stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Frances Ginsberg

Frances Helen Ginsberg (11. maaliskuuta 1955 St. Louis – 24. joulukuuta 2010 Bronx) oli yhdysvaltalainen sopraano. Hänet yhdistettiin varsinkin spinto-ohjelmistoon. Hän esiintyi usein New York City Operassa 1980-luvulla. Hänen rooleihinsa siellä kuuluivat Donna Elvira (Don Giovanni), Mimi (La bohème), Violetta (La traviata) ja Nedda (Pajatso). Lisäksi Ginsberg esiintyi muun muassa Mostly Mozart Festivalilla ja Metropolitan-oopperassa kerran Rosalinden roolissa Lepakossa (1990).
Ginsbergin opettajien joukossa olivat Carlo Bergonzi, Renata Tebaldi ja Eve Queler. Ginsberg debytoi New York City Operassa vuonna 1986 Margheritan ja Elenan roolissa Mefistofelessä. Hän esiintyi myös muissa yhdysvaltalaisissa oopperataloissa sekä ulkomailla Walesin kansallisoopperassa ja Nizzan oopperassa. Hän asui Manhattanilla ja Milanossa. Hän kuoli keskushermoston syöpään.
Exeter

| Exeter City of Exeter |
| --- | --- |
 Myötäpäivään: Exeterin tuomiokirkko, kellotorni, Devonin kreivikunnantalo, Cathedral Close, rautasilta.
 Exeterin sijainti Englannissa ja Devonissa.
 fiExeter 
 50°43′34″N, 3°31′37″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Lounais-Englanti
Kreivikunta:  Devon
Hallinnon tyyppi:  Hallintopiiri
Pormestari (Lord mayor):  Cynthia Thompson
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  47 km²
Aikavyöhyke:  0
Väestö
Väkiluku (2018):  130 428
Väestötiheys:  2 775 as./km²
Muuta
Postinumero:  EX1-6
Suuntanumero:  01392
Motto:  Semper fidelis (”Aina uskollinen”)
 exeter.gov.uk 
Exeter on noin 130 000 asukkaan katedraalikaupunki (city) ja hallintopiiri Lounais-Englannissa. Se sijaitsee Exejoen estuaarin alkupäässä, noin 16 kilometrin päässä Englannin kanaalista. Exeter on Devonin kreivikunnan pääkaupunki ja Plymouthin ohella toinen Devonin kahdesta suuresta kaupungista.
Maantiede

Exeter sijaitsee Exejoen varrella. Exeterin kanava ohittaa jokeen rakennetut padot. Kanava rakennettiin 1566 ja sen ansiosta Exeterin satamaan pääsi aluksi proomuilla, myöhemmin jopa valtamerikelpoisilla aluksilla. Puutavaran ja polttoaineen kuljetus kanavalla loppui 1960-luvulla, ja vuonna 1975 rakennettu moottoritien silta rajoittaa alusten korkeuden kymmeneen metriin.
Satama-alueesta on kehittynyt virkistysalue, kun vanhoja makasiinejä on muutettu ravintoloiksi ja pikkukaupoiksi. Siellä järjestetään myös musiikkiesityksiä ja muita tapahtumia.
Exeter on kehittynyt itä-länsisuuntaiselle harjanteelle, joka johtaa Exejoelle. Harjanteen suuntaiset Sidwell Street, High Street ja Fore Street muodostavat kaupungin noin 1,5 kilometriä pitkän pääkadun.
Exeterissä on kaksitoista varsinaista puistoa. Niiden lisäksi Exeterin rajojen sisällä on satoja hehtaareita maaseutua. Siitä on rajattu laaksopuistoiksi (valley parks) kutsuttuja alueita, joiden poikki kulkee kävelyreittejä, ja joissa kaupunkilaiset voivat tutustua luontoon.
Maantiede > Ilmasto

Lämpimimpiä kuukausia ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on noin 21,5 astetta. Viileintä on joulukuusta helmikuuhun, keskimääräinen alin noin +2,5 astetta.
Koska Exeter ei ole meren rannalla, siellä voi olla tyynellä säällä varsin kylmää. Tammikuussa 1958 mitattiin ennätykselliset -15 astetta. Sijainti korkeampien maastonkohtien suojanpuolella tekee vuosittaisesta sademäärästä varsin kohtuullisen, noin 800 mm.
Historia

Exejoen rannoilla on ollut asutusta jo ennen kuin roomalaiset 50 jaa. perustivat Isca Dumnoniorumin ja rakensivat muurin suojaamaan asutusta. Merkittäviä osia roomalaisten rakentamasta muurista on säilynyt tähän päivään, vaikka Alfred Suuri uudistikin muuria puolustaakseen kaupunkia viikinkien hyökkäyksiltä 876. Muuri ei auttanut vaan tanskalaiset valtasivat kaupungin 876, mutta Alfred valtasi kaupungin takaisin seuraavana vuonna. Tanskalaiset piirittivät kaupunkia myös 894.
Exeterissä oli luostari jo 670-luvulla. Piispanistuin siirrettiin sinne vuonna 1050.
Vuonna 1067 kaupunki nousi kapinaan Vilhelm Valloittajaa vastaan.
Nykyinen katedraalirakennus valmistui vuoden 1342 vaiheilla.
Teollinen vallankumous Exeterissä merkitsi maataloustuotteiden jalostamista vesivoiman avulla. Kun höyrykone syrjäytti vesivoiman voimanlähteenä, Exeter oli liian kaukana hiilikentiltä ja sen merkitys alkoi hiipua. Niinpä se säilyi 1800-luvun uudistuksilta, jotka muokkasivat monien eurooppalaisten kaupunkien kaupunkikuvaa. Toiselta maailmansodalta Exeter ei kuitenkaan säästynyt, vaan saksalaisten ilmapommitukset tuhosivat monia historiallisia rakennuksia kaupungin keskustasta.
Talous

Exeterin työssäkäyntialueella asuu yli 470 000 henkeä. Noin 35 000 henkeä kulkee päivittäin kaupungissa töissä sen ulkopuolelta.
Suurimpia työllistäjiä ovat Devonin ja Cornwallin poliisi, Devonin kreivikuntahallinto, EDF Energy, Flybe, Britannian ilmatieteenlaitos, Terveysvirasto ja Exeterin yliopisto.
Liikenne

Exeterin lentoasemaa käyttää vuosittain lähes miljoona matkustajaa. Se on perustettu jo vuonna 1937. Sieltä on sekä kotimaan- että ulkomaanlentoja.
Exeteristä Lontooseen pääsee kahta eri rautatietä pitkin, joista toinen menee Paddingtoniin, toinen Waterloon asemalle. Lontooseen pääsee myös moottoriteitä M4 ja M5. Matka Lontooseen kestää linja-autolla 4–5 tuntia, junalla 3–4 tuntia.
Koulutus, kulttuuri, urheilu

Exeterin yliopisto on perustettu vuonna 1955.
Exeterin rugbyjoukkue Exeter Chiefs on pelannut ensimmäisen ottelunsa vuonna 1873. Rugby World Cup 2015 pelattiin Exeterissä.
Exeterin katedraali
Exeterin kansainvälinen lentoasema.
Exeterin St. Davidsin rautatieasema.
Barck

Barck on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu vapaaherrallinen aatelissuku numero 162 ja kreivillinen suku numero 81. Laurentius Petri Ferneboensis (1601–1673) toimi Vesteråsin koulun rehtorina sekä lukion lehtorina ja Söderbärken seurakunnan kirkkoherrana. Hänen poikansa Samuel Larsson Barck (1662–1743) toimi kuninkaallisen  kanslian sihteerinä, leskikuningatar Hedvig Eleonooran hovineuvoksena sekä valtiosihteerinä. Hänet korotettiin kreiviksi vuonna 1731, mutta sai eron Arvid Hornin puoluelaisena kaikista tehtävistään vuonna 1739. Carl Gustaf Barck (1708–1791) kohosi everstiksi ja osallistui sotaan Suomessa vuonna 1741 ja Nils Anton Augustin Barck (1760–1822) nimitettiin lähettilääksi Puolan 1792 ja Wismarin kuvernööriksi 1799.
Ballograf

| Ballograf |
| --- | --- |
Perustettu:  1945
Perustaja:  Eugen Spitzer
Kotipaikka:   Göteborg, Ruotsi
Toimiala:  toimistotarvikkeet
Kotisivu:  ballograf.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ballografin Epoca P -kynä
Ballograf on vuonna 1945 perustettu ruotsalainen toimistotarvikkeita valmistava yritys. Yrityksen tärkein tuote ovat kuulakärkikynät.
Historia

Ballografin perusti itävaltalainen Eugen Spitzer Göteborgissa vuonna 1945. Vuonna 1959 ranskalainen BiC osti Ballografin tarkoituksenaan päästä Pohjoismaiden toimistotarvikemarkkinoille. Vuonna 2004 BiC päätti myydä Ballografin, mistä lähtien Jan Johansson ja Tommi Kvist ovat kummatkin omistaneet yrityksestä 50 prosenttia. Ballografin kynät tuotetaan edelleen Göteborgin lähistöllä tehtaassa, joka työllistää noin 30 ihmistä. Kyniä valmistetaan vuosittain yli neljä miljoonaa kappaletta.
Aiheesta muualla

Ballografin suomenkieliset kotisivut
Bas van Velthoven

Bas van Velthoven (s. 26. helmikuuta 1985 Amsterdam) on alankomaalainen uimari, joka voitti pronssimitalin 4×50 metrin vapaauintiviestissä lyhyen radan EM-kilpailuissa 2006 Helsingissä. Van Velthovenin paras henkilökohtainen sijoitus kansainvälisissä arvokilpailuissa on 12. sija 100 metrin vapaauinnissa lyhyen radan EM-kilpailuissa 2003.
Flip Top

| Flip Top Ted Curson |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1. elokuuta 1964 ja kesällä 1966 Studio Acousti, Pariisi, ja Jazz Festival, Ljubljana, Jugoslavia.
 Julkaistu: 1977
 Tuottaja(t): Alan Bates
 Tyylilaji: jazz
 Levy-yhtiö: Freedom (AL 1030)
Ted Cursonin muut julkaisut
| Jubilant Power 1976 | Flip Top 1977 | Blowin’ Away 1978 |
Flip Top on yhdysvaltalaisen trumpetistin Ted Cursonin vuonna 1977 julkaistu albumi. Levyn A–puoli on studiolevy ja B–puoli on nauhoitettu  seitsemänsillä Jazz Festivaalella, Ljubljanassa, Jugoslaviassa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Searching for the Blues – 7.47
Desolation – 8.45 (säv. Bill Barron)
Light Blue – 3.43 (säv. Barron)
Kappaleet > B-puoli

Quicksand – 6.09
Straight Ice – 4.53
Latino – 4.14
Kokoonpano

Ted Curson – trumpetti
Bill Barron – tenorisaksofoni (kappaleet: 1-3)
Herb Bushler – kontrabasso (kappaleet: 1-3)
Dick Berk – rummut (kappaleet: 1-3)
Zagrebin Radion orkesteri johtajana Miljenko Trohaska (kappaleet: 4-6)
Arvostelut

Allmusic:
Augusto Farfus

Augusto Farfus
Augusto Farfus Jr. (s. 3. syyskuuta 1983 Curitiba) on brasilialainen moottoriurheilija.
Farfus aloitti uransa vuonna 1991 minibike-kilpailuissa voittaen useita paikallisia lajimestaruuksia. Vuonna 1992 hän siirtyi kartingiin, voittaen Párana State Cadet Class -luokan mestaruuden. Vuonna 1999 Farfus voitti Italian Wintercup-sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Pohjois-Amerikan mestaruussarjassa. Vuonna 2000 hän kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa. Seuraavana vuonna hän voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuosina 2002–2003 Farfus kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2003.
Vuosina 2004–2006 Farfus kilpaili European Touring Car Championship -sarjassa Alfa Romeolla. Hän myös kilpaili WTCC-sarjassa vuosina 2005–2010 voittaen 13 kilpailua ja sijoittui sarjan kolmanneksi vuosina 2006 ja 2009. Vuosina 2010 ja 2011 Farfus kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa. Vuonna 2011 Farfus kilpaili Intercontinental Le Mans Cupissa BMW:llä.
Augusto Farfus, Deutsche Tourenwagen Masters 2014 - Hockenheimring
Vuonna 2012 hän kilpaili DTM-sarjassa paluun sarjaan tehneellä BMW:llä, jossa hän voitti kauden aikana yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Farfus jatkoi DTM:ssä voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan toiseksi. Vuodesta lähtien Farfus on ajanut enimmäkseen erilaisia kestävyysajoja, kuten DTM:ää, GT-sarjoja ja 24 tunnin ajoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Augusto Farfus Wikimedia Commonsissa
Eurocup Formula Renault -sarjan mestarit
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Barbieri

Barbieri on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Angus Barbieri (1939–1990), lääketieteellisenä koehenkilönä tunnettu skotlantilainen
Antonio María Barbieri (1892–1979), uruguaylainen katolinen arkkipiispa ja kardinaali
Fedora Barbieri (1920–2003), italialainen mezzosopraano
Francisco Asenjo Barbieri (1823–1894), espanjalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä
Gato Barbieri (1932–2016), argentiinalainen jazz-saksofonisti ja säveltäjä
Ollie Barbieri (s. 1991), brittiläinen näyttelijä
Raffaele Barbieri (1898–1968), italialainen katolinen piispa
Richard Barbieri (s. 1957), brittiläinen kosketinsoittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bas Heymans

Bas Heymans Turussa maaliskuussa 2009.
Bastiian ”Bas” Heymans (s. 21. maaliskuuta 1960 Veldhoven, Alankomaat) on alankomaalainen Aku Ankka- ja Mikki Hiiri -piirtäjä ja tunnetumman ankkapiirtäjän Mau Heymansin veli. Hän piirtää kyseisiä sarjakuvia yleensä Aku Ankka -lehteen, ja hänen piirrostyylinsä on melko samanlainen kuin veljellään, mutta ne voi erottaa sillä, että Bas Heymans ei piirrä ankoille sieraimia, mutta Mau piirtää[lähde? ].
Bas Heymans aloitti uransa värittämällä veljensä Mau Heymansin tarinoita. Basin tyyli onkin samantyyppistä kuin Maun. Eniten sarjoja Bas on tehnyt Frank Jonkerin kanssa, mutta tarinoita on kertynyt myös veljen Maun, Comicup Studion, Paul Hoogman ja Jan Krusen kanssa[lähde? ].
American Idol (4. tuotantokausi)

American Idolin neljäs tuotantokausi alkoi 18. tammikuuta 2005 ja päättyi 25. toukokuuta 2005. Sen juonsi Ryan Seacrest. Randy Jackson, Paula Abdul ja Simon Cowell toimivat edelleen tuomareina. Kausi nähtiin myös Suomessa Subtv:llä puolentoista viikon viiveellä.
Koelaulut

Koelaulut järjestettiin Washington D.C.:ssa, Saint Louisissa, New Orleansissa, Las Vegasissa, Clevelandissa, Orlandossa ja San Franciscossa. Myös Alaskan Anchoragessa oli alun perin tarkoitus järjestää koelaulutilaisuus, mutta se vaihdettiin Orlandoksi noin kuukautta ennen tapahtumaa. Koelaulut pidettiin elokuusta lokakuuhun syksyllä 2004. Tämä oli ensimmäinen kausi, kun koelauluissa nähtiin vierailevia tuomareita. Heitä olivat:
18. tammikuuta, Mark McGrath yhtyeestä Sugar Ray
25. tammikuuta, Gene Simmons yhtyeestä KISS
26. tammikuuta, Kenny Loggins
1. helmikuuta, LL Cool J
2. helmikuuta, Brandy
Tämä oli ensimmäinen kausi, kun yläikärajaa nostettiin 28 ikävuoteen. Säännöstä hyötyneitä olivat muun muassa Constantine Maroulis ja Bo Bice, joita Ryan Seacrest ja useat mediahenkilöt kutsuivat kahdeksi "rokkariksi" heidän pitkien hiustensa ja muista kilpailijoista erottuvien lauluvalintojen vuoksi.
Pudotetut kilpailijat > Koelaulut

Mary Roach muistetaan koelauluista Washingtonissa, jossa hän esitti Carole Kingin kappaleen "I Feel The Earth Move" ja kommentoi tuomareiden antamaa palautetta oudosti. Tästä hän sai paljon negatiivista palautetta ja huhuttiin, että hän olisi mielisairas. Mary sanoi myöhemmin web-sivuillaan vain esittäneensä saadakseen mahdollisimman paljon TV-aikaa.
Leroy Wells muistetaan New Orleansin koelauluista, jossa hän lauloi Ol' Dirty Bastardin "Got Your Money". Hän myös toisti lausetta "Can you dig it?" ja vain Randy Jackson näytti ymmärtävän hänen sanomansa. Leroyn osuudesta on myös pidempi versio The Worst of American Idol -DVD:llä.
Joseph Land kävi koelauluissa Las Vegasissa ja sanoi olevansa 28-vuotias. Tuomarit eivät kuitenkaan uskoneet häntä ja pitivät häntä vanhempana. Heikosti menneen koelaulun jälkeen Land myönsi olevansa 44-vuotias.
Koomikko Chris Wylde eli Christopher Noll esiintyi koelauluissa räppäävänä lastenhoitajana. Monet katsojat kuitenkin tunnistivat Wylden lukuisista TV-esiintymisistä, mutta American Idol ei missään vaiheessa paljastanut katsojille, että kyseessä oli pila. Tämän seurauksena spekuloitiin, että osa koelauluista olisi järjestettyjä. Wylden osuus oli myös The Worst of American Idol -DVD:llä muiden samantapaisten koelaulajien lisäksi.
Pudotetut kilpailijat > Hollywood – ensimmäinen kierros

193 kilpailijaa pääsi Hollywoodiin. Tässä vaiheessa heistä pudotettiin 96, joihin kuuluivat muun muassa:
Regina Brooks muistettiin siitä, että hän myi kihlasormuksensa saadakseen rahaa koelaulumatkaan.
Briana Davis esitti Oopperan kummituksen nimikappaleen "The Phantom of the Opera" ja erottui muista sinisten hiustensa avulla.
Jeff Johnson
Rich Molfetta kävi koelauluissa kaksoisveljensä kanssa, joka ei päässyt jatkoon.
Emily Neves esitti ensin Cyndi Lauperin kappaleen "Girls Just Want to Have Fun", jolloin tuomarit sanoivat häntä energiseksi. Hän joutui laulamaan toisen kappaleen ennen kuin pääsi jatkoon.
Patrick Norman
Francisco Torres
Pudotetut kilpailijat > Hollywood – toinen kierros

97 kilpailijaa oli jäljellä ja heidät jaettiin ryhmiin. 22 pudotetun joukossa olivat muun muassa:
Lamar Jefferson
Aaron Kelly
Nicholas Kolbosky
Elizabeth Pha, joka syntyi Kamputseassa ja saapui koelauluihin pukeutuneena verkkoon, yllätti tuomarit. Hän on sittemmin julkaissut albumin itsenäisesti.
Pudotetut kilpailijat > Hollywood – kolmas kierros

75 oli jäljellä ja 30 pudotettiin, muun muassa:
Larry Ellis
Sharon Galvez muistettiin cocktail-tarjoilijana, jolla oli paljon kokemusta Las Vegasin yöelämästä.
Angel Higgs oli musiikinopettaja Tennesseen Knoxvillesta.
Aa'Shia Jackson
Rashida Johnson menetti äänensä aikaisessa Hollywood-vaiheessa mutta jatkoi vielä pari kierrosta.
Michael Liuzza
Sean McNeill
Dezmond Meeks muistettiin akrobaattisista liikkeistään ja jakoi tuomarien mielipiteet.
Kurtis Parks
Jennifer Todd
Shunta Warthen joutui väärään bussiin ensimmäisenä Hollywood-päivänä, kun ryhmä jaettiin kahtia. Hän löysi kuitenkin takaisin.
Ross Williams oli yksi kauden useista balladilaulajista.
Carrie Zaruballa oli useita erimielisyyksiä Elizabeth Phan kanssa, kun he olivat samassa ryhmässä.
Pudotetut kilpailijat > Hollywood – kolmas kierros > Lähteneet

Marlea Stroman oli kilpailun ensimmäinen osanottaja, joka lähti Hollywoodista omasta tahdostaan. Hän ilmoitti syyksi tyttärensä sairastumisen.
Pudotetut kilpailijat > Viimeinen pudotus

Tällä kaudella lopullinen pudotus tehtiin useita viikkoja Hollywood-kierrosten jälkeen. 44 kilpailijasta pudotettiin 20 ilman mahdollisuutta esiintyä tuomareille. Heitä olivat muun muassa:
J.R. Aquino
Jaclyn Crum oli 16-vuotias ja nuorin Hollywoodiin valittu kilpailija. Kesken kilpailua hänen äitinsä oli joutunut sairaalaan vakavan ruokamyrkytyksen vuoksi.
Erin Furey
Ivan Ganchev
Faith Gatewood
Nathan Herron
Kim Holloway
Jamar Jefferson
Matthew Kester
Jamie Paul Koehler
Rachel Leslie
Gina McFadden
Yolanda McIntosh
Tammy Nash
Warren Nolan
John Zisa
Semifinaalit

Kolmannella kaudella suurin osa lopullisista finalisteista oli naispuolisia, joten tällä kaudella pyrittiin estämään saman tapahtuminen uudestaan.
Sen sijaan, että kilpailijat esiintyisivät ryhmissä, joista eniten ääniä saaneet pääsisivät jatkoon, 12 miestä ja 12 naista kilpailivat erikseen. Kummankin sukupuolen edustajista pudotettiin kaksi joka viikko, kunnes jäljellä oli 12 kilpailijaa.
Pudotetut semifinalistit olivat:
Semifinaalit > Pudonneet naiset

Haley Amanda Avila (69458) oli 22-vuotias koelauluissa Las Vegasissa, joka oli myös hänen kotikaupunkinsa. Ennen Idolia hän valmistui esiintymistä painottavasta high schoolista. Amanda työskentelee nykyään Fox Reality Channelin Reality Remix -ohjelmassa.
"How Am I Supposed to Live Without You" (alun perin esitti Laura Branigan, 1983)
"Turn the Beat Around" (Vicki Sue Robinson, 1976)
"River Deep, Mountain High" (Tina Turner, 1996) – Putosi 9/3/05
Janay Castine (50687) oli 16-vuotias käydessään koelauluissa New Orleanssissa. Hän on kotoisin Georgian Lawrencevillesta.
"I Wanna Love You Forever" (Jessica Simpson, 1999)
"Hit 'Em Up Style" (Blu Cantrell, 2001)
"Dreaming of You" (Selena, 1995) – Putosi 9/3/05
Aloha Mischeaux (15368) oli 18-vuotias käydessään koelauluissa Saint Louisissa, joka on myös hänen kotikaupunkinsa. Hän piti kukkia hiuksissaan laulaessaan ja hänet muistettiin gospel-tyylistään.
"Work It Out" (Beyoncé, 2002)
"You Don't Know My Name" (Alicia Keys) – Putosi 2/3/05
Celena Rae Batchelor (3231) oli 28-vuotias käydessään koelauluissa Clevelandissa. Hän on kotoisin Teksasin Fort Worthista ja soittaa pianoa sekä klarinettia. Hän alkoi laulaa ala-asteella laulunopettaja Linda Septien, jonka hän palkkasi vuotta ennen koelauluja.
"I Will Love Again" (Lara Fabian, 2000)
"When the Lights Go Down" (Faith Hill, 2002) – Putosi 2/3/05
Melinda Lira (91018) oli 18-vuotias käydessään koelauluissa San Franciscossa. Hän on kotoisin Kalifornian Hanfordista. Hän alkoi laulaa 5-vuotiaana. Hän oli ensimmäinen poisäänestetty.
"The Power of Love" (Jennifer Rush, 1985) – Putosi 23/2/05
Sarah Mather (31018) oli 21-vuotias käydessään koelauluissa Washingtonissa. Hän on kotoisin Pohjois-Carolinan Wilmingtomista. Hän alkoi laulaa 5-vuotiaana ja hänellä oli laulunopettaja viisi kuukautta.
"Get Ready" (The Temptations) – Putosi 23/2/05
Semifinaalit > Pudonneet miehet

Travis Tucker (25918) oli 21-vuotias käydessään koelauluissa Washingtonissa. Hän on kotoisin Virginian Manassasista ja oli yksi Virginian yliopiston a cappella -yhtyeen perustajista.
"My Cherie Amour" (Stevie Wonder)
"All Night Long (All Night)" (Lionel Richie, 1983)
"Every Little Step" (Bobby Brown, 1989) – Putosi 9/3/05
Joseph Murena (73998) oli 26-vuotias käydessään koelauluissa Las Vegasissa. Hän on kotoisin New Yorkin Smithtownista. Hän on näytellyt paikallisissa teattereissa ja harrastaa jujutsua. Hän voitti esiintymispelkonsa hypnoosin avulla.
"How Am I Supposed to Live Without You" (Laura Branigan, 1983)
"Let's Stay Together" (Al Green, 1972) – Putosi 2/3/05
David Brown (50349) oli 20-vuotias käydessään koelauluissa New Orleanssissa, joka oli myös hänen kotikaupunkinsa. Hän sai laulunopetusta esiintymiskoulussa.
"Never Can Say Goodbye" (Gloria Gaynor, 1974)
"All In Love Is Fair" (Stevie Wonder) – Putosi 2/3/05
Jared Yates (20068) oli 18-vuotias käydessään koelauluissa Saint Louisissa. Hän on kotoisin Floridan Fort Walton Beachista. Hän alkoi laulaa 14-vuotiaana leikkiessään tätinsä karaoke-koneella. Hän elää maalla.
"How Could I" (Marc Anthony) – Putosi 23/2/05
Judd Harris (51885) oli 27-vuotias käydessään koelauluissa New Orleansissa. Hän on kotoisin New Yorkista. Hän opiskeli laulamista high schoolissa ja yliopistossa laulunopettaja Seth Riggsin johdolla. Hän valmistui New Yorkin yliopistosta.
"Travelin' Band" (Creedence Clearwater Revival, 1971) – Putosi 23/2/05
Mario Vazquez (69200) oli 26-vuotias käydessään koelauluissa Las Vegasissa. Hän on kotoisin New Yorkista. Hän pääsi finaaliin, mutta jättäytyi kilpailusta vain päiviä ennen finaaleja "henkilökohtaisista syistä". Nikko Smith pääsi hänen tilalleen.
"Do I Do" (Stevie Wonder)
"I Love Music" (The O'Jays)
"How Can You Mend a Broken Heart" (Al Green)
Finalistit > Teemaviikot

Finaali 2: Suuri finaali
Finaali 3: Kolme laulua per kilpailija
Finaali 4: Kantri/Gamble & Huff
Finaali 5: Leiber & Stoller/Billboard Top 40
Finaali 6: 2000-luvun musiikki
Finaali 7: 1970-luvun dance-musiikki
Finaali 8: Lauluja kilpailijoiden syntymävuosilta
Finaali 9: Lauluja Broadway-musikaaleista
Finaali 10: Lauluja 1990-luvulta
Finaali 11: Billboardin ykköshitit
Finaali 12: Lauluja 1960-luvulta
Finalistit > Esitykset tuloslähetyksessä

Final 2: "Up Were We Belong"
Final 3: "United We Stand"
Final 4: "Islands In The Stream"
Final 5: "Bridged Over Troubled Water"
Final 6: "Emotion" (alkuperäinen artisti: The Bee Gees)
Final 7: "You Can Shine"
Final 10: "Everything Is Beautiful"
Final 11: "He Ain't Heavy, He's My Brother"
Final 12: "When You Tell Me That You Love Me" (alkuperäinen artisti: Diana Ross)
Finalistit > Finaali

Neljännen kauden finaali näytettiin 24. toukokuuta – 25. toukokuuta ja ääniä annettiin 37 miljoonaa. Siinä nähtiin esityksiä koelaulajilta sekä seuraavilta kuuluisuuksilta: Kenny G, Rascal Flatts, David Hasselhoff, Kenny Wayne Shepherd, George Benson, Billy Preston, Babyface ja Lynyrd Skynyrd. Kilpailun voitti Carrie Underwood.
Koska kolmannella kaudella toiseksi tullut kilpailija Diana DeGarmo kertoi aiemmin saaneensa selville voittajan laulujärjestyksen perusteella, tällä kaudella kumpikaan finalisti ei laulanut voittajan laulua "Inside Your Heaven" ennen tulosten julkistamista.
Julkaisut > Kokoelmat

American Idol Season 4: The Showstoppers  (2005) RCA Records
Killer Queen: A Tribute to Queen  (2005) Hollywood Records
Julkaisut > Pääjulkaisut

Some Hearts  (Carrie Underwood) (2005) Arista Records
Inside Your Heaven  (Carrie Underwood) (2005) RCA Records
The Real Thing  (Bo Bice) (2005) RCA Records
Inside Your Heaven  (Bo Bice) (2005) RCA Records
Gallery  (Mario Vazquez) (2006) J Records
Julkaisut > Pienet tai itsenäiset julkaisut

(Tässä listassa ei ole ennen Idolia julkaistua materiaalia)
Boom! (Jared Yates)
It's Christmas Time (Jamie Paul Koehler)
Melinda (Melinda Lira)
Shaken (Jeff Johnson)
Something for Everyone (Kurtis Parks)
Take Three (Erin, Mandy ja Melissa Maynard)
The Moon & The Stars (Elizabeth Pha aka Chandara)
Anwar Robinson (Anwar Robinson)
Nothing Like A Dream/Drive (Lindsey Cardinale) – single
Lähde: Idolsmusic.com (Arkistoitu – Internet Archive)