stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nukkekoti
Tunnettuja nukkekoteja > Suomen tunnetuimmat nukkekodit

Suomen tunnetuin nukkekoti on Tove Janssonin, Tuulikki Pietilän ja Pentti Eistolan rakentama Muumitalo, joka kuuluu tamperelaisen Muumimuseon (aiemmin Muumilaakso) kokoelmiin. Ison Muumitalon lisäksi museolla on hallussaan myös lukuisia Pietilän tekemiä muumiaiheisia pienoishuoneita ja -näkymiä.
Nukkekotielämä-ryhmä lahjoitti vuonna 2004 Kuopion keskussairaalan lastenklinikalle nukkekodin, jossa Kultakutri on nukahtanut pikkukarhun sänkyyn kolmen karhun kodissa. Taloa tehtiin neljällä paikkakunnalla kymmenien harrastajien voimin.
Tunnettuja nukkekoteja > Museoita, joissa nukkekoteja

Lohjan museo. Muutama kaunis, vanha nukkekoti.
Nauvon kotiseutumuseo. Pieni kokoelma vanhoja leikkikaluja, kuten nukkekoti ja lasten kalusto.
Nukkemuseo Suruton, Savonlinna
Porvoon nukke- ja lelumuseo
Suomen Kansallismuseo. Vanhoja, suomalaisia, lähinnä kaappeihin tehtyjä nukkekoteja.
Suomenlinnan nukke- ja lelumuseo. Useita nukkekoteja.
Turun linna. Muun muassa lähes huoneen kokoinen nukkekoti, jossa aiheena Juhana Herttua hovipidot.
Annin nukketalo, Reisjärvi
Kirjallisuutta

Iso ihminen – pieni talo.  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, etnologian laitos, 1997.  ISBN 951-34-0984-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Nukkekotiyhdistys
Nukkekotiwiki ja Mini treasures wiki, maailman suurin nukkekotiaiheinen wiki (englanniksi)
Nukkekoti.com
Malmströmin perheen nukkekoti-sivut, muun muassa tee-se-itse-ohjeita (Arkistoitu – Internet Archive)
Dollhouse miniatures, furniture, accessories supplies kits (englanniksi)
Maple Street Dolls House Museum (englanniksi)
N.A.M.E.:(National Association of Miniature Enthusiasts) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
World famous Tudor Dolls House Maker Gerry Welch (englanniksi)
A Little Something Dolls House World (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nürnbergissä 1600-luvulla rakennettu nukkekoti.
1960-luvulta peräisin oleva pihakalusto
Vasemmalta: puolen tuuman mittakaava eli 1:24, 3/4-mittakaava eli 1:18(1:16), 1 tuuman mittakaava eli 1:12 ja muotinukeista tuttu 1:6-mittakaava
Nukkekodin esineistöä. Ylärivissä elintarvikepakkausten pienoismalleja, alempana kattiloita, sateenvarjo, ristipistotyö, yms.
Queen Mary's Dolls' House
Nurmikaulussieni

| Nurmikaulussieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Strophariaceae
Suku::  Kaulussienet Stropharia
Laji::  coronilla
Kaksiosainen nimi
 Stropharia coronilla  (Bull.) Quél. 
Katso myös
   Nurmikaulussieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nurmikaulussieni (Stropharia coronilla, aikaisemmin "poimurenkainen kaulussieni") on kupera tai laakealakkinen limainen nahan- tai kellanruskea sienilaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja violetinsävyiset ja vanhemmiten mustat. Sienen jalka on valkoinen ja renkaallinen. Sieni kasvaa nurmikoilla, pelloilla ja tienvarsilla melko harvinaisena.
Jussi Nurmio

Jussi Sakari Nurmio (s. 2. kesäkuuta 1955 Helsinki) on mainostoimisto N2 Helsingin hallituksen puheenjohtaja.
Nurmio on ollut perustamassa mainostoimisto Taivasta, joka 2000-luvulla laajentui parikymmentä yhtiötä käsittäväksi Taivas Communications -ryppääksi. Taivas Innovations -ryhmään kuuluivat muun muassa verkkoyhtiö Sulake ja kiinteistönvälitysyhtiö Igglo. Taivas-konserni teki konkurssin 2012, mutta mainostoimisto jatkaa toimintaansa. Nurmio lähti Taivaasta jo 2009 perustamaan N2-mainostoimistoa yhdessä Alex Niemisen kanssa.
1980-luvulla Nurmio työskenteli johtotehtävissä Burger King- ja McDonald’s-pikaruokaketjuissa.
Suomen liikemiesyhdistys valitsi Nurmion Vuoden liikemieheksi 2007.
Jussi Nurmio on muusikko Hannu "Tuomari" Nurmion serkku.lähde?
Willy Sagnol

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. maaliskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Saint-Étienne, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura:  Georgia
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995–1997 |  AS Saint-Étienne | 46 | (1) |
| 1997–2000 |  AS Monaco | 71 | (0) |
| 2000–2009 |  Bayern München | 184 | (7) |
| 2008–2009 |  Bayern München II | 3 | (0) |
Maajoukkue
| 2000–2008 |  Ranska | 58 | (0) |
Valmennusura
2013–2014:  Ranska U21
2014–2016:  Girondins Bordeaux
2017:  Bayern München (apuv.)
2017:  Bayern München
2021–:  Georgia
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Willy Sagnol (s. 18. maaliskuuta 1977 Saint-Étienne, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi oikeana laitapuolustajana ja edusti pitkään FC Bayern Müncheniä. Helmikuusta 2021 lähtien hän on valmentanut Georgian maajoukkuetta.
Ura pelaajana

Sagnol aloitti ammattilaisuransa AS Saint-Étiennessä kaudella 1995/1996. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi AS Monacon joukkueeseen. Ruhtinaskunnassa Sagnol pelasi kolme kautta ja saavutti yhden Ranskan mestaruuden, kunnes siirtyi nykyiseen seuraansa kaudeksi 2000/2001. Bayernissä Sagnol on voittanut neljä kertaa Saksan mestaruuden (2003, 2005, 2006 ja 2008), kolme kertaa Saksan Cupin (2003, 2005 ja 2006) sekä kerran Saksan Liigacupin ja Mestarien liigan. Sagnol joutui lopettamaan pelaajauransa Bayernissa akillesvaivojen vuoksi alkuvuodesta 2009.
Ranskan maajoukkueessa Sagnol pelasi 58 ottelua. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki syksyllä 2000 Turkkia vastaan pelatussa ottelussa. Sagnol oli voittamassa Maanosaliittojen Cupia vuonna 2001 ja 2003. Hän kuului myös MM-kisojen 2002 joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Sagnol pelasi Ranskan joukkueessa myös EM-kilpailut 2004, MM-kilpailut 2006 ja EM-kilpailut 2008. MM-kilpailuissa 2006 Ranska saavutti MM-hopeaa, hävittyään Italialle MM-finaalissa rangaistuspotkuilla 5–3. Sagnol oli yksi Ranskan rangaistuspotkun ampujista, ja hän ampui oman rankkarinsa maaliin. Sagnolin viimeinen palvelus Ranskalle oli EM-kilpailut 2008, joissa joukkue romahti ja putosi jo alkulohkovaiheessa.
Meriitit pelaajana

FIFA Confederations Cup (2): 2001, 2003
Mestarien liiga: 2001
Ranskan mestaruus: 2000
Saksan mestaruus (5): 2001, 2003, 2005, 2006, 2008
Saksan cup (4): 2003, 2005, 2006, 2008
Saksan liigacup (3): 2000, 2004, 2007
Ura valmentajana

Sagnol aloitti valmennusuransa Ranskan jalkapalloliiton palveluksessa nuorisomaajoukkueiden valmentajana vuonna 2011.  Heinäkuussa 2013 hän valmensi alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta Tournoi de Toulonissa, jossa Ranska sijoittui kolmanneksi. Turnauksen jälkeen hänestä tuli U21-maajoukkueen päävalmentaja.
Toukokuussa 2014 Sagnol teki kolmivuotisen valmentajasopimuksen Girondins Bordeaux'n kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana kesällä.  Sagnolin debyyttikausi Bordeaux'ssa sujui kohtalaisesti ja hän luotsasi seuran Liguessä kuudenneksi. Kaudella 2015/16 vaikeudet alkoivat kasaantua ja Bordeaux'n peliesitykset takkusivat eritoten kevätkaudella. Lopulta seurajohto purki Sagnolin sopimuksen maaliskuun puolivälissä 2016, kun joukkue oli voittanut vain yhden kahdeksasta edellisestä ottelustaan. Sagnolin viimeiseksi jääneessä ottelussa Bordeaux hävisi putoamisviivan alapuolella olleelle Toulouselle 4–0.
Kesällä 2017 Sagnol palasi FC Bayern Münchenin organisaatioon Carlo Ancelottin apuvalmentajaksi. Ancelottin saatua yllättäen potkut syyskuussa 2017 Sagnolista tuli Bayernin väliaikainen päävalmentaja.
Helmikuussa 2021 Sagnolista tuli Georgian maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Georgia selviytyi vuoden 2024 Euroopan-mestaruuskilpailuihin, joissa joukkue tekee arvokilpailujen ensiesiintymisensä.
Aiheesta muualla

Sagnol FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Erick Mombaerts | Ranskan U21-maajoukkueen päävalmentaja 2013–2014 | Seuraaja: Pierre Mankowski |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Francis Gillot | Girondins Bordeaux'n päävalmentaja 2014–3/2016 | Seuraaja: Ulrich Ramé |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Carlo Ancelotti | Bayern Münchenin päävalmentaja 9–10/2017 | Seuraaja: Jupp Heynckes |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Vladimír Weiss | Georgian maajoukkueen päävalmentaja 2/2021– | Seuraaja: – |
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Ramé |
2 Candela |
3 Lizarazu |
4 Vieira |
5 Christanval |
6 Djorkaeff |
7 Makélélé |
8 Desailly |
9 Cissé |
10 Zidane |
11 Wiltord |
12 Henry |
13 Silvestre |
14 Boghossian |
15 Thuram |
16 Barthez |
17 Petit |
18 Lebœuf |
19 Sagnol |
20 Trezeguet |
21 Dugarry |
22 Micoud |
23 Coupet |
Valmentaja Lemerre
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Landreau |
2 Boumsong |
3 Abidal |
4 Vieira |
5 Gallas |
6 Makélélé |
7 Malouda |
8 Dhorasoo |
9 Govou |
10 Zidane |
11 Wiltord |
12 Henry |
13 Silvestre |
14 Saha |
15 Thuram |
16 Barthez |
17 Givet |
18 Diarra |
19 Sagnol |
20 Trezeguet |
21 Chimbonda |
22 Ribéry |
23 Coupet |
Valmentaja Domenech
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Mandanda |
2 Boumsong |
3 Abidal |
4 Vieira |
5 Gallas |
6 Makélélé |
7 Malouda |
8 Anelka |
9 Benzema |
10 Govou |
11 Nasri |
12 Henry |
13 Evra |
14 Clerc |
15 Thuram |
16 Frey |
17 Squillaci |
18 Gomis |
19 Sagnol |
20 Toulalan |
21 Diarra |
22 Ribéry |
23 Coupet |
Valmentaja Domenech
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa
Sarah Nurse

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sarah Nurse Toronto International Film Festivalilla 2022. |  Sarah Nurse Toronto International Film Festivalilla 2022. |  Sarah Nurse Toronto International Film Festivalilla 2022. |  |
Maa:  Kanada
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2021 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2023 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 2019 |  |  |
Sarah Nurse (s. 4. tammikuuta 1995 Burlington, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana saavuttanut olympiahopeaa Pyeongchangin olympialaisissa 2018 ja voittanut olympiakultaa Pekingin olympialaisissa 2022, missä hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa kotikisoissaan 2021 ja Tanskassa 2022 sekä saavuttanut hopeaa kotikisoissaan 2023 ja pronssia Suomen kisoissa 2019. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2013. Seuratasolla hän edusti vuosina 2013–2017 Wisconsinin yliopiston joukkuetta.
Sarah Nursen serkku Darnell Nurse on NHL-jääkiekkoilija. Aikoinaan amerikkalaista jalkapalloa NFL:ssä pelannut Donovan McNabb on myös hänelle sukua.
Mari Nurmilo

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten keilailu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten keilailu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten keilailu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten keilailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Böblingen 2006 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Odense 2008 | joukkue |  |
Mari Nurmilo (o.s. Santonen, s. 22. joulukuuta 1975 Järvenpää) on suomalainen keilaaja, joka edustaa Porin Giantsia. Hän on keilannut vuodesta 1992 lähtien ja kilpaillut naisten maajoukkueessa vuodesta 2004. Hän on kaksinkertainen joukkuekilpailun Euroopan-mestaruushopeamitalisti.
Nurmilo saavutti vuonna 2004 joukkuekilpailun Euroopan cupissa hopeaa. Hän kuului samana vuonna myös maailmancupin joukkueeseen, joka sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2005 Nurmilo oli mukana maailmanmestaruuskilpailuissa mutta ei menestynyt, kun Suomi jäi joukkuekilpailussakin 20:nneksi. Vuoden 2006 EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui all events -tuloksissa 45:nneksi. Vuoden 2007 MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän kuului kahdeksanneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. EM-kilpailuissa 2008 hän saavutti toistamiseen joukkuekilpailun hopeaa ja sijoittui all eventsissä 39:nneksi. MM-kilpailuissa 2009 Nurmilon, joka tuolloin esiintyi viimeisen kerran arvokilpailuissa sukunimellä Santonen, parhaat sijoitukset olivat triokilpailun kahdeksas ja joukkuekilpailun 11:s sija. EM-kilpailuissa 2010 parhaana tuloksena oli joukkuekilpailun kuudes sija. All eventsissä hän sijoittui suomalaisista kolmanneksi parhaana 21:nneksi. MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 20:nneksi niin trio- kuin joukkuekilpailussakin. EM-kilpailuissa 2012 hän ylsi triokilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Parikilpailussa hän oli 23:s ja all eventsissä 65:s.
Nurmilo on voittanut Suomen-mestaruuden parikilpailussa vuosina 2006 ja 2010 sekä joukkuekilpailussa vuosina 2010, 2014, 2016 ja 2018. Henkilökohtaisessa SM-kilpailussa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2009 ja pronssia vuonna 2011. SM-liigan mestaruus hänellä on vuosilta 2007, 2009, 2010, 2012, 2013, 2015 ja 2017.
Saha (soitin)

Sahansoittaja
Saha on viulun jousella soitettava kansansoitin, joka kuuluu kitkaidiofonisiin soittimiin.
Sahaa soitetaan tyypillisesti istuma-asennossa, jolloin sahan kahvaa pidetään vasten lannetta tai polvien välissä. Mikäli käytetään tavallista, useimmiten mahdollisimman pitkähköä, kirvesmiehen sahaa, on se yleensä hiottu hampaattomaksi. Sahasta saa erikorkuisia ääniä taivuttamalla kädellä sen terää samalla kun se saatetaan värähtelemään jousella.
Sahalle tyypillistä ohjelmistoa ovat kansanlaulut, hitaat iskelmät tai virret – tai yleensä glissando- ja vibrato-tehosteet musiikin taustalla.
Historia

Vaikka sahansoiton mainitaan joskus alkaneen Appalakkien vuoristossa Yhdysvalloissa 1800-luvulla, lienee todennäköisempää, että sahan musiikillinen käyttö on alkanut itsenäisesti useammissa maissa, myös Euroopassa. Sahansoiton synnyinmaiksi on mainittu Yhdysvaltojen ohella myös Argentiina ja Venäjä. Yleensä sahansoiton uskotaan alkaneen aikaisintaan 1600-luvun lopulla, kun terästeräisten sahojen massatuotanto alkoi.
Monet pastorit ainakin Yhdysvalloissa saattoivat soittaa sahaa jumalanpalvelusten yhteydessä 1800-luvulla. Sahansoitto oli myös yleistä vaudeville-näytöksissä 1900-luvun alussa.
Erikoissahoja musiikkikäyttöön on tuotettu yli sata vuotta. 1900-luvun alussa Yhdysvalloissa oli yksistään yli kymmenen yritystä, jotka tuottivat soittosahoja. Mallit vaihtelivat tutusta terästeräisestä kultateräisiin mestariteoksiin. Eräs merkittävimmistä instrumentin kehittäjistä oli yhdysvaltalainen Clarence Mussehl, joka käynnisti oman sahayrityksensä 1919. Hän alkoi käyttää erityistä joustavaa teräslaatua, minkä ansiosta terästä tuli joustavampi ja ääni sai enemmän kantavuutta ja vibratoa. Kehitystyön tuloksena hän sai aikaan sahan, jonka ääniala oli 16–20 säveltä. Parhaana vuonna hänen yrityksensä myi 25 000 soittosahaa vuodessa.
Toisen maailmansodan aikainen metallipula teki kuitenkin soittosahojen tuotannosta liian kallista, ja vain harvat yritykset jäivät eloon.
Nykyisin sahaa soitetaan eri puolilla maailmaa. Sahansoiton suomenmestaruuskilpailut pidetään vuosittain kesäkuussa Vesannolla .
Tunnettuja sahansoittajia

Vaikka sahansoittajista useimmat ovat miehiä, koska sahansoitto vaatii vahvaa vasenta kättä, ovat monet tunnetuista sahansoittajista naisia. Eräs kansainvälisesti tunnetuimmista sahansoittajista on Natalia Paruz, joka tunnetaan myös lempinimellä Saw Lady. Hän on esiintynyt yhdessä Israelin filharmonisen orkesterin, Westchester Philharmonic Orchestran ja Royal Air Moroccan Symphony Orchestran kanssa. Hän on myös esiintynyt Lincoln Centerissä yhdessä säveltäjä Peter Schickelen kanssa ja Yhdysvaltojen televisiokanavilla. Hänet voi myös nähdä soittamassa New Yorkin metroasemilla.
Marlene Dietrich soitti usein sahaa esimerkiksi toisen maailmansodan aikaisilla viihdytyskiertueilla, yhdessä elokuvassa, radiossa, sekä ystävilleen yksityistilaisuuksissa.
Sahansoitto Suomessa

Tervolaisten Petteri Heikkisen ja Kari Rönkön etsittyä Yle TV2:n Hakupalat-ohjelmassa suomalaisia sahansoittajia vuonna 1996, heitä löytyi 30. Vuonna 1997 Tervon Pelimanniyhdistys järjesti Saha soi -leirin, johon osallistui 13 sahansoittajaa. Leiri on järjestetty siitä asti yhtäjaksoisesti..
Suomen Sahansoittajat ry perustettiin 2. heinäkuuta 2006 Tervossa. Yhdistys pyrkii pitämään yllä ja kehittämään sahansoiton harrastusta Suomessa. Jäseneksi pääsevät henkilöt, jotka harrastavat tai haluavat edistää sahansoittoa, hyväksyvät yhdistyksen tarkoituksen tai ovat sahamusiikin ystäviä. Puheenjohtajana toimii Sami Tupala. Sahansoiton suomenmestaruuskilpailut on järjestetty vuodesta 1997 Vesannolla.
Vuonna 2003 pietarsaarelainen sahansoittaja Esko Pirttilampi sai mestaripelimannin arvonimen Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Sahansoittajat ry:n sivusto
Musiikkitarkoituksiin tehtyjä sahamalleja (englanniksi)
Mp3-ääninäyte sahansoitosta (Natalia Paruz)
Sahansoittaja esiintyi gongin soittajan säestämänä Helsingin Taiteiden yössä 2012
Johan Nygaardsvold

| Johan Nygaardsvold |
| --- | --- |

Norjan pääministeri
 20. maaliskuuta 1935 – 9. huhtikuuta 1940  – 25. kesäkuuta 1945  
Edeltäjä:  Johan Ludwig Mowinckel
Seuraaja:  Vidkun Quisling* Einar Gerhardsen
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1879
Kuollut: 13. maaliskuuta 1952 (72 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Johan Nygaardsvold (6. syyskuuta 1879 – 13. maaliskuuta 1952) oli norjalainen tehdastyöläinen ja työväenpuolueen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1935–1940 ja pakolaishallituksen johtajana Lontoossa vuoteen 1945 asti.
Kun Saksa hyökkäsi Norjaan huhtikuussa 1940 Weserübung-operaatiossa, Nygaardsvold siirtyi aluksi hallituksineen maan pohjoisosaan. Sieltä hallitus evakuoitiin Englantiin 7. kesäkuuta. Sodan loppuun asti hän johti pakolaishallitusta, joka koostui oikeisto-, vasemmisto- ja talonpoikaispuolueiden edustajista.
Virve Nuotio

Virve Nuotio (s. 25. syyskuuta 1975 Turku) on suomalainen laulaja, joka levytti kymmenvuotiaana levylle Lasten TV-suosikit. Nuotio voitti Ponnahdus Pinnalle -kilpailun vuonna 1995. Nuotion isä on Arto Nuotio.
Diskografia

Grammarissa soi (1997)
Aiheesta muualla

Virve Nuotion esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Johan Nyholm

Johan Waldemar Nyholm (3. helmikuuta 1881 Pirkkala – 8. huhtikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen soudun olympiaedustaja. Hän kilpaili Tukholman olympialaisissa 1912 ulkohankanelosessa, jossa Suomen joukkue karsiutui toisella kierroksella. Vuonna 1913 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Hän edusti Helsingin Soutuklubia.
Nurjahdus

Molemmista päistä nivelletyn puristussauvan nurjahtaminen kuormituksessa.
Eulerin neljä nurjahdustapausta demonstroituna.
Nurjahdus on rakenteen huomattavan suuri poikittaisliike kuormituksen (yleensä puristuksen) suuntaan nähden.
Lyhyillä puristussauvoilla nurjahdusongelma on vähäinen mutta nurjahdus tulee ottaa huomioon pitkillä sauvoilla. Silloin sauvan geometria sekä materiaalin elastisuus tulevat merkittäviksi tekijöiksi ja nurjahdus voi tapahtua materiaalin myötörajaa alemmassa jännityksessä. Painamalla sormin tavallista luottokorttia sen päistä, voi nähdä miten luottokortti nurjahtaa. Rakenne on nurjahduksen suhteen stabiili, kun sitä kuormittava voima on pienempi kuin nurjahdusvoima. Rakenne on nurjahduksen suhteen epästabiili, kun kuormittava voima on suurempi kuin nurjahdusvoima. Ohuet palkit saatetaan joutua mitoittamaan nurjahduksen perusteella paksummiksi kuin materiaalin jännityksiin tai muodonmuutoksiin perustuva mitoitus muuten määräisi.
Eulerin nurjahdustapaukset

Keksijänsä, Leonhard Eulerin mukaisesti nimettyjä nurjahdustapauksia on neljä erilaista. Niistä kuhunkin liittyy eri suuruinen nurjahduskerroin µ  ja nurjahduspituus Ln :
missä  L = sauvan geometrinen pituus
Nurjahdusvoima voidaan kullekin tapaukselle laskea kaavasta:
tai
missä
Nurjahdusjännitys voidaan laskea kaavasta:
missä
Saariharmaakettu

| Saariharmaakettu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Harmaaketut Urocyon
Laji::  littoralis
Kaksiosainen nimi
 Urocyon littoralis  (Baird, 1858) 
Synonyymit
 Vulpes littoralis  
 Saariharmaaketun levinneisyys
Alalajit 
 U. l. littoralis  U. l. catalinae  U. l. clementae  U. l. dickeyi  U. l. santacruzae  U. l. santarosae 
Katso myös
   Saariharmaakettu Wikispeciesissä   Saariharmaakettu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saariharmaakettu eli kaliforniankettu eli saarikettu (Urocyon littoralis) on pienikokoinen koiraeläin. Se ei nimestään huolimatta kuulu kettujen Vulpes-sukuun, mutta on niille läheistä sukua. Laji elää luonnonvaraisena Yhdysvaltain Kaliforniassa kuudella Santa Barbaran saarten kaikkiaan kahdeksasta saaresta. Lajilla on kuusi alalajia: kullakin kuudella saarella omansa.
Koska saariharmaaketun esiintymisalue on maantieteellisesti syrjäinen, sen vastustuskyky tauteja ja loisia vastaan on jäänyt heikoksi. Tämä on johtanut sen joutumiseen erittäin uhanalaiseen asemaan, kun erityisesti koirien ja muiden kotieläinten mukana on mantereelta kulkeutunut taudinaiheuttajia.
Luokittelu

Saariharmaakettu kuuluu samaan harmaakettujen (Urocyon) sukuun kuin Yhdysvaltain mantereella elävä harmaakettu (Urocyon cinereoargenteus). Saariharmaaketulla on kuusi alalajia (suluissa alalajin asuinsaari):
Urocyon littoralis littoralis (San Miguel)
Urocyon littoralis santarosae (Santa Rosa)
Urocyon littoralis santacruzae (Santa Cruz)
Urocyon littoralis dickeyi (San Nicolas)
Urocyon littoralis catalinae (Santa Catalina)
Urocyon littoralis clementae (San Clemente).
Rakenne

Saariharmaakettu on kooltaan vain kissan luokkaa. Tyypillisesti sen pituus (pää ja vartalo) on 48–50 cm, säkäkorkeus 12–15 cm, hännän pituus 11–29 cm ja paino 1,3–2,8 kg. Alalajeista suurin on Santa Catalinalla ja pienin Santa Cruzilla elävä.
Saariharmaaketun turkki on pään osalta harmaa, kyljistä punertava sekä vatsasta, kaulasta ja naaman alaosasta valkoinen. Lisäksi sillä on hännän selkäpuolella musta raita. Karvanlähtö tapahtuu kerran vuodessa, elo–marraskuussa. Ennen ensimmäistä karvanlähtöä poikasen turkki on tummempi kuin täysikasvuisella eläimellä.
Lisääntyminen

Saariharmaakettu muodostaa kumppaninsa kanssa elinikäisen liiton. Pari viihtyy usein yhdessä tammikuun alusta helmikuun loppuun tai maaliskuun alkuun. Tiineys kestää 33–50 päivää. Saariharmaakettu synnyttää pesässään yhdestä viiteen, useimmiten kuitenkin kaksi tai kolme, poikasta kerralla. Poikaset syntyvät keväällä. Ne karkotetaan pesästä jo alkukesästä emon imetettyä niitä 7–9 viikkoa. Sukukypsyyden saariharmaakettu saavuttaa 10 kuukauden ikäisenä; naaras yleensä synnyttää ensimmäisen elinvuotensa aikana. Saariharmaaketun elinikä on luonnossa 4–6 ja vankeudessa jopa 8 vuotta.
Elintavat

Saariharmaakettu elää kaikissa saarensa biomeissa kuten lauhkean vyöhykkeen metsässä, sademetsässä, heinikkomaalla ja pensasarolla. Minkään saaren populaatio ei kuitenkaan ylitä tuhatta yksilöä. Saariharmaakettu syö hedelmiä, hyönteisiä, lintuja, munia, taskurapuja, liskoja ja pieniä nisäkkäitä kuten peurahiiriä. Saariharmaakettu liikkuu mieluummin yksinään kuin ryhmissä. Se on normaalisti päiväeläin, vaikka silloin tällöin liikkuukin aamu- ja iltahämärissä. Päiväajan aktiivisuus vaihtelee myös vuodenajan mukaan: Kesällä saariharmaakettu on liikkuvampi kuin talvella.
Saariharmaakettu ei pelkää ihmistä, koska se on historiallisesti ollut saarensa ravintoketjun huipulla eikä sillä ole luontaisia vihollisia. Se kesyyntyy melko helposti ja on tavallisesti oppivainen. Saariharmaaketut kommunikoivat keskenään ääni-, haju- ja näköviestein. Johtajayksilö käyttää äännähtelyitä, tuijotusta ja korvien suipistusta saadakseen muut alistumaan. Saariharmaakettu merkitsee reviirinsä virtsalla ja ulosteella.