stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mika Myllylä
Saavutukset > Muut huomionosoitukset

Mika Myllylä on saanut viisi Suomen Olympiakomitean myöntämää sisupuukkoa. Näistä kolme jaettiin Lillehammerissa 1994 ja kaksi Naganossa 1998.
Myllylä sai elokuussa 2020 oman patsaan kotikuntaansa Haapajärvelle. Kritiikkiä osakseen saaneen muistomerkin nimi on Murtunut latu, ja sen on suunnitellut halsualainen taiteilija Seppo Kalliokoski. Patsaan oli määrä valmistua jo vuonna 2019, jolloin tuli kuluneeksi 50 vuotta Myllylän syntymästä, mutta julkistus siirtyi eteenpäin rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mika Myllylä Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Mika Myllylä Wikisitaateissa
Mika Myllylän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
YLE Elävä arkisto: Mika Myllylän tie
Miesten 30 kilometrin hiihdon olympiavoittajat
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen  2024: Aleksander Barkov 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)
Romane Miradoli

| Romane Miradoli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1994 (ikä 31) Bonneville, Ranska
Uran tiedot
Pituus:  169 cm
Seura:  CS Flaine
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2012–
Paras sijoitus:  1.
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  4
 Tietolaatikko päivitetty 14.3.2025 
Aiheesta muualla
www.romane-miradoli.com
Romane Miradoli (s. 10. maaliskuuta 1994 Bonneville) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän kilpailee suurpujottelussa, supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa.
Miradoli debytoi alppihiihdon maailmancupissa joulukuussa 2012 Sankt Moritzin superalppiyhdistetyssä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2014 Altenmarkt-Zauchenseen superalppiyhdistetystä oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Banskon alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2015. Hän oli viides La Thuilen supersuurpujottelussa helmikuussa 2016. Toisen kerran hän saavutti saman sijoituksen Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2019 ja kolmannen kerran Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa – ja voittonsa – hän saavutti Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2022. Joulukuissa 2022 hän sijoittui Sankt Moritzin supersuurpujottelussa kolmanneksi. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa kolmanneksi. Hän sijoittui kolmanneksi La Thuilen toisessa supersuurpujottelussa.
Miradoli saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia suurpujottelussa ja syöksylaskussa vuonna 2013 sekä hopeaa superalppiyhdistetyssä vuonna 2015. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä 16:nneksi sekä syöksylaskussa 31:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui syöksylaskussa 18:nneksi ja supersuurpujottelussa 19:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi, syöksylaskussa 20:nneksi ja suurpujottelussa 25:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista ja syöksylaskussa kolmastoista. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui syöksylaskussa 15:nneksi. Saalbach-Hinterglemmin MM-kilpailuissa 2025 hän oli supersuurpujottelussa viidestoista.
Käännös suomeksi
Agricolan seurakunta

| Agricolan seurakunta |
| --- | --- |
 Mikael Agricolan kirkko
Suuntautuminen:  luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Helsingin hiippakunta
Rovastikunta:  Helsingin tuomiorovastikunta
Perustettu:  1968
Erotettiin:  Johanneksen seurakunta
Liitetty:  1999
Liitettiin:  Helsingin tuomiokirkkoseurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Agricolan seurakunta oli vuosina 1968–1999 Helsingissä toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Agricolan seurakunta erotettiin Johanneksen seurakunnasta vuonna 1968 omaksi seurakunnakseen. Seurakunta liitettiin vuonna 1999 Helsingin tuomiokirkkoseurakuntaan.
Kirkkoherrat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Agricolan seurakunnan kirkkoherroina:
1968–1979: Matti Vironmäki
1980–1986: Martti Alaja
Dnipro

| Dnipro (Дніпро) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Dnipro
 Koordinaatit: 48°27′0″N, 34°59′0″E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Dnipropetrovskin alue
Piiri:  Dnipron piiri
Perustettu:  1776
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Ivan Ivanovytš Kulitšenko
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  405 km²
Väkiluku (2022)  ():  968 502
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  49 000
Suuntanumero(t):  +380 56(2)
 
 gorod.dp.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dnipro (ukr. Дніпро, Dnipro) on kaupunki Ukrainassa Kiovan eteläpuolella, Dneprjoen (ukr. Dnipro) varrella. Dnipro on Ukrainan neljänneksi suurin kaupunki lähes miljoonalla asukkaallaan. Se on myös Dnipropetrovskin alueen ja sen Dnipron piirin hallinnollinen keskus.
Dniproa on yleisesti pidetty kauniina kaupunkina. Sen vehreät puistokadut mutkittelevat molemmin puolin Dneprin rantavalleja. Vihreät puistot ja kukkulat tuovat oman säväyksensä kaupungin luonnonläheiseen mutta urbaaniin tunnelmaan. Dnipro on Ukrainan korkean teknologian, koulutuksen, koneenrakennuksen, lentokoneteollisuuden, metallurgian ja kaupankäynnin keskus. Kaupungissa sijaitsee muun muassa avaruusraketteja ja -laitteita valmistavaa teollisuutta.
Nimi

Dnipron aiempia nimiä Venäjän keisarikunnan ajalta ovat Jekaterinoslav ja Novorossijsk, neuvostoaikana kaupunki sai nimekseen Dnipropetrovsk; nykyiseen muotoon Dnipro nimi muutettiin vuonna 2016.
Historia

Dnipron alueella on ollut ihmisasutusta jo esihistoriallisista ajoista lähtien, muun muassa skyyttejä.
Nykyisen Dniprona tunnetun kaupungin perusti ruhtinas Grigori Potjomkin keisarinna Katariina II:n käskystä vuonna 1776 Jekaterinoslavin (ven. Eкaтepинocлaвъ, ukr. Катеринослав) nimisenä Lošakivkan alueelle Samarajoen haarakohtaan. Vuoteen 1782 mennessä kaupungissa oli jo 2 194 asukasta, mutta koska kevättulvien sillä oli tapana muuttua suoksi, vuotta myöhemmin koko kaupunki jouduttiin siirtämään aivan muualle, tällä kertaa nykyiselle paikalleen. Jekaterinoslav perustettiin uudelleen vuonna 1783 Zaporižžjaan, Polovytsian kylään ja siitä oli tarkoitus tehdä todellinen suurkaupunki pitkine ja suorine katuineen, palatseineen sekä puutarhoineen.
Katariina kuoli vuonna 1796. Äitiään "perheriitojen" vuoksi vihannut kruununperijä Paavali I pysäytti kaupungin rakentamisen tyystin ja sen nimi muutettiin Katariinaa ylistävästä Jekaterinoslavista Novorossijskiksi. Tämä ei kuitenkaan kestänyt kovin pitkään, sillä Paavalin salamurhan jälkeen ja poikansa Aleksanteri I:n noustua valtaistuimelle vuonna 1801, kaupungin nimi palautettiin takaisin Jekaterinoslaviksi (1802).
Muutoin kaupungissa ei kummoista kehitystä tapahtunut ennen kuin vuonna 1866 Donetskin hiilikaivosten perustaja, kymriliikemies John Hughes ja ukrainalainen Aleksandr Pol aloittivat rautamalmin kaivaukset Kryvyi Rihin alueella. Donetskista saatavaa hiiltä tarvittiin, jotta Kryvyi Rihin malmista saatiin sulatettua valurautaa, ja hiilen kuljettamiseen tarvittiin rautatie. Rautatie aloitti toimintansa vuonna 1884. Viimeistään siinä vaiheessa, kun Dneprin ylittävä Merefan-H’ersonin rautatiesilta avattiin, alkoi Jekaterinoslavin asukasluvun ja teollisuuden huikea kehitys.
Vuonna 1899 perustettiin Jeketerinoslavin kaivoskoulu, joka 1913 kohotettiin instituutiksi. Tästä kehittyi nykyinen Dnipron kansallinen polytekninen yliopisto. Jeketerinoslavin kaivosinstituutin opettajat olivat perustamassa myös Jekaterinoslavin yliopistoa, nykyistä Dnipron kansallista yliopistoa.
Venäjän vallankumousta 1917 seurannut sekava yhteiskunnallinen tilanne halvaannutti kaupungin teollisuuden ja liike-elämän täysin. Vuonna 1926 kaupungin nimi muutettiin Dnipropetrovskiksi Dneprjoen ja silloisen Ukrainan kommunistijohtajan Grigori Petrovskin mukaan.
Niin sanottu "Dnipropetrovskin klaani" on perinteisesti ollut vahvassa asemassa Ukrainassa. Siihen kuuluivat neuvostojohtajat Leonid Brežnev ja Nikita Hruštšov sekä Ukrainan presidentti Leonid Kutšma ja pääministerit Pavlo Lazarenko ja Julija Tymošenko. "Dnipropetrovskin klaani" on perinteisesti kilpaillut vallasta Itä-Ukrainan Donetskin ja lännen Lvivin kanssa.
Väestö ja kaupunkipiirit

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeinen väkiluvun lasku on jatkunut väestöarvioiden mukaan myös 2010- ja 2020-luvulla.  Venäjän hyökkäyssota (2022–) ja sitä edeltänyt Itä-Ukrainan sota on tuonut evakkoja kaupunkiin; toisaalta ilmaiskujen seurauksena pakolaisia on lähtenyt turvaan kauemmas.
| Vuosi | 1804  | 1825  | 1853  | 1861 (noin) | 1887 (noin) | 1897  | 1912 (noin) | 1923 | 1926 | 1931 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&06389.&&&&006 389 | &&&&&&&&&&&08412.&&&&008 412 | &&&&&&&&&&013011.&&&&0013 011 | &&&&&&&&&&019000.&&&&0019 000 | &&&&&&&&&&047000.&&&&0047 000 | &&&&&&&&&0112839.&&&&00112 839 | &&&&&&&&&0218500.&&&&00218 500 | &&&&&&&&&0126462.&&&&00126 462 | &&&&&&&&&0187570.&&&&00187 570 | &&&&&&&&&0315559.&&&&00315 559 |
| Vuosi | 1939 | 1959  | 1970  | 1979  | 1989 | 1991 (noin) | 2001  | 2014  (arvio) | 2022  (arvio) |  |
| Väkiluku | &&&&&&&&&0526998.&&&&00526 998 | &&&&&&&&&0661547.&&&&00661 547 | &&&&&&&&&0862100.&&&&00862 100 | &&&&&&&&01066016.&&&&001 066 016 | &&&&&&&&01177897.&&&&001 177 897 | &&&&&&&&01203000.&&&&001 203 000 | &&&&&&&&01065008.&&&&001 065 008 | &&&&&&&&&0997754.&&&&00997 754 | &&&&&&&&&0968502.&&&&00968 502 |  |
Vuonna 2001 kaupungin asukkaiden yleisimmät äidinkielet olivat väestönlaskennan mukaan: venäjä (&&&&&&&&&&&&&053.010000053,1 %), ukraina (&&&&&&&&&&&&&045.090000045,9 %),  ja muut kielet (&&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 %).
Väestö ja kaupunkipiirit > Kaupunkipiirit

Dnipron kaupunki jakautuu kahdeksaan paikallishallinnolliseen alueeseen, kaupunkipiiriin. Piireistä viisi sijaitsee Dneprin oikean ja kolme vasemman rannan puolella. Oheinen kartta kertoo kaupunkipiirien sijainnin. Kukin kaupunkipiiri on merkitty numerolla, jotka vastaavat alla olevan taulukon numerointia.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Numero | Kaupunkipiiri | Ukrainaksi (ukwiki) | Väkiluku  (VL 1989) | Väkiluku  (VL 1.12.2001) | Väkiluku (arvio 2008) | OSM-kartta |
| 1 | Amur-Nyžnodniprovskin piiri | Амур-Нижньодніпровський район | &&&&&&&&&0168768.&&&&00168 768 | &&&&&&&&&0160572.&&&&00160 572 | &&&&&&&&&0151515.&&&&00151 515 | OSM |
| 2 | Ševtšenkon piiri | Шевченківський район (aik. Бабушкінський район, Babuškinskyi rajon; Babuškinin piiri) | &&&&&&&&&0179570.&&&&00179 570 | &&&&&&&&&0159867.&&&&00159 867 | &&&&&&&&&0148654.&&&&00148 654 | OSM |
| 3 | Kirkkopiiri | Соборний район (aik. Жовтневий район, Žovtnevyi rajon; Lokakuun piiri) | &&&&&&&&&0194286.&&&&00194 286 | &&&&&&&&&0172002.&&&&00172 002 | &&&&&&&&&0168021.&&&&00168 021 | OSM |
| 4 | Teollisuuspiiri | Індустріальний район | &&&&&&&&&0136532.&&&&00136 532 | &&&&&&&&&0134924.&&&&00134 924 | &&&&&&&&&0131496.&&&&00131 496 | OSM |
| 5 | Keskustan piiri | Центральний район (aik. Кіровський район, Kirovskyi rajon; Kirovin piiri) | &&&&&&&&&&097275.&&&&0097 275 | &&&&&&&&&&072013.&&&&0072 013 | &&&&&&&&&&064989.&&&&0064 989 | OSM |
| 6 | Tšetšelivkan piiri | Чечелівський район (aik. Красногвардійський район, Krasnohvardijskyi rajon Punakaartin piiri) | &&&&&&&&&0131356.&&&&00131 356 | &&&&&&&&&0123022.&&&&00123 022 | &&&&&&&&&0117984.&&&&00117 984 | OSM |
| 7 | Novokodakin piiri | Новокодацький район (aik. Ленінський район, Leninskyi rajon Leninin piiri) | &&&&&&&&&0180149.&&&&00180 149 | &&&&&&&&&0162451.&&&&00162 451 | &&&&&&&&&0169756.&&&&00169 756 | OSM |
| 8 | Samaran piiri | Самарський район | &&&&&&&&&&089961.&&&&0089 961 | &&&&&&&&&&080157.&&&&0080 157 | &&&&&&&&&&077092.&&&&0077 092 | OSM |
Liikenne

Dniprossa on kansainvälinen lentoasema, josta ennen Venäjän sotatoimia lensi päivittäin reittikoneita Euroopan suuriin kaupunkeihin. Myös junayhteydet Dnipron rautatieasemalta läntiseen Eurooppaan ja Venäjälle ovat hyvät. Kiovasta Donetskiin johtava valtatie M04 (osa eurooppatietä E 50) kulkee kaupungin kautta, samoin Harkovasta etelään Krimin niemimaan Sevastopoliin johtava M26 (osa E 105:tä). Linja-autovuorot kulkevat muun muassa Venäjälle, Puolaan, Saksaan, Moldovaan ja Turkkiin.
Kaupungin sisäisessä liikenteessä on 20 johdinbussia, 16 raitiovaunua, 150 linja-autoreittiä, 16 junayhteyttä esikaupunkeihin sekä vuonna 1995 valmistunut kuusiasemainen metro.
Urheilu

Dniprossa toimii Ukrainan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaava, mutta aiemmin huomattavaa kansainvälistäkin menestystä saavuttanut jalkapalloseura FK Dnipro.
Aiheesta muualla

Dnipron www-sivusto
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin keskustaa vuonna 1910.
Ilmakuva kaupungista (2011)
Dnipron piirit (englanniksi).
Pennsylvania-kausi

| Kivihiilikauden jako> kausi | Kivihiilikauden jako> epookki | Kivihiilikauden jako> vaihe | Kivihiilikauden jako> ikä (mvs) |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Permi | Cisural | Assel | nuorempi |  |  |
| Kivihiili | Pennsylvania | Gžel | 298,9–303,7 |  |  |
| Kivihiili | Pennsylvania | Kasimov | 303,7–307,0 |  |  |
| Kivihiili | Pennsylvania | Moskova | 307,0–315,2 |  |  |
| Kivihiili | Pennsylvania | Baškiria | 315,2–323,2 |  |  |
| Kivihiili | Mississippi | Serpuhov | 323,2–330,9 |  |  |
| Kivihiili | Mississippi | Visé | 330,9–346,7 |  |  |
| Kivihiili | Mississippi | Tournai | 346,7–358,9 |  |  |
| Devoni | myöhäis | Famenne | vanhempi |  |  |
Kivihiilikauden jako ICS:n mukaan tammikuussa 2013.
Pennsylvania-kausi on kivihiilikauden ajanjakso noin 318-299 miljoonaa vuotta sitten. Kaudella syntyi valtavia hiilikerrostumia Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan maahan hautautuneista metsistä. 
Kautta nimitetään myös ylähiilikaudeksi. Kausi on saanut nimensä Pennsylvanian osavaltiosta, jonka alueella on runsaasti kivilajeja tältä aikakaudelta.
Eläimistö

Kaudella eli muun muassa suuri tuhatjalkainen Arthropleura ja jättiläissudenkorento Meganeura.
Sammakkoeläimiä oli paljon. Niistä jotkut olivat ihmistä suurempia.
Kaudella oli jo sammakkoliskoja (Cotylosauria), jotka olivat matelijoiden edeltäjiä. Matelijat kehittyivät tällä kaudella.  Näitä oli kaksi pääryhmää: anapsidit ja synapsidit.
Hylonomus oli varhainen lisko, anapsidimatelija. Synapsidien toiseksi varhaisin edustaja oli liskomainen pelykosauri Archaeothyris.
Noin 305 miljoonaa vuotta sitten sademetsät hävisivät laajoilta alueilta. Ympäristönmuutos aiheutti nelijalkaisten eläinten monimuotoistumisen.
Muut eliöt

Kaikki nykyiset sieniryhmät olivat olemassa jo Pennsylvania-kaudella.
Maantiede

Yhdysvaltain keskiosissa oli laajoja soita, joilla kasvoi saniaispuumetsiä. Etelässä vallitsi jääkausi. Meren pinta alkoi nousta peittäen suot alleen.
Kaudella lähes kaiken maa-alan aikoinaan käsittänyt jättimanner Pangea oli vahvasti muotoutumassa. Eteläinen Gondwanamaa oli törmännyt Euramerikkaan Afrikan ja Etelä-Amerikan pohjoisosien seuduilla. Ne sijaitsivat silloin päiväntasaajalla. Tämä törmäys katkaisi maapalloa lämmittäneen merivirran. Noin 306 miljoonaa vuotta sitten jäätikkö levisi Etelämantereella 50-60 leveysasteelle asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pennsylvania-kausi Wikimedia Commonsissa
Sukkot

Sukkot-maja Jerusalemissa asunnon parvekkeella.
Juutalaisia lehtimajassaan sukkotin aikana (Bernard Picart, 1724).
Sukkot (hepr. ‏סוכות‎, katokset tai majat) eli lehtimajajuhla on juutalainen juhla, jonka vietto alkaa tišri-kuun viidentenätoista päivänä. Länsimaisessa kalenterissa juhla ajoittuu syys-lokakuulle. Sen vietto on säädetty kolmannessa Mooseksen kirjassa (3. Moos. 23:34–44).
Sukkot on šavuotin ja pesahin ohella yksi Toorassa säädetyistä vuotuisista pyhiinvaellusjuhlista, šaloš regalim. Termin alkuperä on heprean sana regel, joka tarkoittaa jalkaa. Kysymyksessä ovat kolme juhlaa, jolloin juutalaisten tuli vaeltaa Jerusalemin temppeliin erityisiä juhlamenoja varten.
Sukkotin aikana juutalaiset syövät, viettävät aikaa ja jopa nukkuvat lehtimajoissa. Alun perin sukkot oli sadonkorjuujuhla. Sadonkorjuun aikaan maanviljelijät asuivat pienissä majoissa pelloillaan, jotta aikaa ei tuhlaantuisi kotimatkoihin. Lehtimaja muistuttaa juutalaisia majoista, joissa israelilaiset asuivat 40-vuotisen erämaavaelluksen aikana. Sukkotina juhlitaan Jumalan huolenpitoa ja kiitetään maan sadosta. Se on iloinen juhla katumuspäivät päättäneen jom kippurin jälkeen.
Israelissa sukkot kestää seitsemän päivää, joista ensimmäinen on varsinainen juhlapäivä jumalanpalveluksineen. Israelin ulkopuolella juhlaa vietetään kahdeksan päivää. Sukkotin jälkeinen päivä on nimeltään šemini atseret, ja sen jälkeen juhlitaan Tooraa Simhat Tora -juhlassa.
Sukkot mainitaan Vanhassa testamentissa myös paikannimenä useaan otteeseen.
Sukkotin tapoja ja perinteitä

Sukkotin keskeinen symboli on lehtimaja, suka. Tooran mukaan miesten ja bar mitsva -iän ylittäneiden poikien on asuttava lehtimajassa koko seitsenpäiväisen juhlan ajan. Tytöt ja naiset on vapautettu tästä mitsvasta, mutta halutessaan hekin voivat asua lehtimajassa. 
Konservatiivijuutalaisten keskuudessa sukaassa asumisen mitsva on ulotettu kaikkiin uskonnollisesti täysi-ikäisiin juutalaisiin.
Lehtimaja voidaan rakentaa mistä tahansa materiaalista, ja se voidaan pystyttää aivan talon viereen tai vaikka sen katolle. Majan katto tehdään kuitenkin aina jostakin eloperäisestä aineksesta, yleensä puun oksista, ja sen tulisi mielellään olla niin harva, että tähdet näkyvät sen läpi. Lopuksi maja koristellaan esimerkiksi hedelmillä, kukilla tai muilla koristeilla. Nykyään lehtimajan saattaa rakentaa esimerkiksi juutalainen seurakunta yhdessä, eikä siellä välttämättä nukuta öisin. Ortodoksijuutalaiset noudattavat Tooran käskyä kuitenkin kirjaimellisesti ja asuvat lehtimajoissa juhlan ajan niissä maissa, joissa ilmasto sen sallii.
Sukkotin ensimmäisen päivän jälkeen ei noudateta tarkkoja sapatin sääntöjä, mutta tarpeettomat toimet ja työnteko tai kaupankäynti eivät ole sallittuja. Sukkotin aikana juutalaiset perheet yleensä syövät hyvin ja käyvät vieraisilla toistensa lehtimajoissa. Perinteen mukaan lehtimajassa käy kunakin seitsemänä yönä lisäksi seitsemän vierasta: Aabraham, Iisak, Jaakob, Joosef, Mooses, Aaron ja Daavid.
Sukkotia seuraa välittömästi šemini atseret (שמיני עצרת). Perheet palaavat koteihinsa, ja synagogissa järjestetään erityinen jumalanpalvelus, jossa rukoillaan sadetta seuraavaksi vuodeksi. Israelissa shemini atseret kestää päivän, ja sen jälkeen seuraa simhat Tora (שמחת תורה), Tooran ilojuhla.
Sukkotin tapoja ja perinteitä > Neljä lajia

Toorassa käsketään juutalaisia ottamaan sukkotina neljä kasvilajia ja sitomaan ne yhteen tietyllä tavalla. Tätä kimppua kutsutaan lulaviksi, ja sitä käytetään sukkotin ajan rukouksissa. Neljään lajiin kuuluvat lulav eli palmunlehti, hadasim eli myrtinoksat ja aravot eli pajunoksat. Neljäs laji on etrog eli sukaattisitruuna. Lulavin keskelle sidotaan palmunoksa, sen toiselle puolelle kolme myrtinoksaa ja toiselle kaksi pajunoksaa.
Lulavia käytetään seuraavasti: kolmea ensimmäistä lajia pidetään oikeassa, etrogia vasemmassa kädessä. Rukoilija pitää käsiään erillään lausuessaan erityisen siunauksen. Sitten etrogilla kosketetaan lulav-nippua, ja sillä osoitetaan kaikkiin ilmansuuntiin sekä ylös ja alas.
Ortodoksijuutalaisille lulavin heiluttamisen mitsva on pakollinen kaikkina sukkotin päivänä paitsi sapattina kaikille uskonnollisesti täysi-ikäisille miehille. Myös naiset voivat halutessaan tehdä niin. Konservatiivijuutalaisten ja reformijuutalaisten keskuudessa kaikki aikuiset juutalaiset noudattavat seremoniaa. Se suoritetaan yleensä synagogassa tavallisen päivittäisen jumalanpalveluksen aikana, mutta sen voi tehdä myös kotona tai lehtimajassa. Lulavin ja etrogin kanssa kierretään usein myös synagoga ympäri siunauksia lausuen. Sukkotin seitsemäntenä päivänä (hoshana raba, suuri apu) synagoga kierretään ympäri seitsemän kertaa.
Sukkotiin liittyvät seremoniat perustuvat Tooraan. Neljä kasvilajia on mainittu kolmannessa Mooseksen kirjassa (3. Moos 23:40); niiden tarkempaa käyttöä ei kuitenkaan ole määritelty, mistä johtuvat erilaiset tulkinnalliset erot. Joidenkin mielestäkenen mukaan? neljää lajia tulisi käyttää lehtimajojen rakentamiseen, kuten käy ilmi Nehemian kirjasta (Neh. 8:14-18).
Aiheesta muualla

lubavitch.fi: Sukkot (englanniksi)
Sukkot (JewFaq) (englanniksi)
Gary Garb: Lehtimajan rakennusohjeet (englanniksi)
Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av
Israelin kansalliset juhlapäivät
Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim
| n k 3>  Mooseksen kirja (Leviticus) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Aaron  Abihu  Eleasar  Itamar  Mooses  Nabad 
Käsitteet:  Azazel  Israelin ylipappi  Israel  Juutalaiset juhlapäivät Elonkorjuujuhla  Pasuunansoiton päivä  Pääsiäinen ja happamattoman leivän juhla  Sapatti  Suuri sovituspäivä  Riemuvuosi  Lehtimajanjuhla  Koskemattomat hedelmät  Vikauhri 
Lehtimaja sisältä käsin.
Lulav
Kalle Ahola

Kalle Tapio Ahola (s. 24. tammikuuta 1972) on suomalainen laulaja, kitaristi ja näyttelijä, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, joka tuli tunnetuksi Don Huonot -yhtyeen laulusolistina. Yhtyeen hajoamisen jälkeen hän siirtyi soolouralle.
Joulukuussa 2008 Ahola ilmoitti koonneensa uuden yhtyeen nimeltä Durak. Aholan lisäksi yhtyeessä soittavat Janne Kasurinen, Mikko Ahonen ja Ville Kela. Yhtyeen ensimmäinen esiintyminen oli 16. joulukuuta 2008 Helsingin Semifinalissa. Durak lopetti toimintansa vuonna 2011, jolloin Kalle Ahola palasi takaisin soolouran pariin.
Kalle Ahola päätti vuonna 2022 perustaa Janne Halmkronan kanssa uuden yhtyeen nimeltään Kalle Ahola & Puut, jonka ensimmäinen single ”Juhannusyönä” ilmestyi kesäkuussa.
Ahola on näytellyt pääosaa Raimo O. Niemen elokuvassa Kissan kuolema (1994). Hän on näytellyt myös TV-sarjoissa Ruusun aika ja Pirunnyrkki.
Diskografia > Singlet

Klo 7 (2000)
Rumat lapset (2005)
Kadun aurinkoiselle puolelle (2005)
Kuolleen miehen saappaat (2005)
En koskaan (2006)
Kävelen vaan (2006)
Nämä päivät ovat meitä varten (2007)
Teräskaupunki (2007)
Korppi (2008)
Joki (2008)
Pervo (2008)
Puukkobulevardi (2011)
Tuulisella terassilla (2011)
Romua rakkauden valtatiellä (2011)
Simon Le Bon (2012)
Puhalla (2013)
Madrid (2013)
Valo jota hengitän (2018)
Lintumies (2018)