stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viron pakolaishallitus
Historia > Itsenäisyyden palauttamisen epäonnistuminen

Kesäkuussa 1942 Neuvostoliiton vainoista selvinneet Viron poliittiset johtajat kokoontuivat Virossa salaa ja keskustelivat maanalaisen hallituksen muodostamisesta. 6. tammikuuta 1943 kokoonnuttiin Viron Tukholman-lähetystössä. Viron tasavallan oikeudelliseksi jatkamiseksi todettiin, että viimeisen perustuslaillisen pääministerin Jüri Uluotsin tuli jatkaa velvollisuuksiaan pääministerinä. 20. huhtikuuta 1944 Viron tasavallan valitsijakomitea (Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu, perustuslain määräämä instituutio, joka asettaa tasavallan virkaa tekevän presidentin) piti salaisen kokouksen Tallinnassa. Osallistujat olivat:
Jüri Uluots, viimeinen Viron pääministeri (ennen Neuvostoliiton miehitystä),
Johan Holberg, puolustusvoimien komentaja,
Otto Pukk, edustajainhuoneen puheenjohtaja,
Alfred Maurer, Kansallisen Neuvoston varapuheenjohtajan 2. sijainen,
Mihkel Klaassen, Viron korkeimman oikeuden presidentti.
Komitea totesi, että Neuvostoliiton miehityksen aikana Pätsin pääministeriksi asettama Johannes Vares oli saanut tehtävänsä laittomasti ja että Uluots oli ottanut presidentin tehtävät hoitaakseen 21. kesäkuuta 1940 alkaen. 21. kesäkuuta 1944 Jüri Uluots nimitti Otto Tiefin varapääministeriksi. 18. syyskuuta 1944 syöpää sairastanut Uluots nimitti Otto Tiefin virkaa tekeväksi pääministeriksi ja nimitti 11-jäsenisen hallituksen. Uluots lähti 20. syyskuuta 1944 sairaana Ruotsiin. Tief astui virkaan ja julisti laillisen Viron hallituksen palautetuksi saksalaisten vetäytyessä Virosta. Hän oli astunut virkaan perustuslain mukaisesti ja käytti saksalaisten lähtöä tilaisuutena julistaa Viron laillinen hallitus palautetuksi. Useimmat tämän hallituksen jäsenet lähtivät Tallinnasta 21. syyskuuta ja Tief 22. syyskuuta. Royal Institute of International Affairsin mukaan 21. syyskuuta Viron kansallinen hallitus oli julistautunut palautetuksi, Viron joukot ottivat haltuunsa hallituksen rakennuksia Toompealla ja määräsivät Saksan joukot lähtemään. Saksan lippu korvattiin Viron sinimustavalkealla lipulla Pikk Hermann -lipputornissa. Tiefin hallitus ei kuitenkaan saanut pidettyä valtaa, koska sekä Saksan että Neuvostoliiton joukot taistelivat Johan Pitkan johtamaa armeijaa vastaan. 22. syyskuuta Neuvostoliitto valtasi Tallinnan ja poisti Viron lipun tornista.
Historia > Pako neuvostojoukoilta

Tiefin hallitus pakeni Tallinnasta. Sen viimeinen kokous oli Põgarin kylässä 22. syyskuuta 1944. Moottorivian vuoksi laiva, jonka piti evakuoida hallitus, ei ehtinyt ajoissa. Neuvostojoukot saivat kiinni Tiefin ja valtaosan muista ministereistä ja virkailijoista. Heidät vangittiin, pakkosiirrettiin tai teloitettiin. Tief selviytyi vuosikymmenestä Siperiassa ja kuoli Virossa vuonna 1976. Vain maatalousministeri Karel Liidak kuoli kiinni jäämättä, piilossaan 16. tammikuuta 1945.
Historia > Virallinen julistus

Uluotsin kuoltua 9. tammikuuta 1945 hallituksen vanhin jäljelle jäänyt ministeri August Rei ryhtyi virkaatekeväksi valtionpäämieheksi. Häntä tukivat Tiefin hallituksen jäljelle jääneet ministerit Ruotsissa. Rei oli Viron viimeinen lähettiläs Moskovassa ennen maan pakkoliittämistä Neuvostoliittoon. Hän oli onnistunut pakenemaan Moskovasta Tukholmaan Riian kautta kesäkuussa 1940.
Rein hallitus julistettiin virallisesti Viron pakolaishallitukseksi 12. tammikuuta 1953 Oslossa. Julistusta ei voinut tehdä Tukholmassa, koska Ruotsissa tällainen poliittinen toiminta oli kiellettyä.
Historia > Diplomatia

Baltian maista vain Viro muodosti pakolaishallituksen. Latvian ja Liettuan lähetystöt olivat muodostaneet näille maille itsenäiset auktoriteetit. Myös Viron kohdalla lähetystöt olivat tärkein diplomatian ja päivittäisasioiden väline, esimerkiksi passien myöntämisen. Tärkein lähetystö oli konsulaatti New Yorkissa.
Yhdysvallat ei koskaan tunnustanut Baltian maiden neuvostomiehitystä lailliseksi. Koska suurinta diplomaattista valtaa käytti Viron New Yorkin lähetystö, pakolaishallituksen rooli Oslossa oli enimmäkseen symbolinen.
Kolme virolaista laivaa (Otto, Piret ja Mall) ja kaksi latvialaista laivaa (Rāmava ja Everoja) uhmasivat määräystä kulkea neuvostosatamiin ja ajoivat puolueettomaan irlantilaiseen satamaan. Neuvostoliiton Ison-Britannian lähettiläs Ivan Maisky vaati Dublinin korkeimmasta oikeudesta laivoja Neuvostoliiton hallintaan. John McEvoy, Viron kunniakonsuli, onnistui torjumaan vaatimuksen oikeudessa. Tästä kertoi Toomas Hendrik Ilves, Viron presidentti.
Viron pakolaishallitus kuitenkin ylläpiti Viron valtion jatkuvuutta. Viimeinen virkaa tekevä presidentti, Heinrich Mark, lopulta päätti pakolaishallituksen toiminnan antamalla valtakirjan Viron vastavalitulle presidentille Lennart Merelle 8. lokakuuta 1992. Meri antoi lausunnon, jossa hän kiitti Viron pakolaishallitusta Viron valtion jatkuvuuden ylläpitämisestä.
Luettelo virkaa tekevistä presidenteistä

Jüri Uluots (17.kesäkuuta 1940–9.tammikuuta 1945)
August Rei (9. tammikuuta 1945 – 29. maaliskuuta 1963)
Aleksander Warma (29. maaliskuuta 1963 – 23. joulukuuta, 1970)
Tõnis Kint (23 . joulukuuta 1970 – 1. maaliskuuta 1990)
Heinrich Mark (1. maaliskuuta 1990 – 6. lokakuuta 1992)
Luettelo virkaa tekevistä pääministereistä

Johannes Sikkar (12. tammikuuta  1953 – 22.elokuuta  1960)
Tõnis Kint (22. elokuuta  1960 – 1.tammikuuta  1962)
Aleksander Warma (1. tammikuuta  1962 – 30. maaliskuuta  1963)
Tõnis Kint (30. maaliskuuta 1963 – 23. joulukuuta)
Heinrich Mark (8. toukokuuta 1971 – 1. maaliskuuta  1990)
Enno Penno (1. maaliskuuta  1990 – 15. syyskuuta  1992)
Jüri Uluots
Käännös suomeksi
RAP Amsterdam

RAP Amsterdam oli jalkapalloseura Amsterdamin kaupungista. Seura perustettiin marraskuussa 1887. Seura lakkautettiin vuonna 1914, kun se liittyi VRA Amsterdamiin. RAP voitti historiansa aikana viidesti maansa mestaruuden kausina 1891–92, 1893–94, 1896–97, 1897–98 ja 1898–99, joskin näistä vain kahta viimeistä joissakin lähteissä pidetään virallisina Alankomaiden mestaruuksina. Alankomaiden cupin seura voitti vuonna 1899.
Botulismi

| Botulismi |
| --- | --- |
 Botulismin aiheuttama täydellinen silmälihashalvaus (oftalmoplegia), riippuluomisuus ja laajentuneet pupillit.
Luokitus
ICD-10:  A05.1
ICD-9:  005.1, 040.41, 040.42
Tautitietokanta:  2811
MedlinePlus:  000598
MeSH:  D001906
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Botulismi tarkoittaa botuliineille altistumisesta johtuvaa myrkytystä, joka voi ilmetä ihmisillä tai muilla eläimillä. Ihmisillä botulismin pääoire on yläraajoista alaraajoihin samanaikaisesti kehon eri puolin leviävä lihasten halvaantuminen. Botulismi vaihtelee lievästä vakavaan. Vakava hoitamaton botulismi tappaa usein jo alle vuorokaudessa hengityslihashalvauksesta johtuvan tukehtumisen takia. Botulismi voi siksi vaatia hengityskonehoitoa viikkojen ajan. Hoidettuna myrkytyksestä parantuminen kestää viikoista kuukausiin. Parantuminen ei kehitä immuniteettia botuliineille. Kuolleisuus hoidettuun botulismiin on noin 5–10%. Botulismin oireiden paheneminen voidaan pysäyttää vain vasta-ainepohjaisella vastamyrkyllä. Vastamyrkky kuitenkin tehoaa vain, jos se annetaan mahdollisimman pian oireiden ilmenemisestä.
Botulismi johtuu usein ruokamyrkytyksestä. Ruokamyrkytysbotulismi liittyy yleensä kylmänä syötyihin ruokiin.
Botuliineja tuottavat Clostridium-bakteerit tuottavat botuliineja parhaiten hapettomissa oloissa. Clostridium-bakteerien itiöt kestävät kuumennusta erittäin hyvin, mutta elintarviketehtaissa ruokaa kuumennetaan yleensä niin korkeassa lämpötilassa, että itiöt tuhoutuvat. Tavallisia botulismin aiheuttajia ovatkin lähinnä kotona valmistetut lihaa, kalaa tai kasviksia sisältävät säilykkeet tai hapatetut ruoat, jotka on säilytetty tai valmistettu virheellisesti siten, että niissä olleet itiöt eivät ole tuhoutuneet, vaan kasvaneet botuliineja tuottaneiksi bakteereiksi. Itiöitä voi myös päätyä suolistoon ruuan mukana. Suolistossa ne voivat kasvaa botuliinibakteereiksi aiheuttaen niin sanottua suolistobotulismia – tälle tapahtumalle alttiita ovat lähinnä vain imeväiset.
Itiöitä voi myös päätyä haavoihin, joissa bakteerikasvu aiheuttaa niin sanottua haavabotulismia. Tälle alttiita ovat lähinnä huumausaineita itseensä pistävät henkilöt.
Botulismitapaukset ovat harvinaisia ainakin Suomessa. Vuosina 1995–2014 Suomessa ilmeni 8 ruokamyrkytyksistä johtuvaa botulismitapausta ja 2 imeväisiän botulismitapausta, eikä yhtään haavabotulismitapausta tai aikuisten suolistobotulismitapausta.
Jotkin eläimet sietävät botuliineja. Tästä esimerkki ovat korppikotkat, jotka voivat syödä botuliineja sisältäviä raatoja kuolematta botulismiin.
Oireet

Botulismin oireet alkavat aikaisintaan 2 tunnin tai viimeistään noin 8 päivän kuluttua botuliinin nielemisestä. Tyypillisesti oireet kuitenkin alkavat 12–72 tunnin kuluttua aineen nielemisestä. Hengitettäessä botuliinia esimerkiksi aerosolina, voi myrkytys alkaa nopeammin.
Botulismin varhaisoireet alkavat pään alueelta. Varhaisimpia oireita ovat näköhäiriöt. Näitä ovat muun muassa kahtena näkeminen, näön sumeus ja valoherkkyys. Tätä seuraavat nielemisvaikeudet, äänen käheys ja dysartria. Muita pään alueen oireita ovat nystagmus, riippuluomisuus ja pupillien laajentuminen sekä reagoimattomuus valoon. Pään oireita seuraa yläraajoista alaraajoihin symmetrisesti eli kehon molemmin puolin samanaikaisesti leviävä luurankolihasten heikkous tai halvaantuminen, jossa ei ilmene kuumetta. Kaulan ja käsien halvausta seuraa hengityslihasten halvaus, josta halvaus etenee sitten jalkoihin. Hengityslihashalvaus voi kyllin vakavana johtaa tukehtumiseen. Esimerkiksi noin 1/3 aikuisten botulismitapauksissa hengitys lakkaa kokonaan. Muita mahdollisia oireita ovat ataksia, refleksien katoaminen, suolitukos, pystyasentoon liittyvä matala verenpaine, suun kuivuus, virtsan pidätysvaikeudet, pahoinvointi, oksentelu, ripuli, ummetus tai vatsakivut.
Hoitamattomana botulismi yleensä tappaa tukehtumisen takia viimeistään noin 24 tunnissa oireiden alkamisesta. Kuolleisuus lääketieteellisesti hoidettuun botulismiin on noin 5–10%. Kuolema hoidetuissa tapauksissa johtuu yleensä myrkytyksen vakavuuden aliarvioinnista, hoidon aikana saadusta keuhkoinfektiosta tai jostakin muusta infektiosta. Hoidetuissa myrkytyksissä potilas on tajuissaan koko myrkytyksen ajan, vaikkei pystyisikään liikkumaan tai hengittämään. Myrkytys ei vaikuta tuntoaistiin.
Hoidetun myrkytyksen parantuminen vie viikoista kuukausiin riippuen siitä, että mille botuliinityypille on altistunut. Myrkytyksen hermostolliset jälkivaikutukset voivat vakavissa tapauksissa jatkua usean kuukauden tai yli vuoden sairaalahoidon päättymisestä. Esimerkkejä pitkäaikaisista vaikutuksista ovat väsymys, heikkous, sekavuus ja suun kuivuus.
Syyt

Botuliinit ovat ryhmä luonnossa olevien Clostridium-bakteerien tuottamia hermostoa lamaavia myrkkyjä, jotka aiheuttavat botulismin. Botuliineille voi altistua nielemällä tai hengittämällä niitä esimerkiksi aerosolina. Botuliinit eivät läpäise ehjää ihoa.
Botulismi johtuu usein ruokamyrkytyksestä eli siitä, että on syönyt botuliineja sisältävää ruokaa. Se voi myös johtua Clostridium-bakteerien itiöiden syömisestä. Tällaisessa suolistobotulismissa itiöt kasvavat suolistossa botuliineja tuottaviksi bakteereiksi. Itiöitä voi päätyä myös haavoihin, joissa ne tuottavat botuliineja aiheuttaen haavabotulismin. Botuliineja voi saada myös liikaa väärin annostelluista botuliinipistoksista, joita on käytetty kosmeettisessa tai lääkinnällisessä tarkoituksessa. Botuliineja saatetaan käyttää bioaseina esimerkiksi aerosolina ja niille voi altistua bioasehyökkäyksessä.
Syyt > Ruokamyrkytys

Ruuissa voi olla Clostridium-bakteerien itiöitä. Itiöt alkavat kasvamaan botuliineja tuottaviksi bakteereiksi parhaiten hapettomissa oloissa, kuten säilykeruuissa. Ruokaperäiselle botulismille altistutaan yleensä syömällä kotona valmistettuja bakteeri-itiöitä sisältäviä säilyke- tai tölkkiruokia, joiden pakkausta edeltävässä käsittelyssä on käytetty liian alhaisia lämpötiloja ja/tai lyhytkestoista lämmitystä, joka ei ole riittänyt tuhoamaan itiöitä. Säilykkeiden ja tölkkien teollisessa valmistuksessa käytetyissä lämpökäsittelyissä itiöt puolestaan kuolevat. Esimerkiksi teollisuudessa yleisesti käytetyssä säilykkeiden vähimmäiskäsittelyssä säilykkeeseen pakattava ruoka altistetaan 3 minuutin ajaksi 121 °C:lle, joka riittää tuhoamaan itiöt. Siksi ruokaperäisen botulismin saaminen teollisista säilykkeistä on epätodennäköistä. Muita yleisiä ruokaperäisen botulismin lähteitä länsimaissa ovat kotivalmisteiset tyhjiöpakatut ja hapatetut liha- tai kasviselintarvikkeet, jotka on valmistettu tai säilytetty virheellisesti. Säilytyksen kannalta esimerkiksi osa Clostridium botulinum -kannoista tuottaa botuliineja jo jääkaappilämpötiloissa ja lähes kaikki kannat yli 12 °C:ssa. Botuliinit tuhoutuvat keittämällä tai kuumentamalla ruokaa 10 minuuttia 80 °C:ssa hetkeä ennen ruuan syöntiä. Siksi ruokamyrkytysbotulismi liittyy yleensä kuumentamatta syötyihin ruokiin.
Syyt > Suolistobotulismi

Botuliinia tuottavien bakteerien itiöitä voi olla ruuissa, joita syötäessä itiöt päätyvät suolistoon. Suolistossa itiöt voivat kasvaa myrkytyksen aiheuttaviksi bakteereiksi. Tällainen tartunta ilmenee useimmin 2–4-kuukautisilla vauvoilla. Vauvoilla suolimikrobikanta on aikuisia kehittymättömämpi, eikä se siksi vie kasvutilaa botuliinibakteereilta yhtä hyvin kuin aikuisilla. Vauvoilla tällaista myrkytystä kutsutaan nimellä infantiili botulismi tai imeväisbotulismi. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos arvioi vauvojen kätkytkuolemista jopa 5% johtuvan botulismista. Aikuisilla suolistobotulismi voi ilmetä tilanteissa, joissa suoliston normaali bakteerikasvu on häiriintynyt. Esimerkkejä altistavista tekijöistä ovat laajakirjoinen antibioottihoito ja suolistoleikkaus.
Eritoten hunajassa voi olla botuliinibakteeri-itiöitä. Hunajaa ei siksi kannata syöttää vauvalle. Mahdollinen itiöiden lähde voi myös olla ulkoa huoneistoon tullut pöly tai multa. Suomessa esimerkiksi eräs vauva kuoli vuonna 2002 botulismiin altistuttuaan ilmeisesti pölynimurin pölypussin pölylle, josta löydettiin Clostridium botulinum -itiöitä.
Syyt > Haavabotulismi

Haavabotulismi johtuu botuliinia tuottavien bakteerien itiöiden päätymisestä haavaan. Itiöt kasvavat haavassa botulismin aiheuttaviksi bakteereiksi. Haavabotulismi johtuu yleensä erilaisten huumausaineiden, eritoten heroiinin, piikittämisestä. Riskiä lisää se, että huumausaine pistetään lihakseen tai ihon alle verenkierron sijaan. Esimerkiksi runsas sitruunahapon käyttö heroiinin liuotusta helpottavana aineena lisää pistosalueen ärsytystä, joka suosii botuliinibakteerien kasvua pistoskohdassa. Haavabotulismi voi myös kehittyä avohaavoihin, kuten luun avomurtumaan. Haavabotulismi voi alkaa oireilemaan viimeistään 2 viikon kuluttua haavan altistumisesta itiöille.
Hoito

Ennen kuin botuliinimyrkytys alkaa kunnolla oireilemaan, se voidaan estää antamalla verenkiertoon polyklonaalisiin vasta-aineisiin pohjautuvaa vastamyrkkyseosta, joka tehoaa samanaikaisesti useita botuliinityyppejä vastaan. Myrkytystä voidaan ennaltaehkäistä myös rokottein.
Botulismi todetaan näytteistä, jotka otetaan potilaalta ennen hoidon aloittamista. Myös mahdollisesta altistuslähteestä, kuten ruuasta, kannattaa ottaa näytteitä. Mikäli botulismia pidetään oireiden perusteella todennäköisenä, aloitetaan hoito botuliinivastamyrkyllä mahdollisimman pian – jo ennen otettujen näytteiden laboratoriotulosten valmistumista. Botulismi vaatii sairaalahoitoa ja potilas tulee ehkä kytkeä hengityskoneeseen noin 2–8 viikoksi. Suoliston ja virtsarakon lamautumisen takia nenä-mahaletku ja virtsakatetri ovat tarpeen ja potilasta on ravittava aluksi suonensisäisesti ja neste- ja suolatasapainosta on huolehdittava. Tahdosta riippumattoman hermoston mahdollisen epävakaan toiminnan takia myös sydämen rytmin ja verenpaineen seuranta on tarpeen. Haavabotulismia epäiltäessä on sitä aiheuttavan haava tai paise hoidettava.
Vauvoilla ilmenevän suolistobotulismin aiheuttaneiden bakteerien tappaminen antibiooteilla ei välttämättä ole suotavaa. Oireet voivat pahentua, sillä botuliinibakteerien hajoaminen antibioottien vaikutuksesta voi vapauttaa enemmän botuliineja vauvan kehoon.
Botulismi tuotantoeläimillä

Tavallisimmin botulismiin sairastuneet tuotantoeläimet ovat nautoja, lampaita, hevosia, minkkejä tai siipikarjaa. Sikojen sairastumisriskiä pidetään pienenä. Tartunta johtuu lähes poikkeuksetta saastuneesta rehusta, johon bakteereita on joutunut maaperästä tai raadosta. Haavatartunnat ovat harvinaisia. Muoviin tiiviisti pakattu säilörehu on otollinen kasvualusta botulismia aiheuttaville bakteereille, jos itiöitä sisältävää maa-ainesta menee vahingossa rehun sekaan. Paalauskoneeseen saattaa joutua myös pelloilla elävien pienten eläinten, esimerkiksi hiirien, raatoja, jotka voivat levittää botulismia.
Naudoilla tartunnan aiheuttamat halvausoireet alkavat tavallisesti päästä, mutta halvaus voi alkaa takaraajoistakin. Pään alueen halvaantuessa nauta voi aluksi yrittää edelleen syödä muttei pysty nielemään. Lopulta nauta kuolee halvauksen lamauttaessa hengityslihasten toiminnan. Botulismiin sairastunut hevonen on yleisolemukseltaan apaattinen ja väsynyt. Myrkytyksen edetessä syöminen vaikeutuu, ja hevonen alkaa horjua. Tätä seuraavat halvaantuminen ja kuolema.
Botulismia vastaan on olemassa rokotteita. Suomessa nautoja ja sikoja ei rokoteta ollenkaan ja hevosiakin vain harvoin. Hevosten rokote on tarkoitettu Clostridium botulinum tyyppi B -bakteerin aiheuttamaa botulismia vastaan. Koska valmisteen tehosta ja tarpeellisuudesta Suomen olosuhteissa ei ole varmuutta, rokotetta ei juurikaan käytetä.
Aiheesta muualla

Surveillance Atlas of Infectious Diseases - botulismitapaukset EU:ssa
Washington University, Neuromuscular Disease Center: Botulism
Niisku

| Niisku |
| --- | --- |
 Niisku Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan jaksossa Noita.
Luoja(t):  Tove Jansson
Näyttelijä(t):  Samuli Edelmann (1991–1992) Ilkka Merivaara (1993–1994) Sami Siitojoki (2006–2007) Jarmo Koski (2007–2010) Jon-Jon Geitel (2017) Antti L. J. Pääkkönen (2020) Deogracias Masomi (2022–2025)
Ensi- esiintyminen:  Muumipeikko ja pyrstötähti (1946)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Muumilaakso
Luonteenpiirteet:  järjestelmällinen, täsmällinen, kekseliäs
Suhteet
Sisarukset:  Niiskuneiti
Tutut:  Muumilaakson asukkaat, Muumipeikko, Nipsu, Nuuskamuikkunen, Pikku Myy, Muumipappa, Muumimamma, Hemuli, Mymmeli, Aliisa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niisku (ruots. Snorken) on Tove Janssonin luoma Muumi-tarinoiden hahmo. Kirjoissa hänellä ei ole ammattia, mutta Muumilaakson tarinoita -sarjassa hän on keksijä ja tiedemies. Niisku on aina keksimässä asioita, jotka ovat Muumilaaksossa harvinaisia. Niiskun pikkusisko on Niiskuneiti, joka on Muumipeikon mielitietty.
Niiskun suomenkieliset ääninäyttelijät

| Vuosi | Elokuva / Sarja / Peli | Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1991–1994 | Muumilaakson tarinoita | Samuli Edelmann (jaksot 1-50) Ilkka Merivaara (jaksot 51-76)  |
| 1993 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Ilkka Merivaara |
| 2006 | Muumit ja salaperäiset huudot | Sami Siitojoki |
| 2007 | Muumit ja suuri syysjuhla | Sami Siitojoki |
| 2007–2008 | Muumien maailma | Jarmo Koski |
| 2010 | Muumi ja punainen pyrstötähti | Jarmo Koski |
| 2017 | Muumilaakson tarinoita | Jon-Jon Geitel |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Antti L. J. Pääkkönen |
| 2022–2025 | Muumilaakso | Deogracias Masomi |
Piisamirotta

Piisamirotta saapui Muumitaloon sateisena iltana.
Piisamirotta (ruots. Bisamråttan) on Tove Janssonin Muumi-teoksissa esiintyvä hahmo. Hän on ammatiltaan filosofi. Piisamirotta esiintyy kirjoissa Muumipeikko ja pyrstötähti sekä Taikurin hattu. Piisamirotta ei esiinny Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa, mutta esiintyy sarjan jälkeen tehdyssä, samannimiseen kirjaan perustuvassa Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvassa.
Piisamirotta päätyy Muumien seuraan eräänä sateisena iltana, kun Muumipappa on saanut joen yli menevän sillan valmiiksi. Sillan rakentaminen rikkoo kuitenkin Piisamirotan kodin. Hän viettää yön Muumitalossa ja selittää aamulla kuistilla avaruudesta käyttämällä havaintovälineinään muun muassa korppuja ja sokeriastiaa.
Piisamirotta asettuu myöhemmin asumaan Nipsun löytämään luolaan.
Piisamirotan suomenkieliset ääninäyttelijät

| Vuosi | Elokuva / Sarja / Peli | Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Markku Huhtamo |
| 1997 | Muumit ja Taikurin hattu | Jukka Rasila |
| 2007–2008 | Muumien maailma | Jarmo Koski |
| 2010 | Muumi ja punainen pyrstötähti | Jarmo Koski |
| 2019–2025 | Muumilaakso | Heikki Harma |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Ilkka Heiskanen |
Piisamirotan ruotsinkieliset ääninäyttelijät

| Vuosi | Elokuva / Sarja / Peli | Näyttelijä |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Dick Idman |
| 2010 | Muumi ja punainen pyrstötähti | Max Bremer |
| 2019 | Muumilaakso | Max Bremer (kausi 1 - 2) Sixten Lundberg (kausi 2 -) |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Sixten Lundberg |
Eiko Ishioka

| Eiko Ishioka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1938 Tokio, Japani
Kuollut: 21. tammikuuta 2012 (73 vuotta) Tokio, Japani
Ammatti:  graafikko   art director
Taiteilija
Aktiivisena:  1961-2012
Palkinnot
 Grammy Award Tutu-albumin taiteesta 1978 
Eiko Ishioka (jap. 石岡瑛子, Ishioka Eiko; 12. heinäkuuta 1938 Tokio – 21. tammikuuta 2012) oli japanilainen graafikko ja art director, joka tunnetaan työstään näyttämöllä, valkokankaalla, mainonnassa sekä painetussa mediassa.
1970-luvulta 1980-luvun alkuun hän oli työssään Japanin etevimpiä, ja myöhemmin hänestä tuli yksi koko maailman merkittävimmistä alallaan.
Elämästä

Ishiokan isä oli graafinen suunnittelija ja äiti kotiäiti. Hänellä oli kaksi veljeä ja sisko. Vanhemmat kannustivat häntä hänen taiteellisissa pyrinnöissään.
Ishioka valmistui Tokion kansallisesta kuvataiteen ja musiikin yliopistosta vuonna 1961 . Hän meni töihin kosmetiikkayhtiö Shiseidon mainososastolle. Hänen suunnittelemissaan mainoksissa esiintyi usein alastomia malleja, mutta harvoin niitä esineitä, joita mainosten avulla oli tarkoitus myydä. Kuvanveistäjä Isamu Noguchin mukaan Ishioka pyrki mainostensa avulla kaivamaan maata kulutusmyönteisen kulttuurin alta. Neljä vuotta myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen nainen, joka voitti Japanin arvostetuimman mainonnan alan palkinnon. Hän perusti oman suunnitteluyhtiön 1970-luvun alussa.
Hän avioitui Nicholas Soultanakisin kanssa vuonna 2011.
Ishioka kuoli haimasyöpään vuonna 2012.
Töitä > Tapahtumia ja esityksiä

Ishioka suunnitteli univormuja ja ulkovaatteita Sveitsin, Kanadan, Japanin ja Espanjan joukkueille vuoden 2002 talviolympialaisiin Salt Lake Cityssä. Eräät urheilijoista saivat "Keskittymistakin", jonka muodostaman kotelon sisään he saattoivat vetäytyä suojaan lehdistöltä. Ishioka toimi puvustussuunnittelijana myös vuoden 2008 kesäolympialaisten avajaisissa Pekingissä.
Hän suunnitteli puvut ja lavasteet David Henry Hwangin näytelmään M. Butterfly ja ansaitsi työstään kaksi Tony-palkintoehdokkuutta vuonna 1988. Hän suunnitteli puvut ja lavasteet myös musikaaliin Spider-Man: Turn Off the Dark sekä taikuri David Copperfieldin esitykseen Dreams and Nightmares (1996). Hän suunnitteli puvut Cirque du Soleil’n Varekai-esitykseen (2002) ja laulaja Grace Jonesin “Hurricane”-kiertueelle (2009).
Töitä > Kirjoja

Kirja Eiko by Eiko (1983) on kokoelma hänen varhaisia töitään graafisen suunnittelijan ja art directorin tehtävissä. Eiko on Stage (2000) kattaa hänen työnsä elokuvan, oopperan ja teatterin aloilla.