stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
King Cobra (vuoden 2016 elokuva)
Vastaanotto

King Cobra sai maailmanensi-iltansa huhtikuussa 2016 Tribecan elokuvajuhlilla New Yorkissa,  ja teatterikierros alkoi Yhdysvalloissa 21. lokakuuta 2016. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 43 prosenttia 35 kriitikosta antoi elokuvalle myönteisen arvion, keskiarvon ollessa 5,3/10. Metacriticin 19 arvosteluun perustuva keskiarvo on 48/100. Kriitikot luonnehtivat elokuvaa muun muassa hyvien näyttelijöiden ”kivenkovaksi mustaksi komediaksi” ja potentiaaliseksi hitiksi muidenkin kuin sukupuolivähemmistöjen edustajien keskuudessa. Penseämmät kriitikot kuvailivat King Cobraa sieluttomaksi ja huonosti rytmitetyksi.
Aiheesta muualla

King Cobra Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uskonto

Uskontojen tunnuksia.
Ylhäältä alas, vasemmalta oikealle: 
Rivi 1. kristinusko, juutalaisuus, hindulaisuus.
Rivi 2. islam, buddhalaisuus, šintolaisuus
 Rivi 3. sikhiläisyys, Bahá'í, jainalaisuus.
Uskonto tarkoittaa uskoa ja siihen liittyvää pyhyyden kokemusta, joka on muotoutunut oppijärjestelmäksi ja ilmenee erilaisina (yhteisöllisinä) tapoina ja palvontamenoina.
Uskonnon määritelmä

Uskonnon määritelmiä on lukuisia eikä niistä vallitse yksimielisyyttä. Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen mukaan uskonto on käsitteellistys, joka on tehty suuresta määrästä erilaisia uskomuksia, käyttäytymistaipumuksia ja kokemuksia.
Uskontojen jaottelua

Uskontoja voidaan jaotella monin eri perustein. Jumalakäsityksen mukaan teistiset eli jumalauskoiset uskonnot voidaan jakaa yksijumalaisiin (esimerkiksi länsi-Aasiassa syntyneet juutalaisuus, kristinusko ja islam) sekä monijumalaisiin (kuten hindulaisuus) ja monistisiin uskontoihin (useat Itä-Aasian uskonnot: buddhalaisuus, taolaisuus, kungfutselaisuus ja šintolaisuus).
Sosiologisessa analyysissa uskontoja voidaan jaotella sen yhteiskuntatyypin mukaan, jossa ne ovat syntyneet. Shamanistiset uskonnot liittyvät keräily- ja paimentolaistalouksiin, kirjauskonnot maatalousyhteiskuntiin. Hindulaisuuden yhteyttä Intian niemimaan yhteiskunnalliseen rakenteeseen osoittaa se, että hindulaisuus ei ole kyennyt leviämään sen ulkopuolelle. Erikoistapauksen muodostaa islam, joka nähtävästi sai alkunsa jakautumalla kristillisestä kirjauskonnosta, mutta muokkaantui palvelemaan lähinnä paimentolaisuuteen perustuvien klaaniyhteiskuntien tarpeita.
Uskontoja

| Viisi suurinta uskontoa | 2015 (miljardeissa) | 2015 (prosenteissa) |
| --- | --- | --- |
| Kristinusko | 2,3 | 31 % |
| Islam | 1,8 | 24 % |
| Hindulaisuus | 1,1 | 15 % |
| Buddhalaisuus | 0,5 | 6,9 % |
| Kansanuskonto | 0,4 | 5,7 % |
| Muut uskonnot | 0,1 | 1,0 % |
Uskontoja > Uskonto Suomessa

Suomessa 69,8 % väestöstä kuului vuoden 2018 lopussa evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja 1,1 % ortodoksiseen kirkkokuntaan. Muihin uskontokuntiin kuului 1,7 % väestöstä. Uskontokuntiin kuulumattomia oli 27,4 prosenttia väestöstä.
Uskonnollisuus

Vuonna 2009 julkaistun Gallup Internationalin mielipidekyselyn mukaan vähiten uskonnollisia ovat virolaiset, ruotsalaiset, tanskalaiset ja norjalaiset. Suomalaiset ovat naapurikansojaan uskonnollisempia ollen vertailussa 14. vähiten uskonnollinen maa. Suomessa 29 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä elämässään ja 70 prosenttia vastaajista ei pitänyt uskontoa tärkeänä elämässään. Tutkimuksen mukaan uskonnollisuudella on taipumus vähetä, mitä enemmän yhteiskunta vaurastuu. Länsimaista uskonnollisimpiin kuuluu Yhdysvallat, jossa 65 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä. Maan sisällä uskonnollisuus vaihteli itäisen Vermontin 42 prosentista etelävaltioiden Mississipin 82 prosenttiin.
Ninian Smart on esittänyt, että monissa uskonnoissa olisi seitsemän uskonnon ulottuvuutta. Näitä ovat Smartin mukaan käytännön ja uskonnollisten menojen ulottuvuus, kokemuksen ja tunteen ulottuvuus, kertomusten ja myyttien ulottuvuus, opin ja ajattelun ulottuvuus, moraalin ja säädösten ulottuvuus, yhteisöjen ja laitosten ulottuvuus ja aineellinen ulottuvuus.
Käytännön ja rituaalien ulottuvuus tarkoittaa erilaisiin rituaaleihin osallistumista. Myös ajatustasolla hyväksyttyjen oppien noudattaminen on osa käyttäytymistasoa.
Kokemuksen ja tunteen ulottuvuus tarkoittaa sitä, että uskonnossa esiintyy erilaisia yksilöllisiä tunne-elämyksiä ja vakaumuksia. Näitä ovat esimerkiksi mystiikka, tunne jumalan läsnäolosta ja vaikutuksesta, erilaiset näyt ja valaistumiset.
Kertomusten ja myyttien ulottuvuus tarkoittaa, että uskontoihin kuuluu joko kirjoittamattomia tai kirjoitettuja kertomuksia ja myyttejä, joihin rituaalit pohjautuvat.
Opin ja filosofian ulottuvuus viittaa uskonnon teologiaan ja oppiin.
Etiikan ja säädösten ulottuvuus tarkoittaa, että uskontoihin kuuluu moraalikäsityksiä ja sääntöjä, jotka liittyvät rituaalien toimittamiseen ja sääntelevät uskonnollisen ihmisen elämää.
Yhteisöjen ja instituutioiden ulottuvuudella tarkoitetaan, että henkilön uskonto on osa ympäröivän ryhmän kulttuuria ja toimii vuorovaikutuksessa sen kanssa. Tällaisia yhteisöjä ovat esimerkiksi kirkko, lahko ja kultti.
Materiaalisella ulottuvuudella tarkoitetaan, että uskonto näkyy kulttuurissa ja vaikuttaa siihen. Uskonto vaikuttaa usein laajasti muun muassa tapoihin ja taiteeseen kuten arkkitehtuuriin, kirjallisuuteen, musiikkiin ja kuvataiteeseen.
Ninian Smartin luokittelun kaltaisia tutkimukseen perustumattomia luokitteluja on arvosteltu siitä, että ne ovat mielivaltaisia. Smart ei ilmaise täsmällistä kokemusperäistä menetelmää jäsennysten muodostamiseksi. Hän ei esitä perusteluja sille, miksi kyseiset ulottuvuudet on valittu.
Teorioita uskonnon alkuperästä

Uskonnon syntyä pohti antiikin runoilija Lucretius. Hänen mukaansa uskonto syntyi siitä, että ihmiset eivät ymmärtäneet heidät synnyttäneen kaikkeuden toimintaa ja luonnon ilmiöiden syitä, kuinka ihmiset olivat syntyneet ja miksi heidän elinolosuhteensa vaihtelivat onnessa ja onnettomuudessa.
Teorioita uskonnon alkuperästä > Sosiologiset teoriat

Ranskalainen sosiologi Émile Durkheim julkaisi vuonna 1912 teoksen Uskontoelämän alkeismuodot, jossa hän katsoi, että jumala on yhteiskunnan vertauskuva. Uskonnossa yhteisö palvoo viime kädessä itseään ja jaettuja normejaan.
Historioitsijat McNeill ja McNeill yhdistävät suurten kirjauskontojen syntymisen kaupunkien kasvuun ja yhteiskuntien monimutkaistumiseen.  Niitä edeltäneet, yleensä shamanistiset uskonnot palvelivat yksinkertaisempien yhteisöjen uskonnollisia tarpeita, kun ne antoivat ihmisille mahdollisuuden esi-isien palvontaan ja vuorovaikutukseen jumalien kanssa. Yhteiskuntien monimutkaistuminen toi mukanaan hierarkkisen luokkayhteiskunnan ja laajamittaisen sosiaalisen sorron. Voittajiksi alkoivat päätyä sellaiset uskonnot, jotka kykenivät jakamaan ihmisille tuonpuoleista toivoa ja lohtua. Siitä kirjoitti 25-vuotias Karl Marx: ”Uskonto on ahdistetun luontokappaleen huokaus, sydämettömän maailman sydän, hengettömien olosuhteiden henki. Se on kansan oopiumia.” Marxin sanat ”Sie ist das Opium des Volkes” käännetään säännöllisesti mutta virheellisesti muotoon ”oopiumia kansalle”, mikä muuttaa niiden merkityksen.
Eräät tutkimustulokset osoittavat jaetun uskonnon toimivan voimakkaana keskinäisen luottamuksen lisääjänä ja yhteistoimintaan liittyvien ongelmien ratkaisijana. Keskeisessä asemassa ovat sitoutumista ilmaisevat uhraukset. Tutkimukset osoittavat muun muassa uskonnollisten yhteisöiden olevan pitkäikäisempiä kuin sekulaarit verrokkinsa. Kokeellisissa tutkimuksissa on havaittu, että yhteinen  uskonnollinen identiteetti on saanut koehenkilöt käyttäytymään avuliaammin toisiaan kohtaan. Antropologi Richard Sosis ja evoluutiobiologi David Sloan Wilson ovatkin esittäneet taipumuksen uskonnolliseen käyttäytymiseen kehittyneen ja säilyneen, koska se on edistänyt ihmisen selviytymistä evoluutiossa.
Teorioita uskonnon alkuperästä > Evoluutio selityksenä

2000-luvulla tieteellinen keskustelu uskonnon merkityksestä ihmisen evoluutiossa on ollut kiivasta: onko kyse ihmisyksilöiden tai -ryhmien selviytymistä edesauttaneesta adaptaatiosta vai merkityksettömästä tai haitallisesta evoluution sivutuotteesta.
Biologi Richard Dawkinsin mukaan uskonnot edustavat evoluution näkökulmasta voimavarojen tuhlausta. Yleensä eläimet säästävät voimavaroja, sen sijaan uskonnot ovat tuottaneet esimerkiksi sotia ja vainoja. Ihmiset välittävät informaatiota kielellisesti sukupolvelta toiselle. Dawkins kuvailee, kuinka ainakin lapsille on eduksi, jos he tottelevat kieltoa uida vedessä, jossa on krokotiileja. Tämän vuoksi ihmisillä on taipumus uskoa myös perustelemattomiin väitteisiin. Dawkinsin mielestä uskonnot ovat haitallisia sivuvaikutuksia, joilla ei ole evoluution näkökulmasta mitään merkitystä. Anthony C. Lunn ei ole Dawkinsin kanssa täysin samaa mieltä siitä, minkä ilmiön sivuvaikutuksia uskonnot ovat. Hän esittää, että ihmisellä on luonnonvalinnan ansiosta kehittynyt kyky etsiä ilmiöiden syitä ja uskontojen näennäisselitykset ovat tämän ominaisuuden sivuvaikutuksia.
Teorioita uskonnon alkuperästä > Pascal Boyer

Uskontotieteilijä Pascal Boyerin mukaan evoluutio on luonut ihmisille mielellisen rakenteen, joka kannustaa käyttäytymään tietyllä tavalla. Kognitiivinen uskontotiede tarkastelee uskontoa ihmisen mielen toimintana. Boyerin mukaan ”Uskonto on kognitiivinen loinen, joka pesii aivoissa.” Boyerin mukaan uskonnolliset käsitteet voidaan yksinkertaistaen selittää siten, että niiden arkiajattelun vastaiset piirteet loukkaavat ihmismielen muodostamien käsitysten ominaisuuksia. Arkiajattelua vastaamaton piirre voi olla esimerkiksi kuollut esi-isä, joka vaeltaa näkymättömänä ihmisten keskuudessa. Arkiajattelun vastaisuutta ei kuitenkaan saa olla liikaa, vaan juuri sopiva määrä, koska liian arkiajattelun vastaiset käsitykset ovat vaikeita käsitellä mielessä ja ne unohtuvat nopeasti. Sen sijaan sopivassa määrin arkiajattelun vastaiset käsitykset loisivat aivoissa. Boyerin mukaan uskonnossa on jotain, mikä saa sen välittymään sukupolvelta toiselle. Kyse on elinkelpoisten ajatusten siirrosta, jota on luonnehdittu meemin eli mielen viruksen käsitteen avulla.
Kirjallisuutta > Uskonnot

Hyry, Katja & Pentikäinen, Juha (toim.): Uskonnot maailmassa.  (5. uudistettu painos)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28956-6
Keene, Michael: Maailman suuret uskonnot.  ((World Religions, 2002.) Suomentanut Kaarina Turtia)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29084-X
Partridge, Christopher (toim.): Uusien uskontojen käsikirja. Uudet uskonnolliset liikkeet, lahkot ja vaihtoehtoisen henkisyyden muodot.  ((Encyclopedia of New Religions. New Religious Movements, Sects and Alternative Spiritualities, 2004.) Suomentaneet Kanerva Heikkinen ym)  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-327-1
Terhart, Franjo & Schulze, Janina: Nykymaailman uskonnot. Alkuperä, historia, usko, maailmankuva.  ((Weltreligionen. Ursprung, Geschichte, Ausübung, Glaube, Weltbild, 2007.) Suomentaneet Eetu Nieminen ja Aatos Hiltunen)  Bath:  Parragon, 2007.  ISBN 978-1-4075-1183-2
Kirjallisuutta > Uskontotiede

Fingerroos, Outi & Opas, Minna & Taira, Teemu: Uskonnon paikka.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-628-5
Ketola, Kimmo ym.: Näköaloja uskontoon.  (3. tarkistettu painos)  Helsinki:  Yliopistopaino, 1998.  ISBN 951-570-422-7
Ketola, Kimmo & Pyysiäinen, Ilkka & Sjöblom, Tom (toim.): Uskonto ja ihmismieli. Johdatus kognitiiviseen uskontotieteeseen.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-007-7
Laitila, Teuvo: Ihmisen jumalat. Johdatus uskontotieteeseen.  Joensuu:  Joensuun yliopisto, 2006.  ISBN 952-458-833-1
Pesonen, Heikki (toim.): Uskontotieteen ikuisuuskysymyksiä.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, uskontotieteen laitos, 1997.  ISBN 951-45-7819-8
Pyysiäinen, Ilkka: Jumalan selitys. ’Jumala’ kognitiivisena kategoriana.  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14940-7
Sjöblom, Tom & Utriainen, Terhi (toim.): Mikä ihmeen uskonto? Suomalaisten tutkijoiden puheenvuoroja uskonnosta.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, uskontotieteen laitos, 2004.  ISBN 952-10-1585-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutisluokka:
Etälukio: Uskonto (Arkistoitu – Internet Archive). Opetushallitus.
Adherents.com (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Religioustolerance.org (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Religions. BBC. (englanniksi)
Maailmanuskonnot:
  Kristinusko
  Islam
  Hindulaisuus
  Buddhalaisuus
  Kiinan perinteiset uskonnot
  Juutalaisuus
  Luonnonuskonnot
  Korean perinteiset uskonnot
  Shintolaisuus
  Ei uskontoa
Tutkimustulokset uskontojen merkityksestä ihmisille maittain. Prosenttiosuudet sille, kuinka moni pitää uskontoa hyvin tärkeänä:
violetti = hyvin merkittävä
vaalea = ei kovin merkittävä
harmaa = ei tietoja.
Wikiuutiset
Puula (lehti)

| Puula |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  Aikakauslehti
Kustantaja:  Doc A Media Oy
Julkaisija:  Doc A Media Oy
ISSN:  ISSN 2984-1690
Perustettu:  2024
Päätoimittaja:  Samuli Arkko
Kotikunta:  Kangasniemi
Sivukoko:  210 x 275 mm
Ilmestymistiheys:  5 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Puula on Doc A Media Oy:n julkaisema suomalainen aikakauslehti, joka ilmestyy viisi kertaa vuodessa. Lehti käsittelee Puulan alueen ajankohtaisia asioita ja ilmiöitä, historiaa ja luontoa sekä laajemmin veteen, järviluontoon ja ympäristöön liittyviä aiheita. 
 

Puulan sisältöä ovat laajat artikkelit, henkilökuvat, kuvajournalistiset reportaasit, kolumnit, asiantuntijakirjoitukset, tiedejournalismi ja kulttuurihistorialliset katsaukset. 
 

Puulaa julkaistaan vain painettuna aikakauslehtenä. Lehden perustaja ja päätoimittaja on Samuli Arkko.
Georg Ostrogorsky

Georg Ostrogorsky (19. tammikuuta 1902 Pietari – 24. lokakuuta 1976 Belgrad) oli jugoslavialainen historioitsija. Hän oli alkujaan venäläinen.
Venäjän vallankumouksen aikana Ostrogorskyn perhe pakeni Suomen kautta länteen. Ostrogorsky opiskeli Ranskassa ja Saksassa. Hän opiskeli Heidelbergissä ja hänestä tuli Saksan kansalainen. Vuodesta 1928 hän luennoi Breslaun yliopistossa, mutta hänet erotettiin vuonna 1933, minkä jälkeen hän muutti Prahaan ja edelleen Belgradiin.
Ostrogorskyn pääteos oli Geschichte des byzantinischen Staates ("Bysantin valtakunnan historia"), joka on käännetty monelle eri kielelle.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Kaarina Autio

Kaarina Autio puomilla Vaasan kaupungintalossa 1960.
Eila Kaarina Autio (myöh. Helle, 28. heinäkuuta 1941 Vampula – 4. helmikuuta 2013 Turku) oli suomalainen telinevoimistelija.
Kaarina Autio sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja 8-ottelussa 92:nneksi. Yksittäisistä telineistä hän oli permannolla 84:s, puomilla 88:s, nojapuilla 94:s ja hypyssä 99:s. Hän osallistui kolme kertaa voimistelun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuihin.
Seuratasolla Autio edusti Turun Urheiluliittoa. Hän saavutti SM-pronssia moniottelussa vuonna 1959.
Vaavi

Vaavi on elokuussa 1978 perustettu salolainen uuden aallon rockyhtye. Se on julkaissut kolme albumia, kaksi 1980-luvun alussa ja kolmannen vuonna 2017. Vaavi sijoittui vuonna 1979 Rockin Suomen-mestaruuskilpailujen Uuden aallon sarjassa toiseksi pihtiputaalaisen Ratsian jälkeen. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat esimerkiksi "Mihin jäi punk?" ja "Tytöt hymyilee". Yhtyeen tyyli oli romanttista ja verrattavissa Korroosio-, Se- ja Woude-yhtyeisiin.
Historia

Vuonna 1978 kaksi salolaista yhtyettä, vuonna 1976 perustettu Uutiset ja Sää sekä uudempi Jawa, päättivät yhdistyä Vaavi-yhtyeeksi. Vaavi muotoutui kokoonpanoon, jossa soittivat Iku Viitanen (laulu, basso), Tommi Micklin (rummut), Kari Hipponen (kitara, taustalaulu) ja Jorma Nurminen (laulu). Lauluvastuu vaihtui kuitenkin vielä Tapio Nymanille. Ennen LP:n Neljä nolattua neroa (1980) levytystä Tapio Nyman kuitenkin erotettiin yhtyeestä ja tilalle otettiin laulajaksi Jawan entinen jäsen Ilkka Isotupa. Hänen kanssaan Vaavi teki vielä toisenkin LP:n Ruusuinen tulevaisuus vuonna 1981. Tämän jälkeen yhtye hajosi. Singleistä ja EP:istä julkaistiin yhtyeen hajoamisen jälkeen kokoelma-LP Mihin jäi punk?.
Vaavi koottiin uudelleen vuonna 1984, ja kokoonpano julkaisi vielä kaksi singleä. Vaavi ei tällä kertaa varsinaisesti hajonnut, vaan se vain kuihtui hitaasti kasaan innostuksen puutteesta. Vaavi on sittemmin soittanut harvakseltaan joitain keikkoja, muun muassa Salon Papparockissa keväällä 2006, ja Perttelin Kurarockissa elokuussa 2008 kokoonpanolla Tapio Nyman, Mika Heinonen, Ilkka Isotupa, Kari Hipponen, Pepe Lindholm. Samalla kokoonpanolla yhtye esiintyi helmikuussa 2009 järjestetyissä Punk ja yäk! -konserteissa Tampereella sekä Helsingissä. Konsertit juhlistivat samannimisen Suomi-punkin kokoelma-albumin julkaisua. Levyllä Vaavilta on kolme kappaletta.
Vuonna 2016 Vaavilta ilmestyi vanhasta, ennen julkaisemattomasta demo- ja keikkamateriaalista koottu Romulaatikko-kokoelmalevy. Alkuvuonna 2017 yhtye ilmoitti tekevänsä uutta levyä. Vaavi kertoi myös aloittavansa keikkailun huhtikuusta 2017 alkaen. Toukokuussa 2017 ilmestyi yhtyeen kolmas albumi Viimeinen elävä köyhä.
Diskografia > Singlet

"Mihin jäi punk?" / "Uhoan voimaa" (1979)
"Ep:n nimi" (1979)
"Hei, Anne" / "Me voitais vaikka rakastella" (1979)
"Vaaviep" (Ensimmäisen LP:n mukana osassa painosta, 1980)
"Tytöt hymyilee" / "Elämää vain paperilla" (1980)
"Kun rakkaus kuolee" / "Lauantaiaamuyö" (1981)
"Ei palata voi eiliseen" / "Älä itke Iines" (1986)
"Rakkauden orjat" / "Ramavit" (1987)
”Etsi oma tiesi” / ”Anna unelman elää” (2020)
Diskografia > Albumit

Neljä nolattua neroa (1980, Johanna)
Ruusuinen tulevaisuus (1981, Johanna)
Viimeinen elävä köyhä (2017, Hiljaiset Levyt)
Diskografia > Kokoelmat

Mihin jäi punk? (1981, Johanna)
Tytöt hymyilee (1995, Johanna)
Romulaatikko (2016, Hiljaiset Levyt)
Vaavin laulajat aikajärjestyksessä

Jorma Nurminen
Iku Viitanen
Tapio Nyman
Ilkka Isotupa
Hannu Korkeamäki (ei levytyksiä)
Iku Viitanen
Ilkka Isotupa (2017)
Aiheesta muualla

Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
MySpace-sivusto
https://musasto.wordpress.com/2010/06/01/musiikkiaarteita-maakunnasta-osa-2/
Kirjallisuutta

Mika Saastamoinen: Parasta Lapsille Suomipunk 1977–1984.  Johnny Kniga, 2007.  ISBN 978-951-0-32379-3
Windows Workflow Foundation

| Windows Workflow Foundation |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Microsoft
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  21. marraskuuta 2006
Vakaa versio:  WF45 / 15. elokuuta 2012
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Ohjelmistokehys
Alusta:  .NET Framework
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Windows Workflow Foundation eli WWF mahdollistaa Vistan yhtenäisten datavirtojen hallinnan erilaisilla työkaluilla. Sen tehtävä on myös automatisoida käyttäjän kannalta tärkeitä tehtäviä, joihin käyttäjä ei muuten voisi vaikuttaa.
.NET Framework
| --- | --- |
Arkkitehtuuri::   Common Language Infrastructure  .NET assembly  .NET metadata  Base Class Library 
Yhteisen kielen perusrakenne::   Common Language Runtime  Common Type System  Common Intermediate Language  Virtual Execution System 
Kielet::   C#  Visual Basic .NET  C++/CLI (Managed)  J#  JScript .NET  Windows PowerShell  IronPython  F# 
Windows Foundations::   Presentation  Communication  Workflow  CardSpace 
Aiheeseen liittyviä::   Windows Forms  ASP.NET  ADO.NET  .NET Remoting  XAML 
Muita toteutuksia::   .NET Compact Framework  .NET Micro Framework  Shared Source CLI  Portable.NET  Mono 
Kehitysympäristöjä::   Visual Studio  SharpDevelop  Delphi
Dallas Buyers Club

| Dallas Buyers Club |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jean-Marc Vallée
Käsikirjoittaja:  Craig Borten Melisa Wallack
Tuottaja:  Robbie Brenner Nathan Ross Rachel Rothman
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Yves Bélanger
Leikkaaja:  Martin Penza Jean-Marc Vallée
Pääosat:  Matthew McConaughey Jennifer Garner Jared Leto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Focus Features
Levittäjä:  Focus Features ProVideo Netflix
Ensi-ilta:   1. marraskuuta 2013  31. tammikuuta 2014
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  5 500 000 dollaria
Tuotto:  55 198 285 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dallas Buyers Club on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Jean-Marc Valléen ohjaama elämäkerrallinen draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Matthew McConaughey, Jennifer Garner, Jared Leto ja Steve Zahn. Elokuva perustuu tosielämän Ron Woodroofin elämäänselvennä ja hänestä tehtyyn artikkeliin The Dallas Morning News -lehdessä, joka julkaistiin vuonna 1992.
Elokuva sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 7. syyskuuta 2013. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 31. tammikuuta 2014.
Dallas Buyers Club palkittiin parhaan miespääosan (Matthew McConaughey), miessivuosan (Jared Leto) ja maskeerauksen Oscareilla, oltuaan ehdolla myös muun muassa parhaasta elokuvasta ja alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Elokuva palkittiin myös kahdella Golden Globe -palkinnolla: paras miespääosa draamaelokuvassa ja paras miessivuosa. McConaughey ja Leto palkittiin myös parhaan miespääosan ja miessivuosan SAG-palkinnoilla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matthew McConaughey  | … |  Ron Woodroof   |
|  Jennifer Garner  | … |  Eve Saks   |
|  Jared Leto  | … |  Rayon   |
|  Steve Zahn  | … |  Tucker   |
|  Dallas Roberts  | … |  David Wayne   |
|  Michael O'Neill  | … |  Richard Barkley   |
|  Denis O'Hare  | … |  Dr. Sevard   |
|  Griffin Dunne  | … |  Dr. Vass   |
|  Jane McNeill  | … |  Francine Suskind   |
|  James DuMont  | … |  Rayonin isä   |
|  Bradford Cox  | … |  Sunny   |
|  Kevin Rankin  | … |  T. J.   |
|  Lawrence Turner  | … |  Larry   |
|  Matthew Thompson  | … |  Effeminate Man   |
|  Adam Dunn  | … |  Neddie Jay   |
Vastaanotto > Arvostelut

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 93 % oli positiivisia perustuen 177 arvosteluun.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Dome Aki Lehti: 
Episodi Jouni Vikman: 
Film-O-Holic Lasse Rintakumpu: 
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
Metro  Tero Toivanen: 
MTV3  Outi Heiskanen: 
V2  Jani Tapani Pelotonen:
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Voitto / Ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Golden Globe | Miespääosa draamaelokuvassa | Matthew McConaughey | Voitto |
| Golden Globe | Miessivuosa | Jared Leto | Voitto |
| Oscar | Elokuva |  | Ehdokkuus |
| Oscar | Miespääosa | Matthew McConaughey | Voitto |
| Oscar | Miessivuosa | Jared Leto | Voitto |
| Oscar | Alkuperäinen käsikirjoitus | Craig Borten ja Melisa Wallack | Ehdokkuus |
| Oscar | Maskeeraus | Adruitha Lee ja Robin Mathews | Voitto |
| Oscar | Leikkaus | John Mac McMurphy ja Martin Pensa | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Miespääosa | Matthew McConaughey | Voitto |
| Screen Actors Guild Awards | Miessivuosa | Jared Leto | Voitto |
| Screen Actors Guild Awards | Näyttelijäkokoonpano | Jared Leto, Matthew McConaughey, Jennifer Garner, Denis O'Hare, Dallas Roberts ja Steve Zahn | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dallas Buyers Club Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Dallas Buyers Club Box Office Mojossa (englanniksi)
Dallas Buyers Club Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Dallas Buyers Club Metacriticissä (englanniksi)
San Antonio -luokka

| San Antonio -luokka |
| --- | --- |
 Luokan nimikkoalus USS San Antonio
Tekniset tiedot
Pituus:  208 m
Leveys:  32 m
Nopeus:  yli 22 solmua
Miehistöä:  383 699–800 merijalkaväkeä
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 30 mm Mk 46 GWS 2 × CH-53E Super Stallion tai MV-22 Osprey
Ilmatorjunta:  2 × RIM-116 Rolling Airframe Missile 10 × .50" konekivääriä
San Antonio -luokka on Yhdysvaltain laivaston 15 maihinnousualuksen (engl. dock-landing ship, LPD) muodostama alusluokka, jolla tullaan korvaamaan muut Yhdysvaltain laivaston maihinnousualusluokat kuten Austin-luokan, Anchorage-luokan, Charleston-luokan ja Newport-luokan.