stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richie Regehr
Ura

Kelowna Rockets varasi Regehrin yhdeksäntenä pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1998. Hän pelasi joukkueessa kaudella 1998–1999 kaksi ottelua, mutta tulokaskausi 1999–2000 toi Regehrille 50 runkosarjaottelussa 14 tehopistettä. Kaudella 2000–2001 hän oli tehoilla 10+27=37 Rocketsin tehokkain puolustaja. Kaudeksi 2001–2002 Regehr vaihtoi sieltä Portland Winterhawksin riveihin, joiden tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 8+36=44. Kaudella 2002–2003 Regehr voitti tehoilla 16+45=61 koko joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Hän sijoittui WHL:n puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Viimeisellä WHL-kaudellaan 2003–2004 Regehr oli tehoilla 9+36=43 Winterhawksin tehokkain puolustaja, toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies. Hänet valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.
Regehriä ei koskaan varattu NHL:ään. Hän teki vapaana agenttina sopimuksen Calgary Flamesin kanssa heinäkuussa 2004. Regehr pelasi koko kauden 2004–2005 sen farmijoukkue Lowell Lock Monstersissa, AHL:ssä, osaksi NHL:n työsulun takia. Hän oli tehoilla 1+6=7 joukkueen tehokkain puolustaja kevään 2005 pudotuspeleissä. Kauden 2005–2006 Regehr pelasi suurimmaksi osaksi Flamesin uudessa farmijoukkueessa, Omaha Ak-Sar-Ben Knightsissa. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa tehden siinä tehot 1+1=2. Regehr teki myös NHL-debyyttinsä vuoden 2005 lopulla paikatessaan Rhett Warrenerin ja Roman Hamrlíkin loukkaantumisia. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 29. joulukuuta 2005 Minnesota Wildia vastaan ja syötti 4-2-päättyneen ottelussa Steven Reinprechtin tekemän voittomaalin. Yhteensä Regehr pelasi kauden aikana 14 NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2006–2007 hän pelasi vain 22 AHL- ja kuusi NHL-ottelua joulukuussa 2006 tulleen aivotärähdyksen takia.
Kaudeksi 2007–2008 Regehr siirtyi Saksan DEL-liigassa pelanneeseen Frankfurt Lionsiin. Hän oli tehoilla 21+20=41 pelipaikastaan huolimatta joukkueen paras maalintekijä. Regehr jakoi Eisbären Berlinin Deron Quintin kanssa koko DEL:n puolustajien maalipörssin voiton. 31. lokakuuta 2007 hän teki liigan puolustajien kaikkien aikojen maaliennätyksen viidellä osumallaan. Regehr pelasi kauden aikana myös DEL:n tähdistöottelussa. Seuraavat neljä kautta hän pelasi Eisbären Berlinin riveissä voittaen Saksan-mestaruuden vuosina 2009 ja 2011. Kaudella 2008–2009 Regehr pelasi myös Mestarien liigassa sekä DEL:n tähdistöottelussa. Syksyllä 2010 hän voitti Eisbären Berlinin joukkueessa European Trophyn mestaruuden. Kausina 2009–2010 ja 2011–2012 Regehr oli DEL:n runkosarjassa joukkueen tehokkain puolustaja. Hän jakoi tehoilla 2+7=9 myös kevään 2011 pudotuspelien puolustajien pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Derrick Walserin kanssa.
Huhtikuussa 2012 Regehr solmi kaksivuotisen sopimuksen Ruotsin Elitserienissä pelaavaan MODO Hockeyn kanssa.
Muuta

Regehr syntyi Indonesian Bandungissa, kun hänen vanhempansa Ron ja Edith toimivat siellä mennoniittalähetyssaarnaajina. Hänen isoveljensä Robyn pelaa puolustajana NHL-joukkue Los Angeles Kingsissä. Robyn syntyi puolestaan kolme vuotta aiemmin Brasilian Recifessä. Richie Regehrillä on Robynin lisäksi myös yksi isoveli ja isosisko. Hän muutti perheineen Saskatchewanin Rostherniin noin neljävuotiaana.
Bear Creek Township (Michigan)

| Bear Creek Township |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Michigan
Piirikunta:  Emmet
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  118,3 km²
 – Josta vettä:  15,9 km² 
Väkiluku (2020):  6 542
 – Väestötiheys:  55 as./km²
 
 https://bearcreektownshipmi.gov/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bear Creek Township on kunta (township) Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 6 542 vuonna 2020, ja se oli Emmetin piirikunnan suurin kunta.
Väestö

Vuonna 2020 Bear Creek Townshipin 6 542 asukkaasta valkoisia oli 93,2 %, alkuperäisasukkaita 1,7 %, mustia 1,0 % ja aasialaisia 0,6 %. Vuonna 2019 2,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bear Creek Township (Michigan) Wikimedia Commonsissa
Berezniki

| Berezniki (Березники́) |
| --- | --- |
 Uralkali-yhtiön pääkonttori
 lippu:  vaakuna
 Koordinaatit: 59°25′N, 56°47′E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Permin aluepiiri
Väkiluku (2012):  153 806
 – Metropolialue:  200 000
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Berezniki (ven. Березники́) on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Venäjällä Permin aluepiirissä noin 200 km Permistä pohjoiseen, Kaman vasemmalla rannalla. Vastarannalla on Usoljen kaupunki, johon valmistui siltayhteys vuonna 1981. Bereznikin asukasluku on noin 153 806 (2012). Berezniki on kaliumsuolatuotannon keskus.
Tiedot Bereznikin venäläishistoriasta juontavat 1500- ja 1600-luvuille. 1579 mainitaan Zyrjankan asutus. 1670 syntyi Dedjuhin, josta myöhemmin tuli kaivoskaupunki. Suolan kaivamiseksi muodostuvat myös Lenva, Berezniki, Verenija, Tšurtan ja muut. Kaman yläjuoksun kaliumsuolaesiintymät (potaska) muodostivat perustan teollisuuden ja kaupunkien syntymiselle. Bereznikin ja Durymanskin alueilla on noin 2 400 000 000 tonnin suolavarat. Kaupungin vaakunassa on kolme kaliumsuolakidettä ja sen oikeassa ylälaidassa Permin vaakuna.
Vuodesta 1976 alkaen on alueelta pumpattu myös öljyä, minkä varanto on noin 37 miljoonaa tonnia. Vuosittain siitä saadaan noin 335 000 tonnia. Alueella on myös piihiekkaa Zajatšja Gorkan alueella noin 10 miljoonaa kuutiometriä, josta hyödynnetään vuosittain noin 276 000 tonnia, Suhanovskojen esiintymässä on lisäksi savea 2 100 000 m³.[lähde? ]
Kaupungissa toimii suuria teollisuusyrityksiä, kuten OAO Uralkali, joka tuottaa yli puolet Venäjän kaliumlannoitteista, OAO Beraton, OAO Avisma, joka tuottaa titaania ja magnesiumia sekä lannoitetehdas OAO Azot.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2005 |
| Berezniki | 50 600 | 106 000 | 146 000 | 185 300 | 202 138 | 173 077 | 169 900 |
Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002, joten kaikki luvut eivät ole virallisen väestönlaskennan tuloksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Moi gorod -kaupunkitietosanakirja  (venäjäksi)
http://www.berezniki.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaakunatietosanakirja История герба Березников  (Arkistoitu – Internet Archive)
Pääkaupunki: Perm

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Permin aluepiiri
Renault Kwid

| Renault Kwid |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Intia
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2015–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Dacia Spring Datsun redi-GO Renault City K-ZE
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan CMF-A
Moottori:  R3
Iskutilavuus:  0,8–1,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Renault Kwid on Renault’n vuodesta 2015 lähtien Etelä-Amerikan ja Intian markkinoille valmistama pieni ja edullinen crossover-tyyppinen henkilöautomalli.
Moottorivalikoimassa ovat 0,8- ja 1,0-litraiset kolmesylinteriset bensiinimoottorit. Suuremman moottorin yhteyteen on valittavissa Easy-R-robottivaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Kwid Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
Argininemia

Argininemia eli arginaasin puutos on ureakiertotauteihin kuuluva perinnöllinen aineenvaihduntasairaus, jossa arginiinia ja ammoniakkia kertyy verenkiertoon.
Argininemia alkaa yleensä aiheuttaa oireita noin kolmen vuoden ikään mennessä. Oirekuva voi kuitenkin olla lievempi ja oireilu myöhemmin puhkeavaa. Argininemian tyypillinen piirre on spastisuudesta johtuva jäykkyys erityisesti alaraajoissa. Sairauteen voi liittyä myös kasvuviiveitä, kehitysvammaisuutta, kouristelua, vapinaa ja ataksiaa. Ilman hoitoa opitut taidot vähitellen taantuvat. Esimerkiksi proteiinipitoisten aterioiden nauttiminen voi johtaa ammoniakin nopeampaan kertymiseen verenkiertoon, jolloin oireet voivat lisääntyä. Tällöin voi ilmetä esimerkiksi ärtyneisyyttä ja oksentelua. Muista ureakiertohäiriöistä poiketen hyperammonemia on kuitenkin yleisesti ottaen lievää. Osalla potilaista sitä ei esiinny. Aivoihin voi sairastuneilla kehittyä kortikaalista atrofiaa, iskeemisiä muutoksia ja aivoödeemaa. Myöhäisessä vaiheessa maksaan voivat kehittyä fibroosi, kirroosi ja primaarinen maksasyöpä.
Argininemia johtuu mutaatioista ARG1-geenissä. Sillä on peittyvä autosomaalinen periytymistapa. Vuosina 1974–1994 Johns Hopkins -sairaalassa todettujen ureakiertotautitapausten muodostaman aineiston pohjalta argininemia todettiin harvinaisimmaksi ureakiertotaudiksi. Sen ilmaantuvuudeksi laskettiin 1/363 000. Argininemian pitkäaikaishoito perustuu proteiinin saannin rajoituksiin ja lääkitykseen. Mahdollinen hyperammonemia vastaa hyvin hoitoon.
Radikaalinen Kansanpuolue

| Radikaalinen Kansanpuolue |
| --- | --- |
Perustettu:  11. marraskuuta 1944
Lopetti:  1950-luvun lopussa
Ideologia:  radikalismi populismi sosialismi
Äänenkannattaja:  Totuuden Torvi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Radikaalinen Kansanpuolue oli suomalainen 1940- ja 1950-luvuilla toiminut populistinen puolue, jota johti Ernesti Hentunen. Vahvasti johtajaansa henkilöitynyt puolue osallistui kolmesti eduskuntavaaleihin ja kerran kunnallisvaaleihin. Radikaalit jäivät ilman kansanedustajia, mutta puheenjohtaja Hentunen toimi Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1948–1950. Puolueen äänenkannattaja oli Totuuden Torvi.
Historia > Perustaminen

Radikaalinen Kansanpuolue perustettiin jatkosodan päätyttyä, kun Ernesti Hentunen alkoi puuhata uutta poliittista järjestöä. Hentunen oli ollut sota-aikana vangittuna ja kotiarestissa poliittisten mielipiteidensä johdosta. Moskovan välirauhan tultua voimaan hän pystyi jälleen tuomaan julki radikaaleja ja kriittisiä kantojaan. Uutta puoluetta alettiin mainostaa lehdissä lokakuussa, ja perustava kokous pidettiin 11. marraskuuta 1944. Puheenjohtajaksi valittiin Hentunen ja varapuheenjohtajaksi Lennart Mäkelä. Hentusta lukuun ottamatta perustajat olivat varsin tuntemattomia. Järjestö hyväksyttiin yhdistysrekisteriin 27. marraskuuta.
Joulukuussa 1944 puolue tunnustautui sosialistiseksi. Radikaalien kerrottiin olevan sosialidemokraateista vasemmalla mutta kommunisteista oikealla. Hentunen piti esikuvina Ranskan radikaalipuoluetta ja Léon Blumia. Loppuvuonna 1944 RadKP alkoi laajentaa toimintaansa Helsingin ulkopuolelle. Tampereen osasto perustettiin joulukuussa ja Turun tammikuussa. Osastoja muodostettiin yli kymmenelle paikkakunnalle. Äänenkannattaja Totuuden Torvi aloitti tammikuussa.
Historia > Hajaannus

Radikaalisen Kansanpuolueen johtajistoa uudistettiin vuosina 1947 ja 1948. Tarkoituksena oli saada Hentusen seuraksi aiempaa aktiivisempaa väkeä. Varapuheenjohtajaksi valittiin vuonna 1947 Olavi Avokari ja huhtikuussa 1948 Leo Lehtonen. Puoluesihteeriksi tuli Jaakko Kaponen. Vaihdokset kuitenkin johtivat konfliktiin Hentusen ja muiden välillä. Kaponen teki maaliskuun vuosikokouksessa aloitteen uuden vakavampihenkisen äänenkannattajan perustamisesta Totuuden Torven tilalle. Ehdotus sai enemmistön kannatuksen mutta Hentunen vastusti sitä jyrkästi. Kaksi viikkoa myöhemmin johtokunta päätti asettaa lehden parantamiseksi toimikunnan, johon ei valittu Hentusta. Toimikunnalle annettiin valtuudet perustaa uusi puoluelehti. Puoluejohdon enemmistön ja Hentusen välit katkesivat tämän jälkeen täysin. Osapuolet eivät enää kokoontuneet samoihin kokouksiin.
Puolueen johtokunta piti 14. toukokuuta kokouksen, jossa (paikalta poissa ollut) puheenjohtaja erotettiin tehtävästä valtuuksiensa ylittämisen johdosta. Puheenjohtajuus siirtyi Avokarille. Johtokunta päätti myös alkaa julkaista Radikaali-nimistä äänenkannattajaa, jonka päätoimittajaksi valittiin Toivo Liljeqvist. Toukokuusta heinäkuuhun ilmestynyt lehti erosi huomattavasti Totuuden Torven linjasta. Populistisen sensaatiolinjan sijaan Radikaali pyrki olemaan vakavasti otettava poliittinen äänenkannattaja. Lehti linjasi Radikaalisen Kansanpuolueen äärimmäisyyksiä vastaan taistelevaksi keskustapuolueeksi. Lehti korosti luottamuksellisia idänsuhteita eikä se agitoinut Neuvostoliittoa vastaan.
Hentunen ei hyväksynyt syrjäyttämistään ja hän kävi vastahyökkäykseen. Hän valitti vuosikokouksen päätöksistä oikeuteen ja kutsui koolle ylimääräisen puoluekokouksen 16. toukokuuta. Hentusen kotona pidettyyn kokoukseen kerääntyi noin 40 osanottajaa. Johtokunnan jäsenet yrittivät saapua paikalle, mutta heitä ei päästetty sisälle. Pelkistä Hentusen kannattajista koostunut kokous erotti kilpailijat puolueesta. Oikeustappion varalta perustettiin 18. toukokuuta Riippumaton Radikaalinen Puolue -yhdistys.
Eduskuntavaalit 1948 käytiin heinäkuun alussa, mutta hajoaminen vei toiveet radikaalien etenemisestä. Vaaleihin osallistui kaksi keskenään riidellyttä radikaalipuoluetta ja menestys jäi vaisuksi. Myöhemmin heinäkuussa Helsingin raastuvanoikeus julisti maaliskuussa pidetyn järjestön vuosikokouksen mitättömäksi muotovirheiden johdosta. Hentusen erottanut johtokunta lopetti päätöksen jälkeen toimintansa, ja puolue jäi vanhalle johtajalle. Uudeksi varapuheenjohtajaksi merkittiin tunnettu oikeistoradikaali Vietti Nykänen.
Historia > Viimeiset vuodet

Kesän 1948 vaalien jälkeen Hentusen ote muuttui entistäkin kaunaisemmaksi. Puoluetoimintaa sävyttivät aiempaa enemmän sekä Hentusta vastaan suunnatut että hänen itsensä nostamat oikeusjutut. Keväällä 1949 presidentti Paasikivi määräsi Hentusta vastaan nostettavaksi syytteen vieraan valtion halventamisesta. Totuuden torvessa oli arvosteltu Neuvostoliittoa presidentille sopimattomin tavoin. Raastuvanoikeus kuitenkin kumosi syytteen kesäkuussa. Hentusen ei nähty aiheuttaneen kirjoituksellaan vaaraa Suomen valtiosuhteille. Paasikivi esitti päätöksen jälkeen hallitukselle rikoslakia muutettavaksi siten, ettei vastaava voi toistua. Hovioikeus kumosi alemman oikeusasteen päätöksen elokuussa ja tuomitsi Hentusen 100 päiväsakkoon, jolloin presidentti luopui lainmuutoshankkeestaan.
1950-luvun alussa Radikaalisen Kansanpuolueen ja Hentusen aktiivisuus suuntautui erityisesti Suomen Kansanpuoluetta vastaan. KP oli Hentusen mielestä varastanut hänen puolueensa nimen ja asia vietiin oikeuteen. Kesällä 1951 RadKP osallistui jälleen eduskuntavaaleihin, mutta kannatus ei noussut. Kampanjassa hyökättiin niin kommunisteja kuin pääministeri Kekkosta vastaan. Näissä vaaleissa puolueen ehdokkaina oli joitain entisiä 1930-luvun äärioikeistolaisia, kuten Ensio Uoti ja Sven Oskar Laaksonen. Vaalien jälkeen puolueen suunta muuttui jälleen. Kommunistien arvostelusta luovuttiin ja työläisten oikeudet otettiin toiminnan keskiöön. Tämä vaihe loppui lyhyeen, kun Hentunen kuoli saman vuoden marraskuussa.
Puolueen toiminta kuihtui Hentusen kuoleman jälkeen. Vuonna 1956 yhdistys kuitenkin piti vuosikokouksen, johon osallistui noin 20 henkilöä. Puheenjohtajaksi valittiin ekonomi Harald Hjelt. Tätä edelsi Totuuden Torven kolmas tuleminen vuonna 1954. Skandaaleista elänyt ja useita oikeustuomioita saanut lehti ilmestyi viimeisen kerran vuonna 1958. Uuden tulemisen takana olivat vuonna 1948 Hentusen kanssa konfliktiin joutuneet.
Ohjelma

Radikaalisen Kansanpuolueen ohjelma julkaistiin ensi kerran marraskuussa 1944; maksettuna ilmoituksena Helsingin Sanomissa. Lopullinen versio ilmestyi vasta 1946. Ohjelma oli keskeisiltä osiltaan vasemmistoradikaali, mutta siihen sisältyi myös pasifistisia ja radikaalioikeistolta tuttuja vaatimuksia. Puolueohjelmaksi se oli poikkeuksellisen hajanainen ja propagandistinen.
Yhdistyksen tarkoituksena oli valtiollisen kapitalismin kehittyminen ”maan hankkimisella maattomille, teollisuuslaitosten ja liikkeiden kansallistuttamisella sekä raha-asiain järjestelyllä”. Taatakseen maan riittävyyden puolue halusi rajoittaa tilakoon 5–15 hehtaariin sekä ottaa kirkon, kuntien ja yhtiöiden maat valtion haltuun. Se tahtoi kansallistaa muun muassa suurliikkeet, tehtaat, pankit, apteekit, osuuskunnat ja -kassat, kunnantalot ja kirjapainot.
Puolueen muita vaatimuksia olivat muun muassa sotilaskarkureiden ja sodanaikaisten vankien armahtaminen sekä kansanmiliisin perustaminen armeijan tilalle. Asuntopulaan tarjottiin ratkaisuksi oikeutta vain yhteen asuntoon kaupungissa. Suomen ulkomaan edustustot ja virkamiesten eläkkeet tuli radikaalien mielestä lakkauttaa.
Rikolliset puolue halusi karkottaa maaseudulle ja rikoksenuusijat rangaistussiirtolaan loppuiäksi. Kuolemanrangaistustakaan ei poissuljettu.
Vuonna 1948 Totuuden Torven otsikon alla luki: ”Radikaali merkitsee: Syvälle epäkohtien juuriin menemistä ja nopeassa tahdissa niiden parantamista.”
Totuuden Torvi

Tammikuussa 1945 aloitti ilmestymisensä Totuuden Torvi, jossa radikaalien ajatuksia tuotiin esille. Hentunen oli julkaissut samannimistä lehteä jo 1920- ja 1930-luvuilla, ja uusi lehti jatkoi suurelta osin samoilla linjoilla. Vallanpitäjiä arvosteltiin ankarasti. Eduskuntavaalien alla lehti hyökkäsi varsinkin kokoomusta vastaan. Totuuden Torvi ilmestyi joka toinen lauantai.
Totuuden Torvi joutui vaikeuksiin viranomaisten kanssa heti ensimmäisestä numerosta lähtien. Pääesikunta vaati toimia lehteä vastaan, mutta sisäministeriö ei jakanut mielipidettä. Loppuvuonna lehden tilanne vaikeutui, kun sen paperinsaantia alettiin rajoittaa. Totuuden Torvi luokiteltiin pilalehdeksi, ja sen ilmestyminen estyi maaliskuussa 1946. Ennen kaikkea takana vaikuttivat kuitenkin poliittiset syyt. Lehden (muista ajan julkaisuista radikaalisti poikennut) linja ei miellyttänyt vallanpitäjiä oikeistosta kommunisteihin. Torven jälkeen Radikaalinen Kansanpuolue tiedotti politiikastaan lentolehtisillä sekä lukuisissa puhetilaisuuksissa.
Totuuden Torvi pääsi jatkamaan vuoden tauon jälkeen maaliskuussa 1947. Paperinsaanti oli edelleen hankalaa, ja Hentunen joutui ilmeisesti turvautumaan mustaan pörssiin, mikä lisäsi kuluja. Lehti nousi kuitenkin suositummaksi kuin koskaan. Rankimman kritiikin kohteeksi joutuivat nyt kommunistit. Lehden kirjoittelulla oli vaikutusta hallituksen haluun säätää tiukempia sensuurilakeja alkuvuonna 1947. Elokuussa 1947 torven neuvostovastainen kirjoittelu johti numeron takavarikointiin voimassa olleen sotatilalain nojalla. Lehti oli käsitellyt Neuvostoliitosta palanneita suomalaiskommunisteja ja Porkkalan kysymystä. Hentunen julkaisi tämän jälkeen Kansa huutaa -lentolehtistä, joka myös kiellettiin. Totuuden Torvi sai jatkaa, kun poikkeuslait kumottiin myöhemmin samana vuonna.
Radikaalisen Kansanpuolueen rahoitus hoitui Hentusen taskuista ja etenkin taloudellisesti menestyneeltä Totuuden Torvelta.
Vaalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Tulokset
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |
| 1945 | 0 | 1 623 | 0,10 % |
| 1948 | 0 | 5 162 | 0,27 % |
| 1951 | 0 | 4 486 | 0,25 % |
Tammikuussa 1945 Radikaalinen Kansanpuolue alkoi valmistautua maaliskuun eduskuntavaaleihin. Puolue tarjosi vaaliliittoa kansandemokraateille ja kuutosille. Nämä kuitenkin kieltäytyivät ja puolue lähti vaaleihin yksin. Tarkoituksen oli osallistua vaaleihin ympäri maata, mutta lopulta puolueella oli listoja ainoastaan Uudellamaalla. Hämeen pohjoisessa vaalipiirissä kaikki radikaalien ehdokaslistat hylättiin niiden papereihin sisältyneiden virheiden takia. Puoluetta ei päästetty muiden tavoin esiintymään radioon.
Vuonna 1947 radikaalit osallistuivat kunnallisvaaleihin Helsingissä kuuden valitsijayhdistyksen voimin. Vaaliohjelmassa korostettiin varsinkin erilaisia rakennushankkeita, ja kampanjassa hyökättiin kommunisteja vastaan. Hentunen nousi valtuustoon.
Vuoden 1948 eduskuntavaaleissa puolueen kampanjaa leimasivat sisäiset riidat. Vaaleihin osallistui kaksi kilpailevaa radikaalipuoluetta. Hentusen radikaaleilla oli listoja kuudessa (Häme et. ja -pohj., Kuopio länt., Kymi, Uusimaa, Vaasa it.) ja Toivo Avokarin johtamilla kahdessa (Kymi, Uusimaa) vaalipiirissä. Avokarilaisten neljän ehdokkaan joukossa oli muun muassa Veikko Lavi. Hentuslaisten vaalilause oli: ”Oikeutta kaikille, kommunismia ei kenellekään.” Radikaalit suunnittelivat vaaliliittoja Pienviljelijäin puolueen ja Kristillisen työväenpuolueen kanssa mutta ne jäivät toteutumatta.
Presidentinvaaleissa 1950 Radikaalinen Kansanpuolue kehotti ihmisiä vaaliboikottiin. Sopivia ehdokkaita ei puolueen mielestä ollut tarjolla. Eduskuntavaaleissa 1951 radikaaleilla oli 27 ehdokasta, enemmän kuin koskaan aiemmin. Puolueen listoja oli viidessä vaalipiirissä (Kuopio länt., Kymi, Uusimaa, Vaasan et. ja -it.), ja puheenjohtaja Hentunen oli ehdolla näistä kaikissa.
Puolue vaati vaalilainsäädännön uudistamista siten, että maa muutettaisiin yhdeksi vaalipiiriksi, kansanedustajien lukumäärää vähennettäisiin puolella, edustajakausia rajoitettaisiin kahteen ja vaalikelpoisuusikää nostettaisiin 40 vuoteen.
Riihimäen uimahalli

Riihimäen uimahallin sisäänkäynti.
Riihimäen uimahalli on Riihimäen Harjukylässä, Urheilupuistossa sijaitseva uimahalli. Arkkitehtien Osmo Lapon ja Jussi Suomalan suunnittelema uimahalli valmistui vuonna 1979 Riihimäen maauimalan yhteyteen.
Riihimäen uimahallissa on kuusi allasta:
Iso allas, 8 rataa, hyppytorni (koko 25 m × 16,2 m, syvyys 1,2–3,8 m, lämpötila 26,5°C)
Opetusallas (koko 16 m × 5,75 mm, syvyys 0,5–1,1 m, lämpötila 29,5°C)
Lasten allas (koko 8,2 m × 4,75 m, syvyys 0,25 m, lämpötila 29,5°C)
Poreallas (koko 2,75 m × 1,8 m, syvyys 0,55–0,78 m, lämpötila 29,5°C)
Jumppa-allas (koko 7,8 m × 9,1 m, syvyys 1,2–1,4 m, lämpötila 29,5°C)
Kylmäallas (koko 4,0 m × 1,8 m, syvyys 1,2 m, lämpötila n. 8°C)
Uimahallissa on myös erilliset pukuhuoneet, suihkutilat ja saunat miehille ja naisille. Siellä on myös tilaussaunat ja kuntosali. Kahvilapalveluita uimalassa hoitaa Café Harju.
Uimahalli on suljettu perusparannuksen vuoksi helmikuun 2023 alusta vuoden 2024 loppupuolelle.