stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan muukalaislegioona

| Muukalaislegioona Légion étrangère |
| --- | --- |
 Muukalaislegioonan lippu
 Muukalaislegioonan sotilaita Persianlahden sodassa, 14. toukokuuta 1992.
Toiminnassa:  1831–
Valtio:   Ranska
Aselajit:  maavoimat
Rooli:  eliittijoukko
Osa joukkoa:  Ranskan asevoimat
Koko:  9 500 (2024)
Marssi:  Le Boudin
Maskotti:  Antonios Suuri (suojeluspyhimys)
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Cyrille Youchtchenko
Muukalaislegioona (ransk. Légion étrangère) on Ranskan maavoimien eliittisotilasyksikkö. Nimensä mukaisesti muukalaislegioonassa palvelevat sotilaat edustavat eri kansallisuuksia, ja vain 25–35 prosenttia on Ranskan kansalaisia. Legioonaan kuului vuonna 2024 noin 9 500 sotilasta 150 maasta.
Muukalaislegioonan maine johtuu muun muassa siitä, että siihen voi halutessaan pestautua salanimellä ja -kansallisuudella, mikä on aiemmin houkutellut oikeutta pakoilevia rikollisia ja seikkailijoita. Muukalaislegioonan ranskankielinen nimi, Légion Étrangère, tarkoittaakin suoraan käännettynä ulkomaalaislegioonaa. Nykyisin pseudonymiteetti on symbolinen uuden lehden kääntäminen elämässä, sillä taustat tarkastetaan. Kolmen vuoden jälkeen tilalle voidaan ottaa oma henkilöllisyys.
Vuonna 1831 perustetun legioonan alkuperäinen tehtävä oli turvata Ranskan siirtomaita eri puolilla maailmaa. Nykyään legioona on osa Ranskan asevoimia; se puolustaa Ranskaa ja toimii YK:n alaisissa tehtävissä muiden ranskalaisten joukko-osastojen ohella.
Aiemmin legioona oli lähinnä viimeinen pakopaikka rikollisille, karkureille, kerjäläisille ja epäsuosioon joutuneille. Venäjän sisällissodan jälkeen muukalaislegioonassa oli muun muassa sodan hävinneitä venäläisiä. Silloin koulutus oli heikkoa, olot surkeat, operaatiot usein verisiä ja karkuruus yleistä. Nykyään legioona on eliittiyksikkö, jonne valitaan hakijoista vain parhaat.
Muukalaislegioonan tunnusmerkkejä

Muukalaislegioonalaisen tunnistaa parhaiten univormusta. Palveluksessa käytetään CCE-kuvioista maastopukua ja urheiluasua. Lomilla, paraateissa ja vartiossa legioonalaisilla on yllään legioonan khakinvärinen univormu punaisine olkaepoletteineen ja sinisine vyönauhoineen. Saappaat ovat aina kiiltävät ja hyvin hoidetut. Päässä on valkoinen képi.
Rauhanturvajoukoissa legioonalaisten päähineenä on yleensä kypärän tai vastaavan sijasta baretti.
Legioonan erikoisuus on hidas marssitahti, 88 askelta minuutissa; muiden nykyaikaisten armeijoiden marssitahti on noin 120 askelta minuutissa.
Legioonan kunniamarssi on Le Boudin. Legioonan suojeluspyhimys on Antonios Suuri.
Camarónin taistelussa kaatuneen kapteeni Jean Danjoun puinen proteesikäsi on nykyään muukalaislegioonan arvokkain esine, jota kannetaan edelleen legioonan paraateissa. Taistelulla oli myös suuri merkitys muukalaislegioonalle ja sen suorastaan myyttiselle maineelle.
Muukalaislegioonan historia > Legioonan alkuvaiheet

Ensimmäiset pataljoonat astuivat palvelukseen Algeriassa syksyllä 1831, ja legioonalaiset pantiin rakentamaan teitä ja kuivaamaan soita. Legioona valtasi Constantinen kaupungin vuonna 1837 ja 1840-luvun lopussa Ranskalla oli hallussaan koko Pohjois-Algeria. Voitolla oli myös hintansa, vuosina 1831–1835 noin 2 000 legioonalaista, eli noin joka kuudes, kuoli lavantautiin tai malariaan.
Muukalaislegioonan historia > Legioonan alkuvaiheet > Maison Carréen valtaus

Ranskan muukalaislegioonan ensimmäinen taistelu oli Maison Carréen valtaaminen El Ouffia -heimon kapinallisilta 27. huhtikuuta 1832. Sen suorittivat 1. ja 3. pataljoona. Kuukautta myöhemmin majuri Salomon de Musisin komentama yksikkö joutui väijytykseen ja luutnantti Chamnista tuli ensimmäinen kaatunut legioonalaisupseeri. Ne legioonalaisvangit, jotka eivät kääntyneet islamin uskoon, tapettiin. Yksi legioonalaisista kääntyi karkaamistarkoituksessa ja karkasi. Hänen tultuaan Maison Carréen raportoimaan erotettiin majuri Salomon de Musis ja määrättiin rangaistuspataljoonaan maineensa menettäneenä legioonalaisena.
Muukalaislegioonan historia > Legioonan alkuvaiheet > Moulay Ishmaelin taistelu

Eversti Michel Combe tuli 1. huhtikuuta 1832 Ranskan muukalaislegioonan komentajaksi. Hän sopi Ranskan Algerian joukkojen komentajan kanssa siitä, että muukalaislegioonalaisia voidaan käyttää vapaaehtoisina vaarallisiin tehtäviin. Mascaran emiiri Abd-El-Kader pakotettiin neuvottelemaan rauhasta, mutta emiirin 12 000 sotilaan vahvuinen joukko voitti Moulay Ishmaelin taistelussa muukalaislegioonan 4. ja 5. pataljoonan. Joukko onnistui kuitenkin välttymään täydelliseltä tuholta Mactan suola-aavikon taistelussa.
Muukalaislegioonan historia > Legioonan alkuvaiheet > Karlistien vastaiset taistelut Espanjassa

Ranska lähetti Espanjassa käytävään sisällissotaan muukalaislegioonan espanjalaisista koostuvan pataljoonan. 17. elokuuta 1835 Ranska tarjosi kuitenkin sotaan jo koko muukalaislegioonan. Koska Ranska kuitenkin tarvitsi joukkoja edelleen myös Algeriassa, antoi Ranskan kuningas Ludvig Filip 16. joulukuuta 1835 määräyksen uuden muukalaislegioonan perustamisesta.
Muukalaislegioonan historia > Legioonan alkuvaiheet > Uusi Ranskan muukalaislegioona

Uuden muukalaislegioonan komentajaksi tuli Aumalen herttua, jonka komennossa legioona hyökkäsi vuonna 1844 Abd-El-Kaderin kimppuun. Yhdeksän legioonalaista ja 300 arabia kaatui. Abd-El-Kader vetäytyi Marokkoon ja antautui vuonna 1847. Hänet karkotettiin Syyrian Damaskokseen.
Muukalaislegioonan historia > Moderni historia

Suurimman osan historiastaan muukalaislegioona oli ainoa osa Ranskan asevoimia, joissa palveleminen oli vapaaehtoista. Tämä muuttui sen jälkeen, kun asevelvollisuus lakkautettiin vuonna 1996.
Heinäkuussa 2023 legioonan komentajaksi nimitettiin prikaatinkenraali Cyrille Youchtchenko.
Pääsyvaatimukset

Muukalaislegioonaan voi pestautua useissa eri kaupungeissa Ranskassa. Legioona ei saa mainostaa toimintaansa Ranskan rajojen ulkopuolella. Muukalaislegioonaan voi värväytyä ainoastaan saapumalla itse värväys- ja informaatiopisteeseen (PILE) tai värväyskeskukseen (CP).
Kielivaatimuksia ei ole, mutta pitää osata lukea ja kirjoittaa omalla äidinkielellä. Ranskan kielen oppii palveluksen aikana. Hakijan tulee olla 17–39-vuotias mies, mukana tulee olla henkilöllisyyspaperit (voimassa oleva passi) ja fyysisen kunnon tulisi olla hyvä. Koulutustodistuksia ei tarvita, mutta muut viralliset asiakirjat esimerkiksi ajokortti, virkatodistus (apostille-todistus) ja mahdolliset oikeuden päätökset yms.. Ranskan kansalainen voi kuitenkin hakea vanhempien allekirjoittamalla lupalapulla legioonaan jo 17-vuotiaana. Tatuointeja ei saa olla näkyvillä paikoilla, kuten kasvoissa, kämmenissä tai kaulalla. Rikolliset luovutetaan poliisille. Silmälasit voivat olla este palvelukseen pääsemiselle, mutta jos hakijoita on vähän, myös lasilliset pääsevät sisään.
Alussa suoritetaan testejä, joilla mitataan terveydentila, psyykkinen kunto (psykotekniset testit), turvallisuus (rikokset, etsintäkuulutukset), motivaatio (kaksi haastattelua) sekä fyysinen kunto. Fyysistä kuntoa mitataan muun muassa leuanvedoin (vähintään seitsemän) ja kestävyyskokeella Luc léger (kestävyyssukkulajuoksu), jossa mitataan maksimaalista aerobista nopeutta (VO2max). Jos hakijoita on enemmän, voi vaatimukset olla suuremmat.
Fyysiset ja terveydelliset pääsyvaatimukset ovat seuraavat:
Painoindeksin pitää olla välillä 20 ja 30 kg/m². (Painoindeksi miehelle, joka on 175 cm ja painaa 62–92 kg)
Hampaiden tulee olla terveet ja hoidetut, purupinta-ala vähintään 40 prosenttia
Ei pysyviä fyysisiä vammoja tai sairauksia (kuulo, ylipaino, diabetes, hepatiitti, puuttuva sormi)
Värväysprosessin aikana hakija saa legioonalta ruuan, majoituksen ja vaatteet maksutta.
Sotilaiden etuudet > Palkka

Muukalaislegioonalainen saa ruoan, vaatteet, majoituksen ja hyvän terveydenhoidon ilmaiseksi. Palkka määräytyy sotilasarvon, menestyksen ja palvelusajan mukaan, mutta myös palveluspaikka ja joukko-osasto vaikuttavat siihen. Lisäksi erilaisista tehtävistä maksetaan bonuksia.
Ensimmäisen vuoden ajan legioonalaisen sotilasarvo on Legionnaire 2ème Classe. Palveltuaan vuoden siitä päivästä, jolloin hän allekirjoitti sopimuksen legioonan kanssa, hänet ylennetään Legionnaire 1er Classeksi. Kaikki palkat nousevat heti, jos rykmentti lähetetään Ranskan ulkopuolelle. Ulkomailla suoritettavissa tehtävissä (sota, YK-tehtävät tai muut sellaiset) palkka kerrotaan 2,2:lla. Sotilasarvoa (ja palkkaa) voi nostaa suorittamalla kursseja. Ensimmäisen vuoden aikana tai heti sen jälkeen muutamat alokkaat määrätään Caporal-koulutukseen.
Nykyään palkka maksetaan suoraan pankin tilille. Vain ulkomailla maksettavien palkkaennakoiden tilityksessä noudatetaan perinteikästä tapaa, jossa rahat laitetaan Képiin. Aikaisemmin palkanmaksu tapahtui aina seremoniallisesti.
Sotilaiden etuudet > Lomat

Lähtökohtaisesti ensimmäisenä palvelusvuonna lomapäiviä on kaksi, toisena kaksikymmentä, kolmantena 25 ja yli kolme vuotta palvelleilla 45 päivää. Ne, jotka palvelevat 2eREPissä, eivät saa poistua saarelta ensimmäisen vuoden aikana. Jos palvelee Ranskassa, voi loman aikana mennä minne haluaa. Ulkomaille voi matkustaa vaikka passi on takavarikoitu: käyttämällä legioonan henkilötodistusta (ransk. carte d’identité) ja lomapassia (ransk. titre de permission) voi nousta millä tahansa lentokentällä koneeseen ja matkustaa ulkomaille. Legioona ei virallisesti salli maasta poistumista palveluksen kolmena ensimmäisenä vuotena, mutta monet legioonalaiset matkustavat siitä huolimatta.
Lomapukua oli ennen käytettävä lomille lähdettäessä, lentokentällä ja vielä lentokoneessa. Vuoden 2015 Ranskan terrori-iskujen jälkeen tilanne muuttui. Nykyisin legioonalaiset poistuvat lomille siviiliasussa.
Sotilaiden etuudet > Ranskan kansalaisuus

Legioonassa palvelleet henkilöt voivat saada Ranskan kansalaisuuden hakemuksella kolmen palvelusvuoden jälkeen. Lähtökohtaisesti myönnetään ensin pysyvä oleskelulupa. Palvelushistorian tulee olla hyvä ja henkilön tulee osoittaa halukkuutta integroitua ranskalaiseen yhteiskuntaan.
Legioonalainen, joka haavoittuu taistellessaan Ranskan puolesta, saa automaattisesti maan kansalaisuuden, koska tämän katsotaan olevan "ranskalainen vuodatetun veren kautta (ransk. Français par le sang versé)".
Muukalaislegioonan kunniasäännöstä

Alokasaikana käytetään todella paljon aikaa Le Code d’Honneurin eli kunniavalan oppimiseen. Jokaisen legioonalaisen on osattava vala ulkoa, ja se on lausuttava yhdessä muiden legioonalaisten kanssa ääneen tilaisuudessa, jossa myönnetään valkoinen képi legioonalaisuuden merkiksi. Vuoteen 2000 saakka 6. kohta kuului: La mission est sacrée, tu l’exécutes jusqu’au bout, à tout prix eli ”jokainen tehtävä on pyhä, ja se on suoritettava loppuun asti hinnalla millä hyvänsä”. Tätä sääntöä muutettiin, jotta muukalaislegioona voisi toimia paremmin kansainvälisissä rauhanturvatehtävissä.
| --- | --- |
 ”Légionnaire, tu es un volontaire servant la France avec honneur et fidélité.”  ”Chaque légionnaire est ton frère d’arme, quelle que soit sa nationalité, sa race ou sa religion. Tu lui manifestes toujours la solidarité étroite qui doit unir les membres d’une même famille.”  ”Respectueux des traditions, attaché à tes chefs, la discipline et la camaraderie sont ta force, le courage et la loyauté tes vertus.”  ”Fier de ton état de légionnaire, tu le montres dans ta tenue, toujours élégante, ton comportement toujours digne mais modeste, ton casernement toujours net.”  ”Soldat d’élite, tu t’entraînes avec rigueur, tu entretiens ton arme comme ton bien le plus précieux, tu as le souci constant de ta forme physique.”  ”La mission est sacrée, tu l’exécutes jusqu’au bout dans le respect des lois, des coutumes de la guerre et des conventions internationales et, si besoin, au péril de ta vie.”  ”Au combat, tu agis sans passion et sans haine, tu respectes les ennemis vaincus, tu n’abandonnes jamais ni tes morts, ni tes blessés, ni tes armes.”:  Legioonalaisen tulee palvella Ranskaa kunniakkaasti ja uskollisesti.  Kaikki legioonalaiset ovat aseveljiä riippumatta kansallisuudesta, rodusta tai uskonnosta. Tämä osoitetaan horjumattomalla solidaarisuudella, joka yhdistää kaikkia kuin he olisivat saman perheen jäseniä.  Legioonalaisen tulee kunnioittaa perinteitä ja esimiehiään. Legioonalaisen vahvuuksia ovat kuri ja toveruus, hyveitä rohkeus ja uskollisuus.  Legioonalainen osoittaa olevansa ylpeä legioonalaisuudestaan pitämällä asepukunsa moitteettomana, käyttäytymällä arvokkaasti ja vaatimattomasti ja pitämällä majapaikkansa aina siistinä.  Eliittisotilaan on harjoiteltava lujasti, huolehdittava aseestaan kuin se olisi hänen kallein aarteensa ja oltava aina huippukunnossa.  Jokainen tehtävä on pyhä, se on suoritettava loppuun noudattaen lakeja, sodankäynnin yleisiä käytäntöjä sekä kansainvälisiä sopimuksia, ja jos tarpeen, oman henkesi uhalla.  Taistelussa toimitaan ilman vihaa tai intohimoa, voitettua vihollista on kunnioitettava, haavoittuneita tai kaatuneita ei hylätä eikä aseesta luovuta.
Tunnettuja Ranskan muukalaislegioonalaisia > Upseerit

Alexandre Colonna-Walewski
Tanskan prinssi Aage
François Achille Bazaine
Louis Napoléon
François Certain Canrobert
Marie Pierre Koenig
Jean-Marie Le Pen
Louis II
Patrice de Mac-Mahon
Pierre Messmer
Jugoslavian kuningas Pietari Ilähde?
Jacques Leroy de Saint Arnaud
Sisowath Monivong
Tunnettuja Ranskan muukalaislegioonalaisia > Miehistö

Blaise Cendrars
François Faber
Jean Genet
Ante Gotovina
Hans Hartung
Ernst Jünger
Norman Kerry
Moise Kisling
Billy Meier
Arthur Koestler
Cole Porter
William A. Wellman
Mamady Doumbouya
Muukalaislegioona fiktiossa

Vain harvaa joukko-osastoa on kuvattu kirjallisuudessa ja elokuvissa yhtä usein kuin muukalaislegioonaa. Kuvausten sävyt ovat vaihdelleet vahvan romantisoivista karun realistisiin. Useimmissa fiktioissa muukalaislegioona taistelee Pohjois-Afrikassa ylläpitääkseen Ranskan siirtomaavaltaa.
Muukalaislegioona fiktiossa > Kirjallisuudessa

Stefan Oliverin romaani Uskollisuus kunniamme kuvaa legioonan osallistumista Algerian ja Indokiinan sotiin 1950-luvulla.
Toisen maailmansodan jälkeen suuri määrä SS-miehiä hakeutui legioonaan. Aiheesta on kirjailija George Elford kirjoittanut kirjan Paholaisarmeija, joka perustuu Intiaan asettuneen entisen SS-miehen haastatteluun.
Muukalaislegioona fiktiossa > Elokuvissa

P. C. Wrenin kirjaan Saharan sissit (Beau Geste, 1924) perustuva elokuva Erämaalinnakkeen sankarit (1939) on hyvin kuuluisa. Tarina kertoo kolmesta veljeksestä jotka liittyvät muukalaislegioonaan salatakseen diktatoriselta sukulaiseltaan tämän puolison tekemän humanitaarisen teon. Tarina on kuuluisa viikinkihautauskohtauksesta: vanhimman veljeksistä kaaduttua keskimmäinen hautaa hänet viikinkitapaan eli peittämällä ruumiin Ranskan lipulla, asettamalla aseet hänen viereensä ja lopuksi sijoittamalla jalkopäähän koiran paikalle kuolleen kersantin, joka oli kohdellut miehiään kuin koiria. Lopuksi rakennelma poltetaan maan tasalle. Veljeksistä vain nuorin palaa kotiin, koska legioona on luokitellut hänet kaatuneeksi. Mukanaan hän tuo vanhimman veljensä kirjeen, jossa koko asetelma paljastetaan, koska diktaattorinelkeinen sukulainen on jo kuollut.
Stan Laurelin ja Oliver Hardyn esittämät Ohukainen ja Paksukainen -hahmot värväytyvät legioonaan elokuvassa Muukalaislegioonan monnit (1939).
Muukalaislegioona fiktiossa > Sarjakuvissa

Mikki Hiiri värväytyy legioonaan ja kunnostautuu berberiheimon kapinaa kukistettaessa 1930-luvulla ilmestyneessä, Floyd Gottfredsonin piirtämässä sarjakuvakertomuksessa. Sarjakuva on julkaistu suomeksi Minä Mikki Hiiri -kirjassa.
Aku Ankka on usein nähty muukalaislegioonan univormussa hänen pakoillessaan Roope Ankkaa tai vihamielisiä ankkalinnalaisia.
Tenavat-sarjakuvan Ressu kuvittelee usein kuuluvansa muukalaislegioonaan. Ressun toistuvasti mainitsema Fort Zinderneufin linnake on viittaus edellä mainittuun elokuvaan Erämaalinnakkeen sankarit.
Kirjallisuutta

Hyvönen, Heli: Tulikärpästen tanssi.  Lohja:  Karas-sana, 1983.  ISBN 951-655-293-5
Kallonen, Kari: Suomalaiset sotilaat muukalaislegioonassa. Helsinki: Readme, 2020. ISBN 978-952-373-049-6
Lehtonen, Harry: Valmis tuskaan ja kuolemaan: Legioonalaisen muistelmat.  Helsinki:  Ajatus, 2004.  ISBN 951-20-6689-0
Pietiläinen, Petri & Pietiläinen, Kyösti: 120 päivää legioonalaiseksi.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3753-8
Pietiläinen, Kyösti & Kaarnakari, Juhan-Ville: Legioonan isku Kolweziin.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 9789513141103
Sarlin-Lappeteläinen, Jaakko & Santavuori, Heli: Legioonan sotilas: suomalaisen muukalaislegioonalaisen muistelmat Algerian sodasta 1954–1959.  Readme.fi, 2007.  ISBN 978-952-5655-14-8
Sarlin-Lappeteläinen, Jaakko & Santavuori, Heli: Kallista hiekkaa: suomalainen muukalaislegioonalainen Algerian sodassa 1954–1959.  BoD (omakustanne), 2016.  ISBN 978-952-3304-82-6
Tiira, Ensio: Epätoivon lautta, eli kuinka pakenin muukalaislegioonasta, Tammi 2006. ISBN 951-31-3953-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan muukalaislegioona Wikimedia Commonsissa
Muukalaislegioonan kotisivut (ranskaksi)
Legioonan rekrytointisivut (ranskaksi)
The French Foreign Legion (englanniksi)
Kuuman Saharan kuvia, Hakkapeliitta, 20.11.1934, nro 47, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Muukalaislegioonalainen Indokiinan sodassa n. 1954.
Luettelo Kööpenhaminan pörssissä noteeratuista yhtiöistä

Tämä on luettelo Kööpenhaminan pörssissä noteeratuista pörssiyhtiöistä. Yhtiöt on luokiteltu pörssin toimialaluokituksen mukaisesti. Lisäksi yhtiöt jaettu pörssin luokituksen mukaisesti markkina-arvoltaan suuriin (yli 1 mrd. €), keskisuuriin (yli 150 milj. €) ja pieniin (alle 150 milj. €).
Aiheesta muualla

Nasdaq Nordic: Kaikki listatut yhtiöt
| n k  Eurooppalaiset pörssiyhtiöt |
| --- | --- |
Yleiseurooppalaiset:  Euronext Amsterdam  Bryssel  Dublin  Lissabon  Milano  Oslo  Pariisi  Nasdaq Baltic Riika  Tallinna  Vilna  Nasdaq Nordic Helsinki  Kööpenhamina  Tukholma  Islanti 
Kansalliset:  Sveitsi
CFC-yhdisteet

CFC-molekyylejä
CFC-yhdisteet eli freonit (engl. chlorine-fluorine-carbon, CFC) ovat kemiallisia yhdisteitä, jotka muodostuvat kloorista, fluorista ja hiilestä. Klooratut ja/tai fluoratut hiilivedyt ovat molekyylipainoltaan pieninä yhdisteinä kaasumaisia, pidempinä ketjuina nestemäisiä tai vahamaisia ja pitkinä polymeereina muoveja. Yhteistä näille kemikaaleille on se, että ne ovat hyvin inerttejä aineita, jotka eivät helposti reagoi muiden kemikaalien kanssa, ja ovat siten myös turvallisia ihmiselle. Niitä on myös helppo muuttaa kaasusta nesteeksi ja takaisin kaasuksi.
CFC-yhdisteitä käytettiin aiemmin muun muassa ponnekaasuina, kylmäaineina, vaahtomuoveissa, sammutusaineena, liuottimina ja tuholaisten torjunnassa.
Freonit

CFC-kaasujen tuotanto alkoi 1930-luvun alussa. Kaasumaisia CFC-yhdisteitä on käytetty kylmäkoneissa kauppanimellä freoni, josta on tullut koko ryhmän nimitys. CFC-yhdisteitä saattaa edelleen esiintyä vanhoissa kylmälaitteissa, sumutinpulloissa ponnekaasuna ja vaahtomuoveissa. Bensiinin lisäaineena käytetyn lyijyetyylinkin keksinyt Thomas Midgley kehitti ne korvaamaan siihen asti vastaavissa tarkoituksissa käytettyjä rikkidioksidia ja ammoniakkia, koska nämä olivat myrkyllisyydellään aiheuttaneet useita ihmiskuolemia.
CFC-yhdisteet ja otsoni

CFC-yhdisteet tuhoavat ilmakehän stratosfäärin otsonikerrosta. Tämä otsonin hajoaminen johtaa otsonikerroksen ohenemiseen eli otsonikatoon. Nykyään CFC-yhdisteiden käyttöä rajoitetaan kansainvälisin sopimuksin kuten Montrealin pöytäkirja.
NASA julkaisi vuonna 2009 tietokonesimulaation siitä, miten olisi käynyt ellei CFC-yhdisteiden käyttöä olisi rajoitettu. Simulaation mukaan kaksi kolmasosaa otsonikerroksesta olisi tuhoutunut vuoteen 2065 mennessä ja tämän vuoksi maahan pääsevän ultraviolettisäteilyn määrä olisi lisääntynyt 650 prosenttia. Ultraviolettisäteily olisi aiheuttanut huomattavaa vahinkoa kaikelle maanpäälliselle elämälle.
CFC-yhdisteet ja ilmastonmuutos

CFC-yhdisteet voimistavat myös kasvihuoneilmiötä ja sitä kautta kiihdyttävät ilmastonmuutosta. CFC-molekyylit ovat yli kymmenentuhatta kertaa hiilidioksidimolekyyliä pahempi kasvihuoneilmiön kiihdyttäjä.
Aiheesta muualla

Otsoni ja CFC-yhdisteet (Arkistoitu – Internet Archive)
Kasvihuonekaasujen vertailua (Arkistoitu – Internet Archive)
Afrikan riippumattomat kirkot

Simon Kimbangu vuonna 1919 Kongon kimbanguistikirkon perustaja.
Afrikan riippumattomat kirkot eli Afrikan alkuperäiskirkot tai AIC-kirkot edustavat reilusti yli 10 000 itsenäistä kristillistä kirkkokuntaa Afrikassa. Afrikan riippumattomia kirkkoja on kaikilla Afrikan alueilla ja kaikissa Afrikan maissa. Erityisen runsaasti niitä on Länsi- ja Etelä-Afrikassa.
Vaikka kirkot ovat tunnustuksellisesti, perinteellisesti ja kielellisesti monimuotoisia, niitä yhdistää niiden perustaminen afrikkalaisten omasta aloitteesta ulkomaisten lähetyssaarnaajien sijaan. Vaikka monilla kirkoista on perinteisest kirkkokunnalliset nimet ja verkostot, eivät nämä perinteet määrittele niitä. Afrikan riippumattomat kirkot korostavat, että ne ovat afrikkalaisten perustamia ja johtamia.
Kaikki AIC-kirkot korostavat vaihtelevassa määrin raamatullista oikeutusta sisällyttää afrikkalaisia kulttuurinormeja jumalanpalvelustapoihin, teologiaan ja käytäntöihin. AIC-kirkot ovat synkretistisiä siinä mielessä, että ne yhdistävät Afrikan alkuperäisuskontoja ja kristinuskoa, mutta tämän toiminnan laajuus vaihtelee runsaasti.
AIC-kirkot luokitellaan usein yhteisten piirteiden, kuten kirkkojen nimien tai perinteiden perusteella. Täten on olemassa anglikaanisia, roomalaiskatolisia, ortodoksisia, helluntailaisia ja metodistisia AIC-perinteitä. Muita luokitteluja ovat esimerkiksi etiopialainen, apostolinen, sionistinen tai messiaaninen.
AIC-kirkot ovat myös osoittaneet vahvaa lähetystyön suuntausta, sillä suuri osa kristinuskon leviämisestä koko Afrikassa 1900-luvulla voidaan lukea Afrikan riippumattomien kirkkojen ansioksi.
Kongon kimbanguistikirkko

Kongon kimbanguistikirkko on yksi Afrikan suurimmista itsenäisistä kirkoista. Se on syntynyt 1900-luvun puolivälissä entisen baptisti Simon Kimbangun perustama. Kimbangu koki profeetallisen näyn ja aloitti saarnaamisen ja ihmisten parantamisen. Kimbanguistikirkon opetus on käytännönläheistä ja moraalipohjaista. Pyhä henki oli tärkeässä osassa oppien muodostumista. Monet opit olivat kuitenkin ristiriidassa monien perinteiden kanssa, ja Belgian siirtomaahallinto koki kongolaisten yhdistymisen uhkana. Näistä syistä Kimbangu joutui yli kolmeksikymmeneksi vuodeksi vankilaan.
Musta feminismi

Musta feminismi on feminismin suuntaus, jonka mukaan seksismi, luokkasorto ja rasismi ovat sidoksissa toisiinsa. Mustan feminismin mukaan seksismiä ja luokkasortoa vastustavat mutta rotukysymykset huomiotta jättävät feminismin muodot voivat syrjiä mustia naisia. Combahee River Collective -ryhmä väitti vuonna 1974, että mustien naisten vapautus tarkoittaa vapautta kaikille ihmisille, sillä se edellyttäisi sekä rasismin, seksismin että luokkasorron päättämistä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Black feminism
Katriina Honkanen

| Katriina Honkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marja Katriina Honkanen
Syntynyt: 14. elokuuta 1960 (ikä 64) Savonlinna
Ammatti:  näyttelijä, muusikko, laulaja
Vanhemmat:  Reino Honkanen   Irmeli Heinänen
Puoliso:  Ilkka Tenhunen (vih. )
Lapset:  1
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marja Katriina Honkanen (s. 14. elokuuta 1960 Savonlinna) on suomalainen näyttelijä, muusikko ja laulaja. Hän aloitti Mikkelin teatterin johtajana syksyllä 2014 mutta jätti johtajan tehtävät vuonna 2018.
Varhainen elämä

Honkasen vanhemmat olivat näyttelijät Reino Honkanen ja Irmeli Heinänen.