stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jesper Pettersson
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2014 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2012 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Hopeaa | Břeclav 2011 | jääkiekko |  |
Pettersson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Pettersson voitti turnauksessa Ruotsin sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Vuoden 2013 turnaus häneltä jäi väliin, kun Kanadan Boone Jenner taklasi Petterssonia voimakkaasti avojäällä turnausta edeltäneessä harjoitusottelussa. Pettersson kannettiin jäältä paareilla ja hänet vietiin ambulanssilla sairaalaan. Petterssonilla todettiin sekä ranne- että olkapäävamma. Jenner sai tilanteesta ottelurangaistuksen ja oli pelikiellossa MM-kilpailujen kolmen ensimmäisen ottelun ajan.
Pettersson pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa. Pettersson voitti myös Ruotsin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011, jolloin Pettersson voitti hopeaa. Hän toimi Ruotsin varakapteenina. Pettersson pelasi samana vuonna myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa. Yhteensä hän on pelannut 25 nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Pettersson on pelannut neljä ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Carlson Hockey Gamesissa 21. huhtikuuta 2018 Prahan Tipsport Arenalla turnauksen isäntäjoukkue Tšekkiä vastaan. Pettersson merkittiin Ruotsin nelospuolustajapariin Erik Brännströmin viereen.
Muuta

Petterssonin isoveli Sebastian on pelannut hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Henry Heimlich

Heimlichin ote
Henry Jay Heimlich (3. helmikuuta 1920 Wilmington, Delaware – 17. joulukuuta 2016 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen lääkäri. Hän kehitti niin kutsutun Heimlichin otteen, jota käytetään ensiavussa tukehtumisen estämiseksi.
Heimlich syntyi Wilmingtonissa Philip ja Mary Heimlichin pojaksi. Hänen keskimmäinen nimensä oli alun perin Judah, mutta hän muutti sen myöhemmällä iällään. Hän valmistui ensin Cornellin yliopistosta Bachelor of Arts -arvolla 1941 ja sitten lääketieteen tohtoriksi Weill Cornell Medical Collegesta vuonna 1943.
Heimlich meni 4. kesäkuuta 1951 naimisiin Jane Murrayn kanssa. Näyttelijä-ohjaaja Anson Williams on Heimlichin pikkuserkku.
Heimlich esitteli kehittämänsä ensiapumenetelmän kesäkuussa 1974, ja sen jälkeen menetelmän merkitys ensiavussa on kasvanut merkittäväksi. Sillä on pelastettu pelkästään Yhdysvalloissa yli 100 000 ihmistä.
Heimlich käytti kahdesti tositilanteessa kehittämäänsä otetta, ensimmäisen kerran vuonna 2003 pelastaessaan ravintolassa erään miehen. Toinen kerta tapahtui toukokuussa 2016 Cincinnatissa sijaitsevassa vanhainkodissa, jossa eräs nainen oli tukehtua hampurilaisen palaseen. Heimlich oli tuolloin 96-vuotias ja asui itse kyseisessä vanhainkodissa.
Aiheesta muualla

Heimlich: Still saving lives at 83 BBC News Online 9.3.2003
José Geraldo Oliveira do Valle

José Geraldo Oliveira do Valle CSS (s. 3. joulukuuta 1929 Leme) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 10. tammikuuta 1954 ja nimitettiin Almenaran hiippakunnan johtoon 10. toukokuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Silvestre Luís Scandián, jota avustivat José Lambert Filho ja Antônio Alberto Guimarães Rezende.
Oliveira do Valle sai 31. elokuuta 1988 nimityksen Guaxupén koadjuuttoripiispaksi, ja 14. syyskuuta 1989 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 19. huhtikuuta 2006.
Joshua Chamberlain

Joshua Chamberlain
Joshua Lawrence Chamberlain (8. syyskuuta 1828 – 24. helmikuuta 1914) oli yhdysvaltalainen Mainen osavaltiosta kotoisin ollut collegeprofessori, joka lähti vapaaehtoisena Yhdysvaltain sisällissotaan ilman minkäänlaista muodollista sotilaskoulutusta. Hänestä tuli prikaatikenraali ja suuresti kunnioitettu unionin upseeri. Hän oli syntynyt Brewerissä Mainessa, ja oli naimisissa Fanny Adamsin kanssa. Vuonna 1855 hän aloitti retoriikan professorina Bowdoin Collegessa. Sisällissodan syttyessä hän liittyi 20. Mainen rykmenttiin, josta tuli osa Potomacin armeijaa. Samassa yksikössä palveli myös hänen veljensä Thomas.
Chamberlain otti osaa Antietamin ja Fredericksburgin taisteluihin, joista jälkimmäisessä rykmentti vietti karmivan yön taistelukentällä ruumiiden seassa ja vihollisen tulen alaisena. Chamberlain ylennettiin rykmentin everstiksi kesäkuussa 1863.
Gettysburgin taistelun toisena päivänä Chamberlain ja 20. mainelainen rykmentti puolustivat Little Round Top -nimistä kukkulaa eversti Strong Vincentin alaisina yhdessä 83. Pennsylvanian, 44. New Yorkin ja 66. Michiganin rykmenttien kanssa. Vastassaan heillä oli 15. alabamalainen rykmentti komentajanaan eversti William C. Oates. Taistelut kukkulasta olivat raivoisia ja etelävaltiolaiset hyökkäsivät uudestaan ja uudestaan, mutta joka kerta hyökkäykset torjuttiin. Ammusten vähyydestä ja mieshukasta kärsivä mainelaisrykmentti aloitti pistinhyökkäyksen Chamberlainin käskystä. Mainelaisten hyökkäys alas kukkulanrinnettä heitti alabamalaiset kukkulalta alas. Hyökkäys oli menestys ja Chamberlain sai paljon vankeja.
Chamberlainia alettiin hyökkäyksen jälkeen nimittää ”Little Round Topin leijonaksi”. Hän sairastui taistelun jälkeen malariaan ja joutui vetäytymään vuodeksi pois taistelukentiltä. Vuonna 1864 hän palasi prikaatikenraalina ja taisteli River's Salientissa. Aikaisin 1865 hän sai komentoonsa prikaatin V armeijakunnasta. Hän oli mukana 20 taistelussa, kuusi hevosta ammuttiin hänen altaan ja hän haavoittui kuudesti. Presidentti Abraham Lincoln nimitti hänet kenraalimajuriksi ennen sodan loppua. Gettysburgin taistelussa osoittamastaan urheudesta hän sai kunniamitalin ja sai myös komentaa jalkaväkeä Robert E. Leen antautumisseremoniassa Appomattoxin käräjätalolla.
Sodan jälkeen hän oli neljä kautta, tammikuusta 1867 tammikuuhun 1871, Mainen kuvernöörinä ja oli myös Bowdoin Collegen presidentti. Hän kuoli sodan aiheuttamiin haavoihin 85 vuoden ikäisenä Portlandissa, Mainessa. Hänet on haudattu Pine Groven hautausmaahan Brunswickiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joshua Chamberlain Wikimedia Commonsissa
Heimo Laaksonen

Heimo Johannes Laaksonen (17. toukokuuta 1941 – 20. lokakuuta 2013) oli suomalainen jalkapallovaikuttaja, joka tunnetaan erityisesti naisjalkapalloilun eteen tekemästään työstä.
Laaksonen oli mukana perustamassa tyttöjen junioritoimintaa Helsingin Jalkapalloklubissa 1971 ja sittemmin hän toimi aktiivisesti HJK:n naisten joukkueessa erilaisissa tehtävissä. Laaksonen oli edustusjoukkueen päävalmentaja vuosina 1976–1978, minkä jälkeen toimi joukkueenjohtajana 1990-luvun lopulle asti. Laaksosen ja managerina toimineen Paavo Einiön aikana HJK menestyi ja voitti lukuisia mestaruuksia. Joukkueenjohtajan tehtävän jälkeen hän toimi vielä naisten joukkueen taustaryhmässä. Laaksosta pidetään yhtenä HJK:n naisjalkapalloilun merkittävimmistä henkilöistä.
Laaksonen on palkittu työstään Palloliiton naisjalkapallon edistämisestä jaettavalla Kaijan Kannulla 2007. Hänet on myös nimetty HJK:n kunniajäseneksi.
Haploryhmä N (Y-DNA)

Y-kromosomin N-haploryhmän levinneisyysalue ja esiintymistaajuus.
Haploryhmä N (N-M231, "Niilo") on ihmisen Y-kromosomin haplotyyppi, joka on yleinen Pohjois-Euraasiassa. Isälinjan haploryhmän tyyppi N on yleinen suomensukuisilla kansoilla.
Muualla maailmassa tyyppiä N tavataan erityisesti pohjois-Venäjällä muun muassa jakuuteilla. Tutkijat olettavat tyypin N kehittyneen Kaakkois-Aasiassa ja levinneen sieltä pohjoiseen, josta länteen.
Suomalaisille ominainen N:n alatyyppi on N1a1a (N-M178).
Määrittely

Isälinjan Y-kromosomin haplotyypin N määrittää Y-kromosomin SNP M231. Myös b2/b3 deleetio Y-kromosomin AZFc-alueella on tyypillistä N-haploryhmälle. Tämä deleetio on kuitenkin syntynyt itsenäisesti neljä eri kertaa, eikä sitä siksi tule pitää uniikkina haploryhmän polveutumista kuvaavana tuntomerkkinä.
Alkuperä

Haploryhmä N polveutuu haploryhmästä NO. Sitä pidetään suhteellisen nuorena, ja se on levinnyt Pohjois-Euraasiaan viime jääkauden jälkeen. Markkeria kantavat miehet ilmeisesti siirtyivät pohjoiseen kohti ilmaston lämmetessä holoseenikaudella. N-haploryhmän puuttuminen Amerikan intiaaneilla viittaa siihen, että heidän levittäytymisensä Aasiaan tapahtui Beringinsalmen syntymisen jälkeen. Haploryhmän on esitetty syntyneen Kaakkois-Aasiassa 15 000–20 000 vuotta sitten ja levinneen sitten vastapäivään nykyisen Mongolian ja Pohjois-Kiinan alueelta Koillis-Eurooppaan saakka. N1c syntyi ehkä 12 000–8 000 vuotta sitten.
Levinneisyys

Haploryhmä N:llä on laaja maantieteellinen levinneisyys kautta koko Pohjois-Euraasian, ja sitä on tavattu satunnaisesti eteläisemmiltäkin alueilta kuten Kaakkois-Aasiasta, Nepalista, Lähi-idästä ja Etelä-Euroopasta. Suurimmat  esiintymistaajuudet on löydetty Pohjois-Euroopan suomensukuisilta ja balttilaisilta kansoilta, Länsi-Siperian obinugrilaisilta ja pohjoisen samojedeilta sekä Siperian turkinsukuisia kieliä puhuvilta jakuuteilta. Korkeimmillaan taajuus voi olla 75 %:n luokkaa. Venäläisillä haploryhmän taajuus on 10–20 %:n luokkaa.
Alaryhmät

N1c1 haploryhmä (SNP M178+) on laajalti levinnyt Itämeren, Volgan, Uralin ja Siperian alueille.
Alaryhmä N1c1-L1026 N-ryhmästä eurooppalaisin ja mahdollinen muodostumispaikka on Uralilta länteen.
Oletettavin alkuperä alaryhmälle L708+ on Siperia.
Alaryhmä N1c1-L550 on levinnyt Etelä-Baltian alueelle, Skandinaviaan, Pyreneiden niemimaalle ja Britteinsaarille.
Alhaisina tiheyksinä (<1%) haploryhmää N1c1 tavataan alkuperäisenä Espanjassa, Portugalissa, Saksassa ja Britteinsaarilla.
Suomessa yleisintä haploryhmää N1c1:tä on Euroopassa 5 pääalaryhmää:
1) Pohjoiseurooppalainen (Z1936+,Z1935+)
2) Pohjoisbalttilainen (VL29+,L1022+)
3) Eteläbalttilainen (L550+,L1025+)
4) Skandinaavinen II (L550+,L1025-)
5) Ugrilainen (Z1936+,L1034+)
Sukupuu

Vuosien 2015–2016 tietämykseen pohjautuva isälinjan haploryhmän N sukupuu.
NO-M214
N-M231 Haploryhmä N, "Niilo"
N1a-P189.2/N5-B482/-
-/N1'4-B481/-
-/N4-F2930/N2-F2930
-/N4a-CTS39/N2b-F2569 [ISOGG N1b-L732 is a subclade]
-/N4b-B486/N2a-F830
N1c-L729/N1'2'3-L729/N1-F1206
N1c1-M46/N3-Tat/N1b-M46 [formerly N3-Tat/M46 or N1c-Tat/M46] 14000-6000 v vanha
N1c1a-M178/-/- 10000-8000 v vanha
-/-/N1b1a-F3331
-/N3c-B496/-
-/N3a'b-B508/-
-/N3b-B187/-
N1c1a1-L708/N3a-L708/N1b1a1-F4325
-/N3a1-B211/-
-/N3a2'6-M2110/-
-/N3a2-M2118/-
N1c1a1a-L1026/N3a3'6-CTS6967/-
-/N3a3-CTS10760-
N1c1a1a1-VL29/N3a3a'b-VL29/-
-/N3a3c-F4134/-
N1c1a1a2-Z1936/N3a4-Z1936/-
-/N3a5-B197/-
-/N3a5a-F4205/N1b1a1a-F3271
-/N3a5b-B202/-
-/N3a6-B479/-
N1c2-F1008/-/N1a-F3163
-/-N1a1-F1154
N1c2a-M128/N1-M128/N1a1a1-M128 [formerly N1-M128 or N1a-M128]
N1c2b-P43/N2a-P43/N1a2-P43 [formerly N2-P43 or N1b-P43] 8000-6000 vuotta sitten
-/N2a1-B523/-
-/N2a2-B520/-
Isälinjan haploryhmän N:n leviämäinen Kaakkois-Aasiasta Suomeen.
Isälinjan haploryhmän N alaryhmät. N* esiintyy kaakkois-Aasiassa, joten N:n oletetaan saaneen alkunsa siellä.
Isälinjan haploryhmien C, D, N ja O esiintyminen Etelä- ja Itä-Aasiassa.
Hetelampi (Kivijärvi)

| Hetelampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kivijärvi
Koordinaatit:  63°13′11″N, 24°51′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.448.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  179,5 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,493 km  
Pinta-ala:  1,155 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHetelampi 
Hetelampi  on Keski-Suomessa Kivijärvellä  Risuperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 210 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Leukunjoen valuma-alueeseen (14.448) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 179,5 metriä mpy.
José García y Goldaraz

José García y Goldaraz
José García y Goldaraz (27. lokakuuta 1893 – 10. heinäkuuta 1973) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Vitorian hiippakuntaan 21. joulukuuta 1918 ja nimitettiin Orihuelan hiippakunnan johtoon 10. elokuuta 1944. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gaetano Cicognani, jota avustivat Leopoldo Eijo y Garay ja Luis Almarcha Hernández.
García y Goldaraz sai 25. elokuuta 1953 nimityksen Valladolidin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. marraskuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 2. heinäkuuta 1970, jolloin hän sai vielä nimityksen Ferentiumin titulaariarkkipiispaksi. Hän erosi myös titulaariarkkihiippakunnan johdosta 11. joulukuuta 1970.
Henry Hedman

Henry Matti Vihtori Hedman (s. 8. maaliskuuta 1952 Riihimäki) on suomalainen romanikulttuurin edistäjä ja kouluttaja, jolle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 2017. Koulutukseltaan hän on merkonomi, teologian maisteri ja tohtori.
Hedman on edistänyt romanikielen asemaa Suomessa yliopisto-opettajana, kääntäjänä (mm. Katekismos) ja oppikirjojen laatijana; hän työskenteli Kotimaisten kielten keskuksen tutkijana 2002–2011. Hän on myös osallistunut useisiin opetushallituksen ja sosiaali- ja terveysministeriön lautakuntiin ja työryhmiin, jotka ovat käsitelleet romaniasioita.
Hedmanin opettajanura alkoi Ruotsissa, jossa hän asui vuosina 1978–1980. Palattuaan Suomeen hän työskenteli aluksi opettajana Keravan, Riihimäen ja Hämeenlinnan vankilassa. Lisäksi Hedman on esiintynyt evankelistana ja muusikkona. Hedman toimi ulkoministeriön virkamiehenä Varsovassa, ETYJin Contact Point for Roma and Sinti osastossa vuosina 1999–2000 yhdessä Nicolae Gheorghen kanssa. Hedman on toiminut yliopisto-opettajana vuodesta 2012–2020. Hän toimi Helsingin yliopiston vierailevana tutkijana tehden väitöskirjaa.6.9.2024 Henry Hedmanin väitteli Helsingin yliopistolla. Minäkö mustalainen? Romaniuden jatkuvuus eksogaamisissa perheissä -tutkimuksessa selvitetään Suomen romaniyhteisön romaniuden (romaniba) eli mustalaisuuden intensiteettiä ja jatkuvuutta kaksikulttuurisissa romaniperheissä.
Julkaisuja

Sar me sikjavaa romanes: Romanikielen kielioppiopas. Opetushallitus 1996.
Suomi–romani-sanakirja: Suomen romanikielen nykyajan sanastoa. Helsingin yliopisto 2016.
Suomen romanikieli: Kenttäselvitys romanikielen asemasta, kielitaidosta ja kieliasenteista Suomessa. Helsingin yliopisto 2017.
Josh ja Benny Safdie

| Josh ja Benny Safdie |
| --- | --- |
 Josh (vasemmalla) ja Benny Safdie (oikealla) vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: Joshua Safdie 3. huhtikuuta 1984 (ikä 40)Benjamin Safdie 24. helmikuuta 1986 (ikä 38) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, näyttelijä
Puoliso:  Benny: Ava Safdie (vih. 2013)
Lapset:  Benny: 2
Ohjaaja
Aktiivisena:  2007–
Tunnetuimmat ohjaukset:   Good Time  Hiomattomat timantit 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Joshua ”Josh” Safdie (s. 3. huhtikuuta 1984) ja Benjamin ”Benny” Safdie (s. 24. helmikuuta 1986), tunnetaan myös nimellä Safdien veljekset, ovat yhdysvaltalaisia elokuvaohjaajia ja näyttelijöitä. Heidän tunnetuimmat elokuvansa ovat Good Time (2017) ja Hiomattomat timantit (2019).
Benny Safdie on myös näytellyt muun muassa elokuvissa Good Time (2017), Pieces of a Woman (2020) ja Licorice Pizza (2021).
Elokuvaohjaukset

The Pleasure of Being Robbed (2008)
Daddy Longlegs (2009)
Lenny Cooke (2013)
Heaven Knows What (2014)
Good Time (2017)
Hiomattomat timantit (Uncut Gems, 2019)
Aiheesta muualla

Josh Safdie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Benny Safdie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Javier Aguirre

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Javier Aguirre Onaindía
Syntymäaika: 1. joulukuuta 1958 (ikä 65)
Syntymäpaikka: México, Meksiko
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 senttimetriä
Seura
Seura: Mallorca
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1979–1980 | América | 9 | (1) |
| 1980–1981 | Los Angeles Aztecs | 30 | (4) |
| 1981–1984 | América | 128 | (31) |
| 1984–1986 | Atlante | 31 | (3) |
| 1986–1987 | Osasuna | 13 | (0) |
| 1987–1993 | Guadalajara | 181 | (17) |
| Yhteensä | Yhteensä | 392 | (56) |
Maajoukkue
| 1983–1992 | Meksiko | 59 | (14) |
Valmennusura
1995–1996: Atlante
1998–2001: Pachuca
2001–2002: Meksiko
2002–2006: Osasuna
2006–2009: Atlético Madrid
2009–2010: Meksiko
2010–2011: Zaragoza
2012–2014: Espanyol
2014–2015: Japani
2015–2017: Al-Wahda
2018–2019: Egypti
2019–2020: Leganés
2020–2022: Monterrey
2022–: Mallorca
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Javier Aguirre Onaindía (s. 1. joulukuuta 1958 México, Meksiko) on meksikolainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Maaliskuusta 2022 lähtien hän on valmentanut espanjalaista Mallorcaa. Aguirre on aikaisemmin valmentanut muun muassa Meksikon, Japanin ja vuosina 2018–2019 Egyptin maajoukkueita.
Meriitit

Aasian mestaruuskilpailuiden puolivälierät: 2015
CONCACAF Gold Cup: 2009
MM-2.kierros (2): 2002, 2010
CONCACAF Champions League: 2021
UAE President´s Cup: 2017
UAE League Cup: 2016
UEFA Intertoto Cup: 2007
Meksikon mestaruus: 1999
Joseph Vianney Fernando

Joseph Vianney Fernando (s. 6. elokuuta 1942) on srilankalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Kandyn hiippakunnan johtoon 17. maaliskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Appasinghe Paul Perera, jota avustivat Jacob Bastiampillai Deogupillai ja Edmund Joseph Fernando.
Hollolan rovastikunta

Hollolan rovastikunta oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunnan yksi yhdeksästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluivat viime vaiheessa Tampereen hiippakunnan Asikkalan, Hollolan, Joutjärven, Keski-Lahden, Launeen, Salpausselän, Nastolan, Orimattilan ja Padasjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Hollolan rovastikunnan viimeinen lääninrovasti oli Orimattilan seurakunnan kirkkoherra Annakaisa Rantala.
Rovastikunta lakkautettiin vuoden 2020 alusta hiippakuntajakomuutoksen yhteydessä.
Joseph Victor Adamec

Joseph Victor Adamec (13. elokuuta 1935 Michigan – 20. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän on työskennellyt myös Slovakiassa.
Adamecin vihki 3. heinäkuuta 1960 papiksi Luigi Traglia slovakialaiseen Nitran hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Altoona-Johnstownin hiippakunnan johtoon Pennsylvaniaan 12. maaliskuuta 1987, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat James John Hogan ja Francis Frederick Reh.
Adamec jäi eläkkeelle 14. tammikuuta 2011.
Jonas Brodin

| Jonas Brodin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1993 (ikä 31) Karlstad, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Brodda
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Minnesota Wild
Sarja:  NHL
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Skåre BK (Ruotsi I) Färjestads BK (SEL) Houston Aeros (AHL)
NHL-varaus:  10. varaus, 2011 Minnesota Wild
KHL-varaus:  74. varaus, 2011 SKA Pietari
Jonas Emil Christer Brodin (s. 12. heinäkuuta 1993 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildissa. Joukkue varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kymmenentenä pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän on kahden suunnan puolustaja, jonka vahvuuksiin kuuluvat kiekolliset taidot, runko, pelinavaaminen ja oman pään pelaaminen. Brodin kykynee pelaamaan myös isoja minuutteja. Hänen heikkouksiinsa kuuluvat voiman ja fysiikan puute, laukaus sekä ajoittainen passiivisuus.
Ura > Seuraura

Brodin on Nor IK:n kasvatti ja hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Färjestads BK:n J18-joukkueeseen. Brodin debytoi Elitserienissä kaudella 2009–2010 ja pelasi kolme runkosarjaottelua keräten kaksi jäähyminuuttia. Hän pelasi ensimmäisen Elitserien-ottelunsa 4. maaliskuuta 2010 Timrå IK:ta vastaan. Brodin sai ottelussa jääaikaa 15 minuuttia ja 41 sekuntia. Hän oli debytoidessaan vain 16 vuotta, seitsemän kuukautta ja 16 päivää vanha. Brodinista tuli samalla kaikkien aikojen nuorin Elitserienissä pelannut puolustaja, mutta MODO Hockeyn Ludvig Byström rikkoi hänen ennätyksensä jo saman vuoden marraskuussa. Brodinista tuli debyyttinsä myötä myös kaikkien aikojen nuorin Färjestads BK:ssa pelannut pelaaja. Hän pelasi kaudestaan suurimman osan kuitenkin I-divisioonajoukkue Skåre BK:ssa ja vahvisti myös Färjestadin J18-joukkuetta. GTHL-joukkue Brock Bucks varasi Brodinin 103. pelaajana kesällä 2010.
Toukokuussa 2010 Brodin teki kaksivuotisen sopimuksen Färjestadin Elitserien-joukkueen kanssa. Kausi 2010–2011 oli hänelle tulokaskausi Elitserienissä ja Brodin teki 42 runkosarjaottelussa neljä syöttöpistettä. Kevään 2011 pudotuspeleissä hän teki Elitserien-uransa kaksi ensimmäistä maaliaan. Brodin voitti kauden päätteeksi Ruotsinmestaruuden.
Tammikuussa 2011 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu rankkasi Brodinin Euroopassa pelaavien kenttäpelaajien rankingissa neljänneksi NHL:n varaustilaisuuteen 2011 ja huhtikuussa hän nousi siinä kolmanneksi. Minnesota Wild varasi Brodinin lopulta koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana. Hän oli kolmantena varattu puolustaja sekä jo neljäntenä varattu ruotsalainen. Brodin teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Wildin kanssa, mutta hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa 2011–2012 vielä lainalla Färjestadissa. Brodin valittiin kauden päätteeksi Ruotsin tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2012–2013 Brodin siirtyi Minnesota Wildin organisaatioon. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi sen farmijoukkue Houston Aerosiin, AHL:ään. Yhdeksän siellä pelatun runkosarjaottelun jälkeen, marraskuussa 2012 Brodin joutui arviolta 8–12 viikoksi sivuun solisluumurtuman takia.
Syyskuussa 2020 Brodin teki Wildin kanssa seitsemän vuoden jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jonas Brodin |  Jonas Brodin |  Jonas Brodin |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Alberta 2012 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Minsk 2010 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Saksa 2011 | jääkiekko |  |
Brodin edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vain 18-vuotiaana vuonna 2012. Hän ei aluksi mahtunut joukkueen kokoonpanoon, mutta Brodin nousi Ruotsin kokoonpanoon alkulohkon toiseen otteluun Tšekkiä vastaan Jonathan Ericssonin loukkaannuttua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Tour -tasolla Karjala-turnauksen avausottelussa 10. marraskuuta 2011 Tšekkiä vastaan. Brodinin A-maajoukkueuran avausmaali syntyi 7. toukokuuta 2012 MM-kilpailuissa Tanskaa vastaan. Brodin oli voittamassa maailmanmestaruutta MM-kisoissa 2017.
Brodin voitti myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2012, jolloin hänet valittiin Ruotsin top-3-pelaajaksi. Vuoden 2013 turnaus jäi Brodinilta kuitenkin väliin solisluumurtuman takia. Hän voitti myös alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuosina 2010 ja 2011 sekä alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengen pronssia vuonna 2010.