stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petri Kotwica
Aiheesta muualla

Passoja, Teemu: ”Petri Kotwica ja Musta jää”, Kotwican haastattelu, Film-O-Holic-elokuvasivusto 2007.
| n k Parhaan ohjauksen Jussi-palkinnot |
| --- | --- |
1944–1959:  Hannu Leminen (1944)  Valentin Vaala (1945)  ei jaettu (1946)  Valentin Vaala (1947)  Roland af Hällström (1948)  ei jaettu (1949)  Toivo Särkkä (1950)  Matti Kassila (1951)  Valentin Vaala (1952)  Edvin Laine (1953)  Matti Kassila (1954)  Matti Kassila (1955)  Edvin Laine (1956)  Matti Kassila (1957)  ei jaettu (1958)  Jack Witikka (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Maunu Kurkvaara (1962)  Mikko Niskanen (1963)  Mikko Niskanen (1964)  ei jaettu (1965)  Risto Jarva (1966)  Mikko Niskanen (1967)  Risto Jarva ja Mikko Niskanen (1968)  Edvin Laine, Jörn Donner ja Timo Bergholm (1969)  Erkko Kivikoski (1970)  Risto Jarva (1971)  Mikko Niskanen (1972)  Erkko Kivikoski, Rauni Mollberg ja Veikko Kerttula (1973)  Rauni Mollberg (1974)  Jaakko Pakkasvirta ja Veikko Kerttula (1975)  ei jaettu (1976)  Heikki Partanen, Katariina Lahti ja Riitta Rautoma (1977)  Risto Jarva ja Rauni Mollberg (1978)  Timo Linnasalo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Pirjo Honkasalo, Pekka Lehto ja Erkko Kivikoski (1981)  Mikko Niskanen (1982)  Mika Kaurismäki (1983)  Heikki Partanen ja Tapio Suominen (1984)  Timo Humaloja (1985)  Matti Ijäs ja Rauni Mollberg (1986)  ei jaettu (1987)  Åke Lindman (1988)  Pekka Parikka (1989)  Pekka Parikka (1990)  Aki Kaurismäki (1991)  Mika Kaurismäki (1992)  Aki Kaurismäki (1993)  Veikko Aaltonen (1994)  Aleksi Mäkelä (1995)  Markku Pölönen 	(1996)  Aki Kaurismäki (1997)  Olli Saarela (1998)  Markku Pölönen (1999) 
2000–2019:  Olli Saarela (2000)  Olli Saarela (2001)  Jarmo Lampela (2002)  Aki Kaurismäki (2003)  Jarmo Lampela (2004)  Markku Pölönen (2005)  Aku Louhimies (2006)  Aku Louhimies (2007)  Petri Kotwica (2008)  Dome Karukoski (2009)  Klaus Härö (2010)  Dome Karukoski (2011)  Aki Kaurismäki (2012)  Maarit Lalli (2013)  Pirjo Honkasalo (2014)  Jukka-Pekka Valkeapää (2015)  Aleksi Salmenperä (2016)  Juho Kuosmanen (2017)  Antti-Jussi Annila (2018)  Aleksi Salmenperä (2019) 
2020–2039:  Miia Tervo (2020)  Zaida Bergroth (2021)  Juho Kuosmanen (2022) 
| n k Petri Kotwica |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Koti-ikävä (2005)  Musta jää (2007)  Rat King (2012)  Henkesi edestä (2015)  Comeback (2023) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Alamaailma-trilogia: Lakimies (2011)  Kohtuuttomuuksia (2016)  Melkein totta (2019) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Panodraama (1992)  Viiniä, rakas äiti (meidän on vielä rokattava) (1993)  Tunneli (1995)  Kypärä (1997)  Force Majeure (1999)  Las Nueve Vidas (2000)  Mari Rantasila: Rakkaudesta (2015) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Ritva  Elonet
Jarl Öhman

Jarl Öhman ("Lali") (14. marraskuuta 1891 Helsinki – 20. tammikuuta 1936 Kokkola) oli suomalainen jalkapalloilija ja oman toimensa ohella vuonna 1922 Suomen jalkapallomaajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja. Hyökkääjänä pelanneen Öhmanin historiallisiin saavutuksiin kuuluu myös pelaaminen Suomen ensimmäisessä maaottelussa.
Öhman pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa Tukholman olympialaisissa 1912, jolloin Suomi sijoittui olympiaturnauksessa neljänneksi.
Öhmanin maineikkain peli oli maaottelu Viroa vastaan Helsingissä vuonna 1922. Suomi voitti ottelun 10–2 ja Öhman teki kuusi maalia. Jo 14 minuutin kohdalla hän oli tehnyt hattutempun eli kolme maalia.
Pelaamisen lisäksi Öhman toimi Palloliiton sihteerinä ja rahastonhoitajana vuosina 1912–15. Viranhoito ei sujunut kuitenkaan mutkattomasti, ja Öhman asetettiin kilpailukelvottomaksi maksamattomien velkojensa vuoksi. Vasta toukokuussa 1917 Öhman palautti kaikki asiapaperit, joita hän ei ollut suostunut aiemmin luovuttamaan liitolle.
Vuonna 1924 Öhman oli mukana perustamassa Gamlakarleby Bollklubbia, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet samalla valittiin. Hän oli myös sen valmentaja. Myöhemmin hän toimi myös VPS:n päävalmentajana.
Seurat

Åggelby Fotbollklubb
HIFK
GIF
GBK
VPS
Saavutukset > Pelaajana

SM-hopeaa 1912
8 A-maaottelua ja 4 ottelua olympiajoukkueessa 1911–22
9 maaottelumaalia
4. sija Tukholman olympialaisissa 1912
Saavutukset > Valmentajana

Suomen jalkapallomaajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja 1922. Saldona 1 voitto ja 3 tappiota.
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty

| Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty> Добро пожаловать, или Посторонним вход воспрещен |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Elem Klimov
Käsikirjoittaja:   Semjon Lungin  Ilja Nusinov 
Säveltäjä:   Mikael Tariverdijev  I. Jakushenko 
Kuvaaja:  Anatoli Kuznetsov
Erikoistehosteet:   I. Felitsyn  N. Zvonaryov 
Pääosat:   Jevgeni Jevstignejev  Arina Aleinikova  Lidija Smirnova 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm
Levittäjä:  Mosfilm
Ensi-ilta:  1964
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty (ven. Добро пожаловать, или Посторонним вход воспрещён, Dobro požalovat, ili Postoronnim vhod vospreščon) on neuvostoliittolainen komediaelokuva ja tunnetun Elem Klimovin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö. Pioneerilasten kesäleiristä kertova elokuva kritisoi allegorisesti neuvostoyhteiskuntaa, minkä takia se laitettiin esityskieltoon ja tuotiin yleisön nähtäväksi vasta Neuvostoliiton lakkautuksen jälkeen 1990-luvulla. Elokuvan pääosia näyttelevät Jevgeni Jevstignejev, Arina Aleinikova ja Lidija Smirnova.
Juoni

Pioneerileirin johtajamies yrittää suojella leirin lapsia vahingoilta, ettei hän vain joutuisi vastuuseen mistään ikävyyksistä. Muuan poika rikkoo yhtä keskeistä määräystä uimalla läpi uimarantaa rajaavan verkon yksin läheiseen saareen, jossa on yleinen uimaranta. Hänet lähetetään kotiin isoäitinsä luo, mutta poika pelkää tämän kuolevan suruun asian takia ja palaa leiriin. Hän oleskelee siellä salaa muiden lasten avustuksella.
Käännös suomeksi
Theodor Kittelsen

| Theodor Kittelsen |
| --- | --- |
 Christian Krohg, Theodor Kittelsen, 1892.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1857 Kragerø, Norja
Kuollut: 21. tammikuuta 1914 (56 vuotta) Jeløya, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Ammatti:  taidemaalari, piirtäjä ja kirjankuvittaja
Vanhemmat:  Johannes Kittelsen ja Guriane Olsdatter Larsen
Puoliso:  Inga Kristine Dahl
Peikko, joka pohtii kuinka vanha se on, 1911.
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Theodor Severin Kittelsen (27. huhtikuuta 1857 Kragerø, Norja – 21. tammikuuta 1914 Jeløya, Norja) oli norjalainen taidemaalari, piirtäjä ja kirjankuvittaja. Hän on tunnettu sekä luontokuvauksistaan että tekemistään kuvituksista satuihin ja kansantarinoihin.
Asiantuntijat pitävät hänen tyyliään uusromantiikan ja naivismin välimuotona. Norjassa Kittelsen on tunnettu ja kunnioitettu taiteilija, mutta muualla hän ei ole saanut paljon huomiota. Hän on tunnettu peikkomaalauksistaan, joissa peikot ovat groteskeja ja pelottavan kauniita. Kittelsenin kuvataide oli kirjallista, jopa eeppistä, kohokohtana kirja Svartedauen (Musta surma).
Elämä ja ura

Kittelsen oli toiseksi vanhin Johannes Kittelsenin (1817–1868) ja Guriane Olsdatter Larsenin (1828–1879) kahdeksasta lapsesta. Isä oli kauppias, ja koti oli vaatimattoman porvarillinen. Perheen talous tiukkeni huomattavasti, kun lasten isä kuoli. Theodor oli tuolloin 11-vuotias, ja pojan täytyi lähteä kotoa opintielle. Hän aloitti kellosepän oppipoikana kotikaupungissaan, jonka jälkeen hän meni maalarioppipojaksi Kristianiaan. Hän karkasi kotiin mutta pääsi jonkin ajan kuluttua  saksalaisen Steinin kellosepänoppiin Arendaliin.
Elämä ja ura > Näyttelyjä Norjassa, Lofootit

Kittelsen osallistui ensi kertaa syysnäyttelyyn 1886 maalauksillaan Atelierbesøk ja Interiør fra et bayersk bondehus. Vuotta myöhemmin hänen näyttelymaalauksenaan oli Ved havet. Myöhemmin hänen teoksiaan oli näyttelyssä 1890, 1891, 1894, 1910, 1912, ja hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1915. Hän osallistui ajan myötä näyttelyyn myös monilla piirustuksilla.
Aluksi hän asui sisarensa ja lankonsa luona Kragerøssa. Hän muutti heidän mukanaan pohjoiseen Skomværin majakalle, jossa lanko toimi majakanvartijana ja asui siellä noin kaksi vuotta. Hän saattoi loppuun useita teoksiaan, kuvitti Peer Gyntiä ja maalasi maisemakuvia. Hän viimeisteli myös kolme seuraavina vuosina julkaistua kirjaa: Fra Livet i de smaa Forholde (1889–1890), Fra Lofoten (1890–1891) ja Troldskab (1892).
Elämä ja ura > Taiteilijavaimo Inga ja tuotteliaat vuodet

Vuonna 1889 Kittelsen vieraili ensin Skredsvigin luona Fleskumissa, minkä jälkeen hän muutti Larvikin Farrisvannetiin. Hän tapasi samana vuonna näyttelijän ja kapteenintyttären Inga Kristine Dahlin Drøbakista. Pari rakastui ja meni naimisiin vain muutaman viikon seurustelun jälkeen. He saivat yhdeksän lasta. Inga ymmärsi taidetta ja hän oli myös käytännönläheinen ihminen taloudessa ja kodinhoidossa. Inga piti koulua lapsille ja järjesti Theodorin näyttelyt.
Nuoripari asui jonkin aikaa  Skåtøyssa Kragerøn ulkopuolella ja vuodesta 1891 Hvitstenissä. Kittelsen oli tuottelias ja vakiinnutti asemansa kuvittajana ja monien kuvataiteen genrejen taitajana. Vuodesta 1889 hän sai säännöllisesti toimeksiantoja aikakauslehtitoimittajilta, kuten Nordahl Rolfsenilta ja Jacob B. Bullilta. Lokakuussa 1893 hän piti ensimmäisen oman näyttelynsä Kristianian Tivolin Florasalonen-salissa. Näyttelyssä oli 231 teosta, ja se esitettiin myös Bergenissä samana syksynä.
Elämä ja ura > Loppuvuodet

Vuonna 1896 perhe muutti Sole-nimiseen nimismiehen taloon Eggedaliin, jotta he olisivat lähempänä Kittelsenin ystävää Christian Skredsvigia. Kolme vuotta myöhemmin he rakensivat Lauvlia-nimisen talon Sigdaliin, missä he saattoivat nauttia luonnonläheisyydestä. Lauvliassa Kittelsen teki useimmat tunnetuimmista kuvistaan, ja se oli entistäkin tuotteliaampaa aikaa. Täällä syntyivät sarjateokset Soria Moria Slot ja Tirilil Tove. Sigdalin luonto inspiroi myös Kittelsenin peikkohahmojen muotoa.
Talousvaikeudet eivät kuitenkaan jättäneet Kittelseniä rauhaan, ja perheen piti myydä Sigdalin koti vuonna 1910. He muuttivat ensin Husebyhyn Kristianian ulkopuolella ja lopulta Jeløyalle Mossin lähistölle 1912. Siellä Kittelsen kuoli tuberkuloosiin vuonna 1914. Loppuvuosinaan hän oli sairauden ja vastoinkäymistensä murtama, mutta työskenteli kuitenkin loppuun saakka.
Vuonna 1908 Kittelsen nimitettiin Pyhän Olavin ritariksi, ja hän nautti vuodesta 1911 lähtien valtion taiteilijapalkkaa.
Kittelsenin taide > Maalari

Opiskelujensa alkuaikoina Kittelsen päätti työskennellä öljymaalausten parissa, koska siihen aikaan öljymaalauksia pidettiin kuvataiteen edistyneimpänä muotona. Hän halusi kehittyä laatumaalariksi, luultavimmin Münchenin-aikojensa opettajien ja ystävänsä historiamaalari Eilif Peterssenin vaikutuksesta. Huolimatta monista yrityksistään hän ei täysin viihtynyt öljymaalausten parissa. Siitä huolimatta hänen Streik-teoksensa on saanut paikkansa norjalaisessa taidehistoriassa ensimmäisenä sosiaalisia aiheita kuvanneena teoksena.
Maalaus Ekko (Kaiku), jonka Kittelsen teki Lofooteilla, esiteltiin Pariisin maailmannäyttelyssä 1889. Kittelsen itse piti sitä parhaana työnään. Siinä yhdistyy kolme hänen taiteelleen tunnusomaista piirrettä: lapsen kokemusmaailma, maisemaestetiikka ja luonnon taianomaisuus.
Vuodesta 1900 eteenpäin hän palasi maalauksien pariin, niin öljymaalausten, akvarellien kuin pastellimaalaustenkin muodossa. Loppuvuosina syntyivät hänen rakastetuimmat ja ehkäpä luonteenomaisimmat aiheensa: Soria Moria slot -sarjan öljymaalaukset valmistuivat 1900 ja hän käytti kuva-aiheita useissa kansansaduissa ja julkaisi vuonna 1911 kirjan Soria Moria slot. Akvarelli Myrull jäi hänen viimeiseksi suureksi työkseen. Se toistaa aiempaa satukuvitusaihetta, mallinaan Kittelsenin Ingrid-tytär.
Kittelsenin taide > Reportteri ja luontolyyrikko

Svolværin aikana Kittelsenin ilmaisu kypsyi. Hän kehitti uusia ilmaisutapoja: karikatyyriä, luontorunoutta ja kirjallisia taitojaan. Elämäkertakirjailija Einar Økland on sanonut Kittelsenistä, että pohjoiseen vuonna 1887 lähtenyt kypsymätön ja kriisien vaivaama maalari palasi etelään 1889 elinvoimaisena kuvittajana ja kirjoittajana.
Nimellä Fra Lofoten julkaistut kaksi nidettä muodostivat "toisen osan" hänen kaksivuotisesta luomiskaudestaan. Osa kuvista on silkkoja mustekynäpiirroksia ja osa sekatekniikalla piirrettyjä laveeraus-, mustekynä- ja lyijykynäpiirroksia. Aiheet vaihtelevat realistisista piirroksista runollisiin asetelmiin ja puhtaisiin satumaisemiin. Viimeksi mainituista esimerkkinä ovat hänen aiheesta De syv søstre tekemänsä kaksi versiota, joissa naissiluetit on piirretty selkeästi osaksi tunturin profiilia.
Kittelsen kirjoitti myös monia reportaasinomaisia teksti-kuva-artikkeleita Nordlandista Nordal Rolfsenin Illustrert Tidende for Børn -lehteen vuosina 1890–1892.
Kragerøn saariston ulkolaidalla sijaitsee Jomfrulandin saari, jonka luontoa ja geologiaa Kittelsen kuvasi 14-osaisessa kuvasarjassa. Taidekeräilijä ja mesenaatti Olaf Schou osti sarjan 1894 ja lahjoitti sen Nasjonalgallerietille.
Vuonna 1900 julkaistu Tirilil-akvarellisarja nähdään suorana jatkona Jomfruland-sarjalle, tällä kertaa aiheenaan metsämaisemat. Schou oli tilannut Kittelseniltä aiheeltaan rajaamattoman kuvasarjan. Sarjallaan Kittelsen haki metsäaiheisen runon kuvitusta. Sarjan otsikko on peräisin Andreas Fayesin kertomuksesta Fortellingen om Tirilil Tove og Tyvenborg. Myös Welhaven käytti nimeä eräässä runoistaan. Sarjan asetti näytteille myö Blomquist joulukuussa 1900, jase  on nykyisin yksityisomistuksessa.
Loppuvuosinaan 1900-1910 hän teki useimmat luontolyyrisistä kuvistaan sekatekniikalla. Norsk Hydron vuonna 1908 tilaama Rjukan-sarja yhdistää peikkomaista luontoa, mainosmaista kuvitusta ja eräänlaista teollisuusfreskoa, joka yleistyi taidemuotona vasta maailmansotien välillä.
Kittelsenin taide > Karikatyyripiirtäjä ja satiirikko

Kittelsen teki satiirisia piirroksia ja karikatyyreja jo varhain. Hänen kaksi irtolehtijulkaisuaan nimeltä Fra livet i de smaa forholde (1889–1890) olivat paikallislehtigenren parodiaa kymmenen vuotta ennen kuin ensimmäinen painos Trangviksposten-karikatyyrilehteä ilmestyi.
Kokoelmat Glemmebogen (1892) ja Ordsprog (1898) ovat suurimmalta osin yksiruutuisia pilakuvia. Monet aiheet on suunnattu raharikkaita ja yläluokkaa kohtaan. Hän piirsi satiirisiin viikkolehtiin jo Saksassa, mutta enimmäkseen Norjassa. Hän kuvitti koko 1907-vuosikerran Trangvikspostenia ja monena vuonna Korsaren-nimistä lehteä. Karikatyyreihin kuuluu myös Wesselin Smeden og bakeren -teoksen kuvitus.
Kittelsen teki piirroksia "eläimistä, jotka käyttäytyvät kuten ihmiset", esimerkkinä teos Har dyrene sjel? (1893). Satiiriset eläinhahmot olivat hyvin suosittuja 1880-luvulla.
Kittelsenin taide > Peikko- ja satukuvittaja

Kittelsen aloitti Asbjørnsenin ja Moen keräämien kansansatujen kuvittajana, ja yhteistyö jatkui kaiken kaikkiaan 29 vuotta, vuoteen 1910. Ensimmäinen työ oli Sjøtrollet, joka oli mukana Asbjørnsenin tarinakokoelmassa Tre nye eventyr teoksessa Dybwads illustrerede folkekalender for 1882. Siitä alkoi pitkä yhteistyö Asbjørnsenin ja Erik Werenskioldin kanssa. Werenskiold oli jo menestynyt satukuvittajana 1879, mutta Asbjørnsenin kautta tulleen suuren työmäärän vuoksi tarvittiin yksi kuvittaja lisää. Parivaljakko työskenteli kesän 1882 yhdessä Tåtøyssa Kragerøn lähistöllä. Ensimmäisessä Eventyrbog for Børn -niteessä 1883 on mukana 12 Kittelsenin kuvaa. Kolmikon yhteistyö tuotti vielä kaksi muuta nidettä 1884 ja 1887. Siinä missä Werenskiold oli uskollinen norjalaisen talonpoikaiskulttuurin kuvaaja, Kittelsen puolestaan viimeisteli huippuunsa taidon liioitella kuvallista ilmaisua.
Kittelsenin satukuvitus Asbjørnsenin ja Moen teoksiin voidaan jakaa kolmeen osaan. Ensimmäinen kausi koostuu kolmesta Eventyrbog for Børn -niteestä (1883-87). Ne ovat mustekynäpiirroksia pääosin samassa formaatissa kuin niistä painetut versiot. Tyyli muistuttaa Werenskioldin tuotantoa.
Toinen kausi kattaa piirrokset Illustrerede eventyr, utvalgte folkeventyr -teoksessa (1907) ja Eventyrbog for Børn (1908), Molkte Moen toimittamana. Ensiksi mainittu kirja sisältää 55 ja toinen 18 Kittelsenin piirrosta. Vuoden 1908 satukuvitukset on piirretty uusiksi vuoden 1884-painoksessa Otto Sindingin piirtämistä versioista.
Kolmannen kauden töitä ovat Moen toimittamat Barne-Eventyr (1909) ja Nye Barne-Eventyr (1910) -teokset. Molemmissa on 30 Kittelsenin piirrosta, joita on kuvailtu "voimakkaiksi, mutta epätarkoiksi ja epächarmikkaiksi".
Kittelsen teki vuonna 1888 kuvasarjan Henrik Ibsenin Peer Gyntiin, mutta sitä ei ole julkaistu. Värikynäversio teoksesta Peer Gynt i Dovregubbens Hall julkaistiin 1913. Garborgin Haugtussa-tarinan kuvitusta julkaistiin saksalaisessa Pan-lehdessä 1895. Lastenkirja Soria Moria slot sisältää useita Kittelsenin tunnetuimpia kuva-aiheita yhdistettynä hänen omaan tekstiinsä. Useimmat kuvat oli alun perin tehty vuonna 1900.
Kittelsenin taide > Henkilökohtaisin aihepiiri – rutto

Vuosina 1894–1895 Kittelsen työskenteli kirjan ja kuvasarjan Svartedauen (Musta surma) parissa. Se julkaistiin vasta 1900 Stenersenin kustantamana. Kirja on sekä kuvitettu runokokoelma että kuvasarja, ja se kattaa 45 pientä ja suurta piirrosta ja 15 runoa. Runot ovat enimmäkseen vapaamuotoisia, paria kansanlaulumaista poikkeusta lukuun ottamatta. Teoksille erityistä on, että monet on kuvattu lapsen näkökulmasta, esimerkiksi lapsen pään korkeudelta lattiatasosta - kenties parhaina esimerkkeinä Pesta i trappen ja Musstad.
Maalauksia ja piirustuksia

Nøkken, (näkki) 1887–92.
Sjøtrollet (meripeikko), 1887.
Røst (Røstin saari), 1890.
Det rusler og tusler rasler og tasler, ("Kuljeskelee ja hiipii, suhisee ja rapisee"), 1900.
Kornstaur i måneskinn, ("Ohrakuhilaita kuun valossa"), noin 1900.
Skogtroll (metsänpeikko), 1906.
Hakkespett (tikka), 1912.
Kuva Johan Herman Wesselin runoon Smeden og bageren.
Maalauksia ja piirustuksia > Kuvitusta kirjaan Svartedauen (Musta surma)

Fattigmannen, (Kerjäläinen), 1894–95.
Pesta i trappen, (Rutto rappusissa), 1896.
Pesta Kommer, (Rutto tulee), 1894–95.
Musstad, (Hiirikaupunki / hiiripaikka) 1896.
Vaikutus

Kittelsenin teoksia on käytetty black metal -yhtyeiden, kuten Burzumin, albumien kuvituksena. Vuosina 1906-1908 Porsegrundin posliinitehdas käytti Kittelsenin teoksia vaasien ja kulhojen kuvituksena.
Syntymäkoti Kragerøssa on suojeltu. Kittelsenhuset on osa Berg-Kragerø museota, ja se sisältää näyttelyn Kittelsenin elämästä ja vaikutuksesta. Kotikunnassa on myös Per Palle Stormin tekemä rintakuva Theodor Kittelsenistä, ja Skåtoyssa sijaitsee Per Elsdorfin Pesta-veistos.
Kotitalo Lauvliasta Sigdalissa tuli museo vuonna 1995. Talo oli yksityiskäytössä lomamökkinä siitä lähtien, kun Kittelsen muutti sieltä pois 1910. Kunta on omistanut talon vuodesta 2005. Kansallisgalleriassa on suuri kokoelma Theodor Kittelsenin teoksia. Kittelsenin maalauksia on käytetty norjalaisten postimerkkien aiheina vuosina 1972, 2002, 2003 ja 2007.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Kittelsenin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Kirjallisuutta

Holger Koefoed ja Einar Økland: Th. Kittelsen: kjente og ukjente sider ved kunstneren.  Stersen, 1999.  ISBN 82-7201-263-4
Holger Koefoed (toim.): Möter med Th. Kittelsen.  Gyllendal, 1994.  ISBN 82-05-22629-6
Knut Ljøgodt: Theodor Kittelsen: fra Lofoten til Eventyrland.  Nordnorsk Kunstmuseum, 2004.  ISBN 82-91834-18-0
Kjesti Sissener Munthe: Tegneren Theodor Kittelsen.  Damn, 2003.  ISBN 82-496-0565-9
Irene Omdal: Theodor Kittelsen: Tusenkunstneren fra Kragerö.  Berg-Kragerø Museum, 2007.  ISBN 978-82-997542-0-0
Leif Østby: Theodor Kittelsen: tegninger og akvareller.  Dreyer, 1975.  ISBN 82-504-2017-9
Ingrid Kittelsen Treider: Tirilil Tove: minner om Th. Kittelsen og hans hjem.  Gyldendal, 1951.  ISBN 82-05-24768-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Galleria jossa on Kittelsenin maalauksia (Arkistoitu – Internet Archive)
Lisää Kittelsenin taideteoksista (Arkistoitu – Internet Archive)
Theodor Kittelsenin koti Sigdalissa, Norjassa (museo)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef 
Boeing 737, jonka pyrstöön Kittelsenin kuva on maalattu.
Max Keeble – Kosto elää

| Max Keeble - Kosto elää> .Max Keeble’s Big Move |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tim Hill
Käsikirjoittaja:   David L. Watts  James Greer  Jonathan Bernstein  Mark Blackwell 
Tuottaja:  Mike Karz
Säveltäjä:  Michael Wandmacher
Kuvaaja:  Arthur Albert
Leikkaaja:  Tony Lombardo Peck Prior
Tuotantosuunnittelija:  Vincent Jefferds (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Susan Matheson
Pääosat:   Alex D. Linz  Josh Peck  Zena Grey  Larry Miller  Robert Carradine  Nora Dunn  Jamie Kennedy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Company
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 5. lokakuuta 2001
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  25 milj. dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Max Keeble – Kosto elää on Disney Channelin elokuva vuodelta 2001.
Tarina

Elokuva kertoo juuri yläasteelle päässeestä Max Keeblestä ja hänen ystävistään. Elokuvassa alussa Max näkee untaa, että hän on jakamassa mainoslehtiä ovelta ovelle omalla polkupyörällään, ja häntä ajaa takaa ilkeä, niin sanottu jäätelömies. Kun Max herää, hän huomaa, että se oli vain unta. Kun Max pääsee aloittamaan yläasteen ja seitsemännen luokan, hän kuulee vanhenmiltaan huonoja uutisia. Maxin vanhemmat joutuvat muuttamaan Chicagoon, koska Maxin isä, joka on töissä mainosalalla, sai uutta työtä Chicagosta.
Tarina > Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alex D. Linz   | … |  Max Keeble   |
|  Larry Miller   | … |  Principal Elliot T. Jindraike   |
|  Jamie Kennedy   | … |  Evil Ice Cream Man   |
|  Zena Grey   | … |  Megan   |
|  Josh Peck   | … |  Robe   |
|  Nora Dunn   | … |  Lily Keeble   |
|  Robert Carradine   | … |  Don Keeble   |
|  Clifton Davis   | … |  Supt. Bobby 'Crazy Legs' Knebworth   |
|  Amy Hill   | … |  Mrs. Rangoon   |
|  Noel Fisher   | … |  Troy McGinty   |
|  Orlando Brown   | … |  Dobbs   |
|  Amber Valletta   | … |  Ms. Dingman   |
|  Justin Berfield   | … |  Caption Writer   |
|  Veronica Alicino   | … |  Mrs. Talia   |
|  Brooke Anne Smith   | … |  Jenna   |