Beninin rannikkoeroosio
Vertailua ja kustannusten arviointia

Benin on mukana Länsi-Afrikan rannikkoalueiden (West Africa Coastal Areas, WACA) hoito-ohjelmassa, jonka yhteistyökumppani on Maailmanpankki. Se on tarjonnut teknistä yhteistyötä WACA:n kautta, jotta voitaisiin luoda ratkaisuja alueella herkästi vaurioituvalle alueelle. Rannikoiden hoito-ohjelma on suunniteltu rakentamaan kestävämpiä rannikkoyhteisöjä. WACA panostaa rantavallien, aallonmurtajien ja hiekkaesteiden rakentamseen, teiden suojeluun, mangrovemetsien palauttamiseen, rantojen täydentämiseen ja saastumisen ehkäisemiseen. Investoinnit rannikkoalueiden sopeutumiseen nyt estävät miljardien dollareiden vahingot tulevaisuudessa.
Maailmanpankki julkaisi keväällä 2019 tutkimuksen, jossa kartoitettiin eräiden Länsi-Afrikan maiden (Benin, Norsunluurannikko, Senegal ja Togo) rannikkoalueiden pilaantumisen kustannuksia. Sen mukaan tulvien, eroosion, vedenlaadun, ilman ja roskaantumisen kustannukset vaihtelevat Beninin 2,5 ja  Senegalin 7,6 prosentin välillä bruttokansantuotteesta.
Arviot perustuvat kolmeen tekijään:
Tulvia ovat suurten sademäärien aiheuttamat tulvat (sadetulvat) ja tulvivat joet (fluviaaliset tulvat). Ne aiheuttavat kuolemia ja niistä seuraa huomattavia tuhoja rakennuksille, infrastruktuurille ja kriittisille ekosysteemeille, kuten rannoille ja mangrovetiheiköille. Tulvat ovat erittäin tuhoisia Nousunluurannikolla, jossa ne maksavat yhteiskunnalle 1,2 miljardia US dollaria vuodessa, jotka johtuvat pääasiassa fluviaalisista tulvista. Muissa maissa tulva-alueet ja niihin liittyvät veden syvyydet ovat vähäisempiä, jotka aiheuttavat suhteellisesti alhaisempia tulvakustannuksia.
Eroosio on seurausta sekä luonnon, että ihmisten toiminnasta. Joillakin alueilla ei ole ollenkaan eroosiota, toisilla on maan menetystä (eroosio) ja joillakin maa lisääntyy (maajättö). Noin 56 prosentissa Beninin, Norsunluurannikon, Senegalin ja Togon rantaviivasta on vuosittainen 1,8 metrin eroosio. Eroosio on kaikkein tuhoisin tekijä Beninissä, Senegalissa ja Togossa, joka johtuu arvokkaan urbaanin maa-alan menetyksestä. Korkein hinta, arviolta 0,5 miljardia US dollaria lankeaa Senegalille. Kaikissa tutkituissa maissa eroosion aiheuttamien kustannusten odotetaan nousevan huomattavasti tulevaisuudessa, koska ilmiö vaikuttaa todennäköisesti laajoille urbaaneille alueille.
Ilman, veden ja jätteiden epäpuhtauksien aiheuttama saastuminen aiheuttaa merkittävän haitan ihmisten terveydelle ja elämänlaadulle. Saastumisen hinta saattaa nousta 0,7 miljardiin US dollariin. Kaikissa tutkituissa maissa huono vesi, puhtaus ja hygienia ovat erityisen haitallisia, ja ne aiheuttavat vuosittain yli 10 000 kuolemaa. Ne johtavat sekä Norsunluurannikolla, että Senegalissa yli 4 000 henkilön vuosittaiseen kuolemaan. Ilman saastumista ja jätteiden huonoa hallintaa on aliarvioitu. Ilmansaastumisen kustannukset (2 500 kuolemaa) voidaan todeta pelkästään maiden pääkaupungeissa, kun taas roskittumisen vaikutuksen arviointi kattaa vain alueellisen jätteen riittämättömän keräyksen ja käsittelyn.
Tutkimus osoittaa, että tulva, eroosio ja saastuminen ovat Länsi-Afrikan rannikkoalueiden päähaasteita. Ne aiheuttavat kuolemia, heikentävät asukkaiden elämänlaatua ja johtavat merkittäviin taloudellisiin menetyksiin. Rannikoiden rakentaminen kestävämmiksi säästää miljardeja dollareita tulevaisuuden tuhoissa.