stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoristo-Masttšohin piiri

| Vuoristo-Masttšohin piiri ноҳияи Кӯҳистони Мастчоҳ |
| --- | --- |
 Tie Vuoristo-Masttšohiin.
 Piiri Tadžikistanin kartalla.
Valtio:  Tadžikistan
Maakunta:  Suğd
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mehron
Pinta-ala:  3 683 km²
Väkiluku (2020):  23 935
Vuoristo-Masttšohin piiri (tadžikiksi ноҳияи Кӯҳистони Мастчоҳ, nohijai Kūhistoni Masttšoh) on hallintopiiri Suğdin maakunnassa Tadžikistanissa. Sen keskus on Mehronin taajama. Piirin pinta-ala on 3 683 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä oli 23 935 asukasta.
Vuoristo-Masttšohin piiri rajoittuu kaakossa Raštin, lounaassa Ainīn ja luoteessa Devaštitšin piireihin sekä koillisessa Kirgisiaan. Se käsittää Turkestan- ja Zarafšonvuorten välissä sijaitsevan Zarafšonin yläjuoksun eli Masttšohin laakson. Alueen hyötykaivannaisia ovat kulta, hopea, lyijy, kivihiili, antimoni, elohopea, kupari, kalkki, marmori ja muut rakennusaineet.
Seudun ilmasto on mantereinen ja melko kuiva. Tammikuun keskilämpötila on –7:stä –12:een ja heinäkuun 13–20 astetta. Vuotuinen sademäärä on 300–400 millimetriä.
Vuonna 1929 perustetun Masttšohin piirin asukkaat siirrettiin 1950- ja 1960-luvuilla raivaamaan maatalousmaata Dalvarzinin arolle. Osa asukkaista palasi 1970-luvulta lähtien takaisin vuoristoalueelle, ja vuonna 1996 perustettiin uusi Vuoristo-Masttšohin piiri. Siihen kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Ivan-Todžik ja Langar. Kyliä on yhteensä 57. Kaupunkiväestöä ei ole lainkaan. Lähes kaikki asukkaat ovat tadžikkeja.
Piiristä on vaikeakulkuiset maantiet Ainīin ja Devaštitšin piirin Ğontšīin, joista jälkimmäinen on talvisin suljettu. Matkaa maakunnan pääkaupunkiin Xudžandiin on 280 ja maan pääkaupunkiin Dušanbehen 229 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut perunan ja viljan viljelyyn, puutarhanhoitoon ja osittain karjanhoitoon. Piirissä toimii pieniä kulta- ja hiilikaivosyrityksiä sekä mehutehdas.
Historiallisiin kohteisiin kuuluu Hisorakin linnoitus Padaskissa. Piirissä pyritään kehittämään varsinkin luontomatkailua, mutta siihen liittyviä palveluja on toistaiseksi vähän.
Rake (rautakauppa)

Lars Sonckin suunnittelema Rake-talo Helsingissä osoitteessa Bulevardi 2–4. Tavaratalo on lopettanut toimintansa, mutta yhtiö omistaa edelleen rakennuksen.
Rake Oy on vuonna 1867 perustettu suomalainen yritys, joka on aiemmin harjoittanut rauta- ja laivatarvikkeiden tukku- ja vähittäiskauppaa. Sen on perustanut Israel Nyman. Vuodesta 1906 liikkeen nimi oli Helsingin rakennusainekauppa Oy, vuodesta 1932 Rake Oy.
1960-luvun lopulla, jolloin Rake liittyi Rautia-ketjuun, Rakella oli Helsingissä 16 liikettä ja lisäksi liikkeet Karkkilassa ja Hyvinkäällä. Yritykseen kuului lisäksi Helsingin Rauta, Hämeen Rautakauppa Hämeenlinnassa ja Rautakauppa Alsta Lahdessa sekä hotelli-ravintola Klaus Kurki (nyk. Klaus K) ja Ravintola Tullinpuomi Helsingissä. Tuotantolaitoksia sillä oli tiilitehdas Jokelassa ja turvetehdas Karjaalla. Vuonna 1962 yrityksessä oli henkilökuntaa 850. Raken tunnetuin liike oli Helsingin Erottajan ja Bulevardin kulmassa niin sanotussa Raken talossa vuosina 1920–1982 toiminut tavaratalo. Myös Maxi-hypermarketketju oli Raken omistuksessa kunnes se myytiin Elannolle 1982.
Yrityksen toimitusjohtaja oli vuoteen 1903 Israel Nyman, 1904–1947 kauppaneuvos Alwar Niklander ja vuodesta 1947 pääkonsuli A. Kivilahti. Vuosina 1967–1968 vt. toimitusjohtajana toimi lähes 60 vuotta yrityksessä muun muassa kaupallisena johtajana työskennellyt kauppaneuvos Nestori Marttila. Vuodet 1968–1988 toimitusjohtajana oli pääkonsuli Klaus Cederberg. Vuodesta 1988 toimitusjohtajana on toiminut Kenneth Cederberg.
Rake Oy on nykyään Rake-konsernin emoyhtiö. Yritys ei enää toimi kaupan alalla, vaan vuokraa liiketiloja omistamistaan kiinteistöistä Helsingin Bulevardilla. Se oli pitkään yhtenä omistajana Klaus K -hotellin omistavassa hotelliyritys Kämp Groupissa (nykyinen Kämp Collection Hotels), kunnes tuo yhtiö myytiin norjalaiselle Petter Stordalenille vuonna 2019.
Aiheesta muualla

Rake Oy Pörssitiedon netissä
Ford Motor Company

| Ford Motor Company |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Go Further (suom. Mene pidemmälle)
ISIN:  US3453708600
Perustettu:  1903
Perustaja:  Henry Ford
Toimitusjohtaja:  Jim Farley
Puheenjohtaja:  William C. Ford, Jr.
Kotipaikka:  Dearborn, Michigan, Yhdysvallat
Toimiala:  autot, autojen osat
Tuotteet:  Ford Lincoln Motorcraft
Liikevaihto:  136 264 miljoonaa USD (2011)
Liikevoitto:  20 213 miljoonaa USD (2011)
Kotisivu:  www.ford.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fordin kokoonpanolinja vuodelta 1913.
Ford Motor Company (lyh. FoMoCo) on yhdysvaltalainen Henry Fordin 1903 Detroitissa perustama autonvalmistaja. Fordilla on omia itsenäistä suunnittelutyötänsä tekeviä tehtaita Yhdysvaltain lisäksi Britanniassa (perustettu 1911), Ranskassa (1916-1954), Saksassa (perustettu 1925), Australiassa (perustettu 1925), Brasiliassa (perustettu 1925) ja Turkissa. Ford Motor Companyn tuotemerkkejä ovat Fordin lisäksi Lincoln.
Vuonna 2008 Ford tuotti 5,532 miljoonaa autoa ja työllisti noin 213 000 henkilöä ympäri maailman 90 tehtaassa. 2009 Ford tuotti 4,817 miljoonaa autoa. Fordin liikevoitto oli vuonna 2009 2,7 miljardia dollaria. Yhtymän omaisuuden arvioidaan olevan noin 200 miljardia dollaria.lähde?
Historia

Fordin Euroopan toimintojen päämaja sijaitsee Saksan Kölnissä.
Maaliskuussa 2008 Ford myi brittiläiset Jaguarin ja Land Roverin intialaiselle Tata Motorsille. Vuonna 2010 Ford myi ruotsalaisen Volvon kiinalaiselle Geelylle.
1990-luvun puolivälissä Ford tuotti voittoa myymällä isoja maastureita. 2000-luvun puolella yhtiö ajautui talousvaikeuksiin. Vuonna 2006 se tuotti tappiota 12,7 miljardia dollaria ja vuonna 2007 2,7 miljardia.
Alan Mulallyn johdolla Ford vältti konkurssin, joka kohtasi sen kilpailijoita General Motorsia ja Chrysleriä vuonna 2009. Vuonna 2011 yhtiön liikevaihto oli 136 264 miljoonaa dollaria ja liikevoitto 20 213 miljoonaa dollaria.
Yhtiö oli vuoden 2012 Fortune 500 -listalla yhdeksännellä sijalla.
Hallinto

Jorma Ollila oli Fordin hallituksessa vuosina 2000–2008 samoin kuin Vodafonen hallituksen puheenjohtaja John Bond.
Mallit > Mallit, Eurooppa

Ford Fiesta
Ford Focus
Ford Galaxy
Ford Ka+
Ford Ranger
Ford S-Max
Ford Transit
Ford Transit Connect
Ford Transit Courier
Ford Transit Custom
Ford Puma
Ford Kuga
Ford Mustang
Ford Mustang Mach-E
Ford Fiesta Van
Ford Tourneo
Ford Tourneo Custom
Ford Tourneo Connect
Ford Tourneo Courier
Ford Edge
Ford EcoSport
Mallit > Kuorma-autot, Eurooppa

Ford Rhein / Ruhr / FK (Ford Köln)
Ford Thames Trader
Ford D-sarja
Ford Cargo
Ford Transcontinental
Ford StreetKa
2004 Ford Focus
2004 Ford Mondeo
Mallit > Lakkautetut mallit, Eurooppa

Ford 12M
Ford 15M
Ford 17M
Ford 20M
Ford 26M
Ford Anglia
Ford B-Max
Ford Capri
Ford C-Max
Ford Comete
Ford Consul
Ford Consul Capri
Ford Consul Cortina
Ford Corsair
Ford Cortina
Ford Cougar
Ford Courier
Ford Cwt Van
Ford De Luxe
Ford Econovan
Ford Eifel
Ford Eight
Ford Escort
Ford Granada
Ford Model Y
Ford Mondeo
Ford Orion
Ford Pilot
Ford Popular
Ford Prefect
Ford Probe
Ford Rheinland
Ford RS200
Ford Taunus
Ford Thames
Ford Scorpio
Ford Sierra
Ford StreetKa
Ford Ten
Ford Vedette
Ford Vendôme
Ford Zephyr
Ford Zodiac
OSI-Ford 20M TS
OSI-Ford 20M TS
1996 Ford Escort RS
Ford Scorpio Limousine
Ford Sierra Sapphire
Mallit > Nykyiset mallit, Yhdysvallat

Ford Fiesta
Ford Focus
Ford Fusion (USA)
Ford Taurus
Ford Mustang
Ford GT
Ford EcoSport
Ford Escape
Ford Explorer
Ford Expedition
Ford C-Max
Ford Transit
Ford F-150
Ford Super Duty
Ford E-Series
Ford F-650
2018 Ford Expedition.
2017 Ford F-150.
2009 Ford Taurus.
Mallit > Lakkautetut mallit, Yhdysvallat

Ford 300
Ford Bronco
Ford Bronco II
Ford Custom
Ford Crestline
Ford Elite
Ford Escort
Ford Five Hundred
Ford Focus (USA)
Ford Freestyle
Ford Galaxie
Ford GT40
Ford Falcon
Ford Fairlane
Ford LTD
Ford Mainline
Ford Model A (1903–1904)
Ford Model A (1927–1931).
Ford Model C
Ford Model CX
Ford Model F
Ford Model K
Ford Model N
Ford Model R
Ford Model S
Ford Model T
Ford Model Y
Ford Ranchero
Ford Skyliner
Ford Starliner
Ford Sunliner
Ford Taurus X
Ford Tempo
Ford Thunderbird
Ford Torino
Ford Parklane
Ford Pinto
Ford Probe
Ford Quadricycle
Ford V8
Ford Victoria
Ford Windstar
Ford ZX 2
1921 Ford Model T roadster
1931 Ford Model A coupe
1932 Ford Deuce Coupe Hot Rod
1955 Ford Fairlane Victoria
1961 Ford Galaxie Sunliner
1965 Ford GT40
1973 Ford Pinto Pangra
Ford Gran Torino
Mallit, Australia

Fairlane
Falcon
LTD
Territory
Mallit, Brasilia > Nykyiset mallit

P100
EcoSport
Fiesta
Ka
Mallit, Brasilia > Entiset mallit

Cargo
Mallit, Etelä-Afrikka

Figo
Mallit, Intia

Figo
Ikon
Mallit, Kiina

Ford Escort (2015)
Mallit, Turkki

Cargo
F-Max
Traktorit

Ford Motor Company on valmistanut myös traktoreita.
Kirjallisuutta

Rahunen, E.: Oy Ford Ab 50 vuotta 1926–1976. Piirteitä Suomen Ford–historiasta. Helsinki 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Wikimedia Commonsissa
Fordin kotisivut (englanniksi)
Fordin kotisivut (suomeksi)
Fordin mediasivusto (suomeksi)
Ford Cargo
Ford Cargo
Luettelo kansallisista rautatieyhtiöistä

Tämä on luettelo valtioiden kansallisista rautatieyhtiöistä.
Aasia

| Valtio | Rautatieyhtiö |
| --- | --- |
 Bangladesh: Bangladesh Railway
 Filippiinit: Philippine National Railways
 Intia: Indian Railways 
 Indonesia: Kereta Api Indonesia
 Iran: Islamic Republic of Iran Railways
 Irak: Iraqi Republic Railways 
 Israel: Israel Railways
 Japani: Japan Railways Group 
 Kazakstan: Qazaqstan Temir Zholy
 Kiina: Kiinan rautatiet 
 Etelä-Korea: Korail
 Libanon: Lebanon State Railways
 Myanmar: Myanma Railways
 Mongolia: Ulaanbataar Railway Bureau 
   Nepal: Nepal Railways
 Pohjois-Korea: Korean State Railway
 Pakistan: Pakistan Railways (PR)
 Saudi-Arabia: Saudi Arabia Railways 
 Sri Lanka: Sri Lanka Railways
 Taiwan: Taiwan Railways Administration
 Thaimaa: Thaimaan valtionrautatiet
 Turkmenistan: Türkmendemirýollary
 Vietnam: Vietnam Railways
Afrikka

| Valtio | Rautatieyhtiö |
| --- | --- |
 Algeria: Société Nationale des Transports Ferroviaires (SNTF)
 Botswana: Botswana Railways (BR)
 Egypti: Egyptian National Railways
 Ghana: Ghana Railway Corporation
 Etelä-Afrikka: Passenger Rail Agency of South Africa
 Kamerun: Camrail
 Kongon demokraattinen tasavalta: Société nationale des chemins de fer du Congo 
 Kenia: Kenya Railways Corporation
 Madagaskar: Madarail
 Marokko: Office National des Chemins de Fer
 Mosambik: Portos e Caminhos de Ferro de Moçambique
 Namibia: TransNamib
 Nigeria: Nigerian Railway Corporation
 Sambia: Zambia Railways
 Swazimaa: Eswatini Railways
 Tansania: Tanzania Railways Limited
 Tunisia: Société Nationale des Chemins de Fer Tunisiens
 Uganda: Uganda Railways Corporation
 Zimbabwe: National Railways of Zimbabwe
Eurooppa

| valtio | rautatieyhtiö |
| --- | --- |
 Alankomaat: Nederlandse Spoorwegen
 Azerbaidžan: Azərbaycan Dəmir Yolları
 Armenia: South Caucasus Railway
 Belgia: NMBS/SNCB 
 Bosnia ja Hertsegovina: Željeznice Federacije Bosne i Hercegovine Republike Srpske Railways
 Britannia: National Rail
 Bulgaria: Balgarski darzhavni zheleznitsi
 Espanja: Renfe
 Georgia: Sakartvelos Rki
 Itävalta: Österreichische Bundesbahnen
 Irlanti: Iarnród Éireann
 Italia: Ferrovie dello Stato Italiane
 Latvia: Latvijas dzelzceļš
 Liettua: Lietuvos geležinkeliai
 Luxemburg: Société Nationale des Chemins de Fer Luxembourgeois
 Kroatia: Hrvatske željeznice
 Kreikka: Organismós Sidirodrómon Elládos
 Kazakstan: Qazaqstan Temir Zholy
 Pohjois-Makedonia: Makedonski Železnici 
 Moldova: Moldovan rautatiet
 Montenegro: Željeznica Crne Gore
 Norja: Norges Statsbaner
 Puola: Polskie Koleje Państwowe
 Portugali: Comboios de Portugal
 Ranska: SNCF 
 Romania: Romanian rautatiet 
 Ruotsi: SJ AB
 Saksa: Deutsche Bahn 
 Suomi: VR-Yhtymä
 Serbia: Železnice Srbije
 Slovakia: Železnice Slovenskej republiky
 Slovenia: Slovenske železnice
 Sveitsi: SBB-CFF-FFS
 Tanska: Danske Statsbaner 
 Tšekki: Tšekin rautatiet
 Tanska: Danske Statsbaner
 Unkari: Magyar Államvasutak
 Ukraina: Ukrainan rautatiet
 Puola: Polskie Koleje Państwowe
 Portugali: Comboios de Portugal
 Valko-Venäjä: Belaruskaja tšyhunka
 Viro: Eesti Raudtee
 Venäjä: Venäjän rautatiet
Latinalainen Amerikka ja Karibia

| Valtio | Rautatieyhtiö |
| --- | --- |
 Argentiina: Operadora Ferroviaria Sociedad del Estado 
 Brasilia: RFFSA
 Chile: Empresa de los Ferrocarriles del Estado
 Kolumbia: Ferrocarriles Nacionales de Colombia 
 Costa Rica: Instituto Costarricense de Ferrocarriles
 Ecuador: Empresa de Ferrocarriles Ecuatorianos 
 Guatemala: Ferrocarriles de Guatemala
 Honduras: Ferrocarril Nacional de Honduras
 Jamaika: Jamaica Railway Corporation
 Kuuba: Ferrocarriles de Cuba
 Peru: Empresa Nacional de Ferrocarriles del Peru 
 El Salvador: Ferrocarriles Nacionales del Salvador
 Suriname: Suriname Government Railway
 Uruguay: Administración de Ferrocarriles del Estado 
 Venezuela: Instituto Autónomo de Ferrocarriles del Estado
Pohjois-Amerikka

| Valtio | Rautatieyhtiö |
| --- | --- |
 Kanada: Canadian National Railway 
 Meksiko: Ferromex
 Yhdysvallat: Amtrak
Oseania

| Valtio | Rautatieyhtiö |
| --- | --- |
 Uusi-Seelanti: New Zealand Railways Corporation
Matkailutoimittajien Kilta

Matkailutoimittajien Kilta ry on 	25. huhtikuuta 1969 perustettu matkailusta kirjoittavien toimittajien ja valokuvaajien yhdistys, jonka jäsenmäärä on 101. Yhdistys jakaa vuosittain tunnustuksia, muun muassa vuodesta 1972 lähtien parhaille matkailutuotteille ja/tai ansioituneille henkilöille, sekä nykyään myös Seitikki-nimisen palkinnon matkailualan kielteisille ilmiöille. Yhdistyksen puheenjohtaja on Anikó Lehtinen.
Aiheesta muualla

Yhdistyksen sivut
Zimbabwe

Zimbabwen tasavalta eli Zimbabwe on 390 000 neliökilometrin suuruinen noin 15 miljoonan asukkaan sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa Sambian, Mosambikin, Etelä-Afrikan ja Botswanan välissä. Zimbabwen pääkaupunki on noin kahden miljoonan asukkaan Harare.
Maa julistautui alun perin itsenäiseksi jo vuonna 1965 Ian Smithin johdolla nimellä Rhodesia. Vuonna 1980 maassa siirryttiin enemmistövaltaan ja sen nimeksi muutettiin Zimbabwe, minkä jälkeen Robert Mugabe hallitsi sitä vuoteen 2017 asti. Tämän jälkeen Emmerson Mnangagwasta tuli maan presidentti.
Länsimaissa Mugaben hallinnon jäsenet ovat boikotissa.
Maantiede > Sijainti, pinnanmuodot ja vesistöt

Zimbabwe on sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa Limpopo- ja Sambesijokien välissä. Valtio on pinta-alaltaan 390 757 neliökilometrin laajuinen, ja sen rajanaapurit ovat Mosambik idässä, Sambia pohjoisessa ja luoteessa, Etelä-Afrikka etelässä ja Botswana lounaassa.
Zimbabwe sijaitsee pääosin ylätasangolla 600–1 300 metrin korkeudessa. Highveldina tunnettu lounaasta koilliseen kulkeva noin 650 kilometriä pitkä ja 80 kilometriä leveä selänne halkaisee valtion. Selänne on 1 200–1 500 metrin korkuinen, mutta se kohoaa maan itäosassa Eastern Highlands -vuoristoksi, jossa on myös maan korkein kohta, 2 592 metrin korkuinen Mount Nyangani. Highveldin molemmilla puolilla on niin sanottu Middleveld, joka käsittää 40 prosenttia maan pinta-alasta. Eteläisessä osassa maata Limpopon sivujokien tasangolla on Lowveld, joka on alimmillaan noin 200 metrissä.
Zimbabwen pinta on pääosin kevyesti kumpuilevaa, mutta paikoin maastosta erottaa jäännösvuoria. Bulawayon kaupungin eteläpuolella on esimerkiksi eroosion paljastama graniittinen batoliitti Matobo Hills. Geologisesti merkittävä muodostuma on 530 kilometriä pitkä Gret Dyke, joka on maailman pisin suora mafisten ja ultramafisten kivien ketju.
Pientä lounaista sisäistä valuma-aluetta lukuun ottamatta Zimbabwessa vedet virtaavat kolmea vesistöä pitkin. Keskusselänne toimii vedenjakajana. Selänteen pohjoispuolella joet virtaavat Sambesiin ja eteläpuolella Limpopoon ja Saveen.
Maantiede > Ilmasto

Zimbabwe on kokonaisuudessa Kauriin kääntöpiirin pohjoispuolella, joten se kuuluu trooppiseen vyöhykkeeseen. Korkean ilmanalan takia ilmasto on kuitenkin pääosin subtrooppinen. Ilmastoon vaikeuttaa korkeuden lisäksi Mosambikin kanaalin merellinen vaikutus, mantereinen korkeapaine sekä lämmin ja kostea pasaatituulten kohtaamisvyöhyke. Ilmasto voidaan jakaa kolmeen vuoden aikaan. Kuuma ja kuiva kausi kestää syyskuun puoliväliltä tammikuulle, lämmin kostea kausi tammikuulta huhtikuulle ja lauhkea kuiva kausi huhtikuulta syyskuulle.
Alankoalueilla on varsin kuiva ilmasto, vuotuinen sademäärä jää 400–600 millimetriin. Itäisillä ylängöillä vuodessa voi sataa 1 600–2 000 millimetriä. Suuressa osassa maata vuosisademäärä jää 750 ja 1200 millimetrin välille. Suurin osa sateesta saadaan marraskuun ja maaliskuun välillä. Ylänköalueilla tyypillinen päivälämpötila vaihtelee kesä-heinäkuun 21 asteen ja loka-marraskuun 29 asteen välillä, öisin voi olla alle 10 astetta. Alavilla alueilla hellettä voi olla lokakuussa lähes 40 astetta.
Maantiede > Luonto

Zimbabwen kasvillisuus on suurimmilta osaltaan savannia, jolla kasvaa paljon puita kosteiden kesien ansiosta. Varsinaisia metsiä on kuitenkin vain itärajalla ja Bulawayon luoteispuolella. Middleveldin ja Highveldin päälajeja ovat leimupuut. Muita yleisiä puuvartisia kasveja ovat musukkeihin kuuluva Uapaca kirkiana ja pukinpensaat. Sambesi- ja Limpopojokien laaksoissa kasvaa puolestaan mopanepuita, apinanleipäpuita ja pukinpensaita.
Historia > Varhaishistoria

Zimbabwen varhaisimmat todisteet ihmisasutuksesta on yli 100 000 vuoden takaa, ja ensimmäisten asukkaiden uskotaan olleen saneja. Bantuja alkoi levittäytyä alueelle noin vuonna 150 eaa, ja keskisessä Zimbabwessa oli vuoteen 400 mennessä bantujen kyliä ja viljelyitä. Shashe- ja Limpopojokien laaksoihin kehittyi 900-luvun alkuun mennessä yhteiskuntia, jotka yhdistyivät myös kauppaverkostojen kautta Persiaan ja Intiaan asti rannikon swahilien kautta.
Šonat rakennuttivat vuosien 1000–1400-luvuilla Suur-Zimbabwen keskuksen, joka on Saharan eteläpuolisen Afrikan kivirakennelma. Suur-Zimbabwe kaatui 1400-luvun puolivälin jälkeen, ja sitä seurasivat Khamin ympärille keskittynyt Torwa-dynastia ja Mwene Mutapa. Nämä kaikki kävivät kulta- ja norsunluukauppaa rannikolle, vaikka maatalous olisikin keskeisin elinkeino.
Portugalilaiset alkoivat sisämaanvalloituksen 1530-luvulla. Mwene Mutapan hallitsija yrittää ajaa heidät pois vuonna 1629, mutta portugalilaiset syöksivät tämän valtaistuimelta ja pakottivat seuraavan suostumaan laajoihin kauppaoikeuksiin. Mwene Mutapan vaikutusvalta alkoi vähentyä, ja eteläisessä Zimbabwessa kehittyi Rozwi-valtakunta.
Historia > Siirtomaa-aika

Buurien tieltä Etelä-Afrikasta väistymään joutuneet ndebelet alistivat šonat vuonna 1837 ja perustivat lyhytikäisen kuningaskunnan. Britit valtasivat maan 1890-luvulla, kun Cecil Rhodesin British South Africa Company oli vuonna 1889 saanut mandaatin kolonisoida alue. Yritys hallitsi sekä nykyistä Sambiaa että Zimbabwea, ja aluetta alettiin vuonna 1895 kutsua Rhodesin mukaan Rhodesiaksi.
Etelä-Rhodesiasta tuli vuonna 1923 Britannian siirtomaa. Vaihtoehtona sillä oli liittyä Etelä-Afrikan unionin viidenneksi provinssiksi. Maailmansotien välisenä aikana Etelä-Rhodesian talous kehittyi kuparin, kullan, muiden mineraalien, maissin, tupakan ja karjan ympärille. Etelä-Rhodesian pääministerinä yli 20 vuotta toiminut Godfrey Huggins ajoi Etelä- ja Pohjois-Rhodesian yhdistymistä luodakseen voimakkaan brittiläiseen kulttuurin perustuvan valtion. Britit suostuivat vuonna 1953 luomaan Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion. Liittovaltio oli pystyssä kymmenen vuoden ajan, ja se hajotettiin vuonna 1963, jolloin Etelä-Rhodesiasta tuli uudestaan Britannian suora siirtomaa.
Historia > Itsenäistyminen

Afrikkalaisten poliittinen toiminta alkoi vahvistua 1950- ja 1960-luvuilla. Joshua Nkomo oli paikallinen johtaja, joka perusti ZAPU-liikkeen, josta puolestaan vuonna 1963 erosi Robert Mugaben ZANU. Niiden kannatus meni etnisten ryhmien mukaan, sillä Nkomo oli ndebele ja Mugabe šona.
Kun Sambia ja Malawi siirtyivät kohti demokratiaa ja enemmistövaltaa, valkoisten vähemmistöhallitus julisti Rhodesian itsenäiseksi Ian Smithin johdolla vuonna 1965. Maa jäi vaille kansainvälistä tunnustusta ja koko sen ensimmäisen itsenäisyyden ajan Rhodesia oli noin viiden prosentin suuruisen valkoisen vähemmistön hallitsema. Maan rotupolitiikka tuomittiin laajasti ja Yhdistyneet kansakunnat julisti sitä vastaan ensimmäiset talouspakotteet. Maan tukijoita olivat lähinnä Etelä-Afrikka ja tuolloinen Portugalin siirtomaa Mosambik, joka itsenäistyi sittemmin vuonna 1975. YK:n julistama kauppasaarto vuosi pahasti, kun Etelä-Afrikka ei liittynyt siihen.. Musta valtaväestö nousi avoimeen chimurenga-kapinaan ja alkoi hyökkäillä valkoisten maatiloja vastaan.
Paine Rhodesian valkoista vähemmistöhallitusta kohtaan kasvoi ja sen seurauksena valkoiset tekivät eräiden maltillisten mustien afrikkalaisjohtajien kanssa nk. sisäisen ratkaisun, jonka seurauksena Rhodesian tilalle syntyi lyhytikäinen ja vaille kansainvälistä tunnustusta jäänyt valtio Zimbabwe-Rhodesia. Tämä valtio oli olemassa vain puoli vuotta eli 1.6.1979–12.12.1979. Lyhytikäisen valtion pääministeri oli musta piispa Abel Muzorewa. Se lakkautettiin ja maa palasi väliaikaisesti taas Britannian kruununsiirtomaaksi nimeltä Etelä-Rhodesia. Lontoossa käytyjen itsenäistymisneuvottelujen jälkeen itsenäinen Zimbabwen tasavalta syntyi 18. huhtikuuta 1980.
Itsenäisyyttä edeltäneissä uuden valtion ensimmäisissä vaaleissa Robert Mugaben johtama vasemmistolainen ZANU-PF puolue sai ylivoimaisen enemmistön parlamenttipaikoista. Toisena oli kilpailevan sissijohtajan Joshua Nkomon puolue Isänmaallinen rintama (PF). Valkoisille oli varattu 20 paikkaa, josta  kiintiöstä luovuttiin vasta vuonna 1987.
Historia > Robert Mugabe Zimbabwen hallitsijana 1980–2017

Zimbabwen itsenäistyttyä vuonna 1980 keskeinen vallankäyttäjä maassa oli pääministeri. Presidentti oli puhtaasti seremoniallinen virka. Robert Mugabesta tuli Zimbabwen pääministeri heti maan itsenäistyttyä ja presidentiksi tuli Canaan Banana. Vuonna 1987 perustuslakia muutettiin siten, että presidentistä tuli korkein tosiasiallinen vallankäyttäjä. Pääministerin virka lakkautettiin ja Mugabe siirtyi vuonna 1987 Zimbabwen presidentiksi, jossa tehtävässä hän jatkoi marraskuuhun 2017 saakka. Robert Mugaben valtakausi Zimbabwessa kesti yli 37 vuotta. Hän käytti korkeinta valtaa Zimbabwessa ensin 7 vuotta pääministerinä ja sitten 30 vuotta presidenttinä.
Historia > Robert Mugabe Zimbabwen hallitsijana 1980–2017 > Mugaben kausi loppuu

Mugaben kausi päättyi, kun hänet syrjäytettiin marraskuussa 2017. Mugabe erosi sen jälkeen, kun Zimbabwen armeija oli noussut Mugabea vastaan ja parlamentti uhkasi tämän jälkeen aloittaa prosessin Mugaben erottamiseksi virastaan.Uudeksi presidentiksi tuli Emmerson Mnangagwa, joka oli Mugaben epäsuosioon joutunut Zimbabwen aikaisempi varapresidentti ja armeijan suosikki. Hän vannoi 23.11.2017 virkavalansa Zimbabwen uutena presidenttinä.
Tätä ennen Robert Mugabe erotettiin maata koko sen itsenäisyyden ajan hallinnen ZANU-PF-puolueen johdosta ja hänen vaimonsa Grace Mugabe erotettiin  kokonaan puolueen jäsenyydestä. Emerson Mnangagwasta tuli ZANU-PF-puolueen uusi johtaja.
Pian Mugaben lähdön jälkeen Zimbabwen oppositiojohtaja ja entinen pääministeri Morgan Tsvangirai kuoli helmikuussa 2018 syöpään Etelä-Afrikassa.