stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustakulma-albatrossi
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 80–95 cm ja siipien kärkiväli keskimäärin 2,4 m. Lajinimi on peräisin silmän yllä olevasta kapeasta mustasta juovasta. Vartalo ja pää ovat valkoiset, siipien yläpinta ja selkä ovat tummanharmaat ja siipien alapinta mustan ja valkoisen kuvioima. Pyrstö on tumma. Nokka on keltainen. Nuoret ja esiaikuiset linnut ovat aikuisen värisiä, mutta nokka on tumman luunvärinen ja siinä on tumma kärkitäplä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Koiras on hieman naarasta kookkaampi. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.
Esiintyminen

Maailman populaation koko on 1–2,5 miljoonaa yksilöä, joista pesiviä pareja on noin 530 000–680 000. Laji on yksi runsaslukuisimmista albatrosseista. 60–80 % mustakulma-albatrosseista pesii Falklandinsaarilla, 10–20 % Etelä-Georgiassa ja 3–20 % Chilen edustan saarilla. Pienempiä populaatioita asuu myös Intian valtamerellä Kergueleninsaarilla ja Crozetsaarilla sekä Australian ja Uuden-Seelannin vesillä Heard-, McDonald-, Macquarie-, Campbell-, Antipodes- ja Snares-saarilla.
Lajin pesimäpopulaatioiden havaittiin 2010-luvulla tehdyissä tutkimuksissa olevan pääsääntöisesti kasvussa, vaikka pitkäsiimakalastus uhkaa lajia.
Elinympäristö

Pesimäsaaret ovat yleensä jyrkkärantaisia ja vuoristoisia, paikoin myös tasaisia. Pesimäajan ulkopuolella mustakulma-albatrossit vaeltelevat Antarktiksen vesillä sekä eteläisellä Atlantilla ja Intian valtamerellä.
Lisääntyminen

Pari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Sukukypsä noin 10 vuoden ikäisenä. Laji pesii joka vuosi. Pesä on noin 60 cm korkea kasa, joka on koottu ruohoista ja mudasta. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat.
Ravinto

Syö pääasiassa krillejä mutta myös mustekaloja, kaloja ja haaskoja.
Levinneisyys
Thalassarche melanophris
Kauko Ikonen

Kauko Ikonen (13. kesäkuuta 1898 Nakkila − 13. syyskuuta 1993) oli suomalainen jääkärikomentaja. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Isak Ikonen ja Hilma Cecilia Sillberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Sirkka Mirjam Heikkisen kanssa.
Opinnot

Hän kävi viisi luokkaa Rauman yhteislyseota ja yksityisesti kahdeksannen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Italian merisotakoulun hän suoritti vuosina 1919–1921 ja Italian merisotakorkeakoulun jatkon vuosina 1923–1925.
Jääkärikausi

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 2. elokuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 5. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen 28. maaliskuuta 1917 hänet siirrettiin Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin 4. elokuuta 1917.
Suomen sisällissota

Hän palasi Suomeen 23. maaliskuuta 1918 ja liittyi Karkussa Porin rykmenttiin 12. huhtikuuta 1918. Toimi aluksi suojeluskuntajoukkojen kouluttajana Porissa ja määrättiin 20. huhtikuuta 1918 alkaen 1. pataljoonan tiedustelukomppanian ja myöhemmin polkupyöräkomppanian päälliköksi. Hän otti osaa rykmentin etenemiseen Kokemäen, Lauttakylän ja Urjalan kautta Toijalaan.
Sisällissodan jälkeinen aika

Hän palveli sisällissodan jälkeen Porin rykmentin I pataljoonan 3. komppanian päällikkönä, josta hän siirtyi rykmentin mukana Tammisaareen, missä toimi rykmentistä muodostetun Tammisaaren vartiopataljoonan 2. ja konekiväärikomppanian päällikkönä. Hänet siirrettiin 6. syyskuuta 1918 nuoremmaksi upseeriksi Itämeren jalkaväkirykmentti n:o l:een ja edelleen 20. marraskuuta 1918 Karjalan kaartin rykmenttiin sekä 11. maaliskuuta 1919 alkaen Kajaanin sissipataljoonaan. Vuonna 1919 hänen lomansa aikana hän osallistui Aunuksen retken värväys- ja valmistelutöihin. Hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1919 Pohjanmaan jääkäripataljoonaan. Suomen armeijan laivastoon hän liittyi 1. lokakuuta 1919 ja hänet komennettiin 9. marraskuuta 1919 opintomatkalle Italiaan. Opintoretkeltään palattuaan hän toimi 11. elokuuta 1921 alkaen vartioristeilijä Karjalan l. upseerina ja 18. lokakuuta 1921 alkaen Laivaston koulutuskunnan 2. komppanian päällikkönä. Vartioristeilijä Turunmaan 2. ja myöhemmin 1. upseeriksi hänet komennettiin 3. heinäkuuta 1922. Laivaston koulutuskunnan l. komppanian päälliköksi hänet komennettiin 17. lokakuuta 1922 alkaen ja 13. huhtikuuta 1923 alkaen hänet siirrettiin 1. upseeriksi Miinalaiva M 1:lle. Vuonna 1923 hänet komennettiin uudelleen opintomatkalle Italiaan, josta hän palasi vuonna 1925 ja määrättiin 31. heinäkuuta 1925 Yleisesikuntaan, missä hän sai 9. lokakuuta 1925 osaston johtajuuden Kadettikoulun rannikkopuolustusosastolla. Koululaiva Turunmaan ja sen ohella Tykkivene Karjalan päällikkyydet hän sai 4. toukokuuta 1926, mutta jo muutaman kuukauden kuluttua 18. kesäkuuta 1926 hänet siirrettiin Kadettikouluun rannikkopuolustusosaston johtajaksi, josta hänet komennettiin edelleen 27. toukokuuta 1927 Meripuolustuksen esikuntaan lippukapteeniksi. Rannikkolaivaston päällikön viransijaisuuden hän sai 3. tammikuuta 1930, josta tehtävästä hänet nimitettiin 7. maaliskuuta 1930 Rannikkolaivaston päälliköksi. Armeijasta hän erosi 8. toukokuuta 1936 ja siirtyi Tulitikku Oy:n palvelukseen ja lokakuusta 1938 alkaen hän toimi kansainvälisen komitean palveluksessa, joka valvoi puuttumattomuuden noudattamista Espanjan kansalaissodassa vuosina 1938–1939.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui Rannikkotykistörykmentti 1:n merenkulkuosaston päällikkönä ja esikuntapäällikkönä. Jatkosotaan hän osallistui 7. Rannikkoprikaatin liikennepäällikkönä. Hänet kotiutettiin tehtävästä vuonna 1941, ja hän siirtyi Tukkukauppojen Oy:n palvelukseen osastonhoitajaksi ja jäi eläkkeelle vuonna 1963. Ikonen ehti olla eläkkeellä kaikkiaan kolmekymmentä vuotta. Hän eli 95-vuotiaaksi ja oli kuollessaan syyskuussa 1993 jääkäreistä toiseksi viimeinen.
Opetustoimet

Hän toimi merisotataidon opettajana Sotakorkeakoulussa sekä koulun merisotateknillisen osaston johtajana vuosina 1925–1928 ja tuntiopettajana Kadettikoulussa vuosina 1925–1928 sekä opettajana Rannikkotykistön ampumakoulussa vuosina 1925–1927. Meripuolustuksen ampumakoulussa hän toimi opettajana vuonna 1930.
Luottamustoimet

Hän toimi Merivoimien kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuosina 1934–1936. Upseeriliiton johtokuntaan hän kuului vuosina 1925–1927.
Kirjallinen tuotanto

Hän on kirjoittanut teoksen Merisotataito vuodelta 1928 sekä kirjoituksia aikakauslehtiin ja muihin julkaisuihin. Hän on kuulunut myös Sotilasaikakauslehden avustajakuntaan. ja Laivastolehden neuvottelukuntaan vuosina 1927–1929.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavääpeli 12. toukokuuta 1918  Vänrikki 30. toukokuuta 1918  Aliluutnantti 8. lokakuuta 1919  Reservin luutnantti 16. toukokuuta 1921  Luutnantti 5. elokuuta 1921  Kapteeniluutnantti 16. toukokuuta 1925  Komentajakapteeni 16. toukokuuta 1927  Komentaja 14. syyskuuta 1931  Yleisesikuntaupseerin arvonimi 29. toukokuuta 1931 |      |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun 2. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Italian Kruunuritarikunnan komentajamerkki  Ruotsin Miekkaritarikunnan komentajamerkki  Viron Kotkaristi ritarikunnan 3. lk. ansioristi  Latvian Kolmen Tähden ritarikunnan 3. lk. kunniamerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Muuraispuron kanava

Muuraispuro on Vuoksen vesistössä Leppävirran reittiin kuuluva avokanava Leppävirran kunnassa. Se sijaitsee Varkauden-Kuopion syväväylällä Unnukan ja Voipaanselän välillä. Sen pituus on 250 metriä, ja se valmistui vuonna 1972.
Mustaposkidelfiini

| Mustaposkidelfiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Valkokuvedelfiinit Lagenorhynchus
Laji::  australis
Kaksiosainen nimi
 Lagenorhynchus australis  (Peale, 1848) 
 Mustaposkidelfiinin levinneisyys
Katso myös
   Mustaposkidelfiini Wikispeciesissä   Mustaposkidelfiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustaposkidelfiini eli patagoniandelfiini eli eteländelfiini (Lagenorhynchus australis) on pieni delfiinilaji, jota tavataan Etelä-Amerikan eteläosan rannikkovesistä.
Rakenne

Syntyessään mustaposkidelfiini on yhden metrin pituinen, ja täysikasvuisena 2,1 metriä. Painoa on noin 115 kg. Sillä on tummanharmaat kasvot ja leuka. Selkä on pitkälti musta, jonka poikki menee yksi luonnonvalkoinen kaareva raita, joka jakautuu selän kummallekin puolelle. Vatsa ja evien takaosat ovat valkoiset. Kylkievät ovat melko pienet ja pyrstöevän välissä on lovi.
Laji muistuttaa paljon mustadelfiiniä.
Levinneisyys

Mustaposkidelfiinit elelevät Etelä-Amerikan rannikkovesillä. Niitä on tavattu Chilen puolella Valparaísossa saakka ja Argentiinassa maan pohjoisosiin saakka. Lisäksi lajia on nähty säännöllisesti Falklandinsaarten vesiltä.
Mustaposkidelfiiniä esiintyy pääsääntöisesti rantavesistä alle 200 metrin syvyydessä. Tulimaassa ja Chileten eteläosissa lajia tavataan syvissä salmissa ja vuonoissa. Chiloén saaristossa niitä on puolestaan erityisesti matalissa alle 30 metriä syvissä vesissä.
Käyttäytyminen

Mustaposkidelfiinit kokoontuvat pienissä, 5–20 yksilön ryhmissä. Joskus harvoin kesällä ja syksyllä ne voivat uida suuremmissa, 100 yksilön ryhmissä. Ryhmät liikkuvat yleensä hitaasti rantaviivan suuntaisesti pienillä alueilla. Tämän vuoksi ne joutuvat helposti kalaverkkoihin. 1970- ja 80-luvuilla Chilen kalastajien verkkoihin joutui tuhansia delfiinejä vuosittain. Myös Argentiinassa on havaittu ajautumisia verkkoihin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Patagoniandelfiini (Lagenorhynchus australis)
ITIS: Lagenorhynchus australis (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lagenorhynchus australis, Peale's dolphin (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Lagenorhynchus australis (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lagenorhynchus australis:  Wikidata: Q300991  Wikispecies: Lagenorhynchus australis  ADW: Lagenorhynchus_australis  ARKive: lagenorhynchus-australis  CoL: 3RWS9  CMS: lagenorhynchus-australis  GBIF: 5220072  iNaturalist: 41511  IRMNG: 11250947  ITIS: 180446  IUCN: 11143  MSW: 14300062  NBN: NHMSYS0000376815  NCBI: 103586  Open Tree of Life: 1094080  Paleobiology Database: 82069  SeaLifeBase: 69387  Species+: 6793  WoRMS: 254980 
Phocoena australis:  Wikidata: Q125623581  GBIF: 4351779  WoRMS: 380487
Kerttu Mustonen
Kuuluisia Kerttu Mustosen sanoittamia lauluja

Kun sun mä näin (1937)
Sä muistatko metsätien (1938)
Tuo suru, jonka sain (1938)
On elon retki näin (1940)
Olit Karjala kaunein maa  (1940)
Elämäni on lauluni (1942)
Ilta Kannaksella (1942)
Sulle kauneimmat lauluni laulan (1942)
Äänisen aallot (1942)
Siks oon mä suruinen (1944)
Liljankukka (1945)
Tule hiljaa (1945)
Anna-Liisa (1947)
Laulava sydän (1948)
Toukokuu (1948)
Aiheesta muualla

Kerttu Mustosen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Ilvesjoki

| Ilvesjoki |
| --- | --- |
 Ilvesjoen kylää.
 Ilvesjoki
 Koordinaatit: 62°20.858′N, 22°42.679′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kurikka
Entinen kunta:  Jalasjärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (1997):  601
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  61760
 
 www.ilvesjoki.fi 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ilvesjoki on kylä Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla entisen Jalasjärven kunnan alueella. Kapea ja pitkä kylä sijaitsee kunnan eteläkulmassa lähellä Karvian rajaa. Kylän keskellä, pituussuunnassa virtaa Ilvesjoki-niminen joki. Ilvesjoelta on matkaa Karviaan 25 kilometriä, Peräseinäjoelle 46 km ja Seinäjoelle 55 km. Vuonna 1997 kylässä oli 601 asukasta.
Yksi kylän tärkeistä elinkeinoista on maatalous. Ilvesjoella on lihan-, maidon- ja villantuottajia. Ilvesjoella on myös melkein 50 yrittäjää tai ammatinharjoittajaa.
Ilvesjoella toimii kunnallinen peruskoulu. Kylässä toimii myös yksi kauppa, asiamiesposti ja yksi taksi. Ilvesjoen nuorisoseurantalo on nimeltään Toimela. Siellä kokoontuvat erilaiset järjestöt, joita kylässä on yli kymmenen. Lisäksi Toimelassa järjestetään yksityistilaisuuksia, kuten häitä. Lisäksi Ilvesjoella sijaitsee lentokenttä.
Kirjallisuutta

Hautala, Jenni ym. (toim.): Kolmoselta Rummukkaan : Ilvesjoen kylää. Ilvesjoen Kyläkirjatoimikunta, 2012.
Nevala, Aino (toim.): Ilvesjoen koulusta elämän kouluun : Ilvesjoen koulu 100-vuotta. Omakustanne, 2007. ISBN 978-952-92-2015-1.
Aiheesta muualla

Kylän kotisivut
| n k Jalasjärvi |
| --- | --- | --- |
 Etelä-Pohjanmaa  Kurikka 
| Kylät |  Alavalli  Hirvijärvi  Ilvesjoki  Kirkonkylä  Jokipii  Keskikylä  Koskue  Luopajärvi  Taivalmaa  Ylivalli  |  |
| Järvet ja lammet |  Ahvenlammi  Hirvijärvi  Iso Madesjärvi  Iso Mujujärvi  Jalasjärvi  Kolhonjärvi  Koskutjärvi  Korpijärvi  Korvajärvi  Lamminjärvi  Liikajärvi  Liikapuron tekojärvi  Mustalampi  Pohjan Korpilammi  Pikku Mujujärvi  Ponsijärvi  Rummukkajärvi  Saarijärvi  Vähä Madesjärvi  |  |
| Joet ja virtavedet |  Hirvijoki  Ilvesjoki  Jalasjoki  Koskutjoki  Leväjoki  Mustajoki  Mustaluoma  Niskaluoma  Saariluoma  |  |
Jooseppi Musto

Jooseppi Joosepinpoika "Juosi" Musto (1. tammikuuta 1884 – 27. huhtikuuta 1918 Lappeenranta) oli suomalainen räätäli ja punakaartilainen. Hänet teloitettiin Lappeenrannan Laihian kaupunginosassa sijaitsevassa niin sanotussa Pontuksen kaivannossa. Muston hautapaikka on yksi harvoista sisällissodassa kuolleiden punakaartilaisten yksittäishaudoista Suomessa.
Vangitseminen ja teloitus

Jooseppi Musto oli räätäli ja sekatyömies, joka oli kärsinyt syyttömänä kahden vuoden tuomion taposta. Hänet oli vapautettu, kun oikea tekijä oli tunnustanut surmatyön kuolinvuoteellaan. Huhtikuun lopussa 1918 Jooseppi vangittiin yhdessä veljensä Antin kanssa. Sodan aikana he eivät olleet mukana taisteluissa, vaan veljesten ainoaksi toiminnaksi punakaartin riveissä jäi muutama vahtivuoro Kansolan sillalla. Veljeksiä kuulusteltiin Lauritsalan kartanossa, jonka jälkeen heitä lähdettiin kuljettamaan kohti Laihian kylää yhdessä kolmannen, tuntemattomaksi jääneen vangin kanssa. Veljekset tiesivät, että heitä oltiin viemässä ammuttavaksi, ja päättivät yrittää pakoa. Pontuksen kaivannossa vangit komennettiin seisomaan sen loivemmalle itäreunalle. Teloittajien nostaessa aseensa veljekset ryntäsivät pakoon kaivannon rinnettä ylöspäin. Jooseppi sai osuman teloittajien luodista, mutta Antti onnistui nousemaan ylös kaivannosta ja pakenemaan. Hän piileskeli kotikylänsä Kansolan metsissä neljän kuukautta, kunnes tuli esiin tilanteen rauhoituttua syksyllä 1918.
Hauta

Haudan sijainti: 61°04′49″N, 28°18′44″E.
Teloituksen jälkeen Jooseppi Muston ja toisen ammutun vangin ruumiit jätettiin lojumaan Pontuksen kaivantoon. Myöhemmin samana päivänä heidät löysi töistä palaamassa ollut Lauritsalan sahan työmies, joka hautasi ruumiit yhdessä naapurinsa kanssa. Tarinan mukaan Joosepin äiti olisi halunnut haudata poikansa siunattuun maahan, mutta tällöin hän ilmestyi äidilleen unessa ja ilmoitti hautapaikan olevan hyvän, kunhan vain äiti toimittaa papin siunaamaan Joosepin. Toinen haudan vainajista kaivettiin ylös ja siirrettiin punaisten yhteishautaan, mutta Joosepin ruumis jätettiin Pontuksen kaivantoon papin siunaamana. Paikalle pystytettiin muistoristi, ja myöhemmin se ympäröitiin metallisin pylväin ja ketjuin.
Vuonna 1931  Elisenvaara–Lappeenranta-radan rakentamisen yhteydessä suunnittelua johtanut insinööri kuuli kaivannossa olevasta haudasta ja muutti radan linjausta, niin ettei hauta jäänyt sen alle. Lisäksi haudan puoleista ratapenkerettä tuettiin raskailla kivipaasilla. Rautatien kaksiraiteistamisen yhteydessä on suunniteltu, että Pontuksen kaivannon ylitse rakennettaisiin silta, joka samalla suojelisi myös Muston hautapaikan.
Suomen sotasurmat -tietokannassa Jooseppi Muston kuolinpäiväksi on merkitty 7. toukokuuta, mutta oikea päivämäärä on haudan muistoristissä oleva 27. huhtikuuta.
Kirjallisuutta

Marko Tikka ja Antti O. Arponen: Koston kevät :  Lappeenrannan teloitukset 1918, WSOY 1999 ISBN 951-0-23450-8
Imiut

Imiutin fetissi
Imiut ("hän joka on muumion asussa") oli muinaisen Egyptin mytologiassa jumala, jota palvottiin päättömän, seipään nenään ripustetun nahan muotoisena. Egyptin valtakunnan varhaisina aikoina Imiut liitettiin kuninkaalliseen valtaistuimeen suojelevaksi merkiksi. Suojelusjumalana Imiut liittyy nekropoliksen jumalaan Anubikseen. Hänen äitinsä on lehmäjumalatar Hesat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Imiut Wikimedia Commonsissa
Erkki Mustonen

Erkki Mustonen
Erkki Mustonen (18. joulukuuta 1895 Kuopion maalaiskunta – 28. maaliskuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärialiupseeri.
Perhetausta ja koulutus

Mustosen vanhemmat olivat puuseppä Mikko Mustonen ja Anna Reetta Komulainen. Mustonen kävi kansakoulun.
Jääkärikausi

Mustonen työskenteli puutarhurina Ruokolahdella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin sairauden takia pataljoonan täydennysjoukkoon 7. toukokuuta 1916 ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan 24. heinäkuuta 1916. Takaisin pataljoonaan hän palasi 17. syyskuuta 1917 ja hänet sijoitettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet sijoitettiin 26. syyskuuta 1917 pioneerikomppaniaan.
Suomen sisällissota

Mustonen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Mustonen oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Ruokolahdella. Hänet haudattiin Ruokolahden sankarihautaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Mutenia

Mutenian kylää 1950-luvulla.
Mutenia on Sodankylän Sompiossa sijaitseva kylä, jonka muodostaa kolme asumatonta taloa. Se on yksi viidestä Sompion alueen kokonaan tai osittain Lokan tekojärven alle jääneestä kylästä. Alkuperäisestä Mutenian kylästä on tekoaltaan luoteisosassa nykyään jäljellä vain yksi 1800-luvun lopulla rakennettu talo piharakennuksineen. Lisäksi kylässä on kaksi toisen maailmansodan jälkeiseltä ajalta periytyvää pihapiiriä. Rakennukset ovat Lokan tekoaltaan rakentaneen Kemijoki Oy:n omistuksessa, eivätkä ne ole vapaasti tutustuttavissa.
Mutenia kuuluu yhdessä Purnumukan kylän kanssa Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin esimerkkeinä Sodankylän metsäsaamelaisesta asutuksesta.
Historia

Mutenian kylä sijaitsi alun perin Sompiojärvestä alkunsa saaneen Mutenianjoen varrella. 1840-luvulla paikalla vieraillut M. A. Castrén kuvaili 17 peräkkäisen katovuoden kurjistamia Mutenian oloja äärimmäisen köyhiksi. 1870–1890-luvuilla Sompioon muutti Ruotsin ja Norjan välisen rajasulun vuoksi Koutokeinon ja Enontekiön alueiden porosaamelaisia, joista osa asettui myös Muteniaan. Varsinainen maarekisterikylä syntyi vasta vuonna 1910 suoritetun isojaon myötä. Maantie kylään saatiin 1936, kun Lokasta Korvasen ja Mutenian kautta Vuotsoon johtanut yhteys valmistui.
Vuonna 1967 alkaneen tekoaltaan täyttämisen myötä kylä jäi osittain veden alle. Sen taloista suurin osa kuitenkin säilyi, mutta yhtä lukuun ottamatta kaikkien asukkaat muuttivat läheiseen Vuotson kylään. Nykyään Mutenian edustalla on Lokan tekojärven lahti.
Aiheesta muualla

Kuvia Mutenian kylästä (Arkistoitu – Internet Archive)
Muwaššaḥ

Muwaššaḥ on arabiankielisen runon muoto. Siinä kahta johdantosäettä seuraa kaksi nelisäkeistä säkeistöä. Säkeistöjen kolme ensimmäistä säettä ovat keskenään loppusoinnullisia, neljäs loppusoinnullinen johdantosäkeiden kanssa. Muoto on syntynyt Espanjassa ja sieltä se levisi myöshäisklassiseen arabiankieliseen kirjallisuuteen. Se on myöhemmin ollut käytössä myös provencelaisessa trubaduurirunoudessa.
Mustasotilaskärpänen

| Mustasotilaskärpänen |
| --- | --- |
 Mustasotilaskärpänen ruusussa
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Yläheimo::  Stratiomyoidea
Heimo::  Asekärpäset Stratiomyidae
Alaheimo::  Hermetiinae
Suku::  Hermetia
Laji::  illucens
Kaksiosainen nimi
 Hermetia illucens  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Mustasotilaskärpänen Wikispeciesissä   Mustasotilaskärpänen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustasotilaskärpänen (Hermetia illucens) on asekärpästen (Stratiomyidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Aikuinen kärpänen elää viikon verran.
Esiintyminen

Lajia esiintyy Etelä- ja Pohjois-Amerikassa.
Elintavat

Mustasotilaskärpäsen toukat ovat saprotrofeja, eli ne hävittävät bio-orgaanista ainesta tehokkaasti. Laji ei levitä tauteja.
Käyttö

Mustasotilaskärpäsen toukat ahmivat lähes mitä tahansa. Ne voivat syödä jopa homemyrkkyjä, ongelmajätteitä sekä lääkeaineita. Toukat eivät edes kerää itseensä raskasmetalleja, sillä niiden elimistö puhdistaa niitä tehokkaasti. Tätä voidaan kenties hyödyntää jätteiden hävittämisessä. Lajin toukkia ja koteloita käytetään hyönteistaloudessa myös osana eläin- tai kalanrehuja. Mustasotilaskärpäsen toukat ovat hyvin rasva- sekä proteiinipitoisia. Niistä voidaan erottaa rasvaa biopolttoaineen valmistukseen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hermetia illucens
Tiina Siimekselä (Toim.): Kärpäsiä ja toukkia Mustasotilaskärpästen kasvatus pilottikasvattamossa, Jyväskylän ammattikorkeakoulu, 2023 ISBN 978-951-830-708-5
Luonnonvarakeskus (Luke): Mustasotilaskärpäsen kasvatus (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Hermetia illucens (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Hermetia illucens (englanniksi)
Bug Guide: Species Hermetia illucens - Black Soldier Fly (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hermetia illucens (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hermetia illucens (englanniksi)
University of Florida: Hermetia illucens, Introduction - Synonymy - Distribution - Description and Life Cycle - Economic Importance - Selected References (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q285029  Wikispecies: Hermetia illucens  ADW: Hermetia_illucens  AFD: Hermetia_illucens  BOLD: 176374  BugGuide: 7646  CoL: 3KZZM  EoL: 824054  EPPO: HEREIL  EUNIS: 75177  Fauna Europaea: 405168  Fauna Europaea (new): d9ea2161-804d-4ea2-9927-6373081010f1  GBIF: 1577153  iNaturalist: 82177  IRMNG: 10174888  ITIS: 130298  NatureServe: 2.1207586  NBN: NHMSYS0021194006  NCBI: 343691  NZOR: f50b3a41-4ed4-45ab-8141-5b254dbe4290  Open Tree of Life: 965697 
Mustasotilaskärpäsen toukkia.