stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judas Priest
Historia > Alkuajat (1970–1974)

Birminghamilaiset ystävykset K. K. Downing (kitara) ja Ian Hill (basso) alkoivat työstää ideaa yhtyeen perustamisesta vuonna 1970. Samana vuonna paikallinen Judas Priest -niminen blues-painotteinen yhtye hajosi ja Downing ja Hill pyysivät yhtyeessä laulanutta Al Atkinsia uuteen yhtyeeseensä. Atkins tuli mukaan ja yhtye nimettiin hänen entisen yhtyeensä mukaan Judas Priestiksi. Nimen oli keksinyt tämän entisen yhtyeen jäsen Bruno Stapenhill Bob Dylanin kappaleesta "The Ballad of Frankie Lee and Judas Priest".
Alkuaikoina yhtyeessä soitti useita rumpaleita (muun muassa Chris Campbell ja Alan Moore). Bluesin sijaan yhtye alkoi suuntautua raskaampaan, Black Sabbath -vaikutteiseen ilmaisuun Downingin johdolla. Myös Black Sabbath oli Birminghamista lähtöisin ja Sabbathin kitaristi Tony Iommin manageritoimisto hoiti yhtyeen asioita 1970-luvun alkupuoliskolla.
Ahkerasta keikkailusta huolimatta levytyssopimusta ei alkanut kuulua ja vuonna 1973 Al Atkins erosi yhtyeestä vedoten perhesyihin. Myös tuolloinen rumpali erosi samaan aikaan. Uusi laulaja, Rob Halford, löydettiin Ian Hillin silloisen tyttöystävän, joka oli Halfordin sisko, kautta. Rumpaliksi tuli Halfordin vanha yhtyekaveri John Hinch. Tämä kokoonpano kiersi ahkerasti Englantia ja teki keikkoja myös manner-Euroopassa ja levytyssopimus saatiin lopulta Gull-yhtiöltä.
Ennen kuin yhtye alkoi levyttää ensimmäistä albumia, levy-yhtiö ehdotti viidennen jäsenen ottamista yhtyeeseen. Downing pyysi mukaan vanhaa ystäväänsä, kitaristi Glenn Tiptonia, joka soitti tuolloin Flying Hat Band -nimisessä yhtyeessä. Tipton suostui ja yhtye alkoi levyttää ensimmäistä albumiaan.
Historia > Suosion ja genren rakentaminen (1974–1979)

Ensimmäinen albumi, Rocka Rolla, julkaistiin vuonna 1974. Yhtye oli pettynyt albumin soundeihin ja heidän mukaansa tuottajalla oli ollut liikaa sananvaltaa kappaleita valittaessa. Albumi ei ollut kaupallinen menestys, mutta yhtyeen tunnettavuus nousi sen esiinnyttyä BBC:llä ja Readingin festivaaleilla vuonna 1975.
Vuonna 1976 julkaistu Sad Wings of Destiny oli ensilevyä onnistuneempi kokonaisuus, ja siitä on tullut ajan myötä eräs yhtyeen suosituimmista levyistä, sisältäen genren syntyyn laajasti vaikuttaneet peruspaalut kuten: "Victim of Changes", "The Ripper"ja "Tyrant". Samoihin aikoihin suuri CBS-levy-yhtiö kiinnostui yhtyeestä ja tarjosi sille levytyssopimuksen. Judas Priest esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa 25.6.1976 Saarijärvellä järjestetyillä Midsummer Special -juhannusfestivaaleilla.
Vuonna 1977 julkaistu Sin After Sin nousi listoille Englannissa ja yhtye pääsi ensimmäiselle Amerikan-kiertueelle. Samana vuonna yhtye sai ensimmäisen pysyvämmän rumpalin, kun Les Binks liittyi yhtyeeseen. Sad Wings Of Destinyllä rumpuja soitti Alan Moore ja Sin After Sinillä sessiorumpali Simon Phillips. Albumilta löytyvät mm.klassikot "Diamonds and Rust", "Sinner" ja "Dissident Aggressor".
Seuraavat albumit molemmat 1978 Stained Class sisälltää mm. pre-trash "Exciter" ja "Beyond the Realms of Death" ja Killing Machine (Pohjois-Amerikassa nimellä Hell Bent For Leather) sisältää mm. "Hell Bent For Leather", "The Green Manalishi", vankistivat yhtyeen asemaa ja jälkimmäiseltä irtosi ensimmäinen hittisingle ”Take On The World”. Vuonna 1979 julkaistu livealbumi, Japanissa nauhoitettu Unleashed in the East tuli olemaan ensimmäinen Priest-albumi, joka myi platinaa."Unleashed In The East" edelleenkin relevantti heavy metal julkaisu soundeiltaankin ja sitä pidetään yhtenä kaikkien aikojen live-levyistä. Samana vuonna rumpali Les Binks erosi yhtyeestä vedoten terveydellisiin syihin ja tilalle tuli Trapeze-yhtyeestä tuttu Dave Holland. Hollandin suoraviivaisempi rummutustyyli sopi hyvin Priestin uuteen, raskaampaan suuntaukseen, jolla yhtye oli nouseva 1980-luvulla menestykseen.
Historia > Kaupallinen läpimurto (1980–1984)

Yhtye aloitti uuden vuosikymmenen albumilla British Steel. Tämä albumi sai aikaan yhtyeen lopullisen läpimurron yleiseen suosioon muun muassa suurien singlehittien ”Breaking The Law” ja ”Living After Midnight” siivittämänä. Albumi nousi myös Yhdysvalloissa top 40:een.
Vuoden 1981 Point of Entry ei aivan ollut edeltäjänsä veroinen menestys, mutta seuraavana vuonna julkaistu Screaming for Vengeance ja levyltä irrotettu single You’ve Got Another Thing Comin' räjäyttivät pankin varsinkin Yhdysvalloissa. Yhtye teki massiivisia kiertueita ympäri maailmaa. Albumi myi lopulta kaksinkertaisesti platinaa. Vuoden 1984 Defenders of the Faith oli myös menestys myyden platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Historia > Studioalbumi Turbo ja sen vaikutus (1986–1989)

Judas Priestin kymmenes studioalbumi Turbo äänitettiin Bahamalla, Nassaun kaupungissa sijaitsevalla Compass Point-studiolla jossa muun muassa brittiläisen metallimusiikin kärkinimiin noussut Iron Maiden oli äänittänyt kaksi viimeisintä studioalbumiaan. K. K. Downing ja Glenn Tipton käyttivät albumia äänitettäessä ensimmäistä kertaa kitarasyntetisaattoreita, minkä johdosta yhtyeen musiikki muovautui aiempaa keveämpään suuntaan. Vuoden 1986 keväällä julkaistu Turbo osoittautui kaupallisesti hyvin menestyksekkääksi julkaisuksi; albumi debytoi Billboardin listalla 17. sijalla ja ylitti kultalevymyynnin vajaat kaksi kuukautta julkaisunsa jälkeen. Vaikka albumin myynti olikin vahvaa, raskasvoittoisen Defenders of Faithin jälkeen pop-henkinen ja syntetisaattoreilla höystetty Turbo kuitenkin vieroitti monia yhtyeen faneja minkä vuoksi Judas Priestin suosio junnasi paikallaan. Epäilemättä Priest teki ison virheen, kun "Top Gun" elokuvan tuottajat halusivat Turbolta loistavan ilmailuaiheisen sankaribiisin "Reckless" elokuvan sountrackille mutta Priest kieltäytyi antamasta.
Turboa seuranneella maailmankiertueella yhtye nauhoitti konserttinsa Atlantassa ja Dallasissa, ja niistä koostettiin vuonna 1987 julkaistu livealbumi ja -video Priest...Live!. Albumi sai nihkeän vastaanoton, eikä se saavuttanut vastaavaa suosiota kuin yhtyeen edellinen livetallenne Unleashed in the East. Tästä huolimatta albumi onnistui nousemaan Yhdysvalloissa Billboardin listan sijalle 38. Recording Industry Association of America myönsi yhtyeelle albumista kultalevyn vuonna 2001.
Seuraavalla studioalbumillaan, vuoden 1988 Ram it Downilla Judas Priestin musiikki palasi takaisin raskaampaan linjaan. Albumi sisälsi myös kappalemateriaalia, joka oli alun perin pitänyt julkaista jo Turbolla, mutta oli karsiutunut pois lopulliselta albumilta. Albumin äänityksissä rumpali Dave Holland kärsi hänen soittoonsa vaikuttavista terveysongelmista eikä pystynyt soittamaan albumilla juuri lainkaan, joten yhtye päätyi käyttämään albumilla rumpukonetta toisen rumpalin sijaan. Ram it Downin sijoitus Yhdysvalloissa oli 31, ja albumi saavutti Yhdysvalloissa kultalevyn myyntilukemat jälleen alle kahdessa kuukaudessa.
Ram it Downia seuranneen kiertueen päätteeksi Dave Holland joutui jättämään yhtyeen terveysongelmiensa ja musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. Hänen paikkansa yhtyeessä täytti aiemmin muun muassa Racer X -yhtyeessä vaikuttanut Scott Travis.
Historia > Suuri itsemurhakohu (1990)

Ennen seuraavaa albumiaan yhtye sai syytteen kahden yhdysvaltalaisen pojan, 20-vuotiaan James Vancen ja 19-vuotiaan Ray Belknapin, yllyttämisestä itsemurhaan Renon kaupungissa Nevadassa. Kappaleen ”Better By You, Better Than Me” (albumilta Stained Class vuodelta 1978) väitettiin takaperin soitettuna sisältävän alitajuisen viestin ”do it” (suom. tee se). Yhtye ei kuitenkaan joutunut vastuuseen, koska kappale ei sanoituksillaan varsinaisesti yllytä itsemurhaan ja sanojen ”do it” voidaan tulkita tarkoittavan mitä tahansa tekemistä, tai kuten laulaja Halford mainitsi: ”Tehdä mitä; leikata nurmikko? Ottaa kuppi teetä?”. Halford mainitsi myös, että jos he haluaisivat sisällyttää kappaleisiin alitajuisia viestejä, fanien tappaminen olisi epätuottoisaa ja sen sijaan he pitäisivät pikemminkin parempana sisällyttää kappaleisiin ”Buy more of our records” (suom. Ostakaa enemmän levyjämme).
Kyseenalaiseksi väitteet teki vielä se, että kohuttu kappale ei ole edes Priestin omaa tuotantoa, vaan heidän cover-versionsa Spooky Tooth -yhtyeen sävellyksestä. Rob Halford kertoi oikeudessa ”do it” -äänen johtuvan hänen käyttämästään laulu- ja etenkin hengitystekniikasta – samanlaisesta, jota muun muassa Elvis Presley käytti. Sanojensa tueksi Halford antoi paikan päällä myös ääninäytteitä. Lisäksi Judas Priest pystyi osoittamaan oikeudessa, että muissakin sen kappaleissa on takaperin soitettuna tahattomia, älyttömän kuuloisia ja merkityksettömiä lauseita.
Historia > Painkiller, Rob Halfordin ero ja Tim Owensin aikakausi (1990–2003)

Kaupallisen laskusuhdanteen aiheuttaneen Turbon jälkeen Judas Priest oli tehnyt paluuta raskaampaan ja synkempään musiikkiin Ram it Downilla. Sama musiikillinen suuntaus osui nappiin yhtyeen kahdennellatoista studioalbumilla Painkiller. Yhtye sekoitti perinteiseen musiikkiinsa progressiivisen metallimusiikin ja speed metalin elementtejä kuten nopeita kitarariffejä ja -sooloja ja raskaampia rumpuosuuksia, joita rumpali Scott Travisin hallittu tuplabasarin käyttö täydensi. Rob Halfordin tulkinta muuttui aiempaa aggressiivisemmaksi ja Painkilleristä muodostui Judas Priestin uran raskain albumi. Albumi nousi Yhdysvalloissa listan sijalle 26 ja singlelohkaisu "A Touch of Evil" valtavirran rockmusiikin listalla sijalle 29. Painkiller huomioitiin myös Grammy-ehdokkuudella kategoriassa "Best Metal Perfomance" vuonna 1991.
Onnistunutta paluuta seurasi kuitenkin valitettava takaisku, kun laulaja Rob Halford päätti erota yhtyeestä siirtyäkseen soolouralle. Hänen eronsa myötä Judas Priest vetäytyi kokonaan tauolle etsiäkseen Halfordille korvaajan. Lopulta, yli kolme vuotta myöhemmin, Judas Priest -fanina tunnetun Tim ”Ripper” Owensin kerrottiin olevan yhtyeen uusi keulakuva. Owensin liityttyä yhtyeen vahvuuteen Judas Priest aloitti tulevan studioalbuminsa äänitykset kotimaassaan Englannissa. Seitsemän vuotta Painkillerin  jälkeen seuraava Judas Priest-albumi, Jugulator, julkaistiin vihdoin vuoden 1997 lokakuussa.
Jugulatoria seuranneen maailmankiertueen aikana Judas Priest äänitti seuraavan livealbuminsa ’98 Live Meltdown, joka julkaistiin vuoden 1998 syyskuussa. Vuonna 2000 Priestin ensimmäinen levy-yhiö julkaisi kokoelma-albumin Genocide, joka sisälsi yhtyeen kaksi ensimmäistä studioalbumia, Rocka Rollan (1974) ja Sad Wings of Destinyn(1976), kokonaisuudessaan.
Vuoden 2001 heinäkuussa Judas Priest julkaisi uransa neljännentoista studioalbumin Demolition, joka oli jopa Jugulatorin vaatimattomaan menestykseen verrattuna kaupallinen ja musiikillinen pettymys. Demolition koostui suurimmaksi osaksi kitaristi Glenn Tiptonin kirjoittamasta materiaalista ja Tipton myös tuotti albumin. Demolitionia seuranneella maailmankiertueella yhtye nauhoitti jälleen uuden livealbumin, joka julkaistiin vuonna 2003 nimellä Live in London.
Historia > Vaikutus genreen

Judas Priest on vaikuttanut heavy metal -yhtyeisiin useissa sukupolvissa. Muun muassa yhtyeet Accept, Anthrax, Death, Dokken, Dream Theaterlähde?, Helloween, Iced Earth, Iron Maiden, Manowar, Megadeth, The Melvins, Mercyful Fate, Metallica, Napalm Death, Pantera, Poison, Primal Fear, Slayer, Stratovarius ja Venom ovat nimenneet Judas Priestin esikuvakseen. Lisäksi monet uudemman sukupolven metalliyhtyeet ovat ottaneet nimensä Priest-sävellyksien mukaan, muun muassa saksalainen Running Wild ja kanadalainen Exciter.
Historia > Keikat Suomessa

25.6.1976   Saarijärvellä järjestetyillä Midsummer Special -juhannusfestivaaleilla
29.10.1986 Helsinki, jäähalli
4.2.1991     Helsinki, jäähalli
13.11.2001 Helsinki, Kulttuuritalo
28.2.2005   Oulu, Raksila
2.3.2005     Tampere, Hakametsä
3.3.2005     Helsinki, Hartwall Arena
3.6.2008     Helsinki, jäähalli
11.6.2011   Sauna Open Air -festivaali
22.4.2012  Helsinki, jäähalli
4.6.2015    Helsinki, jäähalli
7.6.2018    Rockfest, Hyvinkää
8.6.2022    Helsinki, jäähalli
5.6.2024    Tampere, Nokia Arena
12.6.2025   Rockfest, Turku
Jäsenet > Nykyiset

Rob Halford – laulu (1973–1992, 2003–)
Glenn Tipton – kitara (1974–, vuodesta 2018 vain studiossa)
Richie Faulkner -–kitara (2011–)
Ian Hill – basso (1970–)
Scott Travis – rummut (1989–)
Andy Sneap – kitara (2018–, vain konserteissa)
Jäsenet > Entiset > Laulajat

Al Atkins (1970–1973)
Tim ”Ripper” Owens (1996–2001)
Jäsenet > Entiset > Kitaristit

K. K. Downing (1970–2011)
Jäsenet > Entiset > Rumpalit

John Partridge (1970)
John Ellis (1970)
Chris Campbell (1971–1973)
John Hinch (1973–1975)
Alan Moore (1971, 1975–1976)
Simon Phillips (studiorumpali Sin After Sin -albumilla)
Les Binks (1977–1979)
Dave Holland (1979–1989)
Diskografia > Studioalbumit

Rocka Rolla (1974,  Gull Records)
Sad Wings of Destiny (1976,  Gull Records)
Sin After Sin (1977,  Columbia Records)
Stained Class (1978,  CBS)
Killing Machine (1978,  Columbia Records)
British Steel (1980,  CBS)
Point of Entry (1981,  Columbia Records)
Screaming for Vengeance (1982,  Columbia Records)
Defenders of the Faith (1984,  Columbia Records)
Turbo (1986,  CBS)
Ram It Down (1988,  Columbia Records)
Painkiller (1990,  CBS)
Jugulator (1997,  SPV)
Demolition (2001,  SPV)
Angel of Retribution (2005,  Columbia Records)
Nostradamus (2008,  Sony Music)
Redeemer of Souls (2014,  Epic Records, Columbia)
Firepower (2018,  Epic Records)
Invincible Shield (2024,  Sony Music)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Judas Priest Wikimedia Commonsissa
judaspriest.com, viralliset sivut. (englanniksi)
The High Priesthood (Arkistoitu – Internet Archive), keskustelualue. (englanniksi)
Judas Priest Info Pages (Arkistoitu – Internet Archive), runsaasti tietoa varsinkin albumien synnystä (englanniksi)
Wilkinson, Roy: How Judas Priest invented heavy metal. The Guardian 20.5.2010. (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:  Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:  Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:  The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:  Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry 
Judas Priest Angel of Retributionin kiertueella 2005.
Rob Halford Angel of Retributionin kiertueella 2005.
Judas Priestin lavashow’ssa on paljon valoja ja pyrotekniikkaa. Kuva vuoden 2011 Sauna Open Airista.
Glenn Tipton Angel of Retributionin kiertueella 2005.
Stromboli (Disney)

Traileriotos Stromboli-hahmosta Walt Disneyn Pinokkio-elokuvasta vuodelta 1940.
Stromboli on vuoden 1940 Pinokkio-elokuvassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Hahmo perustuu Carlo Collodin vuoden 1883 romaanissa Pinokkio esiintyvään Mangiafuocoon. Stromboli on tukevahko ja mustapartainen mustalainen, joka yrittää tienata elantonsa nukke-esityksillä. Stromboli on luonteeltaan helposti suuttuva ja myöhemmin hän paljastui julmaksi ja ahneeksi mieheksi.
Stromboli Pinokkio-elokuvassa

Elokuvassa Rehti Repo ja Kimi Keppostin huomaavat julisteen, jossa mainostetaan Strombolin esitystä. Huomattuaan Pinokkion matkalla kouluun he tajuavat Strombolin maksavan nukesta, joka osaa puhua ja liikkua. He kohtaavat Pinokkion ja houkuttelevat hänet Strombolin vaunuun ja myyvät Pinokkion hänelle.
Illalla Stromboli puhuu yleisölleen esitellen heille Pinokkion, elävän nuken, joka osaa liikkua, laulaa ja tanssia ilman naruja. Esityksen alussa Pinokkio kompastuu astuessaan alas rappuja, mistä Stromboli suutahtaa, mutta antaa Pinokkion jatkaa esitystään yleisön ollessa tyytyväinen. Esityksestä tulee menestys ja Stromboli kumartaa yleisölle esityksen loputtua. Stromboli nähdään myöhemmin laskemassa esityksen tuottoja, joka on yli 300 kultakolikkoa.
Stromboli tajuaa Pinokkion hänelle tuoman menestyksen ja suunnittelee rikastuvansa Pinokkion avulla maailmanlaajuisilla esityksillä. Stromboli huomaa yhden väärän rahan, joka osoittautuu metalliseksi esineeksi ja alkaa kiroilla italiaksi, mutta lopetti tajuttuaan Pinokkion kuuntelevan ja antoi esineen hänelle palkkioksi esityksestä. Pinokkio sanoi Strombolille palaavansa isänsä luo ja tulevansa aamulla takaisin, mutta Stromboli alkoi nauraa ja lukitsi Pinokkion häkkiin ja sanoi Pinokkion kuuluvan nyt hänelle ja heidän esiintyvän ympäri maailmaa Pinokkion tienaten hänelle rahaa ja kun Pinokkio on liian vanha esiintymään ja Stromboli on tarpeeksi rikas, hän tekee Pinokkiosta polttopuuta ja heittää kirveen yhteen vanhaan nukkeen Pinokkion kauhuksi.
Pinokkio vaatii Strombolia vapauttamaan hänet, mutta Stromboli vaientaa hänet pysäyttämällä karavaanin ja käskee hänen olla hiljaa ja sadistisesti toivottaa Pinokkiolle hyvää yötä ja lähtee pois nauraen jättäen Pinokkion yksin muiden elottomien nukkejen kanssa karavaanin lähtiessä taas liikkeelle. Myöhemmin Sininen Haltija ja Samu Sirkka onnistuvat vapauttamaan Pinokkion, joka karkaa. Strombolia ei tämän jälkeen enää nähty ja hänen kohtalonsa jäi epäselväksi. Todennäköisesti hän kuitenkin ainakin kiivastui huomatessaan Pinokkion kadonneen.
Hahmon muut esiintymiset

Stromboli esiintyi Mikin klubi -sarjan jaksossa House of Crime, jossa hän riiteli Percival McLeachin kanssa. Stromboli nähtiin myös cameo-roolissa elokuvassa Mikki Hiiren taikajoulu ja jaksossa Mickey vs. Shelby. Stromboli esiintyi myös elokuvassa Geppetto, jossa hän ostaa Pinokkion Geppettolta ja palkkaa Pinokkion elinikäiseksi työntekijäkseen nukketeatteriesityksiinsä. Myöhemmin Sininen Haltija muuttaa Pinokkion oikeaksi pojaksi, jolloin Pinokkiosta tulee hyödytön Strombolille ja hän antaa Pinokkion takaisin Geppettolle. Elokuvassa Strombolia esitti Brent Spiner.
On oletettavaa, että Stromboli on yksi Disneyn pahiksista, joka on karkotettu Isle of the Lostille rangaistuksena teoistaan.
Guadalajara (maakunta)

Guadalajara on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cuencan, Madridin, Segovian, Sorian, Zaragozan ja Teruelin maakunnat.
Guadalajaran väkiluku on 253 310 (vuonna 2017) ja pinta-ala 12 212 neliökilometriä. Lähes 40 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Guadalajarassa. Maakunnassa on yhteensä 288 kuntaa, joista yli kolme neljännestä on alle 200 asukkaan kyliä.
Alueella sijaitsee Pastranan keskiaikainen kylä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Guadalajara, tuntematon (Arkistoitu – Internet Archive)
Valtionhallinto
Espanjan maakunnat
Álava
Albacete
Alicante
Almería
Asturia
Ávila
Badajoz
Baleaarit
Barcelona
Biskaja
Burgos
Cáceres
Cádiz
Castellón
Ciudad Real
Córdoba
A Coruña
Cuenca
Gipuzkoa
Girona
Granada
Guadalajara
Huelva
Huesca
Jaén
Kantabria
León
Lleida
Lugo
Madrid
Málaga
Murcia
Navarra
Ourense
Palencia
Las Palmas
Pontevedra
La Rioja
Salamanca
Santa Cruz de Tenerife
Segovia
Sevilla
Soria
Tarragona
Teruel
Toledo
Valencia
Valladolid
Zamora
Zaragoza
Juho Koivisto (valtiopäivämies)

Juho Koivisto (Yli-Ollila, Köykkä) (29. tammikuuta 1830 Ilmajoki – 7. tammikuuta 1901 Kurikka) oli suomalainen  maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Koiviston vanhemmat olivat Matti Samuelinpoika Ollila ja Leena Mikintytär Köykkä ja puolisot Susanna Aleksintytär Ollila ja Josefina Fredrika Ollila. Koivisto oli maanviljelijä ja kunnallis- ja lautamies Kurikasta.  Hän oli talonpoikaissäädyssä Ilmajoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1891, 1894, 1897 ja 1899. Koivisto oli valtiopäivillä kolme kertaa valitsijamiesten varamies ja kerran laki- ja laki- sekä talousvaliokuntien jäsen.
Gʻazalkent

| Gʻazalkent |
| --- | --- |

 Gʻazalkent
 Koordinaatit: 41°33′49″N, 69°46′13″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Taškentin alue
Piiri:  Boʻstonliqin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  21 600
Gʻazalkent on kaupunki ja Boʻstonliqin piirin hallinnollinen keskus Taškentin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Chirchiqjoen vasemmalla rannalla Oqsoqotajoen suussa 65 kilometriä Taškentista koilliseen. Kaupungissa oli 21 600 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1932 Chirchiqin vesivoimalaitosten rakentamisen yhteydessä. Siitä tuli kaupunki vuonna 1964. Gʻazalkentissa toimii elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta sekä lasitehdas. Sen lähellä on vesivoimala ja vesirakennuskompleksi. Ympäröivällä maaseudulla tuotetaan lihaa, maitoa, viljaa, vihanneksia, hedelmiä ja silkkikuitua. Chorvoqin tekojärvi ja siihen laskevat vuoristojoet ovat suosittu matkailukohde.
Pastrana

| Pastrana |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Pastrana
 Koordinaatit: 40°25′8″N, 2°55′21″W 
Valtio:   Espanja
Itsehallintoalue:   Kastilia-La Mancha
Maakunta:   Guadalajara
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  95,7 km²
Korkeus:  754 m
Väkiluku (2018):  873
 
 Ayuntamiento de Pastrana 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pastrana on kunta Guadalajaran maakunnassa Espanjassa. Asukasluku oli 873 vuonna 2018.
Ébolin prinsessan palatsi, Ávilan Teresan perustamat luostarit sekä kirkko ja kirkon museo, jossa säilytetään 1400-luvun lopulla tehtyjä flaamilaisia gobeliineja, ovat paikkakunnan taiteellisesti ja historiallisesti arvokkaimmat nähtävyydet.
Kuvat

Plaza de la Hora
Palacio Ducal (Palacio de Éboli)
Colegiata de La Asunción
Museo Parroquial
Convento del Carmen
Norrtäljen kunta

| Norrtäljen kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Tukholman lääni
Maakunta:  Uplanti
Keskustaajama:  Norrtälje
Kuntakoodi:  0188
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  2 015,35 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  64 762
 – Väestötiheys:  32,1 as./km²
 
 www.norrtalje.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norrtäljen kunta (ruots. Norrtälje kommun) on Tukholman läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Uplantiin. Kunnan keskustaajama on Norrtälje.
Kunnan maapinta-ala on 2 015,35 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 64 762 henkeä (31.12.2021).
Norrtäljen naapurikuntia ovat Värmdö, Österåker, Vallentuna, Sigtuna, Knivsta, Uppsala ja Östhammar. Märketin saaresta osa kuuluu Norrtäljen kuntaan ja saarella Norrtäljen naapuri on lisäksi ahvenanmaalainen Hammarland.
Norrtäljen kuntaan kuuluu useita isoja Itämeren rannikon saaria kuten Blidö, Vätö ja Väddö. Lisäksi kuntaan kuuluu myös Kapellskärin satama, josta on laivaliikennettä Suomeen ja Viroon, sekä Grisslehamn, josta liikennöi autolautta Ahvenanmaalle.
Vuonna 2007 kunnassa oli 263,82 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 13,1 prosenttia kunnan maapinta-alasta.