stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joe Zawinul

Joe Zawinul
Josef "Joe" Zawinul (7. elokuuta 1932 Wien, Itävalta – 11. syyskuuta 2007 Wien, Itävalta) oli tunnettu fuusiojazzin parissa työskennellyt jazzpianisti ja -säveltäjä. Zawinul muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1959 opiskelemaan Bostonin Berklee College of Music -musiikkiopistoon.
Zawinul soitti muun muassa Cannonball Adderleyn ja Miles Davisin kokoonpanoissa. 1970-luvulla hän perusti Weather Report -yhtyeen Wayne Shorterin kanssa ja toimi yhtyeen johtohahmona. Hän julkaisi myös soololevyjä sekä teki kiertueita Zawinul Syndicate -yhtyeensä kanssa.
Kuolema

Zawinul joutui sairaalaan Wienissä 7. elokuuta 2007. viiden viikon Euroopankiertueen jälkeen. Hän kuoli harvinaiseen ihosyövän muotoon (Merkelin karsinooma). Hänet on haudattu Zentralfriedhofin hautausmaalle Wieniin.
Levytyksiä

Zawinul (1970)
Dialects (1986)
Immigrants (1988)
Black Water (1989)
Lost Tribes (1992)
My People (1996)
Stories of the Danube (1996)
World Tour (1998)
Faces & Places (2002)
Vienna Nights – Live at Joe Zawinul's Birdland (2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joe Zavinulin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Viralliset sivut (englanniksi)
| n k Weather Report |
| --- | --- |
 Joe Zawinul  Wayne Shorter   Miroslav Vitouš  Airto Moreira  Alphonse Mouzon  Dom Um Romão  Eric Gravatt  Greg Errico  Alphonso Johnson  Ishmael Wilburn  Skip Hadden  Alyrio Lima  Leon 'Ndugu' Chancler  Chester Thompson  Jaco Pastorius  Michael Walden  Alex Acuña  Don Alias  Manolo Badrena  Peter Erskine  Erich Zawinul  Robert Thomas Jr.  Omar Hakim  Victor Bailey  Jose Rossy  Mino Cinelu 
Albumit:  Weather Report  I Sing the Body Electric  Live In Tokyo  Sweetnighter  Mysterious Traveller  Tale Spinnin'  Black Market  Heavy Weather  Mr. Gone  8:30  Night Passage  Weather Report  Procession  Domino Theory  Sportin' Life  This Is This!  Live and  Unreleased  Best Of  Young And Fine Live  Forecast: Tomorrow 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Eksonyymi

Eksonyymit ovat vakiintuneita sovinnaisnimiä muun kielisistä paikannimistä, ihmisryhmistä, tai kielistä, jotka kirjoitetaan kyseisessä kielessä eri tavalla kuin samat nimet kohteidensa sijaintimaiden kielissä. Eksonyymin vastakohta on endonyymi.
Usein historiallisista syistä on lähes joka maassa ja kielessä käytössä paikannimistä omaan kieleen sopeutettuja muotoja. Nämä nimet saatetaan kirjoittaa toisin kuin kyseisen paikan paikalliskieliset nimet.
Esimerkiksi Georgian valtiosta käytetty nimi Georgia tai Gruusia on eksonyymi, koska maan georgiankielinen nimi on Sakartvelo (georg. საქართველო).
Ihmisryhmästä käytetty eksonyymi voi olla esimerkiksi "unkarilaiset", jotka itse tunnistautuvat nimellä magyarok.
Aiheesta muualla

Hakulinen, Kerkko; Paikkala, Sirkka: Eksonyymit, Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet Kotimaisten kielten keskus.
Endre Strømsheim

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Endre Strømsheim MM-kilpailuissa 2024. |  Endre Strømsheim MM-kilpailuissa 2024. |  Endre Strømsheim MM-kilpailuissa 2024. |  |
Maa:  Norja
Miesten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lenzerheide 2025 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Lenzerheide 2025 | viesti |  |
Endre Strømsheim (s. 5. syyskuuta 1997 Oslo) on norjalainen ampumahiihdon kaksinkertainen maailmanmestari.
Strømsheim saavutti nuorten MM-kilpailujen 19-vuotiaiden sarjassa viestissä kultaa ja pikakilpailussa hopeaa vuonna 2016 sekä 22-vuotiaiden sarjan viestissä hopeaa 2018. EM-kilpailuissa hän sai miesten normaalimatkalla kultaa vuonna 2023, hopeaa 2021 ja pronssia 2019, parisekaviestissä kultaa 2020 ja 2023 sekä takaa-ajossa pronssia 2023.
Strømsheim sijoittui Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 takaa-ajossa 13:nneksi sekä normaalimatkalla ja yhteislähdössä 15:nneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän oli takaa-ajossa kahdeksas. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän voitti yhteislähdön maailmanmestaruuden yhdestä sakkokierroksesta huolimatta sekä hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Norjan miesten viestijoukkueessa. Lisäksi hän sijoittui pikakilpailussa seitsemänneksi, takaa-ajossa kahdeksanneksi ja normaalimatkalla yhdeksänneksi.
Strømsheim kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Oslossa kaudella 2018–2019. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan kahdestoista Nové Měston pikakilpailussa kaudella 2020–2021. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi, kun hän oli neljäs niin ikään Nové Měston pikakilpailussa kaudella 2022–2023. Hän voitti samalla kaudella IBU-Cupin kokonaiskilpailun. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lenzerheiden takaa-ajossa kaudella 2023–2024. Hän oli samalla kaudella Oberhofissa pikakilpailussa kolmas ja voitti takaa-ajon. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. Kaudella 2024–2025 hän voitti lyhennetyn normaalimatkan kilpailun Kontiolahdella.
Mustanaamio

| Mustanaamio |
| --- | --- |
 Lee Falkin luoma The Phantom on tunnettu Suomessa nimillä Mustanaamio, Fantom, Urja ja Naamio. © King Features Syndicate
Luoja(t):  Lee Falk
Kustantamo:  Egmont Kustannus (Suomessa)
Ensiesiintyminen:  17. helmikuuta 1936
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Christopher (Kit) Walker
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Viidakkopartion salainen ylipäällikkö
Henkilöllisyydet:  Kit Walker, Mustanaamio
Voimat:  Ei supervoimia. Taitava ampuja ja lähitaistelija ja tunnettu suuresta nopeudestaan
Suhteet
Sukulaiset:  Isä: Christopher Walker (kuollut),  äiti: Maude McPatrick-Walker (kuollut),  vaimo: Diana Palmer-Walker,  lapset: Kit ja Heloise Walker
Australialainen Mustanaamio-lehti vuodelta 1938.
Mustanaamio (engl. The Phantom) on Lee Falkin luoma sarjakuvahahmo. Ensimmäinen päivittäinen sanomalehtisarjakuva alkoi ilmestyä 17. helmikuuta 1936. Sen ohella alkoi ilmestyä värillinen sunnuntaisarja toukokuussa 1939. Sarjakuva ilmestyy yhä strippeinä sanomalehdissä sekä omana sarjakuvalehtenään eri puolilla maailmaa (suluissa kustantaja): Ruotsi ja Norja (Egmont), Australia (Frew), Yhdysvallat (Moonstone), Intia (Egmont Imagination) ja Espanja (Euroclub Magerit).
Mustanaamiosta on tehty vuonna 1996 elokuva Mustanaamio, joka on tähän mennessä hahmon ainut filmatisointi. Vuonna 2009 ilmestyi Yhdysvalloissa minitv-sarja.
Sarjakuvan tekijöistä

Mustanaamion luoja ja ensimmäinen käsikirjoittaja oli Lee Falk. Piirtäjänä toimi aluksi Ray Moore, jonka tyyli muistutti pulp-lehtien kuvitusta. Hänen jälkeensä sarjan piirtämistä jatkoi naivistisempaan tapaan Wilson McCoy. 1960-luvulla sarjakuvaa alkoi piirtää realistisemmalla otteella Seymour ”Sy” Barry. Tällöin sarjan voidaan sanoa eläneen kultakauttaan. Muita piirtäjiä ovat olleet Bill Lignante, George Olesen, Keith Williams ja Fred Fredericks. Nykyään päivittäistä sarjaa piirtää Paul Ryan ja sunnuntaisarjaa Graham Nolan.
Mustanaamio on ollut erityisen suosittu Skandinaviassa. Ruotsalaiseen Mustanaamio-sarjakuvalehteen (Fantomen, kustantaja Egmont) Mustanaamiota ovat piirtäneet muun muassa Kari Leppänen ja Hans Lindahl. Ruotsalaisesta aineistosta suomeksi toimitetun sarjakuvalehden nimi on Mustanaamio.
Suomen Sosialidemokraatti -lehdessä ilmestyneissä sarjakuvastripeissä käytettiin hahmosta nimeä Urja, ja Keskisuomalainen-, Kaleva- ja Ilkka-lehtien vastaavissa nimeä Fantom. Urja esiintyy yhä Suomen Sosialidemokraatin eli nykyisen Demokraatti-lehden sivuilla. Ilkassa 2018 asti Fantomina ja tauon jälkeen Ilkka-Pohjalaisessa 2020 lähtien Mustanaamiona.
Viidakon sanonnat

Koska Mustanaamiolla on pitkä ja perinteikäs historia, on hahmosta syntynyt Bengalin viidakkoon lukuisia Vanhoja viidakon sananlaskuja. Sarjakuvissa näitä sanontoja esitetään tunnelmaa lisäävinä juontajateksteinä. Näistä tunnetuimpia ovat seuraavat, jotka julkaistiin tarroinakin Mustanaamio-lehden mukana:
Kun Mustanaamio liikkuu, on salamakin hidas kuin etana.
Mustanaamio hiipii äänettömästi kuin viidakkokissa.
Et koskaan löydä Mustanaamiota – hän löytää sinut.
Kun Mustanaamio kysyy, silloin vastataan.
Mustanaamion ääni saa veren hyytymään.
Mustanaamiolla on kymmenen tiikerin voimat.
Älä koskaan tähtää Mustanaamiota aseella.
Mustanaamiolla on tuhat silmää ja tuhat korvaa.
Mustanaamio on kova koville.
Joka näkee Mustanaamion kasvot, häntä kohtaa kauhea kuolema
Toisinaan Mustanaamio poistuu viidakosta ja liikkuu kaupungissa kuin kuka tahansa meistä.
Herätä pimeässä ja nähdä Mustanaamio – mikä kaamea kohtalo konnille.
Mustanaamioiden lyhyt historia

Nykyisissä seikkailuissa kuvattu Mustanaamio on järjestyksessä jo 21. sukunsa edustaja.
Mustanaamioiden ura alkoi vuonna 1536, kun Bengalin lahdella Singh-merirosvot hyökkäsivät ensimmäisen Mustanaamion isän laivan kimppuun ja tappoivat hänet. Vain ensimmäinen Mustanaamio selviytyi hyökkäyksestä hengissä ja ajautui rannikolle. Sieltä kääpiöheimolaiset (bandarit) eli pygmit löysivät hänet. Vähän myöhemmin löytyi isän murhaaja, jonka pääkallo kädessään ensimmäinen Mustanaamio vannoi pääkallovalansa: ”Vannon taistelevani julmuutta ja merirosvoutta vastaan. Poikani ja heidän poikansa jatkavat työtäni”. Näin he ovat jatkaneet jo 21 sukupolven ajan. Muut luulevat, että kyseessä on sama mies ja niin on syntynyt nimitys: ”mies, joka ei kuole koskaan”.
Ensimmäinen Mustanaamio käytti nimenään ”Kostajaa”. Hän sai keisari Neron käyttämän pääkallosormuksen Paracelsukselta. Toinen Mustanaamio kävi Pyhällä maalla, jossa häntä alettiin nimittää ”Vaeltavaksi aaveeksi” hänen esiinnyttyään kuolleena serkkunaan. Kuudes Mustanaamio perusti Punaparran johtamista merirosvoista Viidakkopartion, jonka merkiksi erään onnistuneen taistelun jälkeen kiitollinen ruhtinas luovutti hyvän merkin. Mustanaamiot ovat olleet aina miehiä ja nimeltään Cristopher eli Kit, mutta 17. Mustanaamion sisar Julie toimi ajoittain Mustanaamiona. Hän oli lääkäri, joka toimi viidakon kansan hyväksi.
Entisten Mustanaamioiden vaimojen joukossa on kuninkaallisia tai kuuluisuuksien sukulaisia: ensimmäisen Mustanaamion vaimo oli Kristoffer Kolumbuksen veljentytär. Kuudes Mustanaamio meni naimisiin Navarran kuningattaren Natalen kanssa ja kahdeksannen Mustanaamion vaimo oli Ruotsin Holsteinin herttuan tytär. Myös 16. Mustanaamion vaimo oli pohjoismaalainen. Kolme Mustanaamiota on mennyt naimisiin merirosvon kanssa.
Useissa sivuhahmoissa on käytetty malleina oikeita ihmisiä. Ensimmäisen Mustanaamion vaimo on piirretty mallinaan Marilyn Monroe (lehti nro 2 vuonna 1998).
Kun Mustanaamion on aika vaihtua, kuolemaisillaan oleva entinen asettuu erityisessä kuolinkammiossa olevalle vuoteelle, jonka yläpuolella on alkuperäinen merirosvon pääkallo. Nyt seuraaja tulee sisään vain lannevaatteeseen pukeutuneena, vannoo pääkallovalat ja saa sormukset sekä hyvästelee isänsä, joka kuolee yleensä saman tien. Nyt poika kantaa isänsä ruumiin hautaan joka on jo valmisteltu, sinetöi oviaukon ja pukeutuu hautakammion esihuoneessa odottaviin Mustanaamion vaatteisiin. Hän astuu ulos pukeutuneena ja paikalle keräytynyt viidakon kansa huutaa: Mustanaamio on kuollut, kauan eläköön Mustanaamio!
Sarjakuvan maailma

Hahmon kuvitteellinen kotimaa, Bengali, sijaitsee eri tarinoiden perusteella joko Afrikassa tai Intiassa. Naapurimaana on rotusortoa harjoittava Rodia ja ystävällismielinen Ivory Lana. Euroopassa puolestaan on kuvitteellinen Karpatia. Oikeitakin maita esiintyy. Esimerkiksi Diana on kotoisin Yhdysvalloista, ensimmäinen Mustanaamio Englannista ja useimmat ulkomaan seikkailut tapahtuvat oikeissa maissa. Suomessa Mustanaamio ei tiettävästi ole käynyt, mutta Ruotsissa hän yritti estää Kustaa III:n murhan.
Bengali on Isosta-Britanniasta itsenäistynyt entinen siirtomaa, jonka ensimmäiseksi presidentiksi valittiin lääkäri, Llongo-heimon Lamanda Luaga. Maa kärsi itsenäistyessään lyhyen sisällissodan, jonka Mustanaamio pysäytti pidättämällä kapinakenraali Bababun. Maan rannikolla on moderneja kaupunkeja kuten pääkaupunki Mawitaan (ent. Morristown). Heti niiden laidalta alkaa kuitenkin viidakko, jossa asuu monia alkukantaisesti eläviä heimoja: rikas Wambesi, onnekas Llongo, kalastajaheimo Mori, puunveistäjien Oogaan ja kääpiöheimo. 1990-luvun pohjoismaisissa lehdissä Luaga menettää vilpillisissä vaaleissa presidenttyiden rikolliselle Lubangalle, mutta myöhemmin valitaan virkaan uudelleen. Hän joutuu kuitenkin eroamaan virkavirheen vuoksi ja toimii sen jälkeen lähiölääkärinä. Nykyään presidenttinä toimii Sandal Singh.
Viidakon ja myös kaupunkien järjestystä valvoo kuudennen Mustanaamion 1664 perustama Viidakkopartio, jonka tunnus on hyvä merkki ja motto ”Stamus contra malum” (Vastustamme pahuutta). Sen nykyinen johtaja on eversti Jonathan Worubu, joka seuraa tehtävässään pitkäaikaista eversti Weeksiä. Mustanaamio on järjestön salainen ylipäällikkö. Pitkään tilanne oli sellainen ettei kukaan ollut nähnyt tätä päällikköä. Kaksi viidakkopartiolaista tosin epäili nähneensä hänet Wamba-putousten majatalossa kun paikalla paljastui majatalon pitäjäkolmikon tekemä häikäilemätön menestyneiden kullanetsijöiden sarjamurha: he näkivät vain harteikkaan miehen, jolla oli pitkä leveäliepeinen päällystakki, mustat lasit ja leveälierinen hattu ja jonka puhetapa oli kiistattoman arvovaltainen ja vastaansanomaton. Vasta 1990-luvun lopussa Mustanaamio itse johti erästä Viidakkopartion operaatiota. Silloin hän oli pukeutuneena asepukuun, suurilippaiseen virkalakkiin ja mustiin laseihin – ja jäi yhtä salaperäiseksi kuin siihenkin asti.
Mustanaamion maailmassa esiintyy myös yliluonnollisia asioita, kuten erilaisia pimeyden olentoja, ja taikuutta, joiden parissa Mustanaamio on kokenut monia seikkailuja. Myös avaruusolentoja on esiintynyt joissain tarinoissa.
Mustanaamio Suomessa

Mustanaamio-tarinoiden huumori ja toimintapainotteinen suoraviivaisuus ovat vedonneet suomalaisiin ja sarjakuva on ollut Suomessa hyvin suosittu sekä sanomalehtistrippinä että omana Mustanaamio-lehtenään. Sarjakuva alkoi ilmestyä ensimmäisen kerran sanomalehti Karjalaisessa 1. lokakuuta 1940.
Mustanaamio-tarinoita on julkaistu myös useina albumeina. Näistä voidaan mainita muun muassa 1975 ilmestynyt ”Super-Mustis”, jossa oli A4-koossa kaikkien aikojen ensimmäinen Mustanaamio-sarja (vuodelta 1936), useita muita sekä piirtäjäesittelyjä.
Mustanaamiota on Suomessa julkaistu myös nimillä Naamio ja Urja (Suomen Sosialidemokraatin luoma nimi). Ilkka Oy on julkaissut viisi albumia Fantom-nimellä vuosina 1957 (32 s.), 1959 (24 s.), 1961 (20 s.), 1963 (24 s.) ja 1997 (72 s.). Myös sanomalehdissä Kaleva ja Satakunnan Kansa, joissa Mustanaamiota on julkaistu hyvin pitkään, hahmo tunnetaan nimellä Fantom.
1980-luvun sarjakuvan kulta-ajoista Mustanaamion suosio on sittemmin hiipunut. Joka toinen viikko ilmestyneen lehden levikki oli julkaisun viimeisinä vuosina 2000-vuosikymmenellä noin 3 000 kappaletta. Mustanaamio-lehden julkaiseminen lopetettiin Suomessa 23. marraskuuta 2010. Viimeiseksi numeroksi jäi 25–26/2010. 18. toukokuuta 2011 Egmont Kustannus kuitenkin ilmoitti verkkosivuillaan, että Mustanaamio palaa myyntiin erikoisjulkaisuina, koska fanit olivat vaatineet sitä.
Mustanaamio esiintyy myös Pertti Jarlan Fingerpori-sarjakuvassa.
Kirjallisuutta

Falk, Lee: Mustanaamio. Legenda vaeltavasta aaveesta.  ((Fantomen. Krönika över en vandrande vålnad, 1990.) Suomenkielisen laitoksen toimittanut ja suomentanut U.-M. Kankaanpää)  Tampere:  Semic, 1991.  ISBN 951-876-228-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Mustanaamio-tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive).
Norjalainen Mustanaamio -sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)
Phantom Wiki. (englanniksi)
Vanhatalo, Kimmo: Kuolematon, mutta ei muuttumaton – 80-vuotias Mustanaamio modernin maailman pyörteissä. Yle, Kulttuuricocktail 2016.
Siionin kristityt

Siionin kristityt (engl. Zion Christian Church) on eteläafrikkalainen, erityisesti zulujen ja swazien suosima protestanttinen kristillinen kirkko, jonka juuret ovat lähetystyössä ja joka sai alkuvaiheessa paljon vaikutteita yhdysvaltalaiselta Christian Catholic Apostolic Churchilta. Kirkolle tunnusomaisia piirteitä ovat ihmeparantuminen ja kielilläpuhumisen karismaattinen lahja. Siionin kristityt on Etelä-Afrikan suurin kristillinen kirkkokunta ja siihen kuuluu 11,1 % väestöstä.
Kirkon perusti afrikaanerilähetystyöntekijä PL Le Roux. Hän erosi vuonna 1903 reformoidusta kirkosta ja liittyi ryhmään, joka oli läheisessä yhteistyössä yhdysvaltalaisen John Alexander Dowien perustaman Christian Catholic Apostolic Churchin kanssa. Muutaman vuoden kuluttua ryhmä lähestyi helluntailaisuutta ja omaksui sen kielilläpuhumisperinteen, mutta säilytti kirkon alkuperäisen nimen. Le Rouxin liityttyä vastaperustettuun helluntaiseurakuntaan, kirkon johtajaksi nousi afrikkalainen Daniel Nkonyane vuonna 1908.
Hyvinkään joukkoampuminen

| Hyvinkään joukkoampuminen |
| --- | --- |
Paikka:  Hyvinkää, Suomi
Kohde:  Uudenmaankatu, Hyvinkään keskusta
Ajankohta:  26. toukokuuta 2012   noin kello 1.53– (UTC+3)
Iskutyyppi:  sala-ammunta
Kuolleita:  2
Haavoittuneita:  8
Epäilty/epäillyt:  Eero Samuli Hiltunen
Tekoväline:  pienoiskivääri .22 ja metsästyskivääri .308
Hyvinkään joukkoampuminen on tapahtumasarja, jossa mieshenkilö ampui lauantaita 26. toukokuuta 2012 vasten aamuyöllä matalan liikerakennuksen katolta alas kadulle surmaten kaksi ihmistä ja haavoittaen seitsemää, joista ainakin yhtä hengenvaarallisesti. Tulitus tapahtui Hyvinkään keskustassa Uudenmaankadulla. Surmansa saivat 18-vuotias nainen ja 19-vuotias pesäpalloilija Topi Koistinen. Yksi haavoittuneista oli työharjoittelussa ollut 23-vuotias nuorempi konstaapeli Heidi Foxell. Ampujan käyttämä ase oli isokaliiperinen kivääri. Tapauksen johdosta Hyvinkäälle perustettiin kriisipäivystys ja ydinkeskusta eristettiin.
Tekijä

Ampuja oli 18-vuotias hyvinkääläinen Eero Samuli Hiltunen (s. 19. kesäkuuta 1993). Hänellä ei ollut taustallaan aiempia vakavia rikoksia, mutta hän oli ollut vuonna 2008 hoidossa mielenterveysongelmien vuoksi. Hyvinkään käräjäoikeus määräsi hänet mielentilatutkimukseen elokuussa 2012 ennen varsinaisen oikeudenkäynnin alkua.
Reaktioita

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö, sisäministeri Päivi Räsänen ja valtiovarainministeri Jutta Urpilainen esittivät surunvalittelunsa uhrien omaisille. Hyvinkään kaupunginjohtaja Raimo Lahti luonnehti Ylen Ajantasa-ohjelman ylimääräisessä lähetyksessä tapahtumia traagisiksi ja hyvin surullisiksi ja arveli niiden heijastuvan hyvinkääläisten elämään kauan.
Hyvinkään kirkossa järjestettiin tapauksen uhreille lauantai-iltana muistohartaus, johon osallistui noin 400 ihmistä. Hartaudessa puhunut Espoon hiippakunnan piispa Tapio Luoma korosti, ettei ketään saa jättää yksin surun ja ahdistuksen keskellä.
Hyvinkään kaupungissa pidettiin tapauksen vuoksi yleinen suruliputus maanantaina 28. toukokuuta. Kaikissa Hyvinkään kouluissa ja oppilaitoksissa vietettiin uhrien muistolle hiljainen hetki maanantaiaamuna kello 9.00. Tämän jälkeen koulutyö jatkui normaalisti, mutta keskusteluapua oli tarjolla sitä tarvitseville. Erityisen raskaasti tapaus kosketti Hyria-oppilaitosta, jossa molemmat surmansa saaneet olivat opiskelleet. Hyvinkään kaupungintalon aulassa avattiin surukirja, johon kaupunkilaiset saattoivat käydä kirjoittamassa osanottonsa.
Kolme ravintolan järjestysmiestä, jotka olivat ammuskelun aikana ohjanneet ihmisiä turvaan, palkittiin toukokuussa 2013 hengenpelastusmitaleilla. He olivat asettaneet itsensä hengenvaaraan, koska heillä ei ollut ollut yllään lainkaan suojavarusteita.
Reaktioita > Sarjaotteluiden peruminen

Koska surmansa saanut 19-vuotias Topi Koistinen oli Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkon pelaaja, Suomen Pesäpalloliitto ja Superpesis tekivät päätöksen, että kaikki liiton alaiset aikuisten sarjaottelut peruutetaan kyseiseltä viikonlopulta. Peruuttaminen koski pesäpallon kolmea korkeinta miesten ja naisten sarjatasoa.
Loukkaantunut poliisi oli Helsingin Jalkapalloklubin naisten liigajoukkueen maalivahti Heidi Foxell. Joukkueen seuraava Naisten Liigan ottelu siirrettiin myöhemmälle ajankohdalle.
Reaktioita > Pahoinpitely vankilassa

Eero Hiltusen ollessa tutkintavankeudessa syyskuussa 2012 hänen päälleen heitettiin kiehuvaa öljyä, mistä hänelle aiheutui toisen asteen palovammoja eri puolille kehoa. Tekijä oli Espanjan Aurinkorannikolla kesäkuussa 2011 tehdystä Jenna Lepomäen surmasta tuomittu Joona Hasselqvist. Teko tapahtui noin viikon kuluttua siitä, kun Pirkanmaan käräjäoikeus oli tuominnut Hasselqvistin ja hänen ystävänsä elinkautiseen vankeuteen. Syyttäjän mukaan Hasselqvistin tarkoituksena oli aiheuttaa Hiltuselle vaikeita ruumiinvammoja ja teko oli tehty erityisen raa'asti ja julmasti. Huhtikuussa 2013 Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi Hasselqvistin yhden vuoden ja kolmen kuukauden vankeuteen törkeästä pahoinpitelystä. Syyttäjä oli vaatinut alun perin myös Hiltuselle rangaistusta pahoinpitelystä, sillä Hasselqvistin heitettyä öljyä Hiltusen päälle tämä oli lyönyt Hasselqvistiä nyrkillä takaraivoon ja silmäkulmaan. Hiltunen vapautettiin kuitenkin pahoinpitelysyytteistä. Heti oikeudenkäynnin päätyttyä Hasselqvist passitettiin takaisin Riihimäen vankilaan ja Hiltunen Vantaan vankilaan kärsimään elinkautisia vankeustuomioitaan.
Oikeudenkäynti

Marraskuussa 2012 Eero Hiltusta vastaan nostettiin syyte kahdesta murhasta, seitsemästä murhan yrityksestä sekä 32 henkilöön kohdistuneesta vaaran aiheuttamisesta. Asian valmisteluistunto pidettiin Hyvinkään käräjäoikeudessa 19. joulukuuta 2012, ja jutun pääkäsittely alkoi 8. tammikuuta 2013.
Ensimmäisessä oikeusistunnossa julkaistiin Hiltusen mielentilatutkimuksen lopputulos. Tutkimuksen mukaan hän oli teot tehdessään syyntakeinen eli hänellä ei ollut sellaista sairautta, joka olisi estänyt häntä ymmärtämästä tekojensa moraalisen ja tosiasiallisen luonteen tai estänyt häntä säätelemästä käyttäytymistään. Hiltusella ei ollut yhteyksiä mihinkään poliittisiin tai uskonnollisiin ääriryhmiin. Hiltusen asianajaja Olli Etelämäki kertoi medialle, että tutkimuksessa ilmeni ”hyvin paljon sellaisia elementtejä [jotka selittäisivät teon motiivia]”, mutta ei voinut ottaa niihin kantaa, koska tutkimus on määrätty salaiseksi. Hiltunen myönsi teot tappoina. Motiiviksi tekoon Hiltunen kertoi häviön "painiottelussa", jonka hän kävi ollessaan matkalla baariin neljän muun henkilön kanssa. Baarissa Hiltusen raivo nousi ja hän lähti taksikyydillä kotiinsa hakemaan aseita.
Vakavasti loukkaantuneen poliisin asianajaja Mikko Ruuttunen esitti Hiltuselle yhteensä 95 000 euron korvausvaatimuksen kivusta, särystä, tilapäisistä haitoista ja henkisestä kärsimyksestä. Ruuttusen mukaan poliisi pääsi tehohoidosta pois vasta 5. syyskuuta 2012 ja oli edelleen oikeudenkäynnin aikana sairaalan vuodeosastolla. Muut asianomistajat esittivät yli puolen miljoonan euron suuruiset korvausvaatimukset.
22. tammikuuta 2013 luetussa loppulausunnossa Hiltusen puolustusasianajaja Etelämäki nosti esiin, että mielentilatutkimuksen mukaan Hiltusen persoonallisuuden rakenne on ikäisekseen kypsymätön. Lisäksi hän mainitsi, että Hiltusen yllykkeiden hallinta on ollut puutteellista, ja hänellä on esiintynyt todellisuuden tajun pettämistä. Näihin vedoten puolustus katsoi, että vaikka teot katsottaisiin murhiksi, niin Hiltuseen pitäisi soveltaa alennettua rangaistusasteikkoa. Syyttäjä puolestaan vaati syytetylle elinkautista vankeutta.
28. helmikuuta 2013 Hyvinkään käräjäoikeus tuomitsi Hiltusen elinkautiseen vankeuteen kahdesta murhasta, seitsemästä murhan yrityksestä ja vaaran aiheuttamisesta sekä maksamaan asianomistajille yli 400 000 euroa vahingonkorvauksia ja oikeudenkäyntikuluja. Mielentilatutkimuksessa oli todettu Hiltusen olleen tekohetkellä syyntakeinen. Hiltunen ei valittanut tuomiosta hovioikeuteen. Sen sijaan yksi asianomistajista jätti hovioikeuteen valituksen liittyen oikeusavun maksamiseen valtion varoista.