stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amiraali (perhonen)
Ravintokasvi

Amiraalin toukat syövät nokkosta (Urtica dioica). Aikuinen yksilö syö kukkien mettä, esimerkiksi pietaryrtin ja ohdakkeiden kukat vetävät niitä puoleensa. Amiraalit saattavat myös syödä puiden mahlaa tai mädänneiden hedelmien käynyttä mehua.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Amiraaliperhonen (Vanessa atalanta)
Ötökkätieto: Amiraali (Vanessa atalanta)
LuontoPortti: Amiraaliperhonen (Vanessa atalanta)'
Suomen Perhoset: Amiraali
ITIS: Vanessa atalanta (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Vanessa atalanta (red admiral butterfly) (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Vanessa atalanta (englanniksi)
Asai entito

Asai entito on maasaiden rituaali, joka vastaa länsimaisten naimisiinmenoa. Häissä mies saapuu morsiamen luo miespuolisen kaverin kanssa ja morsiamen isän siunattua pari pirskottamalla maitoa heidän päälleen, hän vie upeasti koristellun vaimonsa uuteen kotiin. Perillä vaimo saa lahjoja niin kauan, että on tyytyväinen. Hän ei saa harrastaa seksiä miehensä kanssa ainakaan kahteen päivään saapumisestaan. Maasaimiehellä saa olla niin monta naista kuin hän pystyy pitämään huolta.
Maasaikulttuuriin kuuluu vanhempien (käytännössä isän) järjestämä pakkoavioliitto. Morsian näkee tulevan miehensä vasta häissä. Tytöt ovat noin 11–15-vuotiaita ja heidät naitetaan vähintään 25-vuotiaiden miesten kanssa. Sulhasella ei ole yläikärajaa
.
Annika Zillekens

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Schleu vuonna 2012 |  Schleu vuonna 2012 |  Schleu vuonna 2012 |  |
Maa:   Saksa
Naisten nykyaikainen viisiottelu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2011 | joukkue |  |
|  Kultaa | Rooma 2012 | viesti |  |
|  Kultaa | Moskova 2016 | viesti |  |
|  Kultaa | Kairo 2017 | viesti |  |
|  Kultaa | Kairo 2017 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Moskova 2011 | viesti |  |
|  Hopeaa | Berliini 2015 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Mexico City 2018 | yksilö |  |
|  Hopeaa | Mexico City 2018 | viesti |  |
|  Pronssia | Chengdu 2010 | joukkue |  |
|  Pronssia | Moskova 2016 | joukkue |  |
|  Pronssia | Kairo 2017 | joukkue |  |
|  Pronssia | Mexico City 2018 | joukkue |  |
|  Pronssia | Budapest 2019 | joukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Debrecen 2010 | joukkue |  |
|  Kultaa | Székesfehérvár 2014 | joukkue |  |
|  Kultaa | Bath 2015 | viesti |  |
|  Kultaa | Minsk 2017 | viesti |  |
|  Kultaa | Krakova 2023 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Debrecen 2010 | viesti |  |
|  Hopeaa | Medway 2011 | viesti |  |
|  Hopeaa | Medway 2011 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Székesfehérvár 2014 | viesti |  |
|  Hopeaa | Bath 2015 | joukkue |  |
|  Pronssia | Drzonków 2013 | joukkue |  |
|  Pronssia | Drzonków 2013 | viesti |  |
Annika Zillekens (o.s. Schleu, s. 3. huhtikuuta 1990) on saksalainen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari.
Ura

Zillekens kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2009. Ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui vuotta myöhemmin EM-kilpailuissa, kun hän oli yksilökilpailun 15. Hän osallistui vuonna 2010 ensimmäistä kertaa myös maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sai myös ensimmäisen arvokisamitalin samoista MM-kilpailuista, kun Saksan joukkue oli kolmas joukkuekilpailussa. Ensimmäiset EM-mitalit Schelu sai vuoden 2011 kilpailuista, kun hän saavutti EM-hopeaa sekä viesti- että joukkuekilpailusta. Moskovan MM-kilpailuissa 2011 Zillekens voitti ensimmäisen MM-kullan viestikilpailusta. Saksa uusi viestikullan vuotta myöhemmin Rooman MM-kisoissa. Zillekens osallistui myös Lontoon olympialaisiin. Hän oli miekkailun 31., uinnin 23., ratsastuksen 11. ja ampumajuoksun 27. Kokonaiskilpailussa hän oli 26.
Vuonna 2013 Zillekens saavutti kaksi EM-pronssia viesti- ja joukkuekilpailusta. Vuonna 2014 hän voitti ensimmäisen EM-kultansa, kun Saksan joukkue voitti joukkuekilpailun. Hän sai samoissa EM-kilpailuissa myös viestihopeaa. Vuonna 2015 Bathin EM-kilpailuissa hän voitti EM-kultaa viestikilpailussa ja EM-hopeaa joukkuekilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa hän voitti MM-hopeaa viestikilpailussa. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Zillekens voitti viestissä MM-kultaa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Zillekens oli uinnin 20., miekkailun 18., ratsastuksen 12. ja ampumajuoksun 3. Yhteistuloksissa hän oli neljäs.
Vuonna 2017 Zillekens saavutti EM-kultaa ja MM-kultaa viestikilpailuissa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Zillekens saavutti kaksi MM-hopeaa, kun Saksan joukkue oli toinen viestissä ja Schelu oli toinen yksilökilpailussa. Yksilökilpailun MM-hopea oli Zillekensin uran ensimmäinen arvokisamitali yksilökilpailussa.
Tokion olympialaisissa 2021 Zillekens sijoittui 31:nneksi. Hän johti kilpailua ennen esteratsastusta, mutta jäi pisteittä ratsastusosiossa kun hänen käyttämänsä hevonen ei suostunut lähtemään kilparadalle. Tämän vuoksi Zillekens löi hevosta raipalla useita kertoja. Tapaus sai suurta huomiota ja Saksan eläinsuojeluyhdistys teki hänestä jopa rikosilmoituksen eläinrääkkäyksestä.
Arolampi

| Arolampi |
| --- | --- |
 Arolampi
 Koordinaatit: 60°41.042′N, 24°46.842′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kanta-Häme
Kunta:  Riihimäki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2015):  177
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arolampi on maalaiskylä Riihimäellä. Arolammilta on noin yhdeksän kilometriä Riihimäen keskustaan. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 177. Valtatie 3:n moottoritieosuus ja seututie 130 halkaisevat kylän toiselta laidalta. Arolampi on saanut nimensä Vantaanjoen samannimisestä lampimaisesta laajentumasta, sillä joki virtaa lammen läpi. Lampi on lintujen suoja- ja pesimäpaikka, sillä se on laajalti ruokojen kätköissä.
Arolammella on Paalijoen kanjoni, hautavajoama, mikä alkaa Arolammin puolelta ja päättyy Hyvinkäälle. Korkeiden kallioiden välissä virtaa Paalijoki.
Tunnettuja arolampilaisia ovat Isolan kartanoa viljellyt Mauno Isola, joka sanoitti joululaulun ”Me käymme joulun viettohon”, ja hänen tyttärensä Maija Isola, joka oli Marimekon tekstiilien pääsuunnittelija.
Riihimäen vanhin kansakoulu perustettiin Arolammille vuonna 1899. Nykyään tiloissa on pitopalvelu.
Amélie-les-crayons

| Amélie-les-crayons |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  alternative folk chanson française
Kotipaikka:  Ranska
Laulukieli:  ranska
Jäsenet:  Amélie-les-crayons, laulu, piano   Olivier Longre, kitarat, mandoliini, klarinetti, lyömäsoittimet, kellopeli, laulu   Antoine Amigues, kitarat, piano, laulu   Guillaume Clary, huilu, klarinetti, laulu  
Entiset jäsenet:  Heiko Wilhelm, piano, klarinetti, tuuba, laulu   Michel Caroline, haitari, laulu   Laurent Fellot, kontrabasso, lyömäsoittimet, laulu  
Aiheesta muualla
www.amelielescrayons.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amélie-les-crayons on ranskalainen indie-muusikko, laulaja-lauluntekijä. Amélie-les-crayonsin taustalla vaikuttaa aina myös yhtye, jonka soittajat vaihtuvat spektaakkelin mukaan. Tähän mennessä yhtyeellä on ollut kaksi kokoonpanoa.
Historia

Amélie-les-crayons, Heiko, Michel ja Laurent tapasivat toisensa vuonna 2002 ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia. Tällä kokoonpanolla yhtye toteutti ensimmäisen spektaakkelinsa (kuten virallisilla sivuilla yhtyeen musiikillisia aikakausia kuvaillaan). Yhtye aloitti julkaisemalla EP:n, joka sisälsi live- ja studioäänityksinä muutaman kappaleen. Tämän jälkeen he äänittivät ensimmäisen studioalbuminsa ja aloittivat ensimmäisen konserttikiertueensa. Albumi ja kiertue muodostavat ”spektaakkelin”. Ensimmäinen tällainen oli nimeltään Le tour de la question, jonka yhdeltä keikalta yhtyeen DVD on taltioitu. Tämän kiertueen aikana yhtye vieraili jopa Suomessa: he olivat Kuopion Viinijuhlien kutsuartisti, kun teemana oli ranskalaiset viinit vuonna 2004.
Amélie-les-crayonsin ensimmäinen studioalbumi myi yllätykselliset 30 000 kappaletta, mikä on harvinaista ranskalaiselle indie-artistille. Kokoonpano on voittanut myös useita palkintoja ja saanut erilaisia tunnustuksia musiikistaan.
Amélie-les-crayonsin rooli on edelleen hurmaava pikkutyttö, joka joissain biiseissä kamppailee aikuisuutensa kanssa.
Kokoonpano

Amélie-les-crayonsin musiikissa on paljon vaikutteita perinteisestä ranskalaisesta musiikista ja sen voi sanoa oleva alternative folkia. Amélie-les-crayons on yksi nouvelle scène françaisen johtavia astisteja. Amélie-les-crayons soittaa itse pianoa ja laulaa sekä säveltää ja sanoittaa.
Aiemmalla kokoonpanolla Amélie-les-Crayons julkaisi ensimmäiset levynsä ja DVD:n. Tällöin yhtyeeseen kuuluivat Amélie-les-crayonsin lisäksi:
Heiko Wilhelm: piano, klarinetti, tuuba, laulu
Michel Caroline: haitari, laulu
Laurent Fellot: kontrabasso, lyömäsoittimet, laulu
Vuonna 2007 julkaistavalla La porte plume -albumilla Amélie-les-crayonsin taustalla musiikkia tekevät:
Olivier Longre: kitarat, mandoliini, klarinetti, lyömäsoittimet, kellopeli, laulu
Antoine Amigues: kitarat, piano, laulu
Guillaume Clary: huilu, klarinetti, laulu
Diskografia

Le chant des coquelicots EP (2002)
Et pourquoi les crayons ? (2004)
Le tour de la question DVD (2006)
La porte plume (julkaistaan 2007)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (ranskaksi)
Amélie-les-crayons Last.fm:ssä (englanniksi)
Arolammi

| Arolammi |
| --- | --- |
 Kasvillisuutta Arolammen pohjoisrannalla.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Riihimäki 
Koordinaatit:  60°41′20″N, 24°47′47″E
Järvinumero:  21.023.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84  m 
Pinta-ala:  2,68  ha 
 fiArolammi 
Arolammi on Riihimäellä, Arolammen kylässä sijaitseva Vantaanjoen lampimainen laajentuma. Se on rehevä ja umpeen kasvava peltojen ympäröimä kosteikko. Alue on merkittävän arvokas vesi- ja rantalinnuston pesintä- ja ruokailupaikka. Lintujen pesimäaika Arolammella on 1.4. - 15.7.
Arolammen rantojen kasvillisuus on muuttunut paljon 8. helmikuuta 2003 rakennetun pohjapadon jälkeen. Pato on tasannut lammen vedenpinnan 84,5-85 metrin tasoon. Vedenpinnan nousu ja jääminen korkeammalle tasolle on ilmeisesit pysyvästi aiheuttanut lisää pajukkojen ja rantakoivujen jäämistä veden alle ja niiden poistamista rannoilta. Varsinkin Arolammen luoteispäädyssä puustoa ei juuri olekaan. Arolammen pohjassa on lähteitä, jotka ovat parantavat veden laatua. Lähteiden kohdalla vesi pysyy sulana talvellakin kylmimpiä viikkoja lukuun ottamatta.
Arolammen rantaa kiertävät eri kasvillisuusvyöhykkeet. Etelä- ja pohjoisrannalla on pajukkoluhtia. Itse lampea reunustaa rehevä saraikkorantaluhtavyöhyke, jossa kasvaa muun muassa viiltosaraa, vesihierakkaa, ruokohelpiä, mesiangervoa, viitakastikkaa, luhtasaraa, leveäosmankäämiä ja kurjenmiekkaa. Uloimpana vedessä on järviruohovyöhyke ja avovedessä kasvaa ulpukkaa. Alueen länsiosassa, Vantaanjoen varrella kasvaa haapoja, raitoja ja harmaaleppää.
Ympäröivä Arolammen kylä on saanut nimensä tästä lammesta.
Aabrahamin kirja

Aabrahamin kirja on osa Kallisarvoista helmeä, Myöhempien aikojen pyhien pyhänä pitämää kirjoitusta. Otsikon mukaan kyseessä on "Aabrahamin kirja, jonka profeetta Joseph Smith on kääntänyt papyrusteksteistä. Muutamien Egyptin maanalaisista hautakammioista peräisin olevien, haltuumme joutuneiden vanhojen aikakirjojen käännös. Aabrahamin Egyptissä ollessaan omakätisesti papyrukselle laatimat kirjoitukset, joita kutsutaan Aabrahamin kirjaksi." Aabrahamin kirja on ainut Kallisarvoisen helmen kirjoituksista, joiden alkuteksti, otsikossa mainitut papyrukset, on löydetty. Kirja on viime vuosina ollut intensiivisen tutkimuksen ja myös kiistelyn kohde.
Osa papyrusta, jota Joseph Smith käytti lähteenään. Hänen tulkintansa eroavat egyptologien käännöksestä.
Historia

Aabrahamin kirjan syntykertomus alkaa 1827 tai 1828, jolloin ranskalainen seikkailija ja harrastaja-arkeologi Antonio Sebolo sai Egyptin varakuninkaalta Muhammed Alilta luvan suorittaa arkeologisia kaivauksia Theban (nykyinen Luxor) kaupungin lähellä Ala-Egyptissä. Sebolo löysikin joukon muumioita, joista 11 oli niin hyväkuntoista, että hän päätti ottaa ne mukaansa Eurooppaan myydäkseen ne museoille. Sebolo kuitenkin kuoli yllättäen Triestessä, ja muumiot siirtyivät perintönä hänen sisarenpojalleen Michael H. Chandlerille. Hän peri myös muumioiden mukana olleet papyruskääröt. Muumiot lähettiin Chandlerille  Yhdysvaltoihin, jossa hän esitteli niitä maksua vastaan näyttelyissä. Vuonna 1835 hän saapui muumionäyttelyineen Kirtlandiin, Ohioon, jossa MAP-kirkon tuolloinen pääpaikka sijaitsi. Kirkon profeetta Smith tutustui näyttelyyn ja vakuuttui siitä, että mukana olleet papyrukset sisälsivät arvokkaita kirjoituksia. Hänen mukaansa yksi muumioiden mukana ollut papyrus sisälsi Aabrahamin itsensä kirjoittaman selostuksen elämästään, toinen taas sisälsi Joosefin omakätisen kirjoituksen. Smith osti muumiot papyruksineen 2 400 dollarilla ja alkoi kääntää papyruksia jumalallisen innoituksen avulla. Erinäisistä syistä käännöstyö kuitenkin viivästyi. Profeetta julkaisi Aabrahamin kirjan käännöksensä jatkokertomuksena "Times and Seasons" -lehdessä vuonna 1842. Myöhemmin kirjasta tuli osa vuonna 1851 julkaistua Kallisarvoista helmeä. Joosefin kirjaa Smith ei ennättänyt kääntää lainkaan.
Aabrahamin kirjan sisältö

Aabrahmin kirja jakautuu viiteen lukuun. Luku 1 kertoo Aabrahamin taistelusta epäjumalien palvontaa vastaan sekä maassaan että perheessään. Vastustuksensa takia Aabraham joutuu vangituksi ja Elkenan epäjumalan pappi yrittää uhrata hänet, mutta Jumala lähettää enkelinsä pelastamaan Aabrahamin (Smithin mukaan kuvajäljennös n:o 1 kuvaa tätä). Toinen luku kuvailee Aabrahamin vaellusta Kaldean Urista Kanaanin maahan, jonka Jumala on luvannut hänelle perintöosaksi, sekä hänen matkaansa Egyptiin pakoon nälänhätää. 3. luku kertoo Jumalan ilmestymistä Aabrahamille sekä hänen saamastaan näystä, jossa Jumala selittää hänelle tähtitieteen perusteita. Luvut 4 ja 5 sisältävät 1. Mooseksen kirjan 1. ja 2. lukuun perustuvan kertomuksen maailman luomisesta. Huomiota herättävää on, että luomistyö esitetään useamman jumalan yhteistyöksi. Jumalat luovat maailman.
Aabrahamin kirjan kuvajäljennökset

Ainakin kaksi taiteilijaa, heidän joukossaan kuvanleikkaaja Reuben Hedlock, jäljensivät papyruksista kolme kuvaa. Ne julkaistiin yhdessä Smithin laatimien selitysten kanssa "Times and Seasons" -lehdessä Aabrahamin kirjan liitteenä. Nykyään nämä kolme kuvajäljennöstä kuuluvat yhdessä Smithin selitysten kanssa Kallisarvoiseen helmeen. Nykyiset egyptologit eivät kuitenkaan pidä Smithin laatimia selityksiä uskottavina.
Aabrahamin kirjan kuvajäljennökset > Kuvajäljennös n:o 1

Smithin selityksen mukaan kuva esittää yritystä uhrata Aabraham. Aabraham makaa sidottuna alttariin, ja "Elkenan epäjumalain pappi" on aikeissa uhrata hänet. Alttarin alla olevat hahmot esittävät hänen mukaansa "Elkenan, Libnan, Makmakran, Kooraan ja faaraon jumalia". Egyptologien mukaan kuva esittää vainajan muumioimista. Suurin osa egyptologeista on sitä mieltä, että kuvassa esitetään Osiris-jumalan palsamointi. Osiris joutui mustasukkaisen veljensä Sethin surmaamaksi, mutta hänen uskollinen Isis-vaimonsa kokosi Osirikisen ruumiin palaset, jolloin tämä heräsi henkiin. "Elkenan epäjumalain pappi" on itse asiassa sakaalinpäinen Anubis (käsikirjoitus on vaurioitunut, joten hahmolta puuttuu pää), joka on balsamoimassa ruumista. Smithin jumalankuviksi arvelemat esineet ovat heidän mukaansa kanooppiruukkuja, joissa säilytettiin vainajan palsamoituja sisäelimiä. Kanooppiruukuissa kuvattiin yleensä "neljä Horus-lasta", joiden hahmoina olivat ihminen, paviaani, sakaali ja haukka. Pojat olivat nimeltään Imsety, Hapi, Duamutef ja Qebhesenuef. Tällaisia kanooppiruukkuja on esillä useissa museoissa. Siivekäs hahmo, jonka Smith on tulkinnut "Herran enkeliksi", on egyptologien käsityksen mukaan vainajan sielu, joka Osiriksen tapauksessa on lentämässä sisään hänen suuhunsa herättämään hänet henkiin.
Aabrahamin kirjan kuvajäljennökset > Kuvajäljennös n:o 2

Smith antoi useita selityksiä tämän kuvion osille. Kuvion keskus kuvaa hänen mukaansa Kolobia, tähteä, joka on lähinnä Jumalan asumusta. Osa kuvioista kuvasi hänen mukaansa tähtiä ja taivaankappaleita, osasta hän taas totesi, että niiden selitys "ilmoitetaan Herran hyväksi näkemänä aikana".
Egyptologien mukaan kyseessä on hypocephalus eli kuvio, joka asetettiin muumion pään alle ohjaamaan häntä hänen matkallaan tuonpuoleiseen. Hypocephalus sisältää viittauksia jumaliin, jotka vainaja tulee kohtaamaan tuonpuoleisessa, ja antoi ohjeita heidän kohtaamisekseen. Hypocephalus on yleinen osa Kuolleiden kirjaan kuuluvaa Hengitysten kirjaa. Hypocephalus oli aina henkilökohtainen, eikä niitä ole kahta samanlaista.
Aabrahamin kirjan kuvajäljennökset > Kuvajäljennös N:o 3

Smithin mukaan tämä kuva esittää Aabrahamia istumassa faaraon valtaistuimella pohtimassa tähtitieteen perusteita. Hahmo Aabrahamin takana oli hänestä "kuningas faarao, jonka nimi käy ilmi hänen päänsä yläpuolella olevista kirjoitusmerkeistä". Aabrahamin edessä seisoo "faaraon, Egyptin kuninkaan, ruhtinas". Egyptologien mielestä kuva esittää kuolleen tuomitsemista Osiris-jumalan valtaistuimen edessä. Osiriksen edessä seisoo oikeuden ja totuuden jumalatar Maat, joka pitää kädessään sulkakynää.
Papyrusten katoaminen ja löytyminen

Joseph Smithin kuoleman jälkeen hänen omistamansa papyrukset ja muut egyptiläiset esineet siirtyivät hänen äitinsä Lucy Mack Smithin haltuun. Tämän kuoltua 14. toukokuuta 1856 esineet peri Joseph Smithin leski Emma Hale Smith. Toukokuun 25. päivänä 1856 Emma myi muumiot ja papyrukset Abel Combs -nimiselle miehelle, joka puolestaan myi ne edelleen St. Louisissa sijaitsevalle museolle. Vuonna 1863 ne myytiin edelleen Chicago Museumille, jossa niiden arveltiin pitkään tuhoutuneen Chicagon suuressa palossa. Tosiasiassa näin ei kuitenkaan ollut. Kaksi papyruksista oli jäänyt Abel Combsin taloudenhoitajattaren haltuun. Hänen tyttärensä Alice Heusser tarjosi niitä vuonna 1918 New Yorkin Metropolitan Museum of Artille. Museo osti ne vuonna 1947 Alice Heusserin leskeltä. Tutkija Aziz S. Atiya Utahin valtionyliopistosta löysi sattumalta 11 katkelmaa papyruksista toukokuussa 1966 Metropolitan Museumista. Koska papyrukset olivat katkelmallisia, iältään suhteellisen nuoria ja sisällöltään tunnettuja, museo suostui lahjoittamaan ne MAP-kirkolle vuonna 1967.
Oli selvää, että Smith oli aikoinaan omistanut nämä papyrukset. Fragmenttien takapuolelle oli nimittäin piirtynyt kuvia Kirtlandin temppelistä Ohiossa sekä kaupungin pohjapiirrosta. Lisäksi papyrukset sisälsivät Aabrahamin kirjaan liitetyn kuvajäljennöksen numero 1. Ammattitaitoiset egyptologit saattoivat nyt tutkia papyruksia ja verrata niiden sisältöä Smithin kääntämään Aabrahamin kirjaan. MAP-kirkon tukema tutkimuslaitos Foundation for Ancient Research and Mormon Studies (FARMS) julkaisee kirjoitusta koskevia tutkimuksia ja järjestää konferensseja asian tiimoilta.
Aiheesta muualla

Aabrahamin kirja suomeksi
Kuvajäljennös n:o 1
Kuvajäljennös n:o 2.
Kuvajäljennös n:o 3.
Archánes (palatsi)

| Archánes> Αρχάνες.Sijainti |
| --- | --- |
 Archánes
Koordinaatit:  35°13′52″N, 25°9′40″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Archánes, Archánes-Asteroúsia, Iraklion, Kreeta
Historia
Tyyppi:  palatsi ja asutus
Ajanjakso:  1900–1200 eaa.
Huippukausi:  1900–1425 eaa.
Kulttuuri:  minolainen kulttuuri
Infobox OKNimi-testi OK: 
Archánes (kreik. Αρχάνες; myös transl. Arhánes) on minolaisaikaisen palatsin ja asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Archánesin kaupungissa Archánes-Asteroúsian kunnassa. Kohde on saanut nimensä nykyisestä kaupungista. Sen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia

Archánesin palatsin arvioidaan olleen rakennettu noin vuonna 1900 eaa. samaan aikaan muiden suurten minolaisten palatsien kanssa. Se tuhoutui maanjäristyksessä 1700-luvulla eaa. ja uudelleen 1600-luvulla eaa., ja jälleenrakennettiin kummallakin kerralla. Lopullisesti se tuhoutui noin vuonna 1450 eaa. Paikan arvioidaan kuitenkin säilyneen käytössä myös mykeneläisellä jälkipalatsikaudella noin vuoteen 1200 eaa. saakka.
Archánesin palatsin käytössä oli lähellä sijaitseva Fournín hautausmaa, joka on merkittävin tunnettu minolainen hautausmaa. Lisäksi lähellä ovat sijainneet muun muassa Anemóspilian pyhäkkö sekä Gioúchtas- eli Juktasvuoren vuorenhuippupyhäkkö.
Aluetta tutki ensimmäisenä Arthur Evans. Systemaattiset kaivaukset aloittivat Giánnis Sakellarákis ja Éfi Sapouná (myöh. Sapouná-Sakellaráki) vuonna 1964.
Rakennus ja löydökset

Palatsin rauniot ovat Archánesin kaupungin alla. Palatsin on arvioitu olleen suunnilleen samankokoinen kuin Knossoksen ja Faistoksen palatsit. Palatsi on sijainnut noin kahdeksan kilometriä Knossoksen palatsista etelään. Palatsin tutkittu pääosa sijaitsee Áno Archánesissa kaupunginosassa, joka tunnetaan nimellä Tourkogeitoniá (”Turkkilaiskaupunginosa”). Palatsista on kaivettu tähän mennessä muun muassa monumentaalinen sisäänkäynti, jossa on propylon, erilaisia huoneita, portaikkoja ja valokuilu, pyhäkkö, varastohuoneita sekä osa palatsin keskuspihasta. Osia palatsista on löydetty myös muualta kaupungista. Näihin kuuluu muun muassa sisterni, osa teatterialueesta, palatsin arkisto sekä muurien osia. Palatsia ei ole kuitenkaan voitu kaivaa ja tutkia kokonaan, koska se on suureksi osaksi rakennusten peittämä.
Rakennus on todennäköisesti ollut kaksikerroksinen ja se on ollut koristeltu seinämaalauksilla. Raunioista on löydetty muun muassa erilaisia saviastioita, rituaaliesineitä, norsunluisia idoleita, savesta tehty minolaisen talon pienoismalli sekä lineaari-A-tauluja.
Koska palatsi on sijainnut hyvin lähellä Knossosta eikä paikkaa ole voitu tutkia kokonaan, on myös epäilty sitä, olisiko kohde todella ollut palatsi termin tiukimmassa merkityksessä. Toisaalta rakennus on löytöjen perusteella ollut sekä hallinnollisessa, kaupallisessa että uskonnollisessa käytössä, se on suurikokoinen, ja sen arkkitehtuurissa on kaikki palatsien keskeiset piirteet.
Kohde ei ole säännöllisesti avoinna yleisölle, mutta osia siitä voi nähdä kadulta. Alueelta tehtyjä esinelöytöjä on esillä Archánesin arkeologisessa museossa.
Archánesin palatsista löydetty savesta tehty minolaisen talon pienoismalli noin vuodelta 1600 eaa. Entisöity. Iraklionin arkeologinen museo.
Andreas Hallén

Andreas Hallén
Johan Andreas Hallén (22. joulukuuta 1846 Göteborg – 11. maaliskuuta 1925 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari, kuoronjohtaja, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi.
Teokset

Historiallisesti merkittävimpiä ovat Hallénin oopperat, etenkin Harald Viking, joka oli ensimmäinen kokonaan wagneriaanisin periaattein luotu ruotsalaisooppera. Hallitsevia genrejä Hallénin uralla olivat oopperan ohella orkesteri- ja kuoroteokset. Kamarimusiikkia hän ei tehnyt varhaisten teostensa jälkeen eikä säveltänyt juuri soolopianollekaan. Hän sävelsi silti lauluja ensisijaisesti lauluäänelle ja pianolle, mutta myös orkesterisäestyksellä ja kaksi lauluduettoina.
Vaikka Hallén pääsi maineeseen "Ruotsin Wagnerina", hän ei ollut Wagnerin kritiikitön seuraaja. Kirjoituksessaan vuodelta 1890 hän totesi, että mallina ei kannattaisi käyttää Wagnerin myöhäisiä teoksia vaan keskikauden tuotantoa. Tyyli Hallénin myöhemmissä oopperoissa (Hexfällan, Waldemarsskatten) on varsin erilainen kuin Harald Viking -teoksessa. Niissä säveltäjä oli antanut lauletulle melodialle keskeisemmän aseman. Johtoaiheita onkin näissä myöhemmissä oopperoissa vähän, eikä niitä käytetä sinfonisesti vaan ajoittain juonenkäänteiden sitä edellyttäessä.
Hallénin orkesteriteoksista useimmat ovat yksiosaisia. Hän vältti perinteisiä genrejä, kuten sinfoniaa. Lisztin mallin mukaan hän kuitenkin sävelsi ensimmäisenä ruotsalaisena säveltäjänä sinfonisia runoja (kaikkiaan neljä). Orkesterituotantoon kuuluu myös kaksi rapsodiaa, joista toinen perustui ruotsalaisiin kansansävelmiin. Hallénin kuoroteoksissa kuoroa käytetään joskus orkesterin ja joskus yksittäisen soittimen rinnalla, toisinaan myös a cappellana. Hallénin kuoroteoksissa kuuluu henkilökohtaisempi tyyli, jossa Wagner-vaikutteet yhdistyvät muihin innoituksen lähteisiin.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja