stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harmaakarhu
Uhka ihmiselle

Harmaakarhun tieteellinen alalajinimi horribilis merkitsee ’hirvittävää’. Harmaakarhu on eurooppalaista serkkuaan aggressiivisempi ja onkin hyökätessään ihmiselle hyvin vaarallinen vastustaja, koska sen leukojen puruvoima on jopa kahdeksan miljoonaa pascalia. On laskettu, että näin suurella voimalla se saisi jopa keilapallon puremalla rikki.
Harmaakarhu voi juosta jopa 50 kilometrin tuntinopeudella. Se pystyy pitämään 40 kilometrin tuntivauhtia yli kolmen kilometrin matkan ja saa ihmisen helposti kiinni.
Poikastensa kanssa olevaa emoharmaakarhua pidetään kaikista karhuista ihmiselle vaarallisimpana, ja ne vastaavat suuresta osasta harmaakarhujen hyökkäyksistä ihmistä vastaan. Koska harmaakarhun tarkoituksena ei ole tappaa ihmistä vaan eliminoida uhka, ihminen voi selvitä hyökkäyksestä teeskentelemällä kuollutta.
Aiheesta muualla

Harmaakarhu intiaanikulttuurissa
All About Bears
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q171004  Wikispecies: Ursus arctos horribilis  CoL: 5LPWV  ECOS: 7642  EoL: 1241477  EPPO: URSUAH  FEIS: urarh  GBIF: 6163845  iNaturalist: 125461  ISC: 122680  ITIS: 202385  MSW: 14000979  NCBI: 116960  Observation.org: 195551  Open Tree of Life: 350099 
Seisova harmaakarhu voi olla enimmillään jopa kolmen metrin korkuinen.
Harmaakarhu saalistaa lohia joista.
Konthyle

| Konthyle> Κονθύλη.Sijainti |
| --- | --- |
 Konthyle
Koordinaatit:  37°57′32″N, 23°55′46″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  kaakkoon Spátasta, Spáta-Artémida, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Pandionis
 :  Ptolemais (vsta 224 eaa.)
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Konthyleus (Κονθυλεύς), Konthylidēs (Κονθυλίδης)
Bulen jäseniä:  1
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Konthyle (m.kreik. Κονθύλη, Konthylē, lat. Conthyle) oli antiikin aikainen alun perin Pandionis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Konthyle sijaitsi Attikan itäosassa. Se sijoitetaan kaakkoon nykyisestä Spátan kaupungista, joka sijaitsee Mesógeian tasangolla.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Pandionis ja sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 224/223 eaa. Ptolemais-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Konthyleus (Κονθυλεύς) tai Konthylidēs (Κονθυλίδης).
Harmaakulmamuura

| Harmaakulmamuura |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Myrmeciza
Laji::  longipes
Kaksiosainen nimi
 Myrmeciza longipes  (Swainson, 1825) 

Alalajit
 M. l. boucardi  M. l. griseipectus  M. l. longipes  M. l. panamensis 
Katso myös
   Harmaakulmamuura Wikispeciesissä   Harmaakulmamuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaakulmamuura (Myrmeciza longipes) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Taksonomia

Englantilainen luonnontieteilijä William John Swainson kuvasi harmaakulmamuuran vuonna 1825 ja antoi sille binomisen nimen Drymophila longipes. Englantilainen eläintieteilijä George Robert Gray määritteli Myrmeciza-suvun vuonna 1841, ja harmaakulmamuura oli sen tyyppilaji. Suku käsitti aiemmin yli 20 lajia. Vuonna 2013 julkaistussa molekyylifylogeneettisessä tutkimuksessa todettiin, että Myrmeciza oli silloisessa määritelmässään polyfyleettinen. Sen tuloksena tehdyssä monofyleettisten sukujen luomiseen tähtäävässä uudelleenjärjestelyssä aiemmin Myrmecizaan sijoitetut lajit siirrettiin 12 muuhun sukuun ja harmaakulmamuura jäi suvun ainoaksi jäseneksi.
Taksonomia > Suvun alalajit:

M. l. panamensis (Ridgway, 1908 – Itä-Panama ja Pohjois-Kolumbia)
M. l. longipes (Swainson, 1825 – Koillis-Kolumbia, Pohjois-Venezuela ja Trinidad)
M. l. boucardi (von Berlepsch, 1888 – Kolumbian pohjois- ja keskiosa)
M. l. griseipectus (von Berlepsch & Hartert, 1902 – Kaakkois-Kolumbia)
Koko ja ulkonäkö

Harmaakulmamuura kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiraan päälaki, selkä, siivet ja pyrstö ovat punaruskeat. Osalla alalajeista on siivissä rivi mustia pilkkuja. Silmäkulmista rinnan sivuille ulottuu harmaa juova. Koiraan kurkku ja rinta ovat mustat ja vatsa harmahtavan valkoinen. Naaraan pää on harmaa tai ruskea ja kurkku ja rinta ovat kellanruskeat. Muutoin naaraan väritys muistuttaa koirasta.
Levinneisyys ja elintavat

Harmaakulmamuuraa tavataan Panamasta Guyanaan ja Brasilian koillisosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, usein jokien läheisyydessä. Harmaakulmamuura liikkuu useimmiten pareittain.
Naaras
Harras

| Harras |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  22. kesäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harras on suomalainen miehen etunimi. Se pohjautuu vastaavaan suomen adjektiiviin ja kuuluu 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa luotuihin positiivisia ominaisuuksia kuvaaviin nimiin. Harraksella oli nimipäivä 1. huhtikuuta vuosina 1929–1949. Pääosa nimen kantajista on syntynyt 1910–1930-luvulla.  Vuoden 1979 loppuun mennessä nimi oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 240 henkilölle, mutta myöhemmin vain muutamalle.
Tunnettuja Harras-nimisiä

Harras Aulanko (1876–1921), Suomen Metodistikirkon pastori
Harras Hursti (1926–2018), oopperalaulaja
Harras Kyttä (1912–1985), hovioikeudenneuvos, kansanedustaja (KP), sisäasiainministeri (KP, amm.) ja kaupunginjohtaja
Harras H. Porkka (1892–1975), suomalainen insinööri ja teollisuusneuvos
Konishi Yukinaga

| Konishi Yukinaga  (小西行長) |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1555
Kuollut: 6. marraskuuta 1600 Kioto, Japani
Vanhemmat:  Konishi Ryūsa (isä)
Puoliso:  Justa
Lapset:  Kaksi poikaa, tytär Maria, ottotytär Julia
Muut tiedot
Lempinimet:  Agostinho
Konishi Yukinaga (jap. 小西 行長, 1555 – 6. marraskuuta 1600) oli Sengoku-kaudella elänyt japanilainen kristitty daimio, joka hallitsi lähes koko Amakusan saaristoa. Hän palveli Toyotomi Hideyoshia, ja toimi ensimmäisen divisioonan kenraalina tämän aloittamassa Korean kampanjassa. Kampanjan aikana Yukinaga keräsi mainetta lukuisilla voitoillaan, sekä valtaamalla Soulin ja Pjongjangin kaupungit japanilaisten haltuun.
Hideyoshin kuoltua Yukinaga liittyi Ishida Mitsunarin johtamaan Länsi-Japanin klaanien muodostamaan liittoumaan Tokugawa Ieyasua vastaan. Liittouma koki tappion Sekigaharan taistelussa vuonna 1600, ja vangiksi joutunut Yukinaga teloitettiin.
Nuoruus

Yukinaga oli rikkaan sakailaisen lääkekauppiaan poika. Muistona sukujuuristaan Yukinaga käytti myöhemmin tunnuksenaan (uma-jirushi) suurta paperista apteekkarin pussia. Hänen vanhempansa kastettiin varhaisten käännynnäisten joukossa 1560, kun kristinusko alkoi juurtui japanilaiseen yläluokkaan. Jesuiitat kastoivat Yukinagan kuitenkin vasta vuonna 1583 nimellä Agostinho, eikä hän luultavasti tästä syystä omaksunut kaikkia kristittyjä vaikutteita elämäänsä. Hänet kuitenkin tunnettiin kastamisensa jälkeen hyväntekijänä, ja Yukinaga lahjoitti rahaa useisiin kohteisiin, kuten Osakan spitaalisten turvapaikkaan.
Yukinaga astui Hideyoshin palvelukseen vuonna 1581, ja oli jo varhain mukana Ōtan linnan valtauksessa. Vuonna 1587 Kyūshūn kampanja aikaan Yukinagan tehtävänä oli kapinan tukahduttaminen Higon provinssissa. Tästä hänet palkittiin läänityksellä, joka sisälsi puolet provinssista sekä Udon linnan.
Korean kampanja > Rauhanneuvottelu

Japanilaisista rauhaa lähti neuvottelemaan Yukinaga, joka neuvotteluiden aluksi vapautti kaksi Kiyomasan vangitsemaa prinssiä. Vaikka Konishilla ei ollutkaan suoranaisia valtuuksia päätösten tekemiseen, hän halusi saada rauhan aikaan mahdollisimman nopeasti, ja lupasi japanilaisten perääntyvän Koreasta. Hän jopa myöntyi Mingin esitykseen siitä, että Hideyoshi nimitettäisiin Japania hallitsevaksi vasallikuninkaaksi, mikä vastasi Korean hallitsijan asemaa. Tätä japanilaiset eivät kuitenkaan kertoneet Hideyoshille itselleen, joka luuli yhä tilanteen ollen hänen hallinnassaan. Rauhanneuvotteluiden päätteeksi japanilaiset perääntyivät Busaniin, mutta eivät poistuneet täysin niemimaalta.
Rauhansopimusta seuranneena ajanjaksona Yukinaga toimi yhä oleellisena osana maiden välisten suhteiden hoitamisessa. Hän pyrki pitämään rauhansopimuksen ehdot pois Hideyoshin tiedosta, ja samalla muutti Hideyoshin viestejä kiinalaisille.  Lokakuussa 1596 kiinalaiset lähettiläät saapuivat Japaniin tuomaan lahjoja Hideyoshilla, ja tälle viimein selvisi hänen asemansa "Japanin kuninkaana". Raivostunut Hideyoshi tuhosi saamansa lahjat, ja karkotti kiinalaisten saattueen. Hän ei kuitenkaan käskenyt Yukinagaa suorittamaan seppukua neuvonantajiensa pyynnöstä. Sen sijaan Yukinaga lähetettiin jälleen Koreaan komentamaan japanilaisten toista hyökkäystä niemimaalle.
Sekigaharan taistelu

Vuonna 1598 heikentynyt Hideyoshi nimitti viisi sijaishallitsijaa, viiden vanhemman neuvoston, joiden tuli hallita maata kunnes hänen poikansa Hideyori olisi tarpeeksi vanha. Samana vuonna Hideyoshi menehtyi, ja pitkään kestänyt hanke Korean valtaamiseksi lopetettiin. Neuvoston jäsenten välille syntyi kuitenkin pian erimielisyyksiä, ja lopulta he jakautuivat kahteen leiriin Tokugawa Ieyasun ja Ishida Mitsunarin taakse. Tämä hajotti samalla myös suurimman osan Japanin daimioista kahteen leiriin. Yukinaga valitsi useimpien kristittyjen daimioiden tapaan kristinuskolle myönteisemmän Mitsunarin, johon liittyivät myös muun muassa Ukita Hideie, Mōri Terumoto, Ōtani Yoshitsugu sekä suuri osa läntisen Honshūn daimioista. Tokugawan puolelle asettuivat puolestaan muun muassa Daten, Mogamin ja Maedan klaanit, jotka olivat pääasiassa Itä-Japanista.
Vuonna 1600 osapuolet kohtasivat Sekigaharan taistelussa, joka loppui Tokugawan johtaman Itä-Japanin liittouman voittoon. Yukinaga joutui hävityn taistelun päätteeksi vangiksi eikä kristittynä suostunut seppukuun, joten hänet teloitettiin. Ennen kuolemaansa Yukinaga lähetti viestin vaimolleen Justalle, jossa hän kehotti palvelemaan Jumalaa uskollisesti. Hän myös pyysi itselleen pappia, mutta tähän ei suostuttu. Yukinagan kuoltua hänen läänityksensä annettiin Tokugawan palvelukseen astuneelle Katō Kiyomasalle. Yukinagan linnassa olleet joukot antautuivat kuitenkin vasta kuukausien piirityksen jälkeen saatuaan varmistuksen herransa kuolemasta. Hänen vanhin poikansa teloitettiin ja Koreasta tuoma ottotytär Julia lähetettiin maanpakoon. Yukinagan toisen pojan kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta hänen huhuttiin selvinneen ja alkaneen buddhalaiseksi munkiksi. Yukinagan tytär Maria oli avioliitossa Sō Yoshitoshin kanssa, mutta Yoshitoshi jätti kristinuskon Sekigaharan taistelun jälkeen ja erosi vaimostaan, joka pakeni Nagasakiin.
Japanissa Yukinagan nimi unohdettiin pitkäksi aikaa, koska hän oli taistellut Ieyasua vastaan. Sen sijaan Euroopassa hänen kunniakseen pidettiin hautajaispuhe, nimellä Argomento della Tragedia Intitolata Agostino Tzunicamindano re Giapponese, jonka vuonna 1607 kirjoitettu kopio on yhä tallessa Genovassa.
Konshin eteneminen Koreassa keltaisella, Kiyomasan eteneminen sinisellä värillä.
Yksi Konishin tunnuksista.
Harmaa norjanhirvikoira

| Harmaa norjanhirvikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Norja
Määrä:  Suomessa rekisteröity 56 139
Rodun syntyaika:  Ikivanha rotu, nykyisessä olomuodossaan 1900-luku.
Alkuperäinen käyttö:  Metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  Hirven ja karhun metsästykseen käytettävä suurriistakoira
Elinikä:  tavallisesti 10-15 vuotta
Muita nimityksiä:  norsk elghund grå, Norwegian Elkhound, Grey Norwegian Elkhound, Grey Elkhound, Norwegian Elkhound Grey, Norwegischer Elchhund Grau, chien d'elan norvegien gris, cazador de alces noruego gris, hall norra põdrakoer, Grey Elk Dog, grå dyrehund, dyrehund, norjanharmaa
FCI-luokitus:  ryhmä 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat alaryhmä 2 Pohjoiset metsästyskoirat #242
Ulkonäkö
Paino:  Ihanne paino naaraalla 18-23kg ja uroksella 20-25kglähde?
Säkäkorkeus:  Ihanne säkäkorkeus uroksella 52 cm Nartulla 49 cm
Väritys:  harmaa - musta maski - mustat korvat
Harmaa norjanhirvikoira (norj. norsk elghund grå) on norjalainen koirarotu, joka on valittu Norjan kansalliskoiraksi. Rotu on Pohjoismaissa hyvin yleinen (esimerkiksi Suomessa vuonna 2020 kymmenenneksi suosituin koirarotu), mutta muualla maailmassa melko harvinainen. Rodusta on olemassa myös tummempi versio, musta norjanhirvikoira.
Ulkonäkö

Harmaa norjanhirvikoira on tyypillinen pystykorva lyhyine kehoineen, rotevine rakenteineen ja hyvine ryhteineen. Se on tiivisrakenteinen, neliömäinen, ryhdikäs. Se on kestävä ja sietää hyvin sadetta sekä koleaa säätä. Sen korvat ovat kiinnittyneet korkealle ja ovat jäykästi pystyt, kärjistään terävät, verraten pienet. Silmät ovat ruskeat, mieluiten tumman ruskeat. Runko on tiivisrakenteinen ja lyhyt. Etutassut ovat aina vaaleat edestä päin katsottuna. Häntä on korkealle kiinnittynyt, voimakas ja verraten lyhyt, tiukalle kiepille kiertynyt, mieluiten selän keskiviivan päälle.
Karvapeite on runsas, keskipitkä, tiheä ja karhea. Väritys on aina harmaa, eri sävyissään; perusväriä vaaleampaa väritys on rinnassa, raajoissa ja vatsassa; korvien pitää olla tummat ja kuonossa tulee olla tumma maski. Rodun ihannesäkäkorkeus on 52 cm uroksilla ja 49 cm nartuilla.
Luonne ja käyttäytyminen

Harmaa norjanhirvikoira on rohkea, tarmokas ja peloton. Se viihtyy perhekoirana ja on täynnä tarmoa. Se on helppo koulutettava, mutta on ensisijaisesti ja enimmäkseen hyvä metsästyskoira sekä kävelykaveri. Sillä on äänekäs haukku. Yleensä sitä pidetään pihakoirana, mutta se soveltuu olemaan myös sisällä.lähde?
Harmaata norjanhirvikoiraa on käytetty lähinnä kaikenlaiseen suurriistan metsästykseen, mutta enimmäkseen hirven ja karhun metsästyksessä. Se on myös hyvä vahtikoira ja on ollut vuosisatojen ajan tärkeä pihakoira Norjassa. Viikingit käyttivät sitä myös taistelukoirana.lähde?
Alkuperä

Harmaa norjanhirvikoira on melko vanha rotu, mutta tarkkaa syntyaikaa on mahdotonta sanoa. Ensimmäisen kerran se oli esillä koiranäyttelyssä Oslossa vuonna 1877. Jotkut uskovat harmaan norjanhirvikoiran olevan suora seuraaja ”torvmosekoirasta”, joka oli olemassa yli 5 000 vuotta sitten, mutta tämä on epävarmaa.lähde?
Nykyään DNA-kokeet osoittavat, että harmaa norjanhirvikoira ei ole kuitenkaan niin vanha koirarotu kuin on tähän asti uskottu, ehkä vain 150–200 vuotta nykyisessä olomuodossaan.
Harmaa norjanhirvikoira on norjalaisruotsalainen rotu, joka polveutuu vanhoista skandinaavisista pystykorvista. Kantarotu oli gråhund, ja kyseinen nimi viittasi alun perin sekä norjanhirvikoiraan että jämtlanninpystykorvaan. Alun perin FCI tunnusti gråhundin norjalais-ruotsalaisena rotuna, joka jakaantui myöhemmin tanakampaan harmaaseen norjanhirvikoiraan ja korkeampaan ja pitkänomaisempaan jämtlanninpystykorvaan.
Kirjallisuutta

Petra Pallukka, Nina Toukoluoto, Riitta Maaniemi ja Annikki Verkkoniemi: Harmaa norjanhirvikoira (Perhemediat 2006)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen harmaahirvikoirajärjestö
Norjan hirvikoirakerhojen liiton kotisivu (norjaksi)
Norwegian Elkhound Association of America (englanniksi)
| n k Norjalaiset koirarodut |
| --- | --- |
FCI:  buhund  dunkerinajokoira  haldeninajokoira  harmaanorjanhirvikoira  hygeninajokoira  lunnikoira  mustanorjanhirvikoira 
Harvinaiset:  greyster  skandinaviankoira 
Sukupuuttoon kuolleet:  garpehund  gråhund  ringerikenajokoira 
Harmaa norjanhirvikoira
Paljon nykyistä harmaata norjanhirvikoiraa muistuttava "grå dyrehund" vuonna 1932.
Helles Kontkanen

Helles Kontkanen (4. marraskuuta 1932 – 2003) oli suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Kontkanen edusti urallaan Helsingin Kullervoa 1952–1954, Kiffeniä 1955–1958 ja 1960–1964 sekä Susia 1959. Hän voitti Kiffenissä Suomen mestaruuden 1955. Kaikkiaan Kontkanen pelasi kahdeksan kauden aikana 142 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 21 maalia.
Kontkanen pelasi maajoukkueessa vuosina 1955–1962 kaksi A- ja viisi B-maaottelua.
Kontaktimenetelmä

Kontaktimenetelmä eli kontaktiprosessi on teollinen menetelmä rikkihapon valmistamiseksi. Sen patentoi vuonna 1831 brittiläinen viinietikkakauppias Peregrine Phillips. Nykyään kontaktiprosessi ja sen muunnelmat ovat korvanneet aikaisemmin käytössä olleen lyijykammiomenetelmän, koska kontaktiprosessilla voidaan tuottaa huomattavasti väkevämpää rikkihappoa.
Menetelmä

Kontaktimenetelmän ensimmäisessä vaiheessa tuotetaan rikkidioksidia, joko polttamalla rikkiä tai kuumentamalla rikkiä sisältäviä malmeja kuten pyriittiä, sinkkisulfidia tai lyijysulfidia.
Seuraavaksi rikkidioksidikaasu kuivataan ja siitä poistetaan epäpuhtaudet, jotka voisivat haitata katalyytin toimintaa. Tärkein epäpuhtauksista on arseenitrioksidi, joka poistetaan rauta(III)hydroksidin avulla rauta-arseniittina.
Puhdistuksen jälkeen rikkidioksidi johdetaan kammioon, jossa se katalyytin avulla hapetetaan rikkitrioksidiksi. Phillipsin patentoimassa kontaktimenetelmässä katalyyttinä oli platina. Nykyään yleensä käytetään divanadiinipentoksidia, joka on halvempaa ja kestää paremmin epäpuhtauksia. Reaktiokammiossa lämpötila on 400–450 °C ja paine on yhdestä kahteen ilmakehän painetta. Näissä olosuhteissa jopa 99,5 % rikkidioksidista hapettuu rikkitrioksidimolekyyleiksi. Divanadiinipentaoksidi auttaa rikkidioksidin hapettumista pelkistymällä divanadiinitetraoksidiksi, joka reaktiokammion hapen vaikutuksesta hapettuu jälleen alkuperäiseen muotoonsa.
Kokonaisreaktio on eksoterminen ja voidaan kirjoittaa muodossa:
Rikkitrioksidia ei voi johtaa suoraan veteen, jolloin syntyisi rikkihappoa, koska reaktio on hyvin eksoterminen eli runsaasti lämpöä vapauttava rikkihappo haihtuisi höyryinä. Rikkitrioksidikaasu johdetaan sen sijaan väkevään rikkihappoliuokseen. Tällöin syntyy pyrorikkihappoa eli dirikkihappoa, joka tunnetaan myös savuavan rikkihapon tai oleumin nimellä. Pyrorikkihappo reagoi veden kanssa muodostaen rikkihappoa.
Syntyvä erittäin väkevä rikkihappo laimennetaan käyttötarkoituksesta riippuen joko 98- tai 93-prosenttiseksi vesiliuokseksi. Lyijykammiomenetelmällä voidaan tuottaa vain huomattavasti laimeampaa rikkihappoa, jonka pitoisuus on korkeintaan 62–77 %.
Phillipsin kontaktimenetelmä levisi käyttöön melko hitaasti melko pienen kysynnän vuoksi. Rikkihapon tarve kasvoi varsinkin Saksassa fosfaattilannoitteiden valmistuksen ja petrokemianteollisuuden lisääntymisen myötä. Vuonna 1875 perustettiin Freibergiin rikkihappoa kontaktimenetelmällä valmistava tehdas. 1880-luvun puoliväliin mennessä kontaktimenetelmän avulla valmistetun hapon määrä oli kasvanut nopeasti.
Vesa Harmaakorpi

Vesa Kalevi Harmaakorpi (s. 1. helmikuuta 1961 Mikkeli) on Lappeenrannan–Lahden teknillisen yliopiston (LUT) Lahden kampuksen innovaatiojärjestelmien professori. Harmaakorpi toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana vuosina 2013–2018.
Harmaakorven osaamisalaa on käytäntölähtöisen innovaatiotoiminnan ja innovaatiopolitiikan tutkimus ja kehittäminen. Hän on kirjoittanut kymmenittäin tieteellisiä artikkeleita.
Tieteellinen ura

Harmaakorpi on valmistunut diplomi-insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1985. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi alueellisesta innovaatiopolitiikasta Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2004. Samana vuonna hän aloitti työt professorina LUT:n Lahden alueyksikössä. Harmaakorpi aloitti Lappeenrannan teknillisen yliopiston teknistaloudellisen tiedekunnan dekaanina maaliskuussa 2011. Teknistaloudellinen tiedekunta muutti myöhemmin nimensä tuotantotalouden tiedekunnaksi. Hän lopetti dekaanin tehtävässä syyskuussa vuonna 2014. Lahden ammattikorkeakoulun rehtorina ja toimitusjohtajana Harmaakorpi toimi elokuusta 2017 helmikuuhun 2018. Tuona aikana Lahden ammattikorkeakoulu siirtyi osaksi LUT-konsernia.
Luottamustehtäviä

Harmaakorven keskeisiin luottamustehtäviin on kuulunut urheiluseura Lahden Ahkeran puheenjohtajuus. Hänet valittiin Suomen Urheiluliiton (SUL) puheenjohtajaksi marraskuussa 2012. Harmaakorpi voitti liiton äänestyksessä Arto Bryggaren luvuin 30–14. Harmaakorven kausi SUL:n puheenjohtajana alkoi 1. tammikuuta 2013. Hänet valittiin kahden vuoden jatkokaudelle marraskuussa 2014. Harmaakorpi sai 275 ääntä ja hänen vastaehdokkaansa Kari Saarinen 128 ääntä. Vuoden 2016 lokakuussa hänet valittiin ilman vastaehdokasta viimeiselle sääntöjen sallimalle kaksivuotiskaudelle.
Luottamustehtäviä > Keskeisiä luottamustoimia

Suomen Urheiluliitto ry:n puheenjohtaja 2013–2018
Suomen Yleisrheilun Tuki - säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja 2018 - 2021
Track and Field Finland Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2013–2019
SUL Julkaisut Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2013
Digile Oy:n (SHOK) hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja 2013–2016
Lahden Ahkera ry:n puheenjohtaja 2009-2012
Tunnustukset

Harmaakorven artikkeli valittiin European Planning Studies -tiedelehden vuoden 2006 parhaaksi. Lahden kaupunki on palkinnut Harmaakorven kahdesti Vuoden korkeakouluteko -palkinnolla vuosina 1999 ja 2008. Hänet on palkittu toiminnastaan Päijät-Hämeen hyväksi Päijät-Häme -mitalilla vuonna 2009. Vuonna 2020 hän sai Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin sekä Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansioristin.
Aiheesta muualla

Harmaakorven blogi
Konsuli (arvonimi)

Konsuli on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 10. arvonimiryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 3 300 euroa tai 820 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1919. Vuosien 1918–2013 aikana konsulin arvonimi on myönnetty 37 henkilölle.