stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer
DVD/BD-julkaisut

Julkaisija ja myyjä Bandai Visual, julkaistu 25.12.2010.
Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer, DVD-versio (1 levy)
lisäksi mukana 16-sivuinen kirjanen
Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer, blu-ray-perusversio (1 levy)
lisämateriaalit: BD-Live (jakelu päättynyt, mutta jo ladattua materiaalia on mahdollista katsoa yhä)
viralliset Vedan Twitter-historiat 1–3
grafiikkagalleria
tuotantohenkilöstön kommenttiraita (ohjaaja Seiji Mizushima, apulaisohjaajat Kazuki Kakuta, Kenji Nagasaki ja Takahiro Natori, kuvaaja Shin’ya Watada)
mecha-/alusgalleria
hahmogalleria
leikkaamaton versio
näyttelijöiden tuotantohenkilöstön kommenttiraita (Mamoru Miyano, Shin’ichirō Miki, Hiroyuki Yoshino, Hiroshi Kamiya, Miyu Irino)
piirrosgalleria
tuotantohenkilöstön kommenttiraita 2 (ohjaaja Seiji Mizushima, apulaisohjaaja Kazuki Kakuta, mecha-suunnittelija Kanetake Ebikawa, tekninen ohjaaja Yōhei Miyahara)
sama lehtinen kuin DVD-julkaisussa
Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer, Blu-ray Disc Complete Edition (2 levyä, ensipainosversio)
levy 1: elokuva ja samat BD-lisämateriaalit kuin perusversiossa
levy 2: lisämateriaalilevy
mediakokoelma
trailerikokoelma
tv-mainoskokoelma
musiikkivideo
tv-sarjaopas
Kidō senshi Gundam 00 Anastasia (animaatio)
Supporter’s Gathering 2010 – A Trailer for the Trailblazer II
fiktiivisen elokuva Celestial Beingin traileri
ensi-illan tervehdykset
ääninäytteliköiden talk show
lisämateriaalit
storyboard-kokoelma (1–4)
skenaariokokoelma
elokuvafilmiä
40-sivuinen kirjanen
myynnissä olematon erikoispienoiskirjanen (14 sivua)
digi-pack × 2
Kanetake Ebikawa /Gunpla -erikoistaideboksi
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (japaniksi)
Hilja Gestrin

| Hilja Gestrin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Hilja Kainulainen
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1882 Kuhmoniemi
Kuollut: 14. elokuuta 1963 (81 vuotta) Tampere
Ammatti:  arkkitehti
Vanhemmat:  Petter Johan Kainulainen Helena Kainulainen
Puoliso:  Werner Gestrin
Lapset:  Marjatta Laosmaa Vappu Paloheimo
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Tampereen taidemuseon toimitilat (1930)
Tunnustukset:  Tampereen Taideyhdistyksen kunniajäsen (1948)
Hilja Ilma Gestrin (o.s. Kainulainen, 28. huhtikuuta 1882 Kuhmoniemi – 14. elokuuta 1963 Tampere) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli Tampereen taidemuseolle tilat vuonna 1930.
Lapsuudenperhe

Hilja Kainulainen oli lähtöisin Tuupalasta Kuhmoniemeltä (nyk. Kuhmo). Hänen vanhempansa olivat kauppias Petter Johan Kainulainen (1843–1892) ja emäntä Helena Maria Kainulainen (o.s. Horttanainen, 1852–1934). Parilla oli yhdeksän lasta. Perheen kotitalo toimii nykyään museona.
Opinnot

Kainulainen meni Kuhmoniemellä kansakouluun, jonka jälkeen hän jatkoi koulunkäyntiä Kuopiossa. Lukion Kainulainen kävi Oulussa, ja ylioppilastutkintonsa hän suoritti vuonna 1902. Seuraavana vuonna Kainulainen siirtyi Helsinkiin, missä hän ryhtyi opiskelemaan arkkitehtuuria. Suomen polyteknillisessä opistossa hänen opiskelutovereihinsa kuuluivat muun muassa Vietti Nykänen, Sigurd Savonius ja Ivar Thomé.
Arkkitehtiopintojensa ohessa Kainulainen osallistui piirustus- ja maalaustunneille Ateneumissa ja yliopiston piirustussalissa. Häntä kiinnosti erityisesti akvarellimaalaus, josta tuli hänen elinikäinen harrastuksensa. Hän oli haaveillut vapaan taiteilijan ammatista.
Kainulainen valmistui arkkitehdiksi oivallisin arvosanoin (”diplomilla”) vuonna 1907.
Elämä Tampereella

Valmistuttuaan Kainulainen muutti Tampereelle. Siitä tuli hänen pysyvä kotikaupunkinsa.
Elämä Tampereella > Wivi Lönnin apulainen

Vastavalmistunut arkkitehti pääsi heti työskentelemään Tampereella Wivi Lönnin arkkitehtitoimistossa. Kainulainen toimi piirtäjänä ja avusti Lönniä muun muassa Tampereen paloaseman ja Pispalan rukoushuoneen suunnittelussa. Tampereen kauppaoppilaitoksen kilpailupiirustukset ovat mahdollisesti Kainulaisen puhtaaksi piirtämiä. Lönn arvosti kovasti Kainulaisen työpanosta, sillä hänen toimistolleen oli kasautunut paljon töitä vuosiksi 1907–1911. Lönn on sanonut ihailleensa ”tavattomasti” tunnollista ja ahkeraa työntekijäänsä. Kainulainen puolestaan on luonnehtinut Lönniä innostavaksi työnantajaksi, joka osasi olla paitsi toimelias ja vaativa myös huumorintajuinen.
Kun Lönn vuonna 1911 lopetti työskentelyn Tampereella ja muutti Jyväskylään, Kainulaisen työ arkkitehtuurin parissa keskeytyi.
Elämä Tampereella > Avioliitto ja lapset

Vuonna 1911 Kainulainen meni naimisiin liikemies-valokuvaaja Werner Mauritz Gestrinin (1876–1952) kanssa. Pariskunnan ensimmäinen yhteinen koti sijaitsi Pikkupalatsin ensimmäisessä kerroksessa. Aikaisemmin Kainulainen oli asunut Commercen talossa leskirouva Jenny Wikanderin luona. Avioiduttuaan Hilja Gestrin jättäytyi työelämästä ja keskittyi perheenäidin rooliin. Gestrinit saivat kaksi tytärtä: Marjatta Clara Helena syntyi vuonna 1912 ja Vappu Ilma Maurica vuonna 1916. Marjatasta tuli myöhemmin äitinsä tavoin arkkitehti, Vappu puolestaan kouluttautui sairaanhoitajaksi.
Vuonna 1924 Gestrinit muuttivat Pikkupalatsista Sumeliuksen taloon, jossa he asuivat 12 vuotta. Heidän viimeinen kotinsa sijaitsi Säästöpankintalossa.
Elämä Tampereella > Taideyhdistyksen aktiivi

Hilja Gestrin toimi aktiivisesti Tampereen Taideyhdistyksessä. Hän liittyi jäseneksi vuonna 1909 ja toimi yhdistyksen rahastonhoitajana vuosina 1911–1943.
Kun Tampereen vanha kruununmakasiini päätettiin 20- ja 30-luvun taitteessa muuttaa taideyhdistyksen ylläpitämäksi taidemuseoksi, rakennuksen muutospiirustukset annettiin johtokunnan jäsenen Hilja Gestrinin tehtäväksi. Yhdistyksellä ei ollut varaa järjestää suunnittelukilpailua.
Taidemuseon suunnittelussa Gestriniä avusti taiteilija Gabriel Engberg, jolla oli museotilojen asiantuntemusta. Piirustukset valmistuivat vuonna 1930. Kruununmakasiinin sisätilat uusittiin kokonaan, mutta rakennuksen ulkoasuun Gestrin teki vain vähäisiä muutoksia. Hän suunnitteli museon viereen myös uuden piharakennuksen, johon tuli vahtimestarin asunto ja museon lämpökeskus. Taidemuseon vihkiäisiä juhlittiin lokakuussa 1931. Tampereen taidemuseon edessä oleva kuja on nimetty Hilja Gestrinin kujaksi taidemuseon asemakaavan uudistuksen yhteydessä vuonna 2024.
Elämä Tampereella > Muita työtehtäviä ja harrastuksia

Arkkitehdin työn lisäksi Hilja Gestrin toimi jonkin aikaa opettajana. Hän opetti piirustusta Tampereen suomalaisessa yhteiskoulussa (nyk. Tampereen yhteiskoulun lukio) vuosina 1920–1922 ja 1930–1932. Lisäksi hän opetti eri aineita Tyttöjen ammattikoulussa.
Gestrinillä oli kuvataiteiden ohella myös muita kulttuuriharrastuksia, muun muassa musiikki. Nuorena hän oli saanut Oulussa pianonsoiton opetusta, ja aikuisena hän soitti Ilmari Weneskosken johdolla viulua. Säveltäjä Oskar Merikanto kuului Gestrinien tuttavapiiriin ja vieraili heidän kotonaan useita kertoja.
Gestrinien hauta

Gestrin kuoli Tampereella kesällä 1963. Hänet on haudattu Gestrinien sukuhautaan Kalevankankaalle. Suvun hautamuistomerkki on tehty mustasta dioriitista, ja se on Hilja Gestrinin suunnittelema.
Tampereen taidemuseo vuonna 2015. Gestrinin suunnittelemat museotilat ovat edelleen käytössä. Museo ja piharakennus on suojeltu asemakaavalla.
Itäsaaret

| Itäsaaret> Östra holmarna |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Itäsaaret korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Kaakkoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  532
Pinta-ala:  1,16 km² 
Väkiluku:  16 (1.1.2010)
Väestötiheys:  13,8 as./km²
Osa-alueet:  on itse osa Laajasalon peruspiiriä
Postinumero(t):  00860
Lähialueet:  Santahamina, Villinki, Kallahti, Uutela, Niinisaari, Länsisaaret, Aluemeri, Sipoo
Itäsaaret (ruots.  Östra holmarna) on merellisen Kaakkois-Helsingin Laajasalon peruspiiriin kuuluva saaria ja merta käsittävä osa-alue.
Alueen pohjoisraja kulkee Santahaminan ja Villingin saarten eteläpuolella. Alueen itäosissa raja jatkuu Ison Leikosaaren ja Uutelan itäpuolelta ja Vuosaaren sataman edustalla olevan Pikku Niinisaaren eteläpuolelta. Idässä naapurina on Sipoon saaristo. Etelässä alue jatkuneeselvennä Halliluodon ja Länsitoukin etelärajojen luota kulkevan sisäisten aluevesien ulkorajalle saakka, josta ulompana sijaitsee Helsingin aluemeri.
Itäsaariin kuuluvat muun muassa Pihlajaluoto ja Hattusaari Uutelan eteläpuolella. Pihlajaluoto ja Hattusaari ovat veneilijöiden käyttämiä ulkoilusaaria. Näistä Hattusaaren pohjoisrannalla on pieni uimaranta ja saaressa saa telttailla. Itäsaariin luetaan myös Santahaminan eteläpuolella Puolustusvoimien käytössä olevat Kuivasaari ja Isosaari, joissa on myös pysyvää asutusta varusmiesten ohella. Yhteensä Itäsaarilla asui pysyvästi 16 henkeä vuoden 2010 alussa.
Aiheesta muualla

Helsingin ja Espoon saaristo-opas
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Googie-arkkitehtuuri

Space Needle, osa  Seattlen vuoden 1962 maailmanäyttelyä.
Googie-arkkitehtuuri, tunnetaan Yhdysvalloissa myös nimityksillä populuxe ja Doo-Wop, on futuristista arkkitehtuuria, johon vaikuttivat sen alkuaikana 1930-luvulla autot ja 1950-luvulta lähtien avaruustekniikka ja ydintekniikka. Tyylin katsotaan toden teolla alkaneen 1940-luvun lopussa Etelä-Kaliforniassa, ja se jatkui 1960-luvun puoliväliin, jolloin toisen maailmansodan jälkeistä teknologiavillitystä vastaan nousi reaktio. Kaliforniassa sen muotokieltä käytettiin avaruusaiheiseen mainontaan ruokaloissa, motelleissa ja keilaradoilla. Eero Saarisen TWA Flight Center -lentoasemarakennus on tämän tyylin vakavimpia edustajia.
Googie-tyyli esiintyy katon ja muiden rakenteiden kaarevina muotoina sekä lasin, teräksen ja neonvalojen runsaana käyttönä. Googie toi suunnitteluun lentävät lautaset, atomit, paraabelit jne. Suomessa Espoon Haukilahden vesitorni edustaa tätä tyyliälähde?. Tyylin nostatus muodiksi Yhdysvalloissa oli yhteydessä avaruuskilpaan liittyvään propagandaan.
Arkkitehti John Lautner suunnitteli vuonna 1949 Googies-kahvilan Los Angelesiin Sunset Boulevardin ja Crescent Heights-kadun risteykseen, rakennus purettiin vuonna 1989. Toimittaja Douglas Haskell lausui "House and Home" -lehdessä kahvilasta 1950-luvun alussa: "This is Googie architecture." Termi sai siitä alkunsa.
Bob's Big Boy Restaurant, Burbank, Kalifornia.
Los Angelesin kansainvälisen lentoaseman arkkitehtuuria.
Welcome to Fabulous Las Vegas -kyltti.
TWA Flight Center New Yorkin JFK-lentoasemalla.
Kirjallisuutta

Learning from Las Vegas, by Robert Venturi 1972 (ISBN 978-0262720069)
Googie: Fifties Coffee Shop Architecture by Alan Hess, 1986 (ISBN 978-0877013341)
Populuxe: the Look and Life of Midcentury America by Thomas Hine, 1986 (ISBN 978-1585679102)
LA Lost and Found: An Architectural History of Los Angeles by Sam Hall Kaplan 1987 Pages 145-155
Southern California in the 50s by Charles Phoenix 2001
Los Angeles Neon by Nathan Marsak and Nigel Cox 2002
Mimo: Miami Modern Revealed by Eric P. Nash and Randall C. Robinson, Jr. 2004
The Leisure Architecture of Wayne McAllister by Chris Nichols, 2007 (ISBN 978-1586856991)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lotta Living (Arkistoitu – Internet Archive), an online Community for fans of Googie architecture (and the message board for the LAC Modern Committee and Recent Past PReservation Network
Recent Past Preservation Network (Arkistoitu – Internet Archive)
DOCOMOMO, Dutch-founded DOcumentation and COnservation of buildings, sites and neighborhoods of the MOdern MOvement
John Lautner Foundation, Googie architect site
Goosebumps

Goosebumps-sarjan logo
Goosebumps-kirjasarja on R. L. Stinen kirjoittama nuorille suunnattu kauhukirjasarja. Kirjasarjan aiheena ovat perinteiset kauhuelementit, kuten luurangot, hautausmaat, aavetalot ja metsät. Sarja on hyvin suosittu nuorten keskuudessa ympäri maailman. Goosebumps on maailman myydyin lasten/nuorten kirjasarja: sitä on maailmalla myyty yhteensä noin 220 miljoonaa kappaletta. Sarjassa on 110 osaa, ja niistä ensimmäinen, Welcome to Dead House ilmestyi vuonna 1992. Kirjojen pohjalta on myös tehty televisiosarja. Sarjaa esitettiin Suomessa maksullisella Jetix-kanavalla. Vuonna 2015 sarjan ensimmäinen kausi tuli myös Netflixiin suomenkielisellä dubbauksella.
Sarjan osat Vihreää hirviön verta ja Kamala kamera on julkaistu Suomessa sarjanimellä Kalmanväreitä. Ne kuuluvat silti Goosebumps-sarjaan.
Sarjan suomennetut osat

Vihreää hirviön verta (Monster Blood, suom. 1994, julkaistu sarjanimellä Kalmanväreitä) ISBN 951-23-3350-3
Kamala kamera (julkaistu sarjanimellä Kalmanväreitä)
Muumion kirous (The Curse of Mummys's Tomb, suom. 2000) ISBN 951-32-0980-6
Elävien nukkejen yö (Night of the Living Dummy, suom. 2000) ISBN 951-32-0976-8
Näkymättömiin (Let's Get Invisible!, suom. 2000) ISBN 951-32-0981-4
Keskiyön kulkijat (The Scarecrow Walks at Midnight, suom. 2000) ISBN 951-32-0983-0
Kummitusluola (Ghost Beach, suom. 2000) ISBN 951-32-0982-2
Varjojen kaupunki (Welcome to dead house, suom. 2000) ISBN 951-32-1054-5
Noiduttu kello (The Cuckoo Clock of Doom, suom. 2001) ISBN 951-32-1212-2
Hirviöitä, hirviöitä! (The Girl Who Cried Monster, suom. 2001) ISBN 951-32-1217-3
Kummitusnaapuri (The Ghost Next Door, suom. 2001) ISBN 951-32-1220-3
Hullu tiedemies (Stay Out of the Basement, suom. 2002) ISBN 951-32-1224-6
Karmivat pianotunnit (Piano Lessons Can Be Murder, suom. 2002) ISBN 951-32-1521-0
Armoton aikamatka (Tick, Tock, You're Dead, suom. 2003) ISBN 951-32-1474-5
Kummituskoulu (The Haunted School, suom. 2003) ISBN 951-32-1475-3
Syvällä vaanii vaara (Deep Trouble, suom. 2004) ISBN 951-32-1819-8
Painajainen kesäleirillä (The Horror at Camp Jellyjam, suom 2004) ISBN 951-32-1641-1
Päivä Kauhumaassa (One Day at Horrorland, suom. 2005) ISBN 951-32-1832-5
Viidakon tuliainen (How I Got My Shrunken Head, suom. 2005) ISBN 951-32-1995-X
Kauhun kulissit (A Shocker on Shock Street, suom. 2006) ISBN 951-32-2027-3
Kolkko aavekoira (The Barking Ghost, suom. 2006) ISBN 951-32-2026-5
Viemärin vaanija (It Came From Beneath The Sink!, suom. 2006) ISBN 951-32-2025-7
Naamioitu kostaja (Phantom of the Auditorium, suom. 2007) ISBN 978-951-32-2296-3
Vampyyrin henkäys (Vampire Breath, suom. 2007) ISBN 978-951-32-2408-0
Hän on kannoillasi! (Night in Terror Tower, suom. 2007) ISBN 978-951-32-2363-2
Kolme kauheaa toivetta (Be Careful What You Wish For..., suom. 2008) ISBN 978-951-32-2508-7
Noiduttu naamio  (Haunted Mask, suom. 2008) ISBN 951-32-1819-8
Suon Saalistaja  (How to Kill a Monster, suom.2008) ISBN 951-32-1521-0
Mieletön mutantti (Attack of the Mutant, suom. 2009) ISBN 978-951-32-2625-1
Apua, muutun karvaturriksi! (My Hairiest Adventure, suom.2009)
Kuka katoaa seuraavaksi?  (Welcome to Camp Nightmare, suom. 2009) ISBN 978-951-32-2823-1
Kana kynimättä (Chicken Chicken, suom. 2010) ISBN 978-951-32-2849-1
Mutainen kosto (You Can`t Scare Me!, suom. 2010) ISBN 978-951-32-2853-8
Ihmissusien yö (The Werewolf Of Fever Swamp, suom. 2011) ISBN 978-951-32-3107-1
Kammottava lumimies (The Abominable Snowman of Pasadena, suom. 2012) ISBN 978-951-32-3546-8
Aiheesta muualla

Goosebumpsien kotisivut (englanniksi)
Gifford-luennot

Gifford-luennot (engl. Gifford Lectures) on luentosarja, jonka perusti Adam Lord Gifford (k. 1887) testamentillaan luonnollisen teologian tutkimuksen edistämiseksi. Luonnollisella teologialla hän tarkoitti laajassa merkityksessä (luonnon)tieteiden tukemaa teologiaa, joka ei ollut riippuvaista ihmeistä. Luentoja pidetään skotlantilaisissa yliopistoissa: näihin lukeutuvat St Andrewsin yliopisto, Glasgow'n yliopisto, Aberdeenin yliopisto ja Edinburghin yliopisto.
Luentoja on järjestetty vuodesta 1888. Nimitys Gifford-luentojen pitäjäksi on suuri akateeminen kunnianosoitus. Luennot pidetään yleensä yhden akateemisen vuoden kestävänä luentosarjana, ja luennot luennoidaan sillä tarkoituksella, että niiden sisältö julkaistaisiin kirjana. Monista Gifford-luentoja sisältävistä teoksista on tullut klassikkoteoksia teologian ja filosofian alalla sekä niiden ja luonnontieteen välisen suhteen tarkastelun kannalta.
Tunnettuja luennoitsijoita > Aberdeen

1906–1908 – Hans Driesch: The Science and Philosophy of the Organism 1–2
1936–38 – Karl Barth: The Knowledge of God and the Service of God according to the Teaching of the Reformation
1951–52 – Michael Polanyi: Personal Knowledge: Towards a Post-Critical Philosophy, ISBN 0-226-67288-3
1952–54 – Paul Tillich:  Systematic Theology (3 osaa): ISBN 0-226-80337-6, ISBN 0-226-80338-4, ISBN 0-226-80339-2
1959–61 – H. H. Price: Belief, julkaistu 1969
1965-1967 – Raymond Aron: La Conscience historique dans la pensée et dans l'action
1973 – Hannah Arendt: Life of the Mind
1982–84 – Richard Swinburne:  The Evolution of the Soul, ISBN 0-19-823698-0
1984–85 – Freeman Dyson: Infinite In All Directions, ISBN 0-06-072889-2
1989–91 – Ian Barbour:  Religion in an Age of Science, ISBN 0-06-060383-6
1992–93 – Jaroslav Pelikan:  Christianity and Classical Culture: The Metamorphosis of Natural Theology in the Christian Encounter With Hellenism, ISBN 0-300-06255-9
1994–95 – John W. Rogerson:  Faith and Criticism in the Work of William Robertson Smith, 1846-1894
1994–95 – M. A. Stewart:  New Light and Enlightenment
1994–95 – Peter Jones:  Science and Religion before and after Hume
1994–95 – James H. Burns:  The Order of Nature
1994–95 – Alexander Broadie:  The Shadow of Scotus
1997–98 – Russell Stannard:  The God Experiment
2000–01 – John S. Habgood:  The Concept of Nature
2003–04 – John Haldane:  Mind, Soul and Deity
2003 – Eleonore Stump:  Wandering in the Darkness
Tunnettuja luennoitsijoita > Glasgow

1888–92 – Friedrich Max Müller: 1888: Natural Religion 1–2; 1890: Physical Religion; 1891: Anthropological Religion: 1892: Theosophy or Psychological Religion
1892–96 – John Caird:  The Fundamental Ideas of Christianity Vol.1&2
1896–98 – Alexander Balmain Bruce: The Moral Order of the World, The Providential Order of the World
1914 – Arthur Balfour: Theism and Humanism ISBN 1-58742-005-8
1916–18 – Samuel Alexander: Space, Time, and Deity, 1. osa: ISBN 0-7661-8701-2, 2. osa: ISBN 0-7661-8702-0
1922 – Arthur Balfour: Theism and Thought
1927–28 – J. B. S. Haldane:  The Sciences and Philosophy, ISBN 0-404-60479-X
1932–34 – William Temple: Nature, Man and God
1952-54 – John Macmurray: The Form of the Personal; 1. osa: The Self as Agent ISBN 1-57392-337-0; 2. osa: Persons in Relation ISBN 1-57392-625-6
1959 – Carl Friedrich von Weizsäcker: The Relevance of Science
1970 – Richard William Southern: The Rise and Fall of the Medieval System of Religious Thought
1985 – Carl Sagan: The Search for Who We Are, julkaistu vuonna 2006 nimellä The Varieties of Scientific Experience: A Personal View of the Search for God, ISBN 1-59420-107-2
1988 – Don Cupitt: Nature and Culture
1988 – Richard Dawkins: Worlds in Microcosm
1992 – Mary Warnock: Imagination and Understanding, julkaistu nimellä Imagination and Time, ISBN 0-631-19019-8
1993–94 – Keith Ward: Religion and Revelation ISBN 0-19-826375-9 (ISBN 978-0-19-826375-3)
1995–96 – John Hedley Brooke:  Reconstructing Nature
1997–98 – R. J. Berry:  Gods, Genes, Greens and Everything
1999–00 – Ralph McInerny:  Characters in Search of Their Author
2001 – Lynne Baker:  The Nature and Limits of Human Understanding
2003–04 – Simon Blackburn:  Reason's Empire
Tunnettuja luennoitsijoita > St. Andrews

1902–04 – Richard Haldane: The Pathway to Reality, ISBN 0-404-60459-5
1917–18 – William R. Inge:  The Philosophy of Plotinus, ISBN 1-59244-284-6
1921–22 – C. Lloyd Morgan: Emergent Evolution (1923) ISBN 0-404-60468-4, ja Life, Mind, and Spirit (1925)
1955–56 – Werner Heisenberg:  Physics and Philosophy: The Revolution in Modern Science, ISBN 1-57392-694-9
1958–60 – Georg Henrik von Wright: Norm and Action ja The Varieties of Goodness (suom. Hyvän muunnelmat, ISBN 951-1-16436-8)
1972–73 – Alfred Ayer:  The Central Questions of Philosophy, ISBN 0-03-013116-2
1975–77 – Reijer Hooykaas:  Fact, Faith and Fiction in the Development of Science
1977–78 – David Stafford-Clark:  Myth, Magic and Denial
1980–81 – Gregory Vlastos:  Socrates: Ironist and Moral Philosopher
1982–83 – Donald Geoffrey Charlton:  New Images of the Natural, 1750-1800
1983–84 – John Macquarrie:  In Search of Deity
1984–85 – Adolf Grünbaum:  Psychoanalytic Theory and Science
1986–87 – Antony Flew:  The Logic of Mortality
1988–89 – Walter Burkert:  Tracks of Biology and the Creation of Sense
1990–91 – Hilary Putnam:  Renewing Philosophy
1992–93 – Arthur Peacocke:  Nature, God and Humanity:
1992–93 – Roger Penrose:  The Question of Physical Reality
1995 – Nicholas Wolterstorff:  Thomas Reid and the Story of Epistemology
1996–97 – Michael Dummett:  Thought and Reality
1999 – Robert Merrihew Adams:  God and Being
1999 – Marilyn McCord Adams:  The Coherence of Christology
2001–02 – Stanley Hauerwas:  With the Grain of the Universe: The Church's Witness and Natural Theology, ISBN 1-58743-016-9
2002 – Peter van Inwagen:  The Problem of Evil and the Argument from Evil
2004–05 – Alvin Plantinga:  Science and Religion: Conflict or Concord
Kirjallisuutta

Stanley Jaki: Lord Gifford and His Lectures: A Centenary Retrospect (1987). Scottish Academic Press, ISBN 0-7073-0465-2.
Aiheesta muualla

Gifford Lectures Online (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gifford Lectures
Käännös suomeksi