Ajoneuvon vaihtoehtoiset polttoaineet
Sähkö

Sähkön käyttö autojen voimanlähteenä ulottuu kauemmaksi historiaan kuin nestemäisten polttoaineiden. Ensimmäiset sähköautot valmistettiin 1830-luvulla, mutta ne yleistyivät vasta 1880-luvulla. 1920-luvulle asti sähköautot olivat suositumpia, kuin vuonna 1885 kehitetty polttomoottoriauto.
Helsingin palolaitos otti vuonna 1909 käyttöön Suomen ensimmäisen sähköauton. Sähköinen paloauto oli käytössä 1920-luvun taitteeseen asti. Sähköautot alkoivat menettää suosiotaan polttomoottoreille kasvavan öljyteollisuuden ja halvan polttoaineen myötä.
Tyypillisessä sähköautossa sähkö varastoidaan akkuihin, jotka ladataan yleisestä sähköverkosta. Akuilta sähkömoottorille siirtyvää tehoa hallitaan nopeudensäätöpolkimella ja sähkömoottori pyörittää vetoakselien välityksellä pyöriä tai sähkömoottorit voidaan integroida pyörien sisään. Sähköautoissa ei tarvita vaihdelaatikkoa, koska tyypillisissä sähkömoottoreissa on tarpeeksi vääntöä kierrosalueen alusta alkaen. Sen sijaan sähköautoissa on ajosuunnanvalitsin, jossa on yleensä ainakin neljä asentoa: vapaa (N), normaali ajo (D), peruutus (R) ja pysäköinti (P).
Akkuun perustuva sähköauto on vuokaaviotasolla murskaavan yksinkertainen verrattuna polttomoottori- tai hybridiautoihin. Tästä on seurauksena se, että vikaantumisherkkyys on paljon pienempi kuin perinteisillä autoilla. Sen käyttö ei myöskään saastuta lainkaan, mikäli lataamiseen käytettävä sähkö tuotetaan saasteettomasti. Myös nykyaikaisilla kivihiilivoimaloilla tuotettu sähkö on ympäristöystävällisempää kuin auton bensiinimoottorin tuottama energia.
Kehittymätön akkuteknologia on toistaiseksi estänyt sähköautojen yleistymisen, vaikka kehitystä on toki vuosien varrella tapahtunut. 1990-puolivälillä tapahtui Kaliforniassa sähköautojen käytön voimakas lisääntyminen pakokaasujen vähentämiseen tähtäävän lainsäädännön voimalla. Tällöin useat autovalmistajat toivat markkinoille kaupunkiautoiksi sopivia malleja. Nämä autot vedettiin pois markkinoilta (ja kerättiin pois kuluttajilta), sen jälkeen kun Kalifornian ilmastolautakunta oli päättänyt luopua myytävien nollapäästö-autojen kiintiöistä.
Öljyn hinnan kallistuessa ennustetaan sähköautojen uutta tulemista. Akkutekniikka on kehittynyt 2000-luvulla ja aikaisemmasta alle 200 kilometrin säteestä päästään jopa 300–500 kilometrin säteeseen. Akkujen latausajat ovat myös lyhentyneet, uudemmilla akkuteknologioilla akut voidaan pikaladata jopa alle puolessa tunnissa noin kolmeen neljäsosaan täydestä latauksesta. Akkujen hinta on edelleen rajoittava tekijä: sähköautolle voidaan antaa joko hetkellisesti paljon suorituskykyä (katusportit) tai kohtuullisen pitkä ajomatka mutta maltillisilla tehoilla. Tyypillinen akuston latauksen energiamäärä on murto-osa bensiini- tai dieseltankillisen energiamäärästä.
Poliittisella tuella saataisiin sähköautoille latausmahdollisuudet julkisille paikoille, kuten tehtiin Turussa 1990-luvulla.[lähde? ] Ruotsissa ja Norjassa ekoautoja tuetaan maksuttomalla pysäköinnillä ja tietullittomuudella. Sähköauton käyttöönotto ei kuitenkaan ole riippuvainen julkisista latausasemista tai latauksen nopeudesta, sillä keskimääräisessä päivittäisessä ajossa nykyinen toimintasäde on jo täysin riittävä: kotona auton voi ladata yön yli ja työpäivän aikana työpaikan pistokkeesta. [lähde? ] Eräs ratkaisu rajattuun toimintasäteeseen on luoda akustoille standardi, jolloin akku voidaan pidemmillä matkoilla vaihtaa huoltoasemalla muutamassa minuutissa. Toisaalta vuoteen 2023 mennessä toimintamatkat ovat kehittyneet huimasti Nissan Leafin ensimmäiseen sukupolveen verrattuna, kotilataus taloyhtiöissä on yleistynyt, autojen pikalataustehot ovat nousseet ja julkisia DC-pikalatureita sekä suurteho-DC-latureita on niin paljon, että keskustelu toimintamatkasta on käytännössä menettänyt merkityksensä.[lähde? ]