopäinen. Osa C jatkuu kulmaukseen saakka sisältäen muutamia vaikeasti tulkittavia kuvioita, kuten esimerkiksi tikkumaisesti maalattu hirvi.
Tiiviin maalausalueen jälkeen oikealla on harvakseen muutamia kuvioita. Vähäkuvainen alue päättyy kalliokulmaukseen, jonka yläpuolella on muutamia kuvioita ja oikealla puolen jälleen peittävää punaista. Ylhäällä vasemmanpuoleisin maalaus sijoittuu rosoiselle kalliolle. Maalaus hahmottuu koukkupolviseksi ihmishahmoksi, jonka kädet on suunnattu alas. Pää on ilmeisesti rengasmainen. Vartalon yläosassa on viivoja, jotka muodostavat rinnat. Hahmo lienee siis naispuolinen. Ihmisen oikealla puolen kalliossa on viivakatkelmia, joista ei muodostu tunnistettavia kuvioita.
Maalaukset > Oikeanpuoleinen kalliopinta, osa D

Kulmamaisen lohkeaman yläpuolella ja oikealla sivustalla löytyvät muutamat osan D kuviot. Yläpuolelle on maalattu ihmishahmo, jolla on rengasmainen pää, koukistuneet polvet ja alas taivutetut kädet. Käsien alle on vedetty viistot viivat, jotka voisivat olla rinnat. Kädessä on myös ylimääräinen vaakaveto, joka on kuin sauvan katkelma. Ihmishahmon läheltä löytyy sik-sak-kuvio ja pieni eläinhahmo.
Ihmishahmon korkeudella, mutta toista metriä oikealle, sijoittuu suurehko kampamainen kuvio. Sen voisi hahmottaa oikealle katsovaksi hirveksi, mutta jalkoja olisi silloin viisi. Toinen ratkaisu olisi ajatella kuviota kahdeksi päällekkäin maalatuksi tikkumaiseksi hirvieläimeksi. Hirviparin vasemmalla puolella voidaan hahmotta heikkona piirtyvä ihmishahmo, jonka pituus lienee 35 senttimetriä.
Loput osan D kuvioista sekoittuu keltapunaiseksi värjäytyneeseen kalliopintaan. Sen seasta voi hahmottaa kuvionkatkelmia, joiden tulkinta jää epävarmaksi. Sellaisia voivat olla koukkupolvinen mieshahmo ja hirvi. Ihmishahmon jalat ovat haarallaan ja niiden välissä näkyy punaista maalia.
Erityistä

Suomalaisissa kalliomaalauksissa esiintyy harvoin karhua esittäviä kuvioita. Sellaisia voidaan tunnistaa Värikalliolla ja Astuvansalmella. Liskoja saattaa olla Värikallion lisäksi myös Saraakalliolla. Värikalliolla hirvieläimet on maalattu tikkumaisesti ja niiden tyyli eroaa muista maalauskohteista. Niitä on arveltu myös peuroiksi.