stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vatikaanin kansalaisuus
Kansalaisuuden saaminen

Kansalaisuus perustuu yksinomaan siihen, että sen saa paavilta (tai tämän edustajalta) ja kansalaisuus liittyy Vatikaanin palveluksessa olevan viran hoitamiseen.
Vuonna 2011 voimaan tulleen lain mukaan Vatikaanin kansalaisuuden voivat saada henkilöt, jotka kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
Kardinaalit, jotka asuvat Vatikaanin alueella tai muualla Roomassa
Pyhän istuimen diplomaatit
Henkilöt, joiden tulee virkansa puolesta asua Vatikaanin alueella (käytännössä vain Sveitsiläiskaartin sotilaat)
Henkilöt, joilla on paavin lupa oleskella Vatikaanin alueella
Kaikkien yllä mainittujen henkilöiden puolisot ja lapset, mikäli nämä asuvat Vatikaanin alueella
Kansalaisuuden menettäminen

Lateraalisopimuksen mukaan kaikki sellaiset Vatikaanin kansalaiset, joilla ei ole muun maan kansalaisuutta, saavat automaattisesti Italian kansalaisuuden, kun nämä menettävät Vatikaanin kansalaisuuden esimerkiksi virkansa hoidettuaan.
Vesipääskyt

| Vesipääskyt |
| --- | --- |
 Vesipääsky (Phalaropus lobatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Vesipääskyt Phalaropus  Brisson, 1760
Katso myös
   Vesipääskyt Wikispeciesissä   Vesipääskyt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesipääskyt (Phalaropus) ovat kurppien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen Suomen mukaan kaksi lajia. Amerikanvesipääsky luokitellaan joskus sukuun.
Isovesipääsky (Phalaropus fulicarius)
Vesipääsky (Phalaropus lobatus)
Vanuatun vatu

Vatu on Vanuatun virallinen rahayksikkö. Se korvasi vuonna 1982 Uusien Hebridien frangin sekä Australian dollarin. Vatu ei jakaannu pienempiin osiin, kuten esimerkiksi sadasosiin. Vatun ISO 4217 -valuuttatunnus on VUV.
Kolikot

1 vatu
2 vatua
5 vatua
10 vatua
20 vatua
50 vatua
100 vatua
Lähde:
Setelit

100 vatua
200 vatua
500 vatua
1000 vatua
5000 vatua
Lähde:
Volgansuomalaiset kansat

Volgansuomalaiset kansat noin vuonna 900, joita ympäröivät slaavit lännessä, vepsäläiset ja permiläiset pohjoisessa, bulgaarit idässä ja kasaarit etelässä.
Volgansuomalaiset ovat Venäjän vähemmistöihin kuuluvia Volga-joen alueella eläviä kansoja. Nykyisistä kansoista volgansuomalaisiin lasketaan marilaiset ja mordvalaiset. Volgansuomalaisia olivat myös kansat jotka sulautuivat venäläisiin, merjalaiset, muromalaiset ja meštšeralaiset.
Vankilatatuointi

Venäläinen mies, jonka olkapäässä on vankilatatuointi. Isoa kissaeläintä kuvaava vankilatatuointi symboloi Venäjällä aggressiivista tai väkivaltaista tekoa virkavaltaa vastaan.
Vankilatatuoinnilla tarkoitetaan vankilaympäristössä tehtyä tatuointia. Vankilatatuointeihin liittyy usein paljon symboliikkaa.
Vankilatatuoinnit on usein tehty hand poke -tekniikalla tai itse rakennetulla tatuointikoneella käyttäen niitä materiaaleja, joita vankilan sisältä sattuu löytymään, kuten kuulakärkikyniä, kitaran kieliä, partateriä tai paperiliittimiä. Tatuointien tekeminen vankilassa on yleensä kiellettyä ja joskus myös rangaistavaa. Rankaisemisesta on monissa vankiloissa luovuttu, koska rankaisupolitiikan ja salassa tatuoimisen lisäämä hygienian puute kasvatti riskiä tulehdusten ja tautien, kuten hepatiitti C:n ja HIVin leviämiseen.
Historia

Pitkin historiaa monissa kulttuureissa on ollut tapana merkitä vankeja, lainsuojattomia ja rikollisia tatuoimalla heidän tekemänsä rikos tai tuomio näkyvälle paikalle niin, että heidät on voitu tunnistaa rikollisiksi. Alun perin niiden idea onkin ollut nöyryyttää ja merkitä vankeja, ja vasta myöhemmin vankilatatuoinneista tuli osa vankilakulttuuria ja vankien itse tekemiä. Esimerkiksi natsi-Saksan keskitysleireillä vangit merkittiin tatuoiduilla numerosarjoilla. 1900-luvun taitteessa vankilatatuointien määrä kasvoi paikoitellen räjähdysmäisesti ja esimerkiksi Yhdysvalloissa niiden määrä tuhatkertaistui 1880–1930-lukujen välisenä aikana.
Vaikka tatuoinneista on 2000-luvulla tullut osa valtavirtaa, monissa Aasian maissa tatuoinnit yhdistetään edelleen esimerkiksi yakuzaan ja muutenkin järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Kirjallisuutta

Lahti, Pirkko & Pettinen, Aira: Kävelevä kuvakirja. Tutkimus vankien tatuoinneista.  Helsinki:  Vankeinhoidon koulutuskeskus, 1985.  ISBN 951-46-9304-3.
Viiden pisteen quincunx-tatuointi.
Vuorenmäki

Vuorenmäki voi tarkoittaa seuraavia:
Vuorenmäki on maanmittauslaitoksen peruskartan nimistön mukaan 49 kohouman nimi Suomessa:
Vuorenmäki, kylä Orimattilassa ent. Artjärven kunnan alueella
Juuso Vuorenmäki (s. 1998), suomalainen pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuorenmäki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vihanto

Vihanto tai Wihanto on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Iivari Vihanto (s. 2003), pesäpalloilija
Jukka Wihanto (1932–2018), yritysjohtaja ja koripalloilija
Osmo Vihanto (1909–1979), toimitusjohtaja ja kauppaneuvos
Pentti Vihanto (1942–2020), jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vatikaanin kielet

Vatikaanivaltio on kielellisesti melko yhtenäinen. Ethnologuen mukaan maassa tavataan kahta eläväksi laskettavaa kieltä.
Viralliset kielet

Vatikaanin viralliset kielet ovat italia ja latina. Latina on ennen kaikkea Pyhän istuimen kieli ja sitä kautta katolisen kirkon virallinen kieli. Italia on virallisen kielen asemassa johtuen Vatikaanin sijainnista kokonaisuudessaan Italian sisällä. Vuonna 2014 paavi Franciscus määräsi, että latina ei enää olisi piispankokouksen virallinen kieli. Aikaisemmin kaikki kokouksen pöytäkirjat on kirjoitettu latinaksi ja sen aikana on käytetty nimenomaan latinaa.
Pyhän istuimen diplomaatit käyttävät myös ranskaa virallisena työkielenään.
Muut kielet

Enemmistö Sveitsiläiskaartin jäsenistä on perinteisesti puhunut saksaa, mutta 2000-luvulla myös ranskankielisten määrä on pyritty lisäämään.
Viljo Puustjärvi

Viljo Puustjärvi
Viljo Armas Puustjärvi (2. tammikuuta 1913 Ristiina – 14. lokakuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen maanviljelyskemisti ja suotutkija. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelyskemian dosentti vuosina 1966–1980 ja Satoturve Oy:n tutkimusjohtaja 1966–1980. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1966. Hänen merkityksensä oli suuri turpeen käytön laajenemisessa ympäri maailmaa kasvihuoneviljelyssä.
Puustjärvi valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1944 ja tohtoriksi 1952.
Rata-SM kausi 2009

Rata-SM-kausi 2009 ajettiin vuonna 2009.
Formula Renault 2.0 > Kilpailut

| Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- |
16.–17. toukokuuta: Ahvenisto
22.–23. toukokuuta: Karlskoga
13.–14. kesäkuuta: Alastaro
8.–9. elokuuta: Botniaring
5.–6. syyskuuta: Ahvenisto
Lähde:
Formula Renault 2.0 > Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jukka Honkavuori | RoiUA | 225 |
| 2. | Tomi Limmonen | EspoonUA | 225 |
| 3. | Juha-Pekka Wikman | TUA | 181 |
Lähde:
Formula Ford > Kilpailut

| Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- |
16.–17. toukokuuta: Ahvenisto
13.–14. kesäkuuta: Alastaro
28.–29. kesäkuuta: Pärnu
8.–9. elokuuta: Botniaring
5.–6. syyskuuta: Ahvenisto
Lähde:
Formula Ford > Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Janne Knuutinen | KiuUA | 174 |
| 2. | Sebastian Nummi | PFKK | 155 |
| 3. | Oskari Kurki-Suonio | Xon | 148 |
Lähde:
Formula 3 > Kilpailut

| Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- |
16.–17. toukokuuta: Ahvenisto
13.–14. kesäkuuta: Alastaro
28.–29. kesäkuuta: Pärnu
8.–9. elokuuta: Botniaring
5.–6. syyskuuta: Ahvenisto
Lähde:
Formula 3 > Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kimmo Joutvuo | AUA | 172 |
| 2. | Marko Vähämäki | UAU | 153 |
| 3. | Aki Sandberg | JoeUA | 136 |
Lähde:
Super Touring > Kilpailut

| Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- |
16.–17. toukokuuta: Ahvenisto
13.–14. kesäkuuta: Alastaro
28.–29. kesäkuuta: Pärnu
26.–27. heinäkuuta: Seinäjoki
8.–9. elokuuta: Botniaring
5.–6. syyskuuta: Ahvenisto
Lähde:
Super Touring > Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Mikko Tiainen | NuUA | 206 |
| 2. | Jarno Ollikainen | KotkaFK | 115 |
Lähde:
GT3 > Kilpailut

| Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- |
16.–17. toukokuuta: Ahvenisto
13.–14. kesäkuuta: Alastaro
28.–29. kesäkuuta: Pärnu
26.–27. heinäkuuta: Seinäjoki
8.–9. elokuuta: Botniaring
5.–6. syyskuuta: Ahvenisto
Lähde:
GT3 > Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Mikko Eskelinen | JyvUA | 203 |
| 2. | Petri Lappalainen | KeimFK | 166 |
| 3. | Jukka Ylitalo | HRF | 155 |
Lähde:
Victor Guerin

Victor Guerin (s. 17. kesäkuuta 1992 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija.
Ura

Guerin ajoi karting-sarjoissa vuodet 2001–2009. Vuonna 2009 hän ajoi Formula 3 Sudamericana -sarjassa sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa sijoittuen 10:nneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Abarth -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2011 Guerin sijoittui F3 Sudamericana -sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Italian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2012 Guerin kilpaili Auto GP World Series -sarjassa Super Nova -tallissa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Samana vuonna hän on ajoi myös Formula 2 -sarjassa saavuttaen kaksi pistettä ja GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä.
GP2-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Ocean Racing Technology | MALFEA   | MALSPR   | BHR1FEA   | BHR1SPR   | BHR2FEA   | BHR2SPR   | ESPFEA 19 | ESPSPR 21 | MONFEA 16 | MONSPR Kesk. | EURFEA 17 | EURSPR 18 | GBRFEA 17 | GBRSPR DNS | GERFEA Kesk. | GERSPR 23 | HUNFEA 21 | HUNSPR 23 | BELFEA Kesk. | BELSPR 18 | ITAFEA 23 | ITASPR Kesk. | SINFEA Kesk. | SINSPR 13 | 0 | 30. |
Victor Hartwall

Victor Hartwall.
Victor Hartwall (27. lokakuuta 1800 Turku – 8. elokuuta 1857 Helsinki) oli suomalainen liikemies, filosofian tohtori ja vuorimestari. Hän perusti Helsingin Hartwallin juomatehtaan vuonna 1836 yhdessä Pehr Adolf von Bonsdorffin kanssa. He aloittivat valmistamalla kivennäisvettä. Bonsdorffin kuoltua vuonna 1839 Victor osti Hartwallin etuoikeuden ja nimesi sen omalle nimelleen.
Lapsuus ja nuoruus

Hartwall oli perheen ainoa lapsi. Jo lapsesta saakka hän oli kiinnostunut tieteellisistä kokeiluista. Tämän vuoksi hän alkoi opiskella kemiaa, ja vuonna 1824 hänet nimitettiin dosentiksi Keisarillinseen Turun Akatemiaan. Victor jatkoi opiskeluitaan Uppsalan yliopistossa, ja vuonna 1829 hän siirtyi Helsingin yliopistoon, jossa hän jatkoi opintojaan vuoteen 1833 asti.
Perhe ja yksityiselämä

Victor meni naimisiin vuonna 1830 ruotsalaissyntyisen Carolina Fredrika af Stenhofin (1802–1872) kanssa. He saivat neljä lasta. Victor Hartwall kuoli vuonna 1857 Helsingissä. Poika August Ludvig Hartwall ryhtyi sittemmin johtamaan yritystä.
Vladimir Išatšenko

| Mitalit> Maa:   Kazakstan.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kazakstan> Poikien ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lahti 2002 | 50 m pistooli |  |
|  Kultaa | Lahti 2002 | 25 m urheilupistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Lahti 2002 | 25 m urheilupistooli |  |
|  Hopeaa | Lahti 2002 | 25 m vakiopistooli |  |
|  Hopeaa | Lahti 2002 | 25 m vakiopistooli, joukkue |  |
Vladimir Išatšenko (Владимир Николаевич Исаченко; s. 27. joulukuuta 1982 Temirtaw) on kazakstanilainen pistooliampuja ja maailmanmestari.
Vladimir Išatšenko saavutti MM-kilpailuissa Lahdessa 2002 poikien sarjassa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden 50 m pistoolissa ja joukkuemaailmanmestaruuden 25 m urheilupistoolissa. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa 25 m vakiopistoolin henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa sekä 25 m urheilupistoolin henkilökohtaisessa kilpailussa.
Tár

| Tár |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Todd Field
Käsikirjoittaja:  Todd Field
Tuottaja:   Todd Field  Scott Lambert  Alexandra Milchan 
Säveltäjä:  Hildur Guðnadóttir
Kuvaaja:  Florian Hoffmeister
Leikkaaja:  Monika Willi
Pääosat:   Cate Blanchett  Nina Hoss  Noemie Merlant  Sophie Kauer  Julian Glover  Allan Corduner  Mark Strong 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Universal Studios Focus Features UIP-Dunafilm Cinemundo
Ensi-ilta:   2022-9-11. syyskuuta 2022 (Italia)   2023-2-2424. helmikuuta 2023 (Suomi)  
Kesto:  157 minuuttia
Alkuperäiskieli:   englanti  saksa 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tár on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Sen käsikirjoitti ja ohjasi Todd Field. Elokuvan pääroolissa näyttelee Cate Blanchett.
Juoni

Lydia Tár on erittäin arvostettu kapellimestari, joka johtaa Berliinin filharmonikkoja ja valmistelee Gustav Mahlerin viidennen sinfonian esitystä. Hän joutuu kuitenkin kasvaviin vaikeuksiin, kun häntä syytetään valta-asemansa väärinkäytöstä, koska hänen entinen oppilaansa Krista Taylor on tehnyt itsemurhan ja hän näyttää olevan romanttisesti kiinnostunut eräistä oppilaistaan, etenkin sellisti Olga Metkinasta. Samaan aikaan hän alkaa kärsiä aistiharhoista. Lopulta Táriin kohdistuva mustamaalaus ja hänen omat mielenhäiriönsä johtavat välirikkoon hänen elämänkumppaninsa Sharon Goodnowin kanssa ja hänen uransa romahtamiseen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cate Blanchett  | … |  Lydia Tár   |
|  Nina Hoss  | … |  Sharon Goodnow   |
|  Noémie Merlant  | … |  Francesca Lentini   |
|  Sophie Kauer  | … |  Olga Metkina   |
|  Julian Glover  | … |  Andris Davis   |
|  Allan Corduner  | … |  Sebastian Brix   |
|  Mark Strong  | … |  Eliot Kaplan   |
Arvostelut

Helsingin Sanomien kriitikko Juho Typpö antoi Tárille kolme tähteä viidestä. Hänen mukaansa "Tár ei ole millään muotoa huono elokuva, mutta ei mestarillinenkaan. Se ei ole tylsä, muttei silti pysty perustelemaan lähes kolmen tunnin kestoaan. Se ei herätä tarpeeksi tunteita eikä ole niin suuri elokuva kuin luulee olevansa. Siinä mielessä se on kuin päähenkilönsä." Suomen Kuvalehden kriitikko Kalle Kinnunen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä. Hänen mukaansa "Tár ei ole lajityypiltään trilleri, mutta se on hengästyttävän jännittävä. Se on paitsi kuvitteellisen maestron henkilökuva ja kaareltaan klassinen tragedia, myös ironialla terästetty neromyytin räjäytyskuva. Mikään ei ole ennalta-arvattavaa, kaikki on loogista."
Rotten Tomatoes -sivusto on kirjannut 324 Tárin arvostelua, joista 91 prosenttia on myönteisiä.
Palkinnot ja ehdokkuudet > Bafta-palkinnot

| Palkinto | Ehdokkaat | Lopputulos |
| --- | --- | --- |
| Paras naispääosa | Cate Blanchett | Voitto |
| Paras elokuva | Todd Field, Scott Lambert, Alexandra Milchan | Ehdokkuus |
| Paras ohjaus | Todd Field | Ehdokkuus |
| Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Todd Field | Ehdokkuus |
| Paras äänitys | Deb Adair, Stephen Griffiths, Andy Shelley, Steve Single, Roland Winke | Ehdokkuus |
Palkinnot ja ehdokkuudet > Oscar-palkinnot

| Palkinto | Ehdokkaat | Lopputulos |
| --- | --- | --- |
| Paras elokuva | Todd Field, Alexandra Milchan, Scott Lambert | Ehdokkuus |
| Paras ohjaus | Todd Field | Ehdokkuus |
| Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Todd Field | Ehdokkuus |
| Paras naispääosa | Cate Blanchett | Ehdokkuus |
| Paras kuvaus | Florian Hoffmeister | Ehdokkuus |
| Paras leikkaus | Monika Willi | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Tár Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tár Elonet.
Vesipyssy

Vesipyssy
Vesipyssy on veden ruiskuttamiseen suunniteltu lelu. Yksinkertainen pyssy sisältää vesisäiliön ja suuttimen, josta vesi ruiskuaa liipaisinta painamalla. Yksinkertaisimmissa vesipyssyissä liipaisin tai kahva on yhdistetty pumppusylinteriin, joka puristaa vesisuihkun ulos suuttimen kautta. Suuremmissa vesipyssyissä liipaisimella ohjataan venttiiliä, joka päästää paineistettua vettä ulos suuttimesta. Vesipyssyillä leikitään yleensä vesisotaa, jossa tavoitteena on vastustajan kasteleminen.
Alkujaan vesipyssyt olivat pieniä käsiaseita, joiden haittana on kertaliipaisulla ruiskuavan veden pieni määrä. Lisätehon saamiseksi aseisiin on sittemmin kehitetty erilaisia mutkikkaampia koneistoja. Vesipyssyn modernimmat muunnelmat kuten SuperSoaker saattavat hyödyntää veden ruiskuttamisessa paineilmaa, hydraulista painetta tai paristoilla toimivaa sähköistä pumppua. Tällöin myös vesisäiliö voi olla suurempi, ja aseen täyttöväli harvenee.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa vesipyssyt on lain mukaan valmistettava läpinäkyvästä muovista. Tällä pyritään ehkäisemään vesipyssyjen sekaantuminen oikeisiin tuliaseisiin. On tapauksia, joissa oikeaksi aseeksi luultu vesipyssy on johtanut verenvuodatukseen. Ruotsissa nousi 1990-luvun lopussa keskustelua myös siitä, että vesipyssy voi olla käyttäjälleen vaarallinen, jos sillä ampuu voimalinjoihin. Keskustelussa esitettiin jopa vesipyssyjen kieltämistä[lähde? ].
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Super Soaker Central (englanniksi)
Aale van der Veenin digitaalinen vesiasemuseo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Howstuffworks – kattava selonteko vesipyssyn toiminnasta (englanniksi)
SuperSoakerin virallinen Internet-sivusto (englanniksi)
Rautaruukki (yritys)

| Rautaruukki Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Markkina-arvo:  946 milj. € (31.12.13)
ISIN:  FI0009003552
Perustettu:  1960
Lakkautettu:  2014
Toimitusjohtaja:  Olavi Huhtala
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  metalliteollisuus
Liikevaihto:  2 405 milj. euroa (2013)
Liikevoitto:   34 milj. euroa (2013) 
Tilikauden tulos:  −14 milj. euroa (2013)
Henkilöstö:  8 600 (31.12.2013)
Kotisivu:  ruukki.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tasavallan presidentti Urho Kekkonen muurasi masuunin peruskiven Raahen rautatehtaalla 24.8.1962. Toimitusta todistivat muiden muassa kuvassa oikealta pääministeri Ahti Karjalainen, kansanedustaja Nestori Kaasalainen, eduskunnan varapuhemies Paavo Aitio, kauppa- ja teollisuusministeri T. A. Viherheimo, vuorineuvos Petri Bryk ja Maalaisliiton puheenjohtaja Vieno Sukselainen.
Rautaruukki Oyj, lyhyesti Ruukki oli suomalainen pörssiyhtiö, joka oli erikoistunut teräkseen ja teräsrakentamiseen. Kesällä 2014 Rautaruukista tuli fuusion myötä osa SSAB-yhtiötä.
Ruukin pääkonttori oli Helsingissä, ja sen vajaa 9 000 työntekijää toimivat yhteensä lähes 30 maassa, muun muassa Pohjoismaissa, Baltian maissa, Venäjällä, Ukrainassa, Länsi-Euroopassa, itäisessä Keski-Euroopassa, Kiinassa, Intiassa ja Etelä-Amerikassa.
Ruukki-nimi säilyy yhdessä uuden SSAB-yhtiön viiden divisioonan nimessä, Ruukki Construction toimii rakennusalalla. Rautaruukki Oyj on Fennovoimaa suomalaisittain omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n osakas.
Historia > 1960-luku

Rautaruukki perustettiin 1960 valtionyhtiöksi turvaamaan kotimaisen telakka- ja muun metalliteollisuuden raaka-ainehuolto ja aluksi se hyödynsi kotimaisia malmivaroja. Suomen valtion lisäksi Rautaruukkia olivat perustamassa myös Outokumpu, Valmet, Wärtsilä, Rauma-Repola ja Fiskars. Ensimmäinen länsimainen terästehdas perustettiin Raahen kaupungin eteläpuolella sijainneeseen Saloisten kuntaan, jossa alettiin valmistaa terästä uudella kustannustehokkaalla jatkuvavalumenetelmällä perinteisen valannevalumenetelmän sijaan. Ensimmäisenä toimitusjohtajana oli sittemmin vuorineuvos Helge Haavisto, jonka ura Rautaruukissa sen toimitusjohtajana kesti aina vuoteen 1982 ja edelleen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1985. Raahen rautatehtaan rakennuspäällikkö vuodesta 1961 ja rautatehtaan ensimmäinen johtaja 1964–1976 oli puolestaan teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Toivo Härkönen. Ensimmäisenä toimintavuotenaan yritys työllisti kuusi ihmistä, mutta vuosikymmenen loppuun mennessä henkilöstömäärä oli kasvanut runsaaseen 1 700 henkeen. Rautaruukki Oy:hyn fuusioitiin vuonna 1968 Otanmäki Oy, jolla oli kaivostoimintaa Vuolijoen Otanmäessä sekä Kemijärven mlk:n Kärväsvaarassa ja Raajärvellä,
Historia > 1970-luku

1970-luvulla Rautaruukin tuotantoa laajennettiin ohutlevy- ja putkituotantoon ja Hämeenlinnassa aloitettiin kylmävalssaus ja putkituotanto. Vuonna 1976 Raahessa käynnistettiin toinen masuuni ja 1970-luvun lopussa Rautaruukki työllisti jo yli 7 000 henkeä Suomessa.
Yritys laajensi raaka-aineen hankintaa avaamalla uusia kaivoksia Kolarin Rautuvaarassa sekä Taivalkosken Mustavaarassa. Malmin louhinta näissä kaivoksissa päättyi seuraavan 20 vuoden aikana eli Raajärvellä 1975, Otanmäessä ja Mustavaarassa 1985 sekä Rautuvaarassa 1988.
Historia > 1980-luku

Osana idänkaupan laajentamista ja lakkautetulle Otanmäen kaivokselle Rautaruukki perusti Otanmäkeen junanvaunutehtaan, jossa se kuului Rautaruukki Transtechille eli Rautaruukin kuljetusvälineryhmälle.
Rautaruukin kehitysyksiköstä muodostettiin oma Rautaruukki New Technology-yksikkönsä , joka erikoistui teollisuuden mittalaitteisiin. Yksikön sijoituspaikaksi tuli Oulun teknologiakylä.
1980-luvulla yhtiö alkoi kasvaa Euroopassa myyntiyhtiöiden ja yritysostojen avulla: Tanskasta ostettiin muovipinnoittamo Metalcolour A/S, Norjasta terästukkukauppa CCB-Gruppen ja Saksasta putkitehdas Schmacke Rohr GmbH. Vuonna 1989 Tanskaan perustettiin uusi avoprofiilitehdas Stelform A/S. Vuosikymmenen lopussa yrityksessä oli lähes 10 000 työntekijää.. Rautaruukista tuli pörssiyhtiö vuonna 1989.
Yritys aloitti raaka-aineen eli rautapelletin tuonnin rautateitse Neuvosto-Karjalan Kostamuksesta Raaheen vuonna 1983. Alkuvaiheen raaka-ainemäärät olivat noin 0,5 miljoonaa tonnia kasvaen parhaimmillaan 1 miljoonaan tonniin.
Historia > 1990-luku

Rautaruukki myi perustamansa New Technology -yksikön vuonna 1995 ruotsalaiselle Spectra-Physicsille.
1990-luvulla Rautaruukki investoi tuotantoon ja jalostusasteen nostamiseen ja aloitti omien merkkituotteiden kehittämisen. Liiketoiminta laajeni rakentamiseen, kun yhtiö osti kattovalmistaja Rannilan. Markkinoita avattiin Itä-Eurooppaan: Baltian ja Puolan jälkeen vuorossa olivat Venäjä, Ukraina, Tšekki ja Unkari. Voimakkaan kansainvälistymisen ansiosta 1990-luvun lopussa ruukkilaisia oli yli 7 000 Suomessa ja noin 5 000 muualla Euroopassa. Valtio luopui osake-enemmistöstään Rautaruukissa vuonna 1997.
Rautaruukki luopui Otanmäen junanvaunutehtaastaan ja myi sen espanjalaiselle Talgolle vuonna 1999.