Kikka
Ura > Nousu suosioon

Kikka nousi suosioon vuonna 1989 ilmestyneellä ”Mä haluun viihdyttää” -singlellään, jonka toisena puolena oli kappale "Ei kauniimpaa voi todella tietää". Singleä seurannutta samannimistä albumia (Mä haluun viihdyttää) myytiin lyhyessä ajassa yli 70 000 kappaletta. "Mä haluun viihdyttää" -kappale voitti kaikki mahdolliset äänestykset, ja kappaleesta kuvattu musiikkivideo, joka aiheutti myös kohua nännivilautuksellaan, pyöri televisiossa toistuvasti. Musiikkivideon ensiesitys oli Mikko Alatalon juontamassa Jukebox-ohjelmassa. Kikan manageri piti nännivilautusta katastrofina, ja omien sanojensa mukaan he viettivät Kikan kanssa kappaleen televisioesitystä seuranneen viikonlopun neljän seinän sisällä. Maanantaina puhelin oli kuitenkin täynnä keikka- ja haastattelupyyntöjä. Albumin nimikkokappaleen on sanottu ottaneen soundiinsa vaikutelmaa Kylie Minoguen hitistä "Got to Be Certain". Audiovox solmi Kikan kanssa sopimuksen, jonka mukaan levyjä tehdään niin monta kuin artisti haluaa tehdä. Mä haluun viihdyttää -albumilla on Mona Caritalta lainatut kappaleet "Anna kulta anna", "Satu kaunis rakkauden" ja "On nuori ilta tää", sekä Nisa Sorayan aiemmin levyttämät kappaleet "Huone 105" ja "Anna rakas raju hetki". Muiden kappaleiden sanoituksista vastasi Juha Vainio ja sävellyksistä Veikko Samuli.
Ensimmäisen albumin tuoma menestys hyödynnettiin, ja uutta pitkäsoittoa alettiin tehdä saman tien. Kakkoslevy Kiihkeät tuulet ilmestyi kesällä 1990, ja sitä myytiin esikoistakin enemmän. Kesäisestä nimikkokappaleesta tuli hitti, kuten myös cover-versiosta Ami Aspelundin kappaleesta "Apinamies". Samana vuonna Kikka osallistui vielä Syksyn säveleen kaiketi uransa tuon jälkeen tunnetuimmaksi tulleella kappaleella "Sukkula Venukseen". Kappale oli Juha Vainion sanoittama. Sanat lähetettiin Sveitsistä melkoisessa kiireessä. Tämä kappale jäi Juha Vainion tiettävästi viimeiseksi kokonaan itse tekemäksi ja levytetyksi sanoitukseksi. Kikka sijoittui kisassa kolmanneksi Rainer Frimanin ja Irwinin jälkeen. Kikka itse kertoi olleensa sijoitukseen tyytyväinen ja saaneensa esityksestä paljon positiivista palautetta, vaikka Kikan esiintymisasu herätti myös närkästystä joissakin naiskatsojissa. Yllään Kikalla oli väljät ja pussimaiset housut, välkehtivä, tiukka ja vartalonmyöteinen yläosa sekä glitterillä peitetty kapteenin lakki.
Tässä vaiheessa suosio kuitenkin kääntyi ensimmäistä kertaa artistia vastaan, ja Kikka joutuikin äänihuulileikkaukseen helmikuussa 1991 liian keikkailun vuoksi. Äkillinen sairastuminen sai Kikan miettimään koko uransa suuntaa. Hän kertoi työnsä olevan todella raskasta ja haluavansa tehdä välillä jotain aivan muuta ja erilaista. Vuonna 1991 Kikka osallistui kuitenkin Syksyn säveleen, tällä kertaa kappaleella "Kierrätä pyöritä mua". Edellisen vuoden tapaan kappale sijoittui kolmanneksi. Kolmosalbumia Kikka 3 myytiin 62 000 kappaletta, ja se sisältää myös "Sukkula Venukseen" -kappaleen. Tässä vaiheessa Kikalle alkoivat tehdä musiikkia pääasiallisesti Ilkka Vainio, Risto Asikainen sekä Aappo I. Piippo yhdessä Veikko Samulin kanssa Juha Vainion kuoltua. Kikka 3 -albumilta julkaistiin myös single "Onnen nainenkin silloin vasta saa" / "Geisha mä olen sun", jonka ykköspuoli oli ensimmäinen Suomessa levytetty naisen esittämä rap-kappale.
Vuonna 1992 Kikka osallistui euro­viisu­karsintoihin muttei päässyt finaaliin asti. Kikka oli päättänyt haluavansa euroviisuihin pari vuotta aikaisemmin Syksyn sävelen kolmossijan jälkeen, sillä hänen voitontahtonsa oli kova. Audiovoxissa haluttiin kuitenkin varjella artistin ääntä äänihuulileikkauksen jälkeen, joten Kikalle tuotettiin kokoelma-albumi nimeltään Parhaat puoleni. Levyllä oli tosin mukana myös neljä uutta kappaletta: "Kierrätä pyöritä mua", "Painetta palloon", "Parhaat puoleni" ja "Zoomaile mua". Euroviisuhuumassa levy myi vielä 37 000 kappaletta. Samalla se oli Kikan viimeinen albumi, jota myytiin kasettina, LP:nä ja CD:nä.