stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irwin Goodman
Elämä > Viimeisten vuosien menestys

Vuodet 1986 ja 1987 olivat jälleen hiljaisempaa aikaa levytysten osalta. Vuonna 1988 ilmestyi Irwinin uran ylivoimaisesti suurin menestyslevy Rentun ruusu. Nimikappaleen aiheen Vexi Salmi oli aikoinaan saanut Tapio Rautavaaralta, joka oli pyytänyt häntä tekemään laulun maitohorsmasta. Albumi syntyi nopeasti; sen kappaleet nauhoitettiin vain muutaman päivän aikana. Levyä on myyty vuoteen 2006 mennessä noin 125 000 kappaletta - yli kolminkertaisesti Irwinin aiempaan ennätykseen yltäneen albumin Häirikkö 40 000 kappaleen myyntimäärään verrattuna.
Seuraavana vuonna ilmestynyt Vuosikerta -89 myi sekin melko hyvin, vaikka sen myyntimäärä, 38 000 kappaletta, jäi kauas Rentun ruusun luvuista. Albumin kappaleista herätti tuoreeltaan eniten huomiota avausraita ”Mutakuono ja lakupelle”, joka tulkittiin laajalti tekijöidensä rasistiseksi kannanotoksi. Vexi Salmen pyrkimys oli ollut täsmälleen päinvastainen, sillä hän oli tarkoittanut sen satiiriksi suomalaisten kansallisesta uhosta ja muukalaiskammosta. Kuvaavaa on, että kappaleen esittäminen radiossa yli 20 vuotta Irwinin kuoleman jälkeen johti Julkisen sanan neuvoston antamaan langettavaan päätökseen. Vuosien kuluessa Vuosikerta -89 -albumin elinvoimaisimmaksi kappaleeksi on osoittautunut ”Maailma on kaunis”, jonka levytti vuonna 1989 myös Vesa-Matti Loiri.
Viimeiset levytyksensä Irwin lauloi vuonna 1990, jolloin ilmestyi peräti kaksi albumia: Hurraa! Me teemme laivoja sekä Ai ai ai kun nuori ois. Jälkimmäisen nimikappaleella Irwin osallistui saman vuoden Syksyn säveleen ja sijoittuikin toiseksi Rainer Frimanin jälkeen. Vexi Salmen mukaan kahden pitkäsoittolevyn julkaisu samana vuonna oli Irwinin oma toivomus, ja niillä taiteilija halusi kasvattaa keikkakysyntäänsä.
Irwin sävelsi ja sanoitti englantilaiselle Eddie Edwardsille kaksi laulua, jotka Audiovox julkaisi singlenä. Irwinin oli alun perin määrä laulaa kyseiset kappaleet Edwardsin kanssa, mutta hän kuoli vähän ennen suunniteltua nauhoitusta. Nämä kappaleet ovat ainoat Irwinin sanoittamat laulut. ”Mun nimeni on Eetu / Eddien siivellä” -single nousi listoille 1991.lähde?
Elämä > Kuolema

Syksyllä 1990 Irwinin yleiskunto romahti, ja hän joutui sairaalahoitoon ja pitkälle sairauslomalle. Sen aikana hän lopetti alkoholinkäytön. Hän palasi keikoille joulun 1990 jälkeen, mutta sairastui pian flunssaan. Viimeinen Irwinin haastattelu, jonka olivat tehneet toimittaja Isto Lysmä ja kuvaaja Jorma Pouta, julkaistiin Seura-lehden tammikuun 1991 ensimmäisessä numerossa, joka ilmestyi 4. tammikuuta 1991.
Irwinin viimeiseksi esiintymiseksi jäi Joronjälki-hotellissa Joroisissa 11. tammikuuta 1991 pidetty keikka. Joroisista hän matkusti seurueineen Viipuriin ennalta sovittua seuraavaa esiintymistä varten. Seurueen muiden jäsenten mukaan Irwin joutui ennen lähtöä käymään Joroisten terveyskeskuksessa, koska hänen korvaansa oli alkanut särkeä, ja sai mukaansa särkylääkettä. Korvasärky saattoi olla oire verenkiertohäiriöistä tai sydänongelmista.
Irwinin oli määrä esiintyä Viipurissa suomalaisen rakennusporukan harjannostajaisissa 14. tammikuuta. Esiintymistä edeltävänä yönä Irwin heräsi hotellihuoneessaan koviin rintakipuihin ja hengenahdistukseen, minkä vuoksi ystävät lähtivät kuljettamaan häntä Suomen puolelle sairaalaan. Suomen puolelle pyrittäessä Irwin joutui saattajineen Vaalimaan raja-asemalla Neuvostoliiton tullin tehotarkastukseen, eikä seurue päässyt tullista ajoissa jatkamaan matkaa kohti päämääränä ollutta Haminan sairaalaa. Sairaalassa Irwinille annettiin viipymättä hoitoa, mutta hänet jouduttiin tuloksettomaksi jääneen elvytyksen jälkeen toteamaan kuolleeksi. Seurueeseen kuulunut kitaristi Pekka Virtanen on myöhemmin kertonut, ettei viivästys rajanylityksessä myötävaikuttanut Irwinin menehtymiseen, vaan ”kuolema olisi tullut joka tapauksessa”.
Ruumiinavauksessa Irwinin kuolinsyyksi todettiin sydämen sepelvaltimoiden alkava kovettumistauti. Hänellä ei ollut alkoholia veressään. Irwin on haudattu äitinsä kanssa samaan hautaan Hämeenkyrön Turkkilaan, Mäntyrinteen hautausmaalle. Hänen kuolinilmoituksessaan oli katkelma kappaleesta ”Viimeinen laulu”: ”Laulaen laulaja silmänsä sulkee, sointujen siltaa uneensa kulkee”.lähde?
»Irwin on sikäli omituinen tapaus, että sen elämä on ollut kuin jojo: mitä syvemmällä se käy, sen korkeammalle se pomppaa.» 
(Vexi Salmi elokuvassa Rentun ruusu.)
Vexi Salmi kertoi televisiohaastattelussa vuonna 2010 Irwinin kuoleman olleen hänen elämänsä synkin kokemus. Omien sanojansa mukaan hän saattoi Irwinin kanssa hautaan oman nuoruutensa.
Merkitys ja luonnehdintoja

Äänenkäytöllään ja laulujensa aiheistolla Irwin Goodman avasi tietä nuoremman polven suomalaisille rockmuusikoille. Monet yhtyeet, kuten Hassisen Kone, Kontra, Popeda, Karanteeni ja Maho Neitsyt sekä valkeakoskelainen Irwinin lapset, tulkitsivat hänen kappaleitaan, ja osaltaan hän oli esikuvana Manserockille, Sleepy Sleepersille, suomalaiselle punkille ja monille muille.
Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo pitivät kappaletta ”Lievestuoreen Liisa” parhaana esimerkkinä Goodmanin ja Vexi Salmen irvailun osumisesta päivänkohtaisten puheenaiheiden ytimeen. Kun Lievestuoreen sellutehtaan vaikeudet tulivat julkisuuteen, Vexi Salmi kirjoitti siltä istumalta tekstin ja lähetti sen pikapostilla Mikkeliin, jossa Goodman oli juuri sillä hetkellä esiintymässä. Levy ilmestyi puolitoista viikkoa myöhemmin, jolloin kohu Lievestuoreen tehtaan ympärillä oli suurimmillaan.
Vuonna 2004 järjestetyssä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Irwin Goodman sijoittui 83. sijalle yhdessä iskelmälaulaja Laila Kinnusen ja uutisankkuri Arvi Lindin kanssa. Goodman ei ollut mukana asiantuntijaraadin laatimalla ennakkolistalla, vaan nousi lopulliselle listalle yleisön äänillä.
Salanimet

Andy
Irwin Goodman
Rock-Williams
William White
Rudolf Holtz (yhdessä Paul Fagerlundin kanssa)
Irwinin kappaleita

Tunnettuja ja menestyneitä kappaleita:
”En kerro kuinka jouduin naimisiin” (1965)
”Työmiehen lauantai” (1965)
”Kalteritango” (1966)
”Autolla kanarian saarille” (1966)
”Ei tippa tapa” (1966)
”Raha ratkaisee” (1966)
”Aurinko, tähdet ja kuu” (1966)
”Terveisiä Seutulasta” (1967)
”Ryysyranta” (1967)
”Kun ei rahat riitä” (1967)
”Kieltolaki” (1967)
”Juhlavalssi” (1968)
”Reteesti vaan” (1968)
”Meni rahahommat pieleen” (1970)
”St. Pauli ja Reeperbahn” (Syksyn Sävelen voittaja 1970)
”Tositarkoituksin” (1970)
”Poing poing poing” (Syksyn Sävelen voittaja 1971)
”Lievestuoreen Liisa” (1971)
”Vielä yhdet” (1972)
”Las Palmas” (1972)
”Oli simmarit, sammarit, kummarit ja pipo” (1972)
”Laulajan testamentti” (1972)
”Kohta taas on joulu” (1972)
”Vain elämää” (1973)
”Si si si” (1973)
”Viuhahdus” (1974)
”Haistakaa paska koko valtiovalta” (1976)
”Häirikkö” (1976)
”Rhodos” (1977)
”Manu vippaa muutama markka” (1977)
”Silirimpsis” (1977)
”Tyttö tuli” (1978)
”Suruton nuoruusaika” (1978)
”Härmäläinen perusjuntti” (1984)
”Terveisiä perseestä” (1984)
”Eletään vaan vaikka piruuttaan” (1984)
”Vanha juoppo” (1984)
”Sepalus auki” (Syksyn Sävelen lehdistöpalkinto 1985)
”Kusessa ollaan” (1985)
”Henkipatto” (1985)
”Rentun ruusu” (1988)
”Ostoskeskus ja krouvi” (1988)
”Viimeinen laulu” (1988)
”Maailma on kaunis” (1989)
”Mutakuono ja lakupelle” (1989)
”Ai ai ai kun nuori ois” (1990)
”Karjala takaisin” (1990)
”Riemu ja Ratto” (1990)
Levyt > Albumit

Kaikki Irwin Goodmanin aikaisemmin vinyylinä julkaistut albumit julkaistiin uudelleenmasteroituina ja Vexi Salmen muistelutekstein varustettuina CD-versioina tammikuussa 2001 lukuun ottamatta jo vuonna 1997 uudelleenjulkaistua joululevyä sekä Kulkurin kulta -albumia, joka sai CD-julkaisun ensimmäisen kerran vasta vuonna 2012.lähde?
Warner Music Finland julkaisi syksyllä 2010 lähes kaikki Irwinin levyttämät laulut yhtenä 14 CD:n kokoelmana. Kokoelmalta puuttuvat ainoastaan vain kasetteina julkaistut Lauluja lapsille ja Uudet protestilaulut. Ossi Riipi sanoitti ja sävelsi Lauluja lapsille -kasetin ja Uudet protestilaulut -kasetin sanoitti ja sävelsi Tapani Koivisto.lähde?
Irwinismi (1966)
Ei tippa tapa (1966)
Osta minut (1967)
Reteesti vaan (1968)
Irwin Goodman (1970)
St. Pauli ja Reeperbahn (1970) kultalevy
Lonkalta (mukana Esa Pakarinen) (1971)
Poing poing poing (1971) kultalevy
Kohta taas on joulu (1972)
Las Palmas (1972) kultalevy
Si si si (1974)
Häirikkö (1976) kultalevy
Kolmastoista kerta (1977)
Inkkareita ja länkkäreitä (1977)
Cha cha cha (1978)
Tyttö tuli (1978)
Kulkurin kulta (Irwin ja Hanne) (1979) osa levystä julkaistu cd-muodossa kokoelmalla Erikoiset
Keisari Irwin I (1979)
Lauluja lapsille (1982) ilmestynyt vain kasettina
Uudet protestilaulut (1983) ilmestynyt vain kasettina
Härmäläinen perusjuntti (1984) kultalevy
Dirly dirly dee (1985)
Rentun ruusu (1988) kultalevy, platinalevy, tuplaplatina
Vuosikerta -89 (1989) kultalevy
Hurraa! Me teemme laivoja (1990)
Ai ai ai kun nuori ois (1990)
Ennenkuulumattomat – Lauluja suomalaisille (2015) (albumin sisältö sama kuin kasetilla Uudet protestilaulut)
Levyt > Kokoelmat

Viisi vuotta, vaan ei suotta 1965–1970 (1970)
Kolme vuotta ihan suotta 1962–1965 (1971)
Harvat ja valitut (1973)
Irwin Goodman Story (1977)
Parhaat päältä (1978)
Irwin niin kuin haluat (1978)
Unohtumattomat (1979)
Reteesti (1983)
28 reteintä (1987)
Rentun rallit (1988)
16 reteintä (1988)
Irwinin parhaat (1989)
Viimeiset laulut (1991) kultalevy
Laulajan testamentti (1991)
Irwin Goodman (1992)
Toivotut (1992)
Irwin 50 vuotta Remix (1993)
Irwin 1943–1991 (1994)
20 suosikkia – Ryysyranta (1995)
20 suosikkia – Vain elämää (1996)
20 suosikkia – Rentun ruusu (1997)
20 suosikkia – Laulajan testamentti (1998)
20 suosikkia – Salainen agentti (1999)
Rentun Ruusut, 4 CD:n boksi ja 2 CD:n tupla (2000) kultalevy, platinalevy
Erikoiset (2001)
Kellarissa, lavalla ja studiossa (2003)
Nostalgia (2005)
Tähtisarja – 30 suosikkia (2006)
Vain elämää (boksi, 2010) (14 CD:tä, 327 kappaletta, 228-sivuinen kirja)
Vain elämää – 44 reteetä rallia (2010) (2 CD)
Myydyimmät levyt

Kultasinglet:
Ryysyranta
St. Pauli ja Reeperbahn
Tuplaplatina-LP:
Rentun ruusu
Platina-LP:
Rentun ruusut (kokoelma)
Kulta-LP:t:
St. Pauli ja Reeperbahn
Poing poing poing
Las Palmas
Häirikkö
Härmäläinen perusjuntti
Vuosikerta -89
Viimeiset laulut (kokoelma)
Elokuvat

Topralli (1966)
Vapaa duunari Ville-Kalle (1984)
Muistaminen > Cover-versiot

Irwin Goodmanin kappaleita ovat levyttäneet uudelleen esimerkiksi Irwinin lapset, Ari G, Raggars, Maho Neitsyt, Goodmans ja Matti Johannes Koivu. Myös punk rock -yhtye Larharyhmä on julkaissut EP:n (Bad Boys Plays Goodman), jolla on viisi Goodmanin kappaletta. Ramopunk-yhtye Klamydia on esittänyt Irwin-coverina ainakin kappaleen ”Häirikkö”, Markku Laamanen teki Tribuutti Irwin Goodmanille -levyn vuonna 2005. Levyllä hän laulaa 12 Irwinin kappaletta. Albumi sisältää Vexi Salmen kirjoittaman uuden tekstin ”Lievestuoreen Liisa” -kappaleesta, joka kertoo nyky-Liisasta. Lisäksi Keisari Irwiö on levyttänyt vuosien varrella useita Irwinin aiemmin tunnetuksi tekemiä kappaleita, joista viimeisimmät mm. ”Maailma on kaunis” ja ”St. pauli ja Reeperbahn” julkaistiin vuoden 2023 alkupuolella uutuus albumilla Keisari Irwiö - Ai ai ai kun nuori ois.
Muistaminen > Elokuvat, tv-sarjat ja musikaali

Kivisydän (1984)
Rentun ruusu (2001)
Pekka Parikan ohjaama neliosainen televisiosarja Kivisydän pohjautui Irwin Goodmanin ja Vexi Salmen vaiheisiin.
Timo Koivusalo ohjasi vuonna 2001 Irwinin elämästä kertovan elokuvan Rentun ruusu, joka oli vuoden katsotuin kotimainen elokuva. Irwiniä esittää elokuvassa Martti Suosalo ja Vexi Salmea Ilkka Koivula. Vexi itse esiintyy elokuvassa kertojan roolissa. Hän vilahtaa myös eräässä kohtauksessa: hän esittää saksalaista kadunmiestä, joka kävelee nuoren Goodmanin ja Salmen ohi Saksan yöelämässä.lähde?
Kesällä 2023 Suomen kesäteatterissa Valkeakosken Apianniemessä esitetään Irwin-musikaalia, joka sai ensi-iltansa 15. kesäkuuta.
Muistaminen > Irwinin mukaan nimetty

Vuonna 2014 Hämeenlinnassa avatulle kauppakeskukselle annettiin vuonna 2013 Irwin Goodmanin mukaan nimeksi Kauppakeskus Goodman.
Kirjallisuutta

Vexi Salmi: Raha ratkaisee. Karisto, 1967
Vexi Salmi: Irwin Goodmanin Parhaat laulut. Fazer, 1971
Erkki Wessman: Rentun ruusu. Aquarian, 1991 ISBN 951-8975-11-6
Vexi Salmi: Siniset mokkakengät. WSOY, 1993 ISBN 951-0-19072-1
Vexi Salmi: Mikä laulaen tulee. WSOY, 1994 ISBN 951-0-19903-6
Olavi Kaskisuo ja Vexi Salmi: Vain elämää. WSOY, 2001 ISBN 951-0-25872-5
Juha Rantala: Musiikillinen elämäkerta. Pop-Kirja, 2002 ISBN 952-91-4313-3
Ari Lahti (toim.): Vuosikertakirja 1 – Irwin. Valkeakoski Media, 2005 ISBN 952-91-9607-5, laajennettu versio 2006 ISBN 952-91-9607-5
Vexi Salmi: Rinkelinkadun pojat. Hämeenlinnan kirjakauppa, 2009 ISBN 978-952-92-6257-1
Vexi Salmi ja Juha Rantala: Irwin Goodman – vain elämää. HMC Publishing/Warner Music Finland, 2010 ISBN 978-952-67044-3-2
Vexi Salmi: Rinkelinkadun pojat 2 Hämeenlinnan kirjakauppa, 2011 ISBN 978-952-92-9245-5
Veikko Tiitto, Ari Lahti (toim.): Viimeinen keikka osa 1: Surutonta nuoruusaikaa. Valkeakoski Media, 2014 ISBN 978-952-68102-0-1
Veikko Tiitto, Ari Lahti: Viimeinen keikka osa 2: Irwin Goodman, kansan laulaja. Valkeakoski Media, 2015 ISBN 978-952-68102-1-8
Kimmo Miettinen: Irwin Goodman – kansan taiteilija. Karisto, 2021 ISBN 978-951-1-38051-1
Tuomas Marjamäki: Yhdet vielä, Irwin: Antti Hammarberg 1943–1991. Docendo, 2023 ISBN 978-952-382-568-0
Vellu Halkosalmi

Vellu Halkosalmi (aiemmin Veli-Matti, s. 1971) on suomalainen jazzmuusikko, -säveltäjä, -sovittaja, -pedagogi ja -kapellimestari. Hän on työskennellyt alankomaalaisten, saksalaisten ja suomalaisten big bandien ja muiden kokoonpanojen parissa ja toiminut opettajana Helsingin pop- ja jazzkonservatoriossa.
Halkosalmi on kotoisin Pyhäjärveltä Pohjois-Pohjanmaalta. Hän opiskeli ensin pasuunansoittoa klassisen musiikin tyyliin, kunnes vaihtoi kitaraan ja valmistui 1998 Helsingin pop- ja jazzkonservatoriosta, jossa toimi myös opettajana vuosina 1999–2008.
Vuonna 2005 Halkosalmen teossarja Arctic Blues saksofonisti Jukka Perkolle ja alun perin Hollannin radion Metropole Orchestralle kantaesitettiin useissa maissa, muun muassa Yhdysvalloissa ja Suomessa. Vuonna 2007 Halkosalmen teos Solo Flight voitti Imatra Big Band Festivalin Esko Linnavalli -sävellyskilpailun ja nousi myös yleisön suosikiksi. Vuonna 2008 Halkosalmi, Perko ja saksalainen WDR Big Band toteuttivat projektin Finnish Folk Music and Tango. Samana vuonna sai kantaesityksensä Halkosalmen teossarja Mystery kitaristi Teemu Viinikaiselle ja Lapin kamariorkesterille.
Halkosalmi on työskennellyt myös muun muassa Lahti Sinfonian, UMOn sekä Espoo ja Jyväskylä Big Bandien kanssa. Alankomaalaisia yhteistyökumppaneita ovat olleet Brass Band Schoonhoven ja Gustav Klimt -jousikvartetti.
Vuonna 2008 Halkosalmi toimi sovittajana, kapellimestarina ja tuottajana Kauko Röyhkän ja Mikkelin kaupunginorkesterin albumilla Zaia. Vuonna 2013 Halkosalmi esitti Quincy Jonesin levytyksistä ylös kirjoittamiaan ja Jonesilta henkilökohtaisesti saamiaan bigband-sovituksia UMOn ja Turku Jazz Orchestran kanssa.
Kirjallisia teoksia

Tohtori Toonika, säveltapailun ja nuottikirjoituksen oppikirja yhdessä Pasi Heikkilän kanssa, Otava 2005. ISBN 9789511199229.
Levytyksiä

Vellu Halkosalmi and the Metropole Orchestra Big Band: Solo Flight (CD-R, MP3, 2009)
Aiheesta muualla

Vellu Halkosalmi Discogs-sivustolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Hallitse, Britannia!

”Hallitse, Britannia!” on brittiläisen runouden suomennosantologia. Runot on suomentanut Yrjö Jylhä. Antologia on ilmestynyt vuonna 1929, ja sen on kustantanut WSOY. Siitä on julkaistu vuonna 1931 toinen painos ja vuonna 2013 kolmas, näköispainos, jonka on julkaissut Ntamo.
Antologia on Jylhän ensimmäinen suomennosteos. Runot oli julkaistu 1920-luvulla lähinnä Valvojassa. Jylhän suomennoksen vastaanotto oli myönteinen, mikä mukaan johtunee siitä, että klassikkosuomennosten julkaisemista arvostettiin ja ne ansaitsivat huomiota, eikä valittuihin runoihin siten kiinnitetty erityistä huomiota.
Nuoren Voiman kriitikko T. S. kiittää vuonna 1930 vuolaasti: ”tämä on minun kirjani, johon minä mielistyin – – kirja sisältää parasta englantilaista runoutta, mitä on olemassa meikäläisen nuoren hyvän runonsuomentajan kääntämänä” ja intoutuu vielä säälimään Brittiläistä kansainyhteisöä: ”Miten järkyttävästi tunnemme, minkä raskaan hinnan Englanti on saanut maksaa maailmanvallastaan”.
Runot

Lähde:
Hyvää yötä! George Gordon Byron
Vanhan merimiehen kertomus Samuel Taylor Coleridge
Kublai-kaani Samuel Taylor Coleridge
Viimeinen merirosvo Charles Kingsley
Tapaus ranskalaissodassa Robert Browning
Balladi idästä ja lännestä Rudyard Kipling
Ensimmäinen merilaulu Rudyard Kipling
Viimeinen merilaulu Rudyard Kipling
Laulu kolmesta hylkeenpyyntialuksesta Rudyard Kipling
”Mary Gloster” Rudyard Kipling
Kuolleitten laulu Rudyard Kipling
Kaikki amiraalit Henry Newbolt
John Winter Laurence Binyon
Lapsi ja merimies William H. Davies
Lasteja John Masefield
Balladi Readingin vankilasta Oscar Wilde
Hakavillakas

| Hakavillakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Villakkaat Lymantriidae
Suku::  Arctornis
Laji::  l-nigrum
Kaksiosainen nimi
 Arctornis l-nigrum  (Müller, 1764) 
Katso myös
   Hakavillakas Wikispeciesissä   Hakavillakas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hakavillakas (Arctornis l-nigrum) on lähes täysin valkoinen yöperhoslaji. Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija.
Koko ja ulkonäkö

Hakavillakas on valkoinen, hieman silkinhohtoinen ja siiviltään läpikuultava perhonen. Ainoana siipikuviona etusiivessä on musta L-kirjaimen muotoinen laikku. Takasiivet ovat puhtaanvalkoiset samoin ruumis. Tuntosarvet ovat valkoiset tai kellertävät. Raajat ovat valkoiset mustilla poikkivöillä. Siipiväli on koiraalla 37–47 mm ja naaraalla 48–56 mm.
Samannäköinen laji on valkovillakas (Leucoma salicis), jolla on kuitenkin mustat tuntosarvet eikä lainkaan siipikuvioita.
♀
♂
Levinneisyys ja lentoaika

Hakavillakkaan levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan, Tanskan, aivan eteläisimmän Ruotsin ja Baltian kautta idässä Japaniin saakka. Suomesta hakavillakas on tavattu ainoastaan parikymmentä kertaa, ensimmäisen kerran syyskuussa 2001 Virolahdelta. Perhoset lentävät kesäkuun lopusta heinäkuun lopulle ja lämpiminä kesinä saattaa syntyä osittainen toinen sukupolvi elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Hakavillakkaat elävät erityisesti jaloja lehtipuita kasvavissa lehtimetsissä. Se on paikallinen, ja yksilöitä tavataan vain harvoin tavallisen elinympäristön ulkopuolella. Yksilöt oleskelevat tavallisesti korkealla latvustoissa ja lepäävät päivisin lehtien alapinnoilla. Häirittynä ne lennähtävät pieniä matkoja. Lento alkaa illan hämärryttyä, ja koiraat tulevat valolle, naaraat hyvin harvoin.
Naaras munii 100–300 munaa, jotka kuoriutuvat vajaata paria viikkoa myöhemmin. Toukat piilottelevat lehtien alapinnoilla kunnes siirtyvät talvilevolle käärityn lehden sisään. Vanhemmat toukat ovat nopealiikkeisiä ja oleskelevat lehdillä piilottelematta itseään. Täysikasvuiset toukat koteloituvat seuraavana vuonna touko-kesäkuun vaihteessa yhteensidottujen lehtien väliin. Tarpeeksi kuumina kesinä koko perhosen kehitys munasta aikuiseksi voi tapahtua yhdessä kuukaudessa.
Ravintokasvi

Toukka syö monien eri lehtipuiden lehtiä.
Aiheesta muualla

toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q45515  Wikispecies: Arctornis l-nigrum  BioLib: 54742  BOLD: 162455  CoL: 5VS44  EoL: 509055  EUNIS: 309143  Fauna Europaea: 447124  Fauna Europaea (new): 7acb70b8-617f-4f77-9f14-b496a08d4fb1  GBIF: 1819496  iNaturalist: 469887  IRMNG: 10320192  LepIndex: 49263  LoB: 5520  MaBENA: ArctoLnigr  NBN: NHMSYS0000501296  Open Tree of Life: 3217046  Laji.fi: MX.62177
Antti Hakkarainen

Antti Hakkarainen on Sibelius-Akatemiasta valmistunut suomalainen pianisti, opettaja, säveltäjä ja sovittaja.
Hän toimii tällä hetkellä pianonsoiton lehtorina Keski-Helsingin musiikkiopistossa
Hän on Hyvinkään Orkesteri ry:n hallituksen puheenjohtaja ja Vapaan säestyksen opettajat ry:n varapuheenjohtaja.
Tuotanto > Julkaisut

Viuluni soi: Viulukoulu 1, säestysvihko, sovittaja WSOY 2003 ISBN 951-0-25988-8
Viuluni soi: Viulukoulu 2, säestysvihko, sovittaja WSOY 2005 ISBN 951-0-30199-X
Suomalainen Pianokoulu 2, vapaa säestys-osio WSOY 2006 ISBN 978-951-0-30907-0
Piano soikoon  , Vapaan säestyksen aakkoset WSOY 2009 ISBN 9789510354407
Andy's Piano Book, Happy Piano Tunes, omakustanne 2017
Lastenhuoneen laulukirja, CD-levyn säestykset ja sovitukset Sanoma Magazines, Disney ISBN 978-951-32-3355-6
Runsaasti sovituksia ja sävellyksiä Sheet Music Plus -verkkokaupassa
Tuotanto > Sävellykset

Underground, 1997 nuorisomusikaali (kantaesitys Kansallisooppera, Hyvinkään vuoden 1997 taideteko)
Lumileopardi, 1993 pienoisooppera (kantaesitys Svenska Teatern)
Eno veneessä, 2007 (Salon Lastenlaulukilpailu, hopeaa, esittäjä Diandra Flores)
Tuuli ilmaa keinuttaa, 2008 (Salon Lastenlaulukilpailu, hopeaa)
Epäonninen jouluaatto (Pikku Kakkonen Satu ja Matti)
Piparit pelillä (Pikku Kakkonen Satu ja Matti)
Hyvää matkaa pukki (Pikku Kakkonen Satu ja Matti)
Runar ja Kyllikki, 2010 (Rovaniemen Teatteri)
Mikrokonsertto, 2014
Hyvinkään teatteri (monia teoksia)
Kaislikossa suhisee (Rauman teatteri)
Tuotanto > Sovitustyöt

Robin Hood -musikaalin (säv. Christine Julin-Häggman) orkesterisovitus (2024).
Palkinnot

Hyvinkään kaupungin taidepalkinto 1997
Aiheesta muualla

Antti Hakkarainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Antti Hakkarainen Elonetissä
Wigwam (yhtye)

| Wigwam> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1968–1979, 1991–1993, 1999–2006, 2018
Tyylilaji:  progressiivinen rock taiderock poprock jazz-rock
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti, suomi
Entiset jäsenet:  Jim Pembroke, laulu, koskettimet   Jukka Gustavson, laulu, koskettimet   Pekka Rechardt, kitara   Jan Noponen, rummut   Esa Kotilainen, koskettimet   Ronnie Österberg, rummut   Nikke Nikamo, kitara   Mats Huldén, basso   Pekka Pohjola, basso, viulu   Pave Maijanen, basso   Måns Groundstroem, basso   Pedro Hietanen, koskettimet   Mikko Rintanen, koskettimet   Jari Kettunen, rummut   Jussi Kinnunen, basso  
Levy-yhtiö:  Love   Warner   EMI   Major Leidén  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wigwam oli Helsingissä vuonna 1968 perustettu suomalainen rockyhtye, joka tyylillisesti yhdistetään lähinnä progressiiviseen rockiin. Wigwam oli 1970-luvulla suomalaisen rockin merkittävimpiä kokoonpanoja, ja oli myös ensimmäinen ulkomailla läpimurtoa yrittänyt ja mainetta niittänyt suomalainen yhtye. Wigwam on vielä nykyäänkin säilyttänyt kulttimaineensa ja suosionsa.
Yhtyeen historia 1970-luvulla jaetaan kahteen päävaiheeseen: vuosina 1969–1974 vaikuttanut kokoonpano edusti musiikillisesti kunnianhimoista ja monimutkaista progressiivista rockia ja vuosien 1975–1978 kokoonpano esitti yksinkertaisempaa taiderockia. Wigwamin jäsenet ovat tehneet myös soololevyjä ja soittaneet taustoja useiden muiden artistien levyillä. 1990-luvulta lähtien yhtye teki useita comebackeja.