Chrysler
Historia > K-korien aikakausi 1981–1992

Chryslerin ensimmäinen comeback rakentui autoille, joiden suunnittelu oli alkanut yhiön pimeimpinä vuosina, konkurssiuhan alla. Lee Iacoccan johtamana Chrysler uudisti tuotelinjansa täydellisesti, pysähtyen tämän jälkeen paikalleen. Näin yhtiö itse haali itselleen samantyyppisiä ongelmia, jotka olivat koitua sen kohtaloksi 1970-luvulla. Näennäisesti tyynen pinnan alla ongelmat alkoivat kasautua ja odottaa purkautumistaan.
Vuosi 1981 oli K-koristen autojen (Plymouth Reliant, Dodge Aries) ensimmäinen mallivuosi. Niiden vääntövoittoinen moottori oli ostajille tutunoloinen, etuvetoinen ja moderni paketti oli laadukkaan oloinen ja raikas. Kaikkiaan auto oli habitukseltaan hyvin amerikkalainen ja siksi ostajille luonnollisempi valinta kuin saman koko- ja hintaluokan tuontiautot.  LA 360 V8 -moottori pudotettiin pois henkilöautojen voimalinjastosta, samoin kuusisylinterinen rivimoottori. Chrysler Cordoba sai uuden, päivitetyn sisustan ja New Yorker siirtyi uuteen, aiempaa pienempään M-koriin. M-koria käytti myös Chrysler-brändin huippuversio Fifth Avenue. Yhtiö tuotti vielä tappiota ao. vuonna.
Vuonna 1982 markkinoille tuotiin K-korinen Chrysler LeBaron. Samana vuonna esiteltiin maailman ensimmäinen täysdigitaalinen autoradio, joka oli Chrysler-Huntsvillen ja National Semiconductor -yhtiön yhteishanke. Kanadan Ontariossa sijaitsevaa Windsor Assembly -tehdasta alettiin varustaa uuden ja vallankumouksellisen minivan/MPV -mallin valmistusta varten. Yhtiön kolmannen kvartaalin tulos oli positiivinen, ensimmäiseen kertaan viiteen vuoteen. Markkinaosuus Yhdysvalloissa kohosi kymmeneen prosenttiin.
Vuonna 1983 markkinoille tuotiin K-korista akseliväliä pidentämällä muokattu E-pohjalevy. Chrysler-brändin alla isompaa koria käyttivät New Yorker- ja E-sarjan mallit. Lee Iacoccan vaatimusten mukaisesti K-pohjalevylle perustuvien mallien määrää kasvatettiin. Chrysler-brändin mallistoon lisättiin Town & Country Convertible ja jatkettu limousine Chrysler Executive. Chrysler Defense, Inc. myydään General Dynamics -yhtiölle 239 miljoonan dollarin kauppahinnasta, tällä summalla Chrysler ostaa 12,5 prosentin osuuden ranskalaisesta PSA Peugeot Citroën -yhtiöstä. Chrysler Outboard myydään Bayliner Corporation -yhtiölle.
Vuonna 1984 yhtiö toi markkinoille uudet minivan-mallinsa, Plymouth Voyagerin ja Dodge Caravanin. K-koriin perustuneet mallit nousivat välittömästi suureen suosioon. Ne olivat ketterämpiä käsiteltäviä kuin full-size-vanit ja henkilöautomaisina ne kelpasivat esikaupunkilähiöiden ajokiksi. Ne tarjosivat suuremmat ja käytännöllisemmät tilat kuin perinteikkäät henkilöautojen station wagon -versiot, joiden markkinoita minivanit alkoivatkin syödä. Chrysler oli nyt tarjolla 2.2 R4 -moottorilla, mikäli optiolistalta valitsi turboahdetun verssion, sen mukana tuli myös polttoaineen sähköinen suihkutusjärjestelmä (EFI).
Vuonna 1985 markkinoille tuotiin mid-size-kokoluokan H-korinen LeBaron GTS sport-luxury -malli (Euroopassa Chrysler GTS). Chryslerin autoradiot olivat saaneet jo vuotta aiemmin digitaalisen kellon sekä -asemahaun. Nyt äänentoiston huippua edusti taajuuskorjaimella varustettu  Ultimate Sound System. 2.2 R4 -turbomoottorit saivat tietokoneohjatun ahtopaineentarkkailujärjestelmän.
Vuonna 1986 alkoi yhteistyö, jonka perusteella American Motors Corporation (AMC) aloitti Chrysler Fifth Avenue-, Dodge Diplomat- ja Plymouth Gran Fury -mallien valmistuksen yhtiön Kenoshan tehtaalla. J-pohjalevylle toteutettu LeBaron esitellään. Dodge/Plymouth Conquest siirtyy Chrysler Conquest -nimen alla myytäväksi malliksi ja samalla se syrjäyttää markkinoilla Chrysler Laserin. Huntsvillen tehtaan automotive- ja sotilaselektroniikkatuotantoa laajennettiin.
Vuonna 1987 Lee Iacocca teki "pöydän alla" Renaultille ostotarjouksen sen omistamista AMC:n osakkeista. Sopimus saatiin viimeisteltyä elokuun lopulla. Chrysler osti lisäksi avoimilta markkinoilta 2%:n osuuden yhtiön osakkeista, jonka jälkeen yhtiöllä oli AMC:n omistuksessa määräenemmistö. Kauppa maksoi Chryslerille noin 1,1 miljardia dollaria. Kaupan tärkeimpiä anteja Chryslerille oli Jeep-brändin siirtyminen yhtiön omistukseen. Chrysler-rivineloset saivat polttoaineensuihkutusjärjestelmän. Ahdettujen moottoreiden Turbo I -sukupolvi tuotiin markkinoille.
Vuonna 1988 yhtiön siviili- ja sotilaselektroniikka-divisioonasta muodostettiin Pentastar Electronics, Inc (PEI) -yhtiö. Uusi C-pohjalevylle valmistettu Chrysler New Yorker tuotiin markkinoille. Malli oli ulkoapäin perinteikkään edustavan näköinen, mutta sisätilojen materiaaleissa oli käytetty edullisia ja vähemmän laadukkaita materiaaleja. Malli myi silti kohtuullisen hyvin etenkin iäkkäämmän ostajakunnan parissa. Chrysler alkoi tarjoamaan aikansa huippulaatuisia Infinity-stereojärjestelmiä autojensa optiovarusteina. Neliportainen automaattivaihteisto (periaatteessa ylivaihteella varustettu TorqueFlite) korvasi kolmiportaisen.
Vuonna 1989 turbo-, standard- ja 2.5 -moottorit saivat uuden, vahvemman peruslohkon. Markkinoille esiteltiin 2.2 Turbo IV VNT (variable nozzle turbo) -moottori, joka edusti pitkään lajinsa kehityksen huippua. Samana vuonna debyyttinsä tehnyt neliportainen Ultradrive-automaatti taasen romutti Chryslerin maineen pomminvarmojen voimansiirtolaitteiden valmistajana. Suurimpana syynä Ultradriven alkupään versioiden ongelmiin olivat kuitenkin käyttäjävirheet (vääränlaisen öljyn käyttö) sekä tietämättömyys auton "nilkuta kotiin" -moodista.
Vuonna 1990 esiteltiin Chrysler 3.3 -moottori, joka on yhtiön toinen omaa suunnittelua oleva V6-moottori. Yhtiön henkilöautoihin vakiovarusteisiin lisättiin asteittain kuljettajan turvatyyny. Kalleimmat mallit saivat neljän pyörän lukkiutumattoman jarrujärjestelmän. Konsernin kaikki merkit ja mallit saivat vakionopeudensäätimen ja Kanadassa otettiin käyttöön DRL (Daytime running lamps) eli päiväajovalot.
Vuonna 1991 yhtiö piti hallussaan minivan-luokan kahta kärkisijaa. Mallivuodelle 1991 markkinoille tuotiin toisen sukupolven edustajat.
Vuonna 1992 Lee Iacocca siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Tässä toimessa hän työskenteli vuoden loppuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Chryslerin liikevoitto oli 723 miljoonaa USD, liikevaihdon ollessa 37 miljardia. Yhtiö myi 2,2 miljoonaa ajoneuvoa 80 maassa, 8000:n edustuspisteen kautta. Autotehtaita yhtiöllä oli 13, voimansiirtokomponentteja valmistavia tehtaita 10, kolme peltiosia prässännyttä laitosta, 21 komponenttitehdasta ja 123 000 työntekijää. Luvut ovat joulukuulta 1991 ja sisältävät myös tytäryhtiöt. Chrysler myi enemmän minivaneja kuin kaikki muut sen kilpailijat yhteensä. Yhtiö perusti Steyr-Daimler-Puch -yhtiön kanssa yhteisyrityksen, jonka Itävaltaan perustettu tehdas valmisti Euroopan markkinoille 25 000 minivania vuodessa. Tämä oli noin viidennes Euroopan tila-automarkkinoista. Chrysler myi osuutensa Pohjois-Amerikassa toimineesta Diamond-Star Motors -yhtiöstä yhteisyrityksen toiselle osapuolelle, Mitsubishi Motorsille.