Miikul Pahomov
Tuotanto, julkaisutoiminta ja työskentely lyydin kielen hyväksi > Tutkimus- ja lehtitoiminta

Vuonna 1989 Pahomov valmistui Petroskoin yliopiston suomen kielen laitoksella ja 2000 suoritti filosofian lisensiaatin sekä 2017 filosofian tohtorin tutkinnon Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunnan suomen kielen, suomalais-ugrilaisten ja pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuksien laitoksella. Pahomov aloitti tieteellisen uransa Karjalan tiedekeskuksessa Petroskoissa, jossa hän toimi itämerensuomalaisten kielten tutkijana vuosina 1987–1991. Vuosina 1996–1997 hän työskenteli lyydin tutkijana Helsingin yliopistossa. Vuonna 2013 käynnistyneessä verkkosanakirjahankkeessa Pahomov toimi johtajana. Hankkeen tarkoituksena on luoda lyydi–suomi–venäjä-sanakirja. Hanketta toteutetaan yhteistyössä Lyydiläisen Seuran, Helsingin yliopiston ja Kotimaisten kielten keskuksen kesken. Kolmevuotista hanketta tukee Koneen Säätiö, ja sen ensimmäinen vaihe on saatettu loppuun.
Pahomov opetti karjalaa ja lyydiä Helsingin ortodoksisessa seurakunnassa vuosina 2002–2009 ja Helsingin yliopistossa vuosina 2011–2016. Vuonna 2013 hän toimi kouluttajana, kun Lyydiläinen Seura järjesti yhteistyössä Helsingin yliopiston kanssa lyydin kielen ja sen opettamisen kurssit Helsingissä. Hänen johdollaan koulutettiin 13 lyydiä osaavaa opettajaa, tutkijaa ja kulttuurityöntekijää Karjalan Sivistysseuran tukemana. Heistä kaksi opettaa nyt lyydin kieltä vapaaehtoisena oppiaineena Lyydinmaalla.
Vuonna 1989 julkaistussa diplomityössään Petroskoin yliopistolle Pahomov käsitteli Kuujärven paikannimistöä. Helsingin yliopistolle hän on vuonna 2000 tehnyt lisensiaatintyön, jonka aihe on lyydin äännehistoria. Työ on nimeltään Kuujärven lyydiläismurteen klusiilit astevaihtelusuhteineen. Vuonna 2011 Suomalais-Ugrilainen Seura julkaisi Kuujärven lyydin ensimmäisenä kielennäytekokoelmana Pahomovin teoksen Kuujärven lyydiläistekstejä (SUST 263).
Vuonna 2017 Pahomov julkaisi Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunnan suomen kielen, suomalais-ugrilaisten ja pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuksien laitokselle tekemänsä väitöskirjan Lyydiläiskysymys: Kansa vai heimo, kieli vai murre? Tämän tutkimuksen tavoitteena on lyydiläisten puhuman kielimuodon historiallinen ja taksonominen määrittäminen. Väitöskirjassaan Pahomov tarkastelee yksityiskohtaisesti lyydin kieltä ja lyydiläisten historiaa. Hän todistaa, että lyydin kieli täyttää itsenäisen kielimuodon kriteerit, ja varhaislyydin pohjalta ovat kehittyneet aunuksenkarjalan kieli eli livvi, osa varsinaiskarjalan murteita ja vepsän kielen pohjois- eli äänisvepsän murre.
Lukuisten Lüüdilaine-vuosijulkaisuun kirjoittamiensa artikkelien lisäksi Pahomovin monipuolisia tekstejä on julkaistu useissa aikakaus- ja sanomalehdissä ynnä tieteellisissä julkaisuissa, kuten Aamun Koitto, Alkukoti, Carelia, Elias, Etelä-Suomen Sanomat, Hiidenkivi, Karjalan Heimo, Karjalan Sanomat, Kieliposti, LiteraruS – Literaturnoje slovo, sanomalehdet Lyydilaine ja Lüüdilaine Sana, Neuvosto-Karjala, Oma Mua, Petrozavodskij Universitet, Pieni Puukello, Sever ja Yliopisto. Hänen kirjoituksiaan ovat julkaisseet esimerkiksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Võron instituutti sekä Arizonan yliopisto. Pahomov tunnetaan muun muassa Raisa Lardotin ja arkkipiispa Johanneksen teosten kääntäjänä ja toimittajana. Hän on toimittanut lyydinkielisiä kirjoja sekä Lüüdilaine ja Lüüdilaine Sana -julkaisuja. Vuosina 2001–2009 hän toimitti myös Ortodoksiviesti ja St. Isaac’s News -aikakauslehtien venäjänkielisiä sivuja sekä perusti ja päätoimitti Helsingin ortodoksisen seurakunnan Prihodskoi listok -julkaisua. Lehtijulkaisuissaan hän on käyttänyt myös nimimerkkejä N. Pahomov, Miikul Puahkoine, MPalomnik, MP ja OFM. Lyydiläisen Seuran perustamisen yhteydessä 1998 Pahomov kokosi Lyydiläiset ja lyydin kieli -bibliografian, joka julkaistiin Internetissä.