stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paul Ince
Ura pelaajana

Ince aloitti jalkapallouransa vuonna 1985 West Ham Unitedin riveissä. 18-vuotias nuorukainen jätti koulunkäynnin keskittyen täysin jalkapalloiluun. Ince edusti West Hamia neljän kauden ajan nousten suurseurojen tietoisuuteen. 1989 Manchester United hankki Incen riveihinsä. ManUssa Ince viihtyi kaikkiaan kuuden kauden ajan edustaen punapaitoja 207 liigaottelussa.
1995 Ince siirtyi Internazionaleen kokeillen siipiään ulkomailla. Pesti Nerazzurrissa jäi kahteen kauteen, joiden aikana Ince edusti seuraa kaikkiaan 54 liigaottelussa. Palattuaan 1997 takaisin Englantiin Ince liittyi Liverpool FC:n organisaatioon. Jätettyään Poolin 1999 Ince jatkoi uraansa englantilaisseuroissa ripustaen lopullisesti pelikenkänsä naulakkoon Macclesfield Townin pelaajavalmentajana 2007.
Englannin jalkapallomaajoukkueessa Ince pelasi uransa aikana 53 A-maaottelua tehden niissä kaksi maalia. Hän oli ensimmäinen tummaihoinen maajoukkuekapteeni ja oli mukana EM-kisoissa 1996 ja 2000 sekä MM-kisoissa 1998.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

UEFA Cup-voittajien Cup: 1991
UEFA Super Cup: 1991
UEFA Cup
Hopeaa: 1997
Englannin Valioliiga (2): 1993, 1994
FA Cup (2): 1990, 1994
Hopeaa: 1995
Englannin liigacup: 1992
FA Charity Shield (3): 1990, 1993, 1994
Ura valmentajana

Ince aloitti valmennusuransa elokuussa 2006 Swindon Townin pelaajavalmentajana. Pesti seurassa jäi lyhyeksi. Hän pelasi seuran paidassa kolme ottelua, mutta erosi jo syyskuussa koska ei pystynyt pelaamaan enää täysimittaisesti seurassa.
Lokakuussa 2006 Ince siirtyi Macclesfield Townin päävalmentajaksi. Macclesfieldissä Ince teki hienoa työtä onnistuen pelastamaan Englannin kakkosliigassa putoamiskurimukseen juuttuneen seuran putoamiselta. Hänet palkittiin Kakkosliigan kuukauden valmentajaksi joulukuussa 2006.
Kesäkuussa 2007 Ince siirtyi Milton Keynes Donsin päävalmentajaksi. Miltonissa Ince saavutti uransa ensimmäiset suuret voitot luotsaamalla seuran Football League Trophyn finaalivoittoon Grimsby Townista sekä Englannin kakkosliigan mestariksi kaudella 2007–08.
Milton Keynesissä saavuttamansa menestyksen myötä Ince nimitettiin kesäkuussa 2008 Mark Hughesin seuraajaksi Valioliigaseura Blackburn Roversin päävalmentajaksi.  Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja epäonnistuneeksi, sillä Incen johdolla Rovers voitti vain kolme kauden 17 ensimmäisestä ottelusta. Seurajohdon mitta tuli täyteen ja joulukuun puolivälissä hän sai potkut.
Heinäkuussa 2009 Ince palasi Milton Keynes Donsin päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.  Huhtikuun puolivälissä 2010 hän ilmoitti jättävänsä MK Donsin kauden päätteeksi. Syynä ovat seuran taloudelliset vaikeudet, jotka ovat johtaneet pelaajabudjetin karsimiseen.
Lokakuussa 2010 Ince allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Englannin ykkösliigassa pelaavan Notts Countyn kanssa.  Peliesitykset Incen alaisuudessa olivat vaatimattomia ja lopulta hän erosi huhtikuussa 2011 seuran hävittyä yhdeksän perättäistä otteluaan.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Football League Trophy: 2008
Englannin kakkosliiga: 2008
Palkki (rakennusosa)

Ahmaskosken maantiesillan teräspalkit Valtatie 22:lla Utajärvellä ovat lähes 100 metrin pituiset.
Palkin tehtävä rakenteessa on yleensä kannatella ylempiä rakenteita kuten lattialaattaa, välipohjaa, yläpohjaa, kattoa, ovi- tai ikkuna-aukkoa.
Palkkeja valmistetaan yleisesti puusta, betonista ja metalleista. Yleisin palkin valmistusmateriaali Suomessa talonrakentamisessa on puu. Muita palkkimateriaaleja ovat betoni, teräs ja alumiini.
Palkkityyppejä

Massiivipalkki: kauttaaltaan samaa materiaalia oleva palkki
I-palkki: teräsprofiilipalkki, tai hitsamalla laipoista koottu profiilipalkki. Puutavarasta, puutavarasta ja levystä tai kertopuusta ja levystä tehty palkki.
Kotelopalkki: liittorakenne, jossa esimerkiksi teräksinen koteloprofiili valetaan betoniin
Puupalkit

Yleisin puinen palkkityyppi on massiivipuinen palkki, joka on tehty yhdestä kappaleesta. Massiivipuupalkit luokitellaan lujuutensa mukaan neljään luokkaan: T18, T24, T30, T40 (mitä suurempi numero sitä kantavampi palkki). Koneella lajitellut palkit merkitään lisäksi M-kirjaimella (esimerkiksi MT24).
Liimapuupalkki on puulamelleista liimaamalla tehty kerrosrakenne. Palkissa on vähintään neljä lamellia. Palkin ylin ja alin lamelli ovat suurimmassa rasituksessa, joten niiden virheettömyyteen kiinnitetään erityistä huomiota. Liimapuu on yleisimmin lujuusluokkaa L40, joka vastaa eurooppalaista GL32-luokkaa.
Kertopuupalkki on havupuuviiluista liimaamalla koottu palkki. Kertopuupalkki on lujempi ja jäykempi kuin massiivipuupalkki.
Teräsbetonipalkit

Teräsbetonipalkit voidaan valmistaa työmaalla tai tehtaassa. Terästen (harjateräs/teräspunokset) tehtävänä on ottaa vastaan vetojännitys ja betonin puristusjännitys. Betonin vetolujuus on heikko, mutta puristuslujuus sen sijaan erittäin hyvä.
Yksiaukkoisessa palkissa puristus sijoittuu palkin yläreunaan ja veto taas alareunaan, jonka vuoksi harjateräkset on sijoitettu pääosin palkin alapintaan, vähintään 20 mm suojaavan betonikerroksen sisään. Tehdasvalmisteiset teräsbetonipalkit voidaan esijännittää, jolloin niiden kantokyky kasvaa.
Metallipalkit

Metalleista yleisin valmistusmateriaali on teräs.  
Myös alumiinista tehdään nykyisin kantavia rakenteita käyttämällä laserhitsausta ja hitsaamalla alumiinilevyt kotelorakenteiksi, jolloin saadaan merkittävästi lisää kantavuutta.
Muut materiaalit

Muista materiaaleista lähinnä muovin käyttö on lisääntynyt rakentamisessa, ja nykyisin myös kantavia rakenteita on valmistettu muovista. Kuitenkin vasta tulevaisuudessa nähdään, yleistyykö se.
Ennen palkkeja tehtiin myös kivestä, mutta nykyään kivenkäyttö perustuu enemmänkin ulkonäköön kuin sen kykyyn kantaa kuormia (pl. puristus)
Sillat

Silloissa palkkia käytetään usein pääkannattimena, jonka tehtävä on siirtää sillan kuormat maatuille. Siltoja nimetään usein palkkityypin mukaan kuten kotelopalkkisilta, ulokekotelopalkkisilta ja teräspalkkisilta.
Puupalkkien käyttö on ollut yleistä vanhoissa silloissa, ja puupalkkien käyttö erityisesti kevyen liikenteen silloissa on lisääntymässä.
Kiiminkijoen Määtänvirralla Olvasjärventiellä Juorkunassa ylittävän sillan betoniset palkit.
Paradigma

Paradigma on jonkin tieteenalan kulloinkin yleisesti hyväksytty oppirakennelma, ajattelutapa, suuntaus. Yleensä paradigma viittaa tieteellistä toimintaa ohjaaviin ajatuskulkuihin tai muihin tietoteoreettisiin näkökulmiin. Selkokielellä paradigma tarkoittaa oikeana pidettyä, yleisesti hyväksyttyä ja auktoriteetin asemassa olevaa teoriaa tai viitekehystä, kuten evoluutioteoriaa tai suhteellisuusteoriaa. Laajasti ajateltuna paradigma voi tarkoittaa sitä miten tietoa saadaan (ennen esimerkiksi uskonnot, nykyään esimerkiksi empirismi). Suppeammin ajateltuna paradigma voi tarkoittaa jonkin tieteenalan – kuten biologian – jotakin keskeistä teoriaa. Termi ”paradigma” tulee muinaiskreikan sanasta paradeigma (παράδειγμα), ”malliesimerkki”, ”esimerkki”, ”näyte”.
Paradigman sisältö

Sanan ’paradigma’ merkitys on joskus epäselvä, mutta sen yleisin merkitys on peräisin Thomas Kuhnin tieteenfilosofiasta. Kuhn käytti sitä teoksessaan Tieteellisten vallankumousten rakenne kuvaamassa tiettyjä vakiintuneita tieteen toiminnan tapoja:
Mitä tulee tarkkailla ja tutkia.
Minkälaisia kysymyksiä tulee kysyä tutkimustilanteessa tai tutkia aiheeseen liittyen.
Kuinka nämä kysymykset esitetään.
Kuinka tieteellisiä tutkimustuloksia tulkitaan.
Kuhnin mukaan tiede ei niinkään esiinny yksittäisten teorioiden kehityksenä vaan paradigman vaihdoksina. Paradigman käsitteen sekaantuessa hän itse alkoi käyttää muun muassa termiä normaalitiede.
Paradigman muutoksen seurauksia

Uusi paradigma sisältää yleensä vanhan erikoistapauksena. Uusi tapa tehdä tiedettä on siis laajempi: se selittää enemmän ja paremmin. Eräs esimerkki on kvanttimekaniikka suhteessa klassiseen mekaniikkaan. Teorioiden korvautuminen paremmilla on yleistä tieteen perusolemusta, tieteen täydentymistä. Uudesta teoriasta tulee paradigma vasta silloin, kun se on perustavanlaatuinen muutos tieteellisessä selityksessä ja se edustaa laajempaa muutosta ajattelussa.
Koska vanhassa paradigmassa on taustalla suuri määrä valtaa ja yhteiskunnallisia suhteita ja erilaisten tieteellisten organisaatioiden olemassaolo voi olla kiinni jostain paradigmasta, paradigman vaihtumisen tunnustaminen ei ole aina helppo ja nopea tapahtuma. Lopulta uusi paradigma muuttaa kuitenkin tiedettä, sitten teknologiaa ja lopulta ihmisten elämää ja yleistä näkemystä olemassaolosta. Esimerkiksi Galileo Galilein voidaan katsoa romuttaneen tai asettaneen epäilyksenalaiseksi ihmisten uskon kirkon erehtymättömyyteen ja ihmisen ainutlaatuiseen asemaan luonnossa. Samaa tekivät Charles Darwin ja DNA:n löytäjät.
Kirjallisuutta

Kuhn, Thomas S.: Tieteellisten vallankumousten rakenne.  ((The Structure of Scientific Revolutions, 1962.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Art House, 1994.  ISBN 951-884-151-9.
Aiheesta muualla

Nickles, Thomas: Scientific Revolutions The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Perun sol

| Perun sol |
| --- | --- |
 Yhden solin kolikko vuodelta 2011.
ISO 4217 -koodi:  PEN
Keskuspankki:  Perun keskuspankki
Esitelty:  1985
Käyttäjät:  Peru
Jaettava yksikkö:  centimo
Perun sol (PEN) on Perun rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1985 lähtien. Tuolloin se otettiin käyttöön korvaamaan maassa aiemmin käytössä ollut Perun inti. Perun nuevo sol jakaantuu 100 centimoon.
Vuoteen 2015 asti sol tunnettiin nimellä nuevo sol.
Käännös suomeksi
Pico Bolívar

Pico Bolívar
| --- | --- |
Sijainti:  Mérida, Venezuela
Vuoristo:  Sierra Nevada, Andit
Korkeus merenpinnasta:  4 978 m 
Prominenssi:  3 957  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pico Bolívar on Venezuelan korkein vuori. Vuoren korkeus on 4 978 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuori sijaitsee Méridan osavaltiossa maan luoteisosassa. Vuori on nimetty venezuelalaisen vallankumousjohtajan Simón Bolívarin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pico Bolívar Wikimedia Commonsissa
Pesaro e Urbinon maakunta

Pesaro e Urbinon maakunta eli Pesaron ja Urbinon maakunta (ital. Provincia di Pesaro e Urbino) on maakunta Marchen hallintoalueella Italiassa.
Pesaro e Urbinon maakunnan pinta-ala on 2 568 km2 ja asukasluku noin 360 000. Maakunnassa on 59 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Pesaro.
Pesaro e Urbinon maakunta sijaitsee Italian keskiosissa, rajoittuen pohjoisessa San Marinoon ja idässä Adrianmereen. Pääkaupungin lisäksi muita yli 10 000 asukkaan kaupunkeja ovat Fano, Urbino ja Mondolfo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pesaro e Urbinon maakunta Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Pesaro e Urbinon maakunta
Acqualagna | Apecchio | Auditore | Barchi | Belforte all’Isauro | Borgo Pace | Cagli | Cantiano | Carpegna | Cartoceto | Fano | Fermignano | Fossombrone | Fratte Rosa | Frontino | Frontone | Gabicce Mare | Gradara | Isola del Piano | Lunano | Macerata Feltria | Mercatello sul Metauro | Mercatino Conca | Mombaroccio | Mondavio | Mondolfo | Monte Cerignone | Monte Grimano Terme | Monte Porzio | Montecalvo in Foglia | Monteciccardo | Montecopiolo | Montefelcino | Montelabbate | Montemaggiore al Metauro | Orciano di Pesaro | Peglio | Pergola | Pesaro | Petriano | Piagge | Piandimeleto | Pietrarubbia | Piobbico | Saltara | San Costanzo | San Giorgio di Pesaro | San Lorenzo in Campo | Sant’Angelo in Vado | Sant’Ippolito | Sassocorvaro | Sassofeltrio | Serra Sant’Abbondio | Serrungarina | Tavoleto | Tavullia | Urbania | Urbino | Vallefoglia
Pescaran Grand Prix 1957

|  Pescaran Grand Prix 1957  |
| --- | --- |
 7 osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 1957. 

Päivämäärä:  18. elokuuta 1957
Sijainti:  Pescara Circuit, Italia
Ratatyyppi:  Maantierata
Radan pituus:  25,58 km
Kilpailun pituus:  18 kierrosta, 460,42 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Juan Manuel Fangio   (Maserati)
Paaluaika:  9.44,6
Palkintokoroke
Voittaja:   Stirling Moss   (Vanwall)
Toinen:   Juan Manuel Fangio   (Maserati)
Kolmas:   Harry Schell   (Maserati)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Stirling Moss   (Vanwall)
Kierrosaika:  9.44,6 (kierroksella 9)
Pescaran Grand Prix 1957 oli Formula 1:n MM-sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. elokuuta 1957 Pescarassa. Tämä oli ainoa kerta, kun Pescaran Grand Prix oli osana MM-sarjaa, tosin MM-sarjan ulkopuolisia Formula 1 -kilpailuja oli ajettu siellä aikaisemminkin. Kilpailun nostaminen MM-kalenteriin johtui Hollannin GP:n ja Belgian GP:n peruuntumisesta talousvaikeuksien vuoksi. Ferrarin osallistuminen kilpailuun oli kaksijakoinen, koska Luigi Musson osallistumisesta huolimatta Enzo Ferrari protestoi Italian hallituksen ehdotusta kieltää katuautokilpailut.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 26 |  Stirling Moss | Vanwall | 18 | 2:59.22,7 | 2 | 9 |
| 2 | 2 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | 18 | +3.13,9 | 1 | 6 |
| 3 | 6 |  Harry Schell | Maserati | 18 | +6.46,8 | 5 | 4 |
| 4 | 14 |  Masten Gregory | Maserati | 18 | +8.16,5 | 7 | 3 |
| 5 | 30 |  Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 17 | +1 krs. | 8 | 2 |
| 6 | 8 |  Giorgio Scarlatti | Maserati | 17 | +1 krs. | 10 |  |
| 7 | 24 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 15 | +3 krs. | 16 |  |
| Kesk. | 34 |  Luigi Musso | Ferrari | 9 | Öljyvuoto | 3 |  |
| Kesk. | 10 |  Paco Godia | Maserati | 9 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 20 |  Bruce Halford | Maserati | 9 | Voimansiirto | 14 |  |
| Kesk. | 16 |  Jo Bonnier | Maserati | 7 | Ylikuumentuminen | 9 |  |
| Kesk. | 4 |  Jean Behra | Maserati | 3 | Öljyvuoto | 4 |  |
| Kesk. | 22 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 3 | Kolari | 15 |  |
| Kesk. | 28 |  Tony Brooks | Vanwall | 1 | Moottori | 6 |  |
| Kesk. | 18 |  Horace Gould | Maserati | 0 | Kolari | 11 |  |
| Kesk. | 12 |  Luigi Piotti | Maserati | 0 | Moottori | 13 |  |
Lähde:
Pentti Aalto (kielitieteilijä)

| Pentti Aalto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1917 Pori
Kuollut: 30. marraskuuta 1998 (81 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  G. J. Ramstedt
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Opettaja:  G. J. Ramstedt
Oppilaat:  Asko Parpola
Tutkimusalue:  kielitiede
Pentti Aalto (22. heinäkuuta 1917 Pori – 30. marraskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen sanskritin ja vertailevan kielitieteen professori.
Aalto pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1935. Sen jälkeen Helsingin yliopistossa opiskellut Aalto valmistui filosofian kandidaatiksi 1939, lisensiaatiksi 1949 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1949 latinan gerundista ja gerundiivista. Hän oli G. J. Ramstedtin oppilaana ja toimitti ja julkaisi tämän kesken jääneitä töitä. Helsingin yliopiston vertailevan kielitieteen dosenttina Aalto toimi vuodesta 1949 ja professorina 1958–1980
Aalto muistetaan monipuolisen kielitieteellisen tuotantonsa ohella The History of Learning and Science in Finland 1828–1918 -sarjaan kirjoittamistaan kolmesta osasta.
Penne (täsmennyssivu)

Penne voi tarkoittaa seuraavia:
Ruoka

Penne, pastamuoto
Maantiede

Penne, kunta Ranskassa Tarnin departementissa
La Penne, kunta Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Penne”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pentoosit

Riboosi
Arabinoosi
Ksyloosi
Lyksoosi
Pentoosit ovat monosakkarideja, joissa on viisi hiiliatomia. Niillä on joko aldehydiryhmä (aldopentoosi) tai ketoniryhmä (ketopentoosi).
Aldopentooseilla on kolme asymmetristä hiiliatomia, joten niillä on 8 eri stereoisomeeriä.
Neljä D-aldopentoosia ovat:
Riboosi
Arabinoosi
Ksyloosi
Lyksoosi
Ketopentooseilla on kaksi asymmetristä hiiliatomia ja siten neljä mahdollista stereoisomeeriä – ribuloosi (L- ja D-muodot) sekä ksyluloosi (L- ja D-muodot).
Aldehydi- ja ketoniryhmät reagoivat saman molekyylin hydroksyyliryhmien kanssa muodostaen molekyylin sisäisiä hemiasetaaleja tai hemiketaaleja. Muodostuva rengasrakenne on furaanijohdannainen, ja sitä kutsutaan furanoosiksi.
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Pentti Aalto

Pentti Aalto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pentti Aalto (1920–2008), suomalainen kirjailija
Pentti Aalto (1917–1998), suomalainen kielitieteilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pentti Aalto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pentti Aallonen

Pentti Antero Aallonen (24. toukokuuta 1942 Lahti – 26. joulukuuta 2015 Lahti) oli suomalainen lentopalloilija.
Aallonen pelasi lentopallon SM-sarjassa Lahden Kimmossa vuosina 1959–1983 yhteensä 392 sarjaottelua. SM-kultaa hän voitti vuosina 1960, 1962 ja 1964 sekä lisäksi viisi SM-hopeaa ja neljä SM-pronssia.
Maajoukkueessa Aallonen pelasi 153 maaottelua vuosina 1962–1971. MM-kisajoukkueessa hän oli vuosina 1962, 1966 ja 1970 sekä EM-kisajoukkueessa vuosina 1963, 1967 ja 1971. PM-kisoissa hän voitti kultaa vuosina 1962, 1964, 1966, 1968 ja 1970.
Urheilutoimittajain Liitto valitsi Aallosen vuoden lentopalloilijaksi vuosina 1963, 1964, 1968, 1970 ja 1971. Suomen Lentopalloliitto valitsi hänet vuonna 1995 kaikkien aikojen parhaaksi suomalaiseksi mieslentopalloilijaksi ja vuonna 2016 ensimmäisten joukossa suomalaisen lentopallon Hall of Fameen.
Pentti Aallosen vaimo Raili (o.s. Silvennoinen) ja veli Juhani olivat myös lentopalloilijoita ja lajin Suomen mestareita. Aallosen tytär Anne oli tennispelaaja ja lajin moninkertainen Suomen mestari.
Petah Tikva

| Petah Tikva פֶּתַח תִּקְוָה |
| --- | --- |

 vaakuna
 Petah Tikva
 Koordinaatit: 32°05′N, 34°53′E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Keski-Israel
Alue:  
Perustettu:  1878
Väkiluku (2017):  240 357
 
 www.petah-tikva.muni.il 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petah Tikva (hepr. פֶּתַח תִּקְוָה, suom. toivon portti) on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1878 ja se oli Israelin ensimmäinen juutalainen moshava. Sittemmin Tel Avivin liepeillä sijaitseva kaupunki on kasvanut nopeasti. Vuoden 2017 lopussa kaupungin asukasluku oli 240 357.
Historia

Petah Tikva perustettiin vuonna 1878. Sen ensimmäiset asukkaat olivat Jerusalemista saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Nimensä Petah Tikva eli toivon portti se sai Hoosean kirjan kohdan 2:17 mukaan. Petah Tikvan siirtolaiset olivat aluksi yrittäneet ostaa maata läheltä Jerikoa, mutta kun tähän ei saatu lupaa osmaniviranomaisilta päädyttiin ostamaan Petah Tikvan alue. Sen vieressä oli Mulabbis-niminen arabikylä. Petah Tikvasta tuli ensimmäinen juutalainen moshava, mutta yhteisö ei aluksi ottanut menestyäkseen. Aluetta vaivasi malaria, minkä lisäksi varhaiset sadot epäonnistuivat. Vuonna 1882 Petah Tikvan asukasluku oli vain 66. Lopulta siirtolaiset muuttivat etelään lähelle Yehudin arabikylää. Uusia siirtolaisia saapui Petah Tikvaan vuonna 1883. He törmäsivät samoihin ongelmiin kuin edeltäjänsä, mutta nyt he saivat taloudellista tukea Edmond de Rothschildilta. Malarian riivaamia soita kuivatettiin ja soiden tilalle perustettiin sitrushedelmäviljelmiä. Siirtokunta oli Rothschildin hallinnassa aina vuoteen 1900 saakka, jolloin hän luovutti sen Jewish Colonization Association -järjestölle. Vuonna 1900 Petah Tikvan asukasluku oli 818.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Petah Tikva jäi turkkilaisten ja alueelle edenneiden brittien armeijoiden eturintamien väliin. Lopulta britit valtasivat sen vuonna 1917. Sodan jälkeen paikalle alkoi saapua suurempia määriä juutalaisia siirtolaisia. Arabit yrittivät hyökätä Petah Tikvaa vastaan vuonna 1921, mutta paikalliset joukot torjuivat hyökkäyksen brittijoukkojen tuella. Vuoteen 1938 mennessä Petah Tikvan asukasluku oli jo noin 20 000 ja siitä tehtiin hallinnollisesti kaupunki vuonna 1939. 1930-luvulla Petah Tikva tunnettiin myös juutalaisten maanalaisten aseellisten joukkojen toiminnan keskuksena. Kaupungin kasvu nopeutui entisestään vuoden 1948 jälkeen. Kasvuun on vaikuttanut etenkin läheinen Tel Aviv, jonka reuna-alueella Petah Tikva sijaitsee.
Talous

Petah Tikva on yksi Israelin suurimmista teollisuuden keskuksista. Kaupungissa on kolme suurta teollisuuspuistoa, jotka tarjoavat työpaikkoja noin 60 000:lle henkilölle. Teollisuusalueilla toimii tai on toiminut lukuisia Israelin suuria yrityksiä, kuten Osem, ESI, Intel ja IBM. Kaupungissa on muun muassa metalli-, rengas- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungin ympäristössä perinteisesti tärkeällä maataloudella ja etenkin sitrushedelmien viljelyllä on edelleen merkitystä, mutta maanviljely on kadonnut itse kaupungin alueelta. Alueen maa on hedelmällistä ja kaupungin leviämistä maatalousalueelle sen ympärillä onkin pyritty estämään.
Väestö

Petah Tikvan asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 240 357.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jewish virtual library (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Petah Tikvaa 1900-luvun alkupuoliskolla.
Uusia asuinrakennuksia ja työmaita vuonna 2008.
Pikku-Salanti

| Pikku-Salanti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna (Kalvola)
Koordinaatit:  61°02′45″N, 23°55′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  oja Iso-Salantiin 
Järvinumero:  35.284.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,8  m 
Rantaviiva:  0,865 km 
Pinta-ala:  2,715  ha 
 fiPikku-Salanti 
Pikku-Salanti  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Ohtisessa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu neljännessä jakovaiheessa vielä Tampinkosken alueeseen, johon järvi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 119,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Lampi sijaitsee laajalla ojitetulla Hanhisuolla, jonka kuivatusojista on 11 johdettu suoraan lampeen ja moni muu oja suuren johto-ojan välityksellä. Lammen johto-oja on myös kaivettu oja, joka laskee Iso-Salantiin. Lampi on 350 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä. Rannat ovat ojitettua suota ja lampi on siksi autio. Lammelle johtaa myös Ohtisen suunnalta yhdystieltä 13691 metsätie.
Pikkumyyrä, joka tahtoi tietää, kuka kehtasi kakkia kikkaran suoraan hänen päähänsä

Pikkumyyrä, joka tahtoi tietää, kuka kehtasi kakkia kikkaran suoraan hänen päähänsä (saks. Vom kleinen Maulwurf, der wissen wollte, wer ihm auf den Kopf gemacht hat) on Werner Holzwarthin kirjoittama ja Wolf Erlbruchin kuvittama saksalainen lastenkirja myyrästä joka lähtee selvittämään hyvän päivänsä pilaajaa.
Kääntäjä Pirkko Talvio-Jaatinen. Suomenkielinen versio on vapaasti käännetty alkuperäisestä teoksesta.
Suomenkielisen version on kustantanut Nemo ja sen ilmestymisvuosi suomessa oli 2000, sivuja kirjassa on 23.