Reinhold Svento
Elämä > Sotavuosien jälkeen

Jatkosodan jälkeen Svento muodosti Carl Enckellin ja oikeusministeri Urho Kekkosen kanssa presidentin ja pääministerin tehtäviä hoitaneen J. K. Paasikiven neuvonantajina toimineen "sisäpiirin", joka hoiti Suomen suhteet Vatvontakomissioon. Marraskuussa 1944 Sventosta tuli Paasikiven II hallituksen toinen ulkoasiainministeri.lähde? Svento oli myös organisoimasssa Suomi–Neuvostoliitto-Seuraa. Hän toimi yhdysmiehenä Yrjö Ruudun johtaman sosialidemokraattisen opposition sekä J. K. Paasikiven ja Jaakko Kahman suunnittelemien porvarillisten ystävyysseurahankkeiden välillä sekä kuului järjestön ensimmäiseen johtokuntaan. Tammikuussa 1945 Svento ja Mauno Pekkala liittyivät SKDL:n jäseneksi SDP:n torjuttua kansandemokraattien aloitteen vaaliliitosta. Heitä perässään seurasivat pian muun muassa Ensio Hiitonen ja Yrjö Ruutu. Svento valittiin myös Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen puoluetoimikuntaan maaliskuun 1946 perustavassa kokouksessa. Vuonna 1947 hän jätti paikkansa SYP:n johdossa muiden töiden runsauteen vedoten.
Reinhold Sventolla ja ensimmäisellä ulkoministerillä Carl Enckellillä oli usein tapana keskustella ja käydä kirjeenvaihtoa venäjäksi, millä he pitivät yllä kielitaitoaan. Molemmat olivat aikanaan toimineet virkamiehenä valtiosihteerinvirastossa Pietarissa. Sventon venäjän kerrottiin olleen kehnoa ja aiheuttaneen väärinkäsityksiä muun muassa vuoden 1919 neuvotteluissa.  Sventon ja Enckellin asemaa J. K. Paasikiven avustajina ja neuvonantajina korosti myös se, että ulkoministeriön korkeimman virkamiehen, poliittisen osaston päällikön paikka pidettiin heidän koko ministerikautensa ajan ilman haltijaa.
Svento jatkoi ulkoministerinä SKDL:ään siirryttyään ja toimi tehtävässä myös Paasikiven III hallituksessa sekä sitä seuranneessa Pekkalan hallituksessa.lähde? Helmikuussa 1948 Svento siirtyi Suomen Bernin suurlähettilääksi, mutta hän hoiti ministerintehtäviä vielä huhtikuun loppuun saakka. Keväällä 1948 Svento kuului ulkoministerinä presidentti J. K. Paasikiven valtuuskuntaan, joka neuvotteli Moskovassa YYA-sopimusta. Paasikiven ja Sventon ohella siihen kuuluivat muun muassa pääministeri Mauno Pekkala, ulkoministeri Carl Enckell, kansanedustaja Urho Kekkonen sekä kenraalit Aarne Sihvo, Erik Heinrichs ja Väinö Oinonen. Suurlähettilääksi siirryttyään Svento erosi SKDL:n sekä SYP:n jäsenyydestä.lähde? Vuonna 1953 SYP:n puoluetoimikunta katsoi lehdistökirjoittelusta johtuen aiheelliseksi täsmentää, että Sventon ero diplomaattiuralle siirtymisen myötä oli ”täysin luonnollinen epäpoliittinen toimenpide”.
Jäätyään eläkkeelle suurlähettilään tehtävästä kesäkuussa 1951, Svento oli vielä syyskuussa 1955 jäsenenä presidentti J. K. Paasikiven johtamassa valtuuskunnassa, jonka kanssa Neuvostoliitto sopi Porkkalan vuokra-alueen palautuksesta Suomelle. Julkisen uransa päätteeksi Svento kuului Suomen YK-valtuuskuntaan vuosina 1955−1958. Presidentti Urho Kekkonen jätti hänet vuoden 1958 lopulla pois Suomen YK-valtuuskunnasta, mistä hän pahoitti mielensä syvästi.selvennä
Svento muutti eläkepäivikseen Lappeenrantaan, johon hän oli tutustunut jo lapsena perheen viettäessä kesiään Lappeenrannan Kylpylässä. Hän hankki itselleen myös kesäasunnon Ristiinan ja Puumalan rajalla sijaitsevasta Vekarsalon saaresta. Reinhold Svento sai ministerin arvonimen vuonna 1971.lähde?
Vuonna 1995 julkaistiin Jelisei Sinitsynin muistelmat, joka sisältää luettelon hänen suomalaisten yhteyshenkilöidensä peitenimistä. Jukka Tarkan tulkinnan mukaan Svento esiintyy Sinitsynin listassa nimellä "Ahti".