stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Köhniö (täsmennyssivu)

Köhniö voi olla:
Köhniö, asuinalue Jyväskylän Kypärämäessä
tämän asuinalueen vieressä sijaitseva Köhniönjärvi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Köhniö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ladislau Biernaski

Ladislau Biernaski (24. lokakuuta 1937 Almirante Tamandaré – 13. helmikuuta 2012) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 6. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Curitiban arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tetcin titulaaripiispaksi 19. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo. Biernaski asetettiin Curitiban vihkipiispaksi 5. heinäkuuta 1980.
Biernaski sai 6. joulukuuta 2006 nimityksen São José dos Pinhaisin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 74-vuotiaana virassa.
Kuntaliitos

Kuntaliitos tarkoittaa kahden tai useamman kunnan vapaaehtoista tai pakotettua yhdistymistä suuremmaksi kunnaksi. Liitoksissa voidaan joko yhdistää kokonaisia kuntia tai jakaa kunta naapureidensa kesken. Osakuntaliitos tarkoittaa sitä, että tietty osa kunnasta siirretään kuulumaan toiseen kuntaan, mutta kumpikaan mukana ollut kunta ei lakkaa olemasta.
Kuntaliitoksia on tehty 1900-luvulla useissa Euroopan maissa. Suomessa on usein keskusteltu kuntien määrän merkittävästä vähentämisestä viitaten Ruotsin ja Tanskan tekemiin kuntauudistuksiin. Myös Norjassa on tehty kuntaliitoksia, mutta merkittävässä määrin viimeksi 1960-luvulla. Länsi-Saksassa kuntaliitoksia tehtiin 1970-luvulla, mutta sen jälkeen kuntien määrä ei ole juuri muuttunut. Ranskassa on tehty joitakin kuntaliitoksia, mutta maan kuntarakenne on pääasiassa peräisin suuren vallankumouksen ajalta 1700-luvun lopulta.[lähde? ]
Kuntaliitokset Suomessa

Suomessa toteutettiin paljon kuntaliitoksia 1960- ja 1970-luvulla, mutta Ruotsin tapaista suurta kuntauudistusta ei toteutettu. Kuntaliitoksia tehtiin 1980- ja 1990-luvuilla vain muutamia. Valtioneuvoston vuonna 2005 käynnistämä Kunta- ja palvelurakenneuudistus käynnisti uuden kuntaliitosaallon. Esimerkkinä tästä pelkästään vuonna 2009 tapahtui yli 30 liitosta.
Lakiteknisesti ajateltuna kuntaliitoksia toteutetaan Suomessa joko
lakkauttamalla yhdistettävät kunnat ja perustamalla uusi kunta; tai
liittämällä kunta toiseen kuntaan.
Näillä tavoilla ei kuitenkaan lopputuloksen kannalta ole mitään hallinnollista eroa. Joissakin niissä tapauksissa, joissa on perustettu uusi kunta, on saatettu vaihtaa kunnan vaakuna toiseksi. Esimerkiksi vuonna 2009 perustettu aiempaa laajempi Salon kaupunki otti käyttöön aikaisemman Halikon kunnan vaakunan. Sen sijaan taas esimerkiksi Kauhava, Kouvola ja Kurikka ottivat kuntaliitoksen yhteydessä käyttöön kokonaan uuden vaakunan.
Kuntaliitokset Ruotsissa

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Inkorporering
Ruotsin kielessä käytetään sanaa inkorporering, kun jokin hallinnollinen yksikkö kasvattaa aluettaan. Alueen pienentämisen yhteydessä käytetty sana on exkorporering.
Ruotsissa kaupungit ovat usein laajentaneet aluettaan yhdistämällä kokonaan tai osittain alueeseen niiden ympärillä sijainneita maalaiskuntia. Kaupunkeihin on liitetty myös kauppaloita: esimerkiksi Malmön kaupunkiin liitettiin Limhamnin kauppala. Kaupunki- ja kuntahistorioitsija Yngve Larsson (1881–1977) on erotellut toisistaan "kokonaisliitokset" (ruots. total inkorporering), joissa yksi tai useampi kunta liitetään kokonaisuudessaan sekä "osaliitokset" (ruots. partiell inkorporering), joissa yksi tai useampi kunta liitetään vain osittain.
Vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa käytettiin inkorporering-sanan sijaan ilmaisua sammanläggning. Inkorporering-sanaa käytettäessä katsotaan, että olemassa oleva kunta laajentaa omaa aluettaan. Sammanläggning-sanaa käytettäessä katsotaan muodostettavan kokonaan uusi kunta, johon liitoksessa mukana olevat entiset kunnat sisältyvät. Larssonin mukaan ero on kuitenkin vähäinen, sillä kunnan hallinto sijoitettiin kuitenkin keskustaajamaan, mikä osoittaa sen mikä kunta liitettiin (inkorporering-mielessä) mihinkin kuntaan.
Kuntaliitokset Islannissa

Islannissa oli 229 kuntaa vuonna 1950, mikä oli kaikkien aikojen suurin lukumäärä. Ensimmäinen kuntaliitos toteutettiin 1953. Niitä tehtiin paljon 1990-luvulla – vuosien 1994 ja 1998 välillä, jolloin kuntien määrä laski 33 kunnalla. Vuonna 2010 tehdyn liitoksen jälkeen Islannissa on ollut 76 kuntaa.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Kuntakarttaa leikataan ja liimataan
Käännös suomeksi
Kultainen temppeli

| Harmandir Sahib> ਹਰਿਮੰਦਰ ਸਾਹਿਬ |
| --- | --- |

Sijainti:  Amritsar, Intia
Koordinaatit:  31°37′12″N, 74°52′37″E
Rakennustyyppi:  temppeli
Valmistumisvuosi:  alkuperäinen 1601 nykyinen 1830
Rakennuttaja:  Guru Arjan Randžit Singh
Käyttäjä:  sikhit
Julkisivumateriaali:  kulta ja marmori
Kerrosala:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kultainen temppeli eli Harmandir Sahib on sikhien pyhin temppeli eli gurdwara Amritsarin kaupungissa Intian Punjabin osavaltiossa. Ensimmäisen temppelin rakennutti Guru Arjan vuonna 1601, mutta nykyinen temppeli on peräisin Randžit Singhin valtakaudelta vuodelta 1830. Etenkin ulkomailla käytetyn nimensä "Kultainen temppeli" rakennus on saanut temppelin yläosien kultauksen mukaan.
Temppeli

Kultainen temppeli eli gurdwara sijaitsee Intian Punjabin osavaltiossa Amritsarin kaupungissa. Temppeli on sikhien pyhin temppeli. Temppeli on rakennettu sitä ympäröivän tekojärven keskelle. Temppelin ohella tekojärven tai altaan ympärillä on muita sikheille tärkeitä rakennuksia, kuten Akhal Takhat, sekä vierailijoille tarkoitettu keittiö ja ruokasali. Temppeli on kolmikerroksinen ja rakennettu valkoisesta marmorista. Nimensä se on saanut kullalla silatusta yläosastaan. Temppelin tyyli edustaa suurmogulien ja rajasthanilaista arkkitehtuuria. Temppelille saavutaan kellotornirakennukselta, jonne tyypillisesti jätetään kengät, sukat ja mahdolliset nautintoaineet kuten tupakka. Temppelialueelle tulijoiden tulee myös peittää päänsä. Järven poikki temppelille johtaa marmorinen silta. Temppelillä on neljä sisäänkäyntiä sen neljällä eri puolella, minkä on tarkoitus kuvastaa sikhien uskoa tasa-arvoisuuteen. Temppelillä voivat vierailla minkä tahansa uskon edustajat. Sikhiläisyyteen ei kuulu varsinaisia temppeliseremonioita, eikä omaa papistoaan. Sen sijaan temppelin sisällä lausutaan säkeitä pyhästä kirjasta Guru Granth Sahib. Temppelillä oleva kirja on kultaisella alustalla, jonne se kannetaan joka päivä omasta temppelistään. Iltaisin kirja viedään takaisin. Temppelin toisessa kerroksessa on kävijöille avoin parvi ja katolla gurujen pavilijonki.
Pyhiinvaellukset eivät ole varsinaisesti sikhiläisyydessä vaadittu teko, mutta Kultaisella temppelillä käy silti vuosittain noin 30 miljoonaa pyhiinvaeltajaa.
Historia

Ennen varsinaisen Kultaisen temppelin perustamista sen paikalla sijaitsi vesiallas, joka tunnettiin ihmeitätekevästä vaikutuksestaan. Näistä tarinoista kuuli sikhien neljäs suuri opettaja eli Guru Ram Das. Hän päätti laajentaa allasta vuonna 1577 ja antoi sille nimen "Kuolemattomuuden nektarin allas". Ram Dasin seuraaja Guru Arjan teki uusia laajennustöitä ja samalla rakennettiin altaan keskelle sen ensimmäinen temppeli. Ensimmäinen temppeli oli valmistunut vuonna 1601. Sikhien pyhä kirja Adi Granth tuotiin temppelille vuonna 1604. Ensimmäinen temppeli tuhoutui afgaanien hyökkäyksissä 1700-luvulla. Nykyinen Kultainen temppeli on peräisin 1800-luvulta. Kultaisen temppelin rakennutti sikhihallitsija Randžit Singh, joka tunnettiin myös lempinimellä "Punjabin leijona". Uuden temppelin rakennustyöt valmistuivat vuonna 1830. Nimensä Kultainen temppeli sai temppelin yläosien kultasilauksesta. Ranžit Singh oli lahjoittanut temppelille kultausta varten 100 kiloa kultaa.
Maaliskuussa 1984 temppelin valtasivat Jarnail Singh Bhindranwalen johtama radikaalin sikhiläisen liikkeen kannattajat. Liikkeen jäsenet ajoivat sikhien itsenäisen valtion eli Khalistanin perustamista. Kesäkuussa Intian tuolloin pääministeri Indira Gandhi määräsi Intian armeijan valtaamaan temppelialue takaisin niin sanotussa operaatiossa Sininen tähti (Blue Star). Intian mukaan ankarissa taisteluissa kuoli noin 400 henkilöä, joskin sikhien mukaan määrä oli huomattavasti suurempi. Hyökkäys sikhien pyhimpään temppeliin herätti myös ankaraa arvostelua. Itse Kultainen temppeli kärsi joitakin vahinkoja luodeista.
Aiheesta muualla

Yara Troynich: Amritsarin Kultainen temppeli. Kerranelamassa.fi.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sikhiläinen pyhiinvaeltaja ja Kultainen temppeli.
Temppelin sisätilojen kultauksia.
Randžit Singh Kultaisella temppelillä.
Valokuvassa vuodelta 1880.
Kyklooppimuuri

Kyklooppimuuria.
Kyklooppimuuria.
Kyklooppimuuri on muuraustyyli, jota käytettiin mykeneläisen kulttuurin aikana. Se rakennettiin suurista kalkkikivisiirtolohkareista, jotka suunnilleen sopivat yhteen pienellä liikkumavaralla ja ilman laastin käyttöä. Lohkareita ei yleensä työstetty, mutta joskus niitä muokattiin hieman vasaralla. Isojen lohkareiden välit täytettiin usein pienemmillä kivillä.
Kuuluisimmat kyklooppimuurit löytyvät Kreikan Mykenestä ja Tirynsistä. Samanlaista muuraustyyliä käytettiin myös muissa vanhoissa kulttuureissa. Ateenan Akropolis oli mykeneläisellä ajalla linnoitettu Pelasgimuuriksi kutsutulla kyklooppimuurilla.
Tyylin nimitys tulee siitä, että aikanaan uskottiin, että vain kykloopeilla oli tarpeeksi voimaa siirtämään suuria lohkareita, joista muurit tehtiin.
Aiheesta muualla

Fogdell, Marina & Jaskanen, Leena & Vahtera, Ulla: Experiencias sobre arquÍtectura Española Betoni -lehti.  2011. Viitattu 5.7.2018.
Modern Cyclopean Wall Scientific American. Viitattu 5.7.2018.
Kreikan NUTS-aluejako

Kreikan NUTS-alueet. NUTS 1 -alueet merkitty värein:
  EL3 Attika   EL4 Egean saaret, Kreeta   EL5 Pohjois-Kreikka   EL6 Keski-Kreikka
Kreikan NUTS-aluejako (NUTS:EL) jakaa Kreikan aluehallinnon yksiköt kolmeen tasoon Euroopan unionin yhteisen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistön (NUTS) käytäntöjen mukaisesti.
Aluejakoa on muutettu viime vuosina usein. Aiemmin Kreikan NUTS-koodi oli NUTS:GR ja ylimmän tason eli NUTS 1 -alueet 
koodeiltaan GR1–GR4. Vuodesta 2011 Kreikan NUTS-koodi on ollut NUTS:EL. Tämän jälkeen NUTS 1 -alueet olivat vuoteen 2013 saakka koodeiltaan EL1–EL4, vuodesta 2013 lähtien EL3–EL6.
Tasot

NUTS-aluejaon kolme tasoa ovat Kreikassa:
NUTS 1: 4 maantieteellistä aluetta (γεωγραφική ομάδα / geografikí omáda)
NUTS 2: 13 aluetta (περιφέρειες / periféreies)
NUTS 3: 52 aluetta, joista suurin osa vastaa suoraan jotakin Kreikan 74:stä alueyksiköstä ja osa muodostuu useammasta alueyksiköstä. Vuoteen 2011 saakka NUTS 3 -alueina toimivat Kreikan 51 prefektuuria.
Kuldīga

| Kuldīga |
| --- | --- |
 Kuldīgan raatihuone
 lippu:  vaakuna
 Kuldīga
 Koordinaatit: 56°58′N, 21°58′E 
Kunta:  Kuldīga
Kaupunginoikeudet:  1378
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Inga Bērziņa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,2 km²
Väkiluku (2018)  (arvio):  11 623
 – Väestötiheys:  880,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  LV-330(1-3)
 
 www.kuldiga.lv 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuldīga (saks. Goldingen) on kaupunki Latvian länsiosassa. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 11 623 asukasta. Kuldīga menetti vuoden 2009 hallintouudistuksessa kaupunkioikeutensa.[lähde? ] Venta ja sen sivujoki Alekšupīte virtaavat Kuldīgan läpi.
Historia

Kuldīga mainittiin ensimmäisen kerran Liivinmaan aikakirjoissa vuonna 1242. Kalparitaristo rakensi paikalle Jesusburg-nimisen linnan, joka tuhoutui myöhemmin. Vuonna 1368 Kuldīga liittyi Hansaliittoon.
Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1378 ja oli Kuurinmaan ensimmäinen kaupunki ja Kuurinmaan herttuakunnan pääkaupunki ennen Jelgavaa. 1800-luvun lopulla Kuldīgaan tuli teollisuustoimintaa, jolloin väkiluku kasvoi ja rakennusten määrä kaupungissa lisääntyi. Ennen ensimmäistä maailmansotaa asukasluku oli jo 13 000.
Kuldīgan vanhakaupunki on ollut vuodesta 2023 osa Unescon maailmanperintöluetteloa.
Nähtävyyksiä

Kuldīga on Cēsisin ohella Latvian parhaiten säilyneitä keskiaikaisia kaupunkeja. Se koostuu puutaloriveistä ja niiden välisistä mukulakivikaduista sekä Alekšupīte-joen rannoille rakennetuista 1600–1700-lukujen taloista.
Vesiputoukset

Kuldīgassa on kaksi merkittävää vesiputousta. Venta-joella sijaitsee Euroopan levein vesiputous Ventas rumba. Leveydeltään se on noin 240 metriä ja korkeudeltaan pari metriä. Toinen vesiputous on Alekšupīte-joella oleva Alekšupītes rumba, joka on Latvian korkein. Korkeutta sillä on neljä ja puoli metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuldīga Wikimedia Commonsissa
Kuldigan matkailusivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Yksi joen kanaaleista.
Synagoga toimii nykyisin kirjastona.
Ventas rumba
Kuningas soundi

| Kuningas soundi Nopsajalka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. elokuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Nopsajalka, DJ Svengali, Jonas Karlsson
 Tyylilaji: rap, pop, reggae
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 29.
Nopsajalan muut julkaisut
| 5 sormee 2009 | Kuningas soundi 2010 | Sun 2014 |
Kuningas soundi on helsinkiläisen reggaeartisti Nopsajalan kolmas studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records 25. elokuuta 2010. Albumi nousi ilmestymisviikollaan (35/2010) Suomen virallisen listan sijalle 29 ja pysyi sillä yhteensä kaksi viikkoa.
Taustaa

Albumin ensimmäinen näytekappale, "Stereot", julkaistiin toukokuussa 2010. Kappaleella vierailee rap-artisti Juno. "Paineet tippuu" julkaistiin toisena näytekappaleena. Sillä vierailee puolestaan rap-artisti Asa ja se julkaistiin loppukesästä 2010 musiikkivideon kera. Albumin jokaisella kappaleella on vähintään yksi vierailija, paitsi kappaleella "Puu kaatuu". Albumi siis poikkeaa huomattavasti Nopsajalan edellisestä albumista 5 sormee, jolla ei ole yhtään vierailijaa.
Teema

Albumin teemana, josta albumi on myös saanut nimensä, on Nopsajalan ja tuottaja DJ Svengalin järjestämä Kuningassoundi-niminen kesäklubi Helsingin Vanhassakaupungissa. Albumin kaikki kappaleet on nauhoitettu vierailijoiden kanssa esiintymispäivänä ja esitetty illalla yleisölle. Kesän 2010 viimeinen Kuningassoundi-tapahtuma järjestettiin 21. elokuuta, jolloin juhlittiin myös albumin julkaisua. Kuningassoundi-klubilla on ollut parhaillaan yli 500 kuuntelijaa.
Kappaleet

Kelei pitelee – 2.47 (mukana Paha Nuutti)
Tervetuloo paratiisiin – 3.26 (mukana Stig Dogg)
Paineet tippuu – 3.31 (mukana Asa)
Hiki pintaa – 3.25 (mukana Posteljoona)
Puu kaatuu – 2.26
Stereot – 3.40 (mukana Juno)
Superperjantai – 3.53 (mukana DJ Svengali)
Mun minimi – 3.54 (mukana Paleface)
Teet mitä teet – 4.20 (mukana Juno & Superjanne)
Matkamies – 4.45 (mukana Leijonamieli, Stepa & Are)
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

"Paineet tippuu" -musiikkivideo YouTubessa
Albumin arvostelu Desibeli -sivustolla
Albumin arvostelu Keskisuomalaisen[vanhentunut linkki] sivustolla
Albumin arvostelu Noise -sivustolla
Albumin arvostelu Soundi -sivustolla
Albumin arvostelu Tuoreet Platat -sivustolla
Lahoren metro

Orange Line

Lahoren metro on Pakistanin ainoa kaupungin sisäiseen liikenteeseen tarkoitettu rautatie. Tosin Karachin ympyrärata oli toiminnassa vuosina 1969–1999, ja Karachissa on ollut myös raitioliikennettä, ei kuitenkaan vuoden 1975 jälkeen.
Lahoreen on suunnitteilla kolma linjaa, joita kutsutaan värikoodein nimillä Orange Line, Purple Line ja Blue Line. Näistä vain Orange Line aloittanut toimintansa ja muut ovat suunnitteluvaiheessa. Kaupungin julkista liikennettä hoitaa myös Lahore Metrobus -linja-autojärjestelmä. Metrossa toiminnassa on toistaiseksi ainoastaan Orange Line, joka toteutui Pakistanin ja Kiinan yhteisrahoituksella. Linja aloitti toimintansa vuonna 25. lokakuuta 2020. Sillä on pituutta 27 kilometriä. Asemia on 26, joista 24 maanpinnan tasosta kohotettuja ja kaksi maan alla. Pääteasemat ovat Ali Terminal ja Dera Gujran Terminal. Junat ovat viisivaunuisia ja täysin automatisoituja. Linjaa käyttää päivittäin noin puoli miljoonaa ihmistä.
Käännös suomeksi
Lahottaja

Lahottaja on eliö, joka saa energiansa hajottamalla kuolleita kasveja. Lahottajat ovat sieniä tai bakteereita. Lahottavat sienet aiheuttavat pääsääntöisesti valkolahoa tai ruskolahoa. Kaikki sienet eivät ole lahottajia, vaan monet niistä elävät symbioosissa kasvien kanssa.
Kuninkuusravit 1932

Kuninkuusravit 1932 olivat yhdeksännet Kuninkuusravit. Ne järjestettiin 3.–4. syyskuuta 1932 Tampereella Hippoksen raviradalla. Ravikuninkuuden voitti Frans Vanhatalon omistama ja ohjastama tamma Tomu, jolle titteli oli kolmas perättäinen.
Vuoden 1932 Kuninkuusravit olivat ensimmäiset Tampereella järjestetyt. Tampereen Hippoksen rata oli kilpailuja varten päällystetty uudelleen urheilukentillä käytetyllä hiilimurskalla. Kilpailuun ilmoitettiin ainoastaan kuusi hevosta, joista kolme oli tammoja. Yleisömäärä jäi vähäiseksi, sillä lauantaina kilpailuja seurasi vain 300 katsojaa ja sunnuntaina noin tuhat.
Osallistujat

Tammat on merkitty tähdellä.
| Hevonen | Ohjastaja | Kasvattaja | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- |
| Huijari | Juho Kyläsorri |  |  |
| Nikaran-Sirkka* | Erkki Mäkinen |  |  |
| Samolainen | Erkki Perheentupa |  | Erkki Perheentupa, Loimaa |
| Tomu* | Frans Vanhatalo | Frans Vanhatalo, Pori | Frans Vanhatalo, Pori |
| Virkku-Lintu* | Matti Onkalo |  |  |
| Viuhka | Oskari Vanhatalo |  |  |
Tulokset

| Sijoitus | Hevonen | 3 000 m | 1 609 m | 2 000 m | Pisteet | Kokonaisaika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tomu* | 1. | 1. | 2. | 4 | 10.32,2 |  |
| 2. | Huijari | 4. | 3. | 3. | 10 | 11.00,8 | +28,6 |
| 3. | Nikaran-Sirkka* | 5. | 4. | 4. | 12 | 11.33,1 | 1.00,9 |
| - | Viuhka | 3. | p | p | - | - | - |
| - | Samolainen | 2. | p | p | - | - | - |
| - | Virkku-Lintu* | hyl | - | - | - | - | - |
Jean Aicard

| Jean Aicard |
| --- | --- |
 Jean Aicard
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1848
Kuollut: 13. toukokuuta 1921 (73 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
 Nimikirjoitus
Muuta tietoa
 Ranskan akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean Aicard (4. helmikuuta 1848 − 13. toukokuuta 1921) oli ranskalainen kirjailija. Hänet valittiin 1909 Ranskan akatemian jäseneksi.
Aicardin teoksia ovat muun muassa murteella kirjoitettu provencelainen idylli Miette et Noré ja Ranskan akatemian palkitsemat runokokoelmat Poëmes de Provence ja La chanson de l’enfant.
Teokset > Suomennetut teokset

Kansan suosikki: romaani Provencesta (Maurin des maures), suom. Eino Palola, Karisto 1918.
Teokset > Muut teokset (valikoima)

Poëmes de Provence, runokokoelma, Ranskan akatemian palkinto
La chanson de l’enfant, runokokoelma, Ranskan akatemian palkinto
Miette et Noré, kirjoitettu Provencen murteella
Le roi de Camargue, romaani
Le père Lebonnard, näytelmä
Le témoin, runoelma
Le sang du sacrifice, runoelma
Des eris dans la mêlée, runoelma
Des chants datis la mêlée, runoelma
Arlette des Mayons, romaani
Un bandit à la française, Gaspard de Besse, romaani
Le fameux chevalier Gaspard de Besse, romaani
Les héroïques, näytelmä
La Vénus de Milo, 1874
Leconte de Lisle, 1887 Teos Gallicassa
Alfred de Vigny, 1914
Comment rénover la France?, 1918, esseitä käytännöllisestä moraalista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Aicard Wikimedia Commonsissa
Kurt Eisner

Kurt Eisner
Kurt Eisner (14. toukokuuta 1867 Berliini – 21. helmikuuta 1919 München) oli saksalainen sosialistinen poliitikko ja toimittaja. Eisner toimi marraskuussa 1918 julistetun Baijerin vapaavaltion ensimmäisenä pääministerinä.
Eisnerin vanhemmat olivat juutalainen tekstiilitehtailija Emanuel Eisner ja Hedwig Levenstein. Hän toimi sosialistisessa liikkeessä ja oli vuosina 1907–1910 Fränkische Tagespost -lehden päätoimittajana ja sen jälkeen vapaana toimittajana Münchenissä. Eisner siirtyi vuonna 1917 Saksan sosiaalidemokraattisesta puolueesta (SPD) uuteen Saksan itsenäiseen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (USPD).
Eisner organisoi keväällä 1918 vallankumouksen Wittelsbach-sukuista monarkiaa vastaan Baijerissa ja toimi sen tilalle pystytetyn Baijerin vapaavaltion ensimmäisenä pääministerinä 8. marraskuuta 1918 alkaen. Eisner sai surmansa attentaatissa, kun oikeistoradikaali kansalliskiihkoilija Anton von Arco auf Valley ampui hänet kadulla Münchenissä 21. helmikuuta 1919. Surmaaja selvisi varsin lyhyellä vankeusrangaistuksella ja oli sen jälkeen vapaalla jalalla vuodesta 1925 kuolemaansa vuoteen 1945 saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurt Eisner Wikimedia Commonsissa
Kuutamosonaatti (täsmennyssivu)

Kuutamosonaatti tarkoittaa seuraavia:
Pianosonaatti nro 14, Ludwig van Beethovenin sävellys
Kuutamosonaatti, Henry Bordeaux'n romaani vuodelta 1940
Kuutamosonaatti, Olli Soinion ohjaama elokuva vuodelta 1988
Kadunlakaisijat eli Kuutamosonaatti II: Kadunlakaisijat, Olli Soinion ohjaama elokuva vuodelta 1991
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kuutamosonaatti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kurt Simberg

Kurt Simbergin 1951–1953 suunnittelema Hankenin päärakennus Helsingin Etu-Töölössä, Runeberginkatu 10.
Kurt Simbergin 1953 suunnittelema asuinrakennus ja oma kotitalo Helsingin Lauttasaaressa, Haahkatie 2-4.
Kurt Simbergin 1972–1976 suunnittelema Radiotalo Helsingin Pasilassa, Radiokatu 5.
Kurt Eduard Simberg (30. tammikuuta 1913 Helsinki – 17. toukokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen palkittu arkkitehti. Simberg valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1939. Simberg suunnitteli pääasiassa teollisuus- ja liikerakennuksia, mutta myös asuinrakennuksia. Simberg toimi arkkitehtina oman arkkitehtitoimistonsa Kurt Simberg & Co kautta. Kurt Simberg osallistui moniin arkkitehtuurikilpailuihin, joissa saavutti usein myös menestystä. Hänen tunnetuin suunnittelutyö on Svenska Handelshögskolan eli Hanken Helsingin Runeberginkadun ja Arkadiankadun kulmassa.
Kurt Simbergin yksityiselämä

Kurt Simberg oli naimisissa arkkitehti Birgitta Gabriella (o.s. Geitlin) Simbergin kanssa. Heille syntyi kolme poikaa: Henrik 1941, Erik 1943 ja Martin 1948.
Kurt Simberg asui pitkään perheineen suunnittelemassaan as. oy Haahkatie 2-4 Ab:ssä Lauttasaaressa.
Kurt Simberg oli innokas purjehduksen ja laskettelun ystävä. Hän osallistui aktiivisesti Suomen Afasiayhdistyksen toimintaan.
Kurt Simbergin ja Suomen Arkkitehtiliitto SAFA

Kurt Simberg liittyi Suomen Arkkitehtiliitto SAFAn jäseneksi valmistuttuaan arkkitehdiksi vuonna 1939. Hän työskenteli SAFAn standardisoimislaitoksessa vuosina 1945–1946. Simberg osallistui aktiivisesti liiton toimintaan toimien mm. liiton hallituksen jäsenenä useaan otteeseen, viimeksi 1968–1969, samoin luottamusvaliokunnan jäsenenä moneen kertaan. Useasti hän myös edusti liittoa pohjoismaisessa yhteistyössä. Hän kuului myös SAFAn rakennushallitukseen vuosina 1963–1973.