stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vehkajärvi (järvi Kangasalla)
Vesistösuhteet

Järven vesialue ja ympäristö jaetaan hallinnollisesti puoliksi kahden vesistöalueen kesken. Järven läntinen puoli ja sen valuma-alue sijoitetaan Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) järvi kuuluu. Raja valuma-alueen länsiosan ja itäosanosan välillä alkaa kaakossa Ylvirran lahdesta ja se nousee pohjoiseen ylittäen Ison Salonsaaren ja seuraten Vehkajokea Lummenneen. Järven valuma-alueen itäosa jää siten Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueeseen (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) järven itäosa kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä mpy.
Vehkajärvi saa suurimman osan vedestänsä Lummennesta (1 796 ha) Vehkajokea myöten sekä omalta valuma-alueelta. Järveen laskee suoraan tai välillisesti 18 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Järven eteläosiin laskee Uurajärvi (197 ha) Uurasojaa myöten. Laskupaikan viereen laskee myös Mertajärven (11 ha), Vähä Mustijärven (3 ha) ja Iso Mustijärven (9 ha) yhteinen laskuoja. Yksinäiset järvet Karijärvi (3 ha), Taustianjärvi (3 ha), Vilijärvi (6 ha) ja Kailajärvi (4 ha) laskevat järveen omia ojia myöten. Järven eteläpäässä samanlainen järvi on Kyynäröjärvi (29 ha). Vehkajärven pohjoisosassa on runsaammin järviä. Pappistenlahden rantaan laske Pappistenoja, joka on Yli-Kirjamon (5 ha) ja Ali-Kirjamon (4 ha) laskuoja. Ali-Kirjamoon laskee pohjoisesta Simonristinoja, jonka kautta laskevat Syväjärvi (16 ha), Haarajärvi (14 ha), Saarijärvi (31 ha), Lahnajävi (2 ha) ja Särkijärvi (4 ha). Saarijärveen laskee vielä Kovasoja, jota myöten tulevat Kovasjärven (3 ha) ja Vähä-Mutasen (1 ha) vedet. Pappistenojaan yhtyy koillisesta tuleva Nuottajärven (18 ha) laskuoja, joka on myös Kaalijärven (2 ha) laskuoja. Järven itäosan valuma-alueelta järveen laskee vain Kyynäröjärvi (29 ha).
Järven lasku-uoma on aluksi järvenlahti Ylävirta, joka muuttuu 100 metriä pitkäksi joeksi Kasiniemessä. Se laskee Alavirtaan, joka on 2,8 kilometriä pitkä lasku-uoma, jonka vedenpinnan taso on sama kuin Vesijaollakin.
Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 oli Kasiniemessä vesimylly ja Vehkajoen Porraskoskessa kaksi.
Pygmalion

Girodet’n maalaus Pygmalion et Galatée vuodelta 1819 esittää hetkeä, jolloin Pygmalionin veistämä patsas herää henkiin.
Pygmalion on kreikkalaisen mytologian kuvanveistäjä, joka tunnetaan parhaiten roomalaisen Ovidiuksen teoksesta Muodonmuutoksia. Tarina kertoo Pygmalionista, joka rakastuu norsunluusta veistämäänsä kuvankauniiseen naispatsaaseen. Pygmalion pyytää Venukselta tämän vuotuisissa juhlissa ”luomansa kaltaista vaimoa”, jolloin jumalatar herättää veistäjän riemuksi patsaan henkiin.
Agalmatofiliasta eli patsaisiin tai nukkeihin kohdistuvasta seksuaalisesta fetisismistä käytetään myös Pygmalionin taruun viittaavaa nimitystä ”pygmalionismi”.
Liskolintu

Archaeopteryx-fossiili.
Liskolinnut eli alkulinnut ovat sukupuuttoon kuolleita Avialae-kladiin kuuluvia hampaallisia lintuja tai lintujen lähisukulaisia, jotka elivät jura- ja liitukaudella. Ensimmäinen ja tunnetuin liskolintu on Archaeopteryx. Osalla liskolinnuista oli kynnet siivissään. Liskolinnut kehittyivät myöhäisjurakaudella dinosauruksista. Liskolintujen lisäksi myös monilla muilla dinosauruksilla, erityisesti coelurosaureilla, tiedetään nykyisin olleen höyhenpeite, mikä tarkoittaa, että dinosauruksen kehittyminen linnuksi on ollut pitkä ja vähittäinen prosessi.
Sinornithosaurus millenii -fossiili, jossa oli ensimmäiset todisteet dromaeosaurien höyhenistä.
Caudipteryx-fossiilin valos, jossa on painumia sulista ja mahan sisällöstä.
Aiheesta muualla

Huxley, T.H.: On the animals which are most nearly intermediate between birds and reptiles. Annals and Magazine of Natural History, 1868, nro 2.  Artikkelin verkkoversio.
1970s: Dinosaurs Redesigned Paleoartistry. 15.6.2017. Arkistoitu 22.12.2019. Viitattu 14.01.2018.
Turner, A.H. & Makovicky, P.J. & Norell, M.A.: Feather quill knobs in the dinosaur Velociraptor. Science, 2007, nro 317.  Artikkelin verkkoversio. (pdf)
Messulammi

| Messulammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°19′35″N, 25°10′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (14.25)
Laskuoja:  oja Särsjärveen 
Järvinumero:  14.253.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,9 m  
Pituus:  290 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,633 km  
Pinta-ala:  2,275 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMessulammi 
Messulammi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Pannijoen valuma-alueeseen (14.253) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy.
Ivan Cavaleiro

Ivan Cavaleiro
Ivan Ricardo Neves Abreu Cavaleiro (s. 18. lokakuuta 1993 Vila Franca de Xira, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai keskushyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia.
Seurajoukkueura

Cavaleiro edusti Benficaa vuodesta 2007 lähtien. Kaudet 2009−2011 hän oli lainalla Belenensesin 19-vuotiaiden joukkueessa. Benfican ykkösjoukkueeseen hän nousi vuonna 2013. Hän pelasi Benfican kotimaiseen triplamestaruuteen päättyneellä kaudella 2014−2015 kaikkiaan kahdeksan Primeira Ligan, kolme Portugalin cupin ja kolme liigacupin ottelua. Lisäksi hän pelasi neljässä Mestarien liigan ja kahdessa Eurooppa-liigan ottelussa.
Cavaleiro oli lainalla Deportivo de La Coruñassa kauden 2014−2015. Hän teki kolme maalia pelaamissaan 34 Primera Divisiónin ottelussa. Hän siirtyi AS Monacoon 15 miljoonan euron siirtosumnmalla kesällä 2015. Hän pelasi Monacossa runsaan yhden kauden aikana 14 Ligue 1:n ottelua, ja teki yhden maalin.
Cavaleiro siirtyi Wolverhampton Wanderersiin kahdeksalla miljoonalla eurolla elokuussa 2016. Hän pelasi kahdella mestaruussarjakaudella yhteensä 73 sarjaottelua ja teki 14 maalia. Wolvesin noustua Valioliigaan hän teki kaudella 2018−2019 kolme maalia pelaamissaan 23 pääsarjaottelussa. Syksyn 2019 hän pelasi lainalla Fulhamissa ja siirtyi tammikuussa 2020 seuraan pysyvästi.
Maajoukkueura

Cavaleiro pelasi Portugalin 17−21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Portugalin kaikki kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Hän pelasi kaikissa neljässä ottelussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Hän oli kentällä neljässä ottelussa Portugalin saavuttaessa alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa 2015.
Portugalin maajoukkueessa Cavaleiro on pelannut kaksi A-maaottelua. Hän pelasi harjoitusmaaottelussa Kamerunia vastaan maaliskuussa 2014 ja EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan saman vuoden syyskuussa.
Kaishakunin

Lavastettu kuva, jossa seppukun suorittaja etualalla, ja kaishakunin taustalla miekka kohotettuna.
Kaishakunin (jap. 介錯人) eli avustaja avusti seppukun tekijää itsemurhan aikana. Hänen tehtävänsä oli katkaista seppukun tekijän tuskien lopettamiseksi tämän pää salamannopealla ja tarkalla miekan iskulla niskaan. Itsemurhan tekijän oli voitava kaatua herrasmiehen tavoin eteenpäin. Kaishakunin oli myös huolehdittava, ettei seppukun tekijän pää irronnut lattialle pyörimään eikä kasvoille jäänyt tuskallista ilmettä.
Populaarikulttuurissa esiintyy mm. Kazuo Koiken ja Goseki Kojiman luoma kaishakunin Ogami Ittō Lone Wolf and Cub -sarjakuvassa.lähde?
Liityntäpysäköinti

Liityntäpysäköintiä Foxborough’n rautatieasemalla Yhdysvaltain Massachusettsin osavaltiossa.
Liityntäpysäköinnillä tarkoitetaan joukkoliikennepysäkin yhteyteen järjestettyä pysäköintipaikkaa autoille ja/tai polkupyörille.  Liityntäpysäköinti voidaan järjestää sekä bussille että kaupunkiraideliikenteen eri muodoille kuten raitiotielle, metrolle, paikallisjunalle ja pikaraitiotielle. Yleisimmin liityntäpysäköinti toteutetaan kaupunkiraideliikenteelle.
Liityntäpysäköinnin tarkoituksena on lisätä joukkoliikenteen käyttöä tarjoamalla mahdollisuus käyttää joukkoliikennettä myös niille, jotka voivat tulla pysäkille vain autolla tai polkupyörällä esimerkiksi etäisyyden tai liityntäliikenteen puutteiden takia. Sillä myös pyritään vähentämään autoliikennettä ruuhkaisille alueille, kuten keskustoihin. Autojen liityntäpysäköinti voi olla alueesta riippuen joko maksutonta tai maksullista. Maksuttomuus voi edellyttää voimassa olevaa matkalippua.
Liityntäpysäköintiä autoille voi olla vaikea järjestää laajasti ja lyhyen etäisyyden päähän pysäkistä, koska raideliikenteen asemaympäristöissä maankäyttö on yleensä tiivistä. Autojen liityntäpysäköintialueen koko vaihtelee muutamasta paikasta tuhansien paikkojen pysäköintilaitokseen. Polkupyörien liityntäpysäköintipaikalla voi olla katos, teline tai lukittava suojalaatikko polkupyörille. Liityntäliikennettä voi tarjota myös kaupunkipyöräjärjestelmään kuuluva pyöräasema.
Autojen liityntäpysäköintiä on arvosteltu siitä, että se tukee yksityisautoilua. Useilla alueilla liityntäpysäköinnin käyttö on kuitenkin ympäristöystävällisempää kuin matkan jatkaminen määränpäähän saakka autolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liityntäpysäköinti Wikimedia Commonsissa
Marko Livaja

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marko Livaja vuonna 2022 |  Marko Livaja vuonna 2022 |  Marko Livaja vuonna 2022 |  |
Maa:   Kroatia
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Qatar 2022 |  |  |
Marko Livaja (s. 26. elokuuta 1993 Split) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Hajduk Splitia. Hän on pelannut myös Italiassa, Sveitsissä, Venäjällä, Espanjassa ja Kreikassa. Hän on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa vuodesta 2018 alkaen.
Seurajoukkueura

Livaja siirtyi kotimaansa Hajduk Splitistä italialaisseura Interiin kesällä 2010. Ensimmäisen kauden hän oli lainassa sveitsiläisseura Luganossa. Hän aloitti pääsarjauransa pelaamalla syksyllä 2011 lainalla Serie A -seura Cesenassa kolme ottelua. Interissä hän pelasi kuusi Serie A -ottelua kaudella 2012–2013. Samalla kaudella hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua ja teki niissä neljä maalia: yhden Rubin Kazania vastaan kotikentällä, yhden Neftçi Bakua vastaan vieraskentällä ja kaksi kotiottelussa Neftçi Bakua vastaan. Tammikuussa 2013 Livaja siirtyi Atalantaan, jossa hän pelasi 1,5 kauden aikana 31 ottelua. Niissä hän teki neljä maalia, joista ensimmäiset kaksi helmikuussa 2013 kotiottelussa AS Romaa vastaan.
Livaja siirtyi kesällä 2014 Venäjälle Rubin Kazanin joukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisellä kaudella 11 valioliigaottelua. Toisen kauden hän pelasi lainalla italialaisseura Empolissa ja teki yhden maalin 17 Serie A -ottelussa. Kaudella 2016–2017 Livaja pelasi espanjalaisseura Las Palmasissa 25 La Ligan ottelua ja teki niissä viisi maalia, joista kaksi ensimmäisessä ottelussaan vieraskentällä Valenciaa vastaan.
Livaja siirtyi kesällä 2017 lainalle kreikkalaisseura AEK Ateenaan, joka seuraavana vuonna osti hänet omistukseensa. Ensimmäisellä Ateenan-kaudellaan Livaja teki Superliigassa kahdeksan maalia 27 ottelussa, toisella kaudellaan seitsemän maalia 25 ottelussa, kolmannella kaudellaan yhdeksän maalia 32 ottelussa ja vajaaksi jääneellä neljännellä kaudellaan kolme maalia 17 ottelussa. Hän voitti Kreikan-mestaruuden vuonna 2018. Hän pelasi AEK:ssa 12 Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki neljä maalia, ja yhden Mestarien liigan ottelun. Livajan ottelut Mestarien liigassa jäivät vähiin, koska hän potkaisi vastustajaa Mestarien liigan viimeisessä karsintaottelussa unkarilaisseura Vidiä vastaan elokuussa 2018 ja sai neljän ottelun pelikiellon. Joukkueensa viidennessä alkulohko-ottelussa kotikentällä Ajaxia vastaan Livaja pelasi mutta tuli kahden varoituksen seurauksena ajetuksi kentältä ulos ja oli tämän vuoksi pelikiellossa kuudennessa ottelussa.
Livaja palasi helmikuussa 2021 kotimaahansa Hajduk Splitin joukkueeseen. Hän teki kaudella 2021–2022 Kroatian liigassa 34 ottelussaan 28 maalia ja oli liigan paras maalintekijä. Hajduk Splitin voittamassa Kroatian cupissa hän teki viidessä ottelussa neljä maalia.
Maajoukkueura

Livaja pelasi Kroatian nuorisomaajoukkueissa kaikissa ikäluokissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 ja teki maalin alkulohko-ottelussa Uzbekistania vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 54 nuorisomaaottelua ja teki niissä 24 maalia.
Livaja pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Portugalia vastaan. Samana vuonna hän pelasi kolme muutakin maaottelua, joista kaksi kuului Kansojen liigaan. Hän palasi maajoukkueeseen syksyllä 2021, jolloin hän pelasi seitsemän MM-karsintaottelua ja teki maalin kotiottelussa Sloveniaa ja vierasottelussa Kyprosta vastaan. Maaliskuussa 2022 hän pelasi kaksi ystävyysottelua ja saman vuoden syyskuussa yhden Kansojen liigan ottelun, jossa hän teki maalin Itävaltaa vastaan. Marras-joulukuussa 2022 pelatuissa MM-kilpailuissa Livaja pelasi kuusi Kroatian seitsemästä ottelusta. Hän oli avauskokoonpanossa kahdessa alkulohko-ottelussa ja pronssiottelussa ja teki ensimmäisessä näistä maalin Kanadaa vastaan.
Livaja on 20 A-maaottelussaan ollut kuusi kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt neljä maaottelumaalia.
Iirin historia

Iirin historia kertoo Irlannin saarella puhuttavan kielen historiasta ja kehityksestä Irlannin ja Euroopan unionin viralliseksi kieleksi.
Muinaisiiri

Iirin kirjallinen historia ulottuu 700-luvulle, jolloin kristinusko juurtui Irlantiin. Ensimmäiset käännyttäjät saapuivat saarelle jo 400-luvulla Palladiuksen ja piispa Patrik Calpurniuksenpojan johdolla.Heidän lisäkseen Irlannin perintötiedossa tunnetaan paljon paikallisestikin tunnettuja kristinuskoon kääntäneitä pyhimyksiä, ja merkittävä osa vanhasta proosakirjallisuudesta on ulsterilaisen Colm Cillen tai corkilaisen Barran kaltaisten provinssipyhien elämäkertoja.
700–900-lukujen iiriä kutsutaan muinaisiiriksi (Old Irish, Sean-Ghaeilge). Se poikkeaa rakenteeltaan nykyiiristä yhtä paljon kuin latina ranskasta. Muinaisiiriä vielä vanhempaa on ogam-kiviksi (iiriksi oghamchlocha) kutsuttujen hautaobeliskien pystysärmiin erityisin oghamchraobh-kirjaimin kirjoitettu esikristillisen ajan iiri.
Muinaisiiri > Muinaisiirin kirjallisuus

Suuri osa muinaisiirinkielisestä kirjallisuudesta on uskonnollista – esimerkiksi selityksiä latinankielisiin pyhiin kirjoihin – mutta munkitselvennä suhtautuivat suvaitsevasti pakana-aikaisiin taruihin. Niinpä he kirjoittivat muistiin paljon esikristillisen ajan mytologista kirjallisuutta - ennen muuta Táin Bó Cuailgnen eli tarinan karjaryöstöstä, joka sytytti sodan Connachtin kuningatar Medbin (engl. Maeve, nykyiiriksi Méadhbh) ja Ulsterin heimon välille. Ulsterilaisten suurin sankari Cú Chulainn jäi tällöin yksin taistelemaan Medbin sotilaita vastaan, koska hän ei ollut alkujaan ulsterilaista syntyperää, ja kaikkia oikeita ulsterilaismiehiä vaivasi tuolloin säännöllisin väliajoin toistuva Machan kirous, joka vaivutti heidät vuoteeseen kärsimään synnytystuskien kaltaisia kipuja.
Vanhoista sankaritarinoista ei juurikaan löydy suoria viittauksia irlantilaisten pakana-aikaiseen uskontoon. Keltit kristillistyivät niin varhain ja niin perusteellisesti, että heidän jumalistaan tiedetään vain sen verran, kuin mitä latinankieliset lähteet kertovat. Muinaisiirinkielisestä kirjallisuudesta löytyy jonkin verran ns. rosceja, eräänlaisia retorisia purkauksia, joita on niissä käytettyjen runollisten keinojen ja joskus myös klassisesta muinaisiiristä vanhakantaisempaan suuntaan poikkeavan kieliopin vuoksi vaikea tulkita. Roscit ovat kiehtoneet tutkijoita, koska niistä on toivottu löytyvän viitteitä irlantilaisten kelttien kristinuskoa edeltävään uskontoon. Nykyisin roscien on kuitenkin havaittu sisältävän selvästi kristillistä ainesta, eikä niitä enää pidetä pakanuuden kivettyneinä jäänteinä.
Muinaisiiri > Muinaisiirin rappio ja keski-iiri

900-luvulta alkaen muinaisiiri rappeutui, kun sen mutkikkaat muodot ja säännöt etääntyivät liikaa luontevasta puhekielestä. Ennen klassisen uusiirin aikaa iiri eli pari vuosisataa hiljaiseloa keski-iirinä (Middle Irish, Meán-Ghaeilge), jonka standardi oli epävakaa ja jolla ei ollut kovin suurta kirjallista merkitystä. Mm. Aulis J. Joen kirjassa Maailman kielet väitetään, että keski-iirillä kirjoitettu kirjallisuus oli keskiajan rikkaimpia. Tämä ei ole virhe, vaan terminologia on muuttunut: aiemmin "keski-iiriksi" kutsuttiin myös nykytermein klassiseksi uusiiriksi (1100-1600-luvun iiri) nimitettyä vaihetta.
Klassinen uusiiri

Klassisen uusiirin (Nua-Ghaeilge Chlasaiceach, Classical Irish) aika alkaa 1100-luvulta ja loppuu 1600-luvun melskeisiin, jolloin iirinkielinen – myös syntyperältään englantilainen – yläluokka tuhottiin Irlannista ja tilalle asetettiin the Ascendancy, uusi protestanttinen ja englanninkielinen luokka. Klassisen uusiirin normi, ceart na bhfileadh, oli ankara ja kielsi kaikenlaiset murteellisuudet, mutta sai kuitenkin vaikutteita mm. lainasanoina, joita iiriin tuli esimerkiksi skandinaaviselta taholta (dorú "siima", tochta "veneen tuhto", pónaire "pavut", vrt. ruotsin bönor, cnaipe "nappi"), normandianranskasta sekä latinasta ja englannista. Tämän päivän iirissä englannin vaikutus on silmiinpistävää, mutta sanavaraston yhteneväisyys johtuu myös yhteisistä ja samanaikaisista vieraista vaikutteista: myös englanti oli skandinaavisten kielten, latinan ja normandianranskan vaikutusten alaisena. Samoihin aikoihin molempiin kieliin lienevät lainautuneet sellaiset saman- tai lähes samanmerkityksiset sanat kuin stiúir/steer, buntáiste/advantage, giúistís/justice, duinseon/dungeon, margadh/market, pingin/penny, scilling/shilling ym.
Skandinaavista alkuperää ovat etunimet Sitric (sama kuin islannin Sigtryggur; tästä muodostettu sukunimi Mac Shitric esiintyy englannissa muodossa McKittrick), Amhlaoibh (sama nimi kuin Olavi; vastaavasti englanninkielinen nimi Macauley on alkujaan Mac Amhlaoibh eli Olavinpoika), Íomhar (Ivar, Ívarr, suomeksi Iivari; televisiosarjan temppumiehen McGyverin sukunimi on alkuperäisessä iirinkielisessä muodossaan ollut Mac Íomhair, ts. oikeastaan Iivarinpoika, Iivarinen).
Kaikki vuosina 1100–1600 kirjoitettu iiri ei ollut klassista uusiiriä: se oli ennen muuta tavuja laskevan, ankaraa loppu-, alku- ja sisäsointujärjestelmää käyttävän dán díreach -hovirunouden kieli. Kielen puhtaudesta huolehtivat runoilijat, joita Irlannissa ei kutsuttu bardeiksi, vaan fileiksi, omilla runokäräjillään. Esimerkiksi uskonnollista hartauskirjallisuutta saatettiin kirjoittaa puhekielisemmällä canamhain-tyylillä (sana on sama kuin nykyiirin canúint, murre), kun taas historialliset elämäkerrat, annaalit tai kronikat voitiin laatia muinaisiiriä lähentyvällä, "historialliseen oikeellisuuteen" pyrkivällä tyylillä. Myös historiallisia aiheita käsittelevä runous käytti runsaasti kuolleita ja vanhentuneita muotoja.
Klassinen uusiiri > Na Laoithe Fiannaíochta

Myös eeppisiä runoja – iiriksi laoi – laadittiin klassisen uusiirin aikana. Kuuluisiksi tulivat ennen muuta na laoithe Fiannaíochta eli feeniläisrunot, jotka käsittelivät Fianna-sotureiden seikkailuja. Nämä soturit, joista 1800-luvulla syntynyt irlantilainen vapautusliike feeniläiset (the Fenians, na Fíníní) otti nimensä, olivat eräänlainen kuningas Arthurin pyöreän pöydän ritarien ja Robin Hoodin iloisten veikkojen välimuoto, ja vielä 1900-luvulla heistä kertovia kansantarinoita kerättiin iirinkieliseltä maaseudulta. Heidän johtajansa oli Fionn Mac Cumhaill, joka kuului Baoiscnen klaaniin ja hänen miehistään vahvin, Goll, oli Mórnan klaania. Fianna-miesten sopu ei säilynyt, vaan päättyi suureen Fionntrán (Ventryn) taisteluun. Tästä "jumalhämärästä" selvisi hengissä vain Oisín – Ossian – joka meni naimisiin merentakaisen kuolemattomien maan, Tír na nÓgin, prinsessan kanssa. Palatessaan satoja vuosia myöhemmin Irlantiin siihen asti nuoruutensa säilyttänyt Oisín muuttui vanhaksi mieheksi, mutta ennen kuolemaansa hän ehti tavata pyhän Patrikin, jolle hän tarun mukaan kertoi Fianna-soturien seikkailut.
Fianna-tarut tulivat laajempaan tietoisuuteen kiertotietä 1700-luvun lopulla, kun skotlantilainen James Macpherson julkaisi englanniksi "sokean bardi Ossianin lauluiksi" väittämiään Fianna-taruja. Koska iiri ja gaeli eriytyivät kahdeksi kieleksi vasta klassisen iirin kuoltua 1600-luvulla, suuri osa näiden kahden kielen kansanperinteestä on yhteistä. Macpherson väitti kääntäneensä tarinat muinaisgaelilaisesta runoudesta, mutta hänen kuoltuaan ilmeni, että hän oli tuntenut taruston varsin pinnallisesti, osasi gaelia huonosti ja oli sovittanut Fianna-tarut kovalla kädellä sekä skotlantilaisiin maisemiin että omiin esteettisiin ihanteisiinsa. Näillä väärennetyiksikin soimatuilla Ossianin lauluilla oli kuitenkin merkittävä vaikutus eurooppalaiseen romanttiseen runouteen ja kirjallisuuteen. Niistä kiinnostuneet oppineet perustivat Ossianic Societyn, tutkimusseuran, joka selvitti aikanaan laulujen irlantilaisen alkuperän ja herätti kansainvälisen tiedeyhteisön mielenkiinnon iirinkieliseen kulttuuriin.
Klassinen uusiiri > Hovirunoudesta kansanrunouteen

Dán díreachit olivat ennen kaikkea paikallisten ja alueellisten mahtimiesten ja heimopäälliköiden tilausrunoja, ja niiden laatijat olivat näiden mahtimiesten palkkalaisia, hovirunoilijoita. Kun heimopäälliköt lopulta hävisivät taistelunsa Irlannista ja joutuivat pakenemaan (ns. jaarlien lähtö, Imeacht na n-Iarlaí, sekä myöhemmin ns. villihanhien pako, Éalú na nGéanna Fiáine), hovirunoilijoita tukemaan ei jäänyt ketään, joten hovirunoilijoiksi koulutetut joutuivat alkamaan ruumiillisen työhön henkensä pitimiksi. Koska soitto on suruista tehty, he onnistuivat yhdistämään tekniseen osaamiseensa aidon tunteen. Tämän "vanhan elämäntavan aallonmurroksen" (tonnbhriseadh an tseanghnáthaimh) merkittävimpiä runoilijoita olivat Dáibhí Ó Bruadair (noin 1625–1700) ja Aogán Ó Rathaille (noin 1675–1730). Ó Bruadair pitäytyi dán díreach -runoudessa, ja hänen runoissaan esiintyy paremman väen paheksuntaa "alempaa väkeä" kohtaan. Aogán Ó Rathaille kirjoittaa vapaammalla, kansanrunomaisella amhrán-tyylillä (sana amhrán tarkoittaa laulua); hänen kuuluisin runonsa on uhmakas Cabhair ní Ghairfead – "Apua en ano".
Muita aikakauden merkittäviä runoilijoita oli ulsterilainen Cathal Buí Mac Ghiolla Ghunna (noin 1680–1756), josta piti alkujaan tulla pappi. Monista Cathal Buín runoista on tullut kuuluisia ja rakastettuja kansanlauluja – englanninkielistä taistelulaulua Boolavogue lauletaan Cathal Buín rakkauslaulun Mailí Mhómhar sävelellä. Vanhuudessaan Cathal Buí  kirjoitti pari uskonnollista runoa.
Ajan värikkäimpiä hahmoja on Piaras Feiritéar (noin 1600–1653), juuriltaan normandianranskalainen aatelismies, joka kirjoitti hienostuneita, myös englantilaisesta runoudesta vaikutteita saaneita, pelkän nykyiirin osaajalle kielellisesti vaikeita ja vaativia hovirunoja. Hän eli aidon klaanipäällikön tavoin ja taisteli englantilaisia vastaan, kunnes joutui näiden vangiksi ja hirteen. Erään tunnetuimmista runoistaan hän laati luolassa, jossa hän piileskeli englantilaisia.
Klassinen uusiiri > Forus Feasa ar Éirinn

1600-luvun proosateoksista kuuluisin on Geoffrey Keatingin (iiriksi Seathrún Céitinn) sepittämä Irlannin historia, Forus Feasa ar Éirinn ("Perustieto Irlannista"), jossa on neljä paksua nidettä, mutta se ei ole kohtuuttoman laaja, ja vaikka se sekoittaakin historiallisen aineksen silkkaan mytologiaan niin suruttomasti. Monet Irlannin pakanallista varhaishistoriaa koskevat kansanomaiset spekulaatiot perustuvat Forus Feasaan ja siitä laadittuihin huonoihin englanninnoksiin.