stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Formula 2 Itävallan Grand Prix 2018
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 8 |  George Russell | ART Grand Prix | 40 | 56.16,865 | 1 | 25+4 |
| 2. | 19 |  Lando Norris | Carlin | 40 | +5,131 | 2 | 18 |
| 3. | 21 |  Antonio Fuoco | Charouz Racing System | 40 | +9,633 | 13 | 15 |
| 4. | 9 |  Roberto Merhi | MP Motorsport | 40 | +11,796 | 12 | 12 |
| 5. | 5 |  Alexander Albon | DAMS | 40 | +14,643 | 8 | 10 |
| 6. | 18 |  Sérgio Sette Câmara | Carlin | 40 | +16,900 | 3 | 8 |
| 7. | 2 |  Tadasuke Makino | Russian Time | 40 | +18,834 | 10 | 6 |
| 8. | 1 |  Artjom Markelov | Russian Time | 40 | +24,690 | 18 | 4+2 |
| 9. | 12 |  Nirei Fukuzumi | BWT Arden | 40 | +25,528 | 17 | 2 |
| 10. | 17 |  Santino Ferrucci | Trident | 40 | +26,585 | 14 | 1 |
| 11. | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 40 | +27,406 | 19 |  |
| 12. | 14 |  Luca Ghiotto | Campos Vexatec Racing | 40 | +29,485 | 11 |  |
| 13. | 3 |  Sean Gelael | Pertamina Prema Theodore Racing | 40 | +37,135 | 15 |  |
| 14. | 16 |  Arjun Maini | Trident | 40 | +39,355 | 5 |  |
| 15. | 11 |  Maximilian Günther | BWT Arden | 40 | +49,153 | 6 |  |
| Kesk. | 20 |  Louis Delétraz | Charouz Racing System | 20 | DNF | 7 |  |
| Kesk. | 7 |  Jack Aitken | ART Grand Prix | 19 | DNF | 4 |  |
| Kesk. | 4 |  Nyck de Vries | Pertamina Prema Theodore Racing | 7 | DNF | 9 |  |
| Kesk. | 10 |  Ralph Boschung | MP Motorsport | 4 | DNF | 16 |  |
| Kesk. | 15 |  Roy Nissany | Campos Vexatec Racing | 3 | DNF | 20 |  |
Lähde:
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Artjom Markelov | Russian Time | 28 | 36.41,950 | 1 | 15+2 |
| 2. | 8 |  George Russell | ART Grand Prix | 28 | +5,601 | 8 | 12 |
| 3. | 18 |  Sérgio Sette Câmara | Carlin | 28 | +8,543 | 3 | 10 |
| 4. | 21 |  Antonio Fuoco | Charouz Racing System | 28 | +17,189 | 6 | 8 |
| 5. | 5 |  Alexander Albon | DAMS | 28 | +17,925 | 4 | 6 |
| 6. | 2 |  Tadasuke Makino | Russian Time | 28 | +22,580 | 2 | 4 |
| 7. | 17 |  Santino Ferrucci | Trident | 28 | +24,588 | 10 | 2 |
| 8. | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 28 | +27,286 | 11 | 1 |
| 9. | 12 |  Nirei Fukuzumi | BWT Arden | 28 | +28,046 | 9 |  |
| 10. | 16 |  Arjun Maini | Trident | 28 | +28,665 | 14 |  |
| 11. | 19 |  Lando Norris | Carlin | 28 | +30,190 | 7 |  |
| 12. | 11 |  Maximilian Günther | BWT Arden | 28 | +30,800 | 15 |  |
| 13. | 14 |  Luca Ghiotto | Campos Vexatec Racing | 28 | +32,189 | 12 |  |
| 14. | 4 |  Nyck de Vries | Pertamina Prema Theodore Racing | 28 | +32,953 | 18 |  |
| 15. | 10 |  Ralph Boschung | MP Motorsport | 28 | +36,952 | 19 |  |
| 16. | 9 |  Roberto Merhi | MP Motorsport | 28 | +38,895 | 5 |  |
| 17. | 15 |  Roy Nissany | Campos Vexatec Racing | 28 | +44,100 | 20 |  |
| 18. | 7 |  Jack Aitken | ART Grand Prix | 28 | +44,249 | 17 |  |
| Kesk. | 20 |  Louis Delétraz | Charouz Racing System | 23 | DNF | 16 |  |
| Kesk. | 3 |  Sean Gelael | Pertamina Prema Theodore Racing | 22 | DNF | 13 |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Formula 2 Itävallan Grand Prix 2018 Wikimedia Commonsissa
Osakilpailut Formula 2 -kaudella 2018
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Azerbaidžan |  Espanja |  Monaco |  Ranska |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Venäjä |  Abu Dhabi |
Formula 2 -luokan Itävallan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010-luku | 2017 • 2018 • 2019 |  |  |
Radat: Red Bull Ring (2017–)
Lauantain kilpailun kärkikolmikko palkintokorokkeella.
Englannin naisten jalkapallomaajoukkue

Englannin naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Englantia naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Olympialaisissa englantilaispelaajat ovat edustaneet Ison-Britannian joukkuetta kotikisoissaan Lontoossa vuonna 2012.
Englanti voitti Euroopan-mestaruuden kotimaassaan pelatuissa vuoden 2022 EM-kilpailuissa.
Maailmanmestaruuskilpailut

Englannin naismaajoukkue on pelannut maailmanmestaruuskisoissa viisi kertaa. Ruotsissa vuonna 1995 pelattujen kisojen alkulohkossaan se voitti Kanadan maalein 3–2, hävisi Norjalle maalein 0–2 ja voitti Nigerian maalein 3–2. Puolivälierissä Englanti hävisi Saksalle maalein 0–3.
Kiinan maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2007 Englanti pelasi alkulohkossaan tasapelin 2–2 Japanin kanssa ja 0–0 Saksan kanssa. Argentiinan se voitti maalein 6–1. Puolivälierissä Englanti hävisi Yhdysvalloille maalein 0–3. Hope Powellin valmentaman joukkueen kapteenina toimi Faye White. Joukkueen maalintekijät olivat Kelly Smith (4 maalia), Jill Scott (1 maali), Fara Williams (1 maali rangaistuspotkusta) ja Vicky Exley (1 maali rangaistuspotkusta).
Saksan maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2011 Englanti pelasi alkulohkossa Meksikon kanssa tasapelin 1–1 sekä voitti Uuden-Seelannin maalein 2–1 ja Japanin maalein 2–0. Puolivälierissä se hävisi Ranskalle rangaistuspotkukilpailussa maalein 3–4 pelin oltua jatkoajan jälkeen tasan 1–1. Englannin maalintekijät kisoissa olivat Jill Scott (2 maalia), Fara Williams (1 maali), Jessica Clarke (1 maali), Ellen White (1 maali) ja Rachel Yankey (1 maali). Joukkueen kapteenina toimi Faye White, joka epäonnistui ratkaisevasti Ranska-ottelun rangaistuspotkukilpailussa Englannin viidentenä laukojana. Joukkuetta valmensi edelleen Hope Powell.
Kanadan maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2015 Englanti sijoittui alkulohkossaan toiseksi hävittyään Ranskalle maalein 0–1 sekä voitettuaan sekä Meksikon että Kolumbian maalein 2–1. Neljännesvälierissä Englanti voitti Norjan maalein 2–1 ja puolivälierissä Kanadan samoin lukemin. Välierässä Japania vastaan Englanti hävisi maalein 1–2 Laura Bassettin ohjattua pallon omaan maaliin toisen jakson lisäajalla. Pronssiottelussa Englanti voitti Saksan 1–0 ja saavutti näin historiansa ensimmäisen maailmanmestaruuskisojen mitalin. Englannin maalintekijät turnauksessa olivat Fara Williams (3 maalia, kaikki rangaistuspotkuista), Karen Carney (2), Lucy Bronze (2), Francesca Kirby, kapteeni Stephanie Houghton ja Jodie Taylor. Joukkuetta valmensi Mark Sampson.
Ranskan maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2019 Englanti voitti alkulohkossaan Skotlannin maalein 2–1, Argentiinan 1–0 ja Japanin maalein 2–0. Neljännesvälierissä Englanti voitti Kamerunin maalein 3–0 ja puolivälierissä Norjan samoin lukemin. Välierissä Englanti hävisi Yhdysvalloille maalein 1–2 ja pronssiottelussa Ruotsille myöskin 1–2 ja sijoittui turnauksessa neljänneksi. Sekä välierässä että pronssiottelussa Englannin Ellen Whiten tekemä tasoitusmaali hylättiin videotarkistuksen jälkeen; ensimmäinen niukan paitsion ja jälkimmäinen käsivirheen vuoksi. Ellen White teki turnauksessa kuusi maalia, ja yhden maalin tekivät Nikita Parris, Jodie Taylor, kapteeni Stephanie Houghton, Alex Greenwood, Jill Scott, Lucy Bronze ja Francesca Kirby. Joukkuetta valmensi Phil Neville.
Joukkue kaatoi maailmanmestaruuskisojen karsinnoissa Latvian marraskuussa 2021 maalein 20–0, mikä on joukkueen yhden ottelun maaliennätys. Edellinen ennätys oli vuodelta 2005, jolloin Englanti voitti Unkarin maalein 13–0.
Euroopan-mestaruuskilpailut

EM-kilpailuissa Englanti sai ensimmäisen kerran hopeaa vuonna 1984. Se kohtasi kaksiosaisessa finaalissa Ruotsin. Molemmat voittivat kotiottelunsa 1–0 ja mestaruus ratkaistiin Lutonissa pelatun toisen finaaliottelun lopuksi rangaistuspotkukilpailulla, jonka Ruotsi voitti 4–3. Vuonna 1987 Englanti oli EM-kilpailuissa neljäs hävittyään välierässä Ruotsille 3–2 jatkoajalla ja pronssiottelussa Norjalle 2–1. Vuoden 1991 ja 1993 EM-kilpailuissa Englanti putosi puolivälierissä mutta selviytyi vuonna 1995 kaksiosaisiin välieriin, joissa se hävisi Saksalle 1–2 ja 1–4.
Vuosina 2001 ja 2005 Englanti oli mukana EM-lopputurnauksessa – jälkimmäisessä järjestäjämaana – mutta kummallakin kerralla se jäi alkulohkossaan viimeiseksi. Vuoden 2009 EM-lopputurnauksen alkulohkossa Englanti hävisi Italialle 1–2, voitti Venäjän 3–2 ja pelasi Ruotsin kanssa tasan 1–1. Se sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi ja selviytyi puolivälieriin, joissa se voitti Suomen maalein 3–2. Välierissä Englanti voitti jatkoajalla Alankomaat maalein 2–1. Loppuottelussa se hävisi Saksalle maalein 2–6 ja saavutti toisen kerran historiansa aikana EM-hopeaa. Vuoden 2013 EM-lopputurnauksessa Englanti jäi alkulohkoon hävittyään Espanjalle 2–3 ja Ranskalle 0–3 ja saatuaan ainoan pisteensä 1–1-tasapelistä Venäjää vastaan.
EM-kilpailuissa 2017 Englanti voitti kaikki alkulohkovastustajansa: Skotlannin 6–0, Espanjan 2–0 ja Portugalin 2–1. Englanti voitti puolivälierissä Ranskan 1–0 mutta hävisi välierissä Alankomaille 0–3. Englannin Jodie Taylor oli viidellä maalilla kisojen paras maalintekijä.
Englanti oli vuoden 2022 EM-kilpailujen järjestäjämaa. Englannin joukkue saavutti ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa voittamalla loppuottelussa Saksan jatkoajalla 2–1.
Arvokisasijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

1991 - Ei selviytynyt karsinnoista
1995 - Puolivälierät
1999 - Ei selviytynyt karsinnoista
2003 - Ei selviytynyt karsinnoista
2007 - Puolivälierät
2011 - Puolivälierät
2015 - Pronssi
2019 - Neljäs
2023 - Hopea
Arvokisasijoitukset > Euroopan-mestaruuskilpailut

1984 - Hopea
1987 - Neljäs sija
1989 - Ei selviytynyt karsinnoista
1991 - Puolivälierät
1993 - Puolivälierät
1995 - Välierät
1997 - Ei selviytynyt karsinnoista
2001 - Alkulohko
2005 - Alkulohko
2009 - Hopea
2013 - Alkulohko
2017 - Välierät
2022 - Kulta
Kokoonpanoja

| --- | --- |
 EM-hopeamitalijoukkue 2009 Maalivahdit:   1 Rachel Brown  13 Siobhan Chamberlain  22 Karen Bardsley Puolustajat:   2 Alex Scott    3 Casey Stoney    5 Lindsay Johnson  14 Faye White  15 Rachel Unitt  19 Laura Bassett Keskikenttäpelaajat:   4 Fara Williams    6 Anita Asante    7 Karen Carney    8 Katie Chapman  12 Jill Scott  18 Emily Westwood  20 Danielle Buet Hyökkääjät:   9 Eniola Aluko  10 Kelly Smith  11 Sue Smith  16 Jody Handley  17 Lianne Sanderson  21 Jessica Clarke :  MM-pronssimitalijoukkue 2015 Maalivahdit:   1 Karen Bardsley  13 Siobhan Chamberlain  21 Carly Telford Puolustajat:   2 Alex Scott    3 Claire Rafferty    5 Stephanie Houghton    6 Laura Bassett  12 Lucy Bronze  14 Alex Greenwood  15 Casey Stoney Keskikenttäpelaajat:   4 Fara Williams    7 Jordan Nobbs    8 Jill Scott  10 Karen Carney  11 Jade Moore  16 Katie Chapman  17 Jo Potter Hyökkääjät:   9 Eniola Aluko  18 Toni Duggan  19 Jodie Taylor  20 Lianne Sanderson  22 Francesca Kirby  23 Jill Scott
Gaël Kakuta

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gaël Kakuta
Syntymäaika: 21. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Lille, Ranska
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 173 senttimetriä
Seura
Seura: Amiens
Junioriseurat
1998–1999: US Lille-Moulins
1999–2007: Lens
2007–2009: Chelsea
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2015 | Chelsea | 6 | (0) |
| 2011 | → Fulham | 7 | (1) |
| 2011 | → Bolton Wanderers | 4 | (0) |
| 2012 | → Dijon | 14 | (4) |
| 2012–2014 | → Vitesse | 34 | (2) |
| 2014 | → Lazio | 1 | (0) |
| 2014–2015 | → Rayo Vallecano | 35 | (5) |
| 2015–2016 | Sevilla | 2 | (0) |
| 2016–2018 | Hebei China Fortune | 24 | (2) |
| 2017 | → Deportivo La Coruña | 10 | (2) |
| 2017–2018 | → Amiens | 36 | (6) |
| 2018–2019 | Rayo Vallecano | 12 | (1) |
| 2019– | Amiens | 16 | (1) |
Maajoukkue
|  | Ranska U16 |  | () |
|  | Ranska U17 |  | () |
|  | Ranska U18 |  | () |
|  | Ranska U19 |  | () |
|  | Ranska U20 |  | () |
|  | Ranska U21 |  | () |
| 2017– | Kongon dtv | 7 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. joulukuuta 2019.
Gaël Kakuta (s. 21. kesäkuuta 1991 Lille, Ranska) on ranskalais-kongolainen jalkapalloilija, joka edustaa ranskalaisseura Amiensia. Hän on pelannut Ranskan lisäksi Englannissa, Alankomaissa, Italiassa, Espanjassa ja Kiinassa. Hän edusti Ranskaa nuorten maajoukkueissa mutta on aikuisten tasolla pelannut Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa.
Kakuta pelasi englantilaisseura Chelsean junioreissa ja kuului seuran omistukseen vuoteen 2015 saakka mutta pelasi Chelsean edustusjoukkueessa Valioliigassa vain yhden ottelun kaudella 2009–2010 ja viisi ottelua seuraavalla kaudella. Lainasopimuksilla hän pelasi Valioliigassa myös Fulhamin joukkueessa seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Boltonin joukkueessa neljä ottelua. Hän pelasi lainasopimuksilla myös Ranskan, Alankomaiden ja Espanjan pääsarjoissa sekä yhden ottelun Italian Serie A:ssa. Rayo Vallecanossa kaudella 2014–2015 hän teki 35 liigaottelussaan viisi maalia.
Kakuta siirtyi vuonna 2015 espanjalaisseura Sevillaan mutta pelasi La Ligassa kauden aikana vain kaksi ottelua. Vuodet 2016–2018 hän oli kiinalaisseura Hebei China Fortunen pelaajia mutta pelasi myös lainalla espanjalaisseura Deportivo La Coruñassa ja ranskalaisseura Amiensissa; jälkimmäisessä hän teki kauden 36 liigaottelussaan kuusi maalia. Kauden 2018–2019 Kakuta pelasi La Ligassa Rayo Vallecanon joukkueessa ja palasi elokuussa 2019 Amiensiin.
Kakuta edusti Ranskaa kaikissa juniorimaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa maaliskuussa 2017 Keniaa vastaan ja teki tuossa ottelussa maalin. Hän on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut seitsemän maaottelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gaël Kakuta Wikimedia Commonsissa
Giuseppe Di Falco

Giuseppe Di Falco (s. 13. toukokuuta 1930 Casalincontrada) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Valva e Sulmonan hiippakunnan (sittemmin Sulmona-Valva) johtoon 25. toukokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Vincenzo Fagiolo ja Antonio Valentini. Di Falco asetettiin virkaansa 31. elokuuta.
Di Falco jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 2007.
Forever Yours

| ”Forever Yours” Sunrise Avenue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: On the Way to Wonderland
 Julkaistu: Joulukuussa 2006 Suomi  20. huhtikuuta 2007 Saksa
 Tuottaja(t): Jukka Backlund
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.24
 Levy-yhtiö: Bonnier Amigo Music
Sunrise Avenuen muut singlet
| ”Fairytale Gone Bad” 2006 | ”Forever Yours” 2006 | ”Diamonds” 2007 |
Forever Yours on suomalaisen poprock-yhtyeen Sunrise Avenuen neljäs single. Se julkaistiin Suomessa ainoastaan promosinglenä, mutta se on myös On the Way to Wonderland -levyn gold editionilla, sekä seuraavan Diamonds -singlen B-puolena.
Single

Forever Yours
Forever Yours (Single Mix)
Forever Yours (Nightliner Mix)
Forever Yours (Instrumental)
Forever Yours (Album Version)
Fairytale Gone Bad (Live)
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: promo
Suomen virallinen latauslista: 1
Sveitsi: 82
Itävalta: 42
Saksa: 35
Puola: 19
Aiheesta muualla

Forever Yours Discogsissa. (englanniksi)
Formula 2 Ranskan Grand Prix 2019

|  Formula 2 Ranskan Grand Prix 2019 |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  22. kesäkuuta 2019
Sijainti:  Le Castellet, Ranska
Rata:  Moottorirata   5,842 km
Lauantain kilpailu
Pituus:  30 kierrosta, 175,260 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sérgio Sette Câmara  (DAMS)
Aika:  1.43,024
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nyck de Vries  (ART Grand Prix)
Aika:  1.44,584 (kierroksella 30)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Nyck de Vries  (ART Grand Prix)
Toinen:   Sérgio Sette Câmara  (DAMS)
Kolmas:   Jack Aitken  (Campos Racing)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  21 kierrosta, 122,682 km
Sää:   Aurinkoinen
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nobuharu Matsushita  (Carlin)
Aika:  1.44,702 (kierroksella 18)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Anthoine Hubert  (BWT Arden)
Toinen:   Juan Manuel Correa  (Sauber Junior Team by Charouz)
Kolmas:   Zhou Guanyu  (UNI-Virtuosi Racing)
Formula 2 Ranskan Grand Prix 2019 oli Formula 2 -kauden 2019 viides osakilpailu, joka ajettiin 22.–23. kesäkuuta Paul Ricardin moottoriradalla Le Castelletissa Ranskassa. Pitkän kilpailun voitti ART-tallin Nyck de Vries ja sprinttikilpailun BWT Ardenin Anthoine Hubert.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Sérgio Sette Câmara | DAMS | 1.43,024 |  | 1 |
| 2 | 7 |  Zhou Guanyu | UNI-Virtuosi Racing | 1.43,344 | +0,320 | 2 |
| 3 | 15 |  Jack Aitken | Campos Racing | 1.43,401 | +0,377 | 3 |
| 4 | 4 |  Nyck de Vries | ART Grand Prix | 1.43,453 | +0,429 | 4 |
| 5 | 11 |  Callum Ilott | Sauber Junior Team by Charouz | 1.43,565 | +0,541 | 5 |
| 6 | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 1.43,650 | +0,626 | 6 |
| 7 | 2 |  Nobuharu Matsushita | Carlin | 1.43,763 | +0,739 | 7 |
| 8 | 9 |  Mick Schumacher | Prema Racing | 1.43,768 | +0,744 | 8 |
| 9 | 14 |  Dorian Boccolacci | Campos Racing | 1.43,812 | +0,788 | 9 |
| 10 | 10 |  Sean Gelael | Prema Racing | 1.43,895 | +0,871 | 10 |
| 11 | 8 |  Luca Ghiotto | UNI-Virtuosi Racing | 1.43,983 | +0,959 | 14 |
| 12 | 1 |  Louis Delétraz | Carlin | 1.44,025 | +1,001 | 11 |
| 13 | 12 |  Juan Manuel Correa | Sauber Junior Team by Charouz | 1.44,120 | +1,096 | 12 |
| 14 | 21 |  Ralph Boschung | Trident | 1,44,371 | +1,347 | 13 |
| 15 | 19 |  Anthoine Hubert | BWT Arden | 1.44,612 | +1,588 | 15 |
| 16 | 16 |  Jordan King | MP Motorsport | 1.44,882 | +1,858 | 16 |
| 17 | 18 |  Tatiana Calderón | BWT Arden | 1.47,006 | +3,982 | 17 |
| 18 | 17 |  Mahaveer Raghunathan | MP Motorsport | 1.48,374 | +5,350 | 18 |
| 19 | 20 |  Giuliano Alesi | Trident | Ei aikaa |  | Varikko |
| 20 | 3 |  Nikita Mazepin | ART Grand Prix | Ei aikaa |  | 19 |
Lähde:
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 4 |  Nyck de Vries | ART Grand Prix | 30 | 1:15.35,425 | 4 | 25+2 |
| 2. | 5 |  Sérgio Sette Câmara | DAMS | 30 | +8,388 | 1 | 18+4 |
| 3. | 15 |  Jack Aitken | Campos Racing | 30 | +9,775 | 3 | 15 |
| 4. | 7 |  Zhou Guanyu | UNI-Virtuosi Racing | 30 | +20,153 | 2 | 12 |
| 5. | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 30 | +22,599 | 6 | 10 |
| 6. | 16 |  Jordan King | MP Motorsport | 30 | +24,131 | 16 | 8 |
| 7. | 12 |  Juan Manuel Correa | Sauber Junior Team by Charouz | 30 | +28,668 | 12 | 6 |
| 8. | 19 |  Anthoine Hubert | BWT Arden | 30 | +29,959 | 15 | 4 |
| 9. | 2 |  Nobuharu Matsushita | Carlin | 30 | +32,820 | 7 | 2 |
| 10. | 20 |  Giuliano Alesi | Trident | 30 | +39,757 | Varikko | 1 |
| 11. | 18 |  Tatiana Calderón | BWT Arden | 30 | +1.09,371 | 17 |  |
| 12. | 17 |  Mahaveer Raghunathan | MP Motorsport | 29 | +1 kierros | 18 |  |
| Kesk. | 8 |  Luca Ghiotto | UNI-Virtuosi Racing | 24 | Kolari (Correa) | 14 |  |
| Kesk. | 1 |  Louis Delétraz | Carlin | 22 | DNF | 11 |  |
| Kesk. | 11 |  Callum Ilott | Sauber Junior Team by Charouz | 13 | Kolari (Matsushita) | 5 |  |
| Kesk. | 14 |  Dorian Boccolacci | Campos Racing | 1 | DNF | 9 |  |
| Kesk. | 9 |  Mick Schumacher | Prema Racing | 0 | Kolarivauriot (Gelael) | 8 |  |
| Kesk. | 3 |  Nikita Mazepin | ART Grand Prix | 0 | Kolari (Boschung) | 19 |  |
| Kesk. | 21 |  Ralph Boschung | Trident | 0 | Kolari (Mazepin) | 13 |  |
| Kesk. | 10 |  Sean Gelael | Prema Racing | 0 | Kolari (Schumacher) | 10 |  |
Lähde:
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 19 |  Anthoine Hubert | BWT Arden | 21 | 37.19,524 | 1 | 15 |
| 2. | 12 |  Juan Manuel Correa | Sauber Junior Team by Charouz | 21 | +2,202 | 2 | 12 |
| 3. | 7 |  Zhou Guanyu | UNI-Virtuosi Racing | 21 | +4,220 | 5 | 10 |
| 4. | 15 |  Jack Aitken | Campos Racing | 21 | +6,131 | 6 | 8 |
| 5. | 5 |  Sérgio Sette Câmara | DAMS | 21 | +7,788 | 7 | 6 |
| 6. | 6 |  Nicholas Latifi | DAMS | 21 | +10,795 | 4 | 4 |
| 7. | 1 |  Louis Delétraz | Carlin | 21 | +13,122 | 14 | 2 |
| 8. | 11 |  Callum Ilott | Sauber Junior Team by Charouz | 21 | +15,407 | 15 | 1 |
| 9. | 2 |  Nobuharu Matsushita | Carlin | 21 | +16,200 | 9 | 2 |
| 10. | 4 |  Nyck de Vries | ART Grand Prix | 21 | +17,688 | 8 |  |
| 11. | 16 |  Jordan King | MP Motorsport | 21 | +21,094 | 3 |  |
| 12. | 8 |  Luca Ghiotto | UNI-Virtuosi Racing | 21 | +26,254 | 13 |  |
| 13. | 14 |  Dorian Boccolacci | Campos Racing | 21 | +27,068 | 16 |  |
| 14. | 20 |  Giuliano Alesi | Trident | 21 | +31,977 | 10 |  |
| 15. | 21 |  Ralph Boschung | Trident | 21 | +33,601 | 19 |  |
| 16. | 3 |  Nikita Mazepin | ART Grand Prix | 21 | +33,853 | 18 |  |
| 17. | 10 |  Sean Gelael | Prema Racing | 21 | +34,431 | Varikko |  |
| 18. | 17 |  Mahaveer Raghunathan | MP Motorsport | 21 | +1.13,453 | 12 |  |
| 19.† | 8 |  Tatiana Calderón | BWT Arden | 18 | +3 kierrosta/DNF | 11 |  |
| Kesk. | 9 |  Mick Schumacher | Prema Racing | 14 | DNF | 17 |  |
Lähde:
Muuta

Giuliano Alesin ensimmäinen piste.
Formula Palmer Audi

| Formula Palmer Audi |
| --- | --- |
Ensimmäinen kausi:  1998
Moottoreiden valmistajat:  Audi
Rengasvalmistaja(t):  A Avon
Kuljettajien mestari:   Nigel Moore
Formula Palmer Audi oli britanniassa ajettava formulasarja. Sarjan perusti vuonna 1998 entinen F1-kuljettaja Jonathan Palmer. MotorSport Vision toimi sarjan pääjärjestäjänä. Sarjassa ajettiin Van Diemen Internationalin valmistamilla autoilla, Avonin renkailla ja Audin moottoreilla. Pisteitä jaettiin 20 parhaalle järjestyksessä 24, 20, 18, 16, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Kausi 2010 jäi sarjan viimeiseksi.
Mestarit

| Kausi | Mestari |
| --- | --- |
1998:  Justin Wilson
1999:  Richard Tarling
2000:  Damien Faulkner
2001:  Steve Warburton
2002:  Adrian Willmott
2003:  Ryan Lewis
2004:  Jonathan Kennard
2005:  Joe Tandy
2006:  Jon Barnes
2007:  Tim Bridgman
2008:  Jason Moore
2009:  Richard Plant
2010:  Nigel Moore
Giuseppe Domenichelli

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Italia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
Giuseppe Domenichelli (31. heinäkuuta 1887 Bologna – 13. maaliskuuta 1955 Bologna) oli italialainen voimistelija. Hän oli mukana voittamassa kultaa vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja uudelleen vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä.
Ferrari 488

| Ferrari 488 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Ferrari
Valmistusvuodet:  2015–2019
Korimalli:  2-ovinen berlinetta 2-ovinen spider
Luokka:  S-segmentti
Muotoilija:  Ferrari Styling Center
Edeltäjä:  Ferrari 458
Seuraaja:  Ferrari F8 Tributo
Tekniset tiedot
Moottori:  3,9 l Ferrari F154CB V8 (kaksois-turboahdettu)
Vaihteisto:  7-vaihteinen kaksoiskytkin
Mitat
Massa:  1 544 kg
Pituus:  4 568 mm
Akseliväli:  2 650 mm
Leveys:  1 952 mm
Korkeus:  1 213 mm
Ferrari 488 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 Ferrari 458:n seuraajaksi. Auton moottori on 3,9-litrainen kaksoisturboahdettu V8. Sen kiihtyvyys nollasta sataan on 3,0 sekuntia ja huippunopeus 331 km/h. Mallin korvasi Ferrari F8 Tributo.
Ferrari 488 Spider
Auton nimi tulee iskutilavuudesta jaettuna sylinterien lukumäärällä (3 902 cc / 8 ≈ 488)
Autosta tehdään kahta eri versiota: 488 GTB, joka on kaksiovinen Berlinetta, ja 488 Spider, joka on kaksiovinen avoauto.
488 Pista

6. maaliskuuta 2018 Ferrari paljasti 488 Pistan (rata italiaksi) Geneve Motor Show'ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferrari 488 Wikimedia Commonsissa