stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dodona
Historia > Esihistoria ja mytologia

Dodonan paikka on ollut asuttu viimeistään helladisella kaudella noin 1400 eaa. Zeuksen kultti Dodonassa ajoitetaan viimeistään myöhäiselle helladiselle kaudelle III (LH III) noin 1200 eaa. Tätä ennen samalla paikalla on saattanut olla naispuolisen jumalattaren kultti, kuten monissa muissa Kreikan vanhoissa suurissa kulttipaikoissa. Alkuperäisen kultin kohde oli mahdollisesti Ge (Gaia) eli maaäiti. Kreikkalaisessa perinteessä Dodona oli alun perin pelasgien aluetta. Myös Dodonan Zeus oli pelasgilaista alkuperää. Dodonan oraakkeli oli hyvin tunnettu eri puolilla kreikkalaista maailmaa jo varhain, ja Herodotos mainitsee sen vanhimmaksi helleeniseksi oraakkeliksi.
Kaupungin nimen alkuperäksi myyteissä esitettiin okeanidinymfi Dodone. Toisaalta nimi voi olla peräisin Dodone-joesta. Dodonan oraakkelin Herodotos esitti alkuperältään egyptiläisenä. Hän kertoo tarinan, jonka mukaan Egyptin Thebasta lensi kaksi mustaa kyyhkystä (peleiades), joista toinen laskeutui Libyaan (nyk. Siwa Egyptissä), johon perustettiin Zeus Ammonin oraakkeli, ja toinen Dodonaan, jossa se istui tammen oksalle ja antoi ihmisäänellä käskyn oraakkelinpaikan perustamisesta. Erään tulkinnan mukaan kyseessä olisivat olleet kaksi foinikialaisten orjiksi myymää egyptiläistä naista.
Homeroksen eepoksissa nimi Dodona mainitaan kolmessa erillisessä yhteydessä. Se, mihin paikkaan nimi kulloinkin viittaa, on kuitenkin ollut ongelma antiikin ajoista saakka. Iliaan laivaluettelossa esiintyy selvästi thessalialainen, ei epeiroslainen Dodona, johon viitataan ”tylytalvisena”. Myöhemmin samassa eepoksessa mainitaan samalla epiteetillä Dodona, jossa Akhilleus oli käynyt rukoilemassa Zeusta; samassa yhteydessä mainitaan tämän Dodonan papit nimeltä selloi. Tässä jää epäselväksi, onko kyseessä Thessalian vai Epeiroksen Dodona. Thessalian Dodonassa ei tiedetä olleen oraakkelia, ja monet antiikin ajan kommentaattorit katsoivat selloi-nimen viittaavan Epeiroksen Dodonaan. Odysseiassa Odysseuksen kerrotaan käyneen Dodonassa kysymässä neuvoa Zeuksen papeilta, jotka tulkitsivat tuulen Zeuksen suuren tammipuun lehvästössä tuottamaa huminaa. Ainakin tämä kohta vaikuttaa viittaavan selvästi Epeiroksen Dodonaan. Eräässä myytissä Iason sai Dodonan oraakkelilta ohjeen ripustaa pyhän tammen oksa laivansa Argon kokkaan, mutta tässäkin voi olla kyseessä yhtä hyvin Thessalian kuin Epeiroksen Dodona.
Thessalian ja Epeiroksen Dodonalla oli ilmeisesti jonkilainen historiallinen yhteys, mikä voi osaltaan selittää epäselvyyttä. Epeiroksen Dodonan katsottiin olleen Thessalian Dodonan asuttama siirtokunta, ja saaneen näin nimensä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Dōdōnaios (Δωδωναῖος).
Aristoteles sijoitti kreikkalaisen mytologian Deukalionin tulvan Dodonan alueelle, ja tämän vuoksi esitti seudun vanhimpana Kreikkana, Hellenin ja helleenien alueena. Nämäkin yhdistetään kuitenkin yleisemmin Thessaliaan.
Historia > Arkaaiselta roomalaiselle kaudelle

Koska Dodona sijaitsi suhteellisen syrjässä, kaupungin oraakkeli menetti vanhan asemansa ajan kuluessa Delfoin oraakkelille. Sitä pidettiin kuitenkin myöhemminkin yhtenä kolmesta suuresta oraakkelista Delfoin ja Zeus Ammonin oraakkeleiden ohella. Dionen kultti tuli Dodonaan Zeuksen kultin ohelle 700-luvulla eaa. Tämä oli eräänlainen Zeuksen naispuolinen vastine ja paikallisessa myyttiversiossa myös Zeuksen puoliso.
Delfoin merkityksen kasvaessa Dodonan oraakkelin luona vierailivat lähinnä lähiseutujen asukkaat, kuten epeiroslaiset, aitolialaiset ja akarnanialaiset. Toisaalta Kroisos pyysi ennustuksen myös Dodonasta, ja Pindaros kirjoitti Dodonan jumalalle paiaanin. Spartalaisten kerrotaan aina tärkeissä asioissa kysyneen neuvoa joko Delfoista, Dodonasta tai Zeus Ammonilta. Dodonan ennustuksiin turvautuivat myös ateenalaiset, jotka suhtautuivat peloponnesolaissodan aikana epäilevästi Delfoihin.
Herodotos vieraili Dodonassa itse.
Dodonan merkitys nousi kaupungin päädyttyä molossien kuninkaiden vallan alle. Pyhäkköalue sai nykyisin tunnetun muotonsa kuningas Pyrrhoksen aikana 297–272 eaa. Hän teki paikasta Epeiroksen uskonnollisen keskuksen, ja sinne rakennettiin muun muassa suuri teatteri. Kaupungissa alettiin viettää Naian juhlia ja kisoja Zeuksen kunniaksi joka neljäs vuosi. Pyrrhoksen lyöttämissä rahoissa esiintyvät usein Zeuksen ja Dionen päät viittauksena oraakkeliin.
Aitolian liiton joukot tuhosivat Dodonan vuonna 219 eaa. Makedonian Filippos V:tä vastaan käymänsä sodan aikana. Polybioksen mukaan aitolialaiset tuhosivat Zeuksen temppelin ja polttivat muun pyhäkön. Samaan aikaan tuhottiin myös Dion. Vuonna 218 eaa. makedonialaiset ja epeiroslaiset tuhosivat kostoksi Thermoksen, ja rakennuttivat tämän jälkeen Dodonan ja Dionin pyhäköt uudelleen saamallaan sotasaaliilla. Roomalaiset tuhosivat Dodonan uudelleen 168/167 eaa., ja Mithridates VI ja tämän traakialaiset joukot vuonna 88 eaa. Kaupungin teatteri muutettiin Augustuksen aikana areenaksi. 100-luvulla jaa. Pausanias kuvasi temppelin ja ennuspaikan näkemisen arvoiseksi. Keisari Hadrianus vieraili paikalla vuonna 132.
Dodonan Naia-juhlia tiedetään vietetyn ainakin vielä 240 jaa. Vielä keisari Julianuksen kerrotaan kysyneen neuvoa oraakkelilta. Pyhät tammet kaadettiin ja niiden juuretkin kaivettiin maasta joskus 300-luvulla, mahdollisesti liittyen Theodosius I:n pakanakultit kieltävään julistukseen vuonna 393.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Dodonan kaupunki säilyi olemassa vielä varhaiskristilliselle ajalle saakka. 400- tai 500-luvulla paikalle rakennettiin basilikakirkko. Dodona toimi piispanistuimena, ja kaupungin piispat esiintyvät varhaisten kirkolliskokousten osanottajien joukossa vielä vuonna 516. Myös muut viimeiset maininnat kaupungista ovat peräisin 500-luvulta. Tämän jälkeen kaupunki tuhoutui slaavien kansainvaelluksissa.
Dodonan paikkaa ei tunnettu varmuudella vielä 1800-luvun alkupuolella, ja se oli Kreikan viimeisiä kuuluisampia antiikin aikaisia paikkoja, jota ei ollut löydetty. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1875, ja pyhäkköalue löydettiin niiden seurauksena. Kaivauksia jatkettiin vuosina 1913–1921 sekä 1929–1932 ja 1935. Järjestelmällisempiä kaivauksia on suoritettu vuosina 1952–1974. Kaivausten jälkeen aluetta on kunnostettu. Nykyinen Dodónin kylä, jonka alkuperäinen nimi oli Tsarkovísta (Τσαρκοβίστα), nimettiin antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1927.
Oraakkeli

Dodonan jumalan katsottiin asuvan paikalla kasvaneen suuren tammipuun rungossa, ja myös tämän kulttikuva sijaitsi alun perin mahdollisesti puun rungossa olleessa onkalossa. Näin puu itsessään muodosti paikan alkuperäisen temppelin. Jumalan uskottiin ilmoittavan tahtonsa puun oksien ja lehtien havinan ja huminan kautta. Papit tulkitsivat syntyneet äänet ja muodostivat niistä ennustukset. Tämän vuoksi antiikin kirjallisuudessa puhutaan Dodonan puhuvasta tammesta tai tammista. Lisäksi ennustuksia tulkittiin myös puun ympärillä olleiden, lähelle toisiaan sijoitettujen pronssisten patojen helinästä tuulessa, läheisen lähteen vesivirran äänestä sekä puussa pesineiden lintujen lennosta ja ääntelystä. Joissakin tapauksissa oraakkelinvastaus arvottiin.
Vaikuttaa siltä, että Dodonan oraakkelilta kysyttiin neuvoa yksityisluontoisemmissa asioissa, siinä missä Delfoin oraakkeli tunnetaan erityisesti neuvoista suurissa poliittisissa kysymyksissä. Oraakkelilta neuvoa kysyneet kirjoittivat kysymyksensä ohuelle lyijylevylle, ja saivat joko myöntävän tai kieltävän vastauksen. Joskus vastaukset olivat kuitenkin pidempiä, ja myös niitä kirjoitettiin lyijylevyille. Alun perin ennusmerkkien tulkitsijoiksi kuvataan Homeroksenkin mainitsemaan selloi-heimoon, Pindaroksella helloi, kuuluneet papit. Homeroksen kuvauksen mukaan näillä oli pesemättömät jalat ja he nukkuivat maassa, mikä viitannee paikan alkuperäiseen maaäidin kulttiin. Oraakkelin pappien nimeksi mainitaan myös Tomuroi (Tomouroi) Tomaros-vuoren mukaan.
400-luvulla eaa., Herodotoksen ja Sofokleen aikana, ennustuksia tulkitsivat papittarina toimineet vanhemmat naiset, joista käytettiin nimitystä Peleiades tai Pelaiai. Nimi viittaa kyyhkysiin, joiden sanottiin alun perin tuoneen kehotuksen oraakkelin perustamisesta. Sofokles mainitsee kaksi naista, Herodotos puolestaan nimeltä kolme naisista, Promeneia, Timarete ja Nikandre. Näiden naisten oletetaan tulleen osaksi kulttia selloi-pappien tilalle siinä vaiheessa, kun kulttiin yhdistettiin Dionen palvonta Zeuksen ohelle.
Rakennukset ja löydökset > Yleiskuva

Dodonan arkeologinen alue koostuu akropoliin eli yläkaupungin alueesta sekä akropoliin juurella sen kaakkoispuolella olevasta Zeuksen pyhäkköalueesta ja muusta alakaupungista. Merkittävyydestään huolimatta Dodona ei ole rakennustensa puolesta yhtä loistelias kuin muut kuuluisat kulttipaikat, kuten Delfoi. Tämä voi johtua kaupungin syrjäisestä sijainnista. Pyhäkköaluetta rakennettiin laajemmin vasta 300-luvun lopulla sekä 200-luvulla eaa.
Dodonan merkittävimmät rakennukset ja rakennelmat ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan):
| --- | --- |
 Akropolis  Teatteri  Stadion  Buleuterion  Pappien talo  Prytaneion  Prytaneionin laajennos  Afroditen temppeli  Roomalainen rakennus  Themiksen temppeli:    Zeuksen temppeli eli Pyhä talo (Hiera Oikia)   Uudempi Dionen temppeli   Vanhempi Dionen temppeli   Herakleen temppeli   Herakleen alttari   Kristillinen basilikakirkko   Länsimuuri   Uusi länsiportti   Vanha länsiportti
Rakennukset ja löydökset > Akropolis eli yläkaupunki

Dodonan akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi pieni, ympäristöön nähden noin 35 metriä korkeampi kukkula. Se oli ympäröity muurilla, joka oli rakennettu 300-luvulla eaa. Muurit oli varustettu suorakulmaisilla torneilla, joita oli erityisesti muurien suojattomammilla pohjois- ja länsisivuilla. Muureissa oli myös kaksi tornien suojaamaa pääporttia koillis- ja lounaispuolilla sekä pieni portti eteläpuolella. Muurien kokonaispituus oli noin 750 metriä ja niiden sisäpuolisen alueen koko noin 34 000 neliömetriä, ja rakennelmaa on säilynyt parhaimmillaan noin kolmen metrin korkeudelta. Akropoliilta on löydetty rakennusten perustuksia sekä muun muassa suurikokoinen kallioon kaiverrettu vesisäiliö.
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Dodonasta tehdyt esinelöydöt ovat esillä Ioánninan arkeologisessa museossa. Merkittäviin löytöihin kuuluu muun muassa ohuille lyijylevyille kirjoitettuja ennuslausepyyntöjä ja oraakkelinvastauksia, pyhäkkörakennusten koristeosia, sekä erilaisia veistoksia ja muita votiivilahjoja, joiden alkuperästä eri aikoina voidaan tehdä päätelmiä siitä, miten kreikkalaisten siirtokuntien perustaminen Epeiroksen rannikolla eteni.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dodona Wikimedia Commonsissa
Vanha kartta Dodonan seudusta.
Dodonasta löydetty korinttilaistyylinen hevonen, 500-luku eaa. Louvre.
Lyijylevylle kirjoitettu ennuslausepyyntö, 500-luvun eaa. loppu. Ioánninan arkeologinen museo.
Pyrrhoksen Lokroi Epizefyrioissa lyömä raha, jonka kuvituksessa Dodonan Zeus Naios ja Dione Naia, n. 280–278 eaa.
Oraakkelinpaikka ja pyhän tammen paikalle istutettu tammi.
Kaavakuva Dodonan arkeologisesta alueesta.
Zeuksen temppelin rauniot.
Vanhemman Dionen temppelin rauniot.
Uudemman Dionen temppelin rauniot.
Themiksen temppelin rauniot.
Afroditen temppelin rauniot.
Dodonan teatteri.
Prytaneionin rauniot.
Basilikakirkon rauniot.
Dr13
Valmistusvuodet

| Vuosi | Kpl | Veturit | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1962 | 2 | 2301, 2302 | Esisarja. |
| 1963 | 16 | 2303–2318 |  |
| 1964 | 17 | 2319–2334, 2336 |  |
| 1965 | 19 | 2335, 2337–2354 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dr13 Wikimedia Commonsissa
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Jacob van Heemskerck -luokka

| Jacob van Heemskerck -luokka |
| --- | --- |
 Luokan nimikkoalus Hr. Ms. Jacob van Heemskerck

Tekniset tiedot
Uppouma:  3 000 t (standardi) 3 750 t (kuormattu)
Pituus:  130,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,4 m
Syväys:  6 m
Koneteho:  2-akselinen COGOG: 2 x Rolls Royce Olympus TM 3B -kaasuturbiinia 51 600 shp  2 x Rolls Royce Tyne TM 1C -kaasuturbiinia 9 800 shp
Nopeus:  30/20 solmua
Miehistöä:  197
Aseistus
Meritorjunta:  2 x neliohjuksista Harpoon-ohjusten laukaisualustaa 4 x 324 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  1 x Standard-ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta 1 x Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta 1 x Goalkeeper CIWS
Jacob van Heemskerck -luokka eli L-luokka (holl. Luchtverdedigingsfregat) oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama ilmauhan torjuntaan suunniteltu ohjusfregattiluokka.
Suunnittelu

Luokka oli ilmapuolustusmuunnelma Kortenaer-luokan aluksista ja siten se muistuttaa monin osin sukellusveneidentorjuntaan suunniteltuja puolisisariaan. Niillä on yhteiset runko- ja voimansiirtoratkaisut samoin kuin useat asejärjestelmät ja elektroniikka on yhtenevää. Tärkein ulkoinen eroavaisuus on takakannelle sijoitettu Yhdysvalloista hankittu Standard-ohjusjärjestelmä, joka korvasi helikopterisuojan sekä pakotti siirtämään 76 millimetrin tykkiä eteenpäin. Lisäksi alusten etumastoa korotettiin DA-08-maalinosoitustutkan sijoittamiseksi. Ohjusten alkuperäinen yhdysvaltalainen SPG-51-tulenjohtotutka on korvattu alankomaalaisella STIR-tutkalla.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hr. Ms. Jacob van Heemskerck | Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen, Alankomaat | 21. tammikuuta 1981 | 5. marraskuuta 1983 | 15. tammikuuta 1986 | Chilen laivastolle 2005 nimellä Almirante Latorre |
| Hr. Ms. Witte de With | De Schelde | 15. joulukuuta 1981 | 25. elokuuta 1984 | 17. syyskuuta 1986 | Chilen laivastolle 2005 nimellä Capitán Prat |
Dovre

Dovre on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Kunnassa oli 2883 asukasta vuonna 2004 ja sen pinta-ala on 1 364 km². Kunnan keskus on Dovren kylä. Kunnan naapureita ovat pohjoisessa Oppdal, idässä Folldal, etelässä Sel ja Vågå sekä lännessä Lesja. Dovren korkein huippu Snøhetta on 2 286 metriä korkea. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli 2 498 asukasta.
Dovren kunta perustettiin vuonna 1861, kun se erotettiin Lesjan kunnasta. Folldal irroitettiin Dovresta vuonna 1884 ja liitettiin Alvdaliin. Dovren tunturialue merkitsee norjalaisille maan itsenäisyyden symbolia, sillä vuoden 1814 Eidsvollin kansalliskokous vannoi pysyvänsä yhtenäisesti asiansa takana “kunnes Dovre luhistuu”.
Media

Paikallislehti Vigga ilmestyy torstaisin.
Tunnettuja henkilöitä

Ivar Ulekleiv (s. 1966), ampumahiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dovre Wikimedia Commonsissa
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Alec Douglas-Home

| Alec Douglas-Home |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 18. lokakuuta 1963 – 16. lokakuuta 1964  
Monarkki:  Elisabet II
Edeltäjä:  Harold Macmillan
Seuraaja:  Harold Wilson
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1903 Lontoo, Westminster, Englanti
Kuollut: 9. lokakuuta 1995 (92 vuotta) The Hirsel, Coldstream, Berwickshire, Skotlanti
Arvonimi: paroni
Puoliso:  Elizabeth Douglas-Home
Tiedot
Puolue:  Konservatiivi
Uskonto:  episkopaali
Alexander Frederick Douglas-Home [ˈhjuːm], Baron Home of the Hirsel (2. heinäkuuta 1903 – 9. lokakuuta 1995), 14. Homen jaarli 1951–1963, oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuoden lokakuusta 1963 lokakuuhun 1964. Hän on viimeinen ylähuoneesta pääministeriksi nimitetty.
Elämä ja ura

Douglas-Home opiskeli Etonissa ja Oxfordissa. Hänestä tuli konservatiivien parlamenttiedustaja Lanarkista 1931. Aristokraattisten juurtensa ansiosta hän sai vuonna 1935 paikan Neville Chamberlainin yksityissihteerinä, ja seurasi tätä Müncheniin neuvottelemaan Hitlerin kanssa. Suuren osan sota-ajasta Douglas-Home vietti sairauslomalla selkärankaongelmien takia.
Douglas-Home menetti paikkansa vuoden 1945 vaaleissa, mutta sai sen taas 1950. Hän joutui kuitenkin eroamaan jo vuonna 1951, kun hänestä tuli 14. Homen jaarli, ja hän peri isänsä paikan ylähuoneessa. Politiikasta innostunut Home toimi kuitenkin kansainyhteisön sihteerinä vuodesta 1955, ylähuoneen puheenjohtajana 1957–1960 ja valtakunnanneuvoston lordipuheenjohtajana. Hän luopui kaikista kolmesta asemastaan kun hänet nimitettiin ulkoministeriksi 1960.
Elämä ja ura > Pääministerinä

Vuonna 1963 konservatiivien pääministeri Harold Macmillan erosi, kun hänellä diagnosoitiin syöpä, josta hän ei uskonut selviävänsä. Puolueen sääntöjen mukaan uuden johtajan valitsivat puolueen vanhemmat valtiomiehet. Rab Butler oli parlamenttiedustajien suosikki, mutta vanhemmat valtiomiehet kannattivat Homea. Macmillan ilmoitti kuningatar Elisabet II:lle puolueen vanhempien mielipiteestä, vaikkakaan hänellä ei ollut kaikkien mielipiteiden mukaan oikeutta neuvoa monarkkia asiassa, eikä kuningattaren täytynyt hyväksyä neuvoa, hän kutsui Homen pääministeriksi.
Home piti epäsopivana ryhtyä pääministeriksi ylähuoneesta. Hyödyntäen samana vuonna hyväksyttyä Peerage Actia hän luopui aatelisarvostaan ja osallistui alahuoneen vaaliin Sir Alec Douglas-Homena Kinross & West Perthshiren piiristä. Douglas-Home voitti, ja jäi historiaan viimeisenä ylähuoneesta nimitettynä pääministerinä ja ainoana pääministerinä, joka on eronnut ylähuoneesta ja tullut valituksi alahuoneeseen.
Douglas-Homen hallitus ei saanut aikaan merkittäviä saavutuksia. Sotaministeri John Profumon aiheuttaman Profumo-skandaalin ja muiden vastoinkäymisten jälkeen se ei kyennyt enää pysymään pystyssä. Lokakuun 1964 vaalit voitti Työväenpuolue Harold Wilsonin johdolla, mutta paljon pienemmällä erolla kuin oli ennakoitu.
Elämä ja ura > Myöhemmät vaiheet

Työväenpuolueen Harold Wilsonista tuli lokakuun 1964 vaalivoiton jälkeen Britannian pääministeri, ja Douglas-Home toimi konservatiivipuolueen johdossa seuraavan vuoden heinäkuuhun asti. Hänen eronsa jälkeen puolueen johtoon nousi Edward Heath. Kun Heathista tuli vuonna 1970 pääministeri, Douglas-Home palasi ulkoministerin asemaan.
Vuonna 1973 Douglas-Home ilmoitti aikeistaan jäädä parlamentista seuraavissa vaaleissa, mutta osallistui vielä helmikuun 1974 ennenaikaisiin vaaleihin. Heathin hallituksen väistyttyä Harold Wilsonin tieltä 1974, Douglas-Home jäi pois parlamentista lokakuun 1974 vaalien jälkeen.
Hän palasi ylähuoneeseen saatuaan elinikäisen aatelisarvon, jonka jälkeen hänet tunnettiin Hirselin paroni Homena (Hirsel on hänen sukunsa kartano Berwickshiressa). Hän jatkoi osallistumista ylähuoneessa aina 1990-luvulle asti.
Douglas-Homen omaelämäkertansa The Way The Wind Blows julkaistiin 1976. Hänen kuoltuaan Coldstreamissa vuonna 1995 Homen jaarliksi nousi hänen poikansa David.
Arvonimet

Alexander Douglas-Home, Esq (1903–1918)
Lord Dunglass (1918–1931)
Lord Dunglass, MP (1931–1945)
Lord Dunglass (1945–1950)
Lord Dunglass, MP (1950–1951)
The Right Honourable Lord Dunglass, MP (1951)
The Right Honourable The Earl of Home, PC (1951–1962)
The Right Honourable The Earl of Home, KT, PC (1962–1963)
The Right Honourable Sir Alexander Douglas-Home, KT, PC (1963–1974)
The Right Honourable The Lord Home of the Hirsel, KT, PC (1974–1995)
Alec Douglas-Homen vuonna 1998 julkistettu patsas, Hirsel Country Park.
NRP Dourada (P598)

| NRP Dourada |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal do Alfeite, Lissabon
Laskettu vesille:  20. toukokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  1. kesäkuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  275 t
Pituus:  42 m
Leveys:  6,5 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria, 2 400 bhp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  2 × Oerlikon 20 mm -tykki
NRP Dourada (runkonumero P598) oli Portugalin laivaston Azevia-luokan partioalus.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 1. kesäkuuta 1945.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1975.
Jahankat

Jahankat (myös jahanket, diakhanket) ovat alkuperältään soninkelainen kansanryhmä Gambiassa, Senegalissa, Guineassa ja Malissa. He puhuvat yleisemmin mandinkaa kuin soninkea. Jahankoja arvioidaan olevan noin 60 000 henkeä.
Jahankojen uskotaan olevan peräisin Macinan fulbevaltion Diasta, josta he muuttivat Bafingjoen varrelle nykyisen Malin länsiosaan. 1600-luvulla jahankojen asutuksia syntyi tärkeille kauppareiteille Gambiaan ja Senegaliin.
Jahankat ovat hartaita muslimeja, jotka toimivat usein muslimipappeina. He harjoittavat myös kaupankäyntiä ja työskentelevät eri ammateissa.
NRP Douro (1935)

| NRP Douro |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lissabonin laivastontelakka
Laskettu vesille:  16. elokuuta 1935
Palveluskäyttöön:  11. helmikuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  joulukuu 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 239 t (standardi) 1 563 t (kuormattu)
Pituus:  98,45 m
Leveys:  9,45 m
Syväys:  3,35 m
Koneteho:  34 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  147
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 4,7" -tykkiä 3 × QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä 8 x 21" torpedoputkea
NRP Douro oli Portugalin laivaston vuonna 1935 vesillelaskettu Douro-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 11. helmikuuta 1936.
Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta joulukuussa 1959.
Joel Jahn

Carl Joel Jahn (10. tammikuuta 1934 Helsinki – 3. kesäkuuta 1995) oli suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Jahn sijoittui olympialaisten Louhi-luokassa 14:nneksi John Flinkenbergin kipparoiman ”Xantippa”-veneen jäsenenä Melbournessa 1956. Jahnilla oli voittoja Sandhamnin regatasta. Seuratasolla hän edusti Helsingfors Segelsällskapia.
Maria Jacobini

Maria Jacobini vuonna 1918.
Maria Jacobini (17. helmikuuta 1892 Rooma – 20. marraskuuta 1944 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Ylempään keskiluokkaan syntynyt Jacobini teki ensimmäiset elokuvansa torinolaiselle Savoia Filmille vuonna 1910. Hänen suurimpia menestyksiään olivat Gennaro Righellin ohjaama Come le foglie (”Kuin lehdet”, 1916) ja Augusto Geninan Addio giovinezza (”Hyvästi, nuoruus”, 1918). Mykkäelokuvan muihin diivoihiin verrattuna Jacobinin näyttelijäntyö oli varsin hillittyä.
1920-luvulla Jacobini työskenteli miehensä Gennaro Righellin kanssa muun muassa Saksassa ja Ranskassa. Äänielokuvan tultua hän näytteli vain muutamissa elokuvissa. 1930-luvun lopulla hän toimi opettajana Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa. Jacobinin sisar Diomira oli myös näyttelijä.
Elokuvia

Il focolare domestico, 1914
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Maria Jacobini (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  Elonet
Julia Drusilla (Caligulan tytär)

Julia Drusilla (39 – 24. tammikuuta 41) oli Caligulan sekä tämän neljännen ja viimeisen vaimon Caesonian tytär ja ainoa lapsi. Drusilla syntyi Caligulan ja Caesonian häiden aikoihin ja nimettiin todennäköisesti Caligulan lempisisaren mukaan. Caligula vei Drusillan eri jumalattarien temppeleihin ja lopulta Minervan temppelissä asetti lapsen Minervan syliin kehottaen jumalatarta kasvattamaan ja opettamaan tytärtään. Caligula alkoi myös keräämään varoja Drusillan kasvatusta ja myötäjäisiä varten. Drusillan kerrotaan olleen raju luonteeltaan, hän yritti raapia leikkitoveriensa kasvoja. Se sai Caligulan vakuuttuneeksi siitä, että Drusilla oli hänen tyttärensä.
Drusillan isä murhattiin vuonna 41. Vain hieman tämän jälkeen Drusilla ja hänen äitinsä joutuivat surmatuiksi. Drusilla kuoli kun hänen päänsä murskattiin seinää vasten.