stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Angoulêmen sarjakuvafestivaalien parhaan albumin palkinto
Palkittuja teoksia

1976: Hugo Pratt: La ballade de la mer salée (suom. Corto Maltese Etelämerellä)
1977: Hans G. Kresse: Punanahka: Ukkosen herrat.
1978: José Antonio Muñoz ja Carlos Sampayo: Alack Sinner 1; Jacques Martin: Alix: Karthagon aave
1981: Didier Comès: Silence
1985:  François Schuiten ja Benoît Peeters: Kuumetta Urbicandessa
1987: Hugo Pratt ja Milo Manara: Intiaanikesä
1988: Art Spiegelman: Maus: Selviytyjän tarina
1989: Alan Moore ja Dave Gibbons: Vartijat
1990: David Lloyd ja Alan Moore: V niin kuin verikosto
1992: Bill Watterson: Lassi ja Leevi
1993: Edith ja Yann: Basil ja Victoria: Jack
1996: Baru: Auringon valtatie
1996: Jeff Smith: Luupäät
1999: Dupuy ja Berberian: Jeanin elämää
2002: Christophe Blain: Maalari ja merirosvo: Amerikkaan
2004: Manu Larcenet: Pieniä voittoja
2005: Marjane Satrapi: Luumukanaa
2006: Gipi: Merkintöjä sotatarinaa varten
2007: Shigeru Mizuki: Nonnonbā to ore
2008: Shaun Tan: The Arrival
2009: Winshluss: Pinocchio
2010: Riad Sattouf: Pascal Brutal cube, Plus fort que les plus forts
2011: Manuele Fior: Cinq mille kilomètres par seconde
2012: Guy Delisle: Merkintöjä Jerusalemista
2013: Christophe Blain: Quai d’Orsay, Chroniques diplomatiques, Tome 2 (suom. Ulkoministeriö: Diplomaattisia merkintöjä. Toinen osa.)
2014: Alfred: Come prima
2015: Riad Sattouf: Tulevaisuuden arabi 1. Lapsuus Lähi-idässä (1978–1984)
2016: Richard McGuire: Here
2017: Philippe de Pierpont: Paysage après la bataille
2018: Jérémie Moreau: La saga de Grimr
2019: Emil Ferris: My Favorite Thing Is Monsters
2020: Florent Grouazel ja Younn Locard: Révolution, tome 1 : Liberté
2021: David L. Carlson ja Landis Blair: The Hunting Accident: A True Story of Crime and Poetry
2022: Marcello Quintanilha: Écoute, jolie Márcia
2023: Martin Panchaud: La Couleur des choses
Alla Rakha

Alla Rakha
Alla Rakha Qureshi (29. huhtikuuta 1919 Jammu – 3. helmikuuta 2000 Mumbai) oli intialainen tablansoittaja, säveltäjä ja sovittaja. Hän tuli tunnetuksi Ravi Shankarin yhteistyökumppanina, mutta hän sävelsi myös musiikkia lukuisiin intialaisiin elokuviin.
Rakha syntyi dograkansaan kuuluneeseen islaminuskoiseen perheeseen ja oppi äidinkielenään dogrin. Perheen isä ei suhtautunut suopeasti poikansa musiikkiharrastukseen. Poika kuitenkin lähti kotoa opiskelemaan Lal Mohamedin johdolla. Hän sai opetusta lisäksi laulaja Ashiq Ali Khanilta. Hän pääsi Lahoressa tapaamaan Lal Mohamedin opettajan, Punjabin koulukuntaa (gharana) johtaneen Mian Qadir Bakshin. Rakha teki Bakshiin vaikutuksen ja pääsi tämän suojatiksi. Bakshilla itsellään ei ollut poikaa, joten hän adoptoi Rakhan muodollisesti ja piti tätä koulukuntansa tulevana johtohahmona.
Rakha aloitti työskentelyn All India Radion palveluksessa vuonna 1936. Hän jätti radiotyön vuonna 1943 luodakseen uraa elokuvamusiikin tekijänä. Vuonna 1958 hän lopetti myös elokuvatyön ja kiersi Ravi Shankarin kanssa maailmalla. Kaksikon välinen yhteistyö jatkui lähes kolme vuosikymmentä. Shankarin ohella Rakhan yhteistyökumppaneihin kuuluivat Ali Akbar Khan ja jazzrumpali Buddy Rich, jonka kanssa yhteistyössä syntyi albumi Rich à la Rakha (1968). Rakha itse pysytteli Intian klassisen perinteen sisällä, mutta vaikutti tablan popularisoijana myös länsimaiseen musiikkiin. Hän oli avainasemassa tablan ja klassisen intialaisen musiikin tuntemuksen lisäämisessä kansainvälisellä tasolla.
Rakha perusti vuonna 1985 Mumbaihin nimeään kantavan musiikki-instituutin. Hän sai vuonna 1977 Padma Shrin ja vuonna 1982 Sangeet Natak Akademin palkinnon.
Rakha kuoli sydäninfarktiin päivä sen jälkeen, kun hänen tyttärensä Razia oli yllättäen kuollut leikkauksen jälkeen. Leskeksi jäi Bavi Begum. Rakhalla oli myös tytär Khurshid sekä pojat Zakir Hussain, Fazal Qureshi ja Taufique Qureshi. Kaikista pojista tuli tablansoittajia, joista tunnetuimmaksi kansainvälisesti nousi Zakir Hussain.
Act 1

| Act 1 Tarja Turunen |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : El Teatro Circulo, Argentiina
 Julkaistu: 24. elokuuta 2012
 Tyylilaji: ooppera, pop rock, sinfoninen rock, goottirock, klassinen rock
 Kesto: 123.48
 Levy-yhtiö: earMUSIC
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 12.
Tarja Turusen muut julkaisut
| What Lies Beneath 2010 | Act 1 2012 | Colours in the Dark 2013 |
Act 1  on Tarja Turusen livealbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2012. Albumi on äänitetty maaliskuussa Teatro El Circulossa, Argentiinassa. Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin "Into the Sun".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Anteroom of Death – 4.20  My Little Phoenix – 4.42  Dark Star – 4.44  Naiad – 7.34  Falling Awake – 5.15  I Walk Alone – 4.27  Little Lies – 4.23  Into the Sun – 4.31  Nemo – 5.03 (Nightwish-cover)  Never Enough – 4.55  Still of the Night – 6.41 (Whitesnake-cover)  In for a Kill – 5.07 Kokonaiskesto: 01:01:42 :  CD 2 Boy and the Ghost – 4.29  Lost Northern Star – 4.38  Ciarán's Well – 3.40  Tired of Being Alone – 5.56 (säv. Tarja Turunen & Schiller)  Were Were You Last Night / Heaven Is a Place On Earth / Livin' On a Prayer (Medley) – 4.05  Underneath – 5.40  Oasis / The Archive of Lost Dreams – 4.17  Crimson Deep – 7.35  The Phantom of the Opera – 6.48 (Nightwish-cover)  Die Alive – 4.11  Until My Last Breath – 4.40  Over the Hills and Far Away – 6.07 (Gary Moore -cover) Kokonaiskesto: 01:02:06
Kokoonpano

Tarja Turunen – laulu, piano
Julián Barrett – kitarat
Alex Scholpp – kitarat
Doug Wimbish – basso
Kevin Chown – basso
Mike Terrana – rummut
Christian Kretschmar – kosketinsoitin
Max Lilja – sello
Arvostelut

Imperiumi.net:
Inferno:
Kaaoszine.fi:
Metal.de:
Soundi:
Aiheesta muualla

Act 1 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Act 1 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Aki Rahunen

Aki Rahunen (s. 24. joulukuuta 1971 Helsinki) on suomalainen entinen tennispelaaja.
Hän on nuorten kaksinpelin Euroopan mestari vuodelta 1989. Hänen korkein sijoituksensa miesten maailmanlistalla on vuodelta 1990 57:s, joka on neljänneksi korkein suomalaissijoitus Jarkko Niemisen, Emil Ruusuvuoren ja Veli Paloheimon jälkeen. Rahusen korkein listasijoitus nelinpelissä oli parhaimmillaan 981:s. Hän on voittanut viisi Suomen mestaruutta vuosina 1989–1993. Rahunen ei voittanut urallaan yhtään ATP-turnausta.
Aki Rahunen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja hän on työskennellyt muun muassa Salcomp Oyj:n Intian tehtaan talousjohtajana.
Aiheesta muualla

Rahunen Davis Cupin sivuilla
Allard

Allard P1 Sports vuodelta 1948.
Allard Motor Company oli brittiläinen autonvalmistaja, joka toimi vuosina 1936–1966. Tehtaan perusti Lontooseen Sydney Allard, ja sen autoissa oli aikoinaan yksi parhaimmista paino-teho-suhteista.
Allard toimitti lukuisia kilpa-autoja sijoittamalla amerikkalaisia moottoreita brittiläisten autojen runkoihin, jolloin syntyi tehokkaita yhdistelmiä. Allardin autoilla ovat ajaneet muun muassa kilpa-ajat Carroll Shelby ja Masten Gregory.
Autojen valmistus lopetettiin 1966 Sydney Allardin kuoltua, kun Allardin tehdas paloi samana vuonna ja suurin osa autojen suunnitelmista ja tiedoista tuhoutui.
Oy Ford Ab toi 1950-luvulla Suomeen muutamia Allard-autoja. Suomalaiset osallistuivat niillä muun muassa Monte Carlo -ralliin ja Jyväskylän Suurajoihin. Suomessa autoa mainostettiin toisinaan ”Ford Allardina”, vaikka kyseessä oli täysin itsenäinen automerkki. Uusina ja käytettyinä tuodut autot yhteen laskien Suomeen on arvioitu tulleen 12 Allardia.
Alma tädin illuusio

| Alma tädin illuusio Sleepy Sleepers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1983
 Tyylilaji: huumorirock
 Kesto: 56.30
Listasijoitukset
  Suomi: 3. (marraskuu 1983)
Sleepy Sleepersin muut julkaisut
| Sleepy Sleepers in the Rio 1982 | Alma tädin illuusio 1983 | Chinese Nights 1983 |
Alma tädin illuusio on Sleepy Sleepersin albumi, joka on ilmestynyt vuonna 1983.
Levystä tehtiin myös englanninkielinen versio, joka julkaistiin nimellä Chinese Nights.
Kappaleet

Paavo ja Ahti – 4.53
Jalasmökissä juhlitaan – 4.53
Madam, tuokaa nakki – 5.34
Mogo mogo – 5.07
Älykääpiö No 1 – 6.47
Ei sikajuoksua – 4.47
Kotkan kaupallinen ruusu – 6.35
A.I.D.S. – 4.50
Zu hai – 4.31
Ege ege ege – 4.31
Allardt

Allardt on ainakin seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anders Allardt (1855–1942), kirjailija ja historioitsija
Erik Allardt (1925–2020), sosiologian professori ja akateemikko
Karin Allardt-Ekelund (1895–1990), kirjallisuushistorioitsija ja pedagogi
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Allar Raja

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Allar Raja tuulettaa MM-pronssia 2015. |  Allar Raja tuulettaa MM-pronssia 2015. |  Allar Raja tuulettaa MM-pronssia 2015. |  |
Maa:  Viro
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Eton 2006 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Poznań 2009 | pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Aiguebelette 2015 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Sarasota 2017 | pariaironelonen |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 2008 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Brest 2009 | pariairokaksikko |  |
|  Kultaa | Varese 2012 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Brandenburg 2016 | pariaironelonen |  |
|  Hopeaa | Montemor-o-Velho 2010 | pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | Plovdiv 2011 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Varese 2021 | pariaironelonen |  |
Allar Raja (s. 22. kesäkuuta 1983 Sindi, Pärnumaa) on virolainen soudun olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari. Hän edustaa Kalev RC -seuraa ja on pituudeltaan 189 cm.
Raja kuului Viron pariaironeloseen, joka saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 sekä sijoittui neljänneksi Lontoossa 2012, kuudenneksi Tokiossa 2021 ja yhdeksänneksi Pekingissä 2008.
Raja on saavuttanut MM-kilpailuissa pariairokaksikossa pronssia 2009 sekä sijoittunut seitsemänneksi 2011 ja kahdeksanneksi 2010. Pariaironelosessa hän on saanut MM-pronssia 2006, 2015 ja 2017 sekä sijoittunut viidenneksi 2013, 2014 ja 2022 sekä kahdeksanneksi 2007 ja 2023.
Raja on saavuttanut EM-kilpailuissa pariairokaksikossa kultaa 2009 ja hopeaa 2010. Pariaironelosessa hän on voittanut Euroopan-mestaruuden 2008, 2012 ja 2016, saanut EM-hopeaa 2011 ja EM-pronssia 2021 sekä sijoittunut neljänneksi 2020, viidenneksi 2007 ja 2022 ja kuudenneksi 2014.
Anna Kujanperä

| Anna Kujanperä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kakkospolttaja
Seura:  -
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
1994 - 2008:  Oulun Lippo Pattijoen Urheilijat Kirittäret
Anna Kujanperä (s. 13. helmikuuta 1979) on suomalainen pesäpalloilija.
Kujanperä edusti urallaan Superpesiksessä Oulun Lippoa, Pattijoen Urheilijoita ja Jyväskylän Kirittäriä. Kujanperä saavutti yhden SM-kullan kaudella 1995, viisi SM-hopeaa kaudella 1996, kaudella 1998, kaudella 1999, kaudella 2000 ja kaudella 2004 ja yhden SM-pronssin kaudella 1997. Kujanperä pelasi yhden Itä–Länsi-ottelun vuonna 1999. Hän pelasi ulkokentällä kakkospolttajana. Kujanperä pelasi 176 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi kunnaria ja 32 tavallista juoksua, toi 177 juoksua ja keräsi 564 kärkilyöntipistettä. Kujanperä pelasi 48 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja kolme tavallista juoksua, toi 39 juoksua ja keräsi 146 kärkilyöntipistettä. Kujanperä pelasi kuusi Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi viisi juoksua ja keräsi 20 kärkilyöntipistettä.
Aléxandros Schinás

Aléxandros Schinás.
Aléxandros Schinás (kreik. Αλέξανδρος Σχινάς) (1870 Vólos – 6. toukokuuta 1913) oli kreikkalainen anarkisti, joka ampui Kreikan kuninkaan Yrjö I:n Salonikissa vuonna 1913.
Elämä

Schinás oli asunut Yhdysvalloissa, jossa hän oli töissä 5th Avenue Hotelissa New York Cityssä. Tarjoilijat muistivat hänet uhmakkaana sosialistina, joka kirjoitti aiheesta kirjoja. Hän vietti vapaa-aikansa Manhattanilla, missä hän otti osaa moniin sosialistisiin keskusteluihin. Schinás vastusti monarkiaa ja aristokratiaa.
Myöhemmin Schinás meni anarkistiseen kouluun Kreikkaan, missä hän vastusti hallitusta ja monarkiaa. Kaksi koulun johtajaa pidätettiin ja vangittiin, mutta Schináksen onnistui paeta. Viranomaiset löysivät monta anarkistista ja kuningasvastaista kirjaa.
Rikos

Schinás ampui aamukävelyllä ollutta Kreikan kuningasta Yrjö I:tä Salonikissa  klo 5:15 18. maaliskuuta (5. maaliskuuta, Kreikassa juliaaninen kalenteri) vuonna 1913. Luoti osui kuninkaan paksusuoleen ja mahalaukkuun. Kuningas vietiin sairaalaan, mutta hän oli jo kuollut matkalla. Poliisi vei Schináksen selliin. Schinás ei suostunut tunnustamaan murhaa. Erään virkamiehen sanottua, että hän on ”isänmaan loinen”, Schinás sanoi vastustavansa hallituksia, jotka tukevat monarkiaa.
Schinás pysyi tyynenä oikeudenkäynnissä. Hän väitti pyytäneensä kuninkaalta rahaa ja, kun kuningas oli kieltäytynyt, ampunut tämän. Kreikan hallitus väitti, että Schinás oli alkoholisti. Schinás kuoli putoamalla Salonikissa poliisilaitoksen ikkunasta 6. toukokuuta 1913. Viranomaisten mukaan hän teki itsemurhan.
Tulkinnat

Murhan motiivia ei ole selvitetty. Eräiden arvelujen mukaan Schináksen oli palkannut Bulgaria, joka oli katkeroitunut Kreikalle siitä, että tämä oli anastanut Bulgarialta alueita. Toinen vaihtoehto oli se, että Itävalta-Unkari oli palkannut Schináksen. Kolmas vaihtoehto oli, että Saksa olisi palkannut hänet, koska Saksan ja Kreikan kuningashuoneiden välillä saattoi olla kaunaa. Millekään näistä väitteistä ei kuitenkaan löytynyt näyttöä.
Aiheesta muualla

Kathimerini-lehden artikkeli Thessalonikissa tehdyistä murhista (kreikaksi)
Anna Kristina Silahka

Anna Kristina Silahka (1757–1826) oli suomalainen pietisti, uskonnollinen visionääri ja saarnaaja. Hän oli keskeisessä roolissa herätysliikkeessä Kokkolan ympäristössä.
Anna Kreetta Gribajcevic

Anna Kreetta Gribajcevic on alttoviulisti. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Matti Hirvikankaan johdolla ja sai myös Saksassa opetusta Diemut Poppenilta ja Kim Kashkashianilta. Hän on ollut sooloalttoviulistina Sinfonia Lahdessa (2000–2007) ja sitten Turun filharmonisessa orkesterissa.
Gribajcevic on toiminut solistina myös muiden muassa Radion sinfoniaorkesterin, Tapiola Sinfoniettan ja Philharmonia-orkesterin kanssa. Hän on myös aktiivinen kamarimuusikko ja Omenapuun varjossa -tapahtuman taiteellinen suunnittelija.
Gribajcevic esiintyi solistina Kalevi Ahon alttoviulukonserton kantaesityksessä Rovaniemellä 27. marraskuuta 2007.
Angra do Heroísmo

| Angra do Heroísmo |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Angra do Heroísmon sijainti Azorien kartalla
 Koordinaatit: 38°39′N, 27°13′W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Azorit
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Álamo de Meneses
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  239 km²
Väkiluku (2011):  35 402
 – Väestötiheys:  148,1 as./km²
 
 www.cm-ah.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Angra do Heroísmo on kunta Terceiran saarella, Azoreilla. Sen pinta-ala on 239,0 km² [lähde? ] ja väkiluku noin 35 400.
Angra do Heroísmon nykyisenä pormestarina toimii José Pedro Parreira Cardoso. Kaupunki otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1983 [lähde? ].
Freguesiat

Altares
Cinco Ribeiras
Doze Ribeiras
Feteira
Nossa Senhora da Conceição
Porto Judeu
Posto Santo
Raminho
Ribeirinha
Santa Bárbara
Santa Luzia
São Bartolomeu de Regatos
São Bento
São Mateus da Calheta
São Pedro
Sé
Serreta
Terra Chã
Vila de São Sebastião
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angra do Heroísmo Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Azorien kunnat
Angra do Heroísmo
Calheta
Horta
Lagoa
Lajes das Flores
Lajes do Pico
Madalena
Nordeste
Ponta Delgada
Povoação
Praia da Vitória
Ribeira Grande
Santa Cruz da Graciosa
Santa Cruz das Flores
São Roque do Pico
Velas
Vila do Corvo
Vila do Porto
Vila Franca do Campo
Aristeas

Aristeas (m.kreik. Ἀριστέας) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Aristeas Afrodisionlainen (toimi n. 117–138 jaa.), kuvanveistäjä yhdessä Papiaan kanssa
Aristeas Prokonnesoslainen (600-luku eaa.), runoilija ja ihmeidentekijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aristeas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alla Džiojeva

Allæ Džioty vuonna 2011.
Allæ Džioty (oss. Джиоты Алыксандыры чызг Аллӕ, Džioty Alyksandyry čyzg Allæ, ven. Алла Александровна Джиоева, Alla Aleksandrovna Džiojeva, s. 1949) on eteläossetialainen poliitikko, joka toimi opetusministerinä 2002–2008. Hän otti osaa vuoden 2011 presidentinvaaleihin, joiden tuloksen korkein oikeus mitätöi.
Džioty opiskeli Odessan yliopistossa ja opetti Tskhinvalissa venäjän kieltä ja kirjallisuutta ja toimi koulun rehtorina.
Džioty tuki Eduard Kokoitya, joka nimitti hänet opetusministeriksi 2002. Kokoity erotti hänet 2008, minkä jälkeen häntä vastaan nostettiin syytteitä ja hänet asetettiin kotiarestiin.
Etelä-Ossetian vuoden 2011 presidentinvaalit

Džioty asettui presidenttiehdokkaaksi vuoden 2011 vaaleihin. Ensimmäisellä 13. marraskuuta kierroksella hän sai 25,37 % äänistä ja hätätilaministeri Anatoli Bibyly 25,44 %. Toisella kierroksella 27. marraskuuta Džioty sai 58,9 % äänistä.
Virallisia tuloksia ei julkaistu, koska vaalien jälkeen hallitseva Yhtenäisyys-puolue syytti Džiotya äänestäjien pelottelusta ja äänten ostamisesta. Etelä-Ossetian korkein oikeus päätti kahden päivän päästä peruuttaa vaalien tuloksen, ja määräsi uudet vaalit maaliskuun 25. päivälle. Päätöksen jälkeen Tskhinvalissa oli mielenosoituksia. Väistyvä presidentti Eduard Kokoity erotti ennen kautensa päättymistä korkeimman oikeuden presidentin ja yleisen syyttäjän, mutta parlamentti kumosi tämän.
Džioty ilmoitti boikotoivansa laittomina pitämiään uusia vaaleja ja vaati virkaatekevää presidenttiä Vadim Brovtsevia luovuttamaan vallan hänelle.
9. helmikuuta 2012 Etelä-Ossetian poliisi haki Džiotya kuulusteluihin, jolloin hän sai sairauskohtauksen ja joutui sairaalaan. Venäläinen iltapäivälehti Life News kertoi Džiotyn kollegoiden kertoneen, että naamioituneet miehet pahoinpitelivät hänet. Maan sisäministeri kielsi tämän.
Bibyly ilmoitti helmikuussa, ettei ota osaa uuteen vaaliin.
Younès Belhanda

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Avignon, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 senttimetriä
Junioriseurat
1997–1998 1998–2003 2003–2009:  RC Aramonais  MJC Avignon  Montpellier
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009–2013 2013–2017 2016 2016–2017 2017–2021 |  Montpellier  Dynamo Kiova →  Schalke 04 →  Nice  Galatasaray | 127 (26) 22 (6) |
Maajoukkue
| 2010 2010– |  Ranska U-20  Marokko | 4 (0) 58 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. syyskuuta 2019.
Younès Belhanda (s. 25. helmikuuta 1990 Avignon, Ranska) on marokkolainen jalkapalloilija.
Seurajoukkueura

Belhanda on edustanut ammattilaisurallaan vuodesta 2009 lähtien Montpellier’ta. Hän liittyi joukkueen junioreihin vuonna 2003. Belhanda aloitti uransa ammattilaisena Montpellier’n noustua Ranskan pääsarjaan kaudeksi 2009–2010 ja solmi joukkueen kanssa kolmen vuoden sopimuksen heinäkuussa 2009. Belhanda pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 8. elokuuta 2009 kotiottelussa Paris Saint-Germainia vastaan. Hän sai ottelun aika myös keltaisen kortin. Belhandan avausmaali syntyi 19. syyskuuta 2009 kotiottelussa Marseillea vastaan. Hän pelasi alkukaudesta aloituskokoonpanossa, mutta myöhemmin kauden loppua kohden Belhandan rooli vaihtui vaihtopelaajan rooliin. Hän sai kahden keltaisen myötä ensimmäisen punaisen kortin 13. tammikuuta 2010, vierasottelussa Monacoa vastaan.
Kaudella 2010–2011 Belhanda pelasi pääosin aloituskokoonpanossa pelintekijän roolissa ja ajoittain myös laidoilla. Hän pelasi kauden aikana 36 ottelua Ranskan pääsarjassa, joissa hän teki yhteensä kolme maalia. Kauden avausmaali syntyi kotiottelussa Sochaux'ta vastaan. Kauden päätteeksi Belhanda oli saavuttamassa Ranskan liigacupissa hopeaa, kun joukkue hävisi loppuottelussa Marseillelle maalein 1–0.
Seurajoukkueura > Dynamo Kiova

Belhanda siirtyi heinäkuussa 2013 Dynamo Kiovaan. Hän pelasi avauskaudellaan 22 sarjaottelua Ukrainan valioliigassa, joissa hän teki kuusi maalia. Belhanda teki muun muassa kolme maalia Metalurh Donetskia vastaan, kun Dynamo Kiova voitti ottelun maalein 9–1.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Belhanda edusti aluksi nuorten tasolla Ranskan alle 20-vuotiaita kahden ottelun verran. Vuodesta 2010 lähtien hän on edustanut aikuisten tasolla Marokkoa. Belhanda pelasi ensimmäisen maaottelunsa Marokon paidassa 17. marraskuuta 2010 Pohjois-Irlantia vastaan.
Maajoukkueura > Afrikan-mestaruuskilpailut 2012

Belhanda valittiin Marokon joukkueeseen vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän pelasi Marokon avausmiehistössä. Kisat päättyivät Marokon osalta alkulohkoon. Belhanda onnistui kerran maalinteossa Marokon viimeisessä ottelussa Nigeriä vastaan.
Maajoukkueura > Afrikan-mestaruuskilpailut 2013

Belhanda valittiin Marokon joukkueeseen myös vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän pelasi Marokon avausmiehistössä. Kisat päättyivät Marokon osalta alkulohkoon, pelattuaan kaikki kolme ottelua tasan.
Saavutukset > Seurajoukkueissa

Ranskan liigacup
Hopeaa: 2011
Ranskan mestaruus: 2012
Ukrainan cup: 2014
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Ligue 1:n kuukauden pelaaja: marraskuu 2011
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Younès Belhanda Wikimedia Commonsissa
Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Lamyaghri |
2 Basser |
3 al-Kaddouri |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Taarabt |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Amsif |
13 Kharja |
14 Boussoufa |
15 El Kaoutari |
16 Alioui |
17 Chamakh |
18 Boukhriss |
19 Carcela |
20 Hadji |
21 Amrabat |
22 Badda |
23 Mrani |
Valmentaja Gerets
Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Lamyaghri |
2 Achakhir |
3 Bergdich |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Barrada |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Zniti |
13 Kaddioui |
14 El Hamdaoui |
15 El Kaoutari |
16 Noussir |
17 el-Adoua |
18 Belghazouani |
19 Chafni |
20 Hamdallah |
21 Amrabat |
22 Askri |
23 Hafidi |
Valmentaja Taoussi
Marokon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Bounou |
2 Hakimi |
3 Mendyl |
4 da Costa |
5 Benatia |
6 Saïss |
7 Ziyech |
8 El Ahmadi |
9 El Kaabi |
10 Belhanda |
11 Fajr |
12 Mohamedi |
13 Boutaïb |
14 Boussoufa |
15 Bennasser |
16 N. Amrabat |
17 Dirar |
18 Harit |
19 En-Nesyri |
20 Bouhaddouz |
21 S. Amrabat |
22 Tagnaouti |
23 Carcela |
Valmentaja Renard
Alla Pavlova

Alla Pavlova (s. 13. heinäkuuta 1952) on nykytaidemusiikin säveltäjä. Hän syntyi, opiskeli ja aloitti uransa Neuvostoliitossa, mutta asettui vuonna 1990 New Yorkiin, Yhdysvaltoihin. Hän on säveltänyt monenlaista musiikkia, jonka joukossa on muun muassa kahdeksan sinfoniaa.
Aiheesta muualla

Alla Pavlova Naxos-levymerkin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)