stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo kahvijuomista
Muut

Affogato on italialainen kahvipohjainen juoma tai jälkiruoka. Affogato viittaa jäätelön tai jälkiruoan peittämiseen espressolla, ja joskus annokseen lisätään myös alkoholia tai suklaa- tai karamellikastiketta.
Tölkkikahvi on hyvin yleinen ilmiö Japanissa, jossa sitä valmistavat erilaisina versioina useat yhtiöt kuten The Coca-Cola Company, Suntory, Asahi ja UCC. Tölkissä myytävä kahvi on valmista juotavaksi, ja sitä voi ostaa kaupoissa tai kadulla sijaitsevista juoma-automaateista viilennettynä tai lämmitettynä.
Kahvimaitoa myydään kahtena erilaisena tuotteena: valmiina kahvimaitona ja kahvisiirappina. Juoma valmistetaan lisäämällä makeutettu kahvitiiviste eli kahvisiirappi maitoon samaan tapaan kuin kaakaota tehtäessä. Se on Yhdysvaltojen Rhode Islandin osavaltion virallinen juoma.
Double-Double on kanadalainen kahvitermi, joka liittyy Tim Hortons -pikaruokaketjuun. Sen tilaamalla saa ravintolassa suodatinkahvijuoman, jossa on kaksi sokeria ja kaksi annosta kermaa.
Eteläintialainen suodatinkahvi, joka tunnetaan myös nimellä ”Kaapi”, on makea maitokahvi. Se tehdään suodattamalla tummaksi paahdetuista kahvipavuista ja sikurista. Se on suosittu juoma esimerkiksi Karnatakassa, Keralassa ja Tamil Nadussa.
Latinalaisamerikkalainen Pocillo on pieni annos makeuttamatonta kahvia, joka tehdään yleensä espressokeittimellä tai mokkapannulla, ja tarjoillaan pienistä kupeista nimeltä ”tazitas de pocillo”. Sen tunnusmerkki on pieni koko.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Coffee Wiki
Meiran kahvijuomien reseptit (Arkistoitu – Internet Archive)
Petri Nieminen ja Terho Puustinen: Kahvi: suuri suomalainen intohimo.  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7865-9
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of coffee drinks
Pressopannu
Perinteinen tapa tarjoilla turkkilainen kahvi: vesilasin ja lokum-makeisen kanssa.
Caffè Americano
Doppion valmistus
Café au lait tarjoiltuna kulhosta
A Cà phê sữa đá
Café bombón
Cappuccino
Flat white, jossa on esimerkki latte artista
Latte
Latte macchiato
Melange
Baileys Irish Cream ja kahvi.
Café frappé
Pikakahvia
Affogato
Kahvimaidon aineet: kahvisiirappi ja maito
Käännös suomeksi
Kakkabe

Kakkabe (m.kreik. κακκάβη, kakkabē) on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Kakkabe oli jonkinlainen keittoastia. Se tunnetaan pääasiassa kirjallisuudesta Athenaioksen kautta. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Kakkaben muotoa ei tunneta täsmällisesti. Se muistutti oletettavasti khytraa ja käyttötarkoituksensa puolesta myös lopasta. Kakkaben tyypeiksi esitetään muun muassa:
Tyypin A kakkaben muoto ulkoa ja sisältä.
Tyyppi B.
Tyyppi C1.
Tyyppi C2.
Tyyppi D.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kakkabet Wikimedia Commonsissa
Kaitselmuksesta

| Kaitselmuksesta> De providentia |
| --- | --- |
 Teokse alku vuoden 1594 painoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Seneca nuorempi
Kieli:  latina
Genre:  filosofia
Julkaistu:  noin 63–64
Suomennos
Suomentaja:  K. P. Kalliovaara
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1928
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaitselmuksesta (lat. De providentia) on Seneca nuoremman kirjoittama lyhyt tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti kaitselmusta, jumalallista johdatusta. Seneca kirjoitti teoksen elämänsä loppupuolella, noin vuonna 63–64.
Teoksen koko nimi on Dialogorum Liber I ad Lucilium quare aliqua incommoda bonis viris accidant, cum providentia sit. De providentia (”Dialogit, yksi kirja, Luciliukselle: Miksi hyville ihmisille sattuu yhtä ja toista vastoinkäymistä, vaikka on olemassa kaitselmus. Kaitselmuksesta”).
Sisältö

»Hyve herpoaa ilman vastustajaa; vasta sitten, kun se kärsivällisyydessä näyttää voimansa, osoittautuu, mitä se on ja mitä se saa aikaan – – Ei ole väliä sillä mitä kärsit, vaan miten kärsit.»
Senecan teos on muodoltaan eräänlainen dialogi eli keskustelu, jossa Seneca käy läpi ystävänsä Luciliuksen kysymyksiä. Se koostuu kuudesta lyhyehköstä luvusta. Senecan tavoitteena teoksessaan oli sovittaa stoalaiseen filosofiaan sisältynyt ajatus jumalallisesta kaitselmuksesta yhteen sen kanssa, että maailmassa on pahaa. Näin hän käsitteli tavallaan niin kutsuttua pahan ongelmaa tai ainakin osaa siitä.
Seneca aloittaa Luciliuksen kysymyksellä siitä, miksi myös hyvät miehet voivat kohdata elämässään vastoinkäymisiä ja epäonnea. Kuinka tämä sopii yhteen sen kanssa, että kaitselmuksen määräämän maailmanjärjestyksen tulisi olla hyvä?
Seneca vastaa Luciliukselle stoalaisesta näkökulmasta. Hän kuvaa ensin sitä, kuinka koko kaikkeus selvästi on kaitselmuksen ohjaama, mutta sanoo olevan tarpeetonta jatkaa aiheesta enemmän, koska Lucilius jo hyväksyy kaitselmuksen olemassaolon. Luciliuksen varsinaiseen kysymykseen Seneca vastaa, että hyville miehille (viisaille) ei voi tapahtua mitään, mikä olisi todella pahaa, koska vastakohdat eivät voi sekoittua toisiinsa. Vastoinkäymisiltä vaikuttavat asiat ovat todellisuudessa keinoja, joilla viisas voi kehittää hyveitään ja tulla entistä vahvemmaksi.
Seneca käyttää todistellessaan analogioita ja esimerkkejä lääketieteestä, kilpataisteluista, sodankäynnistä, koulutuksesta ja Rooman historiasta. Esimerkiksi lääketieteessä suoritetaan joskus epämiellyttäviä hoitoja, joiden tarkoituksena kuitenkin on potilaan parantaminen. Sodanjohtajaa valitsee parhaat miehensä kovimpiin koitoksiin, opettaja taas antaa syvintä opetusta juuri parhaille oppilaille. Historia taas osoittaa, että kohtalo valitsee yleensä kaikkein parhaimmat ja lujimmat ihmiset (kuten Cato nuoremman) koetellakseen näitä onnettomuuksilla. Samoin elämän vastoinkäymisissä on kyse vain siitä, että ”jumala on nähnyt meidät ansiokkaiksi koetellakseen meissä, kuinka paljon inhimillinen luonto jaksaa kestää”.
Seneca selittää, että todella viisas ei koskaan antaudu vastoinkäymisten edessä vaan kulkee niiden läpi, ja vaikka hänet lyötäisiinkin, hän jatkaisi taistelua polvillaan. Viisas ymmärtää kohtalon ja siihen liittyvän suunnitelman, ja näin hänellä ei ole mitään pelättävää tulevaisuuden suhteen. Hän ei myöskään toivo mitään, koska hänelle on jo kaikki – hänen oma hyvä käytöksensä. Seneca kehottaa Luciliusta noudattamaan kyynikkofilosofi Demetrios Sunionilaisen esimerkkiä siinä, ettei tämä pitänyt mitään omanaan vaan lainana jumalilta. Johtopäätös on näin se, että hyville ihmisille ei todellisuudessa tapahdu mitään pahaa. Täytyy vain ymmärtää, mitä ”paha” tarkoittaa: viisaalle pahaa olisivat pahat ajatukset, rikoksiin syyllistyminen tai rahan ja maineen tavoittelu. Viisaalla on jo kaikki mahdollinen hyvä.
Teos päättyy itsemurhaa koskeviin mietiskelyihin: jos ihminen ei tahdo taistella kärsimyksiä vastaan kuvatulla tavalla, hän voi aina paeta. Kuolema on tehty ihmisille helpoksi.
Kirjallisuutta > Suomennos

Seneca, Lucius Annaeus: Kaitselmuksesta.  (Suomentanut K. P. Kalliovaara. Kariston klassillinen kirjasto 43)  Hämeenlinna:  Karisto, 1928.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Seneca, Lucius Annaeus & Usher, Mark David: ”Selections from De providentia”, A Student's Seneca: Ten Letters And Selections from De Providentia And De Vita Beata, s. 27-32.  Norman, Oklahoma:  University of Oklahoma Press, 2006.  ISBN 0806137444  Teos Google Booksissa. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Teos

Seneca, Lucius Annaeus: De Providentia. The Latin Library. (latinaksi)
Seneca, Lucio Anneo: De Providentia (latinaksi) (italiaksi)
Seneca, Lucius Annaeus: De Providentia (latinaksi)
Seneca, Lucius Annaeus: Of Providence WikiSource (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Niem, Annrose: Seneca, De Providentia. Ein Kommentar. (saksaksi)
Luettelo Paimion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Paimion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Paimion kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Kaksintaistelupistooli

Kaksintaistelupistoolit kuljetuslaatikossa
Kaksintaistelupistoolit ovat erityisesti kaksintaistelua varten tehtyjä pistooleita.
Kaksintaistelukäytäntö kehittyi Etelä-Euroopassa renessanssiaikana ja oli suosionsa huipulla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa 1700-luvulla. Vaikka kaksintaistelut julistettiin laittomiksi monissa maissa, niitä järjestettiin Euroopassa ja Amerikassa vielä 1800-luvun alkuun saakka.
Aluksi kaksintaistelijat käyttivät tavallisia pistooleita, mutta noin 1770-luvulta lähtien englantilaiset ja ranskalaiset asesepät alkoivat valmistaa erityisesti kaksintaisteluihin tarkoitettuja pistooleita. Ne toimitettiin yleensä pareittain puisissa kankaalla vuoratuissa kuljetuslaatikoissa, jotka sisälsivät kaksi täysin samanlaista pistoolia. Kaksintaistelut kuuluivat lähinnä yläluokan tapakulttuuriin, ja kalliit kaksintaistelupistoolit olivat samalla myös statussymboleita.
Useimpien kaksintaistelupistoolien kokonaispituus oli noin 38 cm ja piipun pituus noin 25 cm. Yleiset säännöt edellyttivät, että nämä aseet olivat sileäpiippuisia ja vain perustähtäimellä varustettuja. Ne olivat tarkkoja vain 18 metriin saakka, mikä oli yleinen ampumaetäisyys kaksintaisteluissa.
Kaksintaistelupistooleissa oli vain vähän koristeita, jotta ne eivät aiheuttaisi tähtäämistä vaikeuttavia heijastuksia. Kaksintaistelupistooleita käytettiin usein myös ylellisinä lahjaesineinä, joilla ei ollut tarkoitustakaan ampua.
Luettelo Makedonian kuninkaista

Tämä on luettelo historiallisen Makedonian kuninkaista.
Makedoniaa hallitsivat aluksi Argeadien hallitsijasukuun kuuluneet kuninkaat. Kuninkaat väittivät sukunsa olevan lähtöisin myyttisestä Herakleesta Argoksen Temenidien hallitsijasuvun kautta. Kuningas Aleksanteri I sai osallistua Olympian kisoihin, koska hänet laskettiin kreikkalaiseksi.
Vaikka kuninkaaksi valittiinkin aina hallitsijasuvun jäsen, kuninkaalla ei ollut paljon valtaa, vaan hänen valtansa perustui makedonialaisten aristokraattien tukeen. Kuninkaan valta kasvoi aristokraattien kustannuksella Filippos II:n aikana, ja Aleksanteri Suuren aikana se kasvoi entisestään.
Makedonian kuninkailla oli yleensä useita vaimoja, ehkä siksi että tarjolla olisi aina ollut kruununperillisiä. Kuninkaan kuollessa hänen vanhimmalla aikuisella pojallaan oli yleensä etuoikeus kruunuun. Kuningas valittiin kuitenkin kansankokouksessa, johon osallistuivat asepalvelukseen kykenevät miespuoliset makedonialaiset. Kokous valitsi kuninkaan argeadien suvun keskuudesta. Jos kuninkaalla ei ollut täysi-ikäisiä poikia, valittiin kruununperilliselle yleensä holhooja (m.kreik. επίτροπος), joka myös toimi sijaishallitsijana kuninkaan sijasta. Sijaishallitsija oli yleensä kuninkaan sukulainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Makedonian kuninkaista Wikimedia Commonsissa
Kaksiraitakirjoahven

| Kaksiraitakirjoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Caquetaia
Laji::  myersi
Kaksiosainen nimi
 Caquetaia myersi  (Schultz, 1944) 
Synonyymit
 Petenia myersi Schultz, 1944  Caquetaia amploris Fowler, 1945 
Katso myös
   Kaksiraitakirjoahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaksiraitakirjoahven (Caquetaia myersi) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi myersi on nimetty iktyologi George S. Myersin mukaan.
Kaksiraitakirjoahven voi kasvaa korkeintaan 19 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan Amazon-joen altaalta Kolumbiasta ja Ecuadorista. Laji elää noin 200–400 metrin syvyydessä 22–30 asteen lämpöisissä vesissä. Sopiva pH-arvo sille on 6,5–7,5. Kaksiraitakirjoahven on nuorena kaikkiruokainen, ja täysikasvuisena se käyttää ravinnokseen muita kaloja. Laji munii yhden kudun aikana noin 1 000 mätimunaa, joita sekä naaras että koiras vartioivat munien kuoriutumiseen asti. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut kaksiraitakirjoahvenen elinvoimaiseksi lajiksi.
Luettelo Parikkalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Parikkalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Parikkalan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.  Parikkalaan on liitetty Saaren ja Uukuniemen kunnat.
Luettelo maastojuoksun Suomen-mestareista

Tämä on luettelo maastojuoksun Suomen-mestareista. Miehet kilpailivat maastojuoksun Suomen-mestaruudesta ensimmäisen kerran vuonna 1913, ja lyhyt matka tuli ohjelmaan mukaan vuonna 1932. Naiset kilpailivat Suomen-mestaruudesta ensimmäisen kerran vuonna 1955, ja kaksi matkaa tuli ohjelmaan 2020.
Kajaanin vaakuna

Kajaanin vaakuna
Kajaanin vaakuna on Kajaanin kaupungin tunnus, joka on uudelleen piirretty kaupungin aiemman vaakunan pohjalta, joka puolestaan perustuu kaupungin sinetteihin 1600- ja 1700-luvuilta. Sen aihe viittaa kaupungin syntyyn Kajaanin linnan ympärille, joka perustettiin rajalinnoitukseksi 1600-luvun alkupuoliskolla Ämmänkosken keskellä sijainneelle saarelle.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä alaisesta aaltokoroisesta hopeahirrestä nouseva kultainen kaksitorninen linna, jonka ikkuna- ja oviaukot punaiset”.
Vaakunan historiaa

Kajaanin kaupungin perusti vuonna 1651 kreivi Pietari Brahe saamansa läänityksen hallintokeskukseksi rakenteilla olleen Kajaanin linnan eteläpuolelle. Kaupunki sai vuonna 1660 sinetin, jossa oli kuvattuna nelitorninen linna virtaavan joen keskellä. Kaupungin perustamisasiakirjat sinetin ohella kuitenkin tuhoutuivat venäläisten piirittäessä linnaa suuren Pohjan sodan aikana vuonna 1716. Vuonna 1727 kaupungille laadittiin uusi sinetti, jossa linna kuvattiin kahdella tornilla, joiden väliin oli sijoitettuna ritarinkruunu.
Venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati Kajaanin 1700-luvun sinetin pohjalta oman ehdotuksensa kaupungin vaakunaksi vuonna 1861. Ehdotuksessa kaksitorninen linna oli kuvattuna punaisena hopeisella pohjalla, sinisen virran yllä. Sinetin tapaan virran yli oli asetettuna kultainen silta ja linnan tornien väliin punainen ritarinkruunu. Kilven taustaa koristivat ankkurit, mahdollisesti kuvastamassa sisävesiliikennettä. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan otettu käyttöön.
1800-luvun lopulla Kajaanin vaakunaksi alkoi vakiintua kaupungin ensimmäiseen sinettiin pohjautuva vaakuna, jossa hopeisella pohjalla virtaavaan siniseen jokeen oli asetettu kultainen neljällä kulmatornilla varustettu linna. Linnan sisäpiha kuvattiin usein hopeisena ja sen ovi- ja ikkuaikot punaisina. Kyseinen vaakuna säilyi käytössä 1950-luvulle asti, jolloin Suomen vanhoja kaupunginvaakunoita uusittaessa Kajaanin vaakunakin alettiin nähdä epäsoveliaana; Kajaanin linnassa ei koskaan ollut neljää tornia ja linnan kuvaaminen yläviistosta rikkoi heraldiikan perinteitä.
Kaupungin uuden vaakunan piirsi pääasiassa 1700-luvun sinetin pohjalta heraldikko Olof Eriksson, ja Kajaanin kaupunginvaltuusto hyväksyi sen 23. huhtikuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 30. kesäkuuta samana vuonna. Kaupungin vanha vaakuna esiintyy yhä Kainuun rajavartioston lipussa. Kajaanin vaakunan pelkistettyä mallia käytettiin heraldikko Ahti Hammarin suunnittelemassa Oulun läänin vaakunassa vuosina 1962–2009.
Piirros Kajaanin alkuperäisestä vuoden 1660 sinetistä.
Kajaanin toinen sinetti kuvattuna vuoden 1734 teoksesta Dissertatio geographica de Ostrobotnia.
Von Köhnen ehdotus Kajaanin vaakunaksi. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Oulun läänissä.
George Granfeltin mukaelma Kajaanin vanhasta vaakunasta vuodelta 1892.
Kajaanin vanha vaakuna Otavan Pienessä tietosanakirjassa, 1925-1928.
Kajaanin vanha vaakuna vuoden 1951 postimerkissä.
Aiheesta muualla

Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013.
Kake (nimi)

| Kake |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Nimen alkuperä:  esim. Kaarle, Kaarlo, Kalervo, Kalevi, Kalle, Kauko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kake on useista miesten etunimistä käytetty suomalainen puhuttelumuoto. Se voi pohjautua ainakin Kaarleen, Kaarloon, Kalervoon, Kaleviin, Kalleen ja Kaukoon sekä suomenruotsalaiseen yhdysnimeen Karl-Erik.
Virallisena etunimenä Kake on hyvin harvinainen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoissa tämännimisiä miehiä on vuoteen 2020 mennessä ollut alle 15.
Tunnettuja Kakeja

Kake Puhuu, oik. Kalevi Rainio, muusikko
Kake Randelin, oik. Kauko Randelin, iskelmälaulaja
Teppo ”Kake” Velin, rumpali
Kuvitteellisia Kakeja

Kake, päähenkilö Tom of Finlandin Kake-sarjakuvissa
Kake, Jarkko Tiaisen esittämä hahmo keskusteluohjelmassa Kaken pesula
Kakskerran vaakuna

Kakskerran vaakuna (1958–1967)
Kakskerran vaakuna oli Kakskerran kunnan tunnus. Sen veneet viittasivat kunnan asemaan saaristokuntana, ja niiden lastina olleet tiilet kertoivat paikkakunnalla jo keskiajalla harjoitetusta tiilenlyönnistä ja niin kuljettamisesta muun muassa Turun linnan ja Turun tuomiokirkon rakentamisen tarpeisiin. Samalla vaakuna-aiheen toisto tekee siitä puhuvan vaakunan viitaten kunnan nimeen.
Vaakunan selitys kuuluu  ”kultakentässä kaksi mustaa, peräsimellä varustettua venettä hirsittäin alatusten, kummassakin venessä punainen, porraspäädyn muotoinen tiilipino.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Kakskerran kunnanvaltuusto hyväksyi sen 24. syyskuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 5. kesäkuuta 1957.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1968, kun Kakskerta liitettiin Turun kaupunkiin.
Kaksikkovihvilä

| Kaksikkovihvilä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Vihvilät Juncus
Laji::  biglumis
Kaksiosainen nimi
 Juncus biglumis  L. 
Katso myös
   Kaksikkovihvilä Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaksikkovihvilä (Juncus biglumis) on pieni vihviläkasvi, joka kasvaa lähinnä Euraasian pohjoisosissa, Suomessa tunturialueilla. Se on kalkinsuosijakasvi. Se muistuttaa hieman kolmikkovihvilää. Kasvilla on vähäinen juurakko ja se on monivuotinen. Lehtilapa lähtee varren alaosan tupesta. Lehtiä on kolmesta viiteen, ja niiden läpimitta on noin millimetri, pituus yleensä alle kolme senttimetriä. Kukinnossa on tavallisimmin kaksi kukkaa, josta ylemmän kukkaperä on noin millimetrin mittainen. Kukassa on kuusi hedettä ja kuusi kehälehteä kahdessa kiehkurassa. Kota on pitkänomainen, ruskeasärmäinen. Siemen on soikea ja limainen.
Aiheesta muualla

Juncus biglumis Nordaflora.no (norjaksi)
ITIS: Juncus biglumis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Juncus biglumis (englanniksi)
Flora of North America: Juncus biglumis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q15504992  Wikispecies: Juncus biglumis  BOLD: 260115  CoL: 3QTHX  EoL: 301230  EPPO: IUNBG  EUNIS: 185947  FNA: 222000097  GBIF: 2701896  iNaturalist: 164254  IPNI: 442732-1  IRMNG: 10186314  ITIS: 39225  IUCN: 64315557  NatureServe: 2.149682  NBN: NBNSYS0000002237  NCBI: 253142  Observation.org: 119024  Open Tree of Life: 984445  Plant List: kew-314533  PLANTS: JUBI2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:442732-1  RHS: 159440  Tropicos: 16900035  VASCAN: 6253  WFO: wfo-0000775983  Laji.fi: MX.40224
Luettelo länsirintaman taisteluista

Luettelo länsirintaman taisteluista ensimmäisessä maailmansodassa:
Taistelut > 1914

Saksan hyökkäys Belgiaan
Frontiersin taistelu
Monsin ja Le Cateaun taistelu
Marnen ensimmäinen taistelu
Aisnen ensimmäinen taistelu
Albertin taistelu
Ensimmäinen Arrasin taistelu
Ypresin ensimmäinen taistelu
Taistelut > 1915

Neuve Chapellen taistelu
Ypresin toinen taistelu
Festubertin taistelu
Artoisin ensimmäinen taistelu ja Loosin taistelu
Taistelut > 1916

Verdunin taistelu
Sommen ensimmäinen taistelu
Vimyn harjanteen taistelu
Taistelut > 1917

Nivellen offensiivi
Messinesin taistelu
Passchendaelen taistelu
Cambrain taistelu
Taistelut > 1918

Kevätoffensiivi
Villers-Bretonneux’n taistelu
Aisnen kolmas taistelu
Cantignyn taistelu
Belleaun metsän taistelu
Marnen toinen taistelu
Amiensin taistelu
Ympärysvaltojen viimeiset hyökkäykset
Epéhyn taistelu
Hiroshi Kajiyama

Hiroshi Kajiyama (s. 13. kesäkuuta 1953) on 1970-luvulla maailman huipulla kilpaillut japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Saavutukset > Olympialaiset

Montréal 1976
Kultaa joukkuekilpailussa
Pronssia hypyssä (19,275)
Viides moniottelussa (115,425)
Saavutukset > MM-kilpailut

Varna 1974
Kultaa joukkuekilpailussa
Hopeaa permannolla
Pronssia hypyssä
Strasbourg 1978
Kultaa joukkuekilpailussa
Hopeaa nojapuilla
Kaksikymmentä minuuttia rakkautta

| Kaksikymmentä minuuttia rakkautta> Twenty Minutes of Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charlie Chaplin
Käsikirjoittaja:  Charles Chaplin
Tuottaja:  Marc Sennett
Kuvaaja:  Frank D. Williams
Pääosat:  Charles Chaplin   Minta Durfee   Edgar Kennedy   Gordon Griffith   Chester Conklin   Josef Swickard   Hank Mann
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Keystone Studios
Levittäjä:  Keystone Studios
Ensi-ilta:  20. huhtikuuta 1914
Kesto:  7 min
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva (alkuperäiset välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaksikymmentä minuuttia rakkautta (Twenty Minutes of Love) on yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva, jota pidetään ensimmäisenä Charlie Chaplinin ohjaamana ja käsikirjoittamana elokuvana.
Kun Charlie Chaplin sai rukkaset -elokuvan valmistusvaiheessa Chaplin ilmoitti tuottaja Marc Sennettille olevansa valmis ohjaamaan jatkossa omat elokuvansa. Sennett suostui ehdotukseen, kun Chaplin lupasi kiinnittää 1 500 dollarin takuusumman, jonka hän olisi maksanut, jos hänen elokuvastaan tulisi esityskelvoton. Chaplinin ensimmäisestä ohjaustyöstä ei ole kuitenkaan aivan varmuutta. Hän kirjoitti itse omaelämäkerrassaan 1964, että se olisi ollut Charlie sateessa. Kuitenkin vuodelta 1914 säilyneessä dokumentissä Chaplin esittelee myös ennen elokuvaa Charlie sateessa julkaistun elokuvan Kaksikymmentä minuuttia rakkautta omakseen.
Chaplin on elokuvassa kulkuri, joka varastaa puistossa taskuvarkaalta kellon. Kulkuri antaa kellon taskuvarkaan tyttöystävälle, johon haluaa tehdä vaikutuksen. Kulkuri joutuu tämän takia yhteenottoihin kellon todellisen omistajan taskuvarkaan ja lain kanssa.
Aiheesta muualla

Kaksikymmentä minuuttia rakkautta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kaiutin

Kaiutin.
Kaiutin eli kovaääninen on sähköakustinen laite, joka muuttaa päätevahvistimelta saapuvan audiosignaalin ilmanpaineen vaihteluiksi eli ääneksi. Kaiuttimen toiminta perustuu yleensä dynaamiselle periaatteelle, jossa – yleensä kestomagneetilla synnytetyssä – magneettikentässä olevaan puhekelaan johdetaan äänisignaalin tahtiin vaihtelevaa sähkövirtaa. Tämä aiheuttaa induktioilmiön vuoksi puhekelaan yhdistettyyn kaiuttimen kartioon mekaanisen liikkeen ja sitä kautta ilmanpaineen vaihtelun, eli äänen. Kaiuttimen kartiota kutsutaan joskus kalvoksi.