stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Kotikatu jaksoista
Seitsemästoista tuotantokausi (2011–2012)

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Toinen esitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 543. | Muuttoaikeita | 01.09.2011 02.09.2011 | 03.09.2011 |
| 544. | Pöytäkirjan ulkopuolelta | 08.09.2011 09.09.2011 | 10.09.2011 |
| 545. | Luottamusleikit | 15.09.2011 16.09.2011 | 17.09.2011 |
| 546. | Omia ratkaisuja | 22.09.2011 23.09.2011 | 24.09.2011 |
| 547. | Totuuden kiertäjät | 29.09.2011 30.09.2011 | 01.10.2011 |
| 548. | Sooloilua | 06.10.2011 07.10.2011 | 08.10.2011 |
| 549. | Kenen joukoissa seisot? | 13.10.2011 14.10.2011 | 15.10.2011 |
| 550. | Valinnan sietätämätön vapaus | 20.10.2011 21.10.2011 | 22.10.2011 |
| 551. | Romahdus | 27.10.2011 28.10.2011 | 29.10.2011 |
| 552. | Lopun alkua | 03.11.2011 04.11.2011 | 05.11.2011 |
| 553. | Yllätys | 10.11.2011 11.11.2011 | 12.11.2011 |
| 554. | Uusia sivuja | 17.11.2011 18.11.2011 | 19.11.2011 |
| 555. | Totuuden henki | 24.11.2011 25.11.2011 | 26.11.2011 |
| 556. | Rahalla saa | 01.12.2011 02.12.2011 | 03.12.2011 |
| 557. | Jälkipyykki | 08.12.2011 09.12.2011 | 10.12.2011 |
| 558. | Länteen itään | 15.12.2011 16.12.2011 | 17.12.2011 |
| 559. | Kotka on laskeutunut | 22.12.2011 23.12.2011 | 24.12.2011 |
| 560. | Hyvästejä | 29.12.2011 30.12.2011 | 31.12.2011 |
| 561. | Onnen varjot | 05.01.2012 06.01.2012 | 07.01.2012 |
| 562. | Rakkauden juhlaa | 12.01.2012 13.01.2012 | 14.01.2012 |
| 563. | Kylmä todistaja | 19.01.2012 20.01.2012 | 21.01.2012 |
| 564. | Kuolleet sielut | 26.01.2012 27.01.2012 | 28.01.2012 |
| 565. | Turvapaikka | 02.02.2012 03.02.2012 | 04.02.2012 |
| 566. | Uusi ihminen | 09.02.2012 10.02.2012 | 11.02.2012 |
| 567. | Ihmissuhdepakolainen | 16.02.2012 17.02.2012 | 18.02.2012 |
| 568. | Näytön paikka | 23.02.2012 24.02.2012 | 25.02.2012 |
| 569. | Terveisiä Jerisjärveltä | 01.03.2012 02.03.2012 | 03.03.2012 |
| 570. | Ratkaiseva askel | 08.03.2012 09.03.2012 | 10.03.2012 |
| 571. | Järki vai tunteet? | 15.03.2012 16.03.2012 | 17.03.2012 |
| 572. | Kortit pöytään | 22.03.2012 23.03.2012 | 24.03.2012 |
| 573. | Kotona paras | 29.03.2012 30.03.2012 | 31.03.2012 |
| 574. | Viimeinen varoitus | 05.04.2012 06.04.2012 | 07.04.2012 |
| 575. | Kaikki muuttuu | 12.04.2012 13.04.2012 | 14.04.2012 |
| 576. | Kenelle kellot soivat? | 19.04.2012 20.04.2012 | 21.04.2012 |
Kahdeksastoista tuotantokausi (2012)

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Toinen esitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 577. | Uusi vanha mies | 20.09.2012 21.09.2012 | 22.09.2012 |
| 578. | Paluu tulevaisuuteen | 27.09.2012 28.09.2012 | 29.09.2012 |
| 579. | Vastuu ja kunnia | 04.10.2012 05.10.2012 | 06.10.2012 |
| 580. | Kiinalainen juttu | 11.10.2012 12.10.2012 | 13.10.2012 |
| 581. | Pato murtuu | 18.10.2012 19.10.2012 | 20.10.2012 |
| 582. | Kun mikään ei riitä | 25.10.2012 26.10.2012 | 27.10.2012 |
| 583. | Tunnustus | 01.11.2012 02.11.2012 | 03.11.2012 |
| 584. | Haaste | 08.11.2012 09.11.2012 | 10.11.2012 |
| 585. | Kohti tuntematonta | 15.11.2012 16.11.2012 | 17.11.2012 |
| 586. | Onnen hinta | 22.11.2012 23.11.2012 | 24.11.2012 |
| 587. | Uusi alku | 29.11.2012 30.11.2012 | 01.12.2012 |
| 588. | Tervetuloa kotikadulle | 06.12.2012 07.12.2012 | 08.12.2012 |
Mikrós Avelás

| --- | --- |
Sijainti:  36°49′39″N, 25°23′43″E, Náxos ja Pienet Kykladit Náxos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Avelonísia, Pienet Kykladit, Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,015 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mikrós Avelás (kreik. Μικρός Αβελάς) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin, ja sijaitsee Irakleián saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,015 neliökilometriä ja se on asumaton (2011). Hallinnollisesti Mikrós Avelás kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren suurin korkeus on 24 metriä merenpinnasta laskettuna. Mikrós Avelás muodostaa läheisen Megálos Aveláksen saaren kanssa Avelonísian saariparin.
Nelostie (televisiosarja)

| Nelostie |
| --- | --- |
 Sarjan tunnuskuva.
Tyyli:  dokumenttisarja
Kestoaika:  noin 50 minuuttia
Pääosissa:  Hugo Ahlberg (juontaja)
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV
Julkaistu:  1965
Esitetty:  9. tammikuuta 1965 – 3. tammikuuta 1966
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jouko Castrén (jaksot 1–5)  Pekka Parikka (jaksot 6–10)
Ohjaaja(t):  Olavi Tuomi
Käsikirjoittaja(t):  Jouko Castrén, Esko Muinonen, Pekka Parikka, Olavi Tuomi, tekstit Juha Tanttu
Säveltäjä(t):  Hannu Halonen
Leikkaaja(t):  Elmer Lahti
Kuvaaja(t):  Jukka Rosendahl, Mauri Borodulin
Tuotantoyhtiö(t):  Suomen Filmiteollisuus SF Oy Oy Mainos-TV-Reklam Ab
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Nelostie on suomalainen vuonna 1965 valmistunut kymmenosainen MTV:n ja Suomen Filmiteollisuuden yhteisesti tuottama dokumentaarinen televisiosarja. Reportaasimaisessa dokumentaarisessa ohjelmasarjassa valtatietä 4 seuraten tarkasteltiin Suomen eri osille tyypillisiä kuvaushetken aikaisia olosuhteita pohjoisesta etelään. Sarjassa on kuvattu lukuisia suomalaisia maisemia ja tunnettuja rakennuksia. Lisäksi sarjassa haastateltiin tavallisia suomalaisia ihmisiä ja paikallisia kuuluisuuksia.
Ohjelman juontajana toimi Hugo Ahlberg.
Taustaa ja esitystiedot

Dokumenttisarjan kuvaaminen aloitettiin vuonna 1964. Ensimmäisten jaksojen kuvaamiseen kului aikaa noin pari kuukautta, ja 30 000 metriä filmiä.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi, joka kattoi viisi ensimmäistä jaksoa ensiesitettiin MTV:llä tammi–toukokuussa 1965. Kevään 1965 aikana kuvattiin sarjan toinen tuotantokausi. Toisen tuotantokauden jaksot esitettiin syyskuun 1965 ja tammikuun 1966 välillä. Sarja esitettiin uusintana MTV:llä joulukuussa 1985, jolloin alkuperäinen sarja oli koostettu neljään koosteohjelmaan. Sarja on nykyisin katsottavissa muun muassa Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ylläpitämällä Elonet-sivustolla.
Huomioitavaa

↑  Sarjan ensiesityksen aikaan haastattelussa mainittava Oulujoen kunta oli lakkautettu vuoden 1965 alussa.
↑  Pääsääntöisesti Tuposta on pidetty Limingan kunnan kylänä. Vuonna 1970 Valtioneuvoston päätöksellä Tupos liitettiin kokonaisuudessaan Liminkaan.
↑  Elonetissä olevan sisältöselosteen mukaan Pehkolan tila sijaitsee Temmeksellä, mutta todellisuudessa tila sijaitsee Limingan kunnassa Ala-Temmeksen kylässä.
↑  Elonetissä olevan sisältöselosteen mukaan Säynätsalon kunnantalo on lueteltu Jyväskylän rakennukseksi. Sarjan ensiesitysaikaan Säynätsalon kunnantalo sijaitsi silloisessa Säynätsalon kunnassa. Säynätsalo liitettin Jyväskylään vuonna 1993.
↑  Elonetissä olevan sisältöselosteen mukaan Muuratsalon koetalo on lueteltu Jyväskylän rakennukseksi. Sarjan ensiesitysaikaan Muuratsalon koetalo sijaitsi silloisessa Säynätsalon kunnassa. Säynätsalo liitettin Jyväskylään vuonna 1993.
↑  Elonetissä olevan sisältöselosteen mukaan Suviranta sijaitsee Tuusulassa, mutta todellisuudessa tila sijaitsee Järvenpäässä.
↑  Sarjan ensiesityksen aikaan kunnan virallinen nimi oli vielä Helsingin maalaiskunta. Kunnan nimi muuttui Vantaaksi vuonna 1972.
Texasin moottorisahamurhaaja – uusi sukupolvi

| Texasin moottorisahamurhaaja – uusi sukupolvi> Texas Chainsaw Massacre: The Next Generation |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kim Henkel
Käsikirjoittaja:  Kim Henkel
Tuottaja:   Kim Henkel  Robert Kuhn 
Säveltäjä:  Wayne Bell
Kuvaaja:  Levie Isaacks
Leikkaaja:  Sandra Adair
Pääosat:   Renée Zellweger  Matthew McConaughey  Robert Jacks  Tonie Perensky  Joe Stevens 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Genre Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1994
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Texasin moottorisahamurhaaja – uusi sukupolvi on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva ja se on jatko-osa vuoden 1990 elokuvalle Leatherface: Texas Chainsaw Massacre III. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Kim Henkel ja päärooleissa ovat  Renée Zellweger, Matthew McConaughey, ja Robert Jacks, joka näyttelee elokuvassa Leatherfacea.
Juoni

Elokuva alkaa, kun joukko nuoria ajaa autolla kohti Teksasia. Matkalla yksi nuorista jää pois toisten kyydistä huomattuaan loukkaantuneen miehen. Apuun tulee Vilmer Sawyer, joka taittaa niskat loukkaantuneelta. Hetken päästä Vilmer ajaa myös nuoren yli kolme kertaa, tappaen tämän. Tällä välin muut nuoret ovat saapuneet Sawyereiden talolle. Kaksi nuorista menee pahaa aavistamatta sisään. Leatherface tappaa toisen heistä ja ripustaa lihakoukkuun toisen, samalla tappaen tämän. Viimeinen selviytyjä joutuu Sawyereiden sukujuhlaan, jossa Vilmer polttaa yhden sukulaisen selän tappaen tämän. Elokuvan päähenkilö pakenee juhlista ja Leatherface sekä Vilmer lähtevät perään. Nuori pääse vanhan pariskunnan kyytiin, Leatherfacen yrittäessä samalla huitoa häntä moottorisahalla. Pariskunnan asuntoauto kolaroi kuitenkin (Leatherfacen huidottua kuljettajaa moottorisahalla). Elokuvan lopussa Leatherface ja Vilmer jahtaavat päähenkilöä lentokenttää pitkin ja Vilmerin pää osuu laskeutuvan lentokoneen propelliin tappaen tämän.
Martin Rees

| Martin Rees |
| --- | --- |
 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1942 (ikä 82) York
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Trinity College
Väitöstyön ohjaaja:  Dennis Sciama
Oppilaat:  Priyamvada Natarajan
Tutkimusalue:  Astrofysiikka ja kosmologia
Palkinnot:  Wolfin palkinto 2024
Aiheesta muualla
www.ast.cam.ac.uk/~mjr
Martin John Rees (s. 23. kesäkuuta 1942 York) on brittiläinen tähtitieteilijä. Reesin tutkimuksen kohteita ovat mustat aukot, galaksien muodostuminen ja mahdolllinen elämä maapallon ulkopuolella.
Rees on ollut Astronomer Royal vuodesta 1995, Cambridgen Trinity Collegen johtaja ja Royal Societyn puheenjohtaja 2005–2010. Hän on myös toiminut aiemmin Royal Astronomical Societyn puheenjohtajana vuosina 1992–1994.
Rees on elinikäinen pääri, ja 6. syyskuuta 2005 hänestä tehtiin Ludlowin paroni. Hän on ollut Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen vuodesta 1982.
Reesille on myönnetty lukuisia palkintoja, kuten Royal Astronomical Societyn kultamitali 1987, Bruce-mitali 1992 ja Crafoord-palkinto 2005. Hän on myös Order of Meritin jäsen, ja hänen mukaansa on nimetty asteroidi 4587 Rees.
Aiheesta muualla

Martin Rees TED. (englanniksi)
Lännenkanukka

| Lännenkanukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Cornales
Heimo::  Kanukkakasvit Cornaceae
Suku::  Kanukat Cornus
Laji::  sericea
Kaksiosainen nimi
 Cornus sericea  L. 
Synonyymit
 Cornus alba subsp. stolonifera (Michx.) Wangerin  Thelycrania stolonifera 
Katso myös
   Lännenkanukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lännenkanukka eli lännenpensaskanukka (Cornus sericea) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva koristekasvina tunnettu pensas. Laji on läheistä sukua Aasiassa ja Siperiassa esiintyvälle idänkanukalle (Cornus alba). Nämä kaksi on aiemmin yhdistetty myös samaan pensaskanukan lajiin ja eri lajeina muodostavat lajiryhmän, pensaskanukkaryhmän (Cornus alba -ryhmä). Lännenkanukka kasvaa yhdestä kolmeen metriä korkeaksi ja muodostaa tiheitä kasvustoja. Sen voi erottaa idänkanukasta varmimmin marjan sisällä olevan luun (siemenen) muodon perusteella.
Lännenkanukka esiintyy alkuperäisenä Yhdysvalloissa, Kanadassa, Alaskassa ja Meksikossa. Suomessa laji on koristekasvi sekä luonnossa vakinainen, kokonaan viljelyperäinen uustulokas. Se myös leviää luonnonvaraisena ja luokitellaan vieraslajiksi.
Lajikkeita

keltaoksakanukka (cv. 'Flaviramea')
kääpiökanukka (cv. 'Kelsey's Dwarf')
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Lännenkanukka (Cornus sericea)
Ouled Djellalin maakunta

| Ouled Djellalin maakunta |
| --- | --- |
 Chaïban sola.
 Ouled Djellalin maakunta Algerian kartalla
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ouled Djellal
Pinta-ala:  11 410 km²
Väkiluku (2008):  174 200
Ouled Djellalin maakunta (arab. ولاية أولاد جلال‎, Wilāya ’Ūlād Jallāl) eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on Ouled Djellal. Maakunnan pinta-ala on 11 410 neliökilometriä. Asukkaita on 174 200 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta).
Biskran maakunnasta erotettu Ouled Djellal sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kaksi piirikuntaa eli daïraa, joihin kuuluu kuusi kuntaa:
Ouled Djellalin piirikunta
Chaïba
Doucen
Ouled Djellal
Sidi Khaledin piirikunta
Besbes
Ras El Miaâd
Sidi Khaled.
Happipitoisuus (limnologia)

Happipitoisuus on vesistöjen tutkimuksessa yksi luonnonveden ominaisuutta ilmaiseva suure, jolla pyritään selvittämään vesistön hydrologista ja ekologista tilaa. Toiset eliöt käyttävät ravintonaan happea, ja hapenpuute tappaa tällaiset eliöt vesistöstä. Merkittävä osa veden hapesta on liuennut sinne ilmasta. Eräät eliöt tuottavat itse happea veteen yhteyttämällä, ja vesistön korkeampi happipitoisuus voi kertoa jotain näiden eliöiden elinvoimasta. Happipitoisuus vaikuttaa merkittävästi myös luonnonveden kemialliseen tilaan. Happipitoisuudella tarkoitetaan yleensä kaasumaisen hapen liuennutta määrää litrassa vettä.
Mittaaminen > Happipitoisuuden mittausmenetelmiä

Ensimmäisen mittaustavan kehitti 1800-luvulla James Alfred Wanklyn. Menetelmässä hapekkaasta vedestä keitettyä vesihöyryä johdettiin elohopeanäytteen yli. Hapen määrä selvisi elohopean jatkotutkimuksissa. Paremman tavan kehitti Ludwig Wilhelm Winkler eli Lajos Winkler vuonna 1888. Tätä kemiallista menetelmää käytetään edelleen. Siinä kaksiarvoinen mangaanidikloridi ( MnCl_{2}) sekoitetaan hapekkaaseen veteen, jolloin emäksisissä oloissa kloridi saostuu valkoisena mangaanidihydroksidina ( Mn(OH)_{2}) astian pohjalle. Vedessä oleva happi kuitenkin hapettaa hydroksidin mangaani(IV)oksidihydroksidiksi ( MnO(OH)_{2}), jonka väri on ruskea. Ruskean eri vaaleusasteet merkitsevät hapen eri pitoisuuksia. Värit on määritelty tarkkojen hapetus-pelkistysreaktioiden tuloksia tutkimalla. Mangaanioksidihydroksidin määrän voi määrittää hapetus-pelkistystirauksellakin.
Hapen määrää vedessä voidaan mitata myös sähköisesti Clark-kennolla (engl. Clark electrode). Sitä hyödyntävät laitteet antavat tuloksen nopeasti, joka annetaan useimmin yksikössä milligrammaa happea litrassa vettä (mg/l). Se kirjoitetaan usein vedenlaadun raportteihin merkinnällä mgO2/l. Toisinaan happipitoisuus ilmaistaan mooleina happea kuutiometrissä vettä (mol O2/m³).
Mittaaminen > Hapen kylläisyys, kylläisyysaste ja ylikylläisyys

Kun veteen on liuennut happea, alkaa sitä spontaanisti haihtua siitä myös pois. Mitä enemmän vedessä on liuennut happea, sen nopeammin sitä myös poistuu ilmaan. Veden liuennut happi voi muodostaa kylläisen liuoksen. Silloin veteen liukenee koko ajan yhtä paljon happea kuin siitä poistuu. Syntynyt tasapainotila on spontaani, mutta kylläisen hapen määrä vedessä riippuu edelleen vielä veden lämpötilasta, ilmankosteudesta ja ilmanpaineesta. Yleissääntö on, että lämpöiseen veteen liukenee vähemmän happea kuin kylmään veteen, ja että veden keittäminen poistaa tehokkaasti happea vedestä.
Kylläisyysaste lasketaan niin, että samalla kun mitataan veden happipitoisuutta  p, otetaan siitä myös sen lämpötila. Kyseiselle lämpötilalle etsitään taulukosta kylläinen pitoisuus  p_{t}. Kylläisyysaste lasketaan nyt
Normaaleja kylläisyysarvoja ovat 14,25 mg/l (1 °C vesi), 11,15 mg/l (10 °C) ja 9,0 mg/l (20 °C). Esimerkiksi talvella, jolloin järven veden lämpötila on noin 0,5–1,0 °C, liukenee veteen 12–13 mg/l happea ja veden kylläisyysasteeksi tulee 80–90 %. Kesällä veden lämpötilan ollessa 18–20 °C, liukenee happea 8 mg/l ja kylläisyysaste on silloin sama kuin talvella.
Happi voi esiintyä vesistössä luonnollisella tavalla myös ylikylläisenä. Kasvilevät yhteyttävät kesällä voimakkaammin kuin muulloin ja tuottavat veteen happea. Kun tuotanto on vilkasta, kasvaa hapen määrä vedessä kylläiseen rajaan asti, vaikka muu elollinen toiminta samalla kuluttaa sitä. Yöllä järven veden happipitoisuus jää lähelle maksimiarvoaan, mutta aamupäivällä aurinko lämmittää veden pari kolme astetta lämpöisemmäksi. Silloin kylläisyysraja laskee lämpötilan takia, mutta happipitoisuus säilyy edelleen samana. Ylikylläisessä liuoksessa happi poistuu vedestä diffuusion avulla luonnollisella tavalla hitaasti. Mittauksissa saadaan silloin liian suuria arvoja ja kylläisyysaste ylittää 100 %.
Happi vedessä > Liukeneminen

Veteen liukenee happea pääasiassa ilmasta. Liukenemisessa ilman happimolekyylit tunkeutuvat veden pinnan vesimolekyylien väliin ja liikkuvat niiden lämpöliikkeen kuljettamina kaikkialle veteen. Tämän vuoksi happea esiintyy enemmän pinnan läheisyydessä. Vedestä myös poistuu liuennutta happea veden pinnan kautta takaisin ilmaan. Jos vedessä kuluu (hengitys ja kemialliset reaktiot) paljon happea, korostuu ero hapen määrissä pinnan ja syvemmän veden välillä.
Mikäli happea liukenee puhtaaseen tai tislattuun veteen, leviää happi lopulta kaikkialle veteen ja syntyy kylläinen tilanne. Silloin veteen liukenee happea yhtä paljon kuin sieltä poistuu. Vesilasissa tämä näkyy ilmakuplina, joita tarttuu lasin sisäpintaan. Ne syntyvät siitä liuenneesta hapesta, joka pyrkii haihtumaan takaisin ilmaan. Tällaisessa vedessä hapen kylläisyysaste on 100 %.
Happi vedessä > Yhteyttäminen

Vedessä elävät kasvit ja kasviplankton yhteyttävät auringonvalossa tuottaen happea. Tämä happi liukenee veteen heti. Osa veteen liuenneesta hapesta onkin peräisin kasviplanktonista. Koska veteen liuennut happi karkaa myös ilmakehään, voidaan helposti ymmärtää ilmakehän hapen alkuperä. Happi on maapallolla peräisin lähes kokonaan planktonista ja vesi- ja maakasvien yhteyttämisestä.
Happi vedessä > Hengittäminen

Varsin suuri osa hapesta kuluu eliöiden hajotustoiminnassa, jossa ravinnoksi syödyt eliöt muuttuvat hapen avulla energiaksi. Tätä palamiseksi kutsuttua energiansaantia pitää yllä se happi, joka voidaan ottaa veteen liuenneesta hapesta eli hengittämällä. Pienet eliöt, kuten bakteerit, eläinplankton ja hyönteiset, hengittävät solukalvon tai ihon läpi. Suuremmat eliöt, kuten kalat ja sammakot, hengittävät kiduksien tai ihon läpi. Suoraan ilmasta hengittävät eliöt eivät käytä veden liuennutta happea.
Happi vedessä > Kemiallinen kulutus

Monet alkuaineet tai yhdisteet reagoivat spontaanisti hapen kanssa jouduttuaan kosketukseen sen kanssa. Tätä palamiseksi kutsuttua reaktiota tapahtuu myös hapen ollessa liukoisessa tilassa. Monissa suomalaisissa suojärvissä humus on merkittävä hapen kuluttaja.
Happi vedessä > Jääkansi ja lämpötilakerrostuminen

Talvella veden pinnalle levittäytyvä jää estää hapen liukenemisen veteen. Silloin on lammessa veteen liuenneen hapen riitettävä eliöille talven yli, kunnes jääkansi alkaa hajota ja veteen pääsee liukenemaan lisää happea. Järvien happitilanne on usein parempi, sillä niihin voi laskea jäästä vapaita ojia tai jokia. Mitä syvempi järvi on, sen parempi on sen happitilanne.
Jos muutamien metrien syvyisissä järvissä esiintyy lämpötilakerrostumista. Talvella on järven pohjassa lämpöasteita, kun taas aivan jään alla saattaa olla 0 °C lämmintä. Kesällä lämpötilakerrostuminen syntyy pohjan 4 °C ja pinnan 20 °C väliin. Eri lämpötilassa olevat vesikerrokset eivät sekoitu, jos tuulet eivät puhalla riittävän voimakkaasti tai jos järvellä on pitkään jääkansi yllään. Kerrokset sekoittuvat täyskierrossa keväisin ja syksyisin. Silloin järven alusvesi saa happitäydennystä päällysvedestä. Jos kerrostumavaihe kestää liian pitkään, aiheutuu järven alusveteen happikatoa tai se tulee kokonaan hapettomaksi.
Happikato > Terveysvaikutuksia kaloilla

Liian pieni happipitoisuus vaikuttaa kaloihin haitallisesti. Niiden hapentarve riippuu paitsi lajista, myös veden lämpötilasta, kalan aktiivisuudesta, koosta ja aineenvaihdunnasta. Pienet kalat kuluttavat paljon happea kokoonsa nähden verrattuna suuriin kaloihin. Jos veden happipitoisuus alittaa 5 mg/l, alkaa useimmilla kaloilla esiintyä hapenpuutteesta johtuvia oireita. Akuutti hapenpuute aiheuttaa vaaleavärisyyttä, tiheää hengitysväliä ja pinnalla ilmanhaukkaamista. Happikatoon kuolleilla kaloilla ovat kidukset vaaleat, suu ja kiduskannet auki. Krooninen hapenpuute syntyy jo pitkäaikaisemmalla hapenpuutteella, joka alkaa jo pitoisuudella 6–7 mg/l. Silloin kalojen kasvu heikkenee ja tautialttius kasvaa. Liian suuri happipitoisuus on yhtälailla vaarallista. Kala vähentää silloin hengittämistä kiduksiensa kautta. Vedessä ylikylläisenä ollessaan happi ja typpi pyrkivät vapautumaan kuplina. Kun kuplia muodostuu kalojen elimistössä, syntyy kaasukuplatauti, jolla on samantapaisia oireita kuin sukeltajantaudissa ihmisellä. Kaasukuplatauti syntyy yleensä vain typpikaasusta, mutta on mahdollinen myös lämpöisessä vedessä hapella, jos typen osapaine on 111 % samaan aikaan, kun hapen osapaine on 105 % sen normaalista osapaineesta.
Happikato > Sedimentit

Kun järven pohjaan syntyy happikato, jotkin kemialliset prosessit sedimenttien läheisyydessä häiriintyvät. Normaalisti veteen liuenneet fosforiyhdisteet sakkautuvat järven pohjalle ja peittyvät muihin sedimentteihin. Kun veteen syntyy vähähappinen tila, alkavat fosforiyhdisteet liueta takaisin veteen ja nostavat alusveden fosforipitoisuuksia. Samalla heikkenevät myös typen poistoprosessit. Tätä kutsutaan järven sisäiseksi kuormitukseksi. Happikadon voimistuessa tekevät edellä kuvatut prosessit samoin. Täydellinen hapenpuute aiheuttaa edellistä vakavampia häiriötiloja. Sedimenttien sisällä hajotustoiminta alkaa käyttää sulfaattia hapettimena, jolloin muodostuu myrkyllistä rikkivetyä, joka tappaa pohjaeläimet ja karkottaa paikalta kalat.
Happikato > Hapettaminen

Järven vähähappisuutta voidaan korjata pumppaamalla jään alle ilmaa, jolloin ilmakuplista liukenee veteen happea. Ilmakuplat saavat samalla veden liikkeelle nostaen vähähappista vettä kohti pintaa.
Aiheesta muualla

Lavonen, Meisalo & al.: Vesistön tilan määritys (Arkistoitu – Internet Archive) (oppilastyö), mukana hapen kylläisyystaulukko
Winklerin menetelmä happipitoisuuden mittaamiseksi.
Viileässä vedessä on korkeampi happipitoisuus.
Happipitoisuuden vaihteluita meressä eri syvyyksillä.
Sundborn

| Sundborn |
| --- | --- |
 Sundbornin kirkko
 Sundborn
 Koordinaatit: 60°39′07″N, 15°46′13″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Falun
Väkiluku (2021):  947
Sundborn on taajama Falunin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 947 asukasta vuonna 2021.
Kuvia

Lilla Hyttnäs, taitelijapariskunta Karin ja Carl Larssonin ateljeekoti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sundborn Wikimedia Commonsissa
Sågmyra

| Sågmyra |
| --- | --- |
 Ilmakuva vuodelta 2012. Entinen tehdasalue vasemmalla.
 Sågmyra
 Koordinaatit: 60°42′45″N, 15°18′02″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Falun
Väkiluku (2021):  631
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sågmyra on taajama Falunin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 631 asukasta vuonna 2021. Sågmyrassa oli villatehdas, joka lakkautettiin 1970-luvulla.
Tunnettuja henkilöitä

Calle Halfvarsson (s. 1989), maastohiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sågmyra Wikimedia Commonsissa