stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otto Rippert

Otto Rippert (1896)
Otto Rippert (22. lokakuuta 1869 Offenbach am Main – 18. tammikuuta 1940 Berliini, Saksa) oli saksalainen teatterinäyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Rippert näytteli teattereissa Baden-Badenissa, Forstissa, Bambergissa ja Berliinissä. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki Baden-Badenissa 1906 ranskalaisyhtiö Gaumontille. Kuusi vuotta myöhemmin Ripperti palasi elokuviin roolilla elokuvassa Titanic'in perikato. Samaan aikaan hän teki myös ensimmäisen ohjaustyönsä.
Rippert oli Saksan tuotteliampia ohjaajia 1910-luvulla. Hänen merkittäviin teoksiinsa kuuluvat keinotekoisesta ihmisestä kertova Homunculus-sarja ja historiallinen elokuva Mustasurma Florenzissa, jonka käsikirjoittajana toimi Fritz Lang.
Rippert jätti ohjaamisen 1924 ja siirtyi leikkaajaksi. Nykyään hänen elokuvansa ovat lähes täysin kadonneet.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Otto Rippert
Noblen piirikunta (Ohio)

Noblen piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka hallintokeskus ja suurin kylä on Caldwell.
Maantiede

Noble naapuripiirikuntia ovat Guernsey pohjoisessa, Belmont koillisessa, Monroe idässä, Washington etelässä, Morgan lännessä ja Muskingum luoteessa.
Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 14 645 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,0%, mustiin (2,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,2%).
Kotitalouden mediaanitulo on 40 239 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 16,3% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Noble County Courthouse, Noblen piirikunta
Otto Reinhold Strömfelt

Otto Reinhold Strömfelt (1649–1746) oli ruotsalainen virkamies ja tuomari. Hänestä tuli vuonna 1719 Västerbottenin läänin maaherra ja sen jälkeen Kopparbergin läänin maaherra. Hän oli vuonna 1721 Ruotsin valtuutettuna Uudenkaupungin rauhanneuvotteluissa. Vuonna 1723 hänestä tuli kamarikollegion presidentti, vuonna 1736 Svean hovioikeuden presidentti ja vuonna 1743 Turun hovioikeuden presidentti.
Numero 3

| Numero 3 Jussi & The Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986
 Julkaistu: 1986
 Tuottaja(t): Esa Pulliainen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 38.39
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Jussi & The Boysin muut julkaisut
| Hämeentie 38 1980 | Numero 3 1986 | Parhaat 1973–76 1989 |
Numero 3 on suomalaisen rock-yhtye Jussi & The Boysin studioalbumi vuodelta 1986.
Kappaleet

Rautalankaa venyttää – 2.46 (Dance to the Guitar Man, säv. Duane Eddy, Lee Hazlewood, san. Jussi Raittinen)
Saanko Turkuun, naapuriin – 3.11 (Memphis Tennessee, säv. Chuck Berry, san. Sauvo Puhtila)
Kaipaan sua – 2.45 (säv. trad., san. Johnny Liebkind)
En sois – 3.42 (So Sad, säv. Don Everly, san. Jussi Raittinen)
Päivin ja öin – 2.20 (Someday, säv. Dick Glasser, Thomas Leslie, san. Jussi Raittinen)
Oletko varma – 2.06 (Are You Sure, säv. Bob & John Allison, san. Reino Helismaa)
Bella – 2.25 (Bella, säv. Jack M. Scott, san. Reino Helismaa)
Hei tytöt – 1.50 (säv. ja san. Johnny Liebkind)
Mary Lou – 2.55 (Mary Lou, säv. Hawkins, Magill, san. Jussi Raittinen)
Julma lempi – 2.31 (säv. ja san. Kari Kuuva)
Perfidia – 2.19 (Perfidia, säv. Alberto Dominguez Borras, san. Lauri Jauhiainen)
Rakkaus on kummaa – 3.25 (Love Is Strange, säv. Baker, Mc Daniel, Robinson, san. Jussi Raittinen)
Rokkimorsian – 3.11 (I Knew the Bride, säv. Nick Lowe, san. Hector)
Ei aika mennyt koskaan palaa – 3.13 (säv. B. L. Anderschewsky, san. Jussi Raittinen)
Kokoonpano

Eero Raittinen – laulu, rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
Jussi Raittinen – laulu, basso, akustinen kitara, taustalaulu
Eero Lupari – sähkö- ja akustiset kitarat, 12-kielinen kitara, taustalaulu
Olli Haavisto – sähkö- ja akustiset kitarat, steel-kitara, dobro
Kaj Westerlund – hammond-urut
Aiheesta muualla

Rytmimusiikin Syke: Numero 3
Otto Reinhold af Schultén

Otto Reinhold af Schultén.
Otto Reinhold af Schultén (1. joulukuuta 1798 Solna, Ruotsi – 8. marraskuuta 1884 Helsinki) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies, todellinen valtioneuvos ja Viipurin hovioikeuden presidentti.
Af Schulténin vanhemmat olivat senaattori, professori Nathanael Gerhard Schultén, aateloituna vuodesta 1809 af Schultén (1750–1825) ja Jakobina Teodora Finckenberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1812 ja valmistui Uppsalan yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1818 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1819. Hänestä tuli riemumaisteri 1869.
Af Schultén muutti Ruotsista Suomeen 1819. Hän oli Suomen senaatin talousosastolla ylimääräisenä kopistina 1820–1821, kansliatoimituskunnan kopistina 1821–1823, Suomen asiain komitean kanslistina Pietarissa 1823–1826 ja keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinviraston arkistonhoitajana 1826 ja kirjaajana 1826–1831. Hän sai protokollasihteerin arvonimen 1830. Af Schultén oli sitten valtiosihteerinviraston 2. osaston 2. toimitussihteerinä 1831–1833 ja 1. toimitussihteerinä ja 2. osaston päällikkönä 1833–1844 sekä samalla yliopiston kanslerinsihteerinä 1831–1844. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen 1839. Tämän jälkeen hän oli senaatin talousosaston jäsenenä 1844–1854, sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen 1848 ja oli Viipurin hovioikeuden presidenttinä 1854–1863. Hänestä tuli vapaaherra 1859. Viimeksi hän oli senaattorina senaatin oikeusosastolla 1863–1874 ja oikeusosaston varapuheenjohtajana 1865–1874.
Af Schultén osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864 ja 1867. Hän omisti Nauvossa Prostvikin tilan.
Af Schultén oli naimisissa 1842–1856 Anna Karolina Törnqvistin (k. 1856) ja 1860–1866 Naema Aurora von Haartmanin (k. 1866) tämän toisessa avioliitossa. Hänen pojistaan Maximus Widekind af Schultén (1847–1899) oli Helsingin yliopiston kirurgian klinikan professori, Karl Hugo Brynolf af Schultén (1850–1891) Nya Pressen-lehden toimittaja, kuten myös tilanomistaja Arvid Michael af Schultén (1861–1907), kun taas August Benjamin af Schultén (1856–1912) oli Helsingin yliopiston kemian dosentti. Kaikki pojat olivat myös isänsä tavoin aatelissäädyssä valtiopäivämiehiä.
Luihin ja ytimiin (albumi)

| Luihin ja ytimiin Mokoma |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinä–lokakuu 2007, Music Bros -studio, Imatra; Petrax-studio, Hollola
 Julkaistu: 28. marraskuuta 2007
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Mokoma & Miitri Aaltonen
 Tyylilaji: thrash metal, death metal
 Kesto: 45.24
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Mokoman muut julkaisut
| Viides vuodenaika 2006 | Luihin ja ytimiin 2007 | Sydänjuuret 2010 |
Luihin ja ytimiin on Mokoma-yhteen kuudes studioalbumi. Se ilmestyi 28. marraskuuta 2007. Albumi on sisällöltään aikaisempien nauhoitusten tapaan suomirock ja death metal-vaikutteista thrash metallia, mutta tällä kertaa (kuten myös Kuoleman laulukunnaat albumilla) on kuultavissa vaikutteita black metallista.
Versiot

Levy julkaistiin kolmena eri versiona. Normaalin digipak-painoksen lisäksi levystä julkaistiin rajoitettu painos, jossa on varsinaisen levyn lisäksi 6-paneeliseksi aukeava kansi, Joonas Brandtin tekemän valokuvakollaasi levyn tekemisestä, yhtyeen vokalistin Marko Annalan ja kitaristin Tuomo Saikkosen analyysit kaikista levyn kappaleista ja musiikkivideo kappaleesta ”Nujerra ihminen”. Kolmen edellisen albumin tapaan Luihin ja ytimiin julkaistiin myös vinyylinä.
Julkaisu ja listamenestys

Mokoma esitteli albumin sen julkaisua edeltävällä viikolla kolmessa livekonsertissa, joissa yhtye soitti koko albumin alusta loppuun. Viimeistä, Tampereen Yo-talolla 24. marraskuuta järjestettyä konserttia oli mahdollista seurata suorana webcast-lähetyksenä Internet-yhteisöpalvelu IRC-Gallerian Mokoma-yhteisön kautta. Jo aiemmissa vuoden 2007 esiintymisissään yhtye soitti albumin kappaleita ”Nujerra ihminen”, ”Entistä ehompi” ja ”Sahalaita”.
Levyltä julkaistiin 5. marraskuuta 2007 digisinglenä kappale ”Nujerra ihminen”. Single sijoittui parhaimmillaan Suomen latauslistalla kuudenneksi ja singlelistalla kahdeksanneksi. Luihin ja ytimiin oli julkaisuviikollaan YleX:n viikon albumi. Luihin ja ytimiin meni ilmestyttyään suoraan Suomen albumilistan sijalle yksi.
Kappaleet

Kaikki sanoitukset Marko Annala, kaikki sovitukset Mokoma.
Sinä riität – 3.23 (säv. Tuomo Saikkonen)
Nujerra ihminen – 4.01 (säv. Kuisma Aalto)
Veriveljet – 2.54 (säv. Annala)
Entistä ehompi – 4.08 (säv. Annala)
Kolmannen asteen kuulustelu – 3.26 (säv. Annala)
Sahalaita – 2.32 (säv. Annala)
Turvaa selusta – 3.40 (säv. Santtu Hämäläinen)
Sarvipää – 3.56 (säv. Aalto)
Marras – 4.00 (säv. Annala)
Irvikuva – 3.32 (säv. Hämäläinen)
Luo nahka, luo sisus – 4.05 (säv. Annala)
Ammu, hautaa ja vaikene – 5.49 (säv. Aalto)
Kokoonpano

Kuisma Aalto – kitara, kuorohuudot
Marko Annala – laulu, taustalaulu, kuorohuudot
Janne Hyrkäs – rummut, kuorohuudot
Santtu Hämäläinen – basso, kitara (kappaleissa ”Turvaa selusta”, ”Irvikuva” ja ”Ammu, hautaa ja vaikene”), kuorohuudot
Tuomo Saikkonen – kitara, taustalaulu, kuorohuudot
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Miitri Aaltonen – kosketinsoittimet, taustalaulu
Jouni Hynynen – kitara (kappaleessa ”Marras”)
Arvostelut

Desibeli.net:
Dome.fi:
Helsingin Sanomat:
Imperiumi.net:
Rumba: positiivinen
Soundi:
V2.fi:
Videot

Nujerra ihminen, ohjaus Vesa-Matti Vainio
Marras
Aiheesta muualla

Luihin ja ytimiin (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Luihin ja ytimiin (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mokoma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Valu  Mokoman 120 päivää  Kurimus  Tämän maailman ruhtinaan hovi  Kuoleman laulukunnaat  Luihin ja ytimiin  Sydänjuuret  Varjopuoli  180 astetta  Elävien kirjoihin  Laulurovio  Hengen pitimet  Ihmissokkelo  Myrsky 
EP:t:   Punainen kukko  Viides vuodenaika  Juurta jaksain  Yksi 
Singlet:   ”Kasvan”  ”Perspektiivi”  ”Seitsemän sinetin takana”  ”Rajapyykki”  ”Takatalvi”  ”Hiljaisuuden julistaja”  ”Nujerra ihminen”  ”Sydänjuuret”  ”Sarvet esiin”  ”Sydän paikallaan”  ”Valkoista kohinaa”  ”Punamultaa”  ”Sinne missä aamu sarastaa”  ”Marras / Kuollut, kuolleempi, kuollein”  ”Rautaa rinnoista / Ruovddi rattiiin”  ”Kepeät mullat”  ”Tahdon ihmeet takaisin”  ”Syyttävä sormi”  ”Toinen ihminen”  ”Vuoret, huolet”  ”Talvi 7””  ”Malja sille!”  ”Taivaan tuuliin” 
DVD:t:   DVD ("Mäntit tien päällä")  Sakara Tour 2006
Otto Robert Vilhelm Tandefelt

Otto Robert Vilhelm Tandefelt (7. helmikuuta 1829 Hartola – 10. kesäkuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen virka- ja  valtiopäivämies.
Tandefeltin vanhemmat olivat varatuomari Otto Tandefelt ja Ottiliana Margareta Charlotta Uggla ja puoliso vuodesta 1853 Matilda Rosalie Gyllenschmidt (k. 1890). Tandefelt tuli ylioppilaaksi 1845 ja suoritti kameraalitutkinnon 1852. Hän oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri vuodesta 1852, yleisen revisio-oikeuden revisiokonttorin 2. reviisori vuodesta 1869 ja 1. reviisori vuodesta 1873. Hän omisti Hartolan Koskipään kartanon. Tandefelt oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja  1863–1864.
Onnea oi verratonta

Onnea oi verratonta on ruotsalaisen kirjakauppiaan ja vapaakirkollisen saarnaajan Svenning Johanssonin (1827–1898) kirjoittama hengellinen laulu vuodelta 1855.
Laulun melodia on skandinaavinen kansansävelmä.
Julkaistu

Siionin laulut nro 287
Siionin matkalaulut nro 287
Sions Sånger nro 320 O, vad sällhet då skall bliva
Sions Sånger och Psalmer nro 37
Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 744
Songs and Hymns of Zion nro 579  Oh what bliss, beyond all measure
Hymns and Songs of Zion nro 536
Norjan kirkon virsikirja nro 507 Å, hvor salig det skal blive
Ohotskin yleiskehitystoimisto

| Ohotskin yleiskehitystoimisto オホーツク総合振興局 |
| --- | --- |
 Näkymä Abashirijärvelle
 Ohotskin yleiskehitystoimiston sijainti Hōkkaidōlla
Valtio:  Japani
Alue:  Hokkaidō
Prefektuuri:  Hokkaidō
Kuntia:  18
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Abashiri
Pinta-ala:  10 690,53 km²
Väkiluku (1.1.2021):  273 695
 – väestötiheys:  26 as./km²
 
Yleiskehitystoimiston internetsivut
Ohotskin yleiskehitystoimisto (jap. オホーツク総合振興局, Ohōtsuku sōgōshinkōkyoku) on yksi Japanin Hokkaidōn prefektuurin aluehallinnon yksiköistä. Ohotskin yleiskehitystoimiston hallinnoima alue sijaitsee Ohotanmeren rannikolla Hokkaidōn pohjoisosassa. Alueen pinta-ala on 10 690,53 neliökilometriä, ja siellä on 273 695 asukasta (vuonna 2021). Alueen pääkaupunki on Abashiri, suurin kaupunki kuitenkin Kitami.
Ohotskin yleiskehitystoimisto perustettiin vuonna 2010, kun Hokkaidōn aliprefektuurit korvattiin yleiskehitys- ja kehitystoimistoilla. Ohotskin yleiskehitystoimistoa edelsi Abashirin aliprefektuuri, joka oli perustettu vuonna 1897. Alueen väkiluku on laskussa; 1960-luvulla siellä oli vielä yli 400 000 asukasta. Ohotanmeren rannikkoseutu tunnetaan kevättalvisin sen edustalle muodostuvasta ajojäästä, joka on kuitenkin ilmaston lämpenemisen myötä vähentynyt.
Ohotskin yleiskehitystoimisto hallinnoi 18 kuntaa, joista 3 on kaupunkeja, 14 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Seuraavassa luettelossa kaupungit on lihavoitu.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Abashiri  Bihoro  Engaru  Kitami  Kiyosato  Koshimizu  |  Kunneppu  Monbetsu  Nishi-Okoppe  Oketo  Okoppe  Ōmu  |  Ōzora  Saroma  Shari  Takinoue  Tsubetsu  Yūbetsu  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ohotskin yleiskehitystoimisto Wikimedia Commonsissa
Ohotskin yleiskehitystoimiston internetsivut (japaniksi)
Nurmijärven Rajamäen työväentalo

| Nurmijärven Rajamäen työväentalo |
| --- | --- |
 Rajamäen työväenyhdistyksen talo 1910
Sijainti:  Rajamäki, Nurmijärvi
Valmistumisvuosi:  1908
Purkuvuosi:  1974
Suunnittelija:  Vihtori Kilpinen
Rakennuttaja:  Rajamäen työväenyhdistys
Runkorakenne:  hirsi
Huoneistoala:  288 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nurmijärven Rajamäen työväentalo oli Nurmijärven kunnan Rajamäen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Rajamäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja omaa työväentaloa alettiin suunnitella heti. Tontti, jonka suuruus oli noin 10 000 m², ostettiin vuonna 1908. Yhdistyksen puheenjohtajaa käytettiin kaupassa välikätenä, koska tilan isäntä ei suostunut myymään tonttia sosialisteille. Talon piirustukset teki Vihtori Kilpinen pitäen kirkonkylän työväentalon pohjapiirustusta mallina. Hirsirunkoisen talon pinta-ala oli 288 m², ja se valmistui vuonna 1908.
Kansalaissodan jälkeen työväenyhdistys siirtyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Yhdistyksen toiminta kuitenkin hiipui 1920-luvulla, ja vuonna 1926 työväentalo siirtyi perustetulle Rajamäen Sos.dem. työväenyhdistykselle. Työväentalo päätettiin purkaa vuonna 1974. Sen tilalle rakennettiin liiketalo, josta työväenyhdistys sai toimitilat.
Toimintaa työväentalolla

Työväentalolla tuotettiin heti alkuun suuria näytelmiä, joiden harjoituksia saattoi olla kolme kertaa viikossa. Kirjastotoiminta oli aloitettu vuonna 1910, ja vuonna 1913 perustettiin lauluseura. Yhdistys julkaisi Kehittäjä-lehteä. 1930-luvulla toiminta työväentalolla oli tavanomaista. Toisen maailmansodan aikana työväentalolla oli ensin sotilaskoti ja myöhemmin sotilaiden majoituspaikka. Sodan jälkeen perustettiin nuoriso-osasto ja naisjaosto vuonna 1953. Naisjaoston panos tulojen hankinnassa ja työväentalon tehtävien hoitajana oli tärkeä. Myös näyttämötoimintaa jatkettiin.
Onnela (ravintola)

Entinen Royal Onnela Helsingin Kampissa.
Onnela oli alun perin Sedu Koskisen perustama ketju, nykyisin Night People Groupin omistama Kajaanissa sijaitseva ravintola. Onnela-ketjun ensimmäinen ravintola perustettiin Helsinkiin vuonna 2004.
Onnelalla on Helsingin lisäksi ollut aikaisemmin ravintoloita muun muassa Turussa, Tampereella, Lahdessa, Kuopiossa, Oulussa,  Raumalla, Rovaniemellä, Kokkolassa ja Seinäjoella. Parhaimmillaan ketjussa oli 12 ravintolaa.
Helsingin Onnela suljettiin syksyllä 2013.
Aiheesta muualla

Night People Group
Operationalismi

Operationalismin mukaan jokainen tieteellinen käsite pitää määritellä operationaalisesti eli tietyn mittauksen avulla. Esimerkiksi lämpötila määritellään operationaalisesti suureeksi, jota mitataan lämpömittarilla.
Operationalismin mukaan erilaiset mittaustavat, esimerkiksi elohopea- ja kaksoismetallilämpömittarit, määrittelevät eri käsitteet. Tieteessä käytetään kuitenkin vain yhtä lämpötilan käsitettä ja lämpötilaa voidaan mitata eri tavoin.
Operationalismia muotoili muiden muassa P. W. Bridgman (1882 - 1961).
Aiheesta muualla

Chang, Hasok: Operationalism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Onkilampi (Soini, Limaperä)

| Onkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°54′58″N, 24°21′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vankajoen va (14.67)
Laskujoki:  suo-oja Pikku-Punsaan 
Järvinumero:  14.674.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  183,4 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,685 km  
Pinta-ala:  1,784 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiOnkilampi 
Onkilampi  on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa  Limaperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 360 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 183,4 metriä mpy.
Operaatio Tonava

Operaatio Tonava oli 20. elokuuta 1968 noin kello 22 alkaen tapahtuneen Varsovan liiton jäsenvaltioiden suorittama Tšekkoslovakia miehitys. Sillä pysäytettiin keväällä 1968 alkanut aikaisempaa vapaampi sosialismikokeilu. Varsovan liiton jäsenvaltioista operaatio Tonavaan osallistuivat vain Bulgarian kansantasavalta, Neuvostoliitto, Puolan kansantasavalta, Saksan demokraattinen tasavalta ja Unkarin kansantasavalta. Saksan demokraattisen tasavallan osuus jäi pääasiassa huollon logistiikkatukeen. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Neuvostoliitto toimeenpani laajan maahanlaskun yllätyshyökkäykseksi.
Tšekkoslovakian puolustusministeri, slovakialainen Martin Dzúr, oli saanut vihjeen 19. elokuuta alkavasta miehityksestä, salannut asian presidentti Ludvik Svobodalta ja kieltänyt Tšekkoslovakian kansanarmeijalta vastarinnan. Varmistuksen miehitysepäilyyn puolustusministeri oli saanut
Samankaltainen operaatio tapahtui Neuvostoliiton Afganistanin miehityksen aluksi 1979 onnistuen. Venäjän federaatio yritti 24. helmikuuta 2022 samaa Kiovan pohjoispuolella, mutta epäonnistui ukrainalaisten vastarinnan vuoksi.
Operaatio alkoi erikoisjoukkojen suorittamalla Praha- Ruzynen kansainvälisen lentoaseman haltuunotolla. Lentoasemalla laskeutui neuvostoliittolainen Antonov An-24 -lentokone ilmaoperaatioiden johtolentokoneeksi siltä varalta, että lentoaseman haltuunotossa lentoaseman lennonjohtotorni olisi vahingoittunut. Samoihin aikoihin lentoasemalle saapui toinenkin lentokone, missä oli Aeroflotin Prahan toimiston johtaja, KGB:n eversti Makarov 24 muun neuvostoliittolaisen kanssa ottaen haltuunsa mm. lentoaseman lennonjohtotornin. Tämän jälkeen lentoasemalle tunnin aikana alkoi laskeutua sotilaskuljetuslentokoneita, ja kello 23 mennessä noin rykmentinvahvuinen joukko-osasto oli ennätetty saada lentoasemalle.
Sotilaskuljetuslentokoneita laskeutui myös muille Tšekkoslovakian lentoasemille. Yhdellä sellaisella ilmoitettiin hätälaskusta, minkä jälkeen lentoaseman henkilökunta otettiin kiinni. 21. elokuuta 1968 kello 2:30 :een mennessä miehittäjät olivat tavoittaneet keskeisiä tavoitteitaan. He olivat ottaneet haltuunsa Tšekkoslovakian presidentin virka-asunnon, televisiokeskuksen, esikuntia, varuskuntia ja tärkeimpiä ministeriöitä.
Keskushallinnon lamauttamisen ohella päähyökkäys tuli Tšekkoslovakian rajoilta jalkaväkijoukoin ja moottoroidun jalkaväkijoukoin. Yhdysvallat arvioivat miehitysjoukon vahvuudeksi yhteensä 19 divisioonasta - 20 divisioonaan. Venäläisten myöhemin ilmoitus oli 26 divisioonaa, mitkä vahvuudeltaan olisivat vastanneet kuutta armeijaryhmää tai kolmea armeijaa.
Operaatio Tiikeri

Operaatio Tiikeri on yleisesti käytetty operaatio nimi ja tarkoittaa ainakin seuraavia operaatioita:
Operaatio Tiikeri oli saattue Englannista Aleksandriaan 1941
Operaatio Tiikeri oli Liittoutuneiden Normandian maihinnousun (operaatio Overlord) harjoitusoperaatio 1944
Operaatio Tiikeri oli Kroatian sodan operaatio 1992
Operaatio Tiikeri, Bosnia Herzegovinan sodan operaatio 1994
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Operaatio Tiikeri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Osvaldo Bayer

Osvaldo Bayer vuonna 2014.
Osvaldo Jorge Bayer (17. helmikuuta 1927 Santa Fe – 24. joulukuuta 2018 Buenos Aires) oli argentiinalainen kirjailija, toimittaja, historioitsija, anarkisti ja ihmisoikeusaktivisti.
Elämä ja ura

Saksalaistaustainen Bayer työskenteli muun muassa merimiehenä ja opiskeli Hampurin yliopistossa vuosina 1952–1956. Hampurissa hän liittyi myös vasemmistolaiseen Sozialistischer Deutscher Studentenbund -opiskelijajärjestöön. Argentiinaan palattuaan Bayer työskenteli toimittajana ja opiskeli filosofiaa Buenos Airesin yliopistossa kiinnostuen samalla anarkismista. Poliittisen toimintansa vuoksi Bayer oli hankaluuksissa viranomaisten kanssa ja joutui myös äärioikeistolaisen Alianza Anticomunista Argentina -järjestön ahdistelemaksi. Sotilasjunttaa johtaneen presidentti Jorge Videlan kaudella Bayer asui maanpaossa Länsi-Saksassa vuosina 1975–1983. Argentiinaan palattuaan hän kirjoitti muun muassa Página/12-lehteen.
Bayerin tunnetuin teos on vuonna 1974 ilmestynyt romaani La Patagonia Rebelde, joka kertoo väkivaltaisesti tukahdutetusta 1920-luvun Patagonian maatyöläisten kansannoususta. Kirja joutui presidentti Isabel Martínez de Perónin kieltämäksi. Hänen muista kirjoistaan kiellettiin italialaisen anarkistin Severino Di Giovannin elämäkerta presidentti Raúl Alberto Lastirin käskystä vuonna 1973. Lisäksi Bayer on julkaissut muun muassa Argentiinan jalkapallon historiaa käsittelevän teoksen Fútbol Argentino (1990). Hän on myös käsikirjoittanut Kurt Gustav Wilckensistä kertovan saksalaisen televisioelokuvan.
Bayer teki ihmisoikeustyötä Argentiinan alkuperäisasukkaiden parissa, joista ansioistaan hän sai Buenos Airesin kansallisen yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 2003. Bayer kuoli 91-vuotiaana jouluaattona 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osvaldo Bayer Wikimedia Commonsissa
Noble patria, tu hermosa bandera

Noble patria, tu hermosa bandera (”Kunniakas isänmaa, sinun kaunis lippusi”) on Costa Rican kansallislaulu. Laulun sävelsi Costa Rican armeijan orkesterin kapellimestari Manuela Maria Gutiérrez maan presidentin pyynnöstä vuonna 1853. Laulu esitettiin ensi kerran kyseisen vuoden kesäkuun 11. päivänä, kun maahan akkreditoidut Yhdysvaltain ja Ison-Britannian suurlähettilään kävivät jättämässä nimityskirjansa maan presidentille. José María Zeledón Brenes kirjoitti lauluun sanat 1903. Vaikka sekä laulun sanat että sen sävel olivat yleisessä käytössä, julistettiin Noble patria, tu hermosa bandera virallisesti maan kansallislauluksi vasta vuonna 1949.