stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oyashio (1938)
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Kagerō-luokan hävittäjät (englanniksi)
CombinedFleet.com: Oyashion historia (englanniksi)
Kagerō-luokan hävittäjä
Revolution

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Revolution voi tarkoittaa useita eri asioita:
Musiikkiteoksia ja yhtyeitä

The Revolution, musiikkiartisti Princen alkuperäinen live-yhtye 1980-luvulla
Of a Revolution, yhtye
Revolutions, Jean-Michel Jarren albumi
Revolution, Slaughterin albumi
Revolution, YFridayn albumi
”Revolution”, The Beatlesin kappale
”Revolution”, Jars of Clayn kappale albumilla The Eleventh Hour
”Revolution”, The Veronicas -yhtyeen kappale
Elokuva ja televisio

Revolution, Peter Greenawayn kahdeksanminuuttinen lyhytelokuva vuodelta 1967
Revolution, Jack O’Connellin ohjaama dokumentti San Franciscosta vuodelta 1968
Révolution, ranskalaisen José Bénazérafin ohjaama pornografinen elokuva vuodelta 1985
Revolution, Hugh Hudsonin ohjaama elokuva vuodelta 1985
Revolution OS, vuonna 2001 julkaistu dokumentti Linuxista ja vapaista ohjelmistoista
The Matrix Revolutions, kolmas ja viimeinen Matrix-sarjan elokuva vuodelta 2003
Revolution, Fulton Hawkin ohjaama elokuva vuodelta 2004
Revolution, yhdysvaltalainen tieteis-/draamasarja vuodelta 2012
Yhtiöitä ja tuotteita

Revolution, moottorimalli Harley-Davidsonin VRSC-sarjan moottoripyörissä
Revolution, yhdysvaltalaisen Revolutionary Communist Party -puolueen julkaisema sanomalehti
The Revolution, vuosina 1868–1972 julkaistu, naisten oikeuksia puolustanut yhdysvaltalainen sanomalehti
RevVolution, musiikkilehti
Wii, koodinimeltään ”Nintendo Revolution”, Nintendon pelikonsoli
Runtime Revolution, ohjelmistokehitysympäristö
Revolution Software, brittiläinen videopeliyritys
Revolution Studios, Sony Picturesin studioyhteistyökumppani
Revolution, eläinten loisten hoitoon tarkoitettu lääke
Ryhmiä

Revolution, kansainvälinen poliittinen ryhmä
New England Revolution, Major League Soccer -liigassa pelaava yhdysvaltalainen jalkapalloseura
Revolution, Yhdysvaltojen australialaisen jalkapallon maajoukkue
The Revolution, entinen World Championship Wrestlingin talli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Revolution”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Revolution Calling

| ”Revolution Calling” Queensrÿche |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Operation: Mindcrime
 Äänitetty : 1987–1988
 Julkaistu: 3. toukokuuta 1988
 Tekijä(t): Geoff Tate Michael Wilton
 Tuottaja(t): Peter Collins
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock, progressiivinen metalli
 Kesto: 04.42
 Levy-yhtiö: EMI
Queensrÿchen muut singlet
| ”Eyes of a Stranger” 1988 | ”Revolution Calling” 1988 | ”I Don’t Believe in Love” 1989 |
Revolution Calling on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen kappale, joka julkaistiin promosinglenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Operation: Mindcrime vuonna 1988. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja Geoff Tate ja kitaristi Michael Wilton.
”Revolution Calling” on Operation: Mindcrime -konseptialbumin kolmas kappale. Sitä edeltää albumilla lyhyehkö instrumentaali ”Anarchy-X”, joka toimii ikään kuin introna ”Revolution Callingille”. Kappaleen tarinassa päähenkilö Nikki muistaa kuinka heroiiniaddiktina hän turhautui ympäröivään korruptoituneeseen ja epätasa-arvoiseen yhteiskuntaan, ja hänet manipuloitiin liittymään oletettavasti salaiseen vallankumoukselliseen organisaatioon. Kappaleen sanoitukset käsittelevät muun muassa poliitikkoja, mediaa, korruptiota ja taloutta.
Kappaleen musiikkivideo sisältyi syyskuussa 1989 julkaistulle Video: Mindcrime -tallenteelle.
Kokoonpano

Geoff Tate – laulu
Chris DeGarmo – kitara, taustalaulu
Michael Wilton – kitara
Eddie Jackson – basso, taustalaulu
Scott Rockenfield – rummut, lyömäsoittimet
Peter Collins – tuottaja
James Barton – äänitekniikka, miksaus
Paul Northfield – äänitekniikka
Jim Campbell – äänitekniikan avustaja
Paul Milner – äänitekniikan avustaja
Glen Robinson – äänitekniikan avustaja
Ronald Prent – miksauksen avustaja
Bob Ludwig – masterointi
Aiheesta muualla

Kappaleen sanoitukset Genius-sivustolla
Revolution Radio

| Revolution Radio Green Day |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. lokakuuta 2016
 Tuottaja(t): Green Day
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 44.29
 Levy-yhtiö: Reprise
Listasijoitukset
  1.  5.
Green Dayn muut julkaisut
| Demolicious 2014 | Revolution Radio 2016 | Father of All Motherfuckers 2020 |
Singlet albumilta Revolution Radio
 ”Bang Bang” Julkaistu: 11. elokuuta 2016  ”Still Breathing” Julkaistu: 12. marraskuuta 2016  ”Ordinary World” Julkaistu: 8. tammikuuta 2017
Revolution Radio on Green Dayn kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2016. Albumi on Green Dayn itsetuottama. Elokuun alussa 2016 yhtyeen laulaja Billie Joe Armstrong vahvisti Twitter-tilillään, että albumin ensimmäinen single "Bang Bang" julkaistaan 11. elokuuta 2016. 11. elokuuta julkaistiin myös tiedot albumista kuten kansikuva, nimi, julkaisupäivä ja kappalelista. 9. syyskuuta 2016 albumilta julkaistiin toinen single "Revolution Radio", joka on albumin nimikkokappale. 23. syyskuuta 2016 albumilta julkaistiin kolmas single "Still Breathing". Tähän asti kaikista singleistä on julkaistu lyriikkavideot yhtyeen sosiaalisessa mediassa.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 5.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Somewhere Now | 4.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Bang Bang | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Revolution Radio | 3.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Say Goodbye | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Outlaws | 5.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Bouncing Off the Wall | 2.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Still Breathing | 3.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Youngblood | 2.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Too Dumb to Die | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Troubled Times | 3.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Forever Now | 9.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Ordinary World | 3.00 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 44.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanin bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Letterbomb (live at the Cricket Wireless Amphitheatre, Chula Vista, California; September 2, 2010) | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 49.03 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Allmusic:
Kaaoszine: 4+/10
Metacritic: 72/100
Rolling Stone:
Paulino Reale Chirina

Paulino Reale Chirina (25. tammikuuta 1924 Canicattini Bagni – 29. maaliskuuta 2012) oli italialaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mendozan hiippakuntaan Argentiinaan 5. joulukuuta 1948 ja nimitettiin Venado Tuerton hiippakunnan piispaksi 19. kesäkuuta 1989. Hänet asetettiin virkaansa 17. syyskuuta. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Raúl Francisco Primatesta, jota avustivat Cándido Genaro Rubiolo ja Ubaldo Calabresi.
Reale Chirina jäi eläkkeelle 16. joulukuuta 2000.
Oskar Svärd

Oskar Svärd (kuvassa takana) ja Jerry Ahrlin Vasaloppetissa 2007
Oskar Svärd (s. 19. syyskuuta 1976 Tvärred, Ulricehamn) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Vålådalens SK -seuraa.
Svärd on voittanut Vasaloppet-hiihtotapahtuman vuosina 2003, 2005 ja 2007. Kaudella 2005–2006 Vasaloppet kuului maailmancupiin, silloin Svärd sijoittui viidenneksi. Maailmancupissa hän on ollut pisteillä lisäksi sprinttikilpailussa Tukholmassa helmikuussa 2004, sijoitus 28. Saman vuoden marraskuussa hän hiihti toisen osuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi maailmancupin viestissä Jällivaarassa.
Svärd on voittanut FIS:n maratoncupin kilpailuista Vasaloppetin lisäksi Tšekissä käytävän Jizerska padesatka -kilpailun vuosina 2003 ja 2004. Maratoncupin osakilpailuissa hän on sijoittunut kärkikolmikkoon kaikkiaan kymmenen kertaa. Kokonaiskilpailussa hän on ollut parhaimmillaan neljäs kausilla 2002–2003 ja 2006–2007.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Paul Vixie

| Paul Vixie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1963 
Muut tiedot
Merkittävät teokset: BIND
Paul Vixie on Internet-protokollien ja Unix-järjestelmien suunnittelija ja ohjelmistoarkkitehti, joka aloitti uransa 1980-luvulla. Hän on laatinut yli tusinan RFC:ita ja useita Unix-ohjelmia, joista merkittävämmät ovat SENDS, proxynet, rtty ja Vixie cron. Hän on useiden ICANN:n työryhmien jäsen.
Työskennellessään DECillä 1998 hän oli BIND-ohjelmiston pääasiallinen ylläpitäjä ja kehittäjä sen versiosta 4.9 lähtien. Hän oli ohjelman pääasiallinen kehittäjä versioon 8 asti.
Vixie perusti 1994 lähdettyään DECiltä UUNETin rahoituksella Internet Software Consortiumin Rick Adamsin ja Carl Malamudin kanssa tukemaan BINDiä ja kehittämään Internetin ohjelmistoa. Sen ohjelmistoihin kuuluvat BIND, DHCP ja INN. Internet Software Consortiumin toiminnot siirtyivät tammikuussa 2004 Internet Systems Consortiumille. ISC pitää yllä Internetin F-juurinimipalvelinta.
Vuonna 1995 Vixie oli perustamassa Internetin liikenteenvälityspiste PAIXia (Palo Alto Internet Exchange), joka myytiin 1999 AboveNetille, joka nimesi Vixien teknologiajohtajakseen. Vixie oli 1998 mukana perustamassa MAPSia (Mail Abuse Prevention System).
Vixie kirjoitti Frederick Avolion kanssa kirjan "Sendmail: Theory and Practice" (Digital Press, 1995).
Humoristisesti Vixie on nimetty suurimmasta määrästä CERT-hälytyksiä vastuussa olevaksi henkilöksi. ("most CERT advisories due to a single author").
Aiheesta muualla

Paul Vixie President, Internet Systems Consortium, Inc.
Haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) -- O'Reilly Network (englanniksi)
Lainaus

The Internet is sort of the cockroach of the modern age. It survives.
Paulino do Livramento Évora

Paulino do Livramento Évora (22. kesäkuuta 1931 Praia – 16. kesäkuuta 2019) oli kapverdeläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 16. joulukuuta 1962 ja nimitettiin Santiago de Cabo Verden hiippakunnan johtoon 21. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo André Muaca, jota avustivat Francisco Esteves Dias ja Zacarias Kamwenho.
Évora jäi eläkkeelle 22. heinäkuuta 2009.
Paulius Antanas Baltakis

Paulius Antanas Baltakis (1. tammikuuta 1925 – 17. toukokuuta 2019) oli liettualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 24. elokuuta 1952 ja nimitettiin Egaran titulaaripiispaksi 1. kesäkuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Laghi, jota avustivat Edward Cornelius O'Leary ja Vincentas Brizgys.
Baltakis syntyi 11-lapsiseen perheeseen. Vuonna 1944 hän joutui saksalaisten pidättämäksi. 1940–1950-luvuilla hän työskenteli Suomessa ja Norjassa ja opiskeli Belgiassa; 1950-luvulta alkaen hän työskenteli Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän sai vuonna 1994 Gediminaksen ritarikunnan suurristin.
Käännös suomeksi
Riski (sukunimi)

Riski on suomenkielinen sukunimi. Riski-nimisiä henkilöitä:
Jarmo Riski, maastohiihtovalmentaja
Leo Riski (s. 1951), diplomaatti ja toimittaja
Pete Riski (s. 1974), musiikkivideo- ja mainoselokuvaohjaaja
Riku Riski (s. 1989), jalkapallohyökkääjä
Roope Riski (s. 1991), jalkapallohyökkääjä
Seppo Riski (s. 1943), työmarkkinajärjestöjohtaja
Taisto Riski (s. 1947), ekonomi, yritysjohtaja, kauppaneuvos
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Riski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oskar Toppelius

Oskar August Toppelius (31. tammikuuta 1828 Oulu – 30. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjallisuudentutkija.
Toppeliuksen vanhemmat olivat Oulun kaupunginlääkäri, professori Gustaf Toppelius (1786–1864) ja Maria Calamnius. Hänen isoisänsä oli kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius. Toppelius pääsi ylioppilaaksi vuonna 1843. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1850 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1857. Hän toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1861–1869 ja Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1867–1869. Viimeksi Toppelius oli Vaasan lukion ja myöhemmin lyseon kreikan kielen lehtori 1869–1892.
Toppelius oli innokas teatterin harrastaja ja hän toimi muun muassa teatterikriitikkona. Hän oli lisäksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran runoustoimikunnan jäsen 1865−1870 sekä 1897−1902.
Toppelius, joka kuoli naimattomana, testamenttasi suurimman osan omaisuudestaan Pohjois-Suomen kouluille, varsinkin suomenkielisille.
Teoksia

Ludvig Holbergs komedier, väitöskirja. 1856
Folkvisorna om marsk Stig, väitöskirja. 1861
Achilleus i 9. sången af Iliaden. 1867
Toppeliuksen kirjoittamaa viisinäytöksistä Konungens läkäre -huvinäytelmää, jota esitettiin Helsingissä ja Tukholmassa, ei koskaan painettu.
Pakubuwono IX

Pakubuwono IX (1830–1893) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1861 kuolemaansa saakka.
Pakubuwono IX:n isä oli sulttaani Pakubuwono VI, joka karkotettiin Ambonille vuonna 1830. Pakubuwono IX syntyi hieman tämän jälkeen Surakartassa, jonne hänen äitinsä oli jäänyt.
Surakartan ensimmäisen rautatieaseman rakennustyöt aloitettiin Pakubuwono IX:n valtakaudella 1866 hänen annettuaan Alankomaiden Itä-Intian rautatieyhtiölle luvan rakentaa sulttaanikunnan maille. Samana vuonna syntyi myös hänen poikansa ja perijänsä Pakubuwono X.
Pakubuwono IX:ttä pidettiin luonteeltaan eksentrikkona ja eristäytyvänä. Hän rakennutti käyttöönsä noin viiden kilometrin päähän Surakartasta Langenharjan kylään oman lepopaikkansa (pesanggrahan), missä pyrki kohtaamaan myyttisen Nyai Roro Kidulin jumalatarhahmon, joka perinteisesti oli sulttaanin aviopuoliso toisesta maailmasta.
Paku

| Paku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Piraijat Serrasalmidae
Suku::  Piaractus
Laji::  brachypomus
Kaksiosainen nimi
 Piaractus brachypomus  (Cuvier, 1818) 
Synonyymit
 Colossoma bidens (Spix & Agassiz, 1829)  Colossoma brachypomum  Myletes paco Humboldt, 1821 
Katso myös
   Paku Wikispeciesissä   Paku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paku eli punapaku (Piaractus brachypomus) on Amazonin ja Orinocon vesistöalueilla elävä eteläamerikkalainen piraijoiden sukuinen kala. Se voi kasvaa 80 senttimetriä pitkäksi ja 25 kilogramman painoiseksi.
Paku on kaikkiruokainen ja syö etenkin veteen pudonneita hedelmiä ja pähkinöitä. Kotiseudullaan sitä käytetään ruokakalana. Se on suosittu akvaariokala Yhdysvalloissa, ja tämän myötä se on joutunut vieraslajina siellä monin paikoin luonnonvesiin.
Rynnäkkötykkiprikaati 303

| Rynnäkkötykkiprikaati 303 |
| --- | --- |
 Prikaatin StuG III Lappeenrannassa
Toiminnassa:  23.10.1943-1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  Heer
Aselajit:  Tykistö
Koko:  Prikaati
Sodat ja taistelut:  Talin–Ihantalan taistelu
Rynnäkkötykkiprikaati 303 (saks. Sturmgeschütz-Brigade 303) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen rynnäkkötykkiyksikkö, joka perustettiin 23. lokakuuta 1943. Se taisteli vuoden 1944 alussa itärintaman pohjoissektorilla Pihkovan ja Narvan alueilla. Kesä-heinäkuussa 1944 osallistui Suomen jatkosodassa Ihantalan taisteluun Karjalankannaksella.
Rynnäkkötykkiprikaati Suomessa

Puna-armeijan hyökkäyksen alettua 9. kesäkuuta 1944 marsalkka Mannerheim pyysi Saksalta lisäapua. Adolf Hitler lähetti Lento-osasto Kuhlmeyn ja Rynnäkkötykkiprikaati 303:n Virosta Suomeen.
Ensimmäiset osat rynnäkkötykkiprikaatia saapuivat Helsinkiin 22. kesäkuuta. Siirtoa hankaloitti yhtenä aluksena prikaatia kuljettaneen M/S Marsk Stig:n uppoaminen venäläispommituksen seurauksena Helsingin satamassa, jolloin joukko prikaatin ajoneuvoista painui laivan mukana. Prikaati siirtyi rautatiekuljetuksella Lappeenrantaan 23.-24. kesäkuuta. Siirto vaati kaikkiaan 260 rautatievaunua. Prikaati sijoittui Lappeenrannasta edelleen Joutsenon alueelle, jossa prikaatin tukialue Karjalankannaksen taistelujen aikaan sijaitsi. Yksikön vahvuus Suomessa on arvioitu olleen 300-400 miestä. Rynnäkkötykkejä oli 30-35 kappaletta, joista osa rynnäkköhaupitseja.
Rynnäkkötykkiprikaati osallistui Tali-Ihantalan taisteluihin, joissa se menetti kaksi panssarivaunuistaan. Jälkikäteen esitetyissä arvioissa on todettu, että suomalaiset käyttivät joukkoja umpimetsässä jalkaväen tukena, joka ei ollut tehokkain tapa yksikön käytölle. Suomalaisten puutteellinen saksankielen taito myös hankaloitti yhteistoimintaa.
Taistelujen laannuttua prikaati oli Joutsenon alueella aina Jatkosodan aselepoon asti. Prikaati laivattiin Helsingistä takaisin Viroon 9. syyskuuta 1944. Sen jälkeen se osallistui itärintaman taisteluihin 1944-1945.
Lappeenrannan Joutsenoon on pystytetty muistomerkki Saksan Wehrmachtin 303. rynnäkkötykkiprikaatille. Muistomerkin paljastustilaisuus oli 16. kesäkuuta 2017. Muistomerkkikiveen kiinnitetyssä laatassa lukee "Tällä alueella sijaitsi saksalaisen 303. rynnäkkötykkiprikaatin tukialue, sen osallistuessa suomalaisten rinnalla puna-armeijan suurhyökkäyksen torjuntaan Karjalan Kannaksella 1944".
Pamela Jelimo

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pamela Jelimo |  Pamela Jelimo |  Pamela Jelimo |  |
Maa:   Kenia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | 800 m |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 800 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 2012 | 800 m |  |
Pamela Jelimo (s. 5. joulukuuta 1989) on kenialainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja.
Pikajuoksussa kilpaillut Jelimo voitti 2007 alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 400 metrin juoksussa ja sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi. Hän siirtyi 800 metrille kaudeksi 2008. Keväällä 2008 hän voitti Afrikan-mestaruuden 800 metrillä ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. 24. toukokuuta 2008 hän juoksi Hengelossa 800 metrillä uuden nuorten maailmanennätyksen ja Kenian ennätyksen 1.55,76. 1. kesäkuuta 2008 hän paransi Berliinin Kultaisen liigan osakilpailussa ennätyksiään ja juoksi ajan 1.54,99, joka oli tuolloin kautta aikojen kuudenneksi paras aika ja uusi Afrikan ennätys. 18. heinäkuuta 2008 Kultaisen liigan osakilpailussa Pariisissa hän paransi ennätystään kaksi sadasosaa juosten ajan 1.54,97 Pekingin olympialaisissa 2008 Jelimo voitti olympiakultaa ensimmäisenä kenialaisnaisena. Hän paransi omaa ja nuorten maailmanennätystään aikaan 1.54,87. Zürichin kultaisen liigan osakilpailussa 29. elokuuta 2008 hän juoksi kautta aikain kolmanneksi parhaan ajan 1.54,01. Ennen kultaisen liigan viimeistä osakilpailua Brysselissä, hän oli korkeushyppääjä Blanka Vlašićin ohella ainoana kiinni pääpalkinnossa. Vlašić jäi Brysselissä lajissaan toiseksi, mutta Jelimo voitti lajinsa ja oli ainoa kaikissa kuudessa osakilpailussa lajinsa voittanut urheilija. Saavutuksestaan hän tienasi miljoonan Yhdysvaltain dollarin potin. Hän voitti myös IAAF:n yleisurheilufinaalin. Jelimo voitti vuonna 2008 kaikki juoksemansa 800 metrin kilpailut ja alitti kaksi minuuttia 12 kertaa.
Vuosina 2009–2011 Jelimo ei menestynyt yhtä hyvin. Vuonna 2009 hän alitti kaksi minuuttia kahdesti ja vuosina 2010–2011 ei kertaakaan. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän keskeytti välierissä. Vuonna 2012 hän voitti Istanbulissa sisäratojen maailmanmestaruuden ajalla 1.58,83 ja paransi hallikauden aikana kahdesti sisäratojen Kenian ennätystä 800 metrillä. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssisijalle kun alkuperäinen voittaja Marija Savinova hylättiin dopingin takia.
Jelimo avioitui marraskuussa 2008 Peter Kiprotich Murrayn kanssa.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 m: 52,14 (2012)
800 m: 1.54,01 (2008)
800 m: 1.58,83 (2012)
Aiheesta muualla

Pamela Jelimo Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Naisten 800 metrin juoksun olympiavoittajat
Red Bull Air Race World Championship -kausi 2018

Red Bull Air Race World Championship -kausi 2018 oli Red Bull Air Race World Championship -sarjan 13. kausi. Kauden kahdeksasta kilpailusta ensimmäinen järjestettiin Abu Dhabissa 2.–3. helmikuuta. Kauden päätti Fort Worthin osakilpailu 17.–18. marraskuuta.
Mestaruuden voitti tšekkiläinen Martin Šonka, jolle mestaruus oli uran ensimmäinen. Mestaruus ratkesi vasta kauden viimeisessä kilpailussa, jossa Šonka oli vuorossa viimeisenä ja voitti. Challenger Classin mestaruuden voitti puolalainen Luke Czepiela.
Lentäjät ja lentokoneet > Master Class

| Nro | Lentäjä | Lentokone | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 |  Cristian Bolton | Zivko Edge 540 V2 | Kaikki |
| 8 |  Martin Šonka | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 10 |  Kirby Chambliss | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 11 |  Mikaël Brageot | MX Aircraft MXS | Kaikki |
| 12 |  François Le Vot | Zivko Edge 540 V2 | Kaikki |
| 18 |  Petr Kopfstein | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 21 |  Matthias Dolderer | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 24 |  Ben Murphy | Zivko Edge 540 V2 | Kaikki |
| 26 |  Juan Velarde | Zivko Edge 540 V2 | Kaikki |
| 27 |  Nicolas Ivanoff | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 31 |  Yoshihide Muroya | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 84 |  Pete McLeod | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 95 |  Matt Hall | Zivko Edge 540 V3 | Kaikki |
| 99 |  Michael Goulian | Zivko Edge 540 V2 | Kaikki |
Lentäjät ja lentokoneet > Challenger Class

Challenger Classissa kaikilla lentäjillä oli käytössään Zivko Edge 540 V2.
| Nro | Lentäjä | Kilpailut |
| --- | --- | --- |
| 6 |  Luke Czepiela | 1, 3–4, 6, 8 |
| 7 |  Kenny Chiang | 3–8 |
| 15 |  Baptiste Vignes | 2–3, 5–8 |
| 17 |  Daniel Ryfa | 1–2, 5–6, 8 |
| 32 |  Dario Costa | 1–2, 4, 6–7 |
| 33 |  Mélanie Astles | 2–4, 6 |
| 48 |  Kevin Coleman | 1, 4–5, 7–8 |
| 62 |  Florian Bergér | 1, 3, 7–8 |
| 77 |  Patrick Davidson | 1–2, 4–5, 7 |
| 78 |  Daniel Genevey | 1–3, 5, 7 |
Kilpailukalenteri

Kausi alkoi 2.–3. helmikuuta Abu Dhabin osakilpailulla. Sitä seurasivat kilpailut Cannesissa, Chibassa, Budapestissä, Kazanissa, Wiener Neustadtissa ja Indianapoliksessa. Kauden päätöskilpailu oli alun perin tarkoitus järjestää Aasiassa, mutta se siirrettiin Fort Worthiin, jossa kausi päättyi 17.–18. marraskuuta.
| Nro | Maa | Sijainti | Päivämäärä | Aika-ajon nopein | Voittaja | Voittajan lentokone | Challenger-voittaja | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdistyneet arabiemiraatit | Abu Dhabi | 2.–3. helmikuuta |  Matthias Dolderer |  Michael Goulian | Zivko Edge 540 V2 |  Florian Bergér | Raportti |
| 2 |  Ranska | Cannes | 21.–22. huhtikuuta |  Michael Goulian |  Matt Hall | Zivko Edge 540 V3 |  Daniel Ryfa | Raportti |
| 3 |  Japani | Makuhari, Chiba | 26.–27. toukokuuta |  Michael Goulian |  Matt Hall | Zivko Edge 540 V3 | ei kilpailtu | Raportti |
| 4 |  Unkari | Budapest | 23.–24. kesäkuuta |  Martin Šonka |  Martin Šonka | Zivko Edge 540 V3 |  Luke Czepiela | Raportti |
| 5 |  Venäjä | Kazan, Tatarstan | 25.–26. elokuuta |  Matthias Dolderer |  Martin Šonka | Zivko Edge 540 V3 |  Kevin Coleman | Raportti |
| 6 |  Itävalta | Wiener Neustadt | 15.–16. syyskuuta |  Yoshihde Muroya |  Martin Šonka | Zivko Edge 540 V3 |  Kenny Chiang (1.)  Kenny Chiang (2.) | Raportti |
| 7 |  Yhdysvallat | Indianapolis Motor Speedway, Indiana | 6.–7. lokakuuta |  Martin Šonka |  Michael Goulian | Zivko Edge 540 V2 |  Florian Bergér | Raportti |
| 8 |  Yhdysvallat | Texas Motor Speedway, Fort Worth | 17.–18. marraskuuta |  Matthias Dolderer |  Martin Šonka | Zivko Edge 540 V3 |  Luke Czepiela | Raportti |