stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rudi Vata

Rudi Vata (s. 13. helmikuuta 1970, Shkodër, Albania) on albanialainen 185 senttimetriä pitkä entinen jalkapalloilija. Vata pelasi puolustavana keskikenttäpelaajana ja puolustajana.
KS Vllaznia Shkodërin junioreissa uransa aloittanut Vata teki uransa ensimmäisen ammattilaissopimuksen KS Dinamo Tiranan kanssa. Kaudella 1993/1994 hän jätti kotimaansa, ja siirtyi skotlantilaisjoukkue Glasgow Celticin joukkueeseen. Celtic jäi Vatan uran tunnetuimmaksi joukkueeksi, sillä siirryttyään pois saarivaltiosta hän edusti selvästi heikompia seuroja. Skotlannissa vietyttyjen vuosien jälkeen hän siirtyi Kyprokselle, jossa hän pelasi parin kauden ajan Apollon Limassolin joukkueessa. Vuosituhannen vaihteen tienoilla Vata muutti Saksaan, jossa ehti edustaa Energie Cottbusia ja LR Ahlenia. Saksasta hän palasi vähäksi aikaa takaisin Albaniaan, KK Tiranaan, mutta siirtyi pian Japaniin, Yokohama FC:n riveihin. Japanin kauden jälkeen Vata pelasi vielä kauden verran Skotlannissa, St. Johnstone FC:ssä, ja synnyinmaassaan, KF Partizani Tiranassa, jossa päätti uransa vuonna 2005.
Vata on yksi Albanian maajoukkueen legendaarisimpia pelaajia. Vuodet 1990-2001 käsittäneen maajoukkueuransa aikana hän pelasi 59 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän on eniten maaotteluita Albanian paidassa pelanneiden jalkapalloilijoiden listalla jaetulla 4. sijalla, ja maalien vastaavassa tilastossa 10. sijalla.
Aiheesta muualla

Vatan maaottelut RSSSF:n tietokannassa (englanniksi)
Vata Transfermarkt-tietokannassa (saksaksi)
S Doradus

S Doradus on Linnunradan seuralaisgalaksi Suuren Magellanin pilven kirkkain tähti. Se on eräs kirkkaimmista tunnetuista tähdistä. Se säteilee miljoona kertaa enemmän energiaa kuin Aurinko, mutta etäisyydestä johtuen sitä ei voi havaita paljain silmin. S Doraduksen näennäinen kirkkaus on 8,6–11,7 magnitudia ja absoluuttinen kirkkaus −8,9 magnitudia. Sen etäisyys Maasta on 169 000 valovuotta ja spektrityyppi on A0eq.
S Doradusta on epäilty kaksoistähdeksi, mutta tätä ei ole voitu todistaa. Se on hyperjättiläinen ja kirkkaitten sinisten muuttujien (LBV) prototyyppi. Samaan luokkaan kuuluvat P Cygni ja Eta Carinae. S Doradus -tyyppinen muuttuja vaihtaa kirkkauttaan hitaasti, mutta välillä tapahtuu voimakkaita, äkillisiä purkauksia. S Doraduksen kaltaiset tähdet ovat massiivisuutensa, 50–120 Auringon massaa, vuoksi harvinaisia. Niiden elinkaari on hyvin lyhyt, vain muutama miljoona vuotta. Tähdestä virtaa ulos voimakas tähtituuli säteilyn aiheuttaman suuren paineen ajamana, ja sama aiheuttanee tilapäiset kaasupurkaukset.
Suurmestari (sarjakuvahahmo)

| Suurmestari |
| --- | --- |
Luoja(t):  Roy Thomas ja Sal Buscema
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  The Avengers #69 (lokakuu 1969)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  En Dwi Gast
Status:  Aktiivinen
Voimat:  Kuolemattomuus. Mestarilliset pelitaidot. Mestarilliset strategiataidot.
Suurmestari, oikealta nimeltään En Dwi Gast, Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui The Avengers -lehden numerossa 69. Suurmestari on yksi Universumin vanhimmista. Hän on taitava oppimaan kaikkien sivilisaatioiden pelit. Hänet kuvaillaan joissain medioissa myös Keräilijän ”veljeksi”.
Historia

Suurmestari edusti yhtä univesumin vanhimmista roduista. Hänellä oli kerran hallussaan Mielikivi, yksi Ikuisuuskivistä, kunnes Thanos vei sen. Hän on kosminen pelaaja, joka usein asettaa kaksi osapuolta toisiaan vastaan. Hän on käyttänyt Squadron Sinisteriä, Daredeviliä, Puolustajia, Itä- ja Länsirannikon Kostajia, sekä crossover-sarjakuvissa Kostajia, Malibu Comicsin Ultraforcea sekä DC Comicsin Oikeuden Puolustajia.
Esiintyessään ensimmäistä kertaa Suurmestari haastoi Kang Valloittajan. Jos Suurmestari voittaisi, Kangin planeetta tuhoutuisi, mutta jos Kang voittaisi, Kangin vaimo Ravonna herätettäisiin henkiin. Se käyttivät pelinsä osapuolina Kostajia sekä Squadron Sinisteriä. Kang kuitenkin hävisi, koska Musta Ritari ei ollut Kostajien täysivaltainen jäsen, jolloin Kang päätti vaihtaa voiman Ravonnan henkiinherättämiseksi voimaan tappaa Kostajat. Kang ei kuitenkaan voinut käyttää voimaa Mustaan Ritariin. Myöhemmin Suurmestari käytti Puolustajia pelissä Prime Moveria vastaan.
Suurmestari haastoi strategiapeliin itse Kuoleman, jotta voisi voittaa itselleen kyvyn herättää Keräilijä kuolleista. Kumpikin osapuoli käytti pelinappuloina suurta osaa Maan supersankareista. Suurmestari lupasi, ettei voittonsa jälkeen enää käyttäisi Maan sankareita pelinappuloinaan. Suurmestari voitti, mutta sai selville, että herättääkseen Keräilijän henkiin hänen olisi itse kuoltava. Suurmestari tunsi, ettei peli ollut pelattu loppuun ellei voimaa käytettäisi. Kuolema suostui antamaan Suurmestarin uhrata supersankareiden henget sijastaan, mutta pitäkseen aikaisemman lupauksensa Suurmestari uhrasi itsensä herättääkseen Keräilijän henkiin.
Suurmestari ilmestyi haudan takaa manipuloimaan Keräilijän avustuksella Itä- ja Länsirannikot Kostajien välistä baseball-peliä, todeten itsensä vapaaksi lupauksestaan jättää Maa rauhaan, koska oli kuollut. Kun joukkueet ajautuivat väkivaltaiseen taisteluun, Suurmestari yritti syrjäyttää Kuoleman paikan ja viedä hänen voimansa. Hän pakotti Kostajat taisteluun Kuoleman Legioonaa vastaan pysäyttämään voimakkaat pommit, jotka voisivat tuhota kaiken elollisen. Vain Kapteeni Amerikka ja Haukansilmä selvisivät hengissä, mutta pakotettiin uuteen taisteluun Legioonaa vastaan. Haukansilmä suostutteli Suurmestarin laittamaan kaikki pelkän sattuman varassa ratkeavaan peliin. Haukansilmä piti selkänsä takana nuolta kummassakin kädessään, mutta vain toisessa oli kärki. Jos Suurmestari arvaisi missä kärjellä varustettu nuoli oli, hän voittaisi. Suurmestari arvasi väärin, mutta Haukansilmä myönsi Kapteeni Amerikalle huijanneensa irrottamalla salaa keihäänkärjen Suurmestarin arvattua. Hämäys antoi Kuolemalle aikaa vapautua ja karkottaa Suurmestari, josta tuli kuolematon. Palkkioksi avusta Kuolema herätti kaikki kuolleet Kostajat jälleen henkiin. Tämän seurauksena myös kaikki muutkin Universumin vanhimmat saivat kuolemattomuuden.
Muissa medioissa > Animaatiot

Suurmestari esiintyi vuoden 2006 Ihmeneloset-animaatiosarjan jaksossa "Contest of Champions", ääninäyttelijänään French Tickner. Hän pakottaa Ihmeneloset turnaukseen Superskrullia, Ronan Syyttäjää, Mahdotonta Miestä ja Annihilusta vastaan.
Suurmestari esiintyi sarjan The Super Hero Squad Show jaksossa "Whom Continuity Would Destroy", ääninäyttelijänään John O’Hurley. Hän ja Thanos laittoivat Rautamiehen, Purppuranoidan ja Hulkin taistelemaan Squadron Supremen Yöhaukkaa, Voimaprinsessaa ja Hyperionia vastaan Mielikivessä käytävään taisteluun.
Suurmestari nähtiin vilaukselta animaatioelokuvassa Planet Hulk. Hän seuraa Colosseumilla Hulkin ja tämän ystävien taistelua ja kuuntelee Punaisen Kuninkaan pitämää puhetta.
Muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Suurmestari esiintyy Marvel Cinematic Universen elokuvissa näyttelijänään Jeff Goldblum. Hän on jäteplaneetta Sakaarin hallitsija.
Suurmestarilla on lyhyt cameo elokuvan Guardians of the Galaxy Vol. 2 lopussa. Hänet nähdään muiden hahmojen tavoin elokuvan lopputekstien taustalla tanssimassa.
Suurmestari esiintyy elokuvassa Thor: Ragnarök. Kun Thor päätyy Sakaariin taistellessaan Helaa vastaan, Asgardin hylännyt Valkyyria kaappaa hänet ja vie Suurmestarille, joka pakottaa Thorin "Mestareiden otteluun" kohtaamaan Hulkin (joka oli päätynyt Sakaariin Avengers: Age of Ultronin tapahtumien jälkeen). Hän sabotoi taistelua Hulkin eduksi huomatessaan Thorin saaneen etulyöntiaseman. Myöhemmin Thor, Valkyyria ja ennalleen palautunut Bruce Banner pakenevat Commodorella, yhdellä Suurmestarin aluksista, joka oli tarkoitettu viihdekäyttöön, eikä siinä ollut aseita. Loki, Korg, Miek ja ryhmä muita gladiaattoriorjia pakenee isommalla aluksella nimeltä Statesman. Lopputekstien jälkeisessä kohtauksessa Suurmestari kohtaa kaatopaikalla muutaman Sakaariin jääneen orjan ja kapinallisen. Hän yrittää lepytellä näitä onnittelemalla heitä ja julistaa kapinan tasapeliksi.
Rudie Liebrechts

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rudie Liebrechts vuoden 1967 MM-kisoissa. |  Rudie Liebrechts vuoden 1967 MM-kisoissa. |  Rudie Liebrechts vuoden 1967 MM-kisoissa. |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten pikaluistelu
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Göteborg 1961 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Helsinki 1964 | yhteispisteet |  |
Rutgerus ”Rudie” Liebrechts  (s. 6. syyskuuta 1941 Vlaardingen) on alankomaalainen pikaluistelija, joka saavutti MM-mitaleja 1960-luvun alkupuoliskolla.
Rudie Liebrechts nousi kansainväliseen näkyvyyteen vuoden 1961 MM-kisoissa, joissa hän sijoittui heti ensimmäisissä MM-kisoissaan kolmanneksi. Seuraavasta vuodesta eli vuodesta 1962 tuli välivuosi, mutta vuonna 1963 hän voitti muun muassa Hollannin-mestaruuden. Vuoden 1964 Innsbruckin olympialaisissa Liebrechts menestyi parhaiten 10 000 metrillä sijoittumalla neljänneksi. Saman vuoden MM-kisoissa hän uusi pronssimitalin ja oli EM-kisoissa viides. Vuonna 1964 hän uusi myös maansa mestaruuden. Seuraavien vuosien MM-kisoissa Hollannista nousi kaksi uutta nimeä kärkeen, Kees Verkerk ja Ard Schenk, jolloin Liebrechts jäi hieman heidän varjoon. Liebrechts itse sijoittui vuoden 1965 MM-kisoissa kuudenneksi ja vuoden 1966 kisoissa kahdeksanneksi. Vuoden 1965 EM-kisoissa tuli hänen paras EM-sijoituksensa eli neljäs. Viimeisen kerran hän osallistui EM-kisoihin vuonna 1967 Lahdessa.
Parhaat lajikohtaiset tulokset:
500 m – 41.7 (1966)
1 000 m - 1:27,6 (1967)
1 500 m – 2:06.6 (1966)
3 000 m - 4:26,8 (1965)
5 000 m – 7:35.9 (1966)
10 000 m – 15:53.7 (1966)
Näistä 3 000 metrin oli MM-tulos, jonka hän luisteli Oslossa.
Pikaluistelu-uransa hän lopetti kauden 1968 jälkeen.
Pikaluistelun lisäksi Rudie Liebrechts oli kansallinen maantiepyöräilyn mestari. Hän voitti muun muassa vuoden 1965 Tour Goudan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rudie Liebrechts Wikimedia Commonsissa
Tasavallan ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Tasavallan ritarikunta (arab. وسام الجمهورية‎, wisam al-jumhurya) on egyptiläinen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1953. Nimityksistä vastaa Egyptin presidentti. Kunnianosoitusta myönnetään tunnustuksena Egyptin hyväksi tehdyistä ansioista niin sotilas- kuin siviilihenkilöillekin. Saajan ei tarvitse olla Egyptin kansalainen.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa, joiden yläpuolella on vielä erikseen ketju:
I luokka
II luokka
III luokka
IV luokka
V luokka
Rose of England

Rose of England (suom. Englannin ruusu) on englantilainen isänmaallinen laulu, jonka on tehnyt walesilainen säveltäjä Ivor Novello vuonna 1937. Kappaleen on levyttänyt muun muassa Vera Lynn. Kukka, johon sanoitus viittaa on yksi Englannin heraldisista symboleista nimeltä Tudor-ruusu.
Näyttelijä Patricia Routledge lauloi kappaleen eräässä Pokka pitää -sarjan jaksossa.
Sanat

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Stenbergan linna

| Stenbergan linna |
| --- | --- |

Sijainti:  Masku, Suomi
Koordinaatit:  60°32′05″N 22°00′19″E﻿ / ﻿60.5347°N 22.0053°E﻿ / 60.5347; 22.0053
Rakennustyyppi:  Linna ja raunio
 fiStenbergan linna 
  
Stenbergan linna (Teinperin linna) oli jyrkkäreunaiselle kalliolle rakennettu keskiaikainen linna Varsinais-Suomessa, Maskun Ohensaaressa. Stenbergan linnavuorelta on löydetty jäännöksiä rakennuksista, joiden arvellaan olleen linnoitettu kuninkaankartano. Paikalla on todennäköisesti ollut ulkomitoiltaan 13 × 13 m kokoinen muurattu tornilinna sekä pienempi 9 x 6,5 m kokoinen rakennelma, joka on tulkittu porrastorniksi, jonka kautta on kuljettu kallion laella sijainneeseen päärakennukseen.
Historia

Stenbergasta on säilynyt useita keskiaikaisia asiakirjamainintoja, joista varhaisin on vuodelta 1398. Tuolloin maanpakoon lähtenyt Suomen laamannikunnan laamanni, Albrekt Mecklenburgilaisen kannattaja ritari Jaakko Abrahaminpoika Djäkn luovutti kartanon sekä Maskun Lellaisten, Kiveisten ja Ajoisenpään tilat Vybrud Korttummen hoitoon. Linna saattaa olla Turun linnanvoutina vuosina 1377–1399 toimineen Djäknin rakennuttama tai hänen yksityishenkilöltä hankkimansa. Nykyisen käsityksen mukaan se on todennäköisesti peräisin 1300-luvun lopulta. Aiemmin linnan ensimmäisen rakennusvaiheen on myös arveltu ajoittuneen 1100–1200-lukujen vaihteeseen.
Stenberga oli vuosina 1438–1444 ehdolla myös birgittalaisluostarin paikaksi. Albrektia seurannut kuningatar Margareeta I takavarikoi linnan ja vuonna 1438 kruunu lahjoitti kartanon Maskunjokilaaksoon perustetun Armonlaakson (lat. Vallis gratiae, ruots. Nådendal) birgittalaisluostarin haltuun. Reformaation myötä kartano peruutettiin jälleen luostarilta kruunulle vuonna 1556. Tietoa siitä, milloin linna on raunioitunut ei ole.
Albrekt Mecklenburgilaisen valtakausi oli Suomessa linnafeodalismin aikaa, jolloin uusi kuningas jakoi kannattajilleen palkkioksi läänityksiä ympäri Ruotsin valtakuntaa. Ritarit rakennuttivat mailleen pieniä linnoituksia, joista monet myös raunioituivat pian Albrektin valtakauden päätyttyä.
Sijaintipaikka

Puolustusvarustus on sijainnut noin 12 metriä korkealla, 30 metriä leveällä ja 63 metriä pitkällä kalliolla, joka on aikanaan sijainnut muinaisessa Maskunjokisuussa meren lähellä. Maan kohoamisen vuoksi rantaviiva on siirtynyt vuosisatojen saatossa kauemmas. Varhaisia muinaislinnoja rakennettiin luonnonmuotojen suojaamiin paikkoihin, kuten korkeille kallioille. Myös Stenbergan linnavuoren jyrkkäreunainen kallio on soveltunut hyvin puolustustarkoitukseen. Arkeologi Jukka-Pekka Taavitsainen on ehdottanut tärkeäksi tarkastella kallioille, mäille ja saarille rakennettujen linnoitusten yhteyttä keskiaikaisiin sodankäynnin menetelmiin.
Arkeologiset kaivaukset

Linnavuorta kävi 1800-luvulla tutkimassa A. Almberg sekä vuonna 1877 Maskun Kihlakunnan muinaisjäännöksiä Suomen Muinaismuistoyhtiön rahoituksella kartoittanut Kustaa Killinen. Killisen raportin mukaan kallion merenpuoleisella reunalla oli vielä tuolloin noin kahden sylen leveydeltä harmaakivestä, tiilestä ja kalkkiseoksesta tehdyn kivirakennuksen raunioita sekä paikoitellen vielä havaittavissa parin kyynärän paksuista kiviseinää. Muurisoraa oli runsaasti kallion juurella, etenkin sen länsipuolella, jonne hän arveli rakennuksen luhistuneen. Vuona 1886 linnavuorella vieraili myös valtionarkeologi Hjalmar Appelgren, joka mainitsi Teinperin (Stenbergan) linnavuoren ajoittamattomat rauniot väitöskirjassaan Suomen muinaislinnat (1891).
Vuonna 1908 linnavuorella suoritettiin arkeologi Juhani Rinteen johdolla laajat kaivaukset, jotka todensivat myös suullisen perimätiedon välittämän tiedon linnasta, joka oli sijainnut vuorella lähellä Teinperin säteritalon kotirakennusta. Kaivausten löytöluettelon mukaan 1900-luvun alussa oli jäljellä enää hajanaisia perustuksia. Löydösten perusteella arveltiin, että harmaakivisten ulko- ja väliseinien lisäksi kattoholveissa ja portaissa olisi käytetty tiiltä. Paikalta löydettyjen lasin ja laastinpalaset tulkittiin antavan viitteitä myös rapatuista seinistä ja lyijypuitteisista lasi-ikkunoista. Kaivauksissa löydettiin mm. rautaesineitä, eläinten luita, savipiipun pesä, poltettua savea sekä profiilitiiliä.
Kertomaperinne

1800-luvulta on säilynyt myös Stenbergan linnavuoreen liittyvää kertomaperinnettä. Linnan tuhoutumista selittävän tarinan mukaan laivalla saapunut vihollinen ampui linnaa. Linnavuori oli kuitenkin maalattu muurin näköiseksi alhaalta asti, eikä linna sortunut ennen kuin petollinen nainen neuvoi vihollista ampumaan ylemmäksi. Parin virstan päässä linnavuoresta länteen kerrottiin myös sijainneen kahdesta vastakkaisesta kalliosta muodostuva rauma, josta laivat saattoivat kulkea. Suullisen perimätiedon mukaan niiden välissä kulki rautavitja, joka esti vihollisten laivojen kulun.
Kiinteä muinaisjäännös

Yksityisalueella sijaitseva Stenbergan linnavuori on osa arkeologista kulttuuriperintöä, joka kertoo Suomen historiasta ja asutuksesta. Valtakunnallisesti arvokas kiinteä muinaisjäännös on rauhoitettu Muinaismuistolain nojalla. Vuosina 2019–2020 Muinaisjäännösalueella raivattiin Museoviraston avustuksella kasvillisuutta. Linnavuorellta avautuu näkymä Maskunjoelle ja sen laella kasvaa alueen pitkästä asutushistoriasta kertovia ketokasveja. Linnavuoren lähellä sijaitsevat myös Länsitalon keto sekä Itätalon laidun ja rantaniitty, joista kumpikin inventoitiin valtakunnallisessa perinnemaisemaselvityksessä.
Tietoa muualla

Stenberga Kansallisarkiston heraldisessa tietokannassa.
Linnavuori lähellä Maskunjoen haaraa vuoden 1730 kartassa (Johan Wettervik) Kansallisarkiston Astia-tietokannassa.
Stenberga vuoden 1877 kartassa (J. Meller) Kansallisarkiston Astia-tietokanassa.
Juhani Rinteen raportti vuoden 1908 kaivauksista Museoviraston verkkosivuilla.
Tasavallan päivä

Tasavallan päivä on monissa maissa sen juhlistamiseksi, milloin maasta tuli tasavalta. Muita vastaavia kansallisia juhlapäiviä ovat itsenäisyyspäivä ja kansallispäivä.
Filippiinien tasavallan päivä
Intian tasavallan päivä
Kazakstanin tasavallan päivä
Nepalin tasavallan päivä
Nigerin tasavallan päivä
Pohjois-Makedonian tasavallan päivä
Turkin tasavallan päivä
Festa della Repubblica, Italian tasavallan päivä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tasavallan päivä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saana Valkama (jalkapalloilija)

Saana Valkama (s. 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kansallisessa Liigassa kaudella 2022 Oulu Nice Socceria. Hän edusti kausina 2019–2021 Ykkösessä Rovaniemen Palloseuraa.
Saint-Cyprien

Saint-Cyprien voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Saint-Cyprien, Bas-Saint-Laurent, Quebec, Kanada
Saint-Cyprien, Chaudière-Appalaches, Quebec, Kanada
Saint-Cyprien, Corrèze, Ranska
Saint-Cyprien, Dordogne, Ranska
Saint-Cyprien, Loire, Ranska
Saint-Cyprien, Lot, Ranska
Saint-Cyprien, Pyrénées-Orientales, Ranska
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Cyprien”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ruusuherukka

| Ruusuherukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Herukkakasvit Grossulariaceae
Suku::  Herukat Ribes
Laji::  sanguineum
Kaksiosainen nimi
 Ribes sanguineum  Pursh 
Katso myös
   Ruusuherukka Wikispeciesissä   Ruusuherukka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ruusuherukka (Ribes sanguineum) on herukkalaji, jota käytetään koristepensaana. Se kasvaa 0,5–2 metriä korkeaksi. Lehdet kasvavat kierteisesti, ne ovat ruodillisia, 3–10 senttimetriä leveitä. Lehtilavat ovat kourasuonisia, jakaantuneet matalasti kolmeen–viiteen liuskaan. Lehtilavan alapinta ja ruoti ovat tiheään karvaisia. Kukinnot ovat lyhytversoissa kasvavia terttuja, niissä on 10–20 kellomaista, vaaleanpunaista tai punaista kukkaa. Hedelmänä on 6–10 millimetrin kokoinen marja, kypsänä musta ja sinihärmeinen.
Ruusuherukka esiintyy alkuperäisenä läntisessä Pohjois-Amerikassa. Pohjoismaissa sitä on tavattu harvoin viljelykarkulaisena metsänreunoissa ja tienvarsilla. Ruotsissa ja Norjassa laji on vakiintunut uustulokas, Suomessa sitä ei ole havaittu luonnonvaraisena.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ruusuherukka (Ribes sanguineum)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Ribes sanguineum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ribes sanguineum (englanniksi)
Flora of North America: Ribes sanguineum (englanniksi)
Saana Valkama

Saana Valkama -nimisiä henkilöitä ovat:
Saana Valkama (s. 1994), suomalainen jääkiekkoilija
Saana Valkama (s. 2003), suomalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saana Valkama”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ruusuapila

| Ruusuapila |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Apilat Trifolium
Laji::  alpestre
Kaksiosainen nimi
 Trifolium alpestre  L. 
Katso myös
   Ruusuapila Wikispeciesissä   Ruusuapila Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusuapila eli pyökkiapila (Trifolium alpestre) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon ja apiloiden (Trifolium) sukuun kuuluva kasvilaji. Ruusuapila muistuttaa paljolti metsäapilaa (Trifolium medium) mutta on erotettavissa siitä lehtien korvakkeiden ja kukkien verhiöiden ulkonäön perusteella. Korvakkeiden ja verhiöiden ulkonäkö onkin ruusuapilan tunnusomaisimpia tuntomerkkejä.
Ruusuapila on monivuotinen ja ruohovartinen apilalaji, joka voi kasvaa noin 40 cm korkeaksi. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja harvakseltaan haaroittuneita. Lehdet ovat muodoltaan sormilehdykkäisiä, ja kussakin lehdessä on kolme lehdykkää. Lehdykät ovat kapeansuikeita ja laidoiltaan hienohampaisia. Lehtien korvakkeet ovat pitkiä ja lehtiruodin kanssa yhteen kasvaneita. Kukat sijaitsevat varsien kärjissä, ja ne ovat perättömiä ja väriltään punaisia. Kukkien verhiöt ovat karvaisia ja kaksikymmentäsuonisia, ja verhiön alimmat liuskat ovat noin kaksi kertaa niin pitkiä kuin ylimmät. Ruusuapila kukkii kesä–heinäkuussa.
Ruusuapila kasvaa kuivilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla. Suomessa ruusuapilaa on tavattu kerran 2010-luvulla Kymenlaaksossa. Ruotsissa Gotlannissa ruusuapila kasvaa rinneniityillä sekä harvapuustoisissa mäntymetsissä. Siellä lajia tavataan vain Gotlannin länsiosissa, ja se on Ruotsissa rauhoitettu. Muualla Euroopassa ruusuapilaa tavataan laajalti Ranskasta ja Italiasta itään keskiselle Venäjälle ja Kaukasukselle asti. Ruusuapila on kuvattu Alpeilta, joihin lajin tieteellisen nimen lajinimikin viittaa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ruusuapila (Trifolium alpestre)
ITIS: Trifolium alpestre (englanniksi)
Rosvoliitin

Rosvoliitin on nimike liittimelle, jolla virtaa johtava kaapeli voidaan helposti jakaa. Liitintä käytettäessä on huomioitava, että virtaa syöttävän johtimen poikkipinta-ala on riittävän iso, jos kuormitus kasvaa. Ilmaus on tyypillinen auton sähköjärjestelmien yhteydessä.
Suomi kesäolympialaisissa 1908

Suomi osallistui Lontoon vuoden 1908 kesäolympialaisiin, mikä oli maan ensiesiintyminen virallisissa olympiakisoissa. Suomen suuriruhtinaskunta oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, mutta osallistui kisoihin omana joukkueenaan vuotta aikaisemmin tunnustetun oman kansallisen olympiakomiteansa turvin. Suomen joukkueen vahvuus oli 65 urheilijaa, joista virallisissa kilpailuissa kilpailleet 62 urheilijaa olivat kaikki miehiä. Suomalaiset urheilijat osallistuivat kuuteen urheilumuotoon: ammuntaan, painiin, uimahyppyihin, uintiin, voimisteluun ja yleisurheiluun. Suomen joukkueen vanhin urheilija oli 43 vuoden ja 283 päivän ikäisenä kilpaillut ampuja Emil Nässling. Nuorin suomalainen kilpailija näissä olympialaisissa taasen oli 18 vuoden ja 178 päivän ikäinen yleisurheilija Elmer Niklander.
Suomen ensimmäisen virallisen olympiavoiton saavutti Ateenan välikisoissakin menestynyt kreikkalais-roomalaisen tyylin painija Verner Weckman, joka voitti finaalissa maanmiehensä Yrjö Saarelan. Kullan ja hopean lisäksi suomalaiset saavuttivat kolme pronssimitalia, jotka tulivat voimistelusta, painista ja yleisurheilusta. Historian ensimmäinen virallinen suomalainen olympiamitalisti oli antiikin tyylin kiekonheitossa pronssia voittanut Verner Järvinen. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui 13:nneksi.
Mitalistit > Kultaa

Verner Weckman – Paini, kreikkalais-roomalaisen painin sarja 93 kg