stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sassandra (kaupunki)

| Sassandra |
| --- | --- |
 Sassandran hiekkarantoja.
 Sassandra
 Koordinaatit: 4°57′15″N, 6°5′17″W 
Valtio:  Norsunluurannikko
Piirikunta:  Bas-Sassandra
Alue:  Gbôklé
Departementti:  Sassandra
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2014):  45 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sassandra on kaupunki sekä Sassandran departementin ja Gbôklén alueen hallinnollinen keskus Norsunluurannikolla. Se sijaitsee Guineanlahden rannalla Sassandrajoen suussa 280 kilometriä Abidjanista länteen. Sassandran kunnassa on 45 100 asukasta (vuonna 2014).
Historia

Portugalilaiset merenkulkijat João de Santarém ja Pedro Escobar purjehtivat Sassandrajoen suuhun vuonna 1471. He antoivat sille nimen Sao Andrea, josta nykyinen nimitys on muodostunut. 1500-luvulla Sassandrassa kävivät kauppaa hollantilaiset ja tanskalaiset ja seuraavalla vuosisadalla ranskalaiset ja englantilaiset. Paikallisia vientituotteita olivat pippuri, palmuöljy ja norsunluu.
Sassandrasta tuli Ranskan protektoraatti vuonna 1891. Se toimi kauppapaikkana, sisämaan valloituksen tukikohtana ja hallinnollisena keskuksena. Puutavaraa, kahvia ja kaakaota vienyt Sassandran satama uudistettiin vuonna 1950, mutta San-Pédron syväsataman valmistuttua se suljettiin vuonna 1972. Seudun elinkeinoja ovat maatalous, kalastus sekä matkailu, joka kärsii huonoista liikenneyhteyksistä. Nähtävyyksiin kuuluvat seudun vehreä luonto ja hiekkarannat, Saint-Andrén kirkko, kuvernöörin talo ja kalastussatama.
Ilmasto

Kuumin aika vuodesta alkaa tammikuun lopusta ja kestää toukokuuhun. Sen aikana korkein lämpötila laskee harvoin alle 30 °C:n. Viileintä on vuodesta kesäkuun loppupuolelta ja syyskuuhun. Viileänä aikana keskimääräinen lämpötila ei yleensä nouse 28 °C:n.
Päivän pituus ei Sassandrassa vaihtele merkittävästi. Joulukuussa on vuoden lyhyin päivä jolloin päivän pituus on 11 tuntia 50 minuuttia. Pisin päivä on kesäkuussa jolloin päivän pituus on 12 tuntia 25 minuuttia.
Aiheesta muualla

Sassandra Bradt Guides. Arkistoitu 28.11.2020. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
Satelliittivaltio

Satelliittivaltio tarkoittaa kansainvälisen politiikan sanastossa seurailijavaltiota, joka on muodollisesta itsenäisyydestään huolimatta toisen valtion voimakkaassa määräysvallassa ja myötäilee sen politiikkaa. Määräysvalta voi olla taloudellista, poliittista ja sotilaallista.
Sarvijäärät

| Sarvijäärät |
| --- | --- |
 Suutari (Monochamus sutor)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Sarvijäärät Cerambycidae  Latreille, 1802
Alaheimot
 Anoplodermatinae  Apatophyseinae  Cerambycinae  Disteniinae  Lamiinae  Lepturinae  Necydalinae  Oxypeltinae  Parandrinae  Philinae  Prioninae  Spondylidinae  Vesperinae  Incertae sedis 
Katso myös
   Sarvijäärät Wikispeciesissä   Sarvijäärät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarvijäärät eli hapsenkakkiaiset (Cerambycidae) ovat kovakuoriaisheimo. Suomessa on tavattu yli 80 sarvijäärälajia.
Ryhmän kovakuoriaiset ovat usein suurikokoisia ja niiden tuntosarvet ovat pitkät, joillakin lajeilla huomattavasti pitemmät kuin niiden ruumis. Useimpien sarvijäärälajien toukat elävät puussa, mutta jotkut harvat myös ruohovartisissa kasveissa. Monet sarvijäärälajit ovat taloudellisesti merkittäviä puun tuholaisia. Suomessa jokseenkin yleinen laji suutari (Monochamus sutor) on aiheuttanut vaurioita niin kuusi- kuin mäntypuuhun. Paikoittain Euroopassa tavattu merkittävä puurakennusten tuholaislaji, tupajäärä (Hylotrupes bajulus), esiintyy Suomessa vain Ahvenanmaan saaristossa. Monista sarvijääristä poiketen, eräät käyvät myös kukissa, kuten ulkonäöltään ampiaisia jäljittelevä aitojäärä (Clytus arietis). Yleisimpiä kukissa vierailevia sarvijääriä ovat sukuja Leptura ja Anoplodera edustavat kukkajäärät, jotka ovat ruumiinmuodoltaan yleensä hoikempia kuin suurin osa muista sarvijääristä.
Heimo käsittää noin 27 000 lajia. Yksi maailman suurimmista ja painavimmista kovakuoriaisista on jopa 20 cm pitkä Prioninae-alaheimoon kuuluva titaanijäärä (Titanus giganteus), joka elää Amazonasin sademetsien lahopuissa, Etelä-Amerikassa.
Suomessa tavattavat sarvijäärät jakautuvat kuuteen alaheimoon: Prioninae, Spondylidinae, Aseminae, Lepturinae, Cerambycinae ja Lamiinae. Suomessa elää vakinaisesti n. 80 eri sarvijäärälajia, sisältäen mm. papintappajan ja sarvijaakon.
Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis) lautaseinällä.
Alaheimoja

| --- | --- |
 Anoplodermatinae  Apatophyseinae  Cerambycinae  Disteniinae  Lamiinae  Lepturinae  Necydalinae:  Oxypeltinae  Parandrinae  Philinae  Prioninae  Spondylidinae  Vesperinae  Incertae Sedis
Kirjallisuutta

Heliövaara, Kari; Mannerkoski, Ilpo & Siitonen, Juha: Suomen sarvijäärät : Longhorn beetles of Finland (Coleoptera, Cerambycidae).  Helsinki:  Tremex, 2004.  ISBN 952-5274-03-9
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sarvijäärät (Cerambycidae)
Sarvijäärät (Cerambycidae)
Ötökkätieto: Sarvijäärät (Cerambycidae)
Luonnossa: Sarvijäärät (Cerambycidae) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Cerambycidae (englanniksi)
Bug Guide: Family Cerambycidae - Long-horned Beetles (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q205295  Wikispecies: Cerambycidae  AFD: Cerambycidae  BioLib: 10991  BOLD: 1751  BugGuide: 171  CoL: 7VY  EoL: 357  EPPO: 1CERAF  Fauna Europaea: 11094  Fauna Europaea (new): 8e4b4b95-7f78-4e84-a6c5-8d52d5549c8b  GBIF: 5602  iNaturalist: 47961  IRMNG: 100100  ITIS: 114497  NBN: NHMSYS0020151623  NCBI: 34667  NZOR: 284a6f48-3d1d-47fc-9290-5e676434cbed  Open Tree of Life: 968359  Paleobiology Database: 69413  PPE: cerambycidae  Plazi: 396787A7-5C4C-1B4C-FF1D-F97FFD50F46C  WoRMS: 989582  ZooBank: 6325E850-4825-47A8-8F3C-2A34688B53E3
Upseeri ja herrasmies

| Upseeri ja herrasmies> An Officer and a Gentleman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Taylor Hackford
Käsikirjoittaja:  Douglas Day Stewart
Tuottaja:  Martin Elfand
Säveltäjä:  Jack Nitzsche,   Buffy Sainte-Marie
Kuvaaja:  Donald E. Thorin
Leikkaaja:  Peter Zinner
Pääosat:  Richard Gere,   Debra Winger,   Louis Gossett Jr.
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  23. heinäkuuta 1982 (US),   4. helmikuuta 1983 (FI) 
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Upseeri ja herrasmies (An Officer and a Gentleman) on vuonna 1982 valmistunut romanttinen draamaelokuva, joka kertoo Yhdysvaltain laivaston upseerikandidaatista, joka joutuu ristiriitoihin kouluttajansa kanssa. Elokuvan on ohjannut Taylor Hackford ja käsikirjoittanut Douglas Day Stewart. Pääosissa ovat Richard Gere, Debra Winger ja Louis Gossett Jr..
Gossett Jr. voitti roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Oscarin ja Golden Globen. Joe Cockerin ja Jennifer Warnesin esittämä laulu Up Where We Belong, jonka oli säveltänyt Jack Nitzsche ja Buffy Sainte-Marie sekä sanoittanut Will Jennings, palkittiin Oscarilla, BAFTAlla ja Golden Globella .
Upseeri ja herrasmies -sanonta perustuu siihen, että upseerikoulutukseen sisältyy yleiset hyvät käytöstavat ja sosiaaliset taidot.
Juoni

Zack Mayo (Richard Gere) on nuori mies, joka haluaa tulla upseeriksi Yhdysvaltain laivastossa. Hän on elämässään mielestään epäonnistunut ja jumittunut, joten armeijaura tuntuu hyvältä vaihtoehdolta. Vaikean luonteensa takia Mayo laittaa kuitenkin esteitä matkalleen. Melko pian koulutuksen alettua hän joutuu riitoihin kouluttajan kersantti Emil Foleyn (Louis Gossett Jr.) kanssa. Samalla Mayo joutuu selvittämään tunteensa tehdastyöntekijä Paula Pokrifkiin (Debra Winger), joka asuu edelleen yhdessä vanhempiensa ja sisarustensa kanssa ja haaveilee kokemassaan ankeassa tilanteessaan rakkaudesta ja elämänmuutoksesta useimpien nuorten tavoin. Paikkakunnan upseerikoulutuskeskuksen kokelaat ovat monen nuoren naisen haaveena paremman elämän avaimina.
Foley saa Mayon kiinni petoksesta ja yrittää simputtamalla saada Mayon keskeyttämään koulutuksensa, mutta hänellä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin jatkaa armeijaurallaan. Mayo muuttaa asennettaan tämän jälkeen ja hänestä tulee tiimihenkisempi.
Seuraavissa juonenkäänteissä Mayon ystävä vastuuntuntoinen Sid Worley (David Keith) rakastuu tai luulee rakastuneensa Paulan ystävään, niin ikään tehdastyöntekijä Lynetteen (Lisa Blount). Lynette manipuloi Worleytä uskotellen olevansa raskaana päästäkseen upseerin vaimoksi, mutta dramaattisesti peruuttaa juuri minuutti sitten hyväksymänsä kosinnan kuultuaan Worleyn lopettaneen sotilasuransa ja haaveilevan yhteiselosta tylsässä pikkukaupungissa. Worley tekee ahdistuksissaan itsemurhan sekä sotilasuran, että avioliittosuunnitelman kariuduttua.
Kaikista vastoinkäymisistä huolimatta Mayo suorittaa koulutuksensa menestyksekkäästi. Elokuvan melodramaattinen huippukohta tulee, kun Mayo hakee Paulan paraatipuvussa paperitehtaalta ja kantaa tämän pois muiden naistyöntekijöiden hurratessa.
Näyttelijät

Richard Gere - Zack Mayo
Debra Winger - Paula Pokrifki
David Keith - Sid Worley
Robert Loggia - Byron Mayo
Lisa Blount - Lynette Pomeroy
Lisa Eilbacher - Casey Seeger
Louis Gossett Jr. - Kersantti Emil Foley
Tony Plana - Emiliano Della Serra
Harold Sylvester - Perryman
David Caruso - Topper Daniels
Palkintoja > Oscarit

Paras miessivuosa: Louis Gossett Jr.
Paras laulu: Jack Nitzsche, Buffy Sainte-Marie, Will Jennings (Up Where We Belong)
Ehdokkaana:
Paras naispääosa: Debra Winger
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Douglas Day Stewart
Paras leikkaus: Peter Zinner
Paras elokuvamusiikki: Jack Nitzsche
Palkintoja > BAFTAt

Paras laulu: Jack Nitzsche, Buffy Sainte-Marie, Will Jennings (Up Where We Belong)
Ehdokkaana:
Paras elokuvamusiikki: Jack Nitzsche
Palkintoja > Golden Globet

Paras miessivuosa: Louis Gossett Jr.
Paras laulu: Jack Nitzsche, Buffy Sainte-Marie, Will Jennings (Up Where We Belong)
Ehdokkaana:
Paras draamaelokuva
Paras miespääosa draamaelokuvassa: Richard Gere
Paras naispääosa draamaelokuvassa: Debra Winger
Paras miessivuosa: David Keith
Paras uusi miesnäyttelijä: David Keith
Paras uusi naisnäyttelijä: Lisa Blount
Arvioita

Suomessa aikalaisarviot Upseerista ja herrasmiehestä olivat tylyjä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi elokuvalle yhden tähden, kuusi muuta ei sitäkään ja kaksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 0,25 tähteä neljästä.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo Upseeria ja herrasmiestä standarditarinaksi erittäin taitavasti toteutettuna ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa samankaltaisin perustein sille kolme ja puoli tähteä neljästä.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Aiheesta muualla

Upseeri ja herrasmies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sata salamaa (kappale)

| Sata salamaa> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Vicky Rosti
Säveltäjä(t):  Petri Laaksonen
Sanoittaja(t):  VeePee Lehto
Euroviisutiedot
Vuosi:  1987
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi
Sijoitus:  15.
Pisteet:  32
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
”Sata salamaa” on Vicky Rostin esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1987. Kappale on Petri Laaksosen säveltämä ja VeePee Lehdon sanoittama.
Rosti oli aluksi haluton lähtemään laulukilpailuun mukaan, mutta kappaleen säveltäjä Laaksonen lupasi, ettei kappale kuitenkaan voittaisi karsintaa. Toisin kuitenkin kävi, niukalla yleisöäänten enemmistöllä ”Sata salamaa” voitti Johnny Lee Michaelsin ”Kesätuulen”.
Kappale sijoittui Brysselissä järjestetyssä loppukilpailussa viidenneksitoista ja keräsi 32 pistettä. Korkeimmat pisteet antoivat Norja (10) ja Alankomaat (8).
Eurovision laulukilpailun 50-vuotisjuhlien aikaan Ilta-Sanomat järjesti lukijaäänestyksen siihen saakka parhaasta Suomen edustuskappaleesta. Äänestyksen voitti ”Sata salamaa”.
Muut versiot

Antti Tuisku esitti version kappaleesta Vain elämää -sarjan neljännen kauden avausjaksossa 18. syyskuuta 2015 nousten heti Suomen virallisen listan ykköseksi.
Uraani-235

Uraani-235 (235U) on uraanin isotooppi, jonka atomin ytimessä on 92 protonia ja 143 neutronia. Sitä on luonnon uraanissa noin 0,7 prosenttia. Muiden uraani-isotooppien tavoin uraani-235 on radioaktiivista, mutta toisin kuin uraani-238, se on lisäksi fissiiliä, eli siinä voi fissio tapahtua kiihtyvänä ketjureaktiona. Uraani-235 on ainoa primordiaalinen fissiili nuklidi, jota esiintyy mainittavassa määrin luonnossa. Tämän vuoksi sillä on keskeinen merkitys ydin­tekniikassa. Ydin­voimaloissa käytetään tavallisesti rikastettua uraania, jonka uraani-235-pitoisuus on tavallisesti noin 3 prosenttia. Ydinaseissa käytetään paljon pidemmälle rikastettua uraania, jossa on yli 85 prosenttia isotooppia 235.
Uraani-235-ytimen hajoaminen

Uraani-235-atomi voi hajota joko alfa­hajoamisella tai fissiolla. Luonnossa alfahajoaminen on verrattomasti yleisempää: sen suhteen U-235:n puoliintumisaika on 708,3 miljoonaa vuotta ja hajoamisvakio näin ollen 3,10 · 10-17 s-1, toisin sanoen U-235-atomi hajoaa alfa­hajoamisella seuraavan sekunnin kuluessa todennäköisyydellä  3,10 · 10-17.
Uraani-235-ytimen hajoaminen > Radioaktiivinen hajoaminen

Kun uraani-235-ydin hajoaa alfahajoamisella, siitä lohkeaa alfahiukkanen eli heliumatomin ydin ja jäljelle jää torium-231-atomin ydin. Se on edelleen radioaktiivinen, ja uraani-235:stä alkaakin pitkä hajoamissarja, aktiniumsarja eli 4n+3 -sarja, joka päättyy vakaaseen lyijyisotooppiin 207Pb. Tämän sarjan tunnetuimman välijäsen, aktiniumin (tarkemmin sanottuna isotoopin 227Ac) mukaan uraani-235:tä onkin aikoinaan nimitetty myös aktinouraaniksi (AcU, engl. Actinouranium).
Hajoamissarjan välijäsenet ovat seuraavat:
Uraani-235-ytimen hajoaminen > Spontaani fissio

Paitsi alfahajoamisella, voi uraani-235-ydin hajota myös spontaanilla fissiolla. Silloin se halkeaa kahdeksi keski­raskaaksi ytimeksi ja samalla vapautuu keski­määrin 2,5 neutronia. Spontaani fissio on kuitenkin yksittäisen atomin kannalta varsin epätodennäköinen tapahtuma. Sen suhteen U-235:n laskettu puoliintumisaika on 3,5 · 1017 vuotta ja hajoamisvakio näin ollen 6,28 · 10-26 s-1. Kun grammassa uraani-235:tä on 2,56 ·1021 atomia, voidaan näin ollen laskea, että siinä hajoaa sekunnissa alfahajoamisella noin 79 360 atomia, mutta spontaanilla fissiolla vain yksi atomi 6 250 sekunnissa eli vajaassa kahdessa tunnissa.
Uraani-235-ytimen hajoaminen > Fissio ketjureaktiona

Tarpeeksi suuressa määrässä uraani-235:tä spontaanissa fissiossa vapautuvilla neutroneilla on kuitenkin suuri todennäköisyys törmätä lähellä oleviin toisiin uraani-235-ytimiin. Jos niin tapahtuu, ne saavat myös sen ytimen fissioitumaan, johon ne osuvat, jolloin siitä vapautuu vuorostaan neutroneja, ja täten syntyy ketjureaktio. Tiettyä kriittistä massaa suurempi kappale puhdasta uraani-235:tä räjähtäisikin välittömästi.
Uraani-235-ytimen fissio voi tapahtua monella tavalla, esimerkiksi seuraavasti:
{\ce {^{235}_{92}U + ^{1}_{0}n -> ^{141}_{56}Ba + ^{92}_{36}Kr + 3 ^{1}_{0}n}}
Uraani-235-ydin voi haljeta muillakin tavoilla, kuitenkin aina siten, että syntyvissä ytimissä on yhteensä 92 protonia ja 141 neutronia.
Vakaissa ytimissä neutroneja on sitä enemmän suhteessa protonien lukumäärään, mitä suurempi on ytimen massaluku. Tämän vuoksi uraani-235:n fissio­tuotteet ovatkin beeta-aktiivisia eli niissä yksi neutroni muuttuu jonkin ajan kuluttua protoniksi vapauttaen samalla beetasäteilyä, toisin sanoen elektronin, ja antineutriinon.
Uraani-235-ytimen hajoaminen > Fissiossa vapautuva energia

Yhden uraani-235-atomin fissioituessa vapautuu energiaa välittömästi 180,9 MeV. Tähän sisältyvät fissiotuotteiden ja vapautuvien neutronien liike-energia sekä suoraan fission yhteydessä syntyvän gammasäteilyn energia. Fissio­tuotteiden lähettämänä säteilynä vapautuu lisäksi energiaa myöhemmin 21,6 MeV atomia kohti, joten kaikkiaan energiaa vapautuu 202,5 MeV eli 3,24 · 10-11 J. Täten moolia kohti energiaa vapautuu kaikkiaan 19,54 TJ ja kilogrammaa kohti 83,14 TJ.
Uraani-235:n fissiossa vapautuu noin 2,8 miljoonaa kertaa niin paljon energiaa kuin poltettaessa massaltaan sama määrä hiiltä.  Vapautuva energia on silti vain noin 0,09 prosenttia uraani-235:n massaa yhtälön E=mc² mukaan vastaavasta energiasta.
Löytöhistoria

Uraani-235:n löysi massaspektrometrin avulla kanadalais-yhdys­valtalainen fyysikko Arthur Jeffery Dempster vuonna 1935. Sen radioaktiivisten hajoamistuotteiden muodostama aktiniumsarja oli kyllä tunnettu jo aikaisemmin, mutta aktiniumin oli tällöin päätelty alkavan jostakin uraanin hajoamis­tuotteesta ja aktinium­sarjan haarautuvan siten radiumsarjasta.
Uraani-235:n fission havaitsivat ensimmäisinä vuonna 1938 Otto Hahn ja Fritz Strassmann. Teoreettisesti sen selittivät seuraavana vuonna 1939 Lise Meitner ja Otto Robert Frisch.
Aiheesta muualla

R. M. Langer: The Miracle of U-235. (Yksi ensimmäisistä suurelle yleisölle julkaistuista uraani-235:ttä käsittelevistä artikkeleista) Popular Mechanics Magazine, Tammikuu 1941, 75. vsk, nro 1.  Artikkelin verkkoversio.
Uraani-235-ytimen fissio
Satsanga Records

| Satsanga Records |
| --- | --- |

Perustettu:  1973
Lakkautettu:  1979
Perustajat:  Jukka Kuoppamäki
Tyylilajit:  iskelmä, pop, rock
Kotimaa:   Suomi
Sijainti:  Helsinki
Infobox OKNimi-testi OK: 
Satsanga Records oli Jukka Kuoppamäen perustama, vuosina 1973–1979 toiminut suomalainen levy-yhtiö. Levy-yhtiön julkaisujen pääpaino oli alusta alkaen iskelmämusiikki, mutta sen kautta ilmestyi myös joitakin epäkaupallisempia ja tyyliltään marginaalisempia julkaisuja.lähde? Kuoppamäki keksi yhtiön nimen joogafilosofiasta. Satsanga tarkoittaa, että kun ihminen on tekemisissä hyvän kanssa, se johtaa häntä hyvään.
Satsangan ahkerin levyttäjä oli sen johtaja Kuoppamäki, joka teki aktiivisesti kappaleita myös muille yhtiön artisteille. Kuoppamäki oli myös levy-yhtiön kaupallisesti menestynein artisti. Iskelmiä yhtiölle levyttivät myös muun muassa Anita Hirvonen, Piritta Perälä ja Seppo Hanski.lähde? Noin kuuden toimintavuotensa aikana yhtiö julkaisi yli sata albumia ja yli viisikymmentä singleä.
Monen muun pienen 1970-luvun jälkipuoliskolla toimineen levy-yhtiön lailla merkittävä osa Satsangankin julkaisuista oli ns. huoltoasemakasetteja, jotka sisälsivät levy-yhtiön artistien päivän hittilevytyksistä tekemiä cover-versioita. Satsangan kohdalla näitä levytyksiä julkaistiin Mitä Suomi soittaa -levysarjassa, jota ilmestyi neljätoista osaa vuosina 1975–1978.
Satsangan toiminta päättyi varojen puutteeseen vuonna 1979. Nykyään Satsangan katalogin oikeudet omistaa lähes kokonaan Rocket Records, joka on tuottanut yhtiön vanhoista levyistä cd-julkaisuja.
Aiheesta muualla

Satsanga Recordsin historiikki ja diskografia Rocket Recordsin sivustolla
Katsaus SATSANGA levy-yhtiön historiaan ja julkaisuihin Outa-lehti II
Satsangan tarina (Jukka Kuoppamäki, cd-liitteessä kokoelmalla Kultaa tai kunniaa)
| n k Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- |
Studioalbumit: Mitä kansa haluaa Rakkaus on sininen Kuoppamäki On the Rocks Trubaduurilauluja Take My Heart Valtatie Love Little Boy Highway Wounded Knee Blue and White Blau und weiß Kultaa tai kunniaa Lapsuuteni lumijoulu Aurinkomaa Väinämöinen Viivy vielä hetki Päng päng Miljoona hikistä kilometriä Pilvet Rakkautta maailmaan Puolesta, ei vastaan Villi lintu Kuningas tai kerjäläinen Joulu tulee laulamalla Kerran vielä palaan Laulun taika Aika näyttää Joulun taika Lemmen taika Tästä alkaa rakkaus Sininen Vanhaa viiniä Romanssi Suuret tunteet Sininen ja valkoinen Kun maailma muuttui Kotiinpaluu Matkamiehen virsi Joutukaa sielut Perintö Miehen tie Sun kanssas kahden Kurkiaura
Kokoelmat: Peukaloruuvi Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 1 Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 2 Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3 Parhaita 4 Käy vierelläin Matkan varrelta: 16 suosituinta laulua Rakkauslauluja 16 kauneinta ja suosituinta sävelmää Parhaat – 24 suosikki-iskelmää Sininen ja valkoinen Aarteet – 24 suosituinta sävelmää 20 suosikkia – Sininen ja valkoinen Kaikki parhaat Parhaat Sinivalkoiset suosikit 20 suosikkia – Sade on mun kyyneleeni Suomihuiput Minun lauluni Mies ja kitara Kultaa tai kunniaa – Satsangan rock-vuodet 1973–1979 Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78 Tähtisarja – 30 suosikkia Kiskot vievät etelään – levytyksiä vuosilta 1966–1970 Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973 Pieni laulu vapaudesta – levytyksiä vuodelta 1973 Niin kaikki on kuin ennenkin – levytyksiä vuosilta 1974–1975 Miljoona hikistä kilometriä – levytyksiä vuosilta 1976–1978 Valkoinen lilja
DVD:t: Romanssi Minun lauluni
Kirjat: Elämän valtatie Sanat kuin laulut – 40 tarinaa Sininen ja valkoinen – suomalaisia sielunmaisemia Sinne ja takaisin – matka Euroopan sydämeen Näkyvän takana – maailma, jonka etsivä löytää
Kappaleita: ”Kultaa tai kunniaa” ”Pieni mies” ”Satulinna” ”Sininen ja valkoinen” ”Tämä taivas, tämä maa”
Levy-yhtiöt: Satsanga Records
Satyyrinäytelmä

Papposilenos eli vanha Silenos, satyyrien johtaja. Teatterihahmoa esittävä boiotialainen terrakottaveistos, n. 350 eaa.
Satyyrinäytelmä (m.kreik. σατυρικὸν δρᾶμα, satyrikon drāma) oli yksi antiikin kreikkalaisen teatterin näytelmälajeista. Se oli klassisella kaudella kiinteä osa Ateenan Dionysia-näytelmäjuhlia. Jokainen näytelmäkirjailija teki juhlia varten kolmen tragedian trilogian ja sitä seuranneen satyyrinäytelmän.
Satyyrinäytelmälle tunnusomaista oli satyyreistä koostuva kuoro, ilakoiva, joskus rietaskin sisältö ja onnellinen loppu. Näistä ominaisuuksista huolimatta satyyrinäytelmä oli tyyliltään ja kieleltään lähempänä tragediaa kuin komediaa. Näytelmien aiheet otettiin mytologiasta ja joskus ne saattoivat liittyä edeltävään trilogiaan.
Ensimmäisen satyyrinäytelmäkirjailijan sanotaan olleen Pratinas (500/400-lukujen eaa. vaihde). Kuten koko kreikkalaisen draaman, satyyrinäytelmän juuret ovat Dionysoksen kultissa. Satyyrit olivat tämän jumalan seuralaisia. Aristoteleen mukaan tragedia sai alkunsa satyrikonista eli jostakin satyyrinäytelmää muistuttavasta, ja arvellaan, että varsinainen satyyrinäytelmä lisättiin näytelmäjuhliin reaktiona sille, että tragediat olivat ajan mittaan siirtyneet yhä enemmän pois dionyysisistä aiheista.
Vain yksi satyyrinäytelmä on säilynyt nykyaikoihin kokonaisena, Euripideen Kyklooppi (Kyklops). Lisäksi tunnetaan mm. papyruslöydöistä katkelmia muista satyyrinäytelmistä, esimerkiksi noin puolet Sofokleen satyyrinäytelmästä Vainukoirat (Ikhneutai) sekä osia tuntemattoman kirjailijan satyyrinäytelmästä Sisyfos. Vaasimaalauksissa on myös säilynyt kuvallisia esityksiä satyyrinäytelmistä, esimerkiksi kuuluisassa Pronomos-vaasissa on esitetty kokonaisen näytelmän juoni.
Satyyrinäytelmä menetti merkityksensä näytelmäjuhlien ohjelmistossa 300-luvun eaa. puoliväliin mennessä, mutta sitä tiedetään esitetyn vielä 100-luvulla jaa. Sen vaikutus moderniin teatteriin ei ole ollut suuri, vaan se jäi kreikkalaisen tragedian ja komedian varjoon.
Urheiluvuosi 1973

Urheiluvuosi 1973 käsittelee vuoden 1973 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Tommy Aaron.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Johnny Miller.
Britannian avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Tom Weiskopf.
PGA-mestaruuden voitti kolmannen kerran urallaan yhdysvaltalainen Jack Nicklaus.
Ryder Cupin voitti Yhdysvallat.
Moottoripyöräily

Jarno Saarinen kuoli.
Teuvo Länsivuori sijoittui toiseksi ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjan kaudella 1973 250cc- ja 350cc -luokissa.