stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ljubytinon piiri
Maantiede

Novgorodin alueen pohjoisosassa sijaitseva Ljubytinon piiri rajoittuu idässä Hvoinajan, kaakossa Borovitšin, lounaassa Okulovkan ja lännessä Malaja Višeran piireihin sekä pohjoisessa Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 88,6 % on metsää, 7,5 % maatalousmaata ja 1,9 % asuinaluetta.
Seutu kuuluu Valdain ylängön reuna-alueeseen. Piirin itäosassa kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Msta. Kaakkoisosassa sijaitsee karstijärvien rauhoitusalue, jonka suurin järvi on Gorodno. Hyötykaivannaisia ovat tulenkestävä savi, kvartsihiekka, mineraalivärit ja turve.
Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluvat Ljubytinon ja Neboltšin maalaiskunnat. Hallinnollinen keskus on Ljubytinon taajama, josta on 180 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin. Asutuskeskuksia on yhteensä 273.
Ljubytinolla ja Neboltšilla on kaupunkimaisen taajaman status. Kaupunkiväestön osuus piirin asukasluvusta on 49,6 %.
Asukasluvun kehitys
| 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 235 | 23 239 | 17 965 | 15 263 | 12 432 |
Kamenkan kylässä ja sen ympäristössä on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta, joka venäläistyi lopullisesti 1900-luvun alussa. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan silloisessa Belojen volostissa asui 19 karjalaista.
Historia

Leningradin alueen Borovitšin piirikuntaan kuulunut Ljubytinon piiri on perustettu vuonna 1927. Aluksi sen nimenä oli Belojen piiri (Belojen kylä nimettiin Ljubytinoksi vuonna 1931). Vuonna 1944 piiri liitettiin vasta perustettuun Novgorodin alueeseen. Vuonna 1963 se yhdistettiin Borovitšin maaseutupiiriin. Seuraavana vuonna muodostettiin Ljubytinon maaseutupiiri, johon liitettiin myös entinen Dreglin piiri (keskuspaikka Neboltši). Jako maaseutu- ja teollisuuspiireihin lakkautettiin vuonna 1965.
Liikenne, talous ja palvelut

Piirin pohjoisosan kautta kulkee Pietarin, Sonkovon ja Moskovan välinen ohitusrata, jonka Neboltšin ja Okulovkan välinen yhdysrata liittää Pietarin ja Moskovan väliseen päärataan. Ljubytinon kautta kulkee M10-valtatieltä Spasskaja Polistissa Borovitšiin haarautuva maantie.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut, jalostus (25,3 % vuonna 2009), kauppa (11,5 %) ja maatalous (6,7 %). Piirissä toimii metsäteollisuus- ja puunjalostusyrityksiä, kaivosteollisuutta, väriainetehdas ja seitsemän maatalousyritystä.
Piirissä on viisi lastentarhaa ja yleissivistävää koulua sekä lasten taidekoulu. Terveys- ja sosiaalipalveluihin kuuluu kolme sairaalaa, 17 lääkintäasemaa, kolme ensiapuasemaa sekä lasten- ja vanhainkodit. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus sekä keskuskirjasto, niiden 16 haaraosastoa sekä kotiseutumuseo.
Nähtävyydet ja matkalu

Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä viisi muinaislinnaa. Mstaan laskevan Belajajoen laaksossa sijaitsee Novgorodin alueen ainoa arkeologinen suojelualue. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Borin, Dreglin, Ljubytinon, Nikandrovon, Nikolskojen ja Petrovskojen kirkot, Zapoljen tsasouna, Gorodnon, Ljubytinon, Nikolskojen, Slobodan ja Vasilkovon kartanoalueet, Nikolskojen koulurakennus, Šerehovitšin sairaala, Rjokonskin erämaaluostari sekä Kamenkan ja Ljubytinon vanhat asuintalot. Kamenkassa on Aleksandr Suvoroville kuulunut kartano. Luonnonnähtävyyksiä ovat Gorodnojärvi sekä Prikšan ja Belajan vesiputoukset.
Ljubytinossa toimii kaksi pientä hotellia ja muutama kahvila. Matkailijoita houkuttelemaan on rakennettu 900-luvun slaavilainen kylä -niminen teemapuisto.
Aiheesta muualla

Ljubytinon piirin sivusto (venäjäksi)
Piirin matkailusivusto (venäjäksi)
Ljubytinon taajamalle ja piirille omistettu sivusto (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
Lehtopöllö

| Lehtopöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Viirupöllöt Strix
Laji::  aluco
Kaksiosainen nimi
 Strix aluco  Linnaeus, 1758 
 Lehtopöllön levinneisyys.
Katso myös
   Lehtopöllö Wikispeciesissä   Lehtopöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lehtopöllö (Strix aluco) on pöllöjen (Strigidae) heimoon kuuluva lintulaji. Siitä on aiemmin suomeksi käytetty nimiä kissapöllö ja yöpöllö.
Koko ja ulkonäkö

Lehtopöllön naaman keskellä on musta, pysty otsajuova. Lehtopöllöjä on Suomessa kahta värimuotoa, joista aiemmin oli yleisempi harmaa ja harvinaisempi punertavanruskea. Ilmaston lämpenemisen vuoksi ruskea on yleistynyt. Väri sinänsä ei selitä yleistymistä, vaan harmaaseen väriin liittyvät geenit säätelevät myös vastustuskykyä ja aineenvaihduntaa. Harmaa lehtopöllö elää kovalla pakkasella säästöliekillä ja ruskean lehtopöllön aineenvaihdunta on vilkkaampaa.
Kooltaan lehtopöllö on varista pienempi, mutta hämärissä lennellessään se näyttää leveine siipineen sitä suuremmalta. Lehtopöllö on yö- ja hämärälintu, joka päivisin nukkuu tavallisesti kuusen oksalla. Poikasten lähdettyä pesästä emot vartioivat niitä ja ovat aktiivisia myös päivällä.
Lehtopöllön pituus on noin 37–45 cm ja siipiväli 95–105 cm. Uros painaa noin 500 grammaa, naaras noin 600 grammaa.
Vanhin suomalainen rengastettu lehtopöllö on ollut 22 vuotta, 5 kuukautta ja 6 päivää vanha. Myös tšekkiläinen lehtopöllö on saavuttanut 22 vuoden ja viiden kuukauden iän.
Ääntely

Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Soidinhuuto on korkea huu, sitten tauko ja väräjävää huutoa. Lintu voi myös parkua. ”Uuh”- tai ”Aah”-huudot ovat muulloinkin kuin soidinaikaan hyvä tuntomerkki, varsinkin jos ihminen sattuu pesälle poikasten ollessa juuri täysikasvuisia.
Levinneisyys

Lehtopöllöä tavataan koko Euroopassa sen pohjoisosia lukuun ottamatta. Sitä tavataan myös Pohjois-Afrikassa ja Aasian läntisimmissä osissa. Euroopan kannan kooksi arvioidaan 1–1,9 miljoonaa lintua ja maailman kannaksi 1,4–2,4 miljoonaa lintua. Lajin kanta on vakaa.
Suomessa lehtopöllöä esiintyy etelästä Oulu–Joensuu-korkeudelle saakka; pohjoisempana vain siellä täällä, lähinnä rannikkoseudulla. Erityisen runsas se on Turun Ruissalossa, jossa on noin 15 reviiriä. Suomen pesimäkanta on noin 2 000 paria. Lehtopöllö on asuttanut Suomea vasta runsaat 100 vuotta. Ensimmäinen pesintä todettiin Turussa vuonna 1878. Varsinkin runsaan pöntötyksen ansiosta lehtopöllö lisääntyi 1960–1970-luvuilla, mutta 1980-luvun kovat talvet aiheuttivat suuria tappioita kannassa, sillä lehtopöllö on paikkalintu, joka ei osaa lähteä varsinaiselle muuttomatkalle. Nuoret linnut voivat kuitenkin syksyisin siirtyillä joitakin kymmeniä, joskus jopa satoja kilometrejä. Lehtopöllö on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 673 euroa.
Elinympäristö

Nimensä mukaisesti lehtopöllö arvostaa lehtometsiä ja niiden lomassa levittäytyviä peltoja, laidunmaita ja rantaniittyjä. Usein se asustaa kartanoiden ja taajamien puistoissa. Syksyisillä vaelluksillaan nuoret pöllöt voivat joskus harvoin harhautua ulkosaaristoon saakka, missä pöllö ei pesi.
Lisääntyminen

Lehtopöllö on kolopesijä. Luonnonkoloista suosituimpia ovat erityisesti vanhojen tammien oksien lahottua ja pudottua syntyneet, joskus syvätkin onkalot. Palokärjenkolot ovat yleensä liian ahtaita. Suosituin pesäpaikka on suurikokoinen linnunpönttö tai uuttu, jonka lentoaukon halkaisija on vähintään 12–13 cm, pöntön korkeus 60–70 cm ja sisäpuolen halkaisija 20–25 cm. Lehtopöllö pesii mielellään myös rakennuksiin, esimerkiksi vintille, navettaan tai muuhun ulkorakennukseen, kunhan sinne on sopiva lentoaukko.
Muninta alkaa normaalivuonna maaliskuun loppupuolella. Lämpimänä talvena – ja myyräkannan ollessa runsas – voi muninta alkaa jo helmikuussa, ja poikkeuksellisesti jo tammikuussa. Oikein kovan talven jälkeen, tai myyräkadon sattuessa lisääntymisaikaan voivat pöllöt jättää kokonaan pesimättä tai aloittaa vasta linturavinnon lisäännyttyä toukokuussa. Munamäärä vaihtelee 1–8:n välillä; tavallisesti niitä on 3 tai 4. Hyvän myyrätalven jäljiltä suuret munamäärät ovat selvästi yleisempiä. Muninta tapahtuu tavallisesti 2–3 vrk:n välein. Naaras alkaa hautoa heti ensimmäisen munan munittuaan ja hautoo 4 viikkoa. Poikaset kuoriutuvat siten hyvin eriaikaisesti vapun tienoilla. Koiras tuo naaraalle ruokaa koko haudonnan ajan ja myös poikasten ollessa pieniä. Poikasten kasvaessa naaraskin osallistuu saalistukseen.
Poikasten ollessa vielä lentokyvyttömiä, alle 4-viikkoisina, ne voivat jo kiipeillä pesäpuun oksilla. Lentokyvyn ne saavuttavat 5–6 viikon ikäisinä. Emot huolehtivat niistä vielä useita viikkoja. Kesäöinä voikin kuulla poikasten pihisevää ääntelyä. Poikasiaan emot, ja varsinkin naaras, vartioivat aggressiivisina, ja voivat joskus hyökätä ihmisenkin kimppuun jälkikasvua suojellessaan. Kuuluisa englantilainen lintuvalokuvaaja Eric Hosking menetti näön toisesta silmästään lehtopöllönaaraan hyökättyä pesällä hänen kimppuunsa.
Ravinto

Lehtopöllö on monipuolinen lihansyöjä. Jyrsijät ja päästäiset ovat sen pääravintoa, kuten muidenkin pöllöjen, mutta se syö paljon myös lintuja, sammakoita, isoja hyönteisiä, jopa kaloja ja matoja. Linnuista ovat tavallisimpia rastaankokoiset ja sitä pienemmät, ja poikasille tuodaan usein puolikasvuisia rastaanpoikasia, jotka pöllöt todennäköisesti saalistavat suoraan pesästä.
Aiheesta muualla

Ahola, Kari & Niiranen, Seppo 1986: Lehtopöllön iän määrittäminen. – Lintumies 2.1986 s. 81–84. LYL.
Lehtopöllö Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Lehtopöllö (Strix aluco)
ITIS: Strix aluco (englanniksi)
Nuoren lehtopöllön kerjuuääni on käheä, vinkuva ”psi-epp”.
Lehtopöllön munia.
Lehtopöllö.
Lahnus

| Lahnus |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Lahnus korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Pohjois-Espoo
Kaupunginosa nro:  87
Pinta-ala:  15,2 km² 
Väkiluku:  998 (31.12.2023)
Osa-alueet:  Ketunkorpi, Korpilampi, Kurkijärvi
Postinumero(t):  02970
Lähialueet:  Lakisto, Velskola, Luukki, Kalajärvi, Nurmijärven Klaukkala
Lahnus on Pohjois-Espoon suuralueeseen kuuluva Espoon koillinen kaupunginosa. Lahnus rajoittuu lännessä Lakistoon, etelässä Luukkiin ja kaakossa Kalajärveen. Lounaassa Lahnuksella on rajapiste Velskolan kanssa. Pohjoisessa Lahnus rajoittuu Nurmijärveen ja idässä Vantaan Vestraan.
Nimi

Lahnuksen nimi on vanha suomenkielinen kylännimi, joka perustuu Heinäjärvenä tunnetun enitsen järven vanhan nimeen Lahnus, joka on merkinnyt Lahnajärveä. Vaihtoehtoisesti nimen alkuperäksi on esitetty, että kylän alkutalo on nimetty sinne Vihdin Lahnuksen kylästä muuttaneen asukkaan mukaan. Todennäköisesti nimenantajalla on ollut yhteyksiä Vihdin Lahnukseen.
Kylännimen varhaisia kirjoitusasuja ovat Lanoxby (1540), Lanos (1541), Loureby (1559) ja Lahnås (1594). Lahnuksesta tuli virallinen kylännimi vuonna 1965.
Historia

1500‑luvulla Lahnuksen kylään kuului viisi taloa ja kolme kantataloa, Storgård, Musters ja Hars. Lahnuksessa on mitattu Suomen suurin vuorokauden sademäärä: 21. heinäkuuta 1944 satoi 198 millimetriä.
Luonto

Lahnuksessa sijaitsee useita luonnonsuojelualueita: Tremanskärrin luonnonsuojelualue ja Luukin luonnonsuojelualue sekä osa Nuuksion kansallispuistosta.
Alueen suurimpia vesistöjä ovat Hauklampi, Hepolampi, Korpilampi, Käärlampi sekä Myllyjärvi. Alueen pohjoisosissa virtaa Nurmijärven rajalla Lepsämänjoki.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Lahnuksen väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 536 | 536 |
| 1980 | 1980 |    | 501 | 501 |
| 1985 | 1985 |    | 483 | 483 |
| 1990 | 1990 |    | 454 | 454 |
| 1995 | 1995 |    | 443 | 443 |
| 2000 | 2000 |    | 559 | 559 |
| 2005 | 2005 |    | 762 | 762 |
| 2010 | 2010 |    | 884 | 884 |
| 2015 | 2015 |    | 995 | 995 |
| 2020 | 2020 |    | 991 | 991 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Liikenneyhteydet

Lahnuksen kautta kulkevat seututie 120 eli Vihdintie (aiemmin valtatie 2), yhdystie 1324 eli Lahnuksentie Nurmijärven Klaukkalaan sekä paikallistie Vanha Lahnuksentie Röylään. Vihdintietä pitkin on noin viiden kilometrin matka Kehä III:n risteykseen Vantaan puolelle ja noin 20 kilometrin matka Helsingin keskustaan.
Liikenneyhteydet > Joukkoliikenne

Lahnukseen pääsee useilla busseilla, joista osa ajaa alueen läpi ja osa Vihdintietä pitkin.
Liikenneyhteydet > Joukkoliikenne > Lahnuksentietä ajavat linjat

236 - Leppävaara-Kalajärvi-Serena
236V - Leppävaara-Koskelo-Juvanmalmi-Kalajärvi-Serena
349 - Lepsämänjoki-Hännikäinen-Serena-Kalajärvi-Lahnus-Röylä
349B - Lepsämänjoki-Kalajärvi
349BK - Lepsämänjoki-Hännikäinen-Kalajärvi
Liikenneyhteydet > Joukkoliikenne > Vihdintietä ajavat linjat

348 - Rinnekoti-Röylä-Kalajärvi
348V - Rinnekoti-Vihdintie-Kalajärvi
345, 345N - Elielinaukio-Rinnekoti
346 - Helsinki-Kalajärvi-(Vihti)
Palvelut

Korpilammella alueella toimivat Vesipuisto Serena ja talvisin Serena Ski laskettelukeskus. Lisäksi alueella toimivat Hotelli Korpilampi sekä mökkimajoitusta.
Alueen kouluna toimii Luukin puolella sijaitseva Lahnuksen koulu, jossa opetetaan luokkia esikoulusta kuudenteen luokkaan. Ennen siirtymistä peruskouluun Lahnuksessa toimi vuosina 1966–1977 yksityinen Lahnuksen yhteiskoulu.
Vesipuisto Serena kesällä 2010.
Aiheesta muualla

Lahnus-Takkulaseudun Omakotiyhdistys ry[vanhentunut linkki]
Losno (järvi)

| Losno Лосно |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pustoškan piiri
Koordinaatit:  56°26′34″N, 29°29′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Velikajan valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Bereznitsa Bereznoosta
Laskujoki:  järviketju Velikajaan
Järvinumero:  01030000111102000025519
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165 m  mpy. 
Pituus:  4,5 km 
Leveys:  1,6 km 
Pinta-ala:  4,846 km² 
Tilavuus:  0,012 km³ 
Keskisyvyys:  2,5 m 
Suurin syvyys:  8 m 
Valuma-alue:  79,2 km² 
Saaria:  10 
 fiLosno 
Losno (ven. Лосно) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 4,846 neliökilometriä eli 485 hehtaaria. Järven muoto on rikkonainen johtuen sekä järven suurista saarista että lahtien ja niemien polveilevasta kulusta. Järvellä on kymmenen saarta, joiden yhteispinta-ala on 30,6 hehtaaria. Suurin saari on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Toiseksi suurin saari on pyöreä ja sen halkaisija on alle 200 metriä. Sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja syvänteessä on 8 metriä vettä. Rannat ovat useimmiten syviä, sillä ilmakuvissa on vesikasvillisuus vähäistä. Järvi on luoteis-kaakko-suuntainen ja sen koillispuolella on paljon peltomaata tai niittyjä. Siellä sijaitsee vireä kylä Losno (ven. Лосно) ja sen kaakkoispuolella pieni Tserepjagi (ven. Черепяги). Järven muut alueet ovat metsämaata, jota lounaisrannoilla rikkovat jotkin Rahnovo (ven. Рахново) kylän peltoalueet. Myös Vasilkin (ven. Васильки) naapurikylä voidaan katsoa olevan järven vaikutuspiirissä. Vasilkista menee tie Losnoon ja Tserepjagiin. Sen kautta kulkee myös etelästä Pustoškasta alkava tie, joka ohittaa järven sen länsipuolelta ennen kuin se saapuu Vasilkiin ja kääntyy siellä kohti Krasnojeta (ven. Красное) pohjoisessa.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, säyne, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, ruutana, nieriä ja simppu, sekä jokirapua, jota tavataan niukasti. Järven pohja on siltin sekaista hiekkaa, jonka muta on peittänyt. Rannoilla on hiekan joukossa silttiä tai savea. Rannat ovat paikoin kivisiä.
Vesistösuhteita

Losnon laskureitti päättyy Velikajaan, jonka Velikajan valuma-alue on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järveen laskee lyhyt oja Bereznitsa (ven. Березница) Bereznosta, joka on Acnjankan (ven. Аснянка) valuma-aluetta. Myös Losnoon laskee ojia, joista Turnon (ven. Турно) laskuoja on mainitsemisen arvoinen. Järven valuma-alueen koko on 79,2 neliökilometriä . Losnon laskureitti ei muodostu pelkästään joesta, vaan se alkaa virtaamalla leveänä salmena Dubnoon (ven. Дубно), joka laskee lyhyttä ojaa myöten Šilovskojeen (ven. Шиловское). Tämä vuorostaan laskee Zavolotskojen Lubjanan (ven. Лувяна) lahteen. Zavolotskoje on Velikajan läpivirtausjärvi, joten vedet jatkavat täältä pohjoiseen Velikajaa pitkin.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Лосно (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Käännös suomeksi
M.O.N.T (yhtye)

| M> O.N.T |
| --- | --- |

Tiedot
Kotipaikka:  Etelä-Korea
Jäsenet:  Narachan, Bitsaeon, Roda
Muut nimet:  Members Of the National Team, 몬트
Levy-yhtiö:  Fly Music Entertainment
Infobox OKNimi-testi OK: 
M.O.N.T (Members Of the National Team, kor. 몬트) on kolmejäseninen eteläkorealainen K-pop-yhtye, jonka  oli 4.1.2019 ilmestynyt Going Up. Ennen sitä yhtye julkaisi singlen "Sorry" 19.5.2017. Yhtyeen fanikunta tunnetaan nimellä Mint. Yhtyeen levy-yhtiönä on Fly Music Entertainment.
Jäsenet

Narachan (나라찬), oikealta nimeltään Jung Hyun-Woo (정현우), Leader, Lead Vocalist, syntynyt 23.9.1996.
Bitsaeon (빛새온), oikealta nimeltään Kim Sang-Yeon (김상연), Main Vocalist, syntynyt 4.6.1995.
Roda (로다), oikealta nimeltään Shin Joong-Min (신중민), Räppäri, Maknae, syntynyt 19.9.1998.
Loop Ash

Loop Ash (Rūpu Asshu, joskus kirjoitettu myös L∞p Ash näyttääkseen enemmän logolta) on japanilainen ns. independent record label "Visual" tyylisille bändeille. Loop Ashia johtaa Michiru, joka on toiminut mm. L'yse:noren, Aiorian, S to M:n ja Maskin basistina. Loop Ash tunnetaan parhaiten kuuluisan Oshare Kei bändin Antic Cafen levy-yhtiönä. Uusimpana tulijana Loop Ashille on Lolita23q, joka oli ennen Speed Diskin alaisuudessa.
Bändit

Antic Cafe
-OZ-
Mello
Neu (Ennen "Heart")
Lolita23q (Shoujo Lolita23q)
MoNoLith
Ziper
ALiBi
Aiheesta muualla

Levy-yhtiön viralliset sivut (Japaniksi)
Live (AC/DC:n albumi)

| Live AC/DC |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1990–1991
 Julkaistu: 27. lokakuuta 1992
 Formaatti: CD, C-kasetti, LP
 Tuottaja(t): Bruce Fairbairn
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 78.00
 Levy-yhtiö: Albert, Epic Records
Listasijoitukset
  1. (6 viikkoa, 14.3.2003)   3. (lokakuu 1992)   5. (marraskuu 1992)   5. (marraskuu 1992)   10. (8. marraskuuta 1992)   10. (marraskuu 1992)   15. (1992)   21. (29. marraskuuta 1992)   25. (11. marraskuuta)   47. (6. heinäkuuta 2003)
AC/DC:n muut julkaisut
| The Razors Edge 1990 | Live 1992 | Live: 2 CD Collector's Edition 1992 |
Live on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n vuonna 1992 julkaistu livealbumi. Siitä julkaistiin kaksi CD:tä sisältävä tuplapainos samana vuonna. Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana AC/DC Remasters -sarjaa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Angus Young, Malcolm Young ja Brian Johnson, ellei toisin mainita.
Thunderstruck – 6.34 (säv. Angus Young, Malcolm Young)
Shoot to Thrill – 5.23
Back in Black – 4.28
Who Made Who – 5.16
Heatseeker – 3.37
The Jack – 6.56 (säv. Young, Young, Bon Scott)
Moneytalks – 4.21 (säv. Young, Young)
Hells Bells – 6.01
Dirty Deeds Done Dirt Cheap – 5.02 (säv. Young, Young, Scott)
Whole Lotta Rosie – 4.30 (säv. Young, Young, Scott)
You Shook Me All Night Long – 3.54
Highway to Hell – 3.58 (säv. Young, Young, Scott)
T.N.T. – 3.48 (säv. Young, Young, Scott)
For Those About to Rock (We Salute You) – 7.09
LP

Vinyyli-LP sisältää samat kappaleet kuin CD tuplana.
Video

AC/DC julkaisi samana vuonna albumista videon nimeltä "Live at Donington".
Se sisälsi seuraavat kappaleet:
Thunderstruck (Young, Young)
Shoot to Thrill (Young, Young, Johnson)
Back in Black (Young, Young, Johnson)
Hell Ain't a Bad Place to Be (Young, Young, Scott)
Heatseeker (Young, Young, Johnson)
Fire Your Guns (Young, Young)
Jailbreak (Young, Young, Scott)
The Jack (Young, Young, Scott)
Dirty Deeds Done Dirt Cheap (Young, Young, Scott)
Moneytalks (Young, Young)
Hells Bells (Young, Young, Johnson)
High Voltage (Young, Young, Scott)
Whole Lotta Rosie (Young, Young, Scott)
You Shook Me All Night Long (Young, Young, Johnson)
T.N.T. (Young, Young, Scott)
Let There Be Rock (Young, Young, Scott)
Highway to Hell (Young, Young, Scott)
For Those About to Rock (We Salute You) (Young, Young, Johnson)
Kokoonpano

Brian Johnson – laulu
Angus Young – kitara
Malcolm Young – kitara, taustalaulu
Cliff Williams – basso, taustalaulu
Chris Slade – rummut
Arvostelut

AMG:n arvostelu:
Aiheesta muualla

Live (AC/DC:n albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Live at Doningtonin kansi.
MOHL

| MOHL |
| --- | --- |
Laji:  Jääkiekko
Perustettu:  2016
Joukkueita:  4
Hallitseva mestari:  Macau Cavaliers
Eniten mestaruuksia:  Macau Cavaliers (3)
Sarjataso:  1
MOHL eli Macau Ice Hockey League on Macaon jääkiekon pääsarja. Sarjassa pelaa neljä joukkuetta.
Sarjan ottelut pelataan 3v3 muotona koska Macao:ssa ei ole 5v5 muotoon sopivaa kenttää.
MNP Tower

| MNP Tower |
| --- | --- |
 MNP Tower vuonna 2015.
Tiedot
Sijainti:  1021 West Hastings Street, Vancouver, Kanada
Rakennettu:  2011–2015
Käyttötarkoitus:  toimistorakennus
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Kohn Pedersen Fox
Kehittäjä:  Oxford Properties Group Inc.
Omistaja:  Oxford Properties Group Inc.
Tekniset tiedot
Kerroksia:  35
Korkeus
Kattokorkeus:  143,1 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
MNP Tower on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 143 metriä korkea, 35-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on tarkoitettu toimistokäyttöön. Sen päämateriaali on betoni, ja se on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin.
Luettelo sienikaarista

Luettelo sienikaarista esittää sienten ryhmittelyn suurin piirtein sen mukaan, miten David Hibbettin johtama työryhmä on sienten keskinäisen sukulaissuhteen pyrkinyt jaottelemaan 2000-luvulla. Kaaria on määritelty seitsemän ja lisäksi tunnetaan kaariin toistaiseksi kuulumattomia alakaaria.
Harppuunasienet (Microsporidia)
Itusienet (Blastocladiomycota)
Pötsisienet (Neocallimastigomycota)
Piiskasiimasienet (Chytridiomycota)
Keräsienet (Glomeromycota)
Kotelosienet (Ascomycota), joihin kuuluvat myös alakaaret Taphrinomycotina, Saccharinomycotina ja Pezizomycotina
Kantasienet (Basidiomycota), joihin kuuluvat myös alakaaret Pucciniomycotina, Ustilagomycotina ja Agaricomycotina sekä pari alakaariin sijoittamatonta luokkaa Wallemiomycetes ja Entorrhizomycetes.
Alakaaria on luokittelussa yksitoista, ja niistä kaariin kuulumattomina pidetään alakaaria Entomophthoromycotina, Kickxellomycotina, Mortierellomycotina, Mucoromycotina ja Zoopagomycotina.
Live (Golden Earringin albumi)

| Live Golden Earring |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1977
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): John Kriek
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 87.07
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Golden Earringin muut julkaisut
| Contraband 1976 | Live 1977 | Grab It for a Second 1978 |
Live on hollantilaisen rockyhtye Golden Earringin tupla-livealbumi vuodelta 1977.
Kappaleet > First Heat

Candy's Going Bad – 5.06 (säv. Hay, Kooymans)
She Flies On Strange Wings – 8.10 (säv. Kooymans)
Mad Love's Coming – 9.53 (säv. Hay, Kooymans)
Kappaleet > Second Heat

Eight Miles High – 10.01 (säv. Gene Clark, David Crosby, Roger McGuinn)
Vanilla Queen – 11.45 (säv. Hay, Kooymans)