Kuusjoen kirkko
Kirkko 1800-luvulla > Kunnostustyöt

Kuusjoki sai ensimmäisen oman pappinsa 1870 ja samana vuonna alkoi kirkon kunnostus ja täydennysrakentaminen. Sakaristo tehtiin 1870 ja 1871 rakennettiin kirkon eteläpuolelle tien viereen erillinen, 13 kyynärää (noin 7,7 metriä) korkea väliaikainen kellotapuli. Kirkon ikkunat uusittiin 1873, ulkoseiniin tehtiin lautaverhous 1874 ja 1877 kirkkorakennus sai uuden tuohista ja laudoista tehdyn vesikaton. Väliaikaisen kellotapulin tilalle rakennettiin yhä käytössä oleva pysyvä kellotapuli 1882 ja samana vuonna maalattiin kirkon katto mustaksi, ulkoseinät punaiseksi ja ikkunanpielet valkoisiksi. Kunnostus jatkui vielä 1883, jolloin kirkon ja tapulin ympärille tehtiin rima-aita. Aidantekoon osallistumisesta sai vapautuksen talollinen Juha Tuomola, joka lahjoitti seurakunnalle kirkon tonttimaan.
Kirkon kunnostustyöt olivat seurakuntalaisille melkoinen ponnistus päivätöinä, rakennusaineiden tuomisina ja rahamaksuina. Siksi kaikessa pyrittiin säästäväisyyteen. Kuusjokilaisten mielestä väliaikainen kellotapuli oli heikko ja ulkomuodoltaan kamala, joten se päätettiin kirkonkokouksessa 1880 uusia, mutta rahan säästämiseksi suunnittelijaksi ei palkattu arkkitehtia, vaan yksi seurakuntalainen kävi mittaamassa Uskelan Isokylän emäkirkon tapulin, jotta sitä voitaisiin käyttää mallina Kuusjoen tapulille. Uskelan Isonkylän tapulin oli rakentanut 1838 talollisenpoika Vilhelm Jaako Uskelan Haukkalasta ja yhä tapulin piirteet ovat nähtävissä myös Kuusjoen kellotapulissa.
Vanhan suuren kirkonkellon seuraksi saatiin 1872 pienempi kirkonkello, jonka lahjoitti talollinen ja valtiopäivämies Kustaa Paselius-Haali. Hän oli ostanut sen Uskelan seurakunnalta, joka ei ollut sitä pitkään aikaan tarvinnut. Pikkukello painoi 7 leiviskää 13 naulaa 11 luotia (noin 65 kg) ja se oli alun perin hankittu Salon kappelikirkkoon, jonne sen oli 1725 lahjoittanut vapaaherra Kustaa Horn. Kello oli haljennut ja siksi sen oli valanut uudelleen 1749 tukholmalainen Gerhard Meyer. Kello voitiin siirtää Uskelaan, koska Salon kappelikirkko purettiin 1830.
Aikalaiskuvaus Kuusjoen kirkosta julkaistiin Hufvudstadsbladet-lehdessä 1885. Siinä eräs taidehistoriallisen retkikunnan jäsen arvioi mäellä tuulimyllyn vieressä olevaa punaista kirkkoa sellaiseksi, ettei siinä ollut pienintäkään arkkitehtonista koristetta, vaan se muistutti talonpoikaistaloa paitsi, että sen tunnisti kirkoksi vieressä olevasta kellotapulista. Sisäseinät olivat maalaamattomat ja osa pohjoisrististä oli varattu sakaristoksi. Kirkossa ei ollut yhtään uutta tai vanhaa messukasukkaa, ja J. G. Chiewitzin tekemä alttaritaulu oli pirteästi piirretty, mutta väreiltään liian hailakka.
Kirkon korjaaminen ja täydentäminen jatkui 1889, jolloin sisäseinät ja sisäkatto vuorattiin paperilla ja maalattiin vaaleansiniseksi. Lisäksi sisäseinien alaosat laudoitettiin, tehtiin kirkkoon betonilattia ja ostettiin sakaristoon kamiina. Lämmitysjärjestelmää parannettiin vielä 1892 hankkimalla kirkkosaliinkin kaksi kamiinaa ja seuraavana vuonna vesikatto katettiin asfalttihuovalla. Suuri korjaustyö tehtiin 1897 rakennusmestari A. Tapion johdolla. Silloin sisä- ja ulkoseinät laudoitettiin ja maalattiin, uusittiin alttari, rakennettiin uusi saarnastuoli ja kaksi lehteriä sekä uusittiin kaikki ovet ja ikkunat. Kirkkotarha ympäröitiin kiviaidalla 1902, ja 1909 kirkko sai uuden, Aleksandra Frosterus-Såltinin maalaaman alttaritaulun, jonka aiheena on Kristuksen kirkastus. Kirkon lähelle rakennettiin vielä 20 hevosen kirkkotalli, joka valmistui 1912.
Suuria kunnossapitotöitä on tehty myös 1900-luvulla. Vuonna 1929 kirkon katteeksi asennettiin peltikatto, ja 1937 oli vuorossa kirkon peruskorjaus arkkitehti Elsi Borgin johdolla. Silloin rakennuksen itäpäätyyn rakennettiin uusi sakaristo ja koko kirkkoon asennettiin sähkövalaistus.