stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahnalammi (Asikkala, Särkijärvi)
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Kymijoen alkujuoksun rinnalla noin 400 metriä siitä etelään. Lampi on muodostunut maastossa olevaan Kymijoen suuntaiseen ja sen rinnakkaiseen painanteeseen. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 850 metriä. Sen rannat ovat suota ja lammen ympäristö on metsämaata. Sen pohjoisrantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonka kohdalla ranta on ruopattu. Sinne tulee tie yhdystieltä 3132.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85,9 metriä mpy. Siihen on johdettu Hevoshaanvuorelta metsäoja, joka juoksee Turvekorven peltopalstan läpi järven luoteispäähän. Lammen laskuoja lähtee sen kaakkoispäästä ja kääntyy pian pohjoiseen ja laskee Kymijoen suusta alkavaan Ruotsalaiseen Vahtisaaren kohdalla.
Historiaa > Järven kuroutuminen

Muinais-Päijänteen vedenpinta oli aikoinaan nykyistä Päijänteen pintaa paljon korkeammalla. Vesi peitti silloin myös Lahnalammen, joka sijaitsee Ruotsalaisen nykyrannan lähellä. Lammesta otetuista pohjan sedimenttinäytteistä on määritetty se hetki, jolloin Lahnalampi kuroutui erilleen Muinais-Päijänteestä. Tämä tapahtui radiohiiliajoituksen mukaan 5 890 vuotta sitten. Nykyään radiohiiliajoitukset kalibroidaan niihin sisältyvien virheiden poistamiseksi. Eräs kalibrointiohjelma antaa kuroutumisen ajankohdaksi noin 4800 eaa.
Lepuropetalon spathulatum

| Lepuropetalon spathulatum |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Celastrales
Heimo::  Kelaskasvit Celastraceae
Alaheimo::  Parnassioideae
Suku::  Lepuropetalon
Laji::  spathulatum
Kaksiosainen nimi
 Lepuropetalon spathulatum  Elliott 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepuropetalon spathulatum on kelaskasvien (Celastraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on yksi maailman pienimmistä maalla kasvavista koppisiemenisistä kasveista.
Lepuropetalon spathulatum on pieni ruoho, joka kasvaa korkeimmillaan 3 cm korkeaksi. Lehdet sijaitsevat ruusukkeena ja ovat tavallisesti punapilkullsia. Lehtilavat ovat 3–10 mm pitkiä sekä 1–2 mm leveitä. Kukkaperät ovat 0,5–3 mm pitkiä. Kukkien verholehdet ovat 1–1,5 mm pitkiä ja terälehdet 0–0,4 mm. Lepuropetalon spathulatum kukkii keväällä. Hedelmänä on 1,3–1,6 mm pitkä kota. Siemenet ovat 0,2–0,3 mm pitkiä ja niissä ei ole endospermiä.
Lepuropetalon spathulatum kasvaa märällä kivennäismaalla, hiekkapohjaisissa puroissa, graniittipaljastumilla, hiekka- tai sorapohjaisilla alustoilla sekä erilaisilla häirityillä kasvupaikoilla. Lajia tavataan 0–300 metrin korkeudella merenpinnasta. Lepuropetalon spathulatum kasvaa luonnossa Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Lajia tavataan Yhdysvalloissa, Meksikossa, Chilessä ja Uruguayssa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lepuropetalon spathulatum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lepuropetalon spathulatum (englanniksi)
Kalle Bask

Kalle Bask (s. 19. lokakuuta 1982 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän sijoittui Lontoon 2012 kesäolympialaisissa Lauri Lehtisen kanssa seitsemänneksi.
Bask on kilpaillut Optimistijolla-, E-jolla-, 470- ja 49er-luokissa. 49erissa hän kilpaili ensin Janne Uusi-Autin kanssa ja vuodesta 2009 lähtien Lauri Lehtisen gastina. Lehtinen ja Bask sijoittuivat MM-kilpailuissa 11:nneksi vuonna 2010, 16:nneksi vuonna 2009 sekä 19:nneksi vuosina 2011 ja 2012. EM-kilpailuissa parin sijoitukset ovat viides vuonna 2009 sekä yhdestoista vuosina 2010 ja 2011. Vuonna 2011 he sijoittuivat esiolympialaisissa kahdeksanneksi.
Bask lopetti kilpauransa vuonna 2014. Hän edusti Nyländska Jaktklubbenia ja häntä valmensi Jan Thorström.
Los Angelesin suuralue

Los Angelesin suuralue (engl. Greater Los Angeles) on Yhdysvaltain Kalifornian eteläosissa sijaitseva metropolialue. Asukkaita alueella oli 13 310 447 vuonna 2016. Suuralue on väkiluvultaan Yhdysvaltain toiseksi suurin metropolialue. Siihen kuuluu osittain tai kokonaan Venturan, San Bernandinon, Riversiden, Los Angelesin ja Orangen piirikunnat.
Los Angelesin suuralue on väkiluvultaan Yhdysvaltain toiseksi suurin metropolialue New Yorkin metropolialueen jälkeen. Suuralue on myös yksi maailman suurimmista kaupunkialueista.
Luettelo Los Angelesin suuralueeseen kuuluvista kaupungeista

| Kaupunki | Perustettu | Väkiluku (2010) |
| --- | --- | --- |
| Agoura Hills | 1982 | 20 330 |
| Alhambra | 1903 | 83 653 |
| Arcadia | 1903 | 56 364 |
| Artesia | 1959 | 16 522 |
| Avalon | 1913 | 3 728 |
| Azusa | 1898 | 46 361 |
| Baldwin Park | 1956 | 75 390 |
| Bell | 1927 | 35 477 |
| Bell Gardens | 1961 | 42 072 |
| Bellflower | 1957 | 76 616 |
| Beverly Hills | 1906 | 34 109 |
| Bradbury | 1957 | 1 048 |
| Burbank | 1911 | 103 340 |
| Calabasas | 1991 | 23 058 |
| Carson | 1968 | 91 714 |
| Cerritos | 1956 | 49 041 |
| Claremont | 1907 | 34 926 |
| Commerce | 1960 | 12 823 |
| Compton | 1888 | 96 455 |
| Covina | 1901 | 47 796 |
| Cudahy | 1960 | 23 805 |
| Culver City | 1917 | 38 883 |
| Diamond Bar | 1989 | 55 544 |
| Downey | 1956 | 111 772 |
| Duarte | 1957 | 21 321 |
| El Monte | 1912 | 113 475 |
| El Segundo | 1917 | 16 654 |
| Gardena | 1930 | 58 829 |
| Glendale | 1906 | 203 054 |
| Glendora | 1911 | 50 073 |
| Hawaiian Gardens | 1964 | 14 254 |
| Hawthorne | 1922 | 84 293 |
| Hermosa Beach | 1907 | 19 506 |
| Hidden Hills | 1961 | 1 856 |
| Huntington Park | 1906 | 58 114 |
| Industry | 1957 | 219 |
| Inglewood | 1908 | 109 673 |
| Irwindale | 1957 | 1 422 |
| La Cañada Flintridge | 1976 | 20 246 |
| La Habra Heights | 1978 | 5 325 |
| La Mirada | 1960 | 48 527 |
| La Puente | 1956 | 39 816 |
| La Verne | 1906 | 31 063 |
| Lakewood | 1954 | 80 048 |
| Lancaster | 1977 | 160 316 |
| Lawndale | 1959 | 32 769 |
| Lomita | 1964 | 20 256 |
| Long Beach | 1897 | 462 257 |
| Los Angeles | 1850 | 3 792 621 |
| Lynwood | 1921 | 69 772 |
| Malibu | 1991 | 12 645 |
| Manhattan Beach | 1912 | 35 135 |
| Maywood | 1924 | 27 395 |
| Monrovia | 1887 | 36 590 |
| Montebello | 1920 | 62 500 |
| Monterey Park | 1916 | 60 269 |
| Norwalk | 1957 | 105 549 |
| Palmdale | 1962 | 152 750 |
| Palos Verdes Estates | 1939 | 13 438 |
| Paramount | 1957 | 54 098 |
| Pasadena | 1886 | 137 122 |
| Pico Rivera | 1958 | 62 942 |
| Pomona | 1888 | 149 058 |
| Rancho Palos Verdes | 1973 | 41 643 |
| Redondo Beach | 1892 | 66 748 |
| Rolling Hills | 1957 | 1 860 |
| Rolling Hills Estates | 1957 | 8 067 |
| Rosemead | 1959 | 53 764 |
| San Dimas | 1960 | 33 371 |
| San Fernando | 1911 | 23 645 |
| San Gabriel | 1913 | 39 718 |
| San Marino | 1913 | 13 147 |
| Santa Clarita | 1987 | 210 888 |
| Santa Fe Springs | 1957 | 16 223 |
| Santa Monica | 1886 | 89 736 |
| Sierra Madre | 1907 | 10 917 |
| Signal Hill | 1924 | 11 016 |
| South El Monte | 1958 | 20 116 |
| South Gate | 1923 | 94 396 |
| South Pasadena | 1888 | 25 619 |
| Temple City | 1960 | 35 558 |
| Torrance | 1921 | 145 438 |
| Vernon | 1905 | 112 |
| Walnut | 1959 | 29 172 |
| West Covina | 1923 | 106 098 |
| West Hollywood | 1984 | 34 399 |
| Westlake Village | 1981 | 8 270 |
| Whittier | 1898 | 85 331 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Los Angelesin suuralue Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Los Angeles.
Long Beach.
Riverside.
Lisa Hagman

| Lisa Hagman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29.9.1882 Viipuri
Kuollut: 15.7.1950 Helsinki
Ammatti:  Opettaja ja koulunjohtaja
Vanhemmat:  Tyko ja Amalia Hagman
Muut tiedot
Koulutus: Kansakoulunopettaja
Lisa Hagmanin rakennuttama koulutalo vuonna 1926 Helsingin Kruununhaassa
Anna-Lisa Amalia Hagman (29. syyskuuta 1882 Viipuri – 15. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja.
Lisa Hagmanin isä oli filosofian kandidaatti Tyko Hagman, joka oli toimi opettajana, toimittajana ja kirjailijana eri paikkakunnilla. Hän työskenteli muun muassa Viipurissa ensin Ilmarisen ja sitten Viipurin Sanomien päätoimittajana. Hagmanin äiti oli soiton- ja laulunopettaja Amalia Hagman (os. Lindström).
Lisa Hagmanin täti oli politiikassa aktiivinen koulunjohtaja Lucina Hagman, joka johti Helsingin Uutta yhteiskoulua. Lisa Hagman pääsi tätinsä kouluun ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi vuonna 1903.
Lisa Hagman kuunteli yhden lukuvuoden ajan ruotsinkielen ja kasvatusopin luentoja Helsingin yliopistossa. Tämän jälkeen hän siirtyi Heinolan seminaariin ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi vuonna 1905.
Ura opettajana ja koulunjohtajana

Valmistuttuaan kansakoulunopettajaksi Lisa Hagman opetti Helsingin uudessa yhteiskoulussa uskontoa, ruotsia ja kaunokirjoitusta. Tilanne muuttui, kun hän päätti perustaa oman koulunsa, jonka nimeksi tuli Yksityisluokat. Se sai toimiluvan valtioneuvostolta 11.12.1919.
Yksityisluokkien toiminta alkoi Helsingin Kruununhaassa osoitteissa Kirkkokatu 12 ja Vironkatu 3, jossa se käytti Helsingin suomalaisen tyttökoulun rakennusta. Tämän jälkeen se siirtyi osoitteeseen Läntinen Satamakatu 2 B, josta se sai vuokrattua tiloja professori Ernst Ehrnroothilta.
Vuonna 1922 koulu muutti Kruununhaassa osoitteeseen Kirkkokatu 6, jossa sijaitsi tällöin puinen kadunvarsirakennus ja muita rakennuksia. Lisa Hagmanin tavoite oli alusta alkaen rakentaa puisen kadunvarsirakennuksen tilalle ajanmukainen kivirakennus, mutta varoja siihen ei välittömästi ollut.
Lisa Hagman aloitti rakennuttamalla Kirkkokatu 6:n tontin tyhjänä olleelle osalle voimistelu- ja juhlasalin, joka rakennettiin touko-lokakuussa vuonna 1922. Kadunvarsirakennus valmistui vuonna 1925. Arkkitehtina toimi Elsa Arokallio, ja nykyisin rakennus tunnetaan Tieteiden talona.
Hagman ja hänen ystävänsä kuvanveistäjä Emil Cedercreutz suunnittelivat koulutalon sisätiloihin yhteensä 77 pronssauspatinoitua kipsireliefiä, joiden aiheet liittyivät muun muassa maanviljelykseen ja kristinuskoon. Veistoskoristelulla katsottiin olevan pedagogista merkitystä. Nykyisin talossa on jäljellä 70 reliefiä, sillä muutamia niistä siirrettiin 1990-luvulla Emil Cedercreutzin museoon Harjavaltaan.
Toimittuaan pari vuotta yksin koulunsa johdossa Lisa Hagman palkkasi rinnalleen miespuolisen opettajan johtamaan opetustyötä. Johtokuntaa Hagman ei katsonut tarpeelliseksi ennen uuden koulutalon valmistumista. Hagman toimi johtokunnan puheenjohtajana, ja sen jäseniä olivat johtaja A. W. Bolander, vapaaherra Emil Cedercreutz, varatuomari Einar Rotkirch, senaattori Onni Talas ja rouva Tyyne Wuorenjuuri. Myös edellä mainittu koulun miesjohtaja kuului johtokuntaan.
Uuden koulutalon myötä Lisa Hagman perusti valmistavan koulun, jossa annettiin oppilaille kolmessa vuodessa kansakoulun oppimäärää vastaavat tiedot. Sen käytyään oppilaat pystyivät suorittamaan ylioppilastutkinnon Yksityisluokilla. Koulun yhteyteen perustettiin myös vuonna 1926 lastentarha, mutta se lopetettiin kannattamattomana vuonna 1929.
Yksityisluokkien konkurssi

Kun 1930-luvun lama tuli Suomeen, J. K. Paasikiven johtama valtion menojen supistamislautakunta karsi opetusministeriön menoja. Myös yksityiskouluille annettavaa valtionapua leikattiin vuonna 1932, mikä osaltaan johti Yksityiskoulujen konkurssiin vuonna 1933. Lisa Hagman menetti konkurssissa myös henkilökohtaisen omaisuutensa.
Turvatakseen koulun tulevaisuuden Yksityisluokkien opettajat perustivat kannatusyhdistyksen ilman Hagmania. Opetushallitus antoi Hagmanin vastustuksesta huolimatta kannatusyhdistykselle luvan jatkaa koulua nimellä Helsingin V Yhteiskoulu. Valtio lunasti koulurakennuksen ja vuokrasi sen kannatusyhdistykselle. Helsingin V Yhteiskoulu muutti vuonna 1936 Apollonkadulle Töölöön, ja nykyisin koulu tunnetaan Apollon yhteiskouluna.
Kirkkokatu 6:n koulurakennuksessa toimi sittemmin Helsingin tyttölukio ja Helsingin yliopisto. 1990-luvulta saakka se on ollut pääosin Tieteellisten seurain valtuuskunnan käytössä, ja tieteelliset seurat käyttävät sitä nykyisin kokous- ja seminaaripaikkana. Rakennus on Senaatti-kiinteistöjen omistama ja Museoviraston suojelema.
Yksityisluokkien konkurssin jälkeen Hagman ei halunnut jatkaa uraansa opettajana enää muualla. Hän vietti osan loppuelämästään Ranskassa ja kuoli Helsingissä vuonna 1950.
Lastenkirjojen toimittajana

1920–1930-lukujen vaihteessa Hagman toimitti kolme isänsä satukokoelmaa, jotka oli sensuroitu sortovuosina. Teokset kuvitti Emil Cedercreutz.
Teokset

Hagman, Tyko; Hagman, Lisa (toim.); Cedercreutz, Emil (kuv.): Satuja ja runoja lapsille.  Helsinki:  Otava, 1928.
Hagman, Tyko; Hagman, Lisa (toim.); Cedercreutz, Emil (kuv.): Satuja ja runoja lapsille : toinen valikoima.  Helsinki:  Otava, 1930.
Hagman, Tyko; Hagman, Lisa (toim.); Cedercreutz, Emil (kuv.): Satuja ja runoja lapsille : kolmas valikoima.  Helsinki:  Otava, 1931.
Love Is All There Is

| Love Is All There Is |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joseph Bologna Renée Taylor
Käsikirjoittaja:  Joseph Bologna Renée Taylor Gabriel Bologna Erik Shapiro
Perustuu:  William Shakespearen näytelmään Romeo ja Julia
Tuottaja:  Elliott Kastner
Säveltäjä:  Jeff Beal
Kuvaaja:  Alan Jones
Pääosat:  Lainie Kazan Joseph Bologna Barbara Carrera Renée Taylor Abe Vigoda Paul Sorvino Angelina Jolie Nathaniel Marston
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cinema 7
Levittäjä:  The Samuel Goldwyn Company Netflix
Ensi-ilta:   10. toukokuuta 1996
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Love Is All There Is on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Joseph Bolognan ja Renée Taylorin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Lainie Kazan, Joseph Bologna, Barbara Carrera, Renée Taylor, Abe Vigoda, Paul Sorvino, Angelina Jolie ja Nathaniel Marston. Love Is All There Is on nykyaikaan sijoittuva William Shakespearen näytelmän Romeo ja Julia versio. Love Is All There Is sijoittuu 1990-luvun Bronxiin, jossa Capomezzon perhe ja Malacicin perhe ovat riidoissa. Katkera riita saa uuden ulottuvuuden, kun Rosario Capomezzo (Nathaniel Marston) ja Gina Malacici (Angelina Jolie) rakastuvat.
Love Is All There Is kuvattiin New York Cityn Bronxissa ja New Yorkin New Rochellessa vuonna 1994. Love Is All There Is sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 10. toukokuuta 1996. Elokuvan levittäjänä oli The Samuel Goldwyn Company. Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi elokuvan DVD:nä ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa 13. tammikuuta 2004.
Aiheesta muualla

Love Is All There Is Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Love Is All There Is Elonet.
Love Is All There Is AllMoviessa. (englanniksi)
Kalmukian lippu

Kalmukian lippu
Kalmukian lippu on yksi Kalmukian tasavallan virallisista tunnuksista. Se koostuu keltaisella pohjasta, jonka keskellä on sininen ympyrä, jonka keskellä puolestaan on valkoinen lootuksen kukka.
Värien merkitys

Keltainen väri kuvaa aurinkoa, kansaa ja voimakasta uskoa kansakuntaan. Sininen kuvaa taivasta, ikuisuutta ja pysyvyyttä. Valkoinen lootuksen kukka puolestaan symboloi puhtautta, hengellistä elpymistä ja onnellisuutta. Kukan viisi ylempää terälehteä edustavat maanosia ja neljä alempaa terälehteä puolestaan maapallon neljänneksiä. Yhdessä ne symboloivat kalmukkien tahtoa elää ystävyydessä ja yhteistyössä kaikkien maailman kansojen kanssa.
Love Is Mine

| ”Love Is Mine” Andrea |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 30. toukokuuta 2016
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: pop, dance-pop
 Levy-yhtiö: Andrea Production / Doctor Music
Andrean muut singlet
| ”Poludei” 2015 | ”Love Is Mine” 2016 | ”Vsitško mi vze” 2016 |
Love Is Mine on bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean single, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2016.
Aiheesta muualla

Virallinen YouTube-video
Louisville

| Louisville |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Kentucky
Piirikunta:  Jefferson
Perustettu:  1780
Hallinto:  
 – Pormestari:  Craig Greenberg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 032 km²
 – Maa:  997,38 km²
 – Josta vettä:  35 km² 
Väkiluku (2010):  741 096
 – Väestötiheys:  720,6 as./km²
 – Metropolialue:  1 307 647
Aikavyöhyke:  UTCUTC−05:00
 – Kesäaika:  UTCUTC−04:00
Postinumero:  502
Lempinimi::  Derby City, River City, Gateway to the South, Falls City, The Ville 
 
 www.louisvilleky.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Louisville on Yhdysvalloissa Kentuckyn osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Se on asukasluvultaan Kentuckyn suurin ja Yhdysvaltojen 26. suurin kaupunki. Louisville sijaitsee Ohiojoen varrella.
Vuonna 2000 Louisvillessä oli 256 231 asukasta. Vuonna 2003 Louisville ja Jeffersonin piirikunta yhdistyivät yhteiseen hallintoon, jonka nimeksi tuli Louisville-Jefferson County Metro Government, lyhyemmin Louisville Metro. Tilastoissa näkyy myös Louisville Metro balance, jossa on mukana entinen Louisville ja siihen kiinni kasvaneet esikaupungit, mutta ei erillisiä lähiöitä. Vuoden 2010 väestönlaskennassa tämän balance-alueen väkiluku oli 597 337, kun koko hallintoalueella oli 741 096 asukasta.
Metropolialueella asuu kokonaisuudessaan 1,5 miljoonaa asukasta Indianan Clarkin, Floydin, Washingtonin ja Harrisonin piirikunnissa.[lähde? ]
Kaupungissa sijaitsee Louisvillen yliopisto, joka on perustettu vuonna 1798.
Historia

Kaupungin perusti George Rogers Clark vuonna 1778. Se on nimetty Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n (Louis) mukaan. Ohiojoen putoukset, joiden takia jokilaivojen piti pysähtyä ja purkaa lastinsa, vaikuttivat kaupungin kasvamiseen.  Louisville-Portland -kanava rakennettiin 1800-luvun alkupuolella putousten ohittamista varten. Yhdysvaltojen sisällissodassa Louisville oli Unionin armeijan eli Pohjoisvaltioiden merkittävä tukikohta.
Ilmasto

Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, keskimääräinen ylin lämpötila 31,5 °C. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin -2,9 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 1140 mm, lunta kertyy 33 cm.
Ystävyyskaupungit

La Plata, Argentiina
Mainz, Saksa
Montpellier, Ranska
Perm, Venäjä
Quito, Ecuador
Leeds, Yhdistynyt kuningaskunta
Tamale, Ghana
Jiujiang, Kiinan kansantasavalta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louisville Wikimedia Commonsissa
Kapkaupungin kaupungintalo

Kapkaupungin kaupungintalo
Kapkaupungin kaupungintalo on Etelä-Afrikan Kapkaupungissa sijaitseva rakennus. Sen peruskivi muurattiin 29. elokuuta 1900 ja se valmistui vuonna 1905. Rakennuksen julkisivu on verhoiltu Bathin kalkkikivellä, ja se edustaa italialaista renessanssia. Rakennuksen katolla on kellotorni, joka jäljittelee Big Beniä. Torni on puolet Big Beniä pienempi. Alun perin kellotornissa oli 37 kelloa, mutta vuonna 1954 siihen lisättiin kaksi lisää. Rakennukseen on nykyisin sijoitettu kaupunginkirjasto sekä Kapkaupungin pääkonserttisali.[lähde? ]
Kaupungintalon parveke on tullut kuuluisaksi siitä, että Nelson Mandela piti sieltä ensimmäisen julkisen puheensa vapauduttuaan vankilasta 11. helmikuuta 1990.
Kanavinskajan metroasema

| Kanavinskaja> Канавинская |
| --- | --- |

 Nižni Novgorodin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sormovskaja linja
Sijainti:  56.3208°N, 43.92556°E
Paikkakunta:  Nižni Novgorod, Venäjä
Avattu:  20. joulukuuta 1993
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Kanavinskaja (ven. Канавинская) on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. joulukuuta 1993.
Karambit

Kaksi karambit veitseä.
Perinteinen karambit.
Karambit on Länsi-Sumatralta kotoisin oleva veitsi, joka rakentuu kaartuvasta terästä ja kahvasta, jonka päässä on rinkula. Sen kehittivät minangkabaut noin tuhat vuotta sitten. Kansanperinteen mukaan se sai inspiraationsa tiikerien kynsistä. Veistä käytettiin alun perin työkaluna ja maanviljelyssä. Sitä käytettiin myös itsepuolustukseen ja naiset saattoivat sitoa niitä hiuksiinsa tätä tarkoitusta varten. Nykyään karambitia käytetään itsepuolustukseen ja viihdetarkoituksessa, sillä kahvan päässä oleva rinkula mahdollistaa temppujen tekemisen ja veitsen pyörittämisen sormessa. Se on käytössä myös pencak silat- ja kali-taistelulajeissa.
Lilith (elokuva)

| Lilith |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Rossen
Käsikirjoittaja:  Robert Rossen
Perustuu:  J. R. Salamancan romaaniin Lilith	 vuodelta 1961
Tuottaja:  Robert Rossen
Säveltäjä:  Kenyon Hopkins
Kuvaaja:  Eugen Schüfftan
Leikkaaja:  Aram Avakian
Tuotantosuunnittelija:  Richard Sylbert
Pääosat:  Warren Beatty Jean Seberg
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation Centaur
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1964 Yhdysvallat 1965 Suomi
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lilith (Lilith) on   Robert Rossenin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1964. Elokuva perustuu J. R. Salamancan saman nimiseen romaaniin vuodelta 1961. Pääosia näyttelevät Warren Beatty, Jean Seberg, Peter Fonda, Kim Hunter ja Gene Hackman.
Lilith on Rossenin viimeinen elokuva, ja sitä ohjatessaan hän oli jo sairas. Elokuvan tekoa haittasivat Rossenin ja Beattyn riidat.
Aihe perustuu  monissa kulttuureissa esiintyvään naispaholais-teemaan, jonka yksi ilmentymä on Lilith. Feministikriitikoiden näkemyksessä se heijastelee miesten pelkoa naisen seksuaalisuutta kohtaan. Seberg piti Lilithin roolia yhtenä lempirooleistaan.