stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin seudun pyöräilijät
Strategia > Ydinviestit

Yhdistyksen pääviesti kiteyttää yhdistyksen olemassaolon tarkoituksen ja toiminnan keskeiset elementit kaikille sen sidosryhmille. Lisäksi strategiassa on määritelty erikseen kohderyhmäkohtaiset ydinviestit.
Strategia > Ydinviestit > Pääviesti

Helsingin seudun pyöräilijät on kaikkien pääkaupunkiseudulla pyörällä liikkuvien yhteisö ja edunvalvoja. Yhdistyksen tavoitteena on pyöräilyn edellytyksiä parantamalla tehdä koko pääkaupunkiseudusta viihtyisämpi paikka elää ja liikkua. Ilmastonmuutos on aikamme suurin haaste ja pyöräily on osa ratkaisua.
Strategia > Strategiakauden tavoitteet

Strategiakauden tavoitteet on jaettu viiteen osa-alueeseen:
Toimintamuotojen kehittäminen
Liikennepoliittisen toiminnan vahvistaminen ja monipuolistaminen
Viestinnän ja toiminnan markkinoinnin kehittäminen
Jäsenmäärän ja vapaaehtoisresurssien kasvattaminen
Varainhankinnan kehittäminen
Vaikuttaminen

Helsingin seudun pyöräilijät ry (Hepo) pyrkii aktiivisesti edistämään polkupyöräilyn edellytyksiä ja liikenneturvallisuutta. Yhdistys tekee yhteistyötä kaupunki- ja liikennesuunnittelijoiden kanssa.
Hepossa edistetään pyöräilyä ja pyöräilyn olosuhteita monin tavoin. Liikennepoliittinen ohjelma on suunnitelma siihen, minkälaisin keinoin päästään tavoitteista ja visioista kohti käytännön toteutusta.
Yhdistyksen jäsenet voivat vaikuttamisryhmään, joka laatii kannanottoja, kommentteja, mielipidekirjoituksia ja blogeja yhdistyksen puolesta. Lisäksi vaikuttamisryhmä tapaa virkamiehiä ja poliitikkoja, toteuttaa kampanjoita ja tarvittaessa mielenosoituksiakin.
Tapahtumat

Yhdistyksen järjestämiin tapahtumiin kuuluvat mm. Pyöräilyviikon tapahtumakokonaisuus pääkaupunkiseudulla, aamupalatapahtumat ja Pyöräliiton Pyöräilytalvi-kampanjan osana järjestettävät Light Heroes -tempaukset.
Kaikki pyörällä liikkumisesta sekä pyöräliikenteen kehittämisestä ja pyöräretkistä kiinnostuneet ovat tervetulleita Hepon järjestämiin tapahtumiin.
Tapahtumista ilmoitetaan yhdistyksen nettisivuilla tapahtumakalenterissa sekä Facebook-sivulla ja Facebook-ryhmässä.
Pyöräretket

Yhdistyksen järjestämät pääkaupunkiseudun pyöräretket keräävät runsaasti osallistujia, myös jossain määrin jäsenten ulkopuolelta. Yhdistys on harjoittanut ohjattua retkitoimintaa toimintansa alusta alkaen. Kesäkauden retket ovat ohjattuja ja jatkuvat huhtikuun puolivälistä lokakuun puoliväliin. Kesäkauden pyöräretket ovat 30-80 kilometriä pitkiä. Yhdistys järjestää aktiiviharrastajille pyöräilyretkiä myös talvikaudella ja pitempiä kuntopyöräilyjä lauantaisin.
Pyöräilyviikko 2020 tunnelmia katuajokoulutuksesta.
Helsingin seudun pyöräilijöiden lähtöpaikka, Maunulan maja Helsingin keskuspuistossa.
Retkellä hajonneen polkupyörän korjausta.
Helsingin seudun pyöräilijöiden retkilähtö.
Kuntolenkit

Helsingin seudun pyöräilijät järjestää kesäkaudella kuntoilijoille suunnattuja ja maanteillä ajettavia kuntolenkkejä. Kuntolenkkien tavoitteena on pyöräilemällä kehittää ja ylläpitää osallistujien kuntoa, sekä totuttaa osallistujia sujuvaan ja turvalliseen ryhmäajoon. Lenkit ovat maksuttomia ja avoimia kaikille halukkaille yhdistyksen jäsenyydestä riippumatta.
Yhdistyksen järjestämä kuntolenkkitoiminta ei ole kilpailullista urheiluseuratoimintaa, vaan tarkoituksena on tarjota osallistujille mahdollisuus tutustua uuteen lajiin ja kannustaa säännöllisen pyöräilyharrastuksen pariin. Kuntolenkkien keskinopeudet vaihtelevat ja ovat yleensä noin 25-36 km/h.
Kuntolenkkitoimintaan liittyen yhdistys järjestää ryhmäajo- ja vetäjäkoulutuksia.
Jäsenet

Helsingin seudun pyöräilijöillä on nykyään noin 1500 jäsentä (tilanne lokakuussa 2021) ympäri Suomea, joskin heistä valtaosa asuu pääkaupunkiseudulla. Suuri osa yhdistyksen toiminnasta toteutetaan vapaaehtoisvoimin jäsenten toimesta. Jäseneksi voi liittyä kuka vaan pyöräilystä ja/tai pyöräliikenteestä kiinnostunut. Yritykset ja yhdistykset voivat myös ryhtyä  kannatusjäseniksi ja tukea pyöräilyn edistämistoimintaa.
Jäsenyydet

Helsingin seudun pyöräilijät on seuraavien yhdistysten jäsen:
Pyöräliitto
Pyöräilykuntien verkosto
Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu (ESLU)
Suomen Pyöräilynohjaajat
Liikenneoikeusyhdistys
Helsingin Liikenneturvallisuusyhdistys (HeLy)
Suomen Liikenneliitto (SuLi)
Kansalaisareena
Aiheesta muualla

Helsingin seudun pyöräilijät ry:n Facebook-sivu
Helsingin seudun pyöräilijät ry:n Facebook-ryhmä
Helsingin seudun pyöräilijät ry Twitterissä
Helsingin seudun pyöräilijät ry Instagramissa
Ilmari Helanto

Ilmari Helanto vuonna 1977.
Ilmari Helanto (vuoteen 1927 Helander; 25. marraskuuta 1907 Viipuri – 16. joulukuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja.
Helannon vanhemmat olivat ratamestari Arvid Helander ja Hanna Heinonen. Teollisuusneuvos Reino Helanto oli hänen veljensä.
Ilmari Helanto oli koulutukseltaan diplomi-insinööri, joka sai vuorineuvoksen arvon 1964. Tekniikan kunniatohtorin arvo hänelle myönnettiin 1978. Hän oli rakennus- ja insinööritoimisto Teräsbetoni Oy:n perustajia ja yrityksen johtokunnan puheenjohtaja 1945–1979. Helanto oli keskeinen vaikuttaja rakennustyönantajien ja rakennusteollisuuden järjestötoiminnassa.
Hässi

Hässi on Lappeenrannassa ilmestyvä teekkarien ja kylterien (kauppatieteiden ylioppilaiden) vappulehti. Hässiä julkaisee Lappeenrannan teknillisen yliopiston ylioppilaskuntaa lähellä toimiva Polytekninen Willimiesklubi PoWi ry. Ensimmäinen Hässi ilmestyi vuonna 1998.
Hässin tunnuksena toimii kettu, joka on komeillut jokaisen julkaistun lehden kannessa. Hässi on vappulehdistä artikkelipitoisemmasta päästä ja sisältö ei rajoitu vain lyhyisiin vitseihin ja kuviin. Vuonna 1998 Hässi ilmestyi A4-kokoisena, mutta vuodesta 1999 alkaen on käytetty B5-kokoa. Samalla lehden kansien taustaväriksi vakiintui musta vuoteen 2015 asti, jonka jälkeen Kansikuvat ovat olleet vapaamuotoisempia.
Aiheesta muualla

PoWi ry:n kotisivut
RESIST (vaaliliitto)

RESIST on vaaliliitto, johon kuuluvat marxilais-leniniläinen Belgian työväenpuolue (PTB; Partij van de Arbeit ) ja Arabialais-eurooppalainen liitto (AEL ' Arabisch-Europese Liga ), Belgian liittovaltion vaaleissa 2003 Flanderin alueella. RESIST-liittoa johti asianajaja Zohra Othman (PTB), marokkolaistaustainen etninen arabi. Liitto sai 10059 ääntä. Tämän seurauksena AEL irtautui PTB:stä ja perusti uuden puolueen nimeltä Moslim Democratische Partij .
Aiheesta muualla

RESIST-luettelon arkistoitu verkkosivusto
Muslimien eurooppalainen ryhmä julkaisee antisemitistisiä sarjakuvia (Arkistoitu – Internet Archive), European Jewish Press, 6. helmikuuta 2006
Tarjoaako 'vastustaa' vaaliluettelo yhtenäisyyttä? (Arkistoitu – Internet Archive), Työntekijöiden kansainvälisen verkkosivuston komitea, 11. maaliskuuta 2003
RESIST: tulosiltana Antwerpenissä, Indymedia Belgiassa, 18. toukokuuta 2003
Riku Marttinen

Riku Marttinen (s. 26. kesäkuuta 1966 Heinävesi[lähde? ]) on suomalainen koripalloilija. Hän pelasi nuoruusvuodet Heinäveden Hyrskeessä ja oli omalta osaltaan auttamassa Hyrskeen nousua koripalloilun I-divisioonaan.[lähde? ] Vuonna 1987 Marttinen siirtyi pelaamaan Torpan Poikiin (ToPo), jota hän edusti lopun koripallouransa ajan. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1996 ja 1997.
Marttinen pelasi Suomen maajoukkueessa 82 maaottelua. Hän edusti Suomea EM-kilpailuissa 1995.
Ichthyotitan

| Ichthyotitan |
| --- | --- |
 Holotyyppi (A ja C) ja 2016 löydetty leukaluu (B ja D).
 triaskausi 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Ichthyosauria
Heimo::  Shastasauridae
Suku::  Ichthyotitan
Laji::  I. severnensis
Kaksiosainen nimi
 Ichthyotitan severnensis  Lomax et al. 2024 
Katso myös
   Ichthyotitan Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ichthyotitan on myöhäisellä triaskaudella noin 208–201 miljoonaa vuotta sitten elänyt suurikokoinen kalaliskojen (Ichthyosauria) suku. Sukuun on luokiteltu yksi laji, Ichthyotitan severnensis.
Luokittelu

Ichthyotitan on luokiteltu ichthyosauruksien lahkoon ja todennäköisesti Shastasauridae-heimoon. Koska fossiilit ovat osittaisia, lajin luokittelusta ei ole täyttä varmuutta. Ichthyotitan on monotypinen suku, ja siihen kuuluu yksi tunnettu laji, Ichthyotitan severnensis. Lajin luokitteli ensimmäisenä paleontologi Dean Lomaxin johtama tutkimusryhmä vuosina 2018 ja 2024, perustuen Somersetin rannikolta löydettyihin fossiileihin.
Nimi Ichthyotitan perustuu kreikan kielen sanoihin ichthys eli kala ja titan eli jättiläinen. Nimi severnensis viittaa Severnjokeen, jonka estuaari sijaitsee lähellä fossiilien löytöpaikkaa.
Löytöhistoria

Ensimmäiset Ichthyotitanin fossiilit löysi fossiilien keräilijä Paul de la Salle Somersetin rannikolta Englannissa vuonna 2016. Paikalta löytyi osa suurta leukaluuta. De la Salle otti yhteyttä paleontologi Dean Lomaxiin, joka tunnisti fossiilin kuuluvan suurelle ichthyosaurukselle. Lomax tutki fossiilia yhdessä Bristol City Museum and Art Galleryn asiantuntijoiden kanssa. Löytö sai tutkijat uudelleenarvioimaan myös muita alueelta jo aikaisemmin löydettyjä fossiileja, joita oli alun perin luokiteltu esimerkiksi dinosaurusten jäänteiksi. Osa näistä fossiileista luokiteltiin nyt ichthyosauruksiksi. Vuonna 2023 löydettiin täydellisempi leukaluu, joka johti lajin ja suvun nimeämiseen.
Kuvaus

Ichthyotitanin on arveltu olleen kooltaan valtava. Vuonna 2023 löydetty täydellisempi leukaluu oli 2 metriä pitkä. Sen perusteella eläimen pituuden on arvioitu olleen jopa noin 25 metriä. Tämä viittaisi siihen, että Ichthyotitan oli yksi suurimmista tunnetuista ichthyosauruksista ja kokonsa puolesta verrattavissa suuriin shastasaurideihin, kuten Shonisaurus ja Shastasaurus.
Leukaluissa oli myös ichthyosauruksille poikkeuksellisia luun kasvun piirteitä.
Aikakausi

Ichthyotitan eli myöhäisellä triaskaudella noin 208–201 miljoonaa vuotta sitten. Fossiilit on löydetty Westbury Mudstone -muodostumasta, joka edustaa triaskauden ylimpiä kerrostumia. Tämä aikakausi sijoittuu aikaan vain hieman ennen triaskauden ja jurakauden välistä joukkosukupuuttoa.
On mahdollista, että Ichthyotitan hävisi triaskauden lopun joukkosukupuutossa, jonka jälkeen ichthyosaurukset eivät enää saavuttaneet yhtä suuria kokoja.
Spekulatiivinen 25 metrin kokoarvion vertailu sukeltajaan nähden.
Myöhäisen triaskauden ichthyosaurien löytöpaikkoja Somersetin rannikolla.
Riku Marttinen (juoksija)

Riku Marttinen (s. 20. toukokuuta 1987 Heinola) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti 1 500 metrillä hopeaa Kalevan kisoissa 2006 ja 2014 sekä pronssia 2011. Sen lisäksi hän on ollut Kalevan kisoissa 1 500 metrillä neljä kertaa neljäs ja kerran viides. Sisäratojen SM-kisoista hänellä on 1 500 metrin juoksusta kultaa 2006 ja hopeaa 2005 sekä 3 000 metriltä hopeaa 2016. Viestijuoksun SM-kilpailuista hänellä on kultaa 4 × 800 metrin ja 4 × 1 500 metrin viestistä vuosilta 2014 ja 2016.
Hänen ennätyksensä 1 500 metrin juoksussa on 3.43,14 vuodelta 2009.
Marttisen kasvattajaseura on Heinolan Isku, valmentaja Kalevi Mähönen. Seura myöhemmin Lahden Ahkera ja häntä valmentaa Antti Loikkanen. Hänellä on maaotteluedustuksia.
Riksrevisjonen

| Riksrevisjonen  |
| --- | --- |

 Viraston pääkonttori sijaitsee Oslon Storgatalla
Perustettu:  1814
Päätoimi­paikka:  Oslo
Valtio:  Norja
Pääjohtaja:  Karl Eirik Schjøtt-Pedersen
Työntekijöitä:  n. 450 (2021)
Aiheesta muualla
Sivusto
Riksrevisjonen (ennen vuotta 1938 Statsrevisjonen) on Norjan valtion virasto, joka toimii suurkäräjien alaisuudessa. Sen tehtävänä on valvoa julkisten varojen käyttöä hallinnossa, tutkia sen vaikutuksia kansantaloudelle sekä laatia aiheesta raportteja hallinnon ja kansalaisyhteiskunnan käyttöön. Virastoa johtaa valtakunnantilintarkastaja (norj. riksrevisor) yhteistyössä kollegion kanssa. Riksrevisjonen jakautuu seitsemään osastoon ja sillä oli vuonna 2021 noin 450 työntekijää.
Johtajat

1816–1821: Marcus S. Lyng
1821–1827: Frederik Motfeldt
1827–1834: Lauritz N. Kraft
1827–1845: Peter L. Stabel
1834–1846: Søren A. W. Sørenssen
1848–1854: Johan D. Rye
1854–1881: Peter Daniel B. W. Kildal
1882–1883: Peder K. Gaarer
1883–1898: Hagbard Berner
1898–1923: Svend B. H. Vogt
1923–1925: Tore E. Aaen
1926–1949: Hans T. H. Lütken
1949–1950: Saamund O. Bergland
1950–1978: Lars Breie
1978–1980: Tor Olav Oftedal
1981–1990: Petter Furberg
1990–2005: Bjarne Mørk Eidem
2005–2013: Jørgen Kosmo
2013–2021: Per-Kristian Foss
2022–: Karl Eirik Schjøtt-Pedersen
Aiheesta muualla

Viraston verkkosivut (norjaksi), (englanniksi)
Riku Lehtopolku

Riku Lehtopolku (s. 1985 Ulvila) on suomalainen tanssija ja Kuopio tanssii ja soi -festivaalin taiteellinen johtaja. Lehtopolku valittiin tehtävään kesäkuussa 2019 Jorma Uotisen päätettyä 18-vuotisen kautensa saman vuoden festivaalien yhteydessä.
Lehtopolku aloitti tanssiopinnot Liisa Nojosen tanssikoulussa 4-vuotiaana ja suoritti myöhemmin tanssialan perustutkinnon Tampereen konservatoriossa. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut kiinnitettynä Pori Dance Companyyn. Vierailevana tanssijana hän on toiminut muun muassa Suomen Kansallisbaletin, Kansallisoopperan, Skånes Dansteaterin sekä Oulun ja Lahden kaupunginteattereiden tuotannoissa.
Ulkomailla Lehtopolku on esiintynyt Ruotsin lisäksi Etelä-Koreassa, Venäjällä, Skotlannissa, Tanskassa sekä Vietnamissa ja Keski-Euroopan maissa.
Hän on myös ollut Jorma Uotisen assistenttina Kansallisbaletissa ja Tanskan kuninkaallisessa baletissa. Lisäksi Lehtopolku tekee opetustöitä Kansallisbaletissa sekä Kansallisteatterin balettikoulussa.
Irlannin saaret

Irlannin saaret sijaitsevat pääasiassa Irlannin saaren merenrannikoilla. Irlannin saarella on Irlannin tasavallan ja Isolle-Britannialle kuuluvia Pohjois-Irlannin alueita. Saarien tarkaa lukumäärää ei tiedetä, mutta saaristotutkijan David Walshin mukaan niitä olisi 584. Irlannin vuoden 2016 väestölaskennan mukaan asuttuja saaria on 23, joissa on kussakin yleensä alle sata asukasta. Saarien asukasluku on yhteensä 2 734. Saarien väestön lukumäärä vähenee ja vuodesta 2011 vuoteen 2016 asukasluku pieneni 5 %. Samaan aikaan neljä saarta autioitui.
Hurmos

| Hurmos Virta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. joulukuuta 2016
 Kesto: 44.37
 Levy-yhtiö: Svart Records
Virran muut julkaisut
| Tales from the Deep Waters 2012 | Hurmos 2016 | Horros 2023 |
Hurmos on instrumentaalitrio Virran toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. joulukuuta 2016.
Kappaleet

Aallot – 4.56
About to Fly – 7.41
Time Travel – 6.53
Härmä – 7.19
The Landing – 3.00
Uni – 8.09
On the Run – 6.37
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Savon Sanomat:
Soundi:
Igor Dobrovolski

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Igor Ivanovitš Dobrovolski
Syntymäaika: 27. elokuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Markovo, Odessan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Seura
Seura:  Moldova
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1984–1985 1986–1990 1990–1991 1991–1992 1992 1993 1993–1994 1994–1995 1996–1999 2004–2006 |  FK Nistru Chişinău  FK Dynamo Moskova  CD Castellón  Servette FC  Olympique Marseille  Genoa CFC  FK Dynamo Moskova  Atlético Madrid  Fortuna Düsseldorf  CS Tiligul |   |
Maajoukkue
| 1986–1991 1992 1992–1998 |  Neuvostoliitto  IVY  Venäjä | 25 (7) 4 (1) 18 (2) |
Valmennusura
2004–2006 2007–2009 2010–2013 2013–2014 2015 2015 2016–:  CS Tiligul  Moldova  FC Dacia Chișinău  FC Veris  FK Sahalin  FC Dacia  Moldova
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Igor Ivanovitš Dobrovolski (ven. Игорь Иванович Добровольский) (s. 27. elokuuta 1967) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut Moldovan maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Dobrovolski hankki jalkapalloilijan kannuksensa Tiraspolin urheilukoulussa ja liittyi 17-vuotiaana moldovalaisen FC Zimbru Chişinăun riveihin, josta siirtyi 1986 FK Dynamo Moskovaan. Pelattuaan neljä kautta Dynamossa Dobrovolski suuntasi ulkomaille ja CD Castellóniin.  Sittemmin Dobrovolski pelasi Espanjan lisäksi Sveitsissä, Ranskassa, Italiassa, Saksassa ja Moldovassa.
Maajoukkuetasolla Dobrovolski pelasi Neuvostoliiton, IVY:n ja Venäjän maajoukkueissa. Hän oli voittamassa olympiakultaa 1988 Soulissa. Dobrovolski iski kisoissa kuusi maalia, yhden vähemmän kuin kisojen maalikuningas Brasilian Romário. Dobrovolski oli mukana myös MM-kisoissa 1990 sekä EM-kisoissa 1992 ja 1996.
Ura valmentajana

Dobrovolski aloitti valmennusuransa moldovalaisen CS Tiligul-Tiras Tiraspolin pelaajavalmentajana 2004. Seuraavalla kaudella hän toimi vain päävalmentajana. Vuonna 2007 hän siirtyi Moldovan maajoukkueen peräsimeen ja jatkoi joulukuussa 2007 sopimustaan MM2010-projektin loppuun saakka.  Karsinnat sujuivat kuitenkin surkeasti ja Moldovan jäätyä lohkonsa jumboksi ilman voittoja Dobrovolski jätti tehtävänsä lokakuussa 2009.
Dobrovolski palasi valmennustehtäviin heinäkuussa 2010 FC Dacia Chișinăun päävalmentajana.  Hänen johdollaan seura voitti Moldovan mestaruuden kaudella 2010/11. Dobrovolski jätti joukkueen kesällä 2013 luotsattuaan joukkueen mestaruuden jälkeen kahdesti liigassa hopealle.
Lokakuun lopussa 2013 Dobrovolskista tuli FC Verisin päävalmentaja.
Tammikuun alussa 2016 Dobrovolski palasi Moldovan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Meriitit valmentajana

Moldovan mestaruus: 2011
Hopeaa (2): 2012, 2013
Rautakausi Turussa

Esihistoria
Kivikausi
Pronssikausi
Rautakausi
Keskiaika
1200-luku
1300-luku
1400-luku
Uusi aika
1500-luku
1600-luku
1700-luku
Uusin aika
1800-luku
1900-luku
Osa artikkelisarjaa
Rautakaudella Turussa oli Aurajoen ja Vähäjoen laaksoissa jo runsaasti maaseutumaista asutusta vilkkaine kauppayhteyksineen. Eräs varhainen todiste tästä on Kuralan Hannunniitussa tutkittu esiroomalaisen rautakauden hauta. roomalaisella rautakaudella löydöt yleistyvät: Maariassa on tutkittu suuri Kärsämäen kalmisto. Muita rautakautisia muinaisjäännöksiä nykyisellä Turun alueella ovat esimerkiksi Ristimäen merovingiaikainen polttokenttäkalmisto Kuralan kaupunginosassa sekä viikinki- ja ristiretkiaikaiset ruumiskalmistot Maarian Saramäessä ja Kaarinan Kirkkomäellä.
Turun nimi on slaavilainen lainasana, ja Paaskunnan (murresana paas ’panna, laittaa, asettaa’) kaupunginosan muistuttaa pogost-sanaa (novgorodilainen hallintoalue). Varmoja arkeologisia tai historiallisia todisteita novgorodilaisesta kauppiasyhteisöstä Aurajokilaaksossa ei kuitenkaan ole.
Viikinkiaika (noin 800–1050)

Viikinkiajan alku ei tuonut muutoksia vallitsevaan hautaustapaan Turun seudulla, vaan myös Saramäessä, josta on löydetty myös rautakautta varhaisempia löytöjä, on tutkittu laajaa polttokenttäkalmistoa. Paikalta on löydetty runsaasti muun muassa aikakauden koruja sekä esimerkiksi tanskalaisia ja arabialaisia hopearahoja. Kalmiston piiristä on löydetty myös kolme ruumishautaa, kaksi miehen ja yksi naisen, ja paikalta tehtyjen irtolöytöjen perusteella on oletettu että hautoja on vielä enemmänkin. Miesten haudat oli sijoitettu luode-kaakko suuntaan, ja naisen pohjoinen-etelä suuntaan. Kaikissa hautakuopan pohja oli kivetty, ennen kuin vainaja oli sijoitettu kivetyksen päälle puuarkussa. Saramäestä löydetyn naisen hauta on yksi varhaisimpia 1000-luvun hautoja koko Suomessa ja se oli erittäin rikkaasti varustettu muun muassa hopeakoruilla. Ruumishautaus alkoi yleistyä Turun seudulla 1000-luvulta lähtien ja tältä ajalta löydetyistä kalmistoista on jo löydetty merkkejä kristillisyydestä muun muassa hopeisten ristien ja krusifiksien muodossa.
Viikinkiaika toi muutoksia arkeologisten löytöjen perusteella Turun seudun väestön pukeutumiseen, koruihin ja muuhun esineistöön. Koristeluun tulee lisänä esimerkiksi Viikingeille tyypillistä eläinornamentiikkaa. Tärkein uusi piirre naisten vaatetuksessa on, että viikinkiajasta lähtien tietyt vaatekappaleet - vaippa, esiliina ja päähine - koristeltiin pienistä pronssikiekuraputkista tehdyillä reunuksilla ja kuvioilla. Miehen puvuista on vain niukkoja löytöihin pohjautuvia tietoja, mutta polttokalmistoista on löydetty paljon sekä vyönsolkia että -heloja.
Viikinkiaika merkitsi pohjoiselle Euroopalle entistä vilkkaampia yhteyksiä muuhun mantereeseen ja sieltä saadut vaikutteet lisääntyivät. Kaupankäynti alkoi olla organisoitunutta, ja ensimmäiset kaupungit syntyivät myös Itämerelle. Turun ja Suomen kannalta keskeisin kaupunki viikinkiaikana oli Ruotsin Birka, joka muodostui merkittäväksi kauppa- ja kulttuuritekijäksi. Birkasta ja muualtakin lähteneet viikinkiretket sivusivat myös Suomen rannikkoa ja Turkua. Turku ei kuitenkaan ollut viikinkien itäisen kauppareitin välittömässä tuntumassa ja näyttää siltä, että Turussa olevien kalmistojen esineistö viittaisi enemmän kaupankäyntiin Birkan kanssa kuin viikinkien pysyvään asutukseen alueella. Birkan ohella ajan keskuksia oli Gotlanti, joka nousi Birkan tuhoutumisen jälkeen 900-luvun lopulla Itämeren vallitsevaksi kauppamahdiksi.
Viikinkiaika (noin 800–1050) > Hämeen härkätien synty

Turusta Hämeenlinnaan vievä tie on vanhimpia suomalaisia teitä. Historiantutkija Jaakko Masosen esittämän teorian mukaan tie syntyi viimeistään 800-luvulla, jolloin sisämaasta tuotiin turkiksia ja lääkkeenä käytettyä haustetta Länsi-Suomen kauppapaikoille. Hämeeseen taas on rannikolta viety aseita, koruja, metallia ja suolaa. Tie ei esihistoriallisen kauden lopussa todennäköisesti ollut kuin pieni kasvillisuudesta raivattu kulku-ura eli polku, joka ylitti vesistöjä ja kosteikkoja pitkospuiden ja kivilatomusten ylitse. Varmoja todisteita tien olemassaolosta on keskiajalta lähtien. Tuolloin sitä kutsuttiin Härkätieksi.