stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolmetoista Primea
Jäsenet > Jäsenet muissa jatkumoissa > Autonomous Maximus

Vector Prime kutsui häntä myös nimellä Viimeinen Autobotti (engl. Last Autobot). Legendaarinen Autobotti, joka esiintyi Marvelin amerikkalaisessa The Transformers -sarjakuvassa sen viimeisinä vuosina. Hän oli ollut unessa miljoonia vuosia, kunnes hänet kutsuttiin kukistamaan Decepticonit planeetalla Klo.
Jäsenet > Jäsenet muissa jatkumoissa > Zeta Prime

Hän oli animaatioelokuvan Transformers One jatkumossa Johtajuuden Matrixin ensimmäinen kantaja, jonka Sentinel Prime tappoi yrittääkseen riistää Matrixin itselleen.
Primejen esineet

Aligned-jatkumo mukaan alla mainitut esineet ovat kuuluneet 13 alkuperäiselle Primelle.
Primejen esineet > Tähtimiekka

Tähtimiekka on ase, jonka Solus Prime takoi Primejen johtajalle, Primalle. Tästä miekasta myös Johtajuuden Matrix oli alun perin peräisin. Se kuitenkin toimi Solus Primen Pajan tavoin vain Primejen käsissä.
Primejen esineet > Solus Primen Paja

Solus Primen Paja (engl. Forge of Solus Prime) on vasara, jolla voi takoa suoraan raaka-aineista mitä tahansa, löytyi toisen kauden alussa. Se on myös ehkä ainut esine, jolla kykenisi keinotekoisesti rakentamaan T-Cogin, biomekanismin, jota ilman transformeri ei voi muuntautua. Se päätyi Decepticonien haltuun, mutta vain Prime kykenisi käyttämään sitä. Mutta myöhemmin Megatron leikkasi itselleen erään aiemmin kuolleen Primen (paljastui kirjassa The Covenant of Primus Liege Maximoksi) käsivarren ja kykeni takomaan Pajalla Pimeän Tähtimiekan. Mutta kauden lopussa Dreadwing luovutti Pajan Autoboteille, jolloin Optimus muunsi tukikohdan maasillan avaruussillaksi ja korjasi Tähtimiekan. Paja päätyi kuitenkin Beast Hunters -kaudella takaisin Decepticonien haltuun Autobottien tukikohdan tuhouduttua. Smokescreen onnistui salaa viemään sen ja antoi Optimuksen käteen, jolloin tämä sai uuden robottikehon. Paja menetti kuitenkin kaiken voimansa, minkä jälkeen Ultra Magnus otti sen käyttöön tavalliseksi taisteluvasaraksi, kunnes Predaking tuhosi sen.
Primejen esineet > Tuomionpäivän tykki

Tuomionpäivän tykki (engl. Requiem Blaster) on mainittu kirjoissa Transformers: Exiles ja Transformers: The Covenant of Primus. Se on Solus Primen takoma ase, jota Megatronus käytti Unicronia vastaan. Tykillä voi tappaa transformerin yhdellä laukauksella. Sen tuhoisan voiman vuoksi osa Solus aluksi vastusti aseen takomista, mutta enemmistö muista Primeista kannatti aseen olemassaoloa.
Primejen esineet > Apex-haarniska

Apex-haarniska (engl. Apex Armor) kuvailtiin kirjassa Transformers: Exiles yhdeksi alkuperäisten Primejen reliikeistä.
Animaatiosarjassa Transformers: Prime, jossa se oli monien reliikkien tai aseiden tavoin lähetetty Iaconin arkistoista Maahan, Apex-haarniskaa kuvailtiinkin yhdeksi Decepticoneilta takavarikoiduista sota-aseista. Starscream sai sen, mutta jaksossa "Uusi tulokas" Smokescreen onnistui viemään sen häneltä Faasinvaihtajan avulla. Myöhemmin Arcee käytti sitä Omegalukosta käydyssä taistelussa, mutta joutui luovuttamaan sen Decepticoneille. Starscream lainasi sitä myöhemmin yrittäessään saada Predakingin tottelemaan häntä, mutta hänen otettua se pois, Miko Nakadai varasti sen. Miko käytti sitä sarjan lopussa myös antaakseen Jack Darbylle ja Raf Esquivelille aikaa kukistaa Soundwave ja vallata sota-alus Nemesiksen komentosilta.
Aiheesta muualla

Lisätietoa 13 alkuperäisestä Primesta TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Transformers
Primet elokuvassa Transformers: Kaatuneiden kosto
Lucas Mangope

Kgosi Lucas Manyane Mangope (27. joulukuuta 1923 – 18. tammikuuta 2018) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi Bophuthatswanan bantustanin presidenttinä 1977–1994.
Mangope syntyi Motswedissä vuonna 1923 vanhaan päällikkösukuun. Hänen isänsä kuoltua  vuonna 1959 hänestä tuli Motswedi-Barutshe-Bu-Manyane-heimon päällikkö. Mangope valittiin 1961 tswanojen paikallishallinnon varapuheenjohtajaksi.
Bophuthatswana bantustanin pääministeriksi Mangope nousi vuonna 1972. Mangope oli Bophuthatswanan kansallispuoleen johtaja, mutta hän jätti puolueen sisäisten kiistojen seurauksena. Hän perusti Bophuthatswanan demokraattisen puolueen, josta tuli sittemmin hallituspuolue.
Bophuthatswana julistautui itsenäiseksi vuonna 1977. Mangopen demokraattpinen puolue voitti selvästi ensimmäiset vaalit. Mangopesta tuli myös valtion ensimmäinen presidentti. Hän toimi virassa 1977–1994.
Mangopen puolue voitti vuoden 1987 vaaleissa enemmistön parlamenttiin. Seuraavana vuonna progressiivisen kansanpuolueen johtaja Rocky Malebane-Metsingin luotsaama ryhmittymä yritti kaapata vallan Mangopelta. Vallankaappausyritys saatiin tukehdutettua 17 tunnissa. Tämän jälkeen progressiivinen puolue kiellettiin ja Mangope vankitti asemaansa massapidätyksillä ja vainoilla. Mangope oli tarvinnut vallankaappuksesta selviytyäkseen Etelä-Afrikan hallituksen tukea.
Mangope osallistui joulukuussa 1991 muiden bantustanjohtajien tavoin Codesa-neuvotteluihin. Mangope ei suostunut Bophuthatswanan lakkauttamiseen vaan kannatti liittovaltiota. Mangope hyväksyi seuraavan vuoden neuvotteluissa bantustanien uudelleen järjestelyyn. Hänet kuitenkin syöstiin valasta vuonna 1994. Bophuthatswana kaatui samana vuonna, ja alue liitettiin virallisesti Etelä-Afrikkaan.
Mangope keräsi presidenttikaudellaan ison ominaisuuden. Vuonna 1998 hänen todettiin kavaltaneen 2,8 miljoonaa randia, suurimman osan omalta heimoltaan Maricon kromikaivoksesta. Kaivosrojaltien olisi kuulunut mennä hänen heimolleen, mutta niitä ei maksettu enää Mangopen noustua presidentiksi. Hän jatkoi kuitenkin politiikassa ja perusti myöhemmin Etelä-Afrikan yhdistyneen kristillisdemokraattisen puoleen.
Åbyn ravirata

Åbytravet vuonna 2009
Åbyn ravirata (ruots. Åbytravet) on ravirata, joka sijaitsee Ruotsissa Mölndalissa aivan Göteborgin kaupungin kupeessa. Vaikka rata on Mölndalin kunnan puolella, puhutaan siitä yleisesti Göteborgin raviratana.
Åby on Tukholmassa sijaitsevan Solvallan raviradan jälkeen maan toiseksi suurin ja tärkein ravikeskus, jossa vierailee vuosittain yli 160 000 katsojaa. Radalla on noin 60 kilpailupäivää vuodessa. Katsomorakennuksissa on kymmenen ravintolaa/kahvilaa ja kahdeksan aitiota.
Keväällä ja kesällä 2011 radalla suoritettiin suuria muutostöitä ja sitä pidetään nyt yhtenä Euroopan hienoimmista ja nykyaikaisimmista ravikeskuksista.
Åbyn raviradalla toimii useita ammattivalmentajia, nimekkäimpinä Olle Goop ja suomalaislähtöinen Veijo Heiskanen ja siellä on valmennuksessa yli 500 hevosta. Vuonna 2007 Åbyn kavioura remontoitiin perusteellisesti ja etusuoralle rakennettiin kaksi open stretch-kaistaa, jotka mahdollistavat kilpailuissa hevosten kirimisen myös sisäkautta. Vuoteen 1976 asti Åbyssä järjestettiin myös laukkakilpailuja.
Suurkilpailut

Åbyn merkittävin suurkilpailu on vuodesta 1936 lähtien ajettu Åby Stora Pris, joka on Elitloppetin jälkeen Ruotsin toiseksi suurin ravikilpailu. Suomalaishevosista sen on pystynyt voittamaan Jorma Kontion ohjastama Houston Laukko vuonna 1994 ja Veijo Kumpulaisen omistama ja kasvattama sekä Iikka Nurmosen ohjastama Midnight Hour vuonna 2017.
Muita suurkilpailuja ovat Olympiaravien (Olympiatravet) finaalit, Svenskt Mästerskap (Ruotsin mestaruus) sekä Drottning Silvias Pokal ja Konung Gustaf V:s Pokal.
Käännös suomeksi
Zamalek SC

Zamalek Sporting Club (arab. نادي الزمالك‎‎) on egyptiläinen urheiluseura, joka tunnetaan paremmin jalkapalloseurana. Seura perustettiin vuonna 1911, jolloin sen nimi oli Kasr El-Nil vuoteen 1913 asti. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1952 lähtien. Jalkapalloilussa joukkue on Egyptin menestyneimpiä seuroja Al-Ahlyn ohella. Lisäksi se menestynyt varsin hyvin Afrikan Mestarien liigassa ja muissa Afrikan cupeissa.
Zamalek on myös toiseksi menestynein seura Afrikassa ja yhdestoista maailmassa kansainvälisillä kentillä FIFA:n virallisissa kilpailuissa.
Saavutukset > Kotimaiset

Egyptin valioliiga (14): 1960, 1964, 1965, 1978, 1984, 1988, 1992, 1993, 2001, 2003, 2004, 2015, 2021, 2022
Egyptin cup (24): 1922, 1932, 1935, 1938, 1941, 1943, 1944, 1952, 1955, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1975, 1977, 1979, 1988, 1999, 2002, 2008, 2013, 2014, 2015
Egyptin Super cup (2): 2001, 2002
Egyptin federaatio cup: 1995
Kairon liiga (10): 1940, 1941, 1944, 1945, 1946, 1947, 1949, 1951, 1952, 1953
Saavutukset > Kansainväliset

Sultan Hussein Cup (2): 1921, 1922
Afrikan Mestarien liiga (5): 1984, 1986, 1993, 1996, 2002
Afro-Asian Cup (2): 1988, 1997
El Amir Farouk Cup (3): ?
Afrikan Super Cup (3): 1994, 1997, 2003
Afrikan Cup-voittajien cup: 2000
Arabian Mestarien liiga: 2003
CAF Confederation Cup: 2019
Valmentajia

Hassan Shehata (1985–1986)
Cabralzinho (2002–2003)
Nelo Vingada (2003–2004)
Cabralzinho (2004–2005)
Reiner Hollmann (2008–2009)
Hossam Hassan (2010–2011)
Hassan Shehata (2011–2012)
Alex McLeish (2016)
Christian Gross (2018–2019)
Patrice Carteron (2019–2020, 2021–2022)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (arabiaksi)
Afrikan Mestarien liigan voittajat
| --- | --- |
1990-luku:  1997  Raja Casablanca ● 1998  ASEC Mimosas ● 1999  Raja Casablanca
2000-vuosikymmen:  2000  Hearts of Oak ● 2001  Al-Ahli ● 2002  Zamalek SC ● 2003  Enyimba ● 2004  Enyimba ● 2005  Al-Ahli   2006  Al-Ahli ● 2007  ES Sahel ● 2008  Al-Ahli ● 2009  TP Mazembe
2010-luku:  2010  TP Mazembe ● 2011  Espérance ● 2012  Al-Ahli ● 2013  Al-Ahli ● 2014  ES Sétif ● 2015  TP Mazembe ● 2016  Mamelodi Sundowns ● 2017  Wydad Casablanca ● 2018  Espérance ● 2019  Espérance ● 2020  Al-Ahli ● 2021  Al-Ahli
Zazie Beetz

| Zazie Beetz |
| --- | --- |
 Zazie Beetz San Diegon Comic-Conissa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1991 (ikä 33) Berliini, Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Merkittävät roolit:  Neena Thurman / Domino (Deadpool 2) Sophie Dumond (Joker)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
AllMovie
Zazie Olivia Beetz (s. 25. toukokuuta 1991 Berliini, Saksa) on amerikansaksalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Vanessa ”Van” Keeferinä televisiosarjassa Atlanta. Hän esiintyi myös Netflix-antologiassa Easy vuonna 2016 ja näytteli Marvel Comicsin sarjakuvahahmoa Dominoa vuoden 2018 elokuvassa Deadpool 2. Hän myös esiintyi vuoden 2019 rikoselokuvassa Joker.
Beetz syntyi Berliinissä saksalaisen isän ja afroamerikkalaisen äidin perheeseen. Hän varttui New Yorkin Manhattanilla. Beetz on puhunut saksaa lapsuudesta lähtien ja puhuu kotonaan molempia kieliä. Hän kävi Fiorello H. LaGuardia High Schoolia ja suoritti yliopistotutkinnon vuonna 2013 Skidmore Collegessa ranskan kielessä.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | The Crocotta | The Crocotta | Lyhytelokuva |
| 2014 | Beasts | Ally | Lyhytelokuva |
| 2015 | 5th & Palisade | Det. McBride | Lyhytelokuva |
| 2015 | James White | Girl #1 |  |
| 2015 | Applesauce | Rain |  |
| 2015 | Double Bind | Baily | Lyhytelokuva |
| 2016 | Wolves | Victoria |  |
| 2016 | Finding Her | Keysha |  |
| 2016 | MBFF: Man’s Best Friend Forever | Ivana | Lyhytelokuva |
| 2017 | Sollers Point | Courtney |  |
| 2017 | Geostorm | Dana |  |
| 2018 | Dead Pigs | Angie |  |
| 2018 | Deadpool 2 | Neena Thurman / Domino | Ehdokkaana vuoden 2018 Teen Choice -palkinnolle kategoriassa Choice Summer Movie Actress |
| 2018 | Slice | Astrid |  |
| 2019 | High Flying Bird | Sam |  |
| 2019 | The Translation of Wounds |  |  |
| 2019 | Joker | Sophie Dumond |  |
| 2019 | Lucy in the Sky | Erin Eccles |  |
| 2020 | Nine Days | Emma |  |
| 2020 | Still Here | Keysha |  |
| 2021 | Extinct | Dottie (ääni) |  |
| 2021 | The Harder They Fall | Mary Fields |  |
| 2022 | Bullet Train | Hornet |  |
| 2024 | Joker: Folie à Deux | Sophie Dumond |  |

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Margot vs. Lily | Allie | Minisarja; neljä jaksoa |
| 2016–2022 | Atlanta | Vanessa ”Van” Keefer |  |
| 2016–2017 | Easy | Noelle | Kolme jaksoa |
| 2019 | The Twilight Zone | Sophie Gelson | Yksi jakso |
| 2020–2022 | Robot Chicken | useita ääniroleja | Kolme jaksoa |
| 2020 | Home Movie: The Princess Bride | Princess Buttercup | Kaksi jaksoa |
| 2020 | Acting for a Cause | Natalie Keener | Yksi jakso |
| 2021– | Invincible | Amber Bennett (ääni) | 12 jaksoa |
| 2023 | History of the World, Part II | Magdalan Maria | Kolme jaksoa |
| 2023 | Black Mirror | Bo | Yksi jakso |
| 2023 | Full Circle | Mel Harmony | Minisarja |
| 2023 | Big Mouth | Danni (ääni) | Neljä jaksoa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zazie Beetz Wikimedia Commonsissa
Lord Don’t Slow Me Down

| Lord Don’t Slow Me Down Oasis |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2005 – maaliskuu 2006
 Julkaistu: 29. lokakuuta 2007 (UK)
 Tuottaja(t): Josh Barwick
 Ohjaaja: Baillie Walsh
 Tyylilaji: rockumentary, rock, brittipop
 Kesto: 01.35.00
Oasis muut julkaisut
| Definitely Maybe – The DVD 2004 | Lord Don’t Slow Me Down 2007 | - - |
Lord Don’t Slow Me Down on Baillie Walshin ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo brittiläisen rock-yhtye Oasiksen vuosien 2005–2006 Don’t Believe the Truth -maailmankiertueesta. Elokuvan ensi-ilta oli CMJ Film Festivalilla Directors Guild Theaterissa New Yorkissa 4. marraskuuta 2006, mistä alkaen elokuvaa esitettiin eri puolilla maailmaa vain Oasis fanikerhojen erikoisnäytännöissä. Eri televisiokanavat ovat esittäneet elokuvasta puolet lyhyemmäksi leikattua versiota, esimerkiksi Suomessa MTV3. Elokuvassa on myös Oasiksen kappale ”Lord Don’t Slow Me Down”, joka julkaistiin myöhemmin myös nettilatauksena.
DVD

Lord Don’t Slow Me Down julkaistiin lokakuussa 2007 DVD:llä. Elokuvan lisäksi tupla-DVD-julkaisulla on myös Oasis live at City of Manchester Stadium -konserttitaltiointi ja bonuksia. Alla konsertin settilista.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher ellei toisin mainita.
Fuckin’ In The Bushes
Turn Up The Sun (Andy Bell)
Lyla
Cigarettes & Alcohol
The Importance of Being Idle
Little by Little
A Bell Will Ring (Gem Archer)
Acquiesce
Songbird (Liam Gallagher)
Live Forever
Mucky Fingers
Wonderwall
Rock’n’Roll Star
The Meaning Of Soul (Liam Gallagher)
Don’t Look Back in Anger
My Generation (Pete Townshend)
Linkit

Lord Don't Slow Me Down (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylex arvostelu
Élena Tsagkrinoú

| Élena Tsagkrinoú> Έλενα Τσαγκρινού.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. marraskuuta 1994 (ikä 29) Ateena, Kreikka
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, juontaja
Puoliso:  Mike (2017–)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Elena Tsagrinou
Laulukielet:  kreikka, englanti
Aktiivisena:  2013–
Tyylilajit:  pop, dancepop
Yhtyeet:  OtherView (2013–2018)
Levy-yhtiöt:  Feelgood Records (2013–2017) Panik Records (2017–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Élena Tsagkrinoú (kreik. Έλενα Τσαγκρινού, s. 16. marraskuuta 1994 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen laulaja. Hän edusti Kyprosta vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "El diablo". Tsagkrinoú on aiemmin ollut osa OtherView-nimistä yhtyettä.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Tsagkrinoú syntyi Ateenassa 16. marraskuuta 1994. Hänellä on vuonna 1998 syntynyt sisko nimeltä Vílly. 14-vuotiaana Tsagkrinoú osallistui Greece Got Talent -kilpailuun ja eteni kilpailussa semifinaaleihin asti.
Elämä > Ura

Vuonna 2013 Tsagkrinoú liittyi OtherView-nimiseen yhtyeeseen, mutta viiden menestyksekkään vuoden jälkeen, hän päätti aloittaa soolouransa. Vuonna 2018 hän julkaisi debyyttisinglensä nimeltä ”Páme ap' tin archí” (suom. ”Aloitetaan alusta”). Kappaleen ovat kirjoittaneet Dimítris Kontópoulos ja Níkos Moraḯtis.
Debyyttisinglen julkaisemisen jälkeen Tsagkrinoú julkaisi myös monia muita kappaleita ja nousi kuuluisuuteen Kreikassa ja Kyproksella. Osalla Tsagkrinoún musiikkivideoista on miljoona katsojakertaa ja hänen on myös kuvailtu olevan yksi aikansa parhaimmista pop-laulajista Kreikassa. Vuosien varrella Tsagkrinoú on esiintynyt monilla musiikkifestivaaleilla Kreikassa ja Kyproksella. Hän on myös toiminut valmentajana Just The Two of Us -ohjelmassa ja juontajana The Voice of Greece -kilpailussa vuosina 2016 ja 2017.
25. marraskuuta Kyproksen televisioyhtiö CyBC ilmoitti, että Tsagkrinoú edustaisi maata vuoden 2021 Euroviisuissa kappaleella ”El diablo”. Kappaleen ovat kirjoittaneet Jimmy “Joker” Thornfeldt, Laurell Barker, Thomas Stengaard ja Oxa.
Elämä > Yksityiselämä

Vuodesta 2017 lähtien Tsagkrinoú on ollut naimisissa kreikkalaisen rap-artistin Michális Fafalíksen (Mike) kanssa.
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Nimi | Albumi | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ”What You Want” | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2014 | ”O gýros tou kósmou” (Ο Γύρος Του Κόσμου) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2015 | ”Dikaíosi” (Δικαίωση) (feat. Arva) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2015 | ”Óla aftá pou niótho” (Όλα Αυτά Που Νιώθω) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2015 | ”In The Club Bi**h” | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2015 | ”Se thélo tóra” (Σε Θέλω Τώρα) (feat. NiVo) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2016 | ”Xaná” (Ξανά) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2016 | ”Emeís mazí” (Εμείς Μαζί) (feat. Goin' Through) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2017 | ”Ásto se ména” (Άστο Σε Μένα) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2017 | ”Tóra í poté” (Τώρα Ή Ποτέ) | Albumittomat singlet | Osana OtherView-yhtyettä |
| 2018 | ”Páme ap' tin archí” (Πάμε Απ' Την Αρχή) | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2018 | ”Summer Romance” | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2018 | ”Parádeisos” (Παράδεισος) | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2018 | ”Éla tin protochroniá” (Έλα Την Πρωτοχρονιά) (feat. SOK FM & Friends) | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2019 | ”San láva” (Σαν Λάβα) (feat. OGE) | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2019 | ”Lógia” (Λόγια) | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2020 | ”Amore” | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2020 | ”Páre me agkaliá” (Πάρε Με Αγκαλιά) (feat. Mike) | Albumittomat singlet | Sooloura |
| 2021 | ”El diablo” | Albumittomat singlet | Sooloura |
Yrjö Reenpää

| Yrjö Reenpää |
| --- | --- |
 Yrjö Reenpää 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1894 Helsinki
Kuollut: 18. joulukuuta 1976 (82 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Ihmisfysiologia ja filosofia
Yrjö Reenpää, vuoteen 1935 Renqvist (18. heinäkuuta 1894 Helsinki – 18. joulukuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja fysiologi sekä Helsingin yliopiston fysiologian professori. Hän kehitti yleistä aistinfysiologiaa Immanuel Kantin tietoteorian, psykofysiikan ja Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin fenomenologian pohjalta. Filosofisesti hän edusti fenomenologiaa.
Elämä

Yrjö Reenpään isä oli kustannustalon johtaja, professori, valtiopäivämies Alvar Renqvist ja äiti Karin Serlachius. Ylioppilaaksi tulon 1912 jälkeen hän ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä ja opiskeluaikana aloitti tutkimustyön silloisen fysiologian professori Robert Tigerstedtin johdolla. Hän väitteli tohtoriksi aistinfysiologisella tutkimuksella Über den Geschmack. Toimittuaan välillä puolustuslaitoksen palveluksessa päämajan lääkintäosastolla Mikkelissä hän palasi Helsingin yliopiston fysiologian laitokselle jatkamaan aistin- ja havaintofysiologisia tutkimuksia 1925. Robert Tigerstedtin seuraajan Carl Tigerstedtin kuoltua hänestä tuli 1927 fysiologian professori, josta virasta hän jäi eläkkeelle 1962. Talvi- ja jatkosodan aikana hän toimi muun muassa Puolustuslaitoksen lääkintäosaston toimistopäällikkönä ja ilmavoimien psykofysiologisen laitoksen johtajana, sotilasarvoltaan Reenpää oli lääkintaeverstiluutnantti (1944).
Reenpään puoliso vuodesta 1922 oli Karin Ingegard Loveson, perheeseen syntyi yksi lapsi, Brita, joka myöhemmin avioitui professori Erkki Aaltion kanssa.
Yleinen aistinfysiologia

Aluksi kokeellisiin tutkimuksiin painottuvat aistin- ja havaintofysiologiset tutkimusaiheet maku-, tunto-, lihas- ja liiketuntoaistien alueilla johtivat Reenpäätä käsittelemään yleisen aistinfysiologian keskeistä psykofyysistä ongelmaa. Hän mittasi ärsykemuuttujien ja aistinelämyssuureiden keskinäisiä suhteita ja totesi niissä lainalaisuuksia, joiden perusteella oli mahdollisuus esittää malleja fenomenaalisten aistinhavaintojen rakenteesta ja metriikasta. Hän esitti yleisen aistinfysiologisen aksiomatiikan myös matemaattisessa muodossaan, joka oli sopusoinnussa kantilaisen tietoteorian ja vuosisadan alkupuolella syntyneen fenomenologian kanssa. Työtovereineen hän todensi aksiomatiikan kuvaaman havaintomoninaisuuden rakenteen paikkansapitävyyttä eri aistinpiirien alueilla psykofyysisin mittausmenetelmin.
Filosofia

Aistin- ja havaintofysiologiset tutkimukset vakuuttivat Reenpään siitä, että aistinhavainnot muodostavat tiedon perustan myös eksakteissa tieteissä. Hänen mukaansa käsitteet voidaan johtaa perustavanlaatuisemmista havainnoista Kantin peruslause- ja kategoriataulukkojen järjestelmänä. Käsitteellisyys syntyy havainnon sisällöstä ajasta irrottamisella isomorfiseksi ajattomaksi olioksi. Psykofyysisen ongelman Reenpää tulkitsee kausaaliongelman sijasta samanaikaisuusperiaatteen (simultaani-isomorfia) ja käsitevastaavuuden perusteella.
Yhteiskunnallinen toiminta

Tieteellisen toimintansa ohella Yrjö Reenpää toimi suomalaisen lääkäriseuran Duodecimin puheenjohtajana (1933–1936), Pohjoismaisen fysiologiyhdistyksen puheenjohtajana (1936–1939), Suomalaisen Tiedeakatemian esimiehenä (1942–1943) ja Eteläsuomalaisen osakunnan inspehtorina. Erityisen läheistä hänelle oli toiminta Suomen Kulttuurirahastossa, jonka kannatusyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtaja hän toimi 1937–1953 ja sen jälkeen rahaston hallintoneuvoston esimiehenä 1968 asti ja hänet nimitettiin Suomen Kulttuurirahaston kunniaesimieheksi. Rahasto järjestää Yrjö Reenpää -luentoja kunnioittaakseen professori Reenpään työtä Suomen tiede- ja taide-elämän hyväksi. Luentoja on järjestetty vuodesta 1979. Luennoitsijalle luovutetaan Wäinö Aaltosen suunnittelema Yrjö Reenpää -mitali.
Teoksia

Yleinen aistinfysiologia (1935)
Die Dualität des Verstandes (1950)
Aufbau der Allgemeinen Sinnesphysiologie: Grundlegung einer Wissenschaft vom Beobachten (1959)
Theorie des Sinneswahrnehmens (1961)
Allgemeine Sinnesphysiologie (1962)
Über die Zeit: Darstellung und Kommentar einiger Interpretationen des Zeitlichen in der Philosophie. Über die Zeit in den Naturwissenschaften (1966)
Wahrnehmen, Beobachten, Konstituieren: Phänomenologie und Begriffsbestimmung der ersten Erkenntnisakte (1965)
Über das Körper–Seele-Problem (1970)
Ajateltua ja koettua (1974)
Aiheesta muualla

Leikola, Anto: / Reenpää, Yrjö (1894–1976). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  13.5.2016. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Štšastja

| Štšastja (Щастя) Сча́стье, Stšastje |
| --- | --- |
 vaakuna
 Luhanskin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Štšastja
 Koordinaatit: 48.7376°N, 39.2349°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Luhanskin alue
Piiri:  Štšastjan piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,11 km²
Väkiluku (2021):  11 552
 
 https://www.schastye-rada.gov.ua/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Štšastja (ukr. Ща́стя, ven. Сча́стье, Stšastje) on Ukrainassa Luhanskin alueella sijaitseva kaupunki. Pienikokoinen kaupunki, jonka väkiluvuksi arvioitiin vuonna 2021 yhteensä 11 552 asukasta (2013: 12 773 as.), oli lokakuuhun 2014 saakka hallinnollisesti osa Luhanskin kaupunkipiiriä. Se sijaitsee Donetsin pohjoisrannalla, maanteitse (N21) 23 kilometriä Luhanskin kantakaupungista pohjoiseen.
Štšastjan kaupunki siirrettiin hallinnollisesti osaksi Ukrainan hallitsemaa Novoaidarin piiriä maan parlamentin päätöksellä 7. lokakuuta 2014. Kaupunki sijaitsi melko lähellä Itä-Ukrainan sodan rintamalinjaa. Koko Ukrainaa koskeneessa heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Štšastjasta tuli uuden Štšastjan piirin hallintokeskus.
Štšastja on perustettu 1700-luvun loppupuolella. Sinne rakennettiin suuri hiiltä käyttävä vastapainevoimalaitos 1950-luvulla.
Luhanskin alueen lämpövoimala Štšastjassa.
Kirkko Štšastjassa.