stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1918 kuolleista henkilöistä
Huhtikuu

4. huhtikuuta – Hanns von Zobeltitz (kirjailijanimi Hanns von Spielberg), saksalainen kirjailija, toimittaja ja sotilas (s. 1853)
5. huhtikuuta – Oskari Aalto, suomalainen jääkärivaravääpeli ja työmies (s. 1887)
5. huhtikuuta – Johan Ahlgren, suomalainen värjäri ja Tampereen punakaartin rintama- ja komppanianpäällikkö (s. 1874)
19. huhtikuuta – Walter Hoving, suomalainen kirjakauppias, kustantaja ja valtiopäivämies (s. 1841)
19. huhtikuuta – Väinö Siro, suomalainen konepajan työmies ja punakaartin tiedusteluosaston päällikkö (s. 1884)
25. huhtikuuta – Karl August Karlstedt, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1838)
29. huhtikuuta – Kössi Ahmala, suomalainen postimies, työläiskirjailija ja runoilija (s. 1889)
30. huhtikuuta – Karl Fredrik Walle, suomalainen lääkäri, valtiopäivämies ja hovineuvos (s. 1841)
Toukokuu

3. toukokuuta – Frans Juho Järvinen, suomalainen arkkiveisujen tekijä ja kaupustelija (s. 1857)
15. toukokuuta – Väinö Sinervo, suomalainen konepajan työmies ja punakaartin asevaraston hoitaja ja auto-osaston aluepäällikkö (s. 1889)
18. toukokuuta – Toivo Kuula, suomalainen säveltäjä (s. 1883)
25. toukokuuta – Carl Berner, norjalainen poliitikko (s. 1841)
toukokuussa – Ali Aaltonen, suomalainen toimittaja, Venäjän keisarillisen armeijan upseeri ja Suomen punakaartin ylipäällikkö (s. 1884)
Kesäkuu

4. kesäkuuta – August Malm, suomalainen rautaruukkien isännöitsijä, virka- ja valtiopäivämies ja maanviljelysneuvos (s. 1839)
27. kesäkuuta – Hans Jacob Sparre Schneider, norjalainen eläintieteilijä (s. 1853)
Heinäkuu

21. heinäkuuta – Johan Henrik Ilvonen, suomalainen pappi ja valtiopäivämies (s. 1846)
Syyskuu

19. syyskuuta – Kazi Magomed Agasijev, dagestanilais-azerbaidžanilainen bolševikkivallankumouksellinen (s. 1882)
28. syyskuuta – Eduard von Keyserling, baltiansaksalainen kirjailija (s. 1855)
Lokakuu

9. lokakuuta – Axel Grönlund, suomalainen juristi, valtiopäivämies, Käkisalmen pormestari 1893–1918 ja varatuomari (s. 1864)
Marraskuu

7. marraskuuta – Heikki Nurhonen, suomalainen arkkiveisujen tekijä, kustantaja ja kirjaltaja (s. 1865)
11. marraskuuta – Victor Adler, itävalta-unkarilainen sosialistipoliitikko ja Itävallan ulkoministeri 1918 (s. 1852)
11. marraskuuta – Juhana Konttinen, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1852)
20. marraskuuta – Ester Ellqvist, ruotsalainen taidemaalari (s. 1880)
20. marraskuuta – Auguste Lepère, ranskalainen kaivertaja, kuvittaja ja taidemaalari (s. 1849)
Joulukuu

9. joulukuuta – Elise Littson, saksalainen tanssija, koreografi ja tanssipedagogi (s. 1847)
20. joulukuuta – Juho Alastalo, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1846)
25. joulukuuta – Albert Schogster, suomalainen tuomari, valtiopäivämies, Lappeenrannan pormestari 1870–1895, varatuomari ja kollegiasessori (s. 1838)
28. joulukuuta – Adolf Aarno (synt. Kalle Virtanen), suomalainen kuvanveistäjä ja Suomen ensimmäisen moottorilentoyrityksen tekijä (s. 1879)
Tuntematon päivämäärä

Lucien Adam, ranskalainen juristi, kielitieteilijä, sinologi ja orientalisti (s. 1833)
Georgi Erastov, venäläinen kirjailija (s. 1875)
Campus Flaminius

| Campus Flaminius |
| --- | --- |
Koordinaatit:  41°53′34″N, 12°28′39″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Rooma, Latium
Historia
Tyyppi:  alue
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Latium, Regio I Latium et Campania, Italia
Kaupunki:  Rooma
Campus Flaminius oli avoin alue Campus Martiuksen eteläosassa antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Sen mainitsee ainoastaan Varro, joka selittää sen paikaksi, johon Circus Flaminius rakennettiin ja josta se sai nimensä. Circus nimettiin luonnollisesti sen rakentajan mukaan, mutta on todennäköistä, että tämä osa Campus Martiusta oli saanut nimensä joltakin Flaminiusten suvun aiemmalta jäseneltä, mikä on erikoinen yhteensattuma. Campus Flaminius lienee ollut synonyymi nimitykselle Prata Flaminia.
Tony Salmelainen

| Tony Salmelainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1981 (ikä 43) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2013
Seurat:  HIFK Hockey (SML),   Ilves (SML),   Hamilton Bulldogs (AHL),   Toronto Roadrunners (AHL),   Edmonton Oilers (NHL),   Edmonton Roadrunners (AHL),   Chicago Blackhawks (NHL)   Toronto Marlies (AHL)   Lokomotiv Jaroslavl RSL   HC Servette Genève (NLA)   HC Lausanne (NLB)
NHL-varaus:  41. varaus, 1999 Edmonton Oilers
Tony Salmelainen (s. 8. elokuuta 1981 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi alkukauden 2013–2014 SM-liigassa Helsingin IFK:ssa, mutta ilmoitti marraskuussa 2013 lopettavansa jääkiekkouransa niskavaivojen takia.
Edmonton Oilers varasi Salmelaisen NHL:n varaustilaisuudessa 1999 toisella kierroksella 41. pelaajana. Hän pelasi NHL:ssä kaikkiaan 70 ottelua.
Ura

Salmelainen aloitti jääkiekkouransa Calle Branderin luistelukoulussa, mutta pelasi juniorina pitkään Espoon Palloseurassa. Hän pelasi juniorina myös Kiekko-Espoon joukkueessa. HIFK:hon Salmelainen tuli B-juniorina, ja teki SM-liigadebyyttinsä vuonna 1999. Hän teki ensimmäisen maalinsa ensimmäisellä laukauksellaan, mutta loukkaantui samassa ottelussa.
Salmelainen pelasi alkukaudella 2000–2001 HIFK:ssa kaikkiaan 19 liigapeliä, mutta siirtyi joulukuussa 2000 Ilvekseen merkittävämpien tehtävien toivossa. Puolentoista Ilves-kauden jälkeen Salmelainen lähti Pohjois-Amerikkaan, jossa hän oli kolme vuotta Edmonton Oilersin organisaatiossa pelaten 13 NHL-peliä.
NHL:n käynnistyessä työsulun aiheuttaman välivuoden jälkeen kaudella 2005–2006, Salmelainen siirtyi takaisin HIFK:hon. Hän pelasi hienon kauden ja teki muun muassa yhdessä pelissä, 18. lokakuuta Pelicansia vastaan, viisi maalia ja sai lisäksi yhden syöttöpisteen. NHL:ssä Edmonton Oilers kauppasi Salmelaisen pelaajaoikeudet kauden aikana Chicago Blackhawksille, josta Edmonton sai puolustaja Jaroslav Spacekin.
2. maaliskuuta 2006 pelatussa SM-liigaottelussa HPK:ta vastaan Salmelainen pahastui saamastaan kahden minuutin rangaistuksesta ja sai käytöksensä vuoksi rangaistuksen. Kentältä poistuessaan hän heitti roskakoria, joka osui vahingossa HIFK:n linja-autonkuljettajaan, jolloin kuljettajalta murtui nenä ja katkesi kaksi hammasta. Hämeenlinnan poliisi aloitti tapauksesta esitutkinnan.
Kauden 2005–2006 lopussa Salmelainen voitti SM-liigan maali- ja pistepörssin tehoin 27+28=55. Hänelle tarjottiin kauden päätteeksi maajoukkuepaikkaa, mutta hän vaati lupausta paikasta MM-kisoissa ja kun päävalmentaja Erkka Westerlund kieltäytyi, Salmelainen jäi pois maajoukkueesta.
Kaudeksi 2006–2007 Salmelainen siirtyi NHL:ään Chicago Blackhawksiin kahden vuoden sopimuksella. Hän ehti pelata sopimuksestaan vain ensimmäisen kauden Chicagossa, kun kesäkuussa 2007 hänen pelaajaoikeutensa kaupattiin yhdessä puolustaja Jassen Cullimoren kanssa Montreal Canadiensiin, Chicagon saadessa vaihdossa venäläishyökkääjä Sergei Samsonovin.
Kesäkuussa 2008 Salmelainen teki kahden vuoden sopimuksen sveitsiläisen HC Servette Genèven kanssa. Hän pelasi Sveitsissä kauden 2012–2013 loppuun ja siirtyi sen jälkeen HIFK:hon.
Muuta

Tonyn isä Tommi Salmelainen oli ensimmäinen NHL:ään varattu eurooppalaispelaaja (St. Louis Blues 1969) ja kaksinkertainen Suomen mestari HIFK:n joukkueessa. Tonyn nuorempi veli Tobias Salmelainen pelasi myös ammatikseen jääkiekkoa.
Salmelainen sai huhtikuussa 2008 syytteen sotilaskarkuruudesta, koska jätti saapumatta palveluspaikkaansa Kaartin jääkärirykmenttiin eikä lykkäysanomusta ollut toimitettu ajoissa puolustusvoimille. 19. toukokuuta pidetyssä oikeuskäsittelyssä Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Salmelaisen 45 vuorokaudeksi ehdolliseen vankeuteen.
Tony Salmelainen juontaa yhdessä Arto Kuuluvaisen kanssa Elämän Pelikirja -podcastia, jonka keskiössä ovat urheilijat ja heidän elämäntarinansa.
Aiheesta muualla

Tony Salmelainen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Tony Salmelainen Eurohockey.com. (englanniksi)
Tony Salmelainen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Tony Salmelainen nhlfinns.com:ssa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pasi Saarela | Aarne Honkavaara -palkinnon voittaja 2006 | Seuraaja: Jani Rita |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tim Thomas | Lasse Oksanen -palkinnon voittaja 2006 | Seuraaja: Cory Murphy |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Steve Kariya | Veli-Pekka Ketola -palkinnon voittaja 2006 | Seuraaja: Martin Kariya |
Eelis Teutari

| Eelis Teutari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. toukokuuta 2005 (ikä 19) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Toro
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  76 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  74
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
    
Eelis Teutari (s. 16. toukokuuta 2005 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Teutari pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka kapteenina hän toimii.
Ura

Teutari on Jokereiden kasvatti. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Jokereiden ja Vuosaaren Viikinkien U18-yhdistelmäjoukkueessa, josta Teutari siirtyi kaudeksi 2022–2023 Jokereiden U18-joukkueeseen. Kaudeksi 2023–2024 hän siirtyi Pelicansin U20-joukkueeseen.
Kaudeksi 2024–2025 Teutari nimettiin Pelicansin U20-joukkueen kapteeniksi. Hän teki SM-liigadebyyttinsä runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 5. maaliskuuta 2025 Porin Ässiä vastaan, kun Rasmus Kumpulainen ja Elias Vilén joutuivat sivuun juuri ennen ottelun alkua. Teutari merkittiin Pelicansin kakkosketjun oikeaan laitaan kahden muun debytantin, Anton Kettusen ja Joonas Paqvalinin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.26 minuuttia.
Muuta

Teutari on maininnut suosikkipelaajakseen Teemu Selänteen ja pelilliseksi esikuvakseen Harri Pesosen.
Ivan Puopolo

| Ivan Puopolo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. elokuuta 1977 (ikä 47) Como, Italia
Kansalaisuus:  italialainen, suomalainen
Ammatti:  radio- ja televisiojuontaja
Ivan Puopolo (s. 22. elokuuta 1977 Como, Italia) on italialais-suomalainen toimittaja sekä radio- ja televisiojuontaja. Puopolo on työskennellyt Yleisradiossa esimerkiksi kulttuuriohjelma Stradan ja tiedeohjelma Prisma Studion toimittajana. Vuodesta 2017 lähtien hän on toiminut MTV:n toimittajana ja juontajana.
Puopololla on myös oma YouTube-kanava, jolla on yli 50 000 tilaajaa.
Työura

Puopolon ensimmäinen työpaikka viestintäalalla oli Rytmiradio Lahti 1990-luvun loppupuolella. Myöhemmin Puopolo pääsi juontajaksi Ylen radiokanaville. Radio Suomesta Puopolo siirtyi YleX-kanavalle, jossa hän teki viihteellistä radioshow’ta Thank God It’s Puopolo, joka päättyi loppuvuonna 2008.
Puopolo esiintyi televisiossa Mikko Kekäläisen kanssa ideoimassaan sketsisarjassa Banaaniuutiset. Puopolo juonsi YLE Extran populaarikulttuuriin keskittynyttä Extra Large -ohjelmaa yhdessä Hinni Aarninsalon, Oskari Perkin ja Nuppu Stenrosin kanssa. Syksystä 2008 Puopolo juonsi Yle TV1:n kulttuuriohjelma Stradaa. Keväällä 2013 Puopolo toimi Fort Boyard -ohjelman juontajana yhdessä Ellen Jokikunnaksen kanssa. Huhtikuussa 2016 Puopolo aloitti Helsingin Sanomain HSTV:ssä viihteellisen tiedeohjelman, Sfäärin, vetäjänä. 2010-luvun keskivaiheilla Puopolo juonsi tiedeohjelmaa Prisma Studio.
Puopolo toimi vuosina 2017–2019 MTV3:n Huomenta Suomen toimittajana. Hän on kirjoittanut myös kolumneja MTV:n verkkosivuille ja selostanut tennistä MTV:n urheilukanavilla. Tammikuusta 2020 Puopolo on toiminut MTV:n Uutisaamun toimittajana. Oman yrityksensä kautta hän on muun muassa antanut esiintymiskoulutusta ja tehnyt muita viestintäalan tehtäviä. 2020-luvulla hän on julkaissut omaa podcastia YouTubessa.
Työskennellessään 2000-luvun alussa Ylen Radio Ainossa Puopolo kanteli työparinsa Paula Norosen kanssa vähemmistövaltuutetulle Miss Suomi -kilpailun säännöstä, joka salli osallistujiksi vain syntyperäiset suomalaiset. Sääntö poistettiin, mutta kaksikko sai Yleltä varoituksen, koska Puopolo lähestyi vähemmistövaltuutettua Ylen sähköpostista ja tutkintapyynnön tekijäksi voitiin katsoa Yle.
Yksityiselämä

Puopololla on myös Italian kansalaisuus. Puopolo muutti Italiasta suomalaisen äitinsä ja italialaisen isänsä kanssa Suomeen alle vuoden ikäisenä. Venäläinen nimi Ivan oli äidin mukaan kompromissi, sillä äiti oli halunnut suomalaisen ja isä italialaisen nimen. Puopolo on asunut 2000-luvun alusta Helsingissä. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden ylioppilas. Puopolo on ateisti.
Puopolo oli naimisissa näyttelijä-laulaja Saija-Reetta Kotirinnan kanssa, jonka kanssa hänellä on tytär. Pariskunta erosi vuonna 2013. Puopolo on ollut avoliitossa vuodesta 2017.
Aiheesta muualla

Kotisivut.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet  Yle
Amelie Blauberg

| Amelie Blauberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ella Amelie Blauberg
Syntynyt: 28. joulukuuta 1996 (ikä 28) Kajaani
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Merkittävät roolit:  Iris Rainio (Uusi päivä) Aino Tammilehto (Syke)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ella Amelie Blauberg (s. 28. joulukuuta 1996 Kajaani) on suomalainen televisionäyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Iris Rainion roolista televisiosarjassa Uusi päivä, jossa hän näytteli vuodesta 2013 sarjan loppuun, syksyyn 2018, saakka. Vuodesta 2018 hänet on nähty Syke-sairaalasarjassa lähihoitaja Ainon roolissa.
Elokuusta 2019 lähtien Blauberg piti Yhden yön juttuja -podcastia yhdessä Thelma Sibergin ja Hennariikka Laaksolan kanssa. Podcast loppui joulukuussa 2022. Helmikuussa 2023 sama kolmikko aloitti uuden Gaala-nimisen podcastin.
Ura

Lapsuudessaan Blauberg oli mukana harrastajateatterissa. Hän valmistui ylioppilaaksi Lappeenrannan steinerlukiosta vuonna 2016. Sen jälkeen hän pyrki opiskelemaan Tampereen näyttelijäntyön laitokselle ja Teatterikorkeakouluun, muttei tullut kumpaankaan valituksi.  Hänen suunnitelmissaan on saada näyttelemisestä itselleen ura.
Yksityiselämä

Blauberg on syntynyt Kajaanissa, mutta muuttanut Lappeenrantaan seitsemänvuotiaana.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2021 | Syke-elokuva: Hätätila | Aino Tammilehto |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Sarja | Televisiosarjat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2013–2018 | Uusi päivä | Iris Rainio |
| 2018 | HasBeen | Amelie Blauberg |
| 2018– | Syke | Aino Tammilehto |
| 2023 | Kotka 10 | nainen baarin ulkopuolella |
Pirjo Ahokas

Pirjo Vappu Helena Ahokas (s. 9. huhtikuuta 1947 Oulu) on Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen professori emerita, jonka erityistä osaamisaluetta on Yhdysvaltain nykykirjallisuus ja vähemmistökirjallisuus.
Ahokas kirjoitti ylioppilaaksi Oulun tyttölyseossa 1967, valmistui filosofian kandidaatiksi 1976 ja väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa 1991. Hänen väitöskirjansa nimike on Forging a new self : the Adamic protagonist and the emergence of a Jewish-American author as revealed through the novels of Bernard Malamud. Lisäksi hänellä on vuonna 1975 yhdysvaltalaisessa Bridgeportin yliopistossa suoritettu Master of Arts -tutkinto.
Akateemisen työuransa Ahokas aloitti Turun yliopistossa 1973 väliaikaisena assistenttina. Sitä seurasivat työt tässä yliopistossa assistenttina, tutkimusassistenttina, viransijaisena apulaisprofessorina, määräaikaisena apulaisprofessorina, määräaikaisena professorina ja vuodesta 1998 vuonna 2015 tapahtuneeseen eläkkeelle jäämiseen asti yleisen kirjallisuustieteen professorina. Yhdysvalloissa Ahokas työskenteli tutkijana Yalen yliopistossa 1979–1983 ja 1987 sekä Harvardin yliopistossa 1994.
Ahokas on kirjoittanut useita kirjallisuustieteellisiä tutkimuksia ja muita julkaisuja sekä osallistunut monen kokoomateoksen tekemiseen yhtenä kirjoittajana tai toimittajana.
Kuoripaita

Lundin hiippakunnan piispa Christina Odenberg pukeutuneena rökliiniin, stolaan ja kaulassaan piispanristi
Kuoripaita eli rökliini (ruots. röklin, lat. superpelliceum) on liturginen vaate, jota käytetään alban sijasta tietyissä tilanteissa. Kuoripaitaa käytetään roomalaiskatolisessa, anglikaanisessa sekä silloin tällöin myös luterilaisessa kirkossa, ei kuitenkaan yleisesti Suomessa, Ruotsin kirkossa sitä käytetään yleisesti. Nimi superpelliceum (super – päällä, pellicium – turkki) kertoo myös, että sitä on Pohjolassa käytetty talvisaikaan turkin päällä kirkollisissa toimituksissa lämmittämättömissä kirkoissa.
Rökliini on tullut liturgiseen käyttöön 1100-luvulla. Ruotsissa rökliinin käyttö kiellettiin Uppsalan kokouksen päätöksellä 1593, mutta sitä on käytetty vielä 1600-luvulla. Uudelleen se on tullut käyttöön Ruotsissa 1900-luvulla ja sitä kautta myös Suomeen.
Kuoripaita, rökliini on laajahihainen, avara, väljäkauluksinen, pään yli vedettävä ja ilman vyötä käytettävä valkoinen asu, jota voivat käyttää sekä papit että maallikot, kun he hoitavat erilaisia palvelutehtäviä jumalanpalveluksessa. Perinteisesti messussa avustajat, jotka eivät ole osallistuneet ehtoollisen jakoon, ovat käyttäneet alban sijasta kuoripaitaa. Papit ovat käyttäneet kuoripaitaa sanajumalanpalveluksissa, hetkipalveluksissa ja kirkollisissa toimituksissa. Kuoripaitaa käytetään myös perinteisesti kuorikaavun alla.
Voidaan tehdä myös jako ”messuvaatteiden” ja ”kuorivaatteiden” välillä. Messuvaatteet ovat messussa, ehtoollisen vietossa alttarilla käytettävät alba, stola ja messukasukka. Kuorivaatteita ovat kirkollisissa toimituksissa ja esimerkiksi rukoushetkissä käytettävät rökliini, stola ja kuorikaapu. Nimitys kuorivaatteet kertoo siitä, että näitä toimituksia voidaan johtaa muualta kuorissa kuin alttaripöydän ääreltä.
Kuoripaita on alban tavoin valkoinen, mutta väljä pääntiestä ja hihoista sekä lisäksi rypytetty eikä sen kanssa käytetä vyötä. Pääntie voi olla joko pyöreä tai neliskulmainen, jolloin sen nimitys saattaa olla cotta. Cotta voi olla myös pitsillä koristeltu. Katolisilla papeilla kuoripaita on yleensä pitkä, vähintään polviin ulottuva, kun taas alttaripalvelijoilla se on lyhyempi, ja sen alla käytetään usein sutaania. Ruotsissa ja Suomessa luterilaisten pappien käyttämä rökliini on pitkä, se ulottuu käyttäjänsä nilkkoihin saakka.
Naughty BRGR

| Naughty BRGR |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2015
Perustaja:  Akseli Herlevi Tomi Ruuskanen
Lakkautettu:  2025 (konkurssit)
Toimitusjohtaja:  Akseli Herlevi><
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Toimiala:  ravintolaketju
Tuotteet:  hampurilaiset
Liikevaihto:   8,7 milj. EUR (2021)
Henkilöstö:  n. 100
Omistaja:  Akseli Herlevi Tomi Ruuskanen
Kotisivu:  www.naughtybrgr.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Naughty BRGR (lausutaan burger) on suomalainen vuonna 2015 perustettu ravintolaketju, jonka päätuotteita ovat hampurilaiset, ranskalaiset ja muut lisukkeet. Franchise-pohjalla toimivan ketjun yhtiöt ajautuivat konkurssiin alkuvuodesta 2025.
Naughty BRGR:llä on suurimmillaan ollut 10 toimipistettä: Helsingissä, Espoossa ja Tampereella sijaitsee kussakin kaksi ja Turussa sekä Jyväskylässä yksi. Vuonna 2021 uudet ravintolat avattiin Lahteen ja Ouluun.
Ketjun perusti Top Chef Suomi -ohjelman voittaja Akseli Herlevi ja hänen yhteistyökumppaninsa Tomi Ruuskanen. Ensimmäinen Naughty BRGR avattiin Helsinkiin Lönnrotinkadulle marraskuussa 2015. Sittemmin ketju laajensi Helsingissä Sturenkadulle, Espoossa kauppakeskus Selloon ja Isoon Omenaan, Tampereella Aleksanterinkadulle, Turussa Aurakadulle ja Jyväskylässä Aren aukiolle. Espoon molemmat ja Turun yksi ravintola jouduttiin kuitenkin sulkemaan kesällä 2024.
Vuonna 2019 yritys kertoi luopuneensa kaikesta muovin käytöstä annoksiensa ja take-away-tuotteiden pakkauksissa.
Vuodesta 2022 ketju valmisti K-kaupoissa myytäviä Naughty BRGR -tuotesarjan katuruokatuotteita. Tuotesarjaan kuului mm. hampurilaispihvejä, hotdog-nakkeja, sämpyöitä, kastikkeita ja mausteita.
Kolmea ravintolaa pyörittänyt Naughty Brgr Oy asetettiin konkurssiin tammikuussa 2025 ja emoyhtiö Street Food Group Oy maaliskuussa 2025. Franchising-periaatteella toimivan viiden jäljellä olevan ravintolan tulevaisuus on epäselvä. Akseli Herlevi sanoo pyrkivänsä pitämään oikeudet tuotemerkkiin itsellään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naughty BRGR Wikimedia Commonsissa
Henry Tikkanen (toimittaja)

| Henry Tikkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Henry ”Henkka” Tikkanen
Syntynyt: 1985 (ikä 39–40) Kemi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Henry ”Henkka” Tikkanen (s. 1985, Kemilähde?) on suomalainen palkittu toimittaja ja radiojuontaja. Tikkanen on koulutukseltaan medianomi ja filosofian maisteri.
Ura

Lokakuusta 2013 lähtien Tikkanen juonsi ja toimitti YleX:n Etusivu-ohjelmaa, joka oli tuolloin Suomen ainoa nuorille suunnattu radion asia- ja ajankohtaisohjelma. Etusivua toimitti ja juonsi myös stand-up-koomikko ja tv-toimittaja Jukka Lindström sekä Reetta Rönkä.
Myöhemmin Tikkanen siirtyi Yle Kioskiin, jossa hän aloitti Tiedetrippi-podcastin vuonna 2020. Ohjelma on narratiivista tiedejournalismia. Tiedetrippi on kasvanut yhdeksi Ylen suosituimmista audiotuotteista ja sitä on kuunneltu Yle Areenassa yli kolme miljoonaa kertaa ja yli miljoona tuntia. Tammikuussa 2023 Suomen Tiedetoimittajain liitto palkitsi Tikkasen toimittaman Tiedetrippi-podcastin Vuoden tiedeviestintäpalkinnolla.
Televisiossa Tikkanen on esiintynyt muun muassa ohjelmassa Viki, Köpi ja Henkka – tieteen armoilla, joka sai kritiikkiä runsaasta kiroilusta. Ohjelmaa tehtiin kaksi tuotantokautta.
Muuta

Tikkanen on toiminut vokalistina kemiläisessä Last Panda -yhtyeessä, joka esiintyi Uuden Musiikin Kilpailussa vuonna 2013. Nykyään Tikkanen soittaa kitaraa ja laulaa yhtyeessä nimeltä Salaliittoteoria.
Aiheesta muualla

Henkka Tikkanen YleX:ssä
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva
Orivesi

| Orivesi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Oriveden keskusta.
Sijainti:  61°40′40″N, 024°21′25″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Tampereen seutukunta
Kuntanumero:  562
Hallinnollinen keskus:  Oriveden keskustaajama
Perustettu:  1869 
– kaupungiksi:  1986 
Kuntaliitokset:  Osa Kangasalasta (1927) Eräjärvi (1973) Längelmäki (2007, osa)
Kokonaispinta-ala:  960,08 km² 117:nneksi suurin 2022 
– maa:  799,63 km²
– sisävesi:  160,45 km²
Väkiluku:  8 866 110:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  11,09 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  14,6 %
– 15–64-v.:  55,3 %
– yli 64-v.:  30,1 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,6 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  2,3 %
Kunnallisvero:  9,4 % 70:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Juha Kuusisto
Hallituksen puheenjohtaja:  Jussi Viljanen
Kaupunginvaltuusto:  31 paikkaa
– puheenjohtaja:  Heidi Jakara
  2021–2025   • Kok.   • SDP   • Kesk.   • PS   • Vas.   •  KD   • Vihr.:   9 8 5 4 3 1 1
orivesi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orivesi (aik. myös Orihvesi) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Kaupungissa asuu 8 866 asukasta, ja sen pinta-ala on 960,08 km2, josta 160,45 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 11,09 asukasta/km2. Oriveden naapurikunnat ovat Juupajoki, Jämsä, Kangasala, Kuhmoinen, Ruovesi ja Tampere. Suuri osa paikallisista asukkaista kutsuu itseään orivesiläisiksi.
Oriveden kunta perustettiin vuonna 1869. Oriveden ja Eräjärven kuntaliitos tehtiin vuonna 1973. Vuoden 1986 alusta lähtien Orivesi on ollut kaupunki. Vuoden 2007 alusta liitettiin osa Längelmäen kunnasta Oriveteen.
Orivesi kuuluu Satakunnan historialliseen maakuntaan. Otavan Pieni tietosanakirja vuodelta 1927 mainitsee Oriveden sijaitsevan Itä-Satakunnassa.
Oriveden evankelis-luterilainen seurakunta kuuluu Tampereen hiippakuntaan. Orivedellä ilmestyy paikallislehti Oriveden Sanomat, jonka levikkialueeseen kuuluvat myös Juupajoki ja Längelmäki.