stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tie- ja vesirakennushallitus
Historia > 1990-luvun muutokset

Seuraavana organisaationa oli Tielaitos (1990–1997), jossa oli keskusvirastona tiehallitus ja sen alaiset tiepiirit. Vesitieasiat siirtyivät merenkulkuhallitukselle. Tielaitoksen tunnuksena oli tyylitelty sininen T-kirjain, joka kuvaa tieliittymää tai siltarakennetta. Tunnuksen suunnitteli Kaisu Klemetti. 1993 Tiehallitus muuttui tielaitoksen keskushallinnoksi ja palvelukeskuksiksi. Seuraavana vuonna syntynsä sai Valtion korjaamo, joka muodostui entisistä erillisistä Tielaitoksen korjaamoista. Myöhemmin 90-luvulla siitä perustettiin Raskone Oy -niminen liikelaitos.
1998 Tielaitosta kehitettiin niin, että tuotanto- ja viranomaistehtävät erotettiin toisistaan. Jako toteutui laitoksen sisäisenä järjestelynä. Teiden rakentaminen ja ylläpito erotettiin tiehallinnosta tehokkuuden lisäämiseksi. Uudessa mallissa tiehallinto tilasi tienpidon palvelut saman laitoksen tuotantopuolelta tai ulkoisilta markkinoilta. Nykyiset tiepiirit säilyivät tiehallintopiireinä. Tuotantotoimintaan perustettiin neljä tuotantoaluetta; konsultoinnista, lossitoiminnoista ja viennistä muodostettiin tuotannolle valtakunnalliset tulosyksiköt.
Vuoden 2001 alusta Tielaitoksen seuraajaksi perustettiin Tiehallinto ja Tieliikelaitos. Tieliikelaitoksen logo oli sama kuin Tielaitoksen.
Tielaitoksen (myöhemmin Tiehallinnon) tiepiirit

Uudenmaan tiepiiri, alueena Uudenmaan ja Itä-Uudenmaan maakunnat, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta Uudenmaan lääni
Turun tiepiiri, alueena Varsinais-Suomen ja Satakunnan maakunnat, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta Turun ja Porin lääni
Hämeen tiepiiri, alueena Kanta-Hämeen, Pirkanmaan ja Päijät-Hämeen maakunnat, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta Hämeen lääni
Kaakkois-Suomen tiepiiri (1.1.1994 alkaen), alueena Kymenlaakson, Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakunnat, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta Kymen ja Mikkelin läänit
Kymen tiepiiri (31.12.1993 asti), alueena Kymen lääni
Mikkelin tiepiiri (31.12.1993 asti), alueena Mikkelin lääni
Savo-Karjalan tiepiiri (1.1.1994 alkaen), alueena Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnat, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta Kuopion ja Pohjois-Karjalan läänit
Kuopion tiepiiri (31.12.1993 asti), alueena Kuopion lääni
Pohjois-Karjalan tiepiiri (31.12.1993 asti), alueena Pohjois-Karjalan lääni
Vaasan tiepiiri, alueena Etelä-Pohjanmaan, Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakunnat, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta Vaasan lääni
Oulun tiepiiri, alueena Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakunnat eli Oulun lääni
Lapin tiepiiri, alueena Lapin maakunta eli Lapin lääni
Tielaitoksen (myöhemmin Tiehallinnon) tiepiirit > Pääjohtajat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Johtokunnan puheenjohtajat Fabian Steinheil 1816–1823  Arseni Zakrevski 1823–1831  Aleksandr Menšikov 1831–1855  Fjodor Fjodorovitš Berg 1855–1856  Casimir von Kothen 1856–1857  Johan Mauritz Nordenstam 1857–1860  |  Insinöörikunnan päälliköt Carl Rosenkampff 1827–1846  Clas Alfred Stjernvall 1847–1856  Knut Stjernvall 1856–1861  |  Ylijohtajat Julius von Minkwitz 1861–1885  Alexander August Thesleff 1885–1892  Erik Ossian Bergbom 1892–1896  Lennart Gripenberg 1896  Alfred Reinhold Nyberg 1896–1903  Aleksei Ivanovitš Tšepurnov 1903–1906  Verner Lindberg 1906–1908  Karl Snellman 1908–1925  |  Pääjohtajat Evert Skogström 1925–1935  Arvo Lönnroth 1936–1949  Aku Kuusisto 1949–1961  Martti Niskala 1961–1977  Jouko Loikkanen 1978–1996  Lasse Weckström 1996–2000  Eero Karjaluoto 2000–  |
TVH:n rautatiekalustoa

Viimeiset TVH:n kapearaiteiset 600 mm höyryveturit TVH 7 ja 13, Orenstein & Koppel 11829/1929 ja 12739/1936, molemmat 0-6-0WT eli samankaltaisia kuin Kovjoen Museorautatiellä oleva Ojakkalan–Olkkalan rautatien kolmosveturi, menivät vuonna 1948 VR:n Muukon turveradalle eikä uusia enää hankittu. Vähän toistakymmentä vuotta ajettiin eri kanavanrakennustyömailla vielä moottoriveturein, ennen kuin nekin romutettiin 1950-luvun lopussa, kun kuorma-autokalusto parani oleellisesti raskaiden nelivetoisten tullessa. Mikään laitoksen vetureista ei kelvannut sotakorvaukseksi.
Aiheesta muualla

Kaukamaa, L. I.: Tie- ja vesirakennushallitus 1816–1941.  (Katsaus viraston kehitykseen ja sen suorittamiin tärkeimpiin töihin - luento)  Helsinki:  Tie- ja vesirakennushallitus, 1941.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 2.9.2022).
Henry Stuart Darnley

Henry Stuart, lordi Darnley, tuntemattoman taiteilijan maalama muotokuva noin vuodelta 1564.
Henry Stewart (Stuart), lordi Darnley (7. joulukuuta 1545 Temple Newsom, Yorkshire, Englanti – 10. helmikuuta 1567 lähellä Edinburghia, Skotlanti) oli Skotlannin kuningatar Maria Stuartin toinen puoliso vuosina 1565–1567 sekä Englannin kuningas Jaakko I:n isä. Darnley kuoli selvittämättömän murhan uhrina.
Sukutausta

Darnleyn isä oli Lennoxin jaarli Matthew Stewart, joka oli Skotlantia hallinneen Stuartin hallitsijasuvun naislinjainen jälkeläinen ja toisena kruununperimysjärjestyksessä ennen kuin Maria Stuart sai lapsia. Darnleyn äiti Margaret Douglas oli puolestaan Englantia hallinneeseen Tudorin hallitsijasukuun kuuluneen Margareeta Tudorin tytär. Margaret Douglas oli Skotlannin kuningas Jaakko V:n siskopuoli ja Englannin kuningatar Elisabet I:n serkku. Darnley oli siten tulevan vaimonsa Maria Stuartin serkkupuoli äitinsä puolelta ja etäisempää sukua tälle myös isänsä kautta, minkä lisäksi hän oli Englannin kruununperimysjärjestyksessä seuraavana Marian jälkeen.
Darnley syntyi Temple Newsamissa lähellä Leedsiä. Hän varttui Englannissa, jossa hänen vanhempansa elivät maanpaossa. Elisabet I määräsi vuonna 1561 Darnleyn ja hänen äitinsä vangittaviksi, mutta heidät vapautettiin pian ja Darnley pääsi takaisin hovin suosioon.
Skotlannin prinssipuolisona

Darnley tutustui Maria Stuartiin Ranskassa tämän ensimmäisen puolison, kuningas Frans II:n kuoltua. Darnley hurmasi Marian, sillä hän oli nuori, pitkä ja poikamaisen näköinen sekä hyvä laulamaan, tanssimaan ja soittamaan luuttua. Darnleyn äiti Margaret Douglas päätti järjestää poikansa avioliittoon Maria Stuartin kanssa, jotta tällä olisi parhaat mahdollisuudet päästä valtaan sekä Skotlannissa että Englannissa. Lisäksi liitosta mahdollisesti syntyvä perillinen voisi vaatia Englannin kruunua sekä isänsä että äitinsä kautta. Darnley sai helmikuussa 1565 Elisabet I:ltä luvan mennä Skotlantiin isänsä luo. Maria hyväksyi Darnleyn puolisokseen ja myönsi tälle maaliskuussa 1565 Rossin jaarlin sekä heinäkuussa Albanyn herttuan arvon, jotka oli molemmat varattu kuninkaallisille. He menivät naimisiin 29. heinäkuuta 1565 Holyroodin palatsissa Edinburghissa. Darnley sai nyt myös kuninkaan arvonimen, mutta ei Marian ensimmäiselle puolisolle myönnettyä crown matrimonial -oikeutta, joka olisi tehnyt hänestä vaimonsa tasaveroisen kanssahallitsijan ja seuraajan tämän kuollessa.
Avioliitolla oli paljon vastustajia: Elisabet I ilmoitti sen vaarantavan Englannin ja Skotlannin ystävälliset suhteet, Maria Stuartin velipuoli Morayn jaarli ei hyväksynyt kilpailijoita omalle vallalleen ja lisäksi katolinen hääseremonia suututti Skotlannin protestanttisen papiston. Darnley täytti prinssipuolisona tärkeimmän odotuksen saattamalla Maria Stuartin raskaaksi, mikä ratkaisi sekä Skotlannin että aikanaan myös Englannin kruununperimyksen; kesäkuussa 1566 syntyneestä pojasta tuli myöhemmin Skotlannin kuningas Jaakko VI ja Englannin kuningas Jaakko I. Muuten Darnley osoittautui suureksi pettymykseksi vaimolleen, sillä hän oli luonteeltaan turhamainen ja ylimielinen sekä lisäksi juopottelija, elostelija ja puolisona uskoton.
Darnley tuli äärimmäisen mustasukkaiseksi Marian italialaista sihteeriä David Ricciota kohtaan, kun joukko protestanttisia aatelisia uskotteli hänelle Riccion olevan kuningattaren salainen rakastaja ja tämän syntymättömän lapsen oikea isä. Darnley ja mainitut aateliset muodostivat murhasalaliiton: kesken kuningattaren illallisten 9. maaliskuuta 1566 muut salaliittolaiset raahasivat Riccion viereiseen huoneeseen ja puukottivat tämän kuoliaaksi Darnleyn pidellessä kiinni Mariasta, jotta tämä ei voisi puuttua tapahtumiin. Salaliitto oli mahdollisesti suunnattu myös Mariaa vastaan, mutta tämä suostutteli seuraavina päivinä Darnleyn pakenemaan kanssaan Dunbariin uskollisten tukijoidensa turviin. Riccion murha kuitenkin tuhosi puolisoiden välisen luottamuksen. Maria alkoi vältellä Darnleyta ja poikansa synnyttyä etsiä keinoa päästä eroon koko avioliitosta. Darnley puolestaan alkoi pysytellä sivussa hovista.
Murha

Darnley murhattiin 9.–10. helmikuuta 1567 välisenä yönä Edinburghin lähellä sijainneessa Kirk o’Fieldin kuninkaallisessa residenssissä, jossa hän oli toipumassa sairastamastaan isorokosta (toisten tietojen mukaan kupasta). Kamaripalvelijansa hääjuhliin osallistunut Maria Stuart vieraili 9. helmikuuta Kirk o’Fieldissä, mutta illalla kuningatar ja muu seurue palasivat Holyroodin palatsiin jatkamaan juhlia. Noin kahden aikaan aamuyöstä koko talo räjäytettiin ruudilla taivaan tuuliin. Räjähdyksestä vahingoittumattomina selvinneet Darnley ja hänen miespalvelijansa löydettiin talon puutarhasta kuoliaiksi kuristettuina.
Rikosta ei koskaan saatu selvitettyä, mutta monet epäilivät syylliseksi Marian uutta suosikkia Bothwellin jaarlia. Darnleyn isä jaarli Lennox järjesti syytteen nostetuksi Bothwellia vastaan, mutta oikeus vapautti tämän todisteiden puutteessa vain seitsemän tuntia kestäneen käsittelyn jälkeen 12. huhtikuuta 1567. Kuukautta myöhemmin Maria nai Bothwellin, minkä seurauksena hänet syöstiin vallasta. Huhut Marian osallisuudesta aviomiehensä murhaan alkoivat nopeasti kiertää. Elisabet I järjesti murhasta vuosina 1568–1569 Englannissa uuden tutkinnan, mutta se päättyi tuloksettomana tutkimuskomission ilmoittaessa, ettei Mariaa voitu todistaa syylliseksi eikä syyttömäksi.
Tapahtumista on myöhemmin esitetty paljon salaliittoteorioita. Erään väitteen mukaan Bothwell olisi tammikuussa 1567 yrittänyt tilata Darnleyn murhan samoilta miehiltä, jotka olivat murhanneet Riccion, mutta nämä kieltäytyivät. Vuosien 1568–1569 tutkinnan yhteydessä julkisuuteen tulleiden ”lipaskirjeiksi” (caskett letters) kutsuttujen Marian nimissä kirjoitettujen rakkauskirjeiden on väitetty todistavan, että Maria ja Bothwell olivat salarakastavaisia jo Darnleyn eläessä ja juonittelivat yhdessä tämän murhan. Nykyinen historiantutkimus pitää kuitenkin kirjeiden alkuperää epäluotettavana. On esitetty myös teoria, jonka mukaan Darnley itse valmisteli Marian murhaamista Kirk o’Fieldissä ja lankesi vahingossa itse virittämäänsä ansaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Stuart Darnley Wikimedia Commonsissa
Darnley ja Maria Stuart 1500-luvun kuvassa.
Aikalaispiirros Kirk o’Fieldistä attentaatin jälkeen. Yläoikealla Darnleyn ja hänen palvelijansa ruumiiden löytöpaikat.
Haukilammi (Ylöjärvi, Länsi-Teisko)

| Haukilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°44′08″N, 23°40′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Näsijärveen 
Järvinumero:  35.311.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132 m  
Rantaviiva:  0,643 km  
Pinta-ala:  1,502 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukilammi 
Haukilammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Länsi-Teiskon kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132 metriä mpy.
Henrik Ullgren

Henrik (Heikki, Henric) Ullgren (30. marraskuuta 1762 Nurmes – 13. maaliskuuta 1836 Jokikylä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Ullgrenin vanhemmat olivat uudistilallinen Heikki Antinpoika Ullgren ja Kristina (Christina) Nevalainen ja puolisot Riitta (Brita) Matintytär Tervo (k. 1809) ja vuodesta 1810 Sikke (Sigrid) Pekantytär Saarelatar (k. 1837). Ullgren oli lautamies, kuudennusmies ja esikuvallinen maanviljelijä. Vuonna 1802 Suomen Talousseura lähetti Nurmekseen kaksi tynnyriä perunoita. Niiden viljelemistä kokeilivat pitäjässä ensimmäisinä Henrik Ullgren ja hänen veljensä Johan Ullgren sekä lautamies Esaias Rossinen. Vuonna 1818 Suomen Talousseura myönsi heille tästä ansiosta mitalit. Ullgren toimi isäntänä Nurmeksen Lukanvaarassa ja myöhemmin Jokikylässä Hovilassa, jossa hän kuoli vuonna 1836. Ullgren edusti Porvoon valtiopäivillä Karjalan ylistä kihlakuntaa, tuoden valtiopäivillä esille muun muassa verotukseen liittyviä kysymyksiä.
Aiheesta muualla

Veijo Saloheimo: / Ullgren, Heikki Heikinpoika (1762–1836) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  2.11.1999. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Toikkala

Toikkala on Kouvolan Valkealassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee Rapojärven rannalla, Valkealan kirkonkylän koillispuolella. Toikkala on entisen Valkealan kunnan rekisterikylä, ja kuuluu nykyisin Valkealan kirkonkylän kaupunginosaan. Toikkalan rekisterikylään kuuluu myös Hyyryn ja Peuhun kylät. Toikkalasta on matkaa Valkealan kirkonkylälle 6 kilometriä, Kouvolaan 15 kilometriä ja Tuohikottiin 17 kilometriä. Lähin koulu ja kaupat sijaitsee alle 10 kilometrin päässä Valkealan kirkonkylällä.
To Live Forever

| To Live Forever Tarot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. helmikuuta 1993
 Tuottaja(t): Mikko Tegelman, Marco Hietala, Tuomo Leskinen
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 74.46
 Levy-yhtiö: Bluelight
Listasijoitukset
  10. (fyysinen albumilista)
Tarotin muut julkaisut
| Follow Me Into Madness 1988 | To Live Forever 1993 | To Live Again 1994 |
To Live Forever on Tarotin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. helmikuuta 1993. Levy on yhtyeen ensimmäinen, jolla kosketinsoittaja Janne Tolsa on mukana. Albumi on julkaistu ensimmäistä kertaa LP-levymuodossa helmikuussa 2020. [lähde? ]
Kappaleet

Do You Wanna Live Forever – 5.20
The Colour Of Your Blood – 4.51
The Invisible Hand – 6.41
Live Hard Die Hard – 5.00
Sunken Graves – 3.52
The Chosen – 8.06
Born Into The Flame – 4.25
In My Blood – 3.55
Tears Of Steel – 5.16
My Enslaver – 4.22
Shame – 4.08
Iron Stars – 6.51
Children Of The Grave – 4.40 (Black Sabbath cover)
Guardian Angel – 7.02
Kokoonpano

Marco Hietala – laulu, basso
Zachary Hietala – kitara
Janne Tolsa – kosketinsoittimet
Pecu Cinnari – rummut
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

To Live Forever Discogsissa. (englanniksi)
Albumi To Live Forever Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tarot
| --- | --- |
Studioalbumit:   Spell of Iron  Follow Me into Madness  To Live Forever  Stigmata  For the Glory of Nothing  Suffer Our Pleasures  Crows Fly Black  Gravity of Light  The Spell of Iron MMXI 
Livealbumit:   To Live Again  Undead Indeed 
Kokoelmat:   Shining Black 
Singlet:   ”Wings of Darkness”  ”Love’s Not Made for My Kind”  ”Rose on the Grave”  ”Angels of Pain”  ”As One”  ”Warhead”  ”The Punishment”  ”Undead Son, Mama”  ”You”  ”I Walk Forever”
Tshiuetin Rail Transportation

Tshiuetin Rail Transportation (AAR-lyhenne: TSH) on kanadalainen rautatieliikenneoperaattori, joka hoitaa liikennettä 217 kilometrin mittaisella rataosuudella Newfoundland ja Labradorin Emeril Junctionista Québecin Scheffervilleen. Rataosuus kulkee lähes asumattoman erämaan halki. Yhtiön omistajat ovat alueen kolme alkuperäisasukasheimoa, Innu Nation of Matimekush-Lac John, Naskapi Nation of Kawawachikamach ja Innu Takuaikan Uashat mak Mani-Utenam.
Tshiuetin Rail Transportation Inc. on Kanadan ensimmäinen kokonaan alkuperäiskansojen omistuksessa oleva rautatieyhtiö.
Yhtiön henkilöjuna Tshiuetin liikennöi Sept-Îles'n ja Scheffervillen välisellä reitillä kahdesti viikossa.
Historia

Nykyinen Tshiuetin Railin omistama rataosuus rakennettiin alun perin vuosina 1953–1954 osana Quebec North Shore and Labrador Railway -malmirautatietä Sept-Îlesistä Scheffervilleen. Liikennettä vähennettiin Emeril Junctionin ja Scheffervillen välisellä rataosuudella vuonna 1980, kun Scheffervillen rautakaivos lopetti toimintansa. QNS&L kuitenkin jatkoi rajusti supistettua henkilö- ja tavaraliikennettä.
1. joulukuuta 2005 Tshiuetin Rail Transportation hankki omistukseensa rataosuuden Emeril Jct – Schefferville Quebec North Shore and Labrador Railwayn emoyhtiöltä Iron Ore Company of Canadalta. Sopimus radan myynnistä syntyi jo syksyllä 2005, kun QNS&L myi nimellä Menihek Subdivision tunnetun rataosan uudelle yhtiölle nimelliseen yhden Kanadan dollarin hintaan.
Tshiuetin Rail Transportation Inc. otti hallintaansa Menihek Subdivisionin kauppakirjan "as is, where is" -ehdon mukaan siinä kunnossa kuin se sillä hetkellä oli. Yhtiö vastaa rataosan kaikesta henkilöliikenteestä sekä rajoitetusta tavaraliikenteestä. Yhtiö myös vastaa jatkossa henkilöliikenteen hoidosta QNS&L:n omistamilla muilla rataosuuksilla, yhteysväleillä Sept-Îles—Emeril Jct—Labrador City sekä Emeril Jct—Schefferville.
Aiheesta muualla

Ratakartta: QNS&L ja TSH (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rail Lines of Northern Quebec
Rail Lines of Labrador
Henkilöjuna Tshiuetin Sept-Îlesin rautatieasemalla.
Hoel

Hoel tai Hoël on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Arne Hoel (1927–2006), norjalainen mäkihyppääjä
Auguste Hoël (1890–1967), ranskalainen voimistelija, olympiamitalisti
Johan Hoel (s. 1994), norjalainen maastohiihtäjä
Jørn Hoel (s. 1957), norjalainen muusikko
Oddmund Løkensgard Hoel (s. 1968), norjalainen poliitikko
Sigurd Hoel (1890–1960), norjalainen kirjailija, kustannusalan vaikuttaja
Tore Elias Hoel (s. 1953), norjalainen kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Torborg

| Torborg |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  19. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Thorborg 
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen nimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Torborg on pohjoismainen naisen etunimi. Se on muinaisskandinaavinen nimi, jonka alkuosa viittaa Tor-jumalaan. Loppuosan merkitys on ’linna’ tai ’suoja’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Torborg on vuoteen 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 130–150 naisella.
Nimipäivät

Torborgilla on nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 19. syyskuuta ja Ruotsin almanakassa 17. kesäkuuta.
Vuosina 1901–1918 ilmestyneessä suomenkielisessä Luulajan almanakassa Torborgin nimipäivä oli Ruotsin tavoin 17. kesäkuuta.
Tunnettuja Torborgeja

Torborg Nedreaas (1906–1987), norjalainen kirjailija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Torborg (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Hipparcos-luettelo

Hipparcos-luettelo on Euroopan avaruusjärjestön keräämä luettelo tähdistä. Hipparcos-satelliitin keräämien tietojen perusteella koottiin Hipparcos-luettelo ja Tycho-luettelo. Hipparcos-luettelo sisältää noin 118 000 tähteä. Satelliitti keräsi tiedot marraskuun 1989 ja maaliskuun 1993 väliseltä ajalta.
Luettelon historia ja nimi juontuu ensimmäiseen tunnettuun tähtiluetteloon, jonka teki Hipparkhos noin vuonna 100 eaa. Hipparkhoksen luettelo ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta sen olemassaolo on voitu päätellä Klaudios Ptolemaioksen Almagestin tähtiluettelon pohjalta.
Aiheesta muualla

Etsi Hipparcos-luettelon kohteita niiden ominaisuuksien avulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Hoegaarden Witbier

Hoegaarden Witbier -pullo
Hoegaarden Witbier on belgialaisen Hoegaarden-panimon valmistama vehnäolut. Olut tuli markkinoille vuonna 1966. Hoegaardenin alueella Brysselin itäpuolella ovat Belgian suurimmat vehnänviljelyalueet. 1950-luvulla lähes kaikki vehnäolueen erikoistuneet panimot olivat kuitenkin sulkeneet ovensa, koska pilsner-tyyppiset lageroluet olivat vallanneet markkinat. Panimon perustaja Pierre Celis asui nuoruutensa Tomsin-nimisen vehnäolutpanimon kupeessa, joka oli ovensa sulkeneista panimoista viimeinen. Joitakin vuosia tämän jälkeen Celis avasi oman panimonsa ja toi mausteisen ja alueelle tyypillisen vehnäoluen takaisin markkinoille.
1980-luvulla Hoegaardenin panimossa sattui tulipalo, jonka seurauksena Pierre Celis lopulta myi panimonsa Interbrew-nimiselle yritykselle. Interbrew oli aiemmin kattanut suurilta osin tulipalon aiheuttamat vahingot. Pierre Celis muutti lopulta Yhdysvaltoihin, perusti uuden panimoalan yrityksen ja jatkoi samanhenkisten oluiden valmistamista, tunnetuimpana merkkinä Celis White.
Hoegaarden Witbier on väriltään samean kultainen, ja se on maustettu korianterin siemenillä ja pomeranssinkuorella. Alkoholipitoisuus on 5 % ja suositeltu tarjoilulämpötila noin 10 celsiusastetta. Oluen ruokasuosituksena on grillattu kana, kasvikset, katkaravut ja crème fraîche. Hoegaarden Witbier valmistuksessa käytetään 60/40-osuuksin ohramallasta ja mallastamatonta vehnää.
Hitomi Yoshizawa

Hitomi Yoshizawa
Hitomi Yoshizawa (jap. 吉澤 ひとみ, Yoshizawa Hitomi, s. 12. huhtikuuta 1985 Iruma, Saitaman prefektuuri) on japanilainen entinen laulaja, näyttelijä ja malli. Hän nousi kuuluisuuteen yhtenä tyttöbändi Morning Musumen jäsenistä. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2000. Jätettyään Morning Musumen Yoshizawa toimi Hangry & Angry ja Dream Morning Musume -yhtyeissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hitomi Yoshizawa Wikimedia Commonsissa
Hitoshi Sasaki

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Hitoshi Sasaki
Syntymäaika: 1891
Syntymäpaikka: Fukushima, Japani
Kuolinaika: 23. heinäkuuta 1982
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Junioriseurat
: Tokyo Higher Normal School
Valmennusura
1921: Japani
Hitoshi Sasaki (jap. 佐々木 等, Sasaki Hitoshi; 1891 Fukushima – 23. heinäkuuta 1982) oli japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Toukokuussa 1921 Sasakista tuli Japanin maajoukkueen päävalmentaja.
Haukilampi (Hirvensalmi, Paavola)

| Haukilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°36′20″N, 26°42′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Isoon Metsälampeen 
Järvinumero:  14.921.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,3 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,729 km  
Pinta-ala:  1,724 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukilampi 
Haukilampi  on Etelä-Savossa Hirvensalmella  Paavolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 300 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Vahvajärven alueeseen (14.921) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,3 metriä mpy.
Hihhulit

| Hihhulit |
| --- | --- |
Nimi:  Hihhulit
Tekijä:  Tyko Sallinen
Valmistumisvuosi:  1918
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  168  cm
Leveys:  185  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Hihhulit on ekspressionistisen taidemaalari Tyko Sallisen öljyvärimaalaus vuodelta 1918. Kooltaan 168 × 185 cm olevaa tummasävyistä Cézannen ja kubismin ihanteiden mukaisesti tehtyä maalausta on pidetty yhtenä Sallisen päätöistä.
Hihhulit on yleensä nähty erityisesti uskonnollisen hurmoksen kuvana, jossa tiivistyvät taiteilijan oman lapsuuden väkevimmät ja kipeimmät kokemukset; pelko, toivo ja mielikuvituksen voima, minkä lisäksi työn on katsottu kuvaavan myös sisällissodan kipeitä kokemuksia. Maalauksen rytmiikka, sen irrationaalinen puoli ja sen kansalliset piirteet ovat uusprimitivismiä. Varsinkin venäläisessä avantgardessa nämä olivat tuttuja piirteitä.