stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maija Poppanen

Ensimmäisen romaanin kansikuva.
Maija Poppanen (engl. Mary Poppins) on kuvitteellinen hahmo P. L. Traversin kirjoittamissa lastenkirjoissa. Romaaneista ensimmäinen Maija Poppanen julkaistiin englanniksi vuonna 1934 ja suomeksi 1936 Tyyni Tuulion, 1982 Marikki Makkosen sekä 2010 Jaana Kapari-Jatan käännöksenä. Romaaneja on kaikkiaan kahdeksan, ja niistä viimeinen ilmestyi englanniksi vuonna 1988. Kirjat on kuvittanut Mary Shepard (1909–2000), ja vuoden 2010 suomennoksen on kuvittanut Marika Maijala.
Parhaiten Maija Poppasen hahmo tunnetaan Disneyn samannimisestä elokuvasta Maija Poppanen, jossa häntä esittää Julie Andrews. Elokuvasta on tullut tutuksi ”Supercali”-laulu, jossa on sana supercalifragilisticexpialidocious (suom. superoptihupilystivekkuloistokainen). Disney on julkaissut myös jatko-osan Maija Poppasen paluu, jonka nimiosassa nähdään Emily Blunt.
Kirjat kertovat Maija Poppasen melko katkonaisesta urasta Pankin eli Lippaan (engl. Bank) perheen lastenhoitajana. Maija Poppanen menee ja tulee miten mielii, vaivautumatta selittämään. Kirjoissa hän on luonteeltaan hyvin pikkumainen ja itserakas mutta erinomainen lastenhoitaja, joka saa asiat rullaamaan ja järjestää suojateilleen uskomattomia yllätyksiä. Hän on aina laittautunut ja hyvin ylpeä ulkonäöstään, hänellä on kädessä matosta tehty laukku ja papukaijapäinen sateenvarjo. Hänellä on myös siniset silmät sekä hiukset tiukalla nutturalla.
Kahdeksasta Maija Poppas -kirjasta on suomennettu neljä ensimmäistä:
Maija Poppanen
Maija Poppanen tulee takaisin
Maija Poppanen avaa oven
Maija Poppanen puistossa
Maija Poppas -musikaali sai Suomen-ensi-iltansa Helsingin Kaupunginteatterin suurella näyttämöllä 13.8.2009.
Kirjallisuutta

Bergsten, Staffan: Mary Poppins and Myth.  Stockholm:  Almqvist & Wiksell, 1978.  ISBN 91-22-00127-1
Grilli, Giorgia: Myth, Symbol, and Meaning in Mary Poppins: The Governess as Provocateur.  ((In volo, dietro la porta: Mary Poppins e Pamela Lyndon Travers, 1997.) Translated by Jennifer Varney. Foreword by Neil Gaiman)  New York:  Routledge, 2007.  ISBN 978-0-415-97767-8
Kunz, Julia: Intertextuality and Psychology in P. L. Travers’s Mary Poppins Books.  (ALPH: Approaches to Literary Phantasy, 7)  Frankfurt a. M.:  Peter Lang, 2014.  ISSN 1864-323X  ISBN 978-3-631-64873-5
Dharavi

Yksi Dharavin sisäänkäynneistä
Näkymää Dharavissa
Dharavi on slummi Mumbain kaupungissa Intiassa. Slummi sijaitsee kahden rautatielinjan välissä Sionin, Bandran, Kurlan ja Kalinan esikaupunkien alueilla. Alue on jakautunut kortteleihin asukkaiden kotipaikkakuntien, kielen ja uskonnon mukaan. Dharavin asukaslukua on vaikea laskea tarkasti, koska tuhannet ihmiset muuttavat kaupunkiin päivittäin, joista monet slummiin. Arvioiden mukaan asukkaita olisi yhdestä viiteen miljoonaa. Osa dharavilaisista on jo toisen sukupolven asukkaita.  Slummissa toimii runsaasti pienteollisuutta ja tekstiiliyrittäjiä, joiden kokonaisliikevaihdon arvellaan tuottavan yli 650 miljoonan Yhdysvaltain dollarin liikevaihdon vuodessa.
Maharashtran osavaltio on suunnitellut uudelleenrakentavansa alueen nykyaikaiseksi asuinalueeksi, jossa olisi sairaaloita, kouluja ja ostoskeskuksia. Hankkeen hinta-arvio on yli kaksi miljardia dollaria. Asukkaat ovat vastustaneet liikemiesten suunnitelmia.
Dharavi torjui kuumepotilaita etsivillä partioilla, testauksella ja koronaviruspotilaiden eristämisellä melko hyvin kevään 2020 koronavirusaallon. Tuolloin yli 2000 sairastui koronavirukseen Dharavissa, noin 80 kuoli.
Näkymää slummiin
Saviruukkuja myynnissä.
Näkymää slummiin
Aiheesta muualla

Maailmankuvalehti Mumbain slummissa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dharavi
Käännös suomeksi
Lembergin taistelu

Lembergin taistelu käytiin Venäjän keisarikunnan ja Itävalta-Unkarin välillä Lembergin eli nykyisen ukrainalaisen Lvivin kaupungin ja linnan hallinnasta ensimmäisen maailmansodan alkupuolella syyskuussa 1914. Venäläiset valtasivat Lembergin piirittäen myöhemmin Przemyślin ja jatkaen hyökkäystään syvemmälle Itävalta-Unkariin.
Tausta

Vaikka Saksan keisarikunta oli lyönyt kaksi venäläistä armeijaa pohjoisessa Tannenbergin taistelussa ja Masurian järvialueen taistelussa, sota etelämpänä Itävalta-Unkarin suunnalla sujui keskusvaltojen kannalta huomattavasti huonommin. Venäläiset etenivät Itävalta-Unkarin hallitsemaan Galitsiaan voittaen vastustajansa ja ajaen nämä kaoottiseen vetäytymiseen. Näiden joukkojen onnistui kuitenkin luoda hutera puolustuslinja itään Lembergin linnasta. Venäläisten onnistui kuitenkin seurata heitä nopeasti ja useasta eri suunnasta. Venäläisen kenraali Aleksei Brusilovin komentama kahdeksas armeija saapui itävaltaunkarilaisten puolustusasemille 30. elokuuta ennen kuin puolustajilla oli ollut aikaa kunnollisiin valmisteluihin.
Brusilov hyökkäsi 31. elokuuta ja hänen joukkonsa ajoivat puolustajien oikean siiven pakoon. Itävaltaunkarilaiset menettivät noin 5 000 miestä ja 32 tykkiä, joista suurta osaa ei edes ehditty viedä asemiinsa. Pakenevat joukot loivat reikiä puolustuslinjoihin ja venäläiset ajoivat viikon ajan puolustajia taaksepäin kohti Lembergin linnaa.
Taistelu Lembergistä

Elokuun vaihtuessa syyskuuksi Lembergissä levisi paniikki. Lembergin linna oli varustettu ruualla ja ammuksilla ollen kykenevä tehokkaaseen puolustukseen, mutta sotilaiden taistelutahto oli huono. Lisäksi kaupungissa kuultiin itävaltaunkarilaisten armeijan pääosan vetäytyneen kauemmas länteen, jolloin puolustajat eivät saisi nopeasti apua. Venäläiset aloittivat tykistötulen kaupunkiin ja piirittivät sen katkaisten pakoreitit länteen. Varhain aamulla 2. syyskuuta venäläisten joukot alkoivat edetä Lembergin esikaupunkeihin. Itävalta-Unkarin komentajat yrittivät haalia joukkoja vastahyökkäykseen, mutta näiden joukkojen hyökkäys epäonnistui surkeasti. Joukot oli kasattu pääasiassa slaaveista. Venäläiskomentaja määräsi joukkonsa ampumaan hyökkääjien päiden yli, jotta nämä tajuaisivat voivansa antautua turvallisesti. Slaavialaiset Itävalta-Unkarin yksiköt kävelivätkin venäläisten linjoille muiden kansallisuuksien paetessa. Lemberg vallattiin 3. syyskuuta ja itse kaupungissa ei käyty taisteluita ollenkaan puolustajien antautuessa.
Seuraukset

Lembergin helpohko valtaus aiheutti skandaalin Itävalta-Unkarissa. Maa menetti noin 130 000 sotilasta sotavankeina, joista jopa 60 000 oli antautunut omasta aloitteestaan. Lisäksi menetettiin 700 tykkiä, 2 000 konekivääriä, 500 000 kivääriä sekä suuret varastot ruokaa ja ammuksia. Huolestuttavaa oli myös se, että Lembergin pääasiassa slaavilaiset asukkaat toivottivat venäläiset tervetulleiksi. Lembergin taistelu oli ensimmäinen ympärysvaltojen merkittävä voitto ja se nosti paitsi venäläisten, myös brittien ja ranskalaisten taistelutahtoa.
Takaisinvaltaus

Osana Saksan etenemistä vuoden 1915 alussa sai saksalainen kenraali Alexander von Linsingen tehtäväkseen vallata Lemberg takaisin. Tämä onnistuikin, kuten koko operaatio, jossa Venäjän rintamalinjaa työnnettiin sadan kilometrin verran itään.
Venäläisiä joukkoja etenemässä Lembergiin.
Olly Alexander

| Olly Alexander |
| --- | --- |
 Olly Alexander vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olly Alexander Thornton
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Harrogate, North Yorkshire, Englanti
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Olly Alexander
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2008–
Tyylilajit:  synthpop, indiepop, electronica, tanssipop
Yhtyeet:  Years & Years
Levy-yhtiöt:  Polydor, Kitsuné
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Olly Alexander Thornton (s. 15. heinäkuuta 1990 Harrogate, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen laulaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan Years & Years -yhtyeen solistina ja yhtyeen vuoden 2015 hittialbumista "Communion". Yhtye on saavuttanut kaksi ykkössijan albumia Britannian albumilistalla sekä ykkössijan singlen ja viisi Top 10:n joukkoon sijoittunutta singleä Britannian singlelistalla. Näyttelijänä Olly Alexander on saavuttanut menestystä Ritchie Tozerin roolissa It's a Sin -draamasarjassa.
Alexander on kuusinkertainen Brit Awards -palkintogaalan ehdokas ja on saanut useita ehdokkuuksia myös näyttelijänuraltaan. Olly Alexander edusti Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Danny L Harlen kanssa tuotetulla kappaleella nimeltään ”Dizzy”. Hän tuli kilpailun finaalissa 18. sijalle saatuaan yhteensä 46 pistettä, joista kaikki ammattilaisraadeilta. Hän oli ainut kilpailija, joka ei saanut yhtään yleisöpisteitä. Harle on tuottanut kappaleita muun muassa Dua Lipalle ja Charli XCX:lle.
Yksityiselämä

Alexander on homoseksuaali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olly Alexander Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Luova Records

Luova Records  on vuonna 2015 Jyväskylässä perustettu suomalainen levy-yhtiö, joka julkaisee digitaalisen musiikin lisäksi myös CD-levyjä, vinyylejä sekä C-kasetteja.
Yhtyeet ja artistit

Emilia Elelé
Huminoita
Ateena
Orvokki
Janne Masalin
Klara LaFleur
Kallio Calibro
Bereniken hiukset
Jesufåglar
Kyllikit ja Tähdenlento-orkesteri
Kynnet
Litku Klemetti
Litku Klemetti & Tuntematon numero
Lyyti
Maa ilmasta
Moly
Mummin Kullat
MÄSÄ
Neiti Olga
Order of the Living
Pekka Tuomi
Petrus Piironen
Riikkahoi
Riutta
Matti Salo
Matti Salo Quartet
Sateenkaarina
Sumuposauttaja
Suonuotio
Teemu Raudaskoski
Tienhaara
The Aeon
UTU
Zorse
Aiheesta muualla

Luova Records
Jalkaväkirykmentti 39 (talvisota)

joukko-osastot
JR 37
JR 38
JR 39
KTR 13
KevOs 13
25. PionK
26. PionK
komentajat
eversti Hannu Hannuksela
Jalkaväkirykmentti 39 (JR 39) perustettiin Kuopiossa. Rykmentin perusti Kuopion sotilaspiiri ja se kuului eversti Hannu Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.  Rykmentin komentajaksi tuli Pohjois-Savon suojeluskuntapiirissä lähes koko 30-luvun piiripäällikkönä toiminut eversti Pietari Autti.
Rykmentin rungon muodosti kolme 845 miehen vahvuista jalkaväkipataljoonaa:
kapteeni Lauri Virtasen I pataljoona,
kapteeni Mauno Palmusen II pataljoona ja
kapteeni Lauri Karvosen III pataljoona.
Rykmenttiin kuului lisäksi esikuntakomppania, kranaatinheitinkomppania, ampumatarvikekolonna ja kaksi elintarvikekolonnaa. Pataljoonan komentajista Lauri Virtanen tuli rykmenttiin Reserviupseerikoulusta Haminasta, Mauno Palmunen Pohjan Rykmentistä Kuopiosta ja Lauri Karvonen Viipurin Rykmentistä Jaakkimasta.
Pataljoonien komppanianpäälliköt olivat pääasiassa armeijan ja suojeluskuntien palveluksessa olevia upseereita, joukossa muutama evp. upseeri. Talvisodan joukot koottiin pitäjittäin. Rykmentin I pataljoonan miehet olivat Lapinlahdelta ja Sonkajärveltä, II pataljoonan Kiuruvedeltä, Vieremältä ja Varpaisjärveltä ja III pataljoonan Pielavedeltä ja Keiteleeltä. Reservinupseereita oli maaseudulla vähän ja sen vuoksi rykmentiin tuli joukkueenjohtajia pääasiassa Kuopiosta, Iisalmesta sekä isommilta paikkakunnilta aina Etelä-Suomea ja Helsinkiä myöten. Täydennysmiehiä, joiden tappiot olivat suhteellisesti hyvin suuret, tuli rykmenttiin pääasiassa Varsinais-Suomesta.
Rykmentin vahvuudeksi ilmoitettiin talvisodan kynnyksellä marraskuun lopulla 99 upseeria, 16 kanta-aliupseeria ja 455 reservin aliupseeria ja 2392 miehistöön kuuluvaa, muutamaa kymmentä vaille 3000 miestä. Rykmentti esiintyi talvisodassa sen varsinaisessa kokoonpanossa vain ensimmäisen sotaviikon ajan. Kotajärven ja Lavajärven taisteluissa 7.-8. joulukuuta 1939 oli JR 38:n ja JR 39:n pataljoonia jo alistettu rykmenttien komentajille eversti Hannes Olkkoselle ja eversti Pietari Autille ristiin ja tästä eteenpäin ne toimivat pääasiassa erinimisten taisteluosastojen ja ryhmien osina.
Eversti Hannes Olkkosen komentama JR 38 oli toinen Pohjois-Savosta koottu ja Kuopiossa perustettu rykmentti. Sen I pataljoonan miehet olivat Suonenjoelta, Maaningalta ja Siilinjärveltä, II pataljoonan Karttulasta, Rautalammilta ja Vesannolta ja III pataljoonan Nilsiältä ja Muuruvedeltä.
Varustaminen

Rykmentti pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen ne eivät toteutuneet etenkään kaluston osalta.
Yksiköt

Jalkaväkirykmentti koostui seuraavista yksiköistä (suluissa määrävahvuus):
Rykmentin esikunta (E/JR 39), johon kuului komentajan lisäksi 12 henkilöä
Rykmentin esikuntakomppania (Esik.K./JR 39) (169 henkilöä)
Rykmentin kranaatinheitinkomppania (Krh.K./JR 39) (83 henkilöä)
Rykmentin kolonna eli huolto- ja kuljetusosasto (Ampumatarvikekolonna 59 henkilöä + Elintarvikekolonna x 2 á 48 henkilöä)
I pataljoona (I/JR 39) (á 845 henkilöä)
II pataljoona (II/JR 39)
III pataljoona (III/JR 39)
Komentaja(t)

eversti Pietari Autti
Keskittäminen

Rykmentti keskitettiin 18.-20. lokakuuta 1939 välisenä aikana tulevalle toiminta-alueelleen Laatokan Karjalaan Leppäsyrjän alueelle.
Talvisodan taisteluista

IV armeijakunnan taistelualueelle tyypilliseen tapaan myös Jalkaväkirykmentti 39 ei esiintynyt varsinaisessa kokoonpanossaan viivytysvaiheen päättymisen jälkeen, vaan sen yksiköitä toimi useiden eri tilapäisorganisaatioiden osina.
Rykmentin suorina "perillisinä" voinee pitää muun muassa Taisteluosasto Neitoa (Tst.Os. Neito) ja Taisteluosasto Lohikäärmettä (Tst.Os. Lohikäärme), joka esiintyi myös Ryhmä Lohikäärmeen nimellä.
Komentaja esikuntineen muodostui mainituissa taisteluosastoissa rykmentin komentajasta ja hänen esikunnastaan.
Rauha 13. maaliskuuta 1940

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi puhuttiin kotiuttamisen sijasta lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Rykmentin komentaja eversti Pietari Autti.
Kusano-sassanidit

Kusano-sassanidit oli Persiaa hallinneen Sassanidit-nimisen hallitsijasuvun haara, joka hallitsi entisen Baktrian ja Kušana-valtakunnan alueella noin 250-450. Tästä hallitsijasuvun haarasta on vähän tietoa ja ainoa tunnettu aikakausi on Kanishkan kausi. Varhaisin Kusano-sassanideista, josta on kirjallinen mainnta, oli Hormizd I. Roomalaisissa teksteissä mainitaan myös Wahram I ja Wahram II. Myöhemmistä hallitsijoista tiedetään Hormizd II, Pērōz II ja Pērōz III. Noin 350-450 hunnien hyökkäykset hajaannuttivat Kusano-sassanidien alueen.
Kusano-sassanidien alueella, kuten yleensä sassanidien alueella, vaikutti Silkkitien kautta harjoitettu kaupankäynti ja buddhalaisuus.
Helsingin Yrittäjät

Helsingin Yrittäjien logo
Helsingin Yrittäjät on helsinkiläisten yritysten edunvalvonta- ja palvelujärjestö. Se on yksi Suomen Yrittäjien, elinkeinoelämän suurimman etujärjestön, 20 aluejärjestöstä. Helsingin Yrittäjissä on yli 5 000 yrittäjäjäsentä. Helsingin Yrittäjien puheenjohtaja on Mari Laaksonen (2018–) ja toimitusjohtaja Tiina Oksala (2014–). Järjestön toimisto sijaitsee Kampissa Helsingin keskustassa.
Helsingin Yrittäjät tarjoaa jäsenilleen tietoa yrittäjyyden tueksi, neuvontaa, tapahtumia ja koulutusta sekä yhteistyökumppaneiden etuja. Järjestön päätapahtuma on ollut jo vuodesta 2007 järjestettävä Yritystä Stadiin -tapahtuma. Helsingin Yrittäjien Yritystä Stadiin -jäsenlehti ilmestyy kolme kertaa vuodessa.
Helsingin Yrittäjien tehtävä on parantaa yritysten ja yrittäjien kannattavan toiminnan edellytyksiä Helsingin kaupungin alueella.
Järjestö jakaa jokavuotisena perinteenä Vuoden helsinkiläinen yritys -palkintoa. Vuosina 2011 ja 2012 järjestö jakoi myös elämäntyöpalkintoa. Ensimmäisen elämäntyöpalkinnon sai Aira Samulin ja vuonna 2012 elämäntyöpalkinto annettiin Lasse Liemolalle. Yhdistys palkitsee vuosittain myös Vuoden helsinkiläisen nuoren yrittäjän sekä vuodesta 2017 alkaen Vuoden helsinkiläisen yksinyrittäjän.
Paikallisyhdistykset ja nuorten yrittäjien verkosto

Helsingin Yrittäjät muodostuu kuudesta alueellisesti rajatusta paikallisyhdistyksestä:
Helsingin Yrittäjät – Lounais-Helsinki ry
Helsingin Yrittäjät – Etelä-Helsinki ry
Helsingin Yrittäjät – Keski-Helsinki ry
Helsingin Yrittäjät – Länsi-Helsinki ry
Helsingin Yrittäjät – Itä-Helsinki ry
Helsingin Yrittäjät – Pohjois-Helsinki ry
Järjestöllä on lisäksi nuorten yrittäjien verkosto HYNY, Helsingin Yrittäjien Nuoret Yrittäjät. Vuoden 2011 alusta alkaen järjestössä on toiminut kokeneiden yrittäjien Senioriverkosto. Vuoden 2016 alussa järjestössä aloitti kansainvälisyyttä edistävä HEI Network (Helsinki Entrepreneurs International). Vuodesta 2024 kansainvälisten yrittäjien verkosto laajennettiin Uudellemaalle, yhteistyössä alueen yrittäjäjärjestöjen ja Suomen Yrittäjien kanssa.
Historia

Yksityisyrittäjäin Helsingin aluejärjestön perustamiskokous oli 10.1.1939. Kokouksen kutsui koolle Yksityisyrittäjäin Liitto ry:lähettämällä kutsukirjeen helsinkiläisille Yksityisyrittäjäin Liittoon kuuluville yksityisyrityksellisille liikemiesjärjestöille. Tuolloin siis perustettiin yrittäjille Helsinkiin oma aluejärjestö, jonka toiminta-alueeseen kuului väljästi ilmaistuna myös sen lähiympäristö. Jäseninä oli aluksi pääasiassa toimialajärjestöjä, mutta melko pian myös yksittäiset, itsenäiset yrittäjät alkoivat hakeutua järjestön toiminnan pariin.
Vuonna 1962 sääntömuutoksen myötä nimi muutettiin Suur-Helsingin Yrittäjät ry:ksi toiminta-alueen ja jäsenistön pysyessä entisellään. Toiminta monipuolistui ja jäsenmäärä kasvoi. Pääkaupungin alueen voimakkaan kehityksen myötä toteutettiin sittemmin useita tarpeellisiksi nähtyjä rakenteellisia järkeistämisratkaisuja, joiden seurauksena toiminta saatiin lopulta nykyiseen muotoonsa. Myös toiminta-alueen uusi rajaus tuli tarpeelliseksi, kun myös Espooseen ja Vantaalle perustettiin vuonna 1979 itsenäisesti toimivat yhdistykset ja vastuun taakkaa voimakkaasti kehittyvillä ja kasvavilla lähialueilla jaettiin.
Vuonna 2009 Helsingin Yrittäjät viettivät 70-vuotisjuhlaa. Juhlavuonna julkaistiin pääkaupunkiseudun yrittäjäjärjestöjen yhteinen historiikki ”Yrittäjyys kantaa Suomea – Helsingin ja pääkaupunkiseudun yrittäjäjärjestöt 1939–2009”. Samana vuonna järjestö isännöi Valtakunnallisia Yrittäjäpäiviä Helsingin Messukeskuksessa.
Vuoden 2019 alusta Helsingin Yrittäjien yhdeksän paikallisyhdistystä järjestäytyi kuudeksi alueellisesti rajatuksi yhdistykseksi.
Aiheesta muualla

Helsingin Yrittäjät
HYNY - Helsingin Yrittäjien nuoret yrittäjät
HEI network (Helsinki region Entrepreneurs International)
Helsingin Yrittäjien juhlavuosilogo
Edith Hammar

Edith Hammar 2023.
Edith Hammar (s. 1992) on suomenruotsalainen kuvataiteilija. Hän on syntynyt Helsingissä ja asuu nykyisin Göteborgissa. Hammar on valmistunut kuvataiteen kandidaatiksi Tukholman Kungliga konsthögskolanista.
Vuonna 2020 ilmestyi Hammarin esikoissarjakuvateos Homo Line suomalaisen Förlaget M -kustantamon julkaisemana. Örebron kaupungin Hammarilta tilaama julkinen veistos julkistettiin joulukuussa 2021. Örebron raatihuoneen edessä oleva pronssinen laatta on omistettu Ruotsin ensimmäisen HLBTIQ-mielenosoituksen muistolle.  Hammarin taideteoksia on muun muassa Tukholman Moderna Museetin, Sveriges allmänna konstföreningin ja Haninge Konsthallin kokoelmissa. Hammar on muunsukupuolinen.
Vuonna 2025 Hammarille myönnettiin Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian Inez Leander -palkinnon.
Dhakan yliopisto

| Dhakan yliopisto |
| --- | --- |

Perustettu:  1921
Tyyppi:  julkinen yliopisto
Kansleri:  Abdul Hamid
Opiskelijoita:  37 018
Sijainti:  Dhaka,  Bangladesh
Osoite:  www.du.ac.bd/home
Dhakan yliopisto (bengaliksi ঢাকা বিশ্ববিদ্যালয়, Ḍhaka biśbôbidyalôy) on Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa sijaitseva yliopisto, joka perustettiin vuonna 1921. Se on maansa vanhin ja suurin yliopisto, jonka vuoksi sillä on ollut huomattava rooli Bangladeshin kehitykselle. Dhakan yliopisto tuottaa arviolta 70 prosenttia Bangladeshin korkeakoulutetuista, jotka työskentelevät koulutuksen-, tieteen-, hallinnon- ja kaupan aloilla. Yliopiston yhteydessä oleva kirjasto, joka jakautuu kolmeen rakennukseen, on niin ikään Bangladeshin suurin kirjasto.
Vuonna 2011 Dhakan yliopisto palkittiin itsenäisyyspäivän palkinnolla tunnustuksena sen työstä itsenäisyyssodassa sekä ansioista Bangladeshin tieteelle ja tutkimukselle.
Tiedekunnat

Dhakan yliopistossa on kolmetoista tiedekuntaa:
Filosofinen tiedekunta
Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta
Oikeustieteellinen tiedekunta
Kauppatieteellinen tiedekunta
Valtiotieteellinen tiedekunta
Biotieteellinen tiedekunta
Farmasian tiedekunta
Maa- ja ympäristötieteellinen tiedekunta
Teknillinen tiedekunta
Taiteiden tiedekunta
Kasvatustieteellinen tiedekunta
Lääketieteellinen tiedekunta
Lääketieteen jatko-opiskelijoiden ja tutkimuksen tiedekunta
Vertailut

Times Higher Education 2018 Global University Ranking -yliopistovertailu asetti Dhakan yliopiston sijalle +1001. QS Global World Ranking -vertailussa yliopisto on maailmanlaajuisesti sijalla 801–1000, aasialaisten yliopistojen kesken sijalla 127.
Aasian yliopistojen keskuudessa Times Higher Education arvioi Dhakan yliopiston olevan vuonna 2018 sijalla 301–350.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dhakan yliopisto Wikimedia Commonsissa
Yliopiston verkkosivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef 
Dhakan yliopiston kemian osasto
Luboš Horký

| Luboš Horký |
| --- | --- |
 Luboš Horký Euro Hockey Challengen ottelussa huhtikuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1997 (ikä 27) Znojmo, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Rögle BK
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HC Kometa Brno (ČEL) SK Horácká Slavia Třebíč (CZE-2) HC Pardubice (ČEL) Pelicans (SM-liiga)
Luboš Horký (s. 14. marraskuuta 1997 Znojmo, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin SHL:n Röglessä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Horký laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Horký on pelannut Tšekin A-maajoukkueessa 12 ottelua tehopistein 2+3=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 22. huhtikuuta 2021 Wienissä pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan. Horký merkittiin Tšekin nelosketjun vasempaan laitaan Filip Suchýn ja Ondřej Beránekin viereen. Hän sai ottelussa kakkossyöttöpisteen Suchýn tekemään maaliin. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Horký teki seuraavassa ottelussa 24. huhtikuuta 2021 Jindřichův Hradecissa alivoimalla Itävaltaa vastaan. Hän sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Jakub Flekin tekemään ylivoimamaaliin.
Pelityyli

Horký on kuvaillut itseään luisteluvoimaiseksi pelaajaksi, jolla on hyvä laukaus ja jonka avulla hän pyrkii tekemään paljon maaleja ja auttaa siten joukkuetta menestymään. Pelicansin päävalmentaja Tommi Niemelän mukaan Horký on erittäin tehokas ja hyvä maalintekijä, joka liikkuu isokokoiseksi pelaajaksi hyvin. Niemelän mukaan hänestä löytyy tietynlaisia yhtymäkohtia aiemmin Pelicansissa pelanneeseen Jiří Smejkaliin, mutta Niemelän mukaan Horký ei kuitenkaan ole ihan samanlainen voimahyökkääjä kuin Smejkal, sillä hän on paljon taitavampi kiekon kanssa.