stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norsunluurannikko
Historia > Felix Houphouet-Boignyn aika 1960–1993

Itsenäistyneen Norsunluurannikon johtoon nousi heimopäällikön poika, lääkäri Félix Houphouët-Boigny, joka oli ollut Norsunluurannikon edustajana ja ministerinä Ranskan parlamentissa ja hallituksessa 1946–1959. Houphouët-Boigny hallitsi itsevaltaisin ottein säilyttäen hyvät suhteet länsimaihin.
Presidentti Felix Houphouet-Boigny jäi parhaiten historiaan kuitenkin siitä, että hän vaihtoi vuonna 1983 Norsunluurannikon pääkaupungiksi maan suurimman kaupungin Abidjanin tilalle syntymäpaikkansa Yamoussoukron. Valtava urakka toteutettiin, kun pieni kylä muutettiin moderniksi kaupungiksi. Julkisia rakennuksia ja infrastruktuuria rakennettiin Yamoussoukroon. Sinne tehtiin kansainvälinen lentoasema ja tunnetuin uudisrakennus oli maailman suurin kristillinen kirkko Notre-Dame de la Paix. Projektit nielivät valtavia määriä valtion varallisuutta, jota on paljon kritisoitu.
Houphouet-Boignyn aikana maassa vältyttiin monia Afrikan maita piinanneilta etnisiltä konflikteilta. Talous kehittyi varsin suotuisasti Norsunluurannikon yhteiskunnan vakauden ansiosta. Ulkopolitiikassaan presidentti Houphouet-Boigny oli vahvasti suuntautunut länteen ja erityisesti läheiset suhteet entiseen siirtomaaisäntään Ranskaan olivat ulkopolitiikan kulmakivi.
Hänen kaudellaan maassa vallitsi pitkään Norsunluurannikon demokraattisen puolueen (PDCI) hallitsema yksipuoluejärjestelmä, mutta 1990-luvun alussa sallittiin myös oppositiopuolueiden toiminta. Vuonna 1990 Houphouet-Boigny voitti maan ensimmäisissä monipuoluejärjestelmän aikaisissa presidentinvaaleissa Laurent Gbagbon.
Felix Houphouet-Boigny kuoli vuonna 1993 oltuaan yhtäjaksoisesti Norsunluurannikon presidenttinä 33 vuotta maan itsenäistymisestä vuonna 1960 kuolemaansa vuonna 1993. Hänet haudattiin perhemausoleumiinsa Yamoussoukrossa.
Historia > Levottomuuksien ja epävakauden aika

Houphouet-Boignyn kuoltua hänen seuraajakseen tuli Henri Konan Bedie, joka valittiin uudelleen vuoden 1995 vaaleissa. Oppositio boikotoi vaaleja, koska opposition ehdokkaille asetettiin erilaisia perusteettomiksi koettuja rajoituksia. 24. joulukuuta 1999 Robert Guéïn johtama sotilasjuntta kaappasi vallan PDCI:ltä ja järjesti uudet presidentinvaalit lokakuussa 2000. Guéï esti valtapuolueita osallistumasta. Kun Norsunluurannikon kansanrintama -puolueen (FPI) johtaja Laurent Gbagbo nousi häntä suositummaksi, Guéï keskeytti vaalit ja julisti itsensä voittajaksi. Tämän jälkeen Abidjanissa syttyi levottomuuksia ja Guéï joutui pakenemaan ja Gbagbo julistettiin voittajaksi.
Syyskuussa 2002 osa armeijasta nousi kapinaan Gbagboa vastaan ottaen haltuunsa maan pohjoisosan. Syttyi Norsunluurannikon sisällissota. Kapinalliset muodostivat liittouman nimeltä Forces nouvelles de Côte d’Ivoire, 'Norsunluurannikon uudet sotavoimat' FNCI tai FN. Maahan lähetettiin ranskalaisia joukkoja ja YK:n rauhanturvaajia. Vuonna 2007 hallitus julisti sodan olevan ohi, mutta avustustyöntekijät raportoivat edelleen väkivaltaisuuksista. Vuonna 2009 kapinalliset luovuttivat pohjoisen 10 aluetta siviilihallinnolle.
Rauhanturvaajien mandaattia on jatkettu useita kertoja. YK on asettanut maan aseidenvientikieltoon ja useita kaupparajoitteita sen timanttien viennille. Vuonna 2008 pakotteet luvattiin lopettaa kunhan maassa on järjestetty rehelliset vaalit.
Vaalit pidettiin loka-marraskuussa 2010, toisella kierroksella olivat ehdokkaina Laurent Gbagbo ja Alassane Ouattara. Vaalilautakunnan mukaan Ouattara sai 54 % prosenttia äänistä, mutta perustuslakituomioistuin julisti Gbagbon voittaneen. Tuloksesta syntyi levottomuuksia, ja YK kieltäytyi hyväksymästä sitä. 28. maaliskuuta Ouattaraa tukevat joukot Forces républicaines aloittivat hyökkäyksen ja valtasivat pari päivää myöhemmin maan pääkaupunki Yamoussoukron. 4. huhtikuuta Ranskan ja YK:n helikopterit liittyivät taisteluihin Gbagbon joukkoja vastaan Abidjanissa. Gbagbo ajettiin tukijoineen presidentinpalatsin bunkkeriin Abidjanissa. Gbagbon pidättivät 11. huhtikuuta 2011 Ouattaran joukot, joita tukivat YK:n rauhanturvaajat sekä Ranskan joukot. Hän joutui syytteeseen Haagin tuomioistuimessa, mutta hänet ja hänen avustajansa vapautettiin syytteistä tammikuussa 2019. Hänen vaimonsa Simone Gbagbo oli vapautettu jo aiemmin.
Historia > Vuoden 2011 jälkeen

Lokakuussa 2015 presidentti Alassane Ouattara valittiin ylivoimaisella ääntenenemmistöllä presidentinvaaleissa uudelle viisivuotiskaudelle Norsunluurannikon presidenttinä.
Ouattaran toisella kaudella perustuslaki kirjoitettiin uusiksi, ja hän ilmoitti laskennan "korkeintaan kahdesta kaudesta" alkavan hänen omalla kohdallaan alusta.
YK lopetti kesäkuussa 2017 Norsunluurannikolla 13 vuotta kestäneen rauhanturvaoperaationsa.
Norsunluurannikon talous on kehittynyt viime aikoina myönteisesti ja talouskasvuksi vuonna 2019 arvioitiin seitsemän prosenttia, mikä on Afrikan korkeimpia.
Politiikka

Periaatteessa presidenttikausi kestää viisi vuotta, ja sama henkilö voi olla korkeintaan kaksi kautta presidenttinä.
Vuoden 2010 vaalit voittanut Alassane Ouattara nimitettiin virkaan vasta levottomuuksien jälkeen toukokuussa 2011. Hänet valittiin uudestaan presidentinvaaleissa vuonna 2015. Vuoden 2020 vaaleissa hän sai 98% äänistä.
Norsunluurannikon parlamentti on yksikamarinen. Siihen valitaan 225 kansanedustajaa viiden vuoden kaudelle. Vuonna 2011 valitussa parlamentissa suurimmat puolueet ovat presidentti Ouattaran johtama Rassemblement des républicains (RDR, 127 paikkaa) ja Henri Konan Bédién johtama Parti démocratique de Côte d'Ivoire (PDCI, 76 paikkaa).
Vuodesta 1983 lähtien maan virallinen pääkaupunki on ollut Yamoussoukro; Abidjan on kuitenkin pysynyt maan hallinnollisena keskuksena. Useimmat maat pitävät lähetystöään Abidjanissa.
Katso myös: Norsunluurannikon ympäristöpolitiikka
Politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Norsunluurannikko jatkaa toipumista vuonna 2011 päättyneestä aseellisesta konfliktista. Maan väkivaltaisen konfliktin perimmäisiä syitä on edelleen olemassa, kuten etnisiä ja alueellisia jännitteitä, maakiistoja, korruptiota ja rankaisemattomuutta. Vaikka kansalaisvapauksia oli suojeltu paremmin viime vuosina, vuoden 2020 vaaleihin liittyvä väkivallan puhkeaminen toi merkittäviä takaiskuja. Vuoden 2021 parantuneet vaaliolosuhteet mahdollistivat oppositioryhmien ja kansalaisyhteiskunnan toiminnan edellistä vuotta vapaammin.
Turvallisuus

Matkailijoiden suosiossa olevassa Grand-Bassamin merenrantakaupungissa tapahtui 13. maaliskuuta 2016 ampumisvälikohtaus, jossa ammuttiin yhteensä 19 henkilöä. Kuusi aseistettua miestä avasi tulen kolmessa rantahotellissa. Iskun tekijäksi ilmoittautui Al-Qaedan Pohjois-Afrikan jaosto. Uhrit olivat Ranskasta, Saksasta, Pohjois-Makedoniasta, Burkina Fasosta, Kamerunista ja Malista. Lisäksi surmansa sai kolme Norsunluurannikon erikoisjoukkojen jäsentä. Turvallisuusjoukot ampuivat hyökkääjät. Yhteensä 11 henkilöä tuomittiin avunannosta elinkautiseen vankeuteen. Grand-Bassamin hyökkäystä on pidetty merkkinä jihadistisen terrorismin pyrkimyksestä levittäytyä Länsi-Afrikkaan ja Guineanlahden rannikolle.
Maaliskuun 2016 hyökkäyksen tekijöiden suuren enemmistön uskotaan tulleen maan ulkopuolelta. Maan sisäisen radikalisaation al-Qaedaan ei arvella olevan suuri ongelma, mutta ulkomaisen terroristiorganisaation Hizbollahin tuen uskotaan olevan suurempi, koska Norsunluurannikolla on suuri Libanonilainen diasporaväestö. Tarkkoja lukumääriä ei ole tiedossa, mutta useiden norsunluurannikkolaisten on havaittu liittyneen Libanonin ja Syyrian konflikteihin. Vuonna 2019 löydettiin jihadistien leirejä Pohjois-Norsunluurannikon Comoén kansallispuistosta.
Vuoden 2024 lopussa Norsunluurannikko ilmoitti, että ranskalaiset joukot vetäytyvät maasta. Ranskan siirtomaavalta päättyi Länsi-Afrikassa 1960-luvulla ja sen sotilaallinen sotilaallista vaikutusvalta alueella vähentyi entisestään. Kun vetäytymisestä ilmoitettiin Ranskaon oli jo vetänyt sotilaansa ​​Malista, Burkina Fasosta ja Nigeristä näiden maiden sotilasvallankaappausten ja lisääntyneen ranskalaisvastaisen tunteen seurauksena. Myös Tšadin hallitus, joka on ollut keskeinen länsimainen liittolainen taistelussa islamilaisia ​​militantteja vastaan ​​alueella, lopetti äkillisesti puolustusyhteistyösopimuksensa Ranskan kanssa marraskuussa 2024.
Helmikuun 20. 2025 Ranska luovutti Noursunluurannikolle viimeisen sotilastukikohtansa. Tukikohta oli ollut Ranskan joukoilla Abidjanin lentokentän lähellä 47 vuoden ajan. Maiden välisten sotilaallisten suhteiden ilmoitettiin säilyvän vahvoina, mutta uudessa muodossa.
Hallinnollinen jako

Norsunluurannikko jakautuu 19 alueeseen, jotka jakautuvat edelleen 90 departementtiin ja 196 kuntaan.
Alueita ja departementteja johtaa keskushallinnon nimittämä prefekti. Vuonna 2002 pidettiin ensimmäiset paikallisvaalit, joissa valittujen departementtivaltuustojen tehtävänä on valvoa paikallisen infrastruktuurin kehittämistä ja ylläpitoa sekä taloudellisia ja sosiaalisia kehityshankkeita. Kuntia johtavat vaaleilla valitut pormestarit.
Suurimmat kaupungit ovat kasvaneet nopeasti, ja vuonna 2014 maassa oli viisi yli 200 000 asukkaan kaupunkia.
| Nimi | Väkiluku 1998 (laskenta) | Väkiluku 2014 (laskenta) |
| --- | --- | --- |
| Abidjan | 2,88 milj. | 4,39 milj. |
| Bouaké | 462 000 | 536 800 |
| Daloa | 173 000 | 245 000 |
| Yamoussoukro | 299 000 | 213 000 |
| Korhogo | 142 000 | 243 000 |
Talous

Norsunluurannikon merkittävimmät vientituotteet ovat öljy, kaakao ja kahvi.
Norsunluurannikko tuottaa kohtalaisesti öljyä, 30 tuhatta tynnyriä päivässä. Vuonna 2021 löydetyt uudet öljyesiintyvät mahdollistavat tuotannon merkittävän kasvun.
Kultaa havitellaan entistä tärkeämmäksi vientituotteeksi tasapainoittamaan muiden raaka-aineiden hinnan heilahtelua. Maassa on viisi kultakaivosta ja 7 muuta voi aloittaa lähivuosina.
Norsunluurannikon asukkaista 60-70 % toimii jollain tavalla maataloudessa, suuri osa heistä pienviljelmillä, jotka tuottavat myyntiin banaaneita, kahvia, puuvillaa, palmuöljyä, ananaksia, kumia ja trooppisia puutuotteita. Norsunluurannikko on maailman suurin kaakaontuottaja ja tuottaa 40 % maailman kaakaosta.
Talous > Liikenne

Kehitysmaaksi Norsunluurannikon infrastruktuuri on poikkeuksellisen hyvä: maassa on 12 000 km päällystettyjä teitä ja kattava matkapuhelinverkko. Abidjanissa on rakenteilla ensimmäinen metrolinja (2025 alun tilanne). Maassa on kaksi satamaa, joista Abidjanin satama on Länsi-Afrikan modernein satama ja San Pedro sitä pienempi.
Maassa on 27 lentokenttää, joista seitsemän kiitotiet on päällystetty. Port Bouetin lentoasemalla on kolmekilometrinen kiitotie. Norsunluurannikko on ollut vilkas läpikulkupaikka, josta on hyvät lentoyhteydet kaikkiin Länsi-Afrikan pääkaupunkeihin, moniin muihin kaupunkeihin Afrikassa ja Eurooppaan, esimerkiksi Pariisiin ja Brysseliin.
Väestö

Etnisesti väestö jakaantuu viiteen pääryhmään: akanit (42,1 prosenttia), voltalaiset eli gurit (17,6 prosenttia), pohjoiset mandet (16,5 prosenttia), krout (11 prosenttia) ja eteläiset mandet (10 prosenttia). Muita väestöryhmiä on 2,8 prosenttia, mihin sisältyy 130 000 libanonilaista ja yli 1 400 ranskalaista.
Varsinaisista norsunluurannikkolaisista noin 39 prosenttia on muslimeja, 33 prosenttia kristittyjä, 17 prosenttia mihinkään uskontokuntaan kuulumattomia ja loput perinteisen animismin harjoittajia. Myös osa kristityiksi ja muslimeiksi tunnustautuvista harjoittaa yhä animistisia perinteitä. Siirtotyöläisten joukossa muslimien osuus on suuri.
Norsunluurannikolla puhutaan kieliä, jotka kuuluvat neljään nigeriläis-kongolaisten kielten alaryhmään: kwanilaiset kielet, voltalaiset kielet, atlanttiset kielet ja mandekielet. Virallinen kieli on ranska, jota käytetään kouluissa ja liike-elämässä. Arabiaa opetetaan koraanikouluissa, joita on varsinkin maan pohjoisosassa.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 4,5 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 480 000 henkeä. Antiretroviraalilääkitystä olisi tarvinnut noin 190 000 henkeä, mutta sitä sai alle 30 % heistä, noin 52 000 henkeä. Lääkitystilanne oli parantunut huomattavasti, vuonna 2004 lääkettä sai pari prosenttia tarvitsijoista.
Kulttuuri

Kansallinen identiteetti on kehittynyt maan itsenäistymisestä alkaen, ja useimmat asukkaat kokevat olevansa ensisijaisesti norsunluurannikkolaisia, ja vasta toissijaisesti oman etnisen ryhmänsä jäseniä.
Vaikka ranskalaisten vaikutus Norsunluurannikon kulttuuriin on ollut suuri, myös paikalliset perinteet ovat säilyneet. Baoulé-, Dan- ja Senoufo-puuveistokset, kuten naamiot, ovat erityisen tunnettuja. Baoulé-naamiot ovat realistisia ja niistä voi tunnistaa henkilön, jota ne esittävät. Niitä käytetään vainajien muisteluseremonioissa. Dan-naamiot ovat vahvemmin tyyliteltyjä.
Tyypillinen arkiruoka koostuu viljoista, kuten hirssi, maissi tai riisi, ja juureksista, kuten jamssi tai kassava. Näitä täydennetään palkokasveilla ja pienellä määrällä proteiinia (lihaa tai kalaa). Kansallisruoka foutou on muhennettua ruokabanaania tai jamssia, jota syödään mausteisen lihakastikkeen kera. Ruokaa valmistetaan ulkosalla kivisellä liedellä metalli- tai savipadassa ja syödään sormin.
Norsunluurannikon kansallinen yliopisto toimi Abidjanissa vuoteen 1996 asti. Silloin se pilkottiin kolmeksi korkeakouluksi, joista yksi toimii Bouakessa maan keskiosassa. Niiden lisäksi Yamoussoukron teknillinen oppilaitos antaa korkeakouluopetusta.
Kulttuuri > Urheilu

Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkue pääsi karsinnoista jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 2006, 2010 ja 2014. Vuonna 2015 se voitti Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2015.
Norsunluurannikon koripallomaajoukkue pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa, ja voitti 2009 Afrikan kisoissa hopeaa. Norsunluurannikkolainen pikajuoksija Murielle Ahoure on menestynyt kansainvälisissä kilpailuissa naisten 100 metrillä.
Olympialaisiin maa on osallistunut vuodesta 1964 alkaen. Yleisurheilussa Gabriel Tiacoh on voittanut hopeaa miesten 400 metrin juoksussa Los Angelesin olympialaisissa 1984. Sen lisäksi maa on voittanut kolme olympiamitalia taekwondossa: kultaa miesten taekwondossa Rio de Janeirossa 2016 ja kaksi pronssia naisten taekwondossa Rio de Janeirossa 2016 sekä Tokiossa 2021.
Merkittäviä norsunluurannikkolaisia

Isaac de Bankolé, näyttelijä
Alpha Blondy, muusikko
Cheick Sallah Cisse, taekwondon olympiavoittaja
Ruth Gbagbi, taekwondon olympiavoittaja
Pierre-Marie Coty, säveltäjä, piispa
Noumandiez Doué, jalkapallotuomari
Didier Drogba, entinen jalkapalloilija
Yaya Toure, entinen jalkapalloilija
Laurent Gbagbo, entinen presidentti
Robert Guéï, entinen presidentti
Félix Houphouët-Boigny, entinen presidentti
Paulin Hountondji, filosofi
Jean-Pierre Kutwa, arkkipiispa
Meiway, muusikko
Alassane Ouattara, presidentti
Monique Seka, laulaja
Marie-Josée Ta Lou, pikajuoksija
Gabriel Tiacoh, yleisurheilija, olympiamitalisti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norsunluurannikko Wikimedia Commonsissa
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Felix Houphouet-Boigny
FNCI:n kenraali Bakayoko tarkastaa joukkojaan.
Norsunluurannikon parlamenttirakennus
Abidjan
Naamio.
Maynard James Keenan

Maynard James Keenan (s. 17. huhtikuuta 1964 Yhdysvallat) on tullut tunnetuksi muun muassa yhtyeiden Tool, A Perfect Circle sekä Puscifer laulajana.
Keenan syntyi baptistiperheeseen Ravennassa, Ohion osavaltiossa. Hän liittyi armeijaan vuonna 1982 ja palveli tulenjohdossa. Erottuaan armeijasta 1984 Keenan opiskeli taidetta Michiganin Grand Rapidsissä. Ennen uraansa Toolissa hän lauloi yhtyeissä Green Jellÿ ja Children of the Anachronistic Dynasty sekä soitti bassoa Tex A. N. S. -yhtyeessä.
Keenan oli kihlattuna Jennifer Fergusonin kanssa, mutta pari on sittemmin eronnut. Heillä on Devo-niminen poika (s. 5. elokuuta 1995).
A Perfect Circlen kappale "Breña" levyltä Mer de Noms on nimetty Fergusonin toisen nimen mukaan ja levyllä oleva toinen kappale "Judith" puolestaan Keenanin äidin mukaan. Hänen äitinsä on ollut myös innoituksena Toolin albumin 10,000 Days kaksiosaisessa kappaleessa "Wings for Marie". Keenan toimii tällä hetkellä Toolin, A Perfect Circlen sekä Pusciferin laulajana sekä pitää viinitilaa Arizonassa.
Diskografia > Tool

Opiate (1992) (EP)
Undertow (1993)
Ænima (1996)
Salival (2000)
Lateralus (2001)
10,000 Days (2006)
Fear Inoculum (2019)
Diskografia > A Perfect Circle

Mer de Noms (2000)
Thirteenth Step (2003)
Emotive (2004)
Amotion (2004) (DVD)
Eat the Elephant (2018)
Diskografia > Puscifer

Don't Shoot the Messenger (2007) (EP)
V Is for Vagina (2007)
V Is for Viagra (2008)
D Is for Dubby (2008)
C Is for (Please Insert Sophomoric Genitalia Reference Here) (2009) (EP)
Sound into Blood into Wine (2010)
Conditions of My Parole (2011)
Diskografia > Muut

Children of the Anachronistic Dynasty: Fingernails (1986)
Tex A. N. S.: Never Again (1987)
Diskografia > Muut > Vierailut

Rage Against the Machine: Rage Against the Machine (1992)
Kappaleessa "Know Your Enemy"
Green Jellÿ: Cereal Killer (1992) (VHS)
Kappaleessa "Three Little Pigs"
Green Jellÿ: Cereal Killer Soundtrack (1993)
Kappaleessa "Three Little Pigs"
Kiss My Ass: Classic KISS Regrooved (1994) (tribuuttialbumi)
Shandi's Addiction -yhtyeen Kiss-coverissa "Calling Dr. Love"
Replicants: Replicants (1995)
Kappaleessa "Silly Love Songs" (Wings-cover)
Tim Alexander & Mike Bordin: Flyin' Traps (1997)
Kappaleessa "Choked"
Tori Amos: Live from New York (1998) (VHS)
Kappaleessa "Muhammad My Friend"
Deftones: White Pony (2000)
Kappaleessa "Passenger"
Turtle Bend: ...inder net...ya? (2001)
Kappaleessa "Who Leads You"
Varjojen valtakunta -elokuvan soundtrack (2003)
David Bowien kappaleessa "Bring Me the Disco King (Danny Lohner Mix)"
Axis of Justice Concert Series Volume 1 (2004) (kokoelma-albumi)
Kappaleessa "Where the Streets Have No Name" (U2-cover)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Toolin viralliset sivut
A Perfect Circlen viralliset sivut
Pusciferin viralliset sivut
Toolille omistetut fanisivut
| n k Tool |
| --- | --- |
 Danny Carey  Justin Chancellor  Maynard James Keenan  Adam Jones Paul D'Amour 
Studioalbumit:  Opiate (EP)  Undertow  Ænima  Salival  Lateralus  10,000 Days  Fear Inoculum 
Muuta:  A Perfect Circle  Peach 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
HC Ambrì-Piotta

| HC Ambrì-Piotta |
| --- | --- |

Perustettu:  1937 
Kaupunki:   Quinto, Sveitsi
Kotiareena:  Gottardo Arena
– kapasiteetti:  6 775
Sarjataso:  National League
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Paolo Duca
Puheenjohtaja:   Filippo Lombardi
Päävalmentaja:   Luca Cereda
Kapteeni:   Daniele Grassi
Hopeaa:  1 (1999)
Pronssia:  2 (1987, 1988)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hockey Club Ambrì-Piotta on sveitsiläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Quinto. Nimensä joukkue on saanut Quintossa sijaitsevien Ambrin ja Piottan kylien perusteella.
Joukkue pelaa Sveitsin pääsarjassa, National League:ssa. HC Ambrì-Piotta perustettiin 1937 ja tunnetaan myös nimellä Bianco-Blue (sinivalkoinen). Ambrì-Piotta on pelannut omistamallaan Stadio Valascialla (nykyinen Gottardo Arena) vuodesta 1959. Jääkiekon Continental Cupin Ambrì-Piotta on voittanut kahdesti, kausina 99-00 ja 00-01. Ambrì-Piotta on turnauksessa toiseksi menestynein joukkue. Ambrì-Piotta on pelannut yhtäjaksoisesti NLA:ssa vuodesta 1985.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Janne Juvonen | L | 2025 | Kiihtelysvaara, Suomi |  |
| 35 |  | Davide Fadani | L | 2025 | Milano, Italia |  |
| 90 |  | Gilles Senn | L | 2028 | Saas-Almagell, Sveitsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 4 |  | Kodie Curran | L | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |  |
| 7 |  | Isacco Dotti | L | 2027 | Mairgeno, Sveitsi |  |
| 26 |  | Simone Terraneo | L | 2028 | Biasca, Sveitsi |  |
| 27 |  | Zaccheo Dotti | L | 2026 | Mairgeno, Sveitsi |  |
| 33 |  | Nadir Scilacci |  | 2025 |  |  |
| 50 |  | Olmo Pietro Albis | L | 2025 | Pinerolo, Italia |  |
| 58 |  | Jesse Zgraggen | L | 2026 | Lethbridge, Alberta, Kanada |  |
| 59 |  | Dario Wüthrich | R | 2028 | Trub, Sveitsi |  |
| 71 |  | Jesse Virtanen | L | 2028 | Rauma, Suomi |  |
| 72 |  | Tim Heed | R | 2027 | Göteborg, Ruotsi |  |
| 86 |  | Rocco Pezzullo | L | 2028 |  |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 12 |  | Daniele Grassi (C) | R | LH | 2026 | Bellinzona, Sveitsi |
| 13 |  | Manix Landry | L | KH | 2026 | Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat |
| 16 |  | Dominic Zwerger (A) | L | VLH | 2026 | Dornbirn, Itävalta |
| 17 |  | Miles Müller | L | KH | 2027 | Biel/Bienne, Sveitsi |
| 18 |  | Inti Pestoni (A) | L | VLH | 2027 | Faido, Sveitsi |
| 21 |  | Yannick Brüschweiler | L | KH / VLH | 2025 |  |
| 22 |  | Diego Kostner | R | KH / OLH | 2027 | Bressanone, Italia |
| 43 |  | Tim Muggli | R | H | 2026+1 | Cham, Sveitsi |
| 44 |  | André Heim (A) | L | KH / OLH | 2027 | Interlaken, Sveitsi |
| 61 |  | Philippe Maillet | L | KH | 2025 | Lachenaie, Québec, Kanada |
| 67 |  | William Hedlund | R | KH / OLH | 2027+1 |  |
| 80 |  | Dominik Kubalík | L | LH | 2025 | Plzeň, Tšekki |
| 81 |  | Floran Douay | L | VLH | 2025 | Sallanches, Ranska |
| 87 |  | Dario Bürgler (A) | R | OLH | 2026 | Illgau, Sveitsi |
| 88 |  | Tommaso De Luca | L | KH | 2028 | Aosta, Italia |
| 89 |  | Chris DiDomenico | R | KH / OLH | 2026 | Woodbridge, Ontario, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Luca Cereda
Apuvalmentaja: Éric Landry
Apuvalmentaja: René Matte
Maalivahtivalmentaja: Pauli Jaks
Videovalmentaja: Fausto Croce
Fysiikkavalmentaja: Lukas Oehen
Huoltopäällikkö: Bryan Grasser
Puheenjohtaja: Filippo Lombardi
Toimitusjohtaja: Paolo Duca
Apulaistoimitusjohtaja & Joukkueenjohtaja: Alessandro Benin
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Andreas Fischer
Pelaajakehitysjohtaja: Manuele Celio
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran verkkosivut