Thomas Macaulay
Työ historioitsijana

Macaulayn tunnetuin työ on viisiosainen The History of England from the Accession of James the Second, joka käsittää Englannin historian vuosilta 1685–1702. Teoksen oli alkujaan pitänyt jatkua vuoteen 1820, mutta se jäi kesken Macaulayn kuollessa. Hän oli aloittanut työn valmistelun jo vuonna 1839, mutta se keskeytyi välillä ja eteni hitaasti kirjoittajan huolellisuuden ja loputtomien korjausten vuoksi. Ensimmäinen osa ilmestyi joulukuussa 1848. Toisen osan ilmestyttyä vuonna 1849 teoksesta tuli välitön menestys englanninkielisissä maissa. Kolmas ja neljäs osa ilmestyivät myös menestyksen saattelemina joulukuussa 1855, mutta viidettä, Vilhelm III:n valtakauden loppuun asti ulottunutta osaa Macaulay ei ehtinyt julkaisemaan eläessään. Se ilmestyi postuumisti hänen sisarensa Hannah Trevelyanin toimittamana vuonna 1861.
History of England oli aikanaan suuri myyntimenestys. Kahta ensimmäistä osaa myytiin neljässä kuukaudessa 13 000 kappaletta ja kahta seuraavaa kymmenessä viikossa 26 000 kappaletta. Parin vuosikymmenen aikana julkaisustaan koko teosta myytiin yhteensä 140 000 kappaletta pelkästään Britanniassa, ja myyntiluvut Yhdysvalloissa olivat vastaavaa luokkaa. Tuon ajan brittiläisistä kirjailijoista vain Walter Scottin ja Charles Dickensin kirjoja myytiin yhtä paljon. History of England käännettiin ainakin saksaksi, puolaksi, hollanniksi, tanskaksi, ruotsiksi, unkariksi, venäjäksi, tšekiksi, ranskaksi, espanjaksi ja persiaksi. Teoksen ensimmäinen osa on ilmestynyt suomeksi Julius Krohnin kääntämänä vuonna 1866 nimellä Englannin historia Jaakop II:n walta-istuimelle noususta alkain.
Macaulayn History of Englandin on sanottu yhdessä Henry Hallamin töiden kanssa luoneen pohjan whigiläiselle tulkinnalle Englannin historiasta. Teoksen keskipisteenä on vuosien 1688–1689 mainio vallankumous, jonka merkitystä Macaulay korosti edistyksellisten arvojen kannalta ratkaisevana tapahtumana. Tämä näkökulma painotti erityisesti whigien ansioita, sillä juuri heidät voitiin nähdä noiden samojen arvojen ylläpitäjinä. Macaulayn näkemyksen mukaan Englannin historia oli ennen kaikkea ”edistyksen historiaa” ja maan henkinen sekä tekninen kehitys ja kansainvälinen mahtiasema olivat parlamentarismin kehityksen ansiota, joka taas oli seurausta whigien vuonna 1688 toteuttamasta verettömästä kumouksesta. Macaulay tuomitsi sekä hallitsijoiden yksinvaltiuden että alempien yhteiskuntaluokkien radikalismin ja näki liberaalin uudistuspolitiikan suurimman merkityksen olevan sen kyvyssä ratkaista rauhanomaisesti yhteiskunnallisia ristiriitoja.
Myös Hallam oli ylistänyt mainiosta vallankumouksesta seurannutta perustuslaillisen hallinnon kehitystä ja itsevaltiuden kukistumista teoksessaan The Constitutional History of England from the Accession of Henry VII to the Death of George II (1827). Macaulayn mukaan se oli ”puolueettomin kirja”, mitä hän koskaan oli lukenut. Itse hän oli valmis myös historioitsijan roolissa edistämään omia poliittisia näkemyksiään. Vaikka Macaulay ei kirjoittaessaan pyrkinytkään puolueettomuuteen, hänen tekstiään pidettiin arvossa sen näkemyksellisyyden, eloisan kuvauksen sekä koruttoman ja sujuvan tyylin vuoksi. Lopputulosta on luonnehdittu suoranaiseksi taideteokseksi. Macaulayn vaikutus aikalaistensa käsityksiin oli suuri, ja hänen on sanottu olleen Britannian vaikutusvaltaisen kansallisen menneisyyden tulkitsija koko 1800-luvun jälkipuoliskon ajan.
Macaulay kirjoitti viimeisinä vuosinaan myös Encyclopaedia Britannicaan henkilöartikkeleita useista Englannin historian vaikuttajista.