stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Velkala
Väinö Linnan kotikylä

Urjalasta kotoisin olleen kirjailija Väinö Linnan kotimökki on aikoinaan sijainnut Velkalassa, ja myös Väinö Linnan isänpuoleinen suku oli kylästä kotoisin. Väinö Linnan isä Vihtori Linna oli kylässä sijaineen Linnan torpan poika, mutta ei ottanut vastaan torppaa, koska oli ehtinyt aloittaa toiminnan karjanostajana ja teurastajana, ja arvioi, ettei voinut päätyönsä ohella vastata enää torpasta. Niinpä torppa siirtyi Vihtorin sisarelle, kun myös pojista vanhin oli jo aiemmin hankkinut talon toisaalta. Sukunimi Linna tuli Linnan torpasta ja sen luona olleesta Linnan kalliosta. Oman talonsa Vihtori Linna rakensi kartanon vuokratontille saman mäen toiselle puolelle. Samalla paikalla on vieläkin Linnanmäki ja myös talonnimi Linna.
Kun heikosta terveydestä kärsinyt Vihtori Linna vuonna 1927 kuoli pitkään sairastettuaan, perhe joutui luopumaan kotitalostaan ja Väinö Linnan äiti siirtyi töihin Honkolan kartanon Velkalan sivutilalle, missä asunnoksi osoitettiin Vellin torpan syytinkimökki, ja lapsetkin joutuivat kukin vuorollaan kartanon pelloille töihin. Koulunsa Väinö Linna sai aloittaa lähellä kotiaan, kun Linnan torppa ajan tavan mukaan oli itsenäistyessään saanut maansa kauempaa, ja alakoulua oli ruvettu pitämään entisessä Linnan torpan päärakennuksessa mäen toisella laidalla. Vuonna 1928, kun Väinö siirtyi yläkouluun, siirrettiin myös alakoulu Honkolan koulun yhteyteen, missä jo oli yläkoulu. Tällöin perhe pääsi asumaan vapaaksi jääneeseen entisen Linnan torpan päärakennukseen.
Väinön käytyä rippikoulun ja saatua töitä kartanoon kuuluneella läheisellä Nokoorin sahalla Honkolan kylässä perheen asuinpaikka muuttui, kun Honkolan kartanon vanhalle-emännälle Sigrid Furuhjelmille muodostettiin eläketila Metsälinna- ja Villamo-nimisistä kartanon sivutiloista, ja Linnan perhe sai muuttaa Villamon sivutilan väenrakennuksessa olleeseen asuntoon. Tiloista Metsälinna sijaitsi Honkolan kylässä heti Velkalan rajalla ja Villamo-niminen tila on nykyään Kampparin kylässä, kummatkin Tarpianjoen varressa Velkalasta vähän koilliseen. Täältä nuori Väinö Linna kuitenkin varsin pian, aivan sotien alla siirtyi Tampereelle, mistä hänelle äidin sukulaisten kautta oli luvattu töitä Finlaysonin tehtaassa.
Aiheesta muualla

Velkalan kartta 1695
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| n k Urjala |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Etelä-Pirkanmaan seutukunta 
| Kylät |  Annula  Asema  Brusila  Hakkila  Hakolahti  Halkivaha  Harittu  Honkola  Huhti  Ikaala  Kamppari  Kankaanpää  Kehro  Kirkonkylä  Kokko  Kinola  Laukeela  Menonen  Nuutajärvi  Pappila  Perho  Puolimatka  Salmi  Taipale  Urjalankylä  Vahonen  Velkala  |  |
Oman elämänsä sankari

| Oman elämänsä sankari> The Cider House Rules |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lasse Hallström
Käsikirjoittaja:  John Irving
Tuottaja:  Richard N. Gladstein
Säveltäjä:  Rachel Portman
Kuvaaja:  Oliver Stapleton
Leikkaaja:  Lisa Zeno Churgin
Pääosat:  Tobey Maguire   Michael Caine   Charlize Theron   Paul Rudd
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Miramax Films
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti   espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oman elämänsä sankari (The Cider House Rules) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut ruotsalainen Lasse Hallström. Elokuvan on käsikirjoittanut John Irving oman romaaninsa Oman elämänsä sankari pohjalta.
Elokuvan pääosissa nähdään Tobey Maguire, Michael Caine, Charlize Theron ja Paul Rudd. Elokuva sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta. Caine voitti roolistaan parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon.
Juoni

Homer Wells (Maguire), adoptoimaton orpo, on elokuvan keskeisin henkilö. Homer kasvoi Tohtori Wilbur Larchin (Caine) johtamassa orpokodissa. Larch uskoo tekevänsä ”Herran työtä” abortoidessaan salaa. Hän kouluttaa Homeria gynekologian ja aborttien maailmaan holhoavaan tyyliin.
Homer päättää jättää orpokodin ja lähteä Candy Kendallin (Theron) ja Wally Worthingtonin (Rudd) kanssa. Kendall ja Worthington ovat nuoripari, joka työskentelee Worthingtonin omenatarhassa. Wally lähtee toiseen maailmansotaan, mutta hänen koneensa ammutaan alas Burmassa. Homerilla ja Candyllä on suhde, sillä he luulevat Wallyn olevan kuollut. Wally löydetään kuitenkin elävänä ja tuodaan takaisin kotiin Homerin harmiksi.
Herra Rose ryhmineen työskentelee omenakauden aikana Worthingtoneiden omenatarhassa. Herra Rosen tytär Rose Rose tulee raskaaksi isälleen ja Homer suorittaa abortin. Lopulta Homer päättää palata orpokotiin Tohtori Larchin kuoltua uudeksi esimieheksi.
Aikarajoitteiden takia elokuva jättää monia romaanin osia käsittelemättä. Kaksi päähahmoa Melony (toinen orpo) ja Angel (Candyn ja Homerin salalapsi) puuttuvat elokuvasta kokonaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tobey Maguire   | … |   Homer Wells	   |
|  Charlize Theron   | … |   Candy Kendall	   |
|  Delroy Lindo   | … |   Herra. Rose	   |
|  Paul Rudd   | … |   Wally Worthington	   |
|  Michael Caine   | … |   Tohtori Wilbur Larch	   |
|  Jane Alexander   | … |   Hoitaja Edna	   |
|  Kathy Baker   | … |   Hoitaja Angela	   |
|  Erykah Badu   | … |   Rose Rose	   |
|  Kieran Culkin   | … |   Buster	   |
|  Kate Nelligan   | … |   Olive Worthington   |
Palkintoja > Oscarit

Paras miessivuosa: Michael Caine
Paras sovitettu käsikirjoitus: John Irving
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras ohjaus: Lasse Hallström
Paras leikkaus: Lisa Zeno Churgin
Paras lavastus: David Gropman, Beth A. Rubino
Paras elokuvamusiikki: Rachel Portman
Palkintoja > BAFTAt

Ehdokkaana:
Paras miessivuosa: Michael Caine
Palkintoja > Golden Globet

Ehdokkaana:
Paras miessivuosa: Michael Caine
Paras käsikirjoitus: John Irving
Palkintoja > Muita tunnustuksia

The New York Timesin kriitikot valitsivat Oman elämänsä sankarin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Constantine (elokuva)

| Constantine |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Francis Lawrence
Käsikirjoittaja:  Jamie Delano Garth Ennis
Perustuu:  Hellblazer (sarjakuva)
Tuottaja:  Gilbert Adler Michael Aguilar
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:  Wayne Wahrman
Tuotantosuunnittelija:  Naomi Shohan
Pääosat:  Keanu Reeves Rachel Weisz Peter Stormare
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  121 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Constantine on Francis Lawrencen ohjaama vuonna 2005 ensi-iltansa saanut toiminta- ja kauhuelokuva, joka perustuu löyhästi Hellblazer-sarjakuvaan. Elokuva keräsi maailmanlaajuisesti 230 miljoonan dollarin lipputulot.
Juoni

John Constantine polttaa kuin korsteeni ja lähettää ihmisten keskuudessa kulkevia pahoja henkiä takaisin helvettiin, jonne hänet itsekin on tuomittu. Hän on kuitenkin kuolemassa syöpään ja yrittää keksiä keinon päästä taivaaseen. Hän tapaa skeptisen poliisin Angela Dodsonin, jonka kaksoissisko on kuollut hämärissä olosuhteissa. Tapauksen selvittely vie heidät demonien maailmaan ja keskelle yliluonnollisia tapahtumia.
Erot sarjakuvaan

Elokuva sai faneilta ankaria moitteita, sillä sarjakuvassa John Constantine on vaaleahiuksinen britti joka muistuttaa Stingiä, kun taas elokuvassa hän on tummahiuksinen amerikkalainen. Sarjakuvassa Constantine on tuomittu suoraan helvettiin noituuden harjoittamisesta ja isänsä murhayrityksestä; elokuvassa hän yritti itsemurhaa, mikä epäsi häneltä pääsyn taivaaseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Keanu Reeves  | … |  John Constantine   |
|  Rachel Weisz  | … |  Angela Dodson/Isabel Dodson    |
|  Shia LaBeouf  | … |  Chas Kramer    |
|  Djimon Hounsou  | … |  Midnite    |
|  Max Baker  | … |  Beeman    |
|  Pruitt Taylor Vince  | … |  isä Hennessy    |
|  Gavin Rossdale  | … |  Balthazar    |
|  Tilda Swinton  | … |  Gabriel   |
|  Peter Stormare  | … |  Lucifer   |
Videopeli

Elokuvan pohjalta julkaistiin samoihin aikoihin myös samanniminen videopeli.
Aiheesta muualla

Constantine Rotten Tomatoes -sivustolla
Aiheesta muualla > Arvostelut

Ilja Rautsi: Constantine (2005)  27.2.2005. Elitisti.
| n k Francis Lawrencen ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Constantine (2005)  I Am Legend (2007)  Vettä elefanteille (2011)  Nälkäpeli – Vihan liekit (2013)  Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1 (2014)  Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2 (2015)  Red Sparrow (2018)  Slumberland (2022)  Nälkäpeli: Balladi laululinnuista ja käärmeistä (2023)
Verhneolonetski

| Verhneolonetski Верхнеолонецкий Ülä-Anus |
| --- | --- |
 Verhneolonetski
 Koordinaatit: 61°27′32″N, 33°15′10″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Aunuksen piiri
Kunta:  Kotkatjärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Väkiluku (2012):  421
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verhneolonetski (ven. Верхнеоло́нецкий, myös Верхний Олонец, Verhni Olonets; suomeksi myös Ylä-Aunus, karjalaksi Ülä-Anus) on taajama Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Kotkatjärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Voruzjärven rannalla lähellä Pietarin ja Murmanskin välistä M18-valtatietä 21 kilometriä Kotkatjärveltä pohjoiseen. Asukkaita on 421 henkeä (vuonna 2012).
Taajama on perustettu metsätyöläisten asutukseksi toisen maailmansodan jälkeen. Siellä toimii metsätyömaan konttori ja Olonetslesin puutavaravarasto. Palveluihin kuuluu lastentarha ja koulu, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kaksi kauppaa. Taajaman länsipuolella sijaitsevalla hautausmaalla on kirkko.
Verhnjaja Tura

| Verhnjaja Tura Верхняя Тура |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Sverdlovskin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15 km²
Korkeus:  220 m
Väkiluku (2009):  10 600
 – Väestötiheys:  707 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verhnjaja Tura (ven. Ве́рхняя Тура́) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Tura-joen yläjuoksulla 187 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungin ohi kulkee Nižni Tagilin ja Serovin välinen rautatie. Asukkaita on 10 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1737 perustetun rautatehtaan yhteyteen. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1941. Nykyään Verhnjaja Turassa toimii konepaja.
Sverdlovskin alue
Veretjen kulttuuri

Veretjen kulttuuri vallitsi Äänisen itäpuolella Venäjällä noin 8850-7600 eaa., preboreaalikauden jälkipuoliskolla ja on siten mesoliittinen kauden kulttuuri. Se on saanut nimensä Veretje I asuinpaikan mukaan.
Kulttuurin alkuperä on joko Kundan kulttuurissa tai Butovon kulttuurissa. Sen arvellaan osaltaan vaikuttaneen Suomen asuttamiseen, sillä jotkut varhaisen mesoliittisen Suomen löydöt muistuttavat Veretjen kulttuurin esineistöä.
Asuinpaikkoja

Veretjen kulttuurin piiriin katsotaan kuuluvan useita asuinpaikkoja. Latšajärven lähellä ovat Veretje I (9050-8520 BP eli 8200-7600 eaa. ), Suhoje, Pogostištše ja Vjazovyi Mys. Latšajärveen laskevan Kinemajoen varrella on Popovan  kalmisto (9730-7150 BP eli 9100-6000 eaa. ). Andozerojärven rannalla on asuinpaikka Andozero-M.
Sinkkuisä Gary

| Sinkkuisä Gary> Gary Unmarried |
| --- | --- |
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  30 minuuttia
Luoja(t):  Ed Yeager
Pääosissa:   Jay Mohr  Paula Marshall  Ryan Malgarini  Kathryn Newton 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  
Esitetty:  24. syyskuuta 2008  – 17. maaliskuuta 2010
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  37
Tuotanto
Tuottaja(t):   Dionne Kirschner  Jill Cargerman 
Vastaava(t) tuottaja(t):   James Burrows  Rob DesHotel  Ric Swartzlander  Ed Yeager 
Ohjaaja(t):  James Burrows Ted Wass
Käsikirjoittaja(t):   Ed Yeager  Bill Daly  Ira Ungerleider  Mark Gross 
Säveltäjä(t):  Paul Buckley
Tuotantoyhtiö(t):   CBS Paramount Network Television  CBS Television Studios  ABC Studios 
Palkinnot
Voitetut:   People’s Choice (2009)  Young Artist (2010) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Sinkkuisä Gary (Gary Unmarried) on yhdysvaltalainen Ed Yeagerin luoma tilannekomediasarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla vuosien 2008–10 aikana.
Toukokuussa 2010 CBS ilmoitti lopettavansa sarjan toisen tuotantokauden jälkeen.
Juoni

Sarja seuraa Gary ja Allison Brooksia, joilla on kaksi yhteistä lasta ja asuvat erossa 15-avioliittovuoden jälkeen. Gary toimii maalaajana ja yrittää saada elämäänsä kasaan pomottelevan ex-vaimon, lapsien ja uuden tyttöystävän välillä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jay Mohr  | … |  Gary Brooks   |
|  Paula Marshall  | … |  Allison Brooks   |
|  Ryan Malgarini  | … |  Tom Brooks   |
|  Kathryn Newton  | … |  Louise Brooks   |
|  Al Madrigal  | … |  Dennis Lopez   |
|  Keegan-Michael Key  | … |  Curtis   |
|  Brooke D'Orsay  | … |  Sasha   |
|  Ed Begley Jr.  | … |  tri. Walter Krandall   |
|  Jaime King  | … |  Vanessa Flood   |
Tuotanto

Tuotantovaiheessa sarjan nimenä oli Project Gary. Alkujaan 13 jakson pituinen pilottikausi sai CBS:ltä seitsemän lisäjakson tilauksen marraskuussa 2008.
Toukokuussa 2009 vastaavat tuottajat Yeager ja Swartzlander lähtivät projektista taiteellisten erimielisyyksien johdosta. Tuon jälkeen 19. toukokuuta CBS vahvisti tilanneensa toisen tuotantokauden.
CBS ilmoitti lopettavansa sarjan toisen kauden jälkeen toukokuussa 2010.
Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys> Avausjakso | Ensiesitys> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 29. syyskuuta 2008 | 20. toukokuuta 2009 |
|  | 2 | 17 | 23. syyskuuta 2009 | 17. maaliskuuta 2010 |
Aiheesta muualla

Sinkkuisä Gary Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sinkkuisä Gary TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Verihapero

| Verihapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  sanguinea
Kaksiosainen nimi
 Russula sanguinea  (Bull.) Fr. 
Katso myös
   Verihapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verihapero (Russula sanguinea) on kupera tai laakealakkinen verenpunainen tai roosanvärinen haperolaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja myöhemmin kellertäviä. Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä ja ruusunpunainen, vanhemmissa sienissä lähes valkea. Malto on valkeaa ja kovaa. Haju on heikosti hedelmäinen. Maku on kirpeä tai polttava ja hieman karvas, eikä verihapero ole syötävä. Se kasvaa yleisenä Etelä-Suomen havumetsissä ja sekametsissä männyn juurisienenä. Se kasvaa myös niityillä ja puistoissa. Laji harvinaistuu pohjoiseen päin mennessä.
Wikikirjasto
Venezuelankypärähokko

| Venezuelankypärähokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Kanalinnut  Galliformes
Heimo::  Hokot  Cracidae
Suku::  Kypärähokot  Pauxi
Laji::  pauxi
Kaksiosainen nimi
 Pauxi pauxi  (Linnaeus, 1766) 
Synonyymit
 Crax pauxi 
Alalajit
 P. p. gilliardi  P. p. pauxi 
Katso myös
   Venezuelankypärähokko Wikispeciesissä   Venezuelankypärähokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Venezuelankypärähokko (Pauxi pauxi) on Etelä-Amerikan pohjoisosissa tavattava uhanalainen hokkoihin kuuluva kanalintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Venezuelankypärähokko on suurikokoinen kanalintu ja voi saavuttaa 91 cm:n pituuden. Lajilla on nokan tyvessä sinertävänharmaa korkea luukypärä. Lajin höyhenys on suurimmaksi osaksi kiiltävä sinertävän tai vihertävän musta. Vatsa, alaperä ja pyrstön kärki ovat valkoiset. Naaraalla on harvinainen punaruskea ja mustaraidallinen värimuoto. Venezuelankypärähokon nokka ja jalat ovat väriltään punaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Venezuelankypärähokolla on kaksi alalajia. Näistä nimialalaji P. p. pauxi elää Venezuelan länsiosissa ja Kolumbian koillisosista. Alalajia P. p. gilliardi  tavataan pieneltä alueelta Kolumbian ja Venezuelan rajan pohjoisosasta. Lajin elinympäristöä ovat tiheät vuoristometsät 500–2 200 metrin korkeudessa ja sitä tavataan erityisesti rotkoista tiheää aluskasvillisuutta kasvavilta alueilta. Laji välttelee metsien reuna-alueita. Venezuelankypärähokko liikkuu pääasiallisesti pareina tai pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat maahan pudonneet hedelmät ja siemenet, lehdet, kukkien nuput ja ruohot. Venezuelankypärähokon lisääntymisaika on keväällä ja pesä rakennetaan puuhun noin 4–15 metrin korkeuteen maaliskuussa. Naaras munii tyypillisesti 2 munaa.
Venezuelankypärähokkokannan kooksi arvioidaan 3 500 – 12 000 täysikasvuista yksilöä. Lajia uhkaa elinympäristön pirstoutuminen ja väheneminen hakkuiden vuoksi. Edelleen jatkuva metsästys on myös uhka venezuelankypärähokkokannalle.
Palazzo Venezia

Palazzo Venezia
Palazzo Venezia on Piazza Venezian laidalla sijaitseva palatsi Roomassa. Toisella puolella aukiota on Vittorio Emanuel II:n muistomerkki. Piazza Venezia on yksi Rooman liikenteen solmukohdista.
Historia

Pietro Barbo, Venetsian kardinaali, antoi vuonna 1455 arkkitehti Francesco del Borgolle suunniteltavaksi palatsin. Palazzo Veneziasta tuli paavillinen virka-asunto 1464, kun Pietro Barbo nousi paaviksi nimellä Paavali II. Paavali II:n kuoltua palatsi siirtyi Venetsian tasavallan omistukseen ja toimi tasavallan Rooman-lähetystönä. 1797 Palazzo Venezia siirtyi Itävallan omistukseen. Italia sai sen haltuunsa 1916.
Julkisivu ja sisätilat

Palazzo Venezian julkisivu on tyypillinen 1400-luvun kardinaalipalatsille. Se edustaa renessanssia. Palatsi eroaa linnoitusmaisuudellaan katukuvasta, varsinkin sen nurkkatorni on ajalleen epätavallinen. Nykyään palatsiin on sijoitettu museo, jossa on veistoksia, maalauksia ja kuvakudoksia. Sisätilat ovat avaria ja kerrokset on jaettu osittain freskoilla peitetyillä saleilla.
Aiheesta muualla

Palazzo Venezia Lonely Planet
Verihelttajauhikas

| Verihelttajauhikas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Jauhikkaat Melanophyllum
Laji::  echinatum
Kaksiosainen nimi
 Melanophyllum echinatum  (Roth) Singer 
Katso myös
   Verihelttajauhikas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verihelttajauhikas (Melanophyllum echinatum) on kupera tai laakealakkinen ruskehtava jauhikaslaji. Sienen jalka on punainen tai ruskea. Sieni haisee pahalle eikä ole ruokasieni. Se kasvaa kosteikoissa pensaiden juurella lehtimetsissä ja kasvihuoneissa. Se on Suomessa harvinainen.
Joe Venuti

| Joe Venuti |
| --- | --- |
 Bubba Kolb ja Joe Venuti (oik.) vuonna 1978
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1903
Kuollut: 14. elokuuta 1978 (74 vuotta)
Muusikko
Tyylilajit:  Jazz
Soittimet:  jazzviulu ja viulu 
Levy-yhtiöt:  Columbia Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Giuseppe ”Joe” Venuti  (16. syyskuuta 1903 – 14. elokuuta 1978) oli amerikanitalialainen viulisti, jota pidetään yleisesti ensimmäisenä tärkeänä jazzviulistina. Hänellä oli tärkeä vaikutus myöhempiin jazzviulisteihin kuten ranskalaiseen Stéphane Grappelliin.
Elämä ja ura

Venuti syntyi laivassa hänen vanhempiensa ollessa muuttamassa Italiasta Yhdysvaltoihin. Lapsuutensa hän vietti Philadelphiassa. Hän tutustui koulussa ollessaan kitaristi Eddie Langiin, josta tuli myöhemmin tunnettu jazzkitaristi ja Venutin musiikillinen yhteistyökumppani. Venuti ja Lang esiintyivät 1920-luvun alussa Atlantic Cityssä ja soittivat muun muassa Red Nicholsin yhtyeessä. Vuonna 1925 he muuttivat New Yorkiin.
New Yorkissa Venutista ja Langista tuli nopeasti kysyttyjä muusikoita. Adrian Rollini palkkasi heidät orkesteriinsa vuonna 1927. Vuosina 1929–1930 he soittivat Paul Whitemanin orkesterissa ja esiintyivät tämän kanssa elokuvassa King of Jazz. Venuti teki nauhoituksia myös muun muassa Bix Beiderbecken, Tommy ja Jimmy Dorseyn ja Frankie Trumbauerin kanssa.
Langin kuolema vuonna 1933 oli kova isku Venutille. Hän muodosti big bandin vuonna 1935, mutta orkesteri ei menestynyt ja lopetti vuonna 1936 Venutin lähdettyä lyhyeksi ajaksi armeijaan. Alkoholismista kärsivä Venuti vetäytyi osittain musiikkielämästä 30 vuodeksi esiintyen kuitenkin 1950-luvulla Bing Crosbyn radio-ohjelmassa. Hän työskenteli 1940-luvulla elokuvayhtiö Metro-Goldwyn-Mayerillä.
1960-luvulla Venuti teki comebackin. Hän nauhoitti Zoot Simsin kanssa albumin Joe and Zoot (1966) ja esiintyi vuoden 1967 Colorado Jazz Partyssa ja seuraavan vuoden Newportin jazzfestivaaleilla. Hän konsertoi lisääntyvistä terveysongelmista huolimatta aktiivisesti 1970-luvulla ja teki nauhoituksia muun muassa Earl Hinesin, Marian McPartlandin, George Barnesin, Dave McKennan ja Bucky Pizzarellin kanssa. Venuti kuoli 14. elokuuta 1978 Seattlessa.
Luonne

Venuti oli tunnettu omalaatuisesta huumorintajustaan ja käytännön piloistaan. King of Jazzin kuvauksissa hänen on sanottu kaataneen tuubaan jauhoja. Kerran hän kutsui Hollywoodissa 26 tuubansoittajaa keksittyyn konserttiin pyytäen näitä odottamaan samassa, ahtaassa kadunkulmassa ja katsellen itse sivusta kun suurikokoisia soittimia kantavat ihmiset tukkivat liikenteen. Venutin huumorintaju tuli myös ilmi hänen soitostaan. Hänen sanotaan saaneen kanssaan esiintyvät soittajat hyvälle tuulelle ja soittamaan paremmin.
Verikosto

Verikosto (ital. vendetta) on loukkausten kostamista loukkaajan koko suvulle. Keskitetyn oikeusjärjestelmän kehittyminen poisti verikoston, mutta sitä esiintyy edelleen. Verikosto korvaa paimentolaiskulttuureista puuttuvan keskitetyn valtiokoneiston tarjoaman avun. Tällaisessa tilanteessa jokainen joutuu puolustamaan itseään, jolloin vastaväkivallan uhka toimii tehokkaana suojautumiskeinona. Suomessa verikostoa esiintyy edelleen romanien keskuudessa.
Verikosto hylättiin jo noin 700-luvulla eaa. arkaaisen ajan Kreikassa. Sen tilalle otettiin kaupunkivaltion asukkaiden yhdessä organisoimat vastatoimet murhaajaa vastaan: murhaajasta tehtiin saastunut eli henkipatto. Verikosto oli tosin Kreikassa koskenut vain aatelissukujen keskinäisiä suhteita (surmatun suvun velvollisuutena oli surmata verityön tekijä), mutta tästä seurasi helposti tuhoisa veritöiden kierre. Murhaa tarkoittavan authentēs-sanan merkityksen muuttuminen osoittaa muutoksen: alun alkaen se tarkoitti oman sukulaisensa murhannutta ja vähitellen myös suvun ulkopuolista, jonka teon vastenmielisyyttä korostettiin tällä tunnepitoisella sanalla. Lopulta sana tarkoitti kenet tahansa murhannutta. Murhaa alettiin pitää rikoksena koko yhteisöä vastaan, ei pelkästään uhrin sukulaisille kuuluvana asiana. Solonin aikana säädettiin kirjoitettu laki, johon rikokset ja rangaistukset oli kirjattu.