stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oliver Knussen

Knussen vuonna 2008.
Stuart Oliver Knussen ['nʌsən] (12. kesäkuuta 1952 Glasgow, Skotlanti – 8. heinäkuuta 2018 Snope, Englanti) oli brittiläinen taidemusiikin säveltäjä ja kapellimestari. Hänen kuuluisimpia teoksiaan on oopperasovitus Maurice Sendakin lastenkirjasta Hassut hurjat hirviöt (Where the Wild Things Are).
Oliver Knussen syntyi Skotlannin Glasgow’ssa ja varttui lähellä Lontoota, jossa hänen isänsä toimi kontrabasson äänenjohtajana Lontoon sinfoniaorkesterissa. Poika alkoi säveltää kuusivuotiaana, kirjoitti ensimmäisen sinfoniansa 15-vuotiaana ja pääsi johtamaan sen LSO:n edessä. Hän opiskeli säveltämistä vuosina 1963–1969 John Lambertin johdolla sekä Gunther Schullerin johdolla Yhdysvaltojen Tanglewoodissa ja sai rohkaisua myös brittisäveltäjä Benjamin Britteniltä. Vuosina 1986–1993 Oliver Knussen toimi Tanglewoodin nykymusiikkitoiminnan johtajana ja vuosina 1983–1998 Aldeburghin festivaalin toisena taiteellisena johtajana.
Säveltäjä Knussen tunnettiin itsekriittisyydestään ja pienestä määrästä julkaistuja sävellyksiä. Teokset ovat usein myös kestoltaan lyhyitä ja instrumentaatioltaan niukkia. Hänen toinen sinfoniansa sai kantaesityksensä BBC Proms -festivaaleilla 1984, joilla hän sittemmin esiintyi lähes vuosittain joko kapellimestarina tai säveltäjänä. Maurice Sendakin kirjoihin perustuvien lastenoopperoiden Where the Wild Things Are ja Higglety Pigglety Pop! lisäksi hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Ophelia Dances ja Flourish with Fireworks sekä konsertot käyrätorvelle ja viululle.
Vuonna 1994 Knussen sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimen (CBE). Vuonna 1998 hänestä tuli London Sinfoniettan musiikillinen johtaja. Vuonna 2006 hän sai Northwestern University School of Musicin myöntämän Nemmers-sävellyspalkinnon.
Knussen vieraili Suomessa usein, viimeisen kerran johtamassa Radion sinfoniaorkesteria maaliskuussa 2018. Vuonna 2007 hänestä tuli ensimmäinen ulkomaalainen, joka on pyydetty suunnittelemaan kamariorkesteri Avantin kesäfestivaali, Porvoon Suvisoitto.
Aiheesta muualla

Knussenin haastattelu vuodelta 2014, Yle Areena (suomeksi)
Knussen johtaa Radion sinfoniaorkesteria, mm. käyrätorvikonsertto, solistina Jukka Harju, maaliskuu 2018, Yle Areena
Oliver Knussenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Oliver Knussen
Käännös suomeksi
Mäetaguse jõgi

| Mäetaguse jõgi |
| --- | --- |
Maat:  Viro
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Alutagusen kunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Rannapungerja jõen valuma-alue
Pinta-ala:  90,3 km²  
Yhtyy:  Rannapungerja jõgi (29,7 km joensuusta)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  pelto-oja, Mäetaguse, Võide
 :  59.2481°N, 27.2867°E
Laskupaikka:  Rannapungerja jõgi, Lõpe
 :  59.0986°N, 27.2478°E
Taajamat:  Mäetaguse
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  67 m  mpy. 
Laskukorkeus:  42,5 m  mpy. 
Korkeusero:  24,5 m
Pituus:  23,2 km  
Kaltevuus:  1,06 m/km
Muuta
Mäetaguse jõgi (myös Metniku jõgi) on Viron Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava 23 kilometriä pitkä Rannapungerja jõen sivujoki.
Joen kulku

Joki alkaa pelto-ojana Mäetaguse kauppalan pohjoispuolelta Võiden kylässä. Yläjuoksulla se kiertää kauppalan pelto-ojana ja kulkee suoraksi kaivettuna johto-ojana Ratva raban ja Sellisoon (soita) välistä kohti lounasta. Täällä siihen yhtyy idästä tuleva Tammikmäe peakraavi, johon tulee vettä kauppalan alueelta. Joki virtaa soiden välissä Metskülan peltojen läpi ja kaartaa voimakkaasti ruopattuna kohti kaakkoa Muraka raban itäpuolella. Siihen on koko matkalta johdettu ojitettujen metsien kuivatusojia. Ruoppausta on täydennetty meanderoivien osuuksien ohitusuomilla. Joki virtaa varsinkin alajuoksulla metsin läpi ja sen ilme on ruoppauksista huolimatta usein erämainen.
Joki on puhdistettu voimakkaasti Neuvostoliiton aikana, mutta vuonna 2011 joen esteet ja majavien siihen rakentamat padot siivottiin pois.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Valuma-alue

Joen valuma-alueen pinta-ala on 90,3 neliökilometriä. Se virtaa pääuomansa länsipuolella ja sen valuma-alue rajautuu siellä siihen. Joen itäpuolella sijaitsee suuri Muraka raba, joka toimii samalla valuma-alueen vedenjakajana. Pohjoisessa virtaa Purtsi jõgi, jonka sivuhaarojen Raudi jõen ja Ratva ojan valuma-alueet ylettyvät tänne.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Sivu-uomia ja järviä

Suuri osa joen sivu-uomista ovat metsäojia. Niiden joukossa on Tammikmäe peakraavi, joka saa vetensä Mäetagusen kauppalan ympäristöstä soranottalueen lähteistä . Sen pituus on 2,3 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala 14 neliökilometriä . Monet ojat alkavat soiden reunalta ja keräävät ojitettujen metsien vedet johto-ojiinsa ja yhtyvät sitten Mäentaguse jõgeen. Alueen soilla on pajon suolampia ja rimpiä, joiden vesi on peräisin karstialueen lähteistä.
Huomautuksia

1 2 3  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu tai mitattu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen annettuja koordinaatteja.
Aiheesta muualla

Mäetaguse jõgi (Arkistoitu – Internet Archive) (valokuva)
Nicola Barker

| Nicola Barker> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1966 (ikä 58) Ely, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   Britannia
Ammatti:  kirjailija, novellisti
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aikakausi:  1991–
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nicola Barker (30. maaliskuuta 1966 Ely, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen romaanikirjailija.
Barker syntyi Englannissa mutta vietti osan lapsuudestaan Etelä-Afrikassa. Hän palasi Englantiin vuonna 1980 perheensä kanssa. Useimmiten Barker kertoo kärsivistä tai eriskummallisista ihmisistä arkisissa tilanteissa.
Kirjat

Reversed Forecast (1994)
Small Holdings (1995)
Apposen avoinna.  (Wide Open, 1998)  Suomentanut Sari Karhulahti. Helsinki:  Gummerus, 2004.  ISBN 951-20-6252-6.
Outoja otuksia.  (Five Miles from Outer Hope, 2000)  Suomentanut Sari Karhulahti. Helsinki:  Gummerus, 2005.  ISBN 951-20-6258-5.
Behindlings (2002)
Kirkas: läpinäkyvä romaani.  (Clear: A Transparent Novel, 2004)  Suomentanut Sari Karhulahti. Helsinki:  Gummerus, 2006.  ISBN 951-20-6746-3.
Darkmans (2007)
Burley Cross Postbox Theft (2010)
The Yips (2012)
In the Approaches (2014)
The Cauliflower (2016)
H(a)ppy (2017)
Palkinnot ja ehdokkuudet

International Dublin Literary Award (2000)
Booker-palkintoehdokkuus 2004, 2007 ja 2012
Goldsmiths Prize 2017
Otto Pfister

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Otto Pfister
Syntymäaika: 24. marraskuuta 1937 (ikä 86)
Syntymäpaikka: Köln, Nordrhein-Westfalen
Seura
Seura:  Afganistan
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1958 1959 1959–1960 1960–1961 1961–1963 1963–1966 1966–1968 1968–1969 1969–1972 |  Viktoria Köln  VfL Köln 99  FC Chiasso  FC Grenchen  FC Vaduz  FC St. Gallen  FC Nordstern Basel  FC Moutier  FC Chur |  |
Valmennusura
1972–1976 1976–1978 1979–1982 1982–1985 1985–1989 1989–1995 1995–1997 1997–1999 1999–2002 2002–2003 2004–2005 2005 2006 2006–2007 2007–2009 2011–2012 2014 2015 2017–:  Ruanda  Ylä-Volta  Senegal  Norsunluurannikko  Zaire  Ghana  Bangladesh  Saudi-Arabia  El Zamalek  CS Sfaxien  Nejmeh SC  El Masry  Togo  Al-Merreikh  Kamerun  Trinidad ja Tobago  Al-Merreikh  USM Alger  Afganistan
Otto Pfister (s. 24. marraskuuta 1937 Köln) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Helmikuusta 2017 lähtien hän on toiminut Afganistanin maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Pfisterin pelaajaura ei ollut erityisen menestyksekäs. Hän jätti Saksan kentät 1959 siirryttyään Sveitsiin FC Chiasson joukkueeseen. 1960-luvulla Pfister opiskeli valmentajaksi Sveitsissä ja toimi pelaajavalmentajana eri seuroissa 1961–1972.
Ura valmentajana

| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ghana 2008 | Jalkapallo |  |
Pfister on yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimmistä saksalaisvalmentajista, muttei ole koskaan valmentanut kotimaassaan. Pitkällä urallaan lähinnä Afrikassa uraa tehnyt Pfister on menestynyt sekä maajoukkue että seurajoukkuetasolla. Ensimmäisissä MM-kisoissaan Pfister oli Saksassa 2006 Togon maajoukkuevalmentajana.
Afrikan mestaruuskisoissa Pfister on parhaimmillaan luotsannut Ghanan hopealle 1992. Pfisterillä oli mahdollisuus kruunata uransa Afrikan mestaruuteen 10. helmikuuta 2008, kun Kamerun kohtasi finaalissa Egyptin. Mohamed Aboutrikan maali 77. minuutilla kuitenkin murskasi Pfisterin unelman ja Egypti vei toisen perättäisen mestaruutensa. Hän sai potkut Kamerunin maajoukkuevalmentajan tehtävistä toukokuussa 2009.
Maaliskuussa 2011 73-vuotias Pfister palasi valmennustehtäviin Trinidad ja Tobagon uutena maajoukkuevalmentajana.  Pfister sai potkut tammikuussa 2012.
Helmikuun lopussa 2014 Pfister palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen sudanilaisen Al-Merreikhin päävalmentajaksi.  Hän sai potkut jo toukokuussa 2014 huonojen tulosten vuoksi. Helmikuussa 2015 Pfisterin pitkä valmennusura jatkui USM Algerissa. Veteraanivalmentaja sai potkut jo toukokuussa.
Helmikuussa 2017 Pfisterin ura jatkui Afganistanin maajoukkueen päävalmentajana.
Meriitit valmentajana

MM-kilpailut
1. kierros: 2006
Afrikan mestaruuskilpailut
Hopeaa: 1992, 2008
1. kierros: 1978, 1988
U-17 Maailmanmestaruus: 1991
U-19 Afrikan mestaruus: 1983
Egyptin mestaruus: 2001
Egyptin Cup: 2002
Egyptin Superucup: 2001
Tunisian liigacup: 2003
Libanonin mestaruus: 2005
Libanonin Elite-Cup: 2005
Libanonin Supercup: 2004
Afrikan Mestarien liiga: 2002
Afrikan Cup-voittajien Cup: 2000
Nikon D2H

| Nikon D2H |
| --- | --- |

Tyyppi:  Digitaalinen järjestelmäkamera, yksisilmäinen peiliheijastuskamera
Kenno:  23,3 mm × 15,5 mm JFET-LBCAST (Nikon DX -formaatti)
Korkein resoluutio:  2 464 × 1 632 (4,1 megapikseliä)
Objektiivi:  Nikonin F-tyyppi
Suljin:  elektronisesti ohjattu verhosuljin
Suljinajat:  30 – 1/8000 s
Valotustavat:  Automaattinen ohjelma (joustava ohjelma mahd.)  suljinajan esivalinta-automatiikka,  aukon esivalinta-automatiikka,  käsisäätö
ISO-arvot:  200–1 600 ISO
LCD-näyttö:  2,5 tuumaa
Tallennusmedia:  CompactFlash (I tai II), Hitachi Microdrive
Akku:  Nikon EN-EL4
Paino:  ilman akkua ja muistikorttia 1,070 kg
Nikon D2H on Nikonin ammattilaisjärjestelmäkamera, joka on julkaistu 22. heinäkuuta 2003. Kameran kenno on Nikonin oma JFET-LBCAST, jonka tarkkuus on 4,1 miljoonaa pikseliä. Vuonna 2005 Nikon julkaisi D2Hs-mallin, joka korvasi D2H:n. D2Hs-malliin lisättiin joitakin aiemmin julkaistun Nikon D2X:n ominaisuuksia. Nikon D2Hs:n valmistus lopetettiin D300:n ja D3:n julkaisemisen myötä.
Useiden Nikon-järjestelmäkameroiden tapaan, D2H:ssa kenno on DX-kokoa, joka on noin puolet perinteisen 35 mm:n filmiruudun alasta.
Nikon D2Hs

Nikon D2Hs julkaistiin 16. helmikuuta 2005 korvaamaan Nikon D2H.
Muuntelu (musiikki)

Muuntelu on musiikissa tekniikka, jossa teosta tai teoksen osaa muutetaan sitä toistettaessa. Muutokset voivat olla harmonisia, melodisia, kontrapunktisia, rytmisiä, äänenvärin muutoksia tai soitinnuksen muutoksia. Muuntelun tulosta kutsutaan muunnelmaksi tai variaatioksi.
Muuntelun muotoja ovat basso ostinato, passacaglia, chaconne sekä teema ja muunnelmia. Teema ja muunnelmia on sävellys, jossa esitellään aluksi teoksen pääteema ja sen jälkeen muunnelmia teemasta. Se voi olla soolosävellys tai laajemman teoksen osa. Passacagliat ja chaconnet ovat sävellyksiä, joissa tiettyä bassokuviota tai ostinatoa toistetaan koko teoksen ajan. Fantasiavariaatioita ovat teokset, joissa käytetään muuntelua, mutta teemoja toistetaan ja yhdistellään vapaamuotoisesti.
Muunnelmateoksia > Kosketinsoittimille

Johann Sebastian Bach: Goldberg-muunnelmat
Georg Friedrich Händel: Harmonious Blacksmith
Wolfgang Amadeus Mozart: Pianosonaatti nro 11 (ensimmäinen osa)
Ludwig van Beethoven:
Diabelli-muunnelmat
Pianosonaatti 12 (ensimmäinen osa)
Pianosonaatti 32 (toinen osa)
Franz Schubert: Pianokvintetto A-duuri (neljäs osa)
Johannes Brahms:
Muunnelmia Paganinin teemasta
Muunnelmia ja fuuga Händelin teemasta
Muunnelmia Haydnin teemasta (myös orkesterille)
Anton Webern: Muunnelmia pianolle
Sergei Rahmaninov: Rapsodia Paganinin teemasta
Muunnelmateoksia > Orkesterille

Elliott Carter: Variations for Orchestra (1955)
Joseph Haydn: Sinfonia nro 103 (ensimmäinen osa)
Ludwig van Beethoven:
Sinfonia nro 3 (finaali)
Sinfonia nro 9 (kolmas osa)
Edward Elgar: Enigma-muunnelmat
Max Reger: Muunnelmia ja fuuga Mozartin teemasta
Arnold Schönberg: Muunnelmia orkesterille
Anton Webern: Muunnelmia orkesterille
Benjamin Britten: Muunnelmia ja fuuga Purcellin teemasta
Muunnelmateoksia > Orkesterille ja soolosoittimelle

Pjotr Tšaikovski: Rokokoo-muunnelmat (orkesterille ja sellolle)
Muunnelmateoksia > Jousisoittimille

Johann Sebastian Bach: Partita d-molli sooloviululle (Chaconne-osa)
Ludwig van Beethoven: Jousikvartetto nro 12 (toinen osa)
Franz Schubert: Der Tod und das Mädchen
Muunnelmateoksia > Kitaralle

Fernando Sor: Johdanto ja variaatioita Mozartin teemasta
Benjamin Britten: Nocturnal after John Dowland
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Muunnelmateosten historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Olga Suharnova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1976 |  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolumbia 1975 |  |  |
|  Kultaa | Brasilia 1983 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bulgaria 1972 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1974 |  |  |
|  Kultaa | Ranska 1976 |  |  |
|  Kultaa | Puola 1978 |  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1980 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1981 |  |  |
|  Kultaa | Unkari 1983 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1985 |  |  |
|  Kultaa | Espanja 1987 |  |  |
Olga Leonidovna Suharnova (ven. Ольга Леонидовна Сухарнова, s. 14. helmikuuta 1955 Perehodinskoje, Venäjän SFNT) on venäläinen, pelaajana Neuvostoliittoa edustanut, koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hänelle on myönnetty myös Ranskan kansalaisuus.
Suharnova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1975 ja Brasiliassa 1983 sekä kaikki yhdeksän Euroopan mestaruutta vuosien 1972–1987 välillä. Hän voitti myös yhden Neuvostoliiton mestaruuden ja viisi Ranskan mestaruutta.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Rupšienė |
5 Nadyrova |
6 Kurvjakova |
7 Baryševa |
8 Ovetškina |
9 Šuvajeva |
10 Semjonova |
11 Zaharova |
12 Ferjabnikova |
13 Suharnova |
14 Dauniene |
15 Klimova |
Valmentaja Aleksejeva
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Rupšienė |
5 Šarmai |
6 Beselienė |
7 Baryševa |
8 Ovetškina |
9 Šuvajeva |
10 Semjonova |
11 Rogyžyna |
12 Ferjabnikova |
13 Suharnova |
14 Nadyrova |
15 Ivinskaja |
Valmentaja Aleksejeva
PUK-koodi

PUK-koodi (Personal Unblocking Key) on koodi, jota käytetään lukkiutuneen SIM-kortin avaamiseksi. PUK-koodi toimitetaan SIM-kortin yhteydessä. Jos PIN-koodin syöttää kolme kertaa väärin, PUK-koodi pitää syöttää. Jos PUK-koodin syöttää kymmenen kertaa väärin, SIM-kortti lukkiutuu ja on hankittava uusi SIM-kortti.
Oletuksena olevat PIN-koodit vaihtelevat, esimerkiksi koodia 1234 ja 0000 käytetään. Prepaid SIM-kortin mukana tulevaan korttikehykseen tai erilliseen on paperiin painettu PIN- / PIN2-koodi, PUK- / PUK2-koodi, ja puhelinnumero. Laskutusliittymissä PIN-koodin saa hankintahetkellä (yleensä 1234 tai 0000), sekä muut koodit tarvittaessa operaattorin asiakaspalvelusta.
Puhelinliittymien ohella PUK-koodi voi joissain muissakin laitteissa, kuten joidenkin pankkien tunnuslukulaiteissa.
Olga Tass

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tass vuonna 2014. |  Tass vuonna 2014. |  Tass vuonna 2014. |  |
Maa:   Unkari
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | yhteisvoimistelu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | yhteisvoimistelu |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | hyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1954 | joukkuekilpailu |  |
Olga Tass-Lemhényi (o.s. Tass, 29. maaliskuuta 1929 Pécs – 10. heinäkuuta 2020 Budapest) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Tass voitti urallaan yhteensä kuusi olympiamitalia. Melbournessa 1956 hän voitti yhteisvoimistelussa kultaa, joukkuekilpailussa hopeaa ja hypyssä pronssia. Aikaisemmin Helsingissä 1952 hän saavutti yhteisvoimistelun hopeaa ja joukkuekilpailun pronssia ja Lontoossa 1948 joukkuekilpailun hopeaa. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Myös Rooman MM-kilpailuissa 1954 Tass ylsi Unkarin joukkueessa joukkuekilpailun hopealle.
Tass avioitui vesipallon olympiavoittaja Dezső Lemhényin kanssa. Tass-Lemhényi kuoli 91-vuotiaana 10. heinäkuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olga Tass Wikimedia Commonsissa
Olga Tass Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Nikon (patriarkka)

Nikon
Nikon (7. toukokuuta 1605 – 17. elokuuta 1681) oli Venäjän ortodoksisen kirkon patriarkka. Hän pyrki uudistamaan kirkkoa ja nostamaan sen pois valtiovallan alaisuudesta. Hän tavoitteli myös paluuta Kreikan kirkon perinteisiin, mikä aiheutti skismaa kirkon sisällä. Hänet tunnettiin kaunopuheisuudestaan, hurskaudestaan, energisyydestään ja läheisistä suhteista tsaari Aleksei Mihailovitšin kanssa.
Suku ja koulutus

Nikon syntyi lähellä Nižni Novgorodia ja opiskeli luostarissa kotinsa lähellä. Hän meni naimisiin, valmistui papiksi ja muutti Moskovan seudulle. Hänelle ja hänen vaimolleen syntyi kolme lasta, jotka menehtyivät pieninä kulkutauteihin.
Elämä munkkina ja kirkon virkamiehenä

Lastensa kuoleman jälkeen Nikon joutui hengelliseen kriisiin ja vietti kaksitoista vuotta ensin erakkomunkkina ja myöhemmin luostarissa. Nuori tsaari Aleksei Mihailovitš mieltyi Nikoniin ja nimitti hänet Novospasskin luostarin johtajaksi. Siellä hän tutustui samanmielisten, samalta seudulta olevien munkkien piiriin, joka pyrki siivoamaan uskontoa roomalaiskatolisten vaikutuksesta ja palauttamaan sen lähemmäs alkukirkkoa. Tämän piirin tuella Nikonista tuli ensin metropoliitta ja vuonna 1652 Moskovan ja koko Venäjän patriarkka.
Nikon pyrki uudistamaan jumalanpalvelustekstejä ja poistamaan muotiin tulleita länsimaalaistyylisiä ikoneita. Hän muutti myös jumalanpalvelusjärjestystä. Vaikka muutokset olivat ulkoisia, ne kohtasivat suurta vastustusta. Lukutaidottomat papit protestoivat, kun heidän olisi pitänyt opetella uuden käsikirjan mukaiset tekstit. Vanhan jumalanpalvelusjärjestyksen puolustajia kutsutaan vanhauskoisiksi.
Ollessaan sotarintamalla Puolassa vuonna 1657 tsaari nimitti Nikonin sijaisekseen. Nikon oli valtansa huipulla. Hän kohtasi voimakasta vastustusta, joka liittyi enemmän maallisen ja hengellisen vallan valtataisteluun kuin uudistusten sisältöön. Tsaari Aleksein palattua Puolasta välit viilenivät. Nikon erosi virastaan ja ilmoitti vetäytyvänsä luostariin.
Viimeisinä vuosinaan Nikonin ja tsaariperheen välit paranivat. Aleksein seuraaja Fjodor III kutsui Nikonin takaisin Moskovaan, mutta tämä kuoli matkalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikon (patriarkka) Wikimedia Commonsissa
http://www.newadvent.org/cathen/11077b.htm
Nuoslampi

| Nuoslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°33′24″N, 26°37′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  Koivuinenoja Haarajokeen 
Järvinumero:  14.913.1.048
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,5 m  
Pituus:  610 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,677 km  
Pinta-ala:  8,019 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNuoslampi 
Nuoslampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Noittin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 610 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,5 metriä mpy.
Oliver James

Oliver James (Oliver James Hudson; 1. kesäkuuta 1980) on englantilainen muusikko, laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Mistä tytöt tykkää (What A Girl Wants, 2003) ja Kesän sävelet (Raise your voice, 2004).
Ura ja elämä

Jamesin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2002 televisioon tehdyssä lyhytelokuvassa, jossa hän näytteli Deania. Mistä tytöt tykkää -teinikomediassa James tähditti Ian Wallacen roolin ja mukana elokuvassa nähtiin myös Amanda Bynes, Kelly Preston ja Colin Firth. Elokuvan ohjasi Dennie Gordon. Kesän sävelet -draamaelokuvassa, jossa pääosaa näytteli Hilary Duff, hän sai yhden merkittävimmistä rooleista Jay Corganina, ja ponnahti näiden kahden elokuvan myötä julkisuuteen.
James liittyi vuonna 2002 Simon Fullerin tuottamaan poikabändiin. Hän kuitenkin lopetti yhtyeen pian liityttyään Mistä tytöt tykkää -elokuvan näyttelijäkaartiin. Kitaraa James oppi soittamaan kyseisen elokuvan myötä ja hän lauloi elokuvan soundtrackille kappaleet "Long time coming", "Half-life" ja "Greatest Story Ever Told".
Vuonna 2003 James muutti Los Angelesiin Yhdysvaltoihin.
James on myös ollut mukana elokuvassa Without a paddle: Nature´s calling vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Myspace
Mordor

Mordorin tunnus: Punainen Silmä mustalla taustalla.
Mordor on paikka J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailma Keski-Maassa.
Nimi

Nimellä Mordor on itse asiassa kaksi merkitystä: Musta Maa sindariksi ja Varjon Maa quenyaksi. Alku mor merkitsee "mustaa" tai "varjoa". Dor merkitsee maata. Quenyaksi "mordo" tarkoittaa varjoa. Mor nähdään myös esimerkiksi Moriassa ("Musta kuilu") ja dor esimerkiksi Gondorissa ("Kivimaa") ja Doriathissa ("Aidattu maa").
Maantiede > Sijainti ja rajanaapurit

Mordor sijaitsi Anduin-joen itäpuolella. Sen rajanaapurit olivat Gondor lännessä, Rhûn pohjoisessa, Harad etelässä ja Khand idässä. Anduinin ja Mordorin välissä oli Ithilienin maakunta, joka kuului Gondorille.