stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tansaniankarhepuu
Aiheesta muualla

Tansaniankarhepuu (Cordia goetzei) Laji.fi
Cordia goetzei JSTOR Global Plants (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q15579549  Wikispecies: Cordia goetzei  APDB: 77158  CoL: 6B2HB  EoL: 5349725  GBIF: 5662125  iNaturalist: 340282  IPNI: 114186-1  NCBI: 1899104  Observation.org: 417109  Open Tree of Life: 6063338  Plant List: kew-2736819  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:114186-1  Tropicos: 4002733  WFO: wfo-0000620530
Theodore Andrea Cook

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | kirjallisuus |  |
Theodore  Andrea Cook (28. maaliskuuta 1867 – 16. syyskuuta 1928) oli brittiläinen kirjailija ja olympiamitalisti.
Cook harrasti yliopisto-opintojensa aikana jalkapalloa, soutamista ja miekkailua. Järjestötoiminnan osalta hän toimi Britannian Olympiajärjestössä (engl. British Olympic Association) vuosina 1905–20 sekä Kansainvälisessä olympiakomiteassa (engl. International Olympic Committee) vuosina 1909–15. Cook erosi järjestötehtävistään, koska hänen mielestään saksalaiset eivät saaneet osallistua olympiatoimintaan ensimmäisen maailmansodan tapahtumien vuoksi.
Cook itse osallistui vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa sai olympiahopeaa kirjallisuudesta runoteoksellaan Antwerpenin olympialaiset.
Cook työskenteli päätoimittajana 1900–luvun alussa muun muassa St. James' Gazettessa, Daily Telegraphissa ja The Fieldissä. Hän kirjoitti myös paljon kirjoja, kuten
The Story of Rouen,
The Mark of the Beast,
The Official Report of the Olympic Games 1908,
Thomas Doggett, deceased : a famous comedian: PART I. The Man ja
The Cruise of the Branwen : being a short history of the modern revival of the Olympic Games, together with an account of the adventures of the English fencing team in Athens in 1906.
Suomen urheilu 1934

Suomen urheilu 1934 käsittelee vuoden 1934 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue pelasi seitsemän virallista maaottelua, joista se voitti kolme: heinäkuussa Helsingin Pallokentällä Tanskan 2–1, elokuussa Tallinnassa virolaisen jalkapalloilun 25-vuotisjuhlassa Unkarin amatöörijoukkueen 4–3 ja syyskuussa Pallokentällä Ruotsin 5–4. Tasapelin lukemin 1–1 Suomi pelasi Tallinnassa Viron ja Riiassa Latvian kanssa. Lauri Taipale teki yhteensä kolme maalia kolmessa peräkkäisessä maaottelussa, ja Aulis Koponen ja Nuutti Lindgren tekivät kumpikin kaksi maalia voitokkaassa Ruotsi-ottelussa.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Palloseura, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Helsingin Toverit.
Jääkiekko

Suomen-mestaruuden voitti Helsingfors Skridskoklubb, hopeaa sai Helsingin Palloseura ja pronssille sijoittui Tampereen Ilves.
Jääpallo

Suomen maajoukkue voitti helmikuussa Helsingissä Ruotsin 3–0 ja maaliskuussa Porvoossa Viron 6–3.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Viipurin Palloseura ja pronssille sijoittui Viipurin Sudet.
Yleisurheilu

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 7.–9.9. Torinossa, Italiassa Suomi saavutti viisi kultamitalia, neljä hopeaa ja neljä pronssia ja sijoittui mitalitilastossa toiseksi. Ilmari Salminen voitti kultaa 10 000 metrin juoksussa, Armas Toivonen maratonilla, Kalevi Kotkas korkeushypyssä, Ville Pörhölä moukarinheitossa ja Matti Järvinen keihäänheitossa maailmanennätystuloksella 76,66. Hopeamitalisteja olivat Arvo Askola 10 000 metrin juoksussa, Akilles Järvinen 400 metrin aitajuoksussa, Risto Kuntsi kuulantyönnössä ja Matti Sippala keihäänheitossa. Pronssia saivat Ilmari Salminen 5 000 metrin juoksussa, Veikko Peräsalo korkeushypyssä, John Lindroth seiväshypyssä ja Onni Rajasaari kolmiloikassa.
Pitkäsarviset

| Pitkäsarviset |
| --- | --- |
 Yersinella raymondii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Pitkäsarviset Ensifera  Chopard, 1920
Synonyymit
 Grylloptera  Locustoidea 
Katso myös
   Pitkäsarviset Wikispeciesissä   Pitkäsarviset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkäsarviset eli sirkat (Ensifera) on toinen suorasiipisten lahkoon kuuluvista hyönteisten alalahkoista. Toinen alalahko on lyhytsarviset (Caelifera), jolla nimensä mukaisesti on lyhyemmät tuntosarvet. Lisäksi alalahkojen välillä on monia muitakin eroja. Pitkäsarviset ovat aktiivisia pääasiassa öisin eivätkä päivisin kuten lyhytsarviset, ja ne sirittävät hankaamalla siipiään vastakkain, kun taas lyhytsarviset tuottavat äänen hankaamalla jalkaa siipeä vasten. Pitkäsarviset ovat yleensä petoja ja lyhytsarviset kasvinsyöjiä. Pitkäsarvisten heimoja ovat muun muassa sirkat (Gryllidae), maamyyräsirkat (Gryllotalpidae), hepokatit (Tettigoniidae) ja hyppysirkat (Rhaphidophoridae).
Luokittelu

Alalahko: Pitkäsarviset (Ensifera)
Osalahko: †Elcanidea
Yläheimo: †Elcanoidea
Yläheimo: †Permoraphidioidea
Osalahko: Gryllidea
Yläheimo: Grylloidea
Yläheimo: Gryllotalpoidea
Osalahko: †Oedischiidea
Yläheimo: †Oedischioidea
Yläheimo: †Triassomantoidea
Yläheimo: †Xenopteroidea
Osalahko: Tettigoniidea
Yläheimo: Hagloidea
Yläheimo: †Phasmomimoidea
Yläheimo: Stenopelmatoidea
Yläheimo: Tettigonioidea
Suku: †Tettoraptor
Yläheimo: †Gryllavoidea
Heimo: †Gryllavidae
Yläheimo: Rhaphidophoroidea
Heimo: Hyppysirkat (Rhaphidophoridae)
Yläheimo: Schizodactyloidea
Heimo: Schizodactylidae
Heimo: †Raphoglidae
Suku: †Raphogla
Heimo: †Vitimiidae
Suku: †Deinovitimia
Suku: †Vitimia
Pohjoisnummi

Strengbergin tupakkatehdas
Viktor Sundin tupa
Pohjoisnummi (ruots. Norrmalm) eli Skata on kaupunginosa Pietarsaaressa.
Sanaa Skata on käytetty suomenruotsin murteissa merkityksessä ’puunlatva’ ja ’pitkä, suippeneva niemi’. Kaupunginosa ei kuitenkaan ole ollut niemi, minkä vuoksi sanan merkitys ’asutuksen uloin osa, laita’ on todennäköisempi.
Runoilija Viktor Sundin koti Taljasepänkatu 8:ssa Skatassa on kunnostettu, ja talo on vuokrattavissa yksityistilaisuuksiin.
Skata oli ehdolla Suomen parhaaksi kaupunginosaksi vuonna 2019. Vuoden kaupunginosa julkistettiin valtakunnallisilla kotiseutupäivillä Tuusulassa 9. elokuuta.
Historia

Pohjoisnummen kaupunginosassa on ollut asutusta tiettävästi 1730-luvulta lähtien. Alueen länsilaidalla olevat pieni Satamakadun ja Loveretin alue esiintyvät asemakaavassa ensimmäisen kerran 1735. Näille kaduille keskittyivät pienet merimiestuvat 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa. Norrmalm, Pohjoisnummi, esiintyi ensimmäisen kerran paikannimenä Gutzénin piirtämässä kartassa vuonna 1754. Työläiset asuttivat alueen pohjoisosan epäsäännölliset korttelit tupakkatehtaan perustamisen aikoihin vuonna 1762. Forsenin vuonna 1783 mittaamassa kartassa Skatan alueelle merkittiin kaksi suorakaiteen muotoista korttelia, joista toisessa oli viisi ja toisessa kuusi tonttia.
Vuonna 1800 köyhälistö omisti  pohjoisimmista yhdestätoista numeroidusta korttelista seitsemän. Tuolloin Pohjoisnummen rakennuskanta oli kasvanut laajemmalle. Alue sai ruutukaavan 1821, jolloin Pietarsaari laajensi asemakaavaa maanmittausinsinööri Carl Gustav Holmin suunnitelman mukaan. Hän suunnitteli kolme uutta kortteliriviä. Suunniteltuun alueeseen kuului 26 neliömäistä korttelia, joista yksi varattiin toriksi. Kortteleissa oli kussakin neljä tonttia. Holm määräsi katujen leveydeksi rakennusjärjestyksestä poiketen vain 11–13 kyynärää, tarkoituksena muodostaa tonttimaata merimiehille ja työväestölle.
Kaupunki paloi vuonna 1835, jonka jälkeen palossa tuhoutunut kaupungin eteläosa varattiin suunnitelmissa varakkaiden käyttöön. Köyhälistön osuus Pohjoisnummella kasvoi entisestään. Vuonna 1859 maanmittari Gustaf Granlundin suunnitelman mukaan Pohjoisnummen länsipuolelle rakennettiin yksi uusi kortteli. Vuonna 1877 Pohjoisnummea laajennettiin yhdellä korttelirivillä länteen ja kolmella itään. 1900-luvun alkupuolella Pohjoisnummi oli muotunut pääpiirteittäin nykyiseen asuunsa. Rakennuskanta koostui yksikerroksisista puutaloista.
Vuonna 1966 Pohjoisnummen alueelle vahvistettiin uusi asemakaava. Toteutuessaan asemakaava olisi merkinnyt alueen muuttumista kerrostaloalueeksi. Asemakaava ei kuitenkaan toteutunut, sillä asukkaat eivät suostuneet myymään kiinteistöjään. Sisäasiainministeriö kumosi kaavan 1975 ja uusi säilyttävä kaava valmistui 1981.
Palveluja ja toimintaa

Skatassa on toiminut useita elintarvike- ja sekatavarakauppoja. Alueella on toiminut useita käsityöläisiä, leipomoita, teurastamoita ja metalliverstaita. Taljasepänkadulle perustettiin yksi Suomen suurimmista osuuskaupoista vuonna 1940. Kaikkien aikojen ensimmäinen HalpaHalli toimi Skatassa 1967–1970.
Strengbergin tupakkatehdas sijaitsee Pohjoisnummen etelärajalla. Tehdaskompleksi muodostuu Strengberginkadun suuntaisesti rakennetusta punatiilisestä, arkkitehtitoimisto Grahn-Hedman-Wasastjernan 1898 suunnittelemasta rakennuksesta sekä ruotsalaisarkkitehti Torben Grutin piirtämästä, jugend-sävyisestä rakennuksesta. Jälkimmäisen rakennuksen pallomainen kellotorni on alueen maamerkki. Kyseinen kello on läpimitaltaan pohjoismaiden suurikokoisin kello. Tupakkatehtaan länsipuolella on Torben Grutin piirtämä ja 1912 valmistunut paloasema.
Lihanjalostamo Snellman aloitti toimintansa pienissä kellaritiloissa Skatassa vuonna 1951. Ostettuaan vuonna 1959 konkurssiin menneen kilpailijansa, Tuhkasen makkaratehtaan, Snellmannin tuotanto  siirrettiin tehtaaseen Amerikankadulle. Tehdas oli käytössä 1990-luvulle asti, jolloin Snellman otti käyttöön uuden tehtaan Kuusisaaressa.
Skata
Shō Kosugi

| Shō Kosugi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Shōichi Kosugi, 小杉 正一 Kosugi Shōichi
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1948 (ikä 76) Minato, Tokio, Japani
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sho Kosugi
Aktiivisena:  1969–
Merkittävät roolit:  Cho Osaki (Ninjan kosto)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Shō Kosugi (oik. Shōichi Kosugi, 17. kesäkuuta 1948 Minato, Tokio, Japani) on japanilainen taistelulajiharrastaja ja -näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti 1980-luvun ninjaelokuvabuumin käynnistämisestä Yhdysvalloissa. Hän on myös suunnitellut lukuisien elokuvien taistelukoreografioita, sekä toiminut stunttikoordinaattorina. Elokuvien lisäksi hän on tehnyt muutamia tv-esiintymisiä, mainoksia ja kirjoja.
Elokuvauransa ohella Kosugi tunnetaan omistamistaan taistelulajinäyttelijöitä kouluttavista kouluistaan Japanissa ja Yhdysvalloissa, jotka tunnetaan nimellä Sho Kosugi Institute (SKI). Hän on harjoitellut Shindō jinen-ryū karaten lisäksi kendoa, judoa, iaidoa, kobudoa, aikidoa ja ninjutsua. Kosugi on myös vuoden 1966 "All-Japan Karate-mestari".
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Tunnetaan Suomessa | Roolihahmo tai muu tehtävä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | America bangmungaeg | Bruce Lee Fights Back from the Grave | Suzuki |
| 1978 | The Bad News Bears Go to Japan |  | yksi karaten havainnollistajista |
| 1981 | Enter the Ninja |  | Hasegawa |
| 1983 | Revenge of the Ninja | Ninjan kosto | Cho Osaki   taistelukoreografi |
| 1984 | Ninja III: The Domination | Ninja 3 – lopullinen taistelu | Yamada   taistelukoreografi |
| 1985 | Nine Deaths of the Ninja | Deadly Warrior | Spike Shinobi |
| 1985 | Pray for Death | Ninjan kosto 2 - rukoile kuolemaa | Akira Saito   taistelukoreografi |
| 1986 | Diamond Ninja Force |  | taistelukoreografi   juontaja |
| 1987 | Rage of Honor |  | Shiro Tanaka   taistelukoreografi   erikoisaseiden suunnittelija |
| 1988 | Aloha Summer | Unohtumaton kesä | Yukinaga Konishi |
| 1988 | Black Eagle | Musta kotka | Ken Tani   taistelukoreografi |
| 1989 | Blind Fury | Silmitön raivo | salamurhaaja |
| 1992 | Kabuto aka Shogun Mayeda | Kabuto | Daigoro Mayeda   tuottaja   käsikirjoittaja (tarina) |
| 1993 | Kyokutō koku shakai aka Drug Connection |  | Larry Matsuda |
| 1993 | Za kakuto oh | The Fighting King | ohjaaja |
| 1994 | Za kakuto oh 2 | The Fighting King 2 | ohjaaja |
| 2002 | The Scorpion King | Skorpionikuningas | taistelukoreografi |
| 2009 | Ninja Assassin |  | Lord Ozunu |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Jakso | Roolihahmo tai muu tehtävä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 | Flash Challenger |  | juontaja, omana itsenään |
| 1981 | Kingfisher the Killer |  | juontaja, omana itsenään |
| 1984 | The Master | "Failure to Communicate"   "High Rollers"   "Hostages"   "State of the Union"   "Max" | Okasa   ninjakoreografi   stunttikoordinaattori |
| 1984 | Ultraman: The Ultimate Hero | "The Silver Pursuer"   "On A Mission From M78" | Ultraman Powered (ääninäyttelijä) |
| 1993 | Ryukyu no Kaze (Dragon Spirit) | "Umi no Ohkoku"   "Haruka Naru Kokoku"   "Oyako no Saikai"   "Wakanatsu no Koi"   "Nankai no Mitsuyaku"   "Ai no Onna-Tachi"   "Satsuposhi no Kisetsu"   "Oyako no Higeki"   "Zenya no Arashi"   "Shuri-Jo Akewatashi" | Shintenpu |
| 1994 | Ninja Sentai Kakuranger | "A Super Big Figure Coming To Japan!! (Chō Dai Mono - Rainichi!!)"   "History's First Super Showdown (Shijō Hatsu no Chō Taiketsu)" | Gali |
| 1996 | Legend of St. Dragon | "Dai Nana Kan" | Shusaku Sendo |
Filmografia > Opetusohjelmat

Master Class (1985) – juontaja, vanhempi opettaja
Ninja Theater - juontaja
Sho Kosugi Self Defense & Ninjaerobics (1996) – juontaja
Filmografia > Näytelmät

The Ninjas from Hollywood (2001–) – tuottaja, näyttelijä
Filmografia > Arkistomateriaali

The Best of the Martial Arts Films (1990) – omana itsenään
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sho Kosugi: The Ninja (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC
Albéric Collin

| Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset  | Maa:   Belgia>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | kuvanveisto |  |
Albéric Collin (1886 Antwerpen – 1962 Antwerpen) oli belgialainen kuvanveistäjä ja olympiavoittaja.
Collinin teosten aiheet liittyivät usein luontoon, ja työskentely italialaisen oppi-isänsä sekä kollegansa Rembrandt Bugattin kanssa antoi hänelle vaikutteita eläinpatsaiden veistämisestä. Collinin tunnetuimpia teoksia ovat Lionne et Lionnceaux ja Kongolaisen paviljongin elefanttipatsas.
Hän osallistui myös vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa voitti kultaa kuvanveistossa teoksellaan La Force. Olympiateos on kadonnut.
Dezső Lauber

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dezső Lauber vuonna 1908. |  Dezső Lauber vuonna 1908. |  Dezső Lauber vuonna 1908. |  |
Maa:   Unkari
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | arkkitehtuuri |  |
Dezső Lauber  (1879–1966) oli unkarilainen urheilija, arkkitehti ja olympiamitalisti.
Lauber osallistui vuoden 1908 Lontoon olympialaisiin, joissa pelasi tennistä, mutta hävisi ensimmäisen ottelunsa eikä päässyt jatkoon.
Lauber oli myös arkkitehti ja hän osallistui vuoden 1896 uinnin olympiavoittajan Alfréd Hajósin kanssa vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa heidät palkittiin Budapestin uimastadionin rakennussuunnitelmista hopeamitalilla arkkitehtuurissa.
Lauber oli myös Unkarin Olympiakomitean sihteeri.
Holger Sinding-Larsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Holger Sinding-Larsen |  Holger Sinding-Larsen |  Holger Sinding-Larsen |  |
Maa:   Norja
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | arkkitehtuuri |  |
Sinding-Larsenin piirros
 1300–luvun Akershusin linnasta
 vuodelta 1925.
Petter Andreas Holger Sinding-Larsen (5. heinäkuuta 1869 Christiania – 12. joulukuuta 1938 Oslo) oli norjalainen arkkitehti ja olympiamitalisti.
Sinding-Larsen  syntyi Alfred Sinding-Larsenin  (1839–1911) ja Elisabeth Langen (1842–1887) perheeseen, joka muodostui Holgerin lisäksi myös hänen veljistään Christian Magnus Sinding-Larsenista (lääkäri), Birger Fredrik Sinding-Larsenista (armeijan eversti) ja Kristofer Sinding-Larsenista (taidemaalari).
Kristianian teknisen insinöörikoulun lisäksi Sinding-Larsen opiskeli ja sai vaikutteita myös ulkomailla Berliinissä, Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Britanniassa sekä Ruotsissa.
Vuosina 1905–22 Sinding-Larsen työskenteli Akershusin linnan kunnostusarkkitehtina ja -komitean jäsenenä. Hän osallistui vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa sai hopeaa arkkitehtuurissa teoksellaan, joka esitteli voimistelukoulun rakennussuunnitelmia. Hänet valittiin myös Ruotsin Vasa-ritarikuntaan.
Jean René Gauguin

| Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset  | Maa:   Tanska>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | kuvanveisto |  |
Jean René Gauguin (12. huhtikuuta 1881 Pariisi, Ranska – 21. huhtikuuta 1961 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalais–ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä oli taidemaalari Paul Gauguin.
Gauguin osallistui Tanskan kansalaisena vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kuvanveistossa teoksellaan Boxer. Hän jakoi pronssisijansa Claude-Léon Mascaux’n teoksen Sports medalsin kanssa.
Luettelo Sveitsin liittopresidenteistä

Liittopresidentti on Sveitsin liittoneuvoston vuosittainen puheenjohtaja. Joka vuosi parlamentti valitsee yhden liittoneuvoston jäsenistä vuoden ajaksi liittopresidentiksi. Hänellä ei ole muista eroavia valtaoikeuksia ja hän jatkaa oman ministeriönsä johtamista. Yleensä puheenjohtajuus kulkee vanhimmasta lähtien, ja edellisen vuoden varapresidentistä tulee presidentti. Presidentti ei ole valtionpäämies, vaan ensimmäinen vertaistensa joukossa. Liittoneuvosto kollektiivina on valtionpäämies.
Luettelo > 1848–1899

| Järjestys>  | Liittopresidentti (syntynyt–kuollut) | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 1 | Jonas Furrer (1805–1861) | 1848 |
| 1 | Jonas Furrer (1805–1861) | 1849 |
| 2 | Henri Druey (1799–1855) | 1850 |
| 3 | Josef Munzinger (1791–1855) | 1851 |
| 4 | Jonas Furrer (1805–1861) | 1852 |
| 5 | Wilhelm Matthias Naeff (1802–1881) | 1853 |
| 6 | Friedrich Frey-Herosé (1801–1873) | 1854 |
| 7 | Jonas Furrer (1805–1861) | 1855 |
| 8 | Jakob Stämpfli (1820–1879) | 1856 |
| 9 | Constant Fornerod (1819–1899) | 1857 |
| 10 | Jonas Furrer (1805–1861) | 1858 |
| 11 | Jakob Stämpfli (1820–1879) | 1859 |
| 12 | Friedrich Frey-Herosé (1801–1873) | 1860 |
| 13 | Melchior Josef Martin Knüsel (1813–1889) | 1861 |
| 14 | Jakob Stämpfli (1820–1879) | 1862 |
| 15 | Constant Fornerod (1819–1899) | 1863 |
| 16 | Jakob Dubs (1822–1879) | 1864 |
| 17 | Karl Schenk (1823–1895) | 1865 |
| 18 | Melchior Josef Martin Knüsel (1813–1889) | 1866 |
| 19 | Constant Fornerod (1819–1899) | 1867 |
| 20 | Jakob Dubs (1822–1879) | 1868 |
| 21 | Emil Welti (1825–1899) | 1869 |
| 22 | Jakob Dubs (1822–1879) | 1870 |
| 23 | Karl Schenk (1823–1895) | 1871 |
| 24 | Emil Welti (1825–1899) | 1872 |
| 25 | Paul Cérésole (1832–1905) | 1873 |
| 26 | Karl Schenk (1823–1895) | 1874 |
| 27 | Johann Jakob Scherer (1825–1878) | 1875 |
| 28 | Emil Welti (1825–1899) | 1876 |
| 29 | Joachim Heer (1825–1879) | 1877 |
| 29 | Karl Schenk (1823–1895) | 1878 |
| 30 | Bernhard Hammer (1822–1907) | 1879 |
| 31 | Emil Welti (1825–1899) | 1880 |
| 32 | Numa Droz (1844–1899) | 1881 |
| 33 | Simeon Bavier (1825–1896) | 1882 |
| 34 | Louis Ruchonnet (1834–1893) | 1883 |
| 35 | Emil Welti (1825–1899) | 1884 |
| 36 | Karl Schenk (1823–1895) | 1885 |
| 37 | Adolf Deucher (1831–1912) | 1886 |
| 38 | Numa Droz (1844–1899) | 1887 |
| 39 | Wilhelm Hertenstein (1825–1888) | 1888 |
| vt. | Bernhard Hammer (1822–1907) | 1888 |
| 40 | Bernhard Hammer (1822–1907) | 1889 |
| 41 | Louis Ruchonnet (1834–1893) | 1890 |
| 42 | Emil Welti (1825–1899) | 1891 |
| 43 | Walter Hauser (1837–1902) | 1892 |
| 44 | Karl Schenk (1823–1895) | 1893 |
| 45 | Emil Frey (1838–1922) | 1894 |
| 46 | Josef Zemp (1834–1908) | 1895 |
| 47 | Adrien Lachenal (1849–1918) | 1896 |
| 48 | Adolf Deucher (1831–1912) | 1897 |
| 49 | Eugène Ruffy (1854–1919) | 1898 |
| 50 | Eduard Müller (1848–1919) | 1899 |
Oliver Gogarty

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  William Orpenin maalaus Oliver Gogartysta vuodelta 1911. |  William Orpenin maalaus Oliver Gogartysta vuodelta 1911. |  William Orpenin maalaus Oliver Gogartysta vuodelta 1911. |  |
Maa:   Irlanti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | kirjallisuus |  |
Oliver Joseph St. John Gogarty (1878–1957) oli irlantilainen runoilija, kirjailija, lääkäri, urheilija ja poliitikko.
Gogarty oli opiskeluaikoinaan taitava jalkapalloilija, joka pelasi Englannissa varajäsenenä Preston North Endissä sekä Irlannissa Bohemianissa.
Gogarty vuonna 1897.
William Orpenin maalaus Gogartyn pojasta Oliver ”Noll” Gogartysta.
Gogarty toimi vuosina 1922–36 Irlannin vapaavaltion senaattorina. Hänen pitämät puheet sisälsivät usein vitsailua, sanaleikkejä ja runollisia viittauksia, kuten yritys saada Phoenix Parkin feenikslintupatsas osaksi vuoden 1929 villinä elävien lintujen suojeluasetusta sekä vastine hallituksen suunnitelmalle uudistaa rahallisesti iirin kielen asemaa majoitus- ja terveyspalveluiden sijasta. Kirjailija James Joyce sai hänestä vaikutteita Buck Mulliganin hahmolle Odysseukseen.
Gogarty vaihtoi Lontoon korva-nenä-kurkkutautien erikoislääkärin työn kirjailijaksi New Yorkissa 1920–1930-lukujen aikana, jolloin hän kirjoitti runokirjan An Offering of Swans, jolla hän voitti Tailteann Games -tapahtuman kultamitalin ja jonka innoittamalla runoteoksella Tailteann Odella sai olympiapronssia Pariisin olympialaisista kirjallisuudessa. Hän jakoi pronssisijansa Charles Gonnet’n Vers le Dieu d'Olympien kanssa.
Oliver St. John Gogartyn kunniaksi nimetty pubi Dublinissa.
Love

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Love on englanninkielinen sana, joka tarkoittaa rakkautta. Sana voi viitata myös seuraaviin:
Musiikki

Love, yhdysvaltalainen rockyhtye
Love Records, suomalainen levy-yhtiö
Love FM, suomalainen radiokanava
Love, japanilaisen poplaulaja Ai Ōtsukan taiteilijanimi
Musiikki > Albumit

Love (Asan albumi), 2015
Love (The Beatlesin albumi), 2006
Love (Jukka Kuoppamäen albumi), 1972
Love (Lapkon albumi) (ΓΟΛΕ), 2012
Love (Loven albumi), 1966
Love?, Jennifer Lopezin albumi vuodelta 2011
Love (Color Dolorin albumi), 2018
Musiikki > Kappaleet

Love, Innan kappale
Love, Sonata Arctican kappale
Televisio ja elokuva

Love (vuoden 1919 elokuva)
Anna Karenina (Love), vuoden 1927 elokuva
Love (vuoden 1991 elokuva)
Love (vuoden 2004 elokuva)
Love (vuoden 2005 elokuva)
Love (vuoden 2008 indonesialainen elokuva)
Love (vuoden 2008 bengalilainen elokuva)
Love (vuoden 2011 elokuva)
Love, vuoden 2015 elokuva
Love, vuoden 2016 yhdysvaltalainen televisiosarja
Love, MTV:llä alkava suomalainen televisiosarja
Paikkoja

Love, Kanada
Love, Yhdysvaltojen Illinois
Loven piirikunta, Yhdysvaltojen Oklahoma
Muut

Love, etunimi
Love Kirjat, suomalainen kirjankustantamo