stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juliaaninen kalenteri
Kalenterin tarkkuus

Juliaaninen kalenteri perustui laskelmaan, jonka mukaan trooppisessa vuodessa on 365,25 vuorokautta. Koska todellisuudessa trooppinen vuosi on noin 11 minuuttia lyhyempi, juliaanisessa kalenterissa karttuu yksi vuorokausi liikaa 128 vuodessa. Keskiajalla huomattiin, että juliaaninen kalenteri jäi jälkeen luonnollisista vuodenajoista. Sen vuoksi esimerkiksi kevätpäiväntasaus oli 1500-luvulle mennessä siirtynyt maaliskuun 25. päivästä 11:nteen.
Tämän virheen korjaamiseksi katolisissa maissa siirryttiin jo vuonna 1582 gregoriaaniseen kalenteriin. Siinä kuukausien nimet ja pituudet ovat samat kuin juliaanisessakin, mutta ne alkoivat tuolloin 10, nykyisin 13 päivää aikaisemmin. Tuolloin siis hypättiin ajanlaskussa 10 päivän yli, lokakuun 4. päivästä suoraan 15. päivään. Kuitenkin karkausvuosisäännössä on ero: gregoriaanisessa kalenterissa täysistä sataluvuista vain 400:lla jaolliset ovat karkausvuosia.. Tämän vuoksi 10 päivän ero on tähän mennessä kasvanut 13 päivään.
Kalenteri Suomessa

Ruotsissa (myös Suomessa) käytettiin juliaanista kalenteria 28. helmikuuta 1700 asti ja uudelleen 1. maaliskuuta 1712 – 17. helmikuuta 1753. Väliaikana maaliskuusta 1700 30. helmikuuta 1712 asti käytössä oli täysin oma ruotsalainen kalenteri.
Venäjä luopui juliaanisesta kalenterista vuonna 1918. Venäjän vallan aikana Suomessa ja Venäjällä oli käytössä eri kalenterit, ja asiakirjoihin merkittiin kaksoispäiväykset.
Pääosa ortodoksisista kirkoista käyttää edelleen juliaanista kalenteria. Venäjän vanhauskoiset saattavat käyttää sitä edeltävää kalenteria, jossa vuodet lasketaan maailman luomisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juliaaninen kalenteri Wikimedia Commonsissa
Julius Caesar
Richard Verschoor

Richard Verschoor vuonna 2022.
Richard Verschoor (s. 16. joulukuuta 2000 Benschop, Alankomaat) on hollantilainen autourheilija. Hän kilpailee tällä hetkellä FIA Formula 2 Championship -sarjassa.
Verschoor kuului Red Bullin junioriohjelmaan vuosina 2016-2017. Hän on vuoden 2019 Macaon Grand Prix voittaja.
Ura

Verschoor aloitti Karting-uransa vuonna 2011. Vuonna 2014 hän voitti CIK-FIA Karting Academy Trophy -luokan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Rotax Euro Challenge — Junior ja Rotax Max Wintercup — Junior -luokissa. Vuonna 2015 hän saavutti WSK Champions Cup — KF -luokassa toisen sijan, sijoittui kolmanneksi CIK-FIA European Championship — KF -luokassa ja voitti German Karting Championship — Senior -luokan mestaruuden.
Vuonna 2016 Verschoor aloitti kilpauransa SMP Formula 4 ja Espanjan Formula 4 -sarjoissa. Hän myös voitti molempien sarjojen mestaruudet. Samana vuonna Verschoor ajoi yksittäisiä kisoja ADAC Formula 4 ja Italian Formula 4 -sarjoissa. Vuonna 2017 Verschoor siirtyi Formula Renault Eurocup -sarjaan. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan yhden palkintosijan ja oli sarjan loppupisteissä yhdeksäs. Samana vuonna Verschoor ajoi Formula Renault NEC -sarjaa jossa hän oli niin ikään sarjan yhdeksäs. Alkuvuodesta 2017 Verschoor ajoi Toyota Racing Series -sarjaa ja sijoittui sarjassa kolmanneksi. Vuonna 2018 Verschoor ajoi toisen kauden Formula Renault Eurocup -sarjassa. Hän saavutti yhden palkintosijan ja 34 pistettä ja oli sarjapisteissä 13:s. Alkuvuodesta 2018 Verschoor ajoi toisen kauden Toyota Racing Series -sarjassa ja sijoittui toiseksi.
Vuonna 2018 Verschoor siirtyi kesken kauden GP3-sarjaan ajaen loppukauden kilpailut MP Motorsport -tallissa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 30 pistettä ollen sarjapisteissä 15:s. Vuonna 2019 Verschoor kilpaili FIA Formula 3 Championship -sarjassa jatkaen MP Motorsport -tallissa. Hän saavutti kauden aikana 34 pistettä ollen parhaillaan kilpailuissa neljäs sijoittuen sarjan 13:ksi. Vuonna 2020 Verschoor jatkoi F3-sarjassa. Hän saavutti yhden kakkossijan ja 69 pistettä ollen sarjan yhdeksäs.
Vuonna 2021 Verschoor siirtyi FIA Formula 2 Championship -sarjaan saavuttaen yhden voiton ja 56 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2022 Verschoor jatkoi F2-sarjassa siirtyen Trident -talliin. Hän saavutti kauden aikana yhden voiton ja kolme kakkossijaa sijoittuen sarjapisteissä 12:ksi. Vuonna 2023 Verschoor jatkoi F2-sarjassa Van Amersfoort Racing -tallin kuljettajana. Hän saavutti kauden aikana yhden voiton ja kaksi kolmossijaa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2024 Verschoor ajoi neljännen kautensa F2-sarjassa tehden paluun Trident -talliin. Hän siirtyi loppukaudesta MP Motorsport -talliin korvaten Dennis Haugerin, joka siirtyi Indy NXT -sarjaan.
Loinen

Päätäi on ihmisen päänahassa loisiva syöpäläinen.
Loinen eli loiseliö tai parasiitti (< kreikk. pará ’äärellä’+  sítos ’ruoka’) on vuorovaikutussuhteessa toiseen lajiin elävä eliöyksilö, joka hyötyy suhteesta toisen kustannuksella ja aiheuttaa sille haittaa. Loinen voi elää isäntäeliönsä sisällä tai sen päällä. Loisiksi ei lasketa lajien sisäisiä hyväksikäyttösuhteita, jollaisia esiintyy esimerkiksi yhteiskuntahyönteisillä sekä vanhempien ja jälkeläisten välillä.
Yleiskuvaus

Loisiminen on hyvin menestyksekäs elämäntapa: loisia on niin eläimissä, kasveissa, sienissä, bakteereissa kuin viruksissakin. Keskeisimpiä loisryhmiä ovat alkueläimet, sukkulamadot, laakamadot, väkäkärsämadot ja jotkin niveljalkaiset. Suhteellisen suurikokoisia ja paljaalla silmällä näkyviä loisia, kuten matomaisia loisia, niveljalkaisia ja hyönteisiä, kutsutaan makroloisiksi tai makroparasiiteiksi. Mikroskooppisen pienet loiset, kuten virukset, bakteerit, sienet ja alkueläimet, ovat mikroloisia eli mikroparasiitteja.
Joidenkin arvioiden mukaan kaikista aitotumaisista lajeista jopa yli puolet saattaa olla loisia vähintään yhden elämänvaiheensa ajan. Loisia myös elää lähes kaikissa monisoluisissa eliöissä. Usein samalla eliöllä on useita sen lajiin erikoistuneita loislajeja.
Parasitologia eli loisoppi tutkii ainoastaan parasiittisia alkueläimiä, matoja ja niveljalkaisia, kun taas virukset, bakteerit, sienet ja loiskasvit jätetään muille tutkimusaloille. Vaikka loisimisen periaate onkin sama monimutkaisempien ja yksinkertaisempien eliömuotojen välillä, aitotumallisten loisten monimutkaisuus tekee niiden suhteesta isäntäeliöihinsä pitkäkestoisemman kuin virusten ja bakteerien suhteen isäntäeliöihinsä.
Loisimisen muotoja

Ulkoloiset eli pintaloiset, epiparasiitit tai ektoparasiitit elävät isäntänsä ulkopinnalla. Sisäloiset eli endoparasiitit loisivat isäntänsä sisällä, kuten sen suolessa, elimissä, veressä tai solujen sisällä.
Jotkin lajit elävät loisena koko elämänsä, toiset vain osan elämästään. Jotkin loiset selviytyvät myös ilman vakituista isäntää elävinä saalistajina. Jotkin loiset pystyvät elämään vain yhdessä lajissa, mutta moni-isäntäiset loiset vaihtavat isäntää elämänsä aikana.
Parasitoidit ovat eliöitä, jotka elävät loisena vain osan elämästään, ja tappavat lopulta isäntäeläimensä. Hyperparasiitit ovat loisissa loisivia lajeja. Pesäloisinta tarkoittaa omien jälkeläisten kasvatuttamista toisilla lajeilla, kuten tekee käki, joka munii toisten lintujen pesiin. Jotkin loiset käyttävät isäntäänsä liikennevälineenään. Jotkin sienet ovat mädännäisloisia, jotka käyttävät ravinnonlähteenään kuollutta materiaalia.
Vaikutukset

Loinen voi verottaa ravinteita isäntäeliönsä suolessa olevasta sulaneesta ravinnosta tai isäntänsä kudoksista, tai se voi imeä isännästään runsaasti verta. Loinen voi myös aiheuttaa isännälleen muun muassa parasiittitaudin, kudosvaurioita, tulehduksia tai myrkytyksen aineenvaihduntatuotteillaan. Loistartunta voi huonontaa eliön ulkonäköä tai tuoksua, ja heikentää sitä kautta eliön seksuaalista viehättävyyttä ja lisääntymismahdollisuuksia.
Monet loiset kykenevät muuttamaan isäntäeliönsä morfologiaa, aineenvaihduntaa, immuunireaktioita tai käyttäytymistä parantaakseen omia eloonjäämisen, lisääntymisen ja levittäytymisen mahdollisuuksiaan. Loinen saattaa esimerkiksi tehdä isäntäeliöstään helpomman saaliin eliölle, johon loinen aikoo siirtyä.
Loisen toiminnan seurauksena isäntäeliö heikkenee hiukan, mutta pysyy hengissä. Jotkin loiset tosin ovat normaalisti lähes huomaamattomia, kuten ihmisen silmäripsissä yleinen karvatuppipunkki Demodex folliculorum.
Lisääntyminen ja leviäminen

Eri loislajien lisääntyminen on hyvin vaihtelevaa, ja monet lajit voivat myös vaihtaa lisääntymistapaansa elämänsä aikana.
Loinen saavuttaa sukukypsyyden niin sanotussa pääisännässään. Jos loinen joutuu käymään läpi rakenteellisia tai kehitysmuutoksia, se elää ennen sukukypsyytensä saavuttamista niin sanotussa väli-isännässä.
Loinen voi levittäytyä isännästä toiseen monella eri tavalla, kuten isäntien välisen kosketuksen kautta, ravinnon välityksellä, veden tai ilman välityksellä, ulosteen välityksellä, ruumiinaukon kautta tai ihon läpi, tai jonkin siirtäjän eli vektorin, kuten moskiiton välityksellä. Jotkin loiset infektoivat isäntänsä jälkeläisen joko synnytyksen jälkeen tai jo kohdussa.
Kun jokin isäntälaji leviää uudelle alueelle, se pääsee usein eroon monista vanhoista loisistaan eikä saa niiden tilalle yhtä paljon uusia loisia. Samalla uusien lajien tuomat uudet loiset voivat uhata vakavasti niihin tottumattomia kotoperäisiä lajeja. Tämä antaa tulokaslajeille ja vieraslajeille edun kotoperäisiin lajeihin nähden.
Torjunta

Isäntäeliöt taistelevat loisiaan vastaan muun muassa monenlaisin luontaisin ja hankituin immuunireaktioin. Puhdistamalla itseään hampaillaan, kynsillään, nokallaan tai käpälillään eläin voi nitistää jopa 90 prosenttia loisistaan. Monet eläimet käyttävätkin päivässä useita tunteja itsensä puhdistamiseen, ja joidenkin lajien yksilöt auttavat toisiaan puhdistautumaan. Harjalinnut levittävät sulkiinsa pyrstönsä rauhasen tuottamaa voimakashajuista öljyä, joka pitää loiset loitolla. Jotkin närhet torjuvat loisia muurahaishapolla, ja kottaraiset kantavat pesäänsä voimakkaanhajuisia kasveja. Eräs amerikkalainen pöllö tuo pesäänsä hyönteisiä syövän käärmeen. Huulikalat käyttävät omaksi ravinnokseen toisten kalojen ja kilpikonnien ulkoloisia. Simpanssi irrottaa suolistostaan matoja syömällä piikikkäitä lehtiä sekä nauttimalla luonnosta saamaansa kitkerää lääkettä. Ihminen torjuu loisiaan muun muassa keinotekoisilla lääkkeillä.
Esimerkkejä

Yli 430 lajia voi elää ihmisen sisä- tai ulkoloisena, joskaan yhdellä ihmisellä ei niitä kaikkia esiinny yhtä aikaa. Ihmisen loisia ovat muun muassa päätäi, vaatetäi, kirppu, talipunkki, puutiainen, lutikka, heisimato, medinamato, kihomato, hakamato ja silmämato. Eläinten yleisiä loisia ovat monien täiden, kirppujen, matojen ja punkkien lisäksi esimerkiksi kärpäset, väiveet, isopihtihäntä, iilimadot ja äyriäiset.
Esimerkkejä > Ihmisen yleisiä aitotumallisia loisia

| Laji | Tartuntoja (milj> ) | Esiintymisalue |
| --- | --- | --- |
| Giardia lamblia | >200 | koko maailma |
| Trichomonas vaginalis | 173 | koko maailma |
| Suoliameba | 500 | lämmin vyöhyke |
| Trypanosoma brucei | 0,01 | Saharan etelänpuoleinen Afrikka |
| Trypanosoma cruzi | 7 | Keski- ja Etelä-Amerikka |
| Leishmania spp. | 2 | Lähi-itä, Aasia, Afrikka, Keski- ja Etelä-Amerikka |
| Toxoplasma gondii | 1 500 | koko maailma |
| Malarialoisiot | >200 | Afrikka, Aasia, Keski- ja Etelä-Amerikka |
| Paragonimus  sp. | 20 | Afrikka, Aasia, Etelä-Amerikka |
| Halkiomadot | >200 | Aasia, Afrikka, Etelä-Amerikka |
| Hymenolepis nana | 75 | koko maailma |
| Taenia saginata | 77 | koko maailma |
| Trichuris trichiura | 902 | lämmin vyöhyke |
| Strongyloides stercoralis | 70 | koko maailma |
| Kihomato | 200 | koko maailma |
| Suolinkainen | 1 273 | koko maailma |
| Ancylostoma duodenale ja Necator americanus | 900 | lämmin vyöhyke |
| Onchocerca volvulus | 17 | Saharan etelänpuoleinen Afrikka, Keski- ja Etelä-Amerikka |
| Wuchereria bancrofti | 107 | tropiikki |
Esimerkkejä > Kuvagalleria

Loisampiaisen toukka isäntäeläimensä kimpussa.
Loinen kalan selässä.
Rytikerttunen ruokkimassa pesäloistaan käenpoikasta.
Keltamesisieni on puiden loinen.
Kirjallisuutta

Aivelo, Tuomas: Loputtomat loiset.  Like, 2018.  ISBN 9789520117412
Valtonen, E. Tellervo (toim.): Suomen kalojen loiset.  Gaudeamus, 2012.  ISBN 9789524952378
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loinen Wikimedia Commonsissa
Malarialoinen moskiiton solulimassa.
Juno (nimi)

| Juno |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  esim. Juno-jumalattaren nimi tai miehennimi Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juno on etunimi, jota Suomessa pidetään sukupuolineutraalina nimenä.
Juno-nimi voidaan yhdistää esimerkiksi roomalaiseen Juno-jumalattareen. Irlannissa Juno on naisennimi, joka pohjautuu vanhaan, merkitykseltään epäselvään iirinkieliseen nimeen Úna. Miehennimi Juno voi puolestaan olla suomalainen muunnelma Johanneksesta. Nimistöntutkimuksen dosentti Minna Saarelma-Paukkalan mukaan jotkut vanhemmat ovat ainakin Yhdysvalloissa nimenneet lapsensa Junoksi Instagramin samannimisen kuvanmuokkaussuodattimen innoittamana.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Juno on syyskuuhun 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 70–90 miehellä ja noin 60–70 naisella. Ruotsissa Juno-etunimi on huomattavasti yleisempi naisilla kuin miehillä.
Junolla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Junoja

Juno, oik. Jon Korhonen (s. 1987), suomalainen rap-artisti
Juno Irwin (1928–2011), yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti
Juno Temple (s. 1989), englantilainen näyttelijä
Kuvitteellisia Junoja

Juno, roomalaisessa mytologiassa esiintyvä avioelämän ja taivaan jumalatar; pääjumala Juppiterin puoliso
Juno Boyle, päähenkilö Seán O’Caseyn näytelmässä Juno ja riikinkukko (engl. Juno and the Paycock, 1924, suom. 1950)
Just a Closer Walk with Thee

”Just a Closer Walk with Thee” on yhdysvaltalainen kansanlaulu. Sen alkuperää ei tiedetä varmasti, mutta usein se käsitetään ennen Yhdysvaltain sisällissotaa alkaneeksi spirituaalikappaleeksi. Julkisuuteen kappale tuli vuonna 1940, kun lauluntekijä Kenneth Morris kuuli matkallaan erään juna-aseman portieerin hyräilevän kappaletta. Sävel jäi Morrisin mieleen ja tämä palasi seuraavalta asemalta takaisin etsimään sitä laulanutta henkilöä. Löydettyään portieerin Morris pyysi tätä laulamaan koko kappaleen, otti sanat ylös ja julkaisi ne omilla lisäyksillään varustettuna.
Ensimmäisen nauhoituksen teki George Lewis yhtyeensä New Orleans Stompersin kanssa toukokuussa 1943. Myöhemmin kappaleen ovat nauhoittaneet lukuisat artistit, kuten Elvis Presley, Patsy Cline, Patti Page, James Dean, Ella Fitzgerald ja Bob Dylan.
Pentti Lasanen lauloi kappaleen vuonna 1966 levylle Jukka Kuoppamäen sanoin nimellä ”Kun sä kuljet vierelläin”.
Julkisoikeus

Oikeuden vaaka
Oikeusjärjestys
Julkisoikeus
Valtiosääntöoikeus
Hallinto-oikeus
Finanssioikeus
Rikosoikeus
Prosessioikeus
Eurooppaoikeus
Kansainvälinen oikeus
Yksityisoikeus
Henkilöoikeus
Varallisuusoikeus
Perhe- ja jäämistöoikeus
Työoikeus
Kauppaoikeus
Ympäristöoikeus
Urheiluoikeus
Lääkintä- ja bio-oikeus
Kansainvälinen yksityisoikeus
Oikeuden yleistieteet
Oikeusteoria
Oikeushistoria
Oikeussosiologia
Oikeustaloustiede
Oikeuden ja sukupuolen tutkimus
Oikeusinformatiikka
Julkisoikeus on oikeusjärjestyksen osa-alue, jonka tarkoituksena on säädellä julkisen vallan käyttöä ja erityisesti julkisen vallan ja yksityisen välistä suhdetta. Julkisoikeudella onkin tiivis sidos mm. valtiosääntöoikeuteen, jossa säädellään mm. perus- ja ihmisoikeuksista sekä hallinto-oikeuteen, jossa säädellään mm. julkista valtaa ja julkisen vallan käyttöä. Myös rikosoikeus on osa julkisoikeutta.
Oikeudenalajaottelu

Oikeustiede perinteisesti jaetaan yksityisoikeuteen ja julkisoikeuteen. Yksityisoikeus sääntelee yksityisten välisiä suhteita, kun taas julkisoikeus sääntelee pääasiassa julkisen vallan sekä yksityisen välisiä suhteita.
Oikeudenalajaottelu ei nykyään ole kovin yksinkertaista, sillä moni oikeudenala sisältää elementtejä sekä yksityis- että julkisoikeudesta. Esimerkiksi prosessioikeudessa on elementtejä molemmista oikeudenaloista sekä ympäristöoikeudessa kohtaavat yksityisoikeudellinen vapaus käyttää omaisuuttaan haluamallaan tavalla ja julkinen luonnon suojelemisen intressi. Työ- ja virkamiesoikeudessa puolestaan kohtaavat sopimusvapaus ja julkisen vallan halu suojella (työ)sopimussuhteen heikompaa osapuolta. Eurooppaoikeus taas ei noudata lainkaan tätä perinteistä jaottelua julkis- ja yksityisoikeuteen.
Julkisoikeuden osa-alueiksi tyypillisesti mielletään sellaisia oikeustieteen aloja kuin rikos- ja prosessioikeus, hallinto-oikeus, valtiosääntöoikeus ja vero-oikeus.
Hallinto-oikeus voidaan edelleen jakaa yleishallinto-oikeuteen ja erityishallinto-oikeuteen. Erityishallinto-oikeuden osa-alueita puolestaan ovat esimerkiksi kunnallisoikeus, virkamiesoikeus, finanssihallinto-oikeus, sosiaalioikeus, poliisioikeus ja ympäristöhallinto-oikeus.
Julkisoikeuden opetus

Oikeustieteitä ja siten myös julkisoikeutta opetetaan yliopistoissa. Julkisoikeus kuuluu tutkimusalana oikeustieteisiin, mutta sen nimiset oppiaineet kuuluvat tyypillisesti hallintotieteisiin. Julkisoikeuden tutkimusta harjoitetaan Suomessa paitsi oikeustieteellistä opetusta antavissa yliopistoissa, myös hallintotieteitä opettavissa yliopistoissa, nimittäin Tampereen, Vaasan, Lapin ja Itä-Suomen yliopistoissa.
Julkisoikeuden alaa opiskelleita valmistuu siis yhtäältä oikeustieteen alalta oikeustieteiden maisteriksi ja toisaalta hallintotieteiden alalta hallintotieteiden maistereiksi. Lisäksi Åbo Akademissa on mahdollista suorittaa politices-alan eli kirjaimellisesti 'valtiotieteen' tutkintoja pääaineena julkisoikeus.
Kirjallisuutta

Husa, Jaakko & Pohjolainen, Teuvo: Julkisen vallan oikeudelliset perusteet: Johdatus julkisoikeuteen.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2008.  ISBN 978-952-14-1340-7
Tuori, Kaarlo: Julkisoikeuden perusteet.  (Forum iuris)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2000.  ISBN 951-45-9227-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin yliopiston avoin yliopisto:perusasioita oikeustieteestä/julkisoikeus
Vaasan yliopiston hallintotieteiden tiedekunta, julkisoikeuden oppiaine (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen yliopiston oikeustieteiden laitos
Jukka Kuoppamäen diskografia

Tämä artikkeli sisältää Jukka Kuoppamäen diskografian.
Jukka Kuoppamäen albumeista kultalevyyn ovat yltäneet Jukka Kuoppamäen parhaita 1 (1973), Kultaa tai kunniaa (1973) ja Aika näyttää (1997) ja listaykköseksi single ”Kultaa tai kunniaa” (1973).
Studioalbumit

| --- | --- |
 Mitä kansa haluaa (1966)  Rakkaus on sininen (1968)  Kuoppamäki (1970)  On the Rocks (1970)  Trubaduurilauluja (1971)  Take My Heart (1972,  Puolassa julkaistu englanninkielinen albumi)  Valtatie (1972) Listasijoitus: 13.  Love (1972)  Little Boy (1972, Yhdysvalloissa julkaistu englanninkielinen albumi)  Highway (1973,  englanninkielinen albumi)  Wounded Knee (1973) Listasijoitus: 20.  Blue and White (1973,  englanninkielinen albumi)  Blau und weiß (1973,  saksankielinen albumi)  Kultaa tai kunniaa (1973) Listasijoitus: 29.  Lapsuuteni lumijoulu (1973,  Jukka Kuoppamäki, Piritta ja lapset)  Aurinkomaa (1974)  Väinämöinen (1974)  Viivy vielä hetki (1975)  Päng päng (1976)  Miljoona hikistä kilometriä (1976)  Pilvet (1977)  Rakkautta maailmaan (1978) :  Puolesta, ei vastaan (1982)  Villi lintu (1983)  Kuningas tai kerjäläinen (1986)  Joulu tulee laulamalla (1990,  Jukka Kuoppamäki, Inka Kuoppamäki ja Eeva-Leena Sariola)  Kerran vielä palaan (1992)  Laulun taika (1997,  Taika ja Jukka Kuoppamäki) Listasijoitus: 20.  Aika näyttää (1997) Listasijoitus: 24.  Joulun taika (1997,  Taika ja Jukka Kuoppamäki)  Lemmen taika (1998,  Taika ja Jukka Kuoppamäki)  Tästä alkaa rakkaus (1999) Listasijoitus: 21.  Sininen (2001)  Vanhaa viiniä (2002)  Romanssi (2003)  Suuret tunteet (2006)  Sininen ja valkoinen (2008,  Jukka Kuoppamäki, Aikamiehet ja Satakunnan Sotilassoittokunta)  Kun maailma muuttui (2010)  Kotiinpaluu (2012)  Matkamiehen virsi (2013,  Joutukaa sielut -albumin rinnakkaislevy. Sisältää samat kappaleet, mutta akustisina levytyksinä.)  Joutukaa sielut (2013)  Perintö (2014)  Miehen tie (2016)  Sun kanssas kahden (2018)  Kurkiaura (2020)
Kokoelma-albumit

| --- | --- |
 Peukaloruuvi (1970)  Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 1 (1973)  Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 2 (1974)  Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3 (1975)  Parhaita 4 (1978)  Käy vierelläin (1978)  Matkan varrelta: 16 suosituinta laulua (1983)  Rakkauslauluja (1983)  16 kauneinta ja suosituinta sävelmää (1985)  Parhaat – 24 suosikki-iskelmää (1989)  Sininen ja valkoinen (1992)  Aarteet – 24 suosituinta sävelmää (1994)  20 suosikkia – Sininen ja valkoinen (1996)  Kaikki parhaat (2000)  Parhaat (2001) :  Sinivalkoiset suosikit (2001)  20 suosikkia – Sade on mun kyyneleeni (2001,  Taika ja Jukka Kuoppamäki)  Suomihuiput (2003)  Minun lauluni (2004)  Mies ja kitara (2009,  3 CD boksi)  Kultaa tai kunniaa – Satsangan rock-vuodet 1973–1979 (2011)  Tunnustus – kauneimmat balladit 1971–78 (2013)  Tähtisarja – 30 suosikkia (2013)  Kiskot vievät etelään – levytyksiä vuosilta 1966–1970 (2014)  Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973 (2014)  Pieni laulu vapaudesta – levytyksiä vuodelta 1973 (2014)  Niin kaikki on kuin ennenkin – levytyksiä vuosilta 1974–1975 (2014)  Miljoona hikistä kilometriä – levytyksiä vuosilta 1976–1978 (2014)  Valkoinen lilja (2016)
DVD

Romanssi (2003)
Minun lauluni (2005)
Tribuuttialbumit

Raimo Roiha: Instrumental Kuoppamäki (1972)
Kari Hillo: Sound of Guitar (1972)
Katri Helena: Katri Helena laulaa Kuoppamäkeä (1972)
Júpiter-luokka

| Júpiter-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 100 t (standardi) 2 600 t (kuormattu)
Pituus:  100,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,65 m
Syväys:  3,50 m
Koneteho:  5 000 shp
Nopeus:  18,5 solmua
Miehistöä:  123
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 120 mm tykkiä 2 × syvyyspomminheitintä 264 × miinaa
Ilmatorjunta:  2 × 75 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Júpiter-luokka oli Espanjan laivaston neljän miinanlaskukykyisen tykkiveneen muodostama alusluokka.
Alukset

Alukset valmistuivat 1937 paitsi Neptuno vuotta myöhemmin.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Júpiter | Ferrol |  | 15. syyskuuta 1935 |  | poistettu alusluettelosta 1974 |
| Marte | Ferrol |  | 19. kesäkuuta 1936 |  | poistettu alusluettelosta 1972 |
| Neptuno | Ferrol |  | 19. joulukuuta 1937 |  | poistettu alusluettelosta 1970 |
| Vulcano | Ferrol |  | 12. lokakuuta 1935 |  | poistettu alusluettelosta 1977 |
Jupiter (etunimi)

| Jupiter |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  lat. Iuppiter tai Iūpiter; muinaisitalialaisen jumalan nimi 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jupiter on miehen etunimi. Se on roomalaisesta mytologiasta peräisin oleva nimi, jonka on selitetty merkitsevän ’taivaan isää’, ’taivaan jumalaa’ ja ’jumalten isää’.
Suomessa Jupiter on harvinainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on elokuuhun 2021 mennessä ollut virallisena nimenä noin 70–80 miehellä.
Kuvitteellisia Jupiter-nimisiä

Jupiter, Juppiter, pääjumala roomalaisessa mytologiassa
Jupiter Jones, yksi päähenkilöistä 3 etsivää -kirjasarjassa
Júpiter-luokka (partioalus)

| Júpiter-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  49 t
Pituus:  21 m
Leveys:  5 m
Syväys:  1,3 m
Koneteho:  2 x dieselmoottori 1 270 bhp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  8
Aseistus
Meritorjunta:  1 x Oerlikon 20 mm -tykki
Júpiter-luokka oli Portugalin laivaston kuuden aluksen muodostama  partioveneluokka.