stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Wasa Express

| M/S Wasa Express |
| --- | --- |
 Wasa Express Vaasan satamassa kesäkuussa 2016.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Nykyinen reitti:  Nador-Almeria
Lippuvaltio:   Kypros
IMO-numero:  8000226
MMSI-numero:  210277000
Tunnuskirjaimet:  5BVN5
Omistaja:  UME Shipping
Aiemmat omistajat:  NLC Ferry
Rakennustelakka:  Oy Wärtsilä Ab, Helsinki
Rakennusnumero:  432
Tilattu:  21. joulukuuta 1979
Kölinlasku:  5. elokuuta 1980
Vesillelasku:  30. tammikuuta 1981
Luovutettu:  15. kesäkuuta 1981
Status:  liikenteessä
Tekniset tiedot
Pituus:  141 m
Leveys:  22,81 m
Syväys:  4,95 m
Uppouma:  4 150 t t
Bruttovetoisuus (GT):  17 046
Koneisto:  4 x Wärtsilä 12V32 4SA Diesel
Koneteho:  14 800 kW
Hyttipaikkoja:  316 henkilölle
Matkustajia:  1 500
Lastikapasiteetti:  1 150 m
Autokapasiteetti:  450 henkilöautoa
Laiva vuonna 1982, jolloin sen nimi oli M/S Travemünde.
M/S Wasa Express on vuonna 1981 valmistunut Vaasanlaivojen (NLC Ferryn) omistama autolautta. Aluksi laiva liikennöi Saksassa nimellä Travemünde. Sen jälkeen se on liikennöinyt muun muassa Ruotsissa ja Suomessa. Vuonna 2012 se liikennöi Kanarialla. Vuosina 2013–2021 laiva liikennöi Vaasan ja Uumajan välillä.
Laivan historia > 1981–2012

Gedser-Travemünde Ruten A/S, Gedser tilasi joulukuun lopussa 1979 Helsingistä Wärtsilä Oy telakalta laivan. Alus kastettiin Travemündeksi. Alus aloitti liikennöinnin Gedser-Travemünde välillä 19 kesäkuuta 1981. Keväällä 1987 aluksen omistanut GT-linien A/S meni konkurssiin ja alus myytiin ASX 10969 A/S varustamolle. Alus jatkoi liikennöintiä samalla linjalla. Vuotta myöhemmin keväällä alus myytiin Sea-Link Ab -varustamolle, joka aikarahtasi sen GT-Link A/S -varustamolle. Alus sai uuden nimen Travemünde Link. Joulukuussa 1988 alus myytiin Gotland Steamship Co -varustamolle, joka aikarahtasi aluksen Sally-Line Ab -varustamolle. Alus sai uuden nimen Sally Star ja aloitti liikennöinnin Ramsgate–Dunkerque-välillä.
Toukokuussa 1997 alus myytiin suomalaiselle Finska Levantlinjen Ab -varustamolle, joka aikarahtasi aluksen Silja Linelle. Alus asetettiin kesäksi 1997 liikennöimään Silja Linen Vaasa–Uumaja-reittiä nimellä Wasa Express. Marraskuussa 1997 alus siirrettiin Rederi Ab Gotland -varustamolle ja aloitti liikennöinnin Visby–Oskarshamn-välillä tammikuussa 1998. Samalla alus nimettiin Thjelvariksi. Loppuvuodesta 2003 Color Line -varustamo teki "Bareboat Charter" -sopimuksen Rederi Ab Gotland -varustamon kanssa ja alus siirtyi Color Line -varustamolle loppuvuodesta 2003. Alus sai uuden nimen Color Traveller, ja aloitti liikennöinnin Larvik–Hirtshals-linjalla keväällä 2004. Loppuvuodesta 2006 aluksen vuokrasopimus päättyi ja laiva palautettiin takaisin Rederi Ab Gotland -varustamolle, joka nimesi aluksen uudelleen Thjelvariksi.
Lokakuussa 2007 alus aikarahdattiin Scandlines A/S -varustamolle. Alus sai uuden nimen Rostock ja alkoi liikennöidä Rostock–Gedser-välillä lokakuussa 2007. Kesäkuussa 2009 alus aikarahdattiin Comarit-varustamolle ja asetettiin Almeria–Nador-linjalle. Elokuussa 2010 vuokrasopimus päättyi ja alus palautettiin omistajalle ja nimettiin uudelleen Thjelvar-nimiseksi. Elokuussa 2011 alus aikarahdattiin Fred Olsen S.A -varustamolle. Alus sai uuden nimen Betancuria ja aloitti liikennöinnin Las Palmas – Puerto del Rosario – Arrecife -linjalla. Aluksen vuokrasopimus päättyi syyskuussa 2012, ja alus makuutettiin Las Palmasiin odottamaan ostajaa.
Laivan historia > NLC Ferry osti laivan (2012)

17. lokakuuta 2012 Uumajan ja Vaasan kaupungin yhteinen varustamo NLC Ferry osti aluksen. Se aloittaa liikennöinnin Uumajan ja Vaasan välillä 4. tammikuuta 2013. Se korvaa reitillä aiemmin kulkeneen M/S RG I -aluksen. Alus rekisteröitiin Suomen lipun alle, ja sen nimeksi otettiin Wasa Express – sama nimi, jolla laiva liikennöi vuonna 1997 samaa reittiä. Aluksen on tarkoitus liikennöidä reitillä väliaikaisesti noin 5–7 vuoden ajan, kunnes reitille saadaan täysin uusi alus. Varustamo maksoi laivasta 4,75 miljoonaa euroa. Laivan ostohetkellä se liikennöi Espanjassa, josta se saapui Vaasaan 28. lokakuuta 2012. Ennen liikennöinnin aloittamista varustamo kunnosti laivaa noin miljoonalla eurolla. Laiva rekisteröitiin 600 matkustajalle, vaikka siihen mahtuisi 1 500 matkustajaa.
Laivan historia > Wasa Express myydään (2020)

Peter Ståhlbergin tiedotteessa 23.12.2020 ilmoitettiin, että M/S Wasa Express on myyty Punaisellemerelle. Laivan ostaja on UME Shipping. Laiva toimitettiin ostajalle sen jälkeen kun uusi M/S Aurora Botnia aloitti liikennöinnin kesällä 2021.
Laivan nimet

M/S Travemünde (1981–1987)
M/S Travemünde Link (1987–1988)
M/S Sally Star (1988–1997)
Wasa Express (markkinointinimi, 1997)
M/S Thjelvar (1997–2004)
M/S Color Traveller (2004–2006)
M/S Thjelvar (2006–2007)
M/S Rostock (2007–2010)
M/S Thjelvar (2010–2011)
M/S Betancuria (2011–2012)
M/S Wasa Express (2012–2023)
Aiheesta muualla

Laiva marinetraffic.com -sivustolla
Laiva faktaomfartyg.se -sivustolla (ruotsiksi)
DNV Vessel info – Wasa Express (englanniksi)
Luiz Adriano

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luiz Adriano de Souza da Silva
Syntymäaika: 12. huhtikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Porto Alegre, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: Milan
Pelinumero: 87
Junioriseurat
2004–2005: Internacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 | Internacional | 21 | (2) |
| 2007–2015 | Šah’tar Donetsk | 162 | (77) |
| 2015– | Milan | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2014- | Brasilia | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. heinäkuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. heinäkuuta 2015.
Luiz Adriano de Souza da Silva (s. 12. huhtikuuta 1987 Porto Alegre, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa italialaista Milania ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ennätykset

Luiz Adriano teki mestarien liigan ottelussa BATEa vastaan peräti viisi maalia. Luiz Adriano jakaa tämän ennätyksen Barcelonan Lionel Messin kanssa.
Seurajoukkueura

Luiz Adriano on brasilialaisseura Internacionalin kasvatti. Hän koki joukkueessa uransa huippuhetkiä, kun se voitti vuoden 2006 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuiden loppuottelussa Barcelonan. Hän alusti joukkuetoverinsa Adriano Gabirun voittomaalin. Aikaisemmin välieräottelussa Luiz Adriano oli itse onnistunut maalinteossa Al-Ahlia vastaan.
2. maaliskuuta 2007 hän siirtyi ukrainalaisseura Šah’tar Donetskiin 3 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän voitti toisella kaudellaan joukkueessa Ukrainan pääsarjamestaruuden ja seuraavalla kaudella 2008–2009 joukkue selviytyi aina UEFA Cupin loppuotteluun saakka. Luiz Adriano teki loppuottelun ensimmäisen maalin. Šah’tar Donetsk voitti ottelun lopulta numeroin 2–1 jatkoajan jälkeen.
20. marraskuuta 2012 Mestareiden liigan ottelussa Nordsjællandia vastaan Luiz Adriano teki reilun pelin vastaisen maalin, kun brasilialaispelaaja Willian potkaisi erotuomaripallon jälkeen pallon kohti tanskalaismaalivahti Jesper Hansenia, mutta Luiz Adriano kävi hakemassa pallon ja sijoitti sen tyhjään maaliin. Ottelu päättyi 5–2 Šah’tar Donetskin hyväksi.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Luiz Adriano debytoi marraskuussa 2014 Turkkia vastaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luiz Adrianon esittely Thetopforward.com-sivustolla (englanniksi)
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue

| Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue> Lëtzebuerger Sozialistesch Aarbechterpartei |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  26. tammikuuta 1902
Johto:   Franz Fayot 
Ideologia:  sosiaalidemokratia
Poliittinen kirjo:  keskusta-vasemmisto
Edustajainhuone:  10 / 60
Euroopan parlamentti:  1 / 6
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan sosialidemokraattinen puolue – Sosialistinen internationaali – Progressive Alliance
Kotisivu:  www.lsap.lu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (luxemburgiksi Lëtzebuerger Sozialistesch Aarbechterpartei, ransk. Parti Ouvrier Socialiste Luxembourgeois, saks. Luxemburger Sozialistische Arbeiterpartei), lyhennettynä LSAP tai POSL, on sosiaalidemokraattinen poliittinen puolue Luxemburgissa. LSAP:n nykyinen johtaja on Claude Haagen. Puolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen (PES). Euroopan parlamentissa LSAP:n edustajat istuvat sosialistisen ja demokraattien ryhmässä (S&D). Luxemburgin muiden pääpuolueiden tapaan myös LSAP on hyvin Eurooppa-myönteinen.
LSAP:n vahvinta kannatusaluetta on eteläinen Luxemburg, missä on historiallisesti sijainnut maan terästeollisuus. Perinteisen terästeollisuuden hiivuttua alue on pitänyt asemansa Luxemburgin teollisuuden keskuksena. Viime vuosikymmeninä LSAP on ollut laskusuunnassa. Aiemmin 30-35 % kannatuslukuja kerännyt puolue sai vuoden 2013 vaaleissa vain 20,3 % äänistä, mikä oli tuolloin LSAP:n historian huonoin tulos valtakunnallisissa vaaleissa.
Historia

Ensimmäiset Luxemburgin edustajainhuoneeseen valitut sosiaalidemokraatit olivat Caspar Mathias Spoo (vuonna 1896) ja tohtori Michel Welter (vuonna 1897). LSAP sai alkunsa, kun paikalliset aktiivit 26. tammikuuta 1902 perustivat Luxemburgin seudun sosiaalidemokraattisen yhdistyksen (saks. Sozialdemokratischer Verein für Luxemburg und Umgebung). Varsinainen puolue, tuolloin vielä nimellä Sosiaalidemokraattinen puolue, perustettiin 5. tammikuuta 1903. Nykyinen LSAP-nimi otettiin käyttöön vuonna 1945. Ensimmäisen kerran puolue pääsi hallitukseen vuonna 1937 ja seuraavan kerran vasta vuonna 1951, jolloin se muodosti koalition Kristillissosiaalisen kansanpuolueen (CSV) kanssa. LSAP joutui oppositioon vuonna 1959, mutta teki paluun hallituspuolueeksi jälleen vuonna 1964, jolloin LSAP:n Henry Cravatte toimi Luxemburgin varapääministerinä.
Vuoden 1969 vaalitappio johti LSAP:n sisällä kiistelyyn puolueen tulevaisuudesta, ja erityisesti siitä tulisiko LSAP:n hakea paikallistasolla yhteistyötä kristillisten CSV:n kanssa vai ennemmin kommunistien kanssa. Sisäinen kiistely johti uuden Sosiaalidemokraattisen puolueen syntymiseen, johon siirtyivät LSAP:n johtaja Henry Cravatte ja noin 15 % jäsenistöstä. Sosiaalidemokraattinen puolue toimi aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Cravatte palasi takaisin LSAP:hen.
Perinteisesti LSAP on ollut Luxemburgin toiseksi suurin puolue. Pääministerin salkkua sillä ei ole ollut koskaan, mutta puolue on ollut usein hallituksessa. Vuosina 1974–1979 ja vuodesta 2013 LSAP on ollut suurin hallituspuolue, mutta pääministeri on tullut Demokraattisesta puolueesta. LSAP on ollut myös yleensä mukana Kristillissosiaalisen kansanpuolueen muodostamissa hallituksissa. Toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta puolue on ollut oppositiossa vain neljästi vuosina 1959–1964, 1969–1974, 1979–1984 ja 1999–2004.
Claude Haagen erosi LSAP:n johdosta puolueen menetettyä kolme paikkaa lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa. Haagenin seuraajaksi valittiin Franz Fayot tammikuussa 2019. Edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 2013 istunut Fayot oli ainoa ehdokas puoluejohtajaksi. Hänen isänsä Ben Fayot oli myös toiminut LSAP:n johtajana vuosina 1985–1997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue Wikimedia Commonsissa
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (luxemburgiksi, ranskaksi)
Luxemburgin puolueet
| --- | --- |
Edustajainhuone:  Kristillissosiaalinen kansanpuolue (21) • Demokraattinen puolue (12) • Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (10) • Vihreät (9) • Vaihtoehtoinen demokraattinen reformipuolue (4) • Piraattipuolue (2) • Vasemmisto (2)
Euroopan parlamentti:  Kristillissosiaalinen kansanpuolue (2) • Vihreät (1) • Demokraattinen puolue (2) • Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (1)
Venus Terzo

| Venus Terzo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. lokakuuta 1967 (ikä 56)  Montréal, Québec
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Venus Tetzo
Aktiivisena:  1986–
Merkittävät roolit:  Angela Kosmo (Da Vincin murhatutkimukset) Jean Grey (X-Men: Evolution)
Palkinnot
 Leo (1999) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Venus Terzo (s. 17. lokakuuta 1967 Montréal, Québec) on kanadalainen Leo-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Da Vincin murhatutkimukset, sekä sen spin-off sarjasta Da Vinci's City Hall. Näytelmäroolien ohella Terzo on tehnyt useita äänirooleja televisioon ja on lainannut ääntään animaatioihin, kuten Ranma ½, Super He-Man, Beast Machines, X-Men: Evolution ja Ihmeneloset.
Luca Zingaretti

Luca Zingaretti vuonna 2010.
Luca Zingaretti (s. 11. marraskuuta 1961 Rooma) on italialainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi eritoten televisiosarjasta Komissario Montalbano, jossa hän näyttelee nimiosan.
Ura

Zingaretti opiskeli l'Accademia Nazionale d'Arte Drammatica -oppilaitoksessa Roomassa. Hän aloitti ammattilaisuransa 1980-luvun alussa teatterinäyttelijänä. Hänen ensimmäinen elokuvatehtävänsä oli rooli Giuliano Montaldon teoksessa Gli occhiali d'oro vuonna 1987. Vuonna 1999 Zingaretti astui komissario Montalbanon saappaisiin samannimisessä televisiosarjassa.
Yksityiselämä

Luca Zingaretti on poliitikko Nicola Zingarettin vanhempi veli. Vuonna 2004 Luca Zingaretti erosi ensimmäisestä aviopuolisostaan, journalisti ja kirjailija Margherita d'Amicosta, jonka täti oli käsikirjoittaja Suso Cecchi d’Amico. Zingarettilla on vuonna 2011 syntynyt tytär näyttelijä Luisa Ranierin kanssa.
Zingarettista tuli Montalbano Eliconan kunnia-asukas 22. toukokuuta 2011.
Roolitehtäviä > Teatteri

Kappaleen nimen jälkeen mainittu kirjoittaja ja ohjaaja.
La Sirena
Santa Giovanna (Pyhä Johanna), George Bernard Shaw, Luca Ronconi
Le due commedie in commedia, G.B. Andreini, Luca Ronconi
Bent, M. Shermann, Marco Mattolini
I villeggianti ja La madre, M. Gorkij, Sandro Sequi
Come gocce su pietre roventi, Rainer Werner Fassbinder, Marco Mattolini
The Fairy Queen, F. Pourcell, Luca Ronconi
Le tre sorelle (Kolme sisarta), Anton Tšehov, Luca Ronconi
Assassinio nella cattedrale, Thomas Eliot, Franco Branciaroli
Tito Andronico (Titus Andronicus), William Shakespeare, Peter Stein
Gli ultimi giorni dell'umanità, K. Kraus, Luca Ronconi
La pazza di Chaillot, J. Giraudoux, Luca Ronconi
Crimini del cuore, Betti Henley, Nanni Loy
Partage de midi, P. Claudel, Franco Però
Trompe l'oeil, Cagnoni, Camilli, Martelli, Federico Cagnoni
Maratona di New York, Edoardo Erba, Edoardo Erba
Prigionieri di Guerra, R. Ackerley, Luca Zingaretti ja Fabio Ferrari
Line, Al Horowitz, Piero Maccarinelli
Cannibal, R. Crowe e R. Zaijdlic, Patrick Rossi Gastaldi
Separazione, Tom Kempinski, Patrick Rossi Gastaldi
Tre alberghi, ohjaus Toni Bertorelli
Confortate il male antico
La torre d'avorio
Roolitehtäviä > Elokuvat

Gli occhiali d'oro (1987)
E quando lei morì fu lutto nazionale (1993)
Abissinia (1993)
Il branco (1994)
Maratona di New York (1994)
Senza pelle (1994)
L'anno prossimo vado a letto alle dieci (1995)
Castle Freak (1995)
Vite strozzate (1996)
I colori del diavolo (1997)
Artemisia - Passione estrema (1997)
Rewind (1998)
Tu ridi (1998)
L'anniversario (1999)
Oltremare (1999)
Il furto del tesoro (2000)
Texas 46 (2002)
Sei come sei (2002)
Prima dammi un bacio (2003)
Alla luce del sole (2005)
I giorni dell'abbandono (2005)
Non prendere impegni stasera (2006)
A casa nostra (2006)
Tutte le donne della mia vita (2007)
Mio fratello è figlio unico (2007)
Sanguepazzo (2008)
Il figlio più piccolo (2010)
Noi credevamo (2010)
La nostra vita (2010)
La kryptonite nella borsa (2011)
Immaturi - Il viaggio (2012)
Il comandante e la cicogna (2012)
Asterix & Obelix al servizio di Sua Maestà (Astérix et Obélix au service de sa majesté, 2012)
Romanzo di una strage (2012)
Roolitehtäviä > Televisio

Il giudice istruttore (1987)
Una questione privata (1991)
Il giovane Mussolini (1993)
I ragazzi del muretto (1993)
L'ombra della sera (1994)
Dio vede e provvede (1996)
La Piovra 8 - Lo scandalo (1997)
Kidnapping - La sfida (1998)
Operazione Odissea (1999)
Raamattu: Jeesus (La Bibbia: Jesus, 1999)
Il furto del tesoro (2000)
Perlasca - Un eroe italiano (2002)
Incompreso (2002)
Doppio agguato (2003)
Cefalonia (2005)
Il commissario Montalbano (1999-)
I cinquantasette giorni (2012)
Adriano Olivetti – La forza di un sogno (2013)
Ohjaustyöt

Gulu (2000) (dokumentti)
Passa una vela... spingendo la notte più in là (2007) (teatterikappale)
La Sirena (2008) (teatterikappale)
Aiheesta muualla

Luca Zingaretti Elonetissä.
Luca Zingaretti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Via

Via tai VIA voi tarkoittaa:
via, roomalainen tie
Via ry, suomalainen, teosofiasta vaikutteita saanut uskonnollinen yhteisö
VIA Rail Canada, matkustajaliikennettä hoitava kanadalainen rautatieliikenneoperaattori
VIA Technologies, taiwanilainen elektroniikkateollisuuden yritys
Viialan rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Via, rautatieliikennepaikka.
Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys, lyhenne VIA, jatkosodan aikainen väestön mielialoja tarkkaillut salainen organisaatio
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Via”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vesa Huuskonen

Vesa Huuskonen on suomalainen eversti evp. Hän toimi Parikkalan kunnanjohtajana 2014–2022.
Parikkalan kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajan Huuskonen voitti Pete Pakarisen äänin 17–7. Aiemmin hän toimi Raja- ja merivartiokoulun johtajana. Koulutukseltaan Huuskonen on upseeri (1985) ja yleisesikuntaupseeri (1995). Sotilasarvoltaan hän on eversti (2008). Huuskonen on suorittanut Johtamistaidon Opistolla Strategisen henkilöstöjohtamisen tutkinnon (2007). [lähde? ]
Huuskonen on työskennellyt Kainuun rajavartiostossa (1985–1990), Rajakoululla (1990–1993), Kaakkois-Suomen rajavartiostossa (1995–2002), Rajavartiolaitoksen esikunnassa (2002–2010) ja Raja- ja merivartiokoululla (2010–2014). Hän toimi UM:n raja-asian toimikunnan sihteerinä 2002–2004, osallistui valtion työnantajaryhmän toimintaan 2005–2009 ja johti rajayhteistyöhön liittyvää suomalais-venäläistä koulutuksen ja tutkimuksen työryhmää 2011–2014. Huuskonen osallistui kevään 2019 eduskuntavaaleihin Kokoomuksen ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi. Huuskonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. [lähde? ]
Huuskosen erottua syksyllä 2022 kunnanjohtajan virasta luottamuspulan takia Parikkalan kunnanvaltuusto valitsi talvella 2023 hänen seuraajakseen Mervi Pääkön.
Veikkausliigan kausi 2006

| Veikkausliigan kausi 2006 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  13
Ajankohta:  19. huhtikuuta 2010 – 29. lokakuuta 2010
Mestari:  Tampere United
Pudonneet joukkueet:  Kuopion Palloseura
Ottelut:  156
Maalit:  410 (2,63 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Hermanni Vuorinen (16)
Paras pelaaja:  Jarkko Wiss
Yleisökeskiarvo:  2 909
Alempi sarjataso:  Ykkösen kausi 2006
  ← 2005 :  2007 → 
Veikkausliigan kausi 2006, joka oli liigan historian 17. kausi, päättyi 29. lokakuuta. Mestaruudesta taistelivat päätöskierrokselle asti Tampere United ja HJK, joiden keskinäinen kohtaaminen päätöspäivänä päättyi tamperelaisten 3–0 -vierasvoittoon. Samalla varmistui Tampere Unitedin historian toinen Veikkausliigamestaruus lopulta kuuden pisteen erolla.
Kausi oli alun perin tarkoitus pelata 14 joukkueen voimin, mutta AC Allianssin lisenssihakemus hylättiin, ja auennut paikka päätettiin jättää täyttämättä.
Liigan yleisökeskiarvo nousi jo neljäntenä vuonna peräkkäin, mutta yksittäisistä joukkueista vain kolme kykeni nostamaan omaa yleisökeskiarvoaan. Kokonaisnousu selittyy sarjatasoa vaihtaneiden joukkueiden yleisömäärien epäsuhdasta, esimerkiksi liigaan nousseen Hongan houkuteltua otteluihinsa paljon katsojia.
Lopputulokset

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tampere Utd | 24 | 16 | 3 | 5 | 39 | 18 | +21 | 51  |
| 2 | HJK | 24 | 13 | 6 | 5 | 45 | 18 | +27 | 45  |
| 3 | FC Haka | 24 | 13 | 5 | 6 | 37 | 24 | +13 | 44  |
| 4 | FC Honka | 24 | 13 | 3 | 8 | 50 | 32 | +18 | 42  |
| 5 | IFK Mariehamn | 24 | 10 | 7 | 7 | 31 | 22 | +9 | 37  |
| 6 | MyPa | 24 | 10 | 4 | 10 | 25 | 26 | −1 | 34  |
| 7 | TPS | 24 | 9 | 4 | 11 | 35 | 38 | −3 | 31  |
| 8 | FC Lahti | 24 | 9 | 4 | 11 | 26 | 34 | −8 | 31  |
| 9 | VPS | 24 | 8 | 5 | 11 | 26 | 36 | −10 | 29  |
| 10 | FC Inter | 24 | 7 | 7 | 10 | 25 | 35 | −10 | 28  |
| 11 | FC KooTeePee | 24 | 8 | 3 | 13 | 26 | 44 | −18 | 27  |
| 12 | FF Jaro | 24 | 4 | 7 | 13 | 27 | 42 | −15 | 19  |
| 13 | KuPS | 24 | 5 | 4 | 15 | 18 | 41 | −23 | 19  |
Menestys eurokentillä

Mestarien liiga:
MyPa pudotti ensimmäisellä karsintakierroksella walesilaisen The New Saints FC:n, mutta toisella se hävisi tanskalaiselle FC Kööpenhaminalle, joka eteni lopulta Mestarien liigan lohkovaiheeseen.
UEFA Cup:
HJK hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella irlantilaiselle Drogheda Unitedille.
FC Haka hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella virolaiselle FC Levadia Tallinnalle.
Intertoto Cup:
Tampere United pudotti ensimmäisellä kierroksella walesilaisen Carmarthen Town FC:n, mutta toisella kierroksella se hävisi ruotsalaiselle Kalmar FF:lle.
Putoajat ja nousijat

Kaudeksi 2007 sarja palautettiin takaisin 14 joukkueen kokoiseksi. Niinpä Veikkausliigasta putosi vain KuPS, ja Ykkösestä nousi kaksi joukkuetta, FC Viikingit ja AC Oulu, joista jälkimmäinen voitti päätöskierroksen ratkaisuottelussa pahimman kilpailijansa Atlantiksen maalein 2–0.
Parhaat maalintekijät

| Sijoitus | Pelaaja | Maa | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hermanni Vuorinen |  | FC Honka | 16 |
| 2. | Rafael |  | FC Lahti | 13 |
| 3. | Farid Ghazi |  | HJK | 12 |
| 4. | Ville Lehtinen |  | TamU | 11 |
| - | Mikko Paatelainen |  | FF Jaro | 11 |
| - | Antti Pohja |  | HJK | 11 |
| 7. | Ady |  | TPS | 10 |
| - | Valtter Laaksonen |  | FC Inter | 10 |
| 9. | Toni Lehtinen |  | FC Haka | 9 |
| 10. | Roni Porokara |  | FC Honka | 8 |
| 11. | Jari Niemi |  | TamU | 7 |
| - | Justus Vajanne |  | IFK Mariehamn | 7 |
| 13. | Mikko Innanen |  | FC Haka | 6 |
| - | Aleksei Kangaskolkka |  | MyPa | 6 |
| - | Tomas Nygård |  | VPS | 6 |
| - | Miikka Oinonen |  | KuPS | 6 |
| - | Valeri Popovitš | / | FC Haka | 6 |
| - | Walter Surraco |  | TPS | 6 |
| - | Ilja Venäläinen |  | FC KooTeePee | 6 |
| 20. | kahdeksan pelaajaa |  |  | 5 |
Parhaat syöttäjät

| Sijoitus | Pelaaja | Maa | Joukkue | Syötöt |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Mikko Manninen |  | FC Haka | 9 |
| 2. | Gabriel Petrovic |  | IFK Mariehamn | 7 |
| 3. | David Carlsson |  | HJK | 6 |
| - | Jyri Hietaharju |  | VPS | 6 |
| - | Veli Lampi |  | HJK | 6 |
| - | Roni Porokara |  | FC Honka | 6 |
| - | Teemu Turunen |  | FC KooTeePee | 6 |
| - | John Weckström |  | FC Honka | 6 |
| - | Mika Ääritalo |  | TPS | 6 |
| 10. | seitsemän pelaajaa |  |  | 5 |