stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olli Jaatinen

Olli Jaatisen omakuva.
Olli Jaatinen (s. 1960 Haukivuori) on suomalainen valokuvataiteilija. Mikkelissä vaikuttava Jaatinen työskentelee Mikkelin valokuvakeskuksen taiteellisena johtajana ja on saanut useita taidepalkintoja. Vuonna 2009 Mikkelin Nuorkauppakamari nimesi hänet Vuoden mikkeliläiseksi. Valokuvataiteilijoiden liitto nimesi Jaatisen kunniajäsenekseen vuonna 2018.
Palkinnot ja tunnustukset

Mikkelin kaupungin taidepalkinto 1990
Suomen Taideyhdistyksen Dukaattipalkinto 1991 (Nuorten 43. näyttely)
Mikkeli-palkinto 1997
Etelä-Savon taidetoimikunnan Taidepalkinto 2003
Vuoden mikkeliläinen 2009
Valokuvataiteilijoiden liitto ry:n kunniajäsen vuodesta 2018
Julkaisut

Veskansan tarina Leo Montosen valokuvin – The Story of the Lake People (toim. yhdessä Päivi-Maria Jaatisen kanssa), Mikkelin valokuvakeskus. Tallinna 2019. ISBN 978-952-67721-8-9
Kirkonvarkauden siltatyömaa 1964–1967 (toim. yhdessä Pekka Tarvaisen kanssa), Hurmostuotanto®, Opus 1. Helsinki 2019. ISBN 978-952-69190-0-3
Kivimiehen aika (toim. yhdessä Päivi-Maria Jaatisen kanssa), Keski-Suomen Kiviteollisuus/Mikkelin valokuvakeskus. Mikkeli 2016. ISBN 978-952-67721-7-2
Mikkeli - Kaupunki muutoksessa (toim.), Mikkelin kaupunki/Mikkelin valokuvakeskus. Helsinki 2015. ISBN 978-952-67721-5-8
Mikkeli - A City in Transformation (ed.), City of Mikkeli/Mikkeli Centre of Photography. Helsinki 2015. ISBN 978-952-67721-6-5
Hyvää päivää, herra Holbein | Nice to Meet You, Mr Holbein, Pekka Elomaa ja Lyhdyn työryhmä, (toim.), Mikkelin valokuvakeskus. Helsinki 2014. ISBN 978-952-93-1683-0 (fi), ISBN 978-952-93-1684-7 (en).
Paavo Jussi-Pekka: Ilmakuvia Mikkelistä – Bird's Eye View of Mikkeli. (toim.) Mikkelin valokuvakeskus. Kaarina 2012. ISBN 978-952-67721-3-4
Virne Press - Huumori suomalaisessa kuvajournalismissa (toim.), Mikkelin valokuvakeskus. Mikkeli 2012. ISBN 978-952-67721-0-3
Mauri Toiviainen: Kadonnut kaupunki - Elämää 1950-luvun Mikkelissä (toim., yhdessä Timo Toiviaisen kanssa), Keskus-Baari Oy/Mikkelin valokuvakeskus. Hämeenlinna 2011. ISBN 978-952-92-9504-3
Veikko Kivimies Salmela (toim.), Mikkelin valokuvakeskus. Hämeenlinna 2011. ISBN 978-952-92-9430-5
Ikiliikkuja - Sanomalehti Länsi-Savo 120 vuotta (toim.), Länsi-Savo Oy. Mikkeli 2009. ISBN 978- 951-95-5235-4
Stereovalokuvan taika – The Magic of 3D Photography (toim.) Mikkelin valokuvakeskus/Musta Taide Kustannusosakeyhtiö, Helsinki/Suomen valokuvataiteen museo. Helsinki 2007. ISBN 978-952-9851-83-6
Virne. Huumori suomalaisessa valokuvataiteessa (toim.), Musta Taide Kustannusosakeyhtiö/Suomen valokuvataiteen museo, Helsinki 2002. ISBN 952-9851-44-8
Taiston ja Heikin katoaminen (Jaatinen/Lampinen), kuvitettu nuorisoromaani, Taide&Häpeä-kustannus. Mikkeli 1999. ISBN 952-91-1504-0
Replika, Musta Taide Kustannusosakeyhtiö/STAKES/Olli Jaatinen. Helsinki 1997. ISBN 952-90-8618-0
Taisto ja Heikki - Ominaisuudet, VB-valokuvakeskus. Kuopio 1990.
Aiheesta muualla

Olli Jaatisen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ville Tietäväinen

| Ville Tietäväinen |
| --- | --- |
 Ville Tietäväinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1970 (ikä 54) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  graafinen suunnittelija, kuvittaja ja sarjakuvantekijä
Kirjailija
Esikoisteos:  Linnut ja meret (2003)
Palkinnot
 Sarjakuva-Finlandia 2012 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ville Tietäväinen (s. 20. lokakuuta 1970 Helsinki) on suomalainen graafinen suunnittelija, kuvittaja ja sarjakuvataiteilija.
Tietäväinen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2000. Hän on työskennellyt 1990-luvulta lähtien kuvittajana, graafisena suunnittelijana ja sarjakuvantekijänä.
Teokset

Ville Tietäväinen & Harri Hannula: Hymyilevä kuu.  Helsinki:  Jalava, 1995.  ISBN 951-887-062-4
Linnut ja meret . Helsinki: Tammi, 2003. ISBN 951-31-2767-2
Des oiseaux, des mers. Ranska: Delcourt, 2005
Ilkka Malmberg & Ville Tietäväinen (kuvitus): Tuntemattomat sotilaat.  Helsinki:  Helsingin Sanomat, 2007.  ISBN 952-5557-04-9
Näkymättömät kädet . Helsinki: WSOY, 2011. ISBN 978-951-0-37928-8
Unsichtbare hände. Saksa: avant-verlag, 2014
Les mains invisibles. Ranska: Casterman, 2015
Osynliga händer. Ruotsi: Epix, 2015
الأيدي الخفية. Egypti: Sefsafa Publishing House, 2016
Ville Tietäväinen & Aino Tietäväinen: Vain pahaa unta . Helsinki: WSOY, 2013. ISBN 978-951-0-39894-4
Bare en ond drøm.  Tanska:  Høst & Son, 2016.
Iiro Küttner (teksti) & Ville Tietäväinen, (kuvitus ja ulkoasu): Puiden tarinoita: Puuseppä, Books North, 2014. ISBN 978-952-67980-5-9
Iiro Küttner (teksti) & Ville Tietäväinen (kuvitus ja ulkoasu): Puiden tarinoita: Ritari, Books North, 2014. ISBN 978-952-67980-9-7
Iiro Küttner (teksti) & Ville Tietäväinen (kuvitus ja ulkoasu): Puiden tarinoita: Merenkulkija , Books North. ISBN 978-952-7125-00-7
Iiro Küttner (story) & Ville Tietäväinen (illustration and design):The Carpenter. USA: Books North, 2016
Iiro Küttner (story) & Ville Tietäväinen (illustration and design):The Knight. USA: Books North, 2016
Iiro Küttner (story) & Ville Tietäväinen (illustration and design):The Seafarer. USA: Books North, 2016
Elina Hirvonen & Ville Tietäväinen (kuvitus ja ulkoasu): Näkymätön. Helsinki: Lasten Keskus, 2016. ISBN 978-952-288-549-4
Ville Tietäväinen & Ville Hänninen: Kertova kuva. Helsinki: SKS, 2018. ISBN 978-952-222-991-5
Maija Tammi & Ville Tietäväinen: Immortal: Lost Memoirs of Cornelia Dulac Concerning the Freshwater Polyp Hydra. Helsinki: Aalto ARTS Books, 2020. ISBN 978-952-60-8962-1
Ville Tietäväinen & Iiro Küttner (käsikirjoitus): Harvennus. Helsinki: WSOY, 2021. ISBN 978-951-0-44590-7
Metsän kuningatar. Helsinki: WSOY, julkaistaan syksyllä 2026
Palkinnot

Society for News Design, Gold 2018, Silver 1999, 2006, 2012 Award of Excellence 2013, 2014, 2015, 2017
Grafia ry, Vuoden huiput Kultahuippuja 2004, 2018, Hopeahuippuja 1999, 2000, 2001, 2004, 2005, 2012, 2013, 2014, 2018, 2021, 2024
Grafia ry, Vuoden Junior 2000
Society of Illustrators, Certiﬁcate of Merit 2004
Red Dot Award, corporate design 2009
Suomen arvostelijain liitto, Kritiikin Kannukset 2004
Suomen kirjataiteen komitea, Vuoden kauneimmat kirjat 2007, 2014, 2020, 2023, 2024
Suomen Kulttuurirahaston palkinto 2011
Sarjakuva-Finlandia teoksesta Näkymättömät kädet 2012
Finlandia Junior -ehdokkuus teoksista Vain pahaa unta 2013 ja Puiden tarinoita: Puuseppä 2014
Tulenkantaja-palkinto teoksesta Vain pahaa unta 2014
Max und Moritz -palkintoehdokkuus teoksesta Unsichtbare Hände 2014
Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoehdokkuus teoksesta Vain pahaa unta 2014
Rudolf Koivu -palkinto, kunniamaininta teokselle Vain pahaa unta 2015
Prix des lecteurs du Var -palkinto teoksesta Les mains invisibles 2015
BD Boum ja Prix Arouet -palkintoehdokkuudet teoksesta Les mains invisibles 2016
Lastenkirjainstituutin Punni-kirjallisuuspalkinto teoksesta Näkymätön 2017 (yhdessä Elina Hirvosen kanssa)
Art Directors Club of Europe, hopeaa 2018
Suomen Taideyhdistyksen Edvard Richter -palkinto teoksesta Immortal 2020
International Creative Media Award ICMA Award for Excellence teoksesta Immortal 2021, pronssia teoksesta Keskusteluja kauneudesta arkkitehtuurissa 2022
Aiheesta muualla

Anu Partanen: Raskasta sarjaa Ylioppilaslehti 12/2003
Harri Römpötti: 50-vuotias Helsingin Sanomat 19.10.2020
| n k Kritiikin Kannusten saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962 Jorma Panula  1963 Ralf Långbacka  1964 Kari Rydman  1965 Eino Säisä  1966 Risto Jarva  1967 Kalle Holmberg & Kari Liila  1968 Kimmo Pyykkö  1969 Timo Bergholm 
1970-luku:  1970 Jouko Turkka  1971 Iso mies ja keijukainen -levytyöryhmä  1972 Lasse Naukkarinen  1973 Ilpo Saastamoinen  1974 Riitta Nelimarkka  1975 Pekka Milonoff  1976 Ulrika Hallberg  1977 Timo Linnasalo  1978 Arto af Hällström  1979 Eurooppalainen Odysseia -kuunnelmatyöryhmä 
1980-luku:  1980  Pentti Sammallahti  1981 Marjatta Tapiola  1982 Jouni Kaipainen  1983 Kari Väänänen  1984 Olli Jalonen  1985 Maaria Wirkkala  1986 Kari Kriikku  1987 Juhani Liimatainen  1988 Mox Mäkelä  1989 Sami Toivonen 
1990-luku:  1990 Rahkonen-radioteostyöryhmä  1991 Marjatta Oja  1992 Julia Vuori  1993 tanssiryhmä Suomussalmi  1994 Martti Suosalo  1995 Juha Lehtola  1996 Susanna Helke &  Virpi Suutari  1997 Jukka-Pekka Pajunen  1998 Håkan Wikman  1999 Tuomas Kantelinen 
2000-luku:  2000 Sándor Vály  2001 Johanna Venho  2002 Salla Tykkä  2003 U-Street All Stars  2004 Ville Tietäväinen  2005 Taito Hoffrén  2006 Anna Krogerus  2007 Pauliina Feodoroff  2008 Eeva Muilu  2009 Jukka-Pekka Valkeapää 
2010-luku:  2010 Timo Harju  2011 Merja Pöyhönen  2012 Selina Anttinen & Vesa Oiva  2013 Linda Fredriksson  2014 Elina Pirinen  2015 Ima Iduozee  2016 Suohpanterror  2017 Maija Kauhanen  2018 Honkasalo–Niemi–Virtanen  2019 Ilja Lehtinen 
2020-luku:  2020 Juliana Hyrri  2021 Emilia Hoving  2022 Hanna Bergholm & Ilja Rautsi  2023 Jonnakaisa Risto 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat 
Muut:  Europeana  IdRef
Jyrki Vainonen

| Jyrki Vainonen |
| --- | --- |
 Jyrki Vainonen Tampereen kirjamessuilla 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: Anjalankoski
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, suomentaja, sanataiteen opettaja
Kirjailija
Tyylilajit:  surrealismi
Esikoisteos:  Tutkimusmatkailija ja muita tarinoita (1999)
Palkinnot
 Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinto, Kääntäjäkarhu, Kuvastaja-palkinto, Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto, Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto, Tähtifantasia-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jyrki Vainonen (s. 1963 Anjalankoski) on suomalainen kirjailija, suomentaja ja sanataiteen opettaja. Marraskuussa 2014 Vainonen valittiin Suomen Kirjailijaliiton puheenjohtajaksi vuoden 2015 alusta ja hän toimi puheenjohtajana yhden kauden vuoden 2017 loppuun.
Esikoisteoksestaan Tutkimusmatkailija ja muita tarinoita Vainonen sai Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon. Hänen novellejaan on käännetty englanniksi, saksaksi, ranskaksi, venäjäksi, unkariksi, italiaksi, tšekiksi, ruotsiksi, ukrainaksi sekä thaiksi, ja romaani Mykkä jumala ukrainaksi.
Vainonen tunnetaan myös Jonathan Swiftin tekstien sekä irlantilaisen runouden suomentajana. Hänet palkittiin vuonna 1996 Yleisradion Kääntäjäkarhulla vuoden 1995 parhaasta runosuomennoksesta. Lisäksi Vainonen on suomentanut yhteiskuntatieteellistä ja filosofista kirjallisuutta.
Vainonen on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä Tampereen yliopistossa 1989–1996. Hän on suorittanut maisterin tutkinnon vuonna 1995 ja lisensiaatintutkinnon vuonna 2001. Kirjailijan ja suomentajan työnsä lisäksi hän opettaa luovaa kirjoittamista.
Hänelle myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha.
Tuotanto > Romaanit

Mykkä jumala.  Loki-Kirjat, 2003.  ISBN 978-951-8-25012-1
Perintö.  Loki-Kirjat, 2005.  ISBN 978-951-8-25028-2
Tornit.  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-5027-3
Swiftin ovella.  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-6274-0
Täytetyt. Aula & co, 2022. ISBN 978-952-36-4246-1.
Tuotanto > Novellikokoelmat

Tutkimusmatkailija ja muita tarinoita.  Loki-Kirjat, 1999.  ISBN 978-952-9-64682-1
Luutarha.  Loki-Kirjat, 2001.  ISBN 978-952-9-64619-7
Lasin läpi.  Loki-Kirjat, 2007.  ISBN 978-951-8-25050-3
Yön ja päivän tarinoita, Aula & co, 2019. ISBN 978-952-7269-49-7.
Tuotanto > Esseeteokset

Linnunpöntönrakentaja.  Atena, 2012.  ISBN 978-951-796-854-6
Askelia: kirjoituksia kävelemisestä.  Basam Books, 2014.  ISBN 978-951-796-854-6
Naulankantakeitto ja muuta juustohöylättyä hengenravintoa. Satiirinen keittokirja. Atena, 2016. ISBN 978-952-300-189-3
Aiheesta muualla

Vainonen, Jyrki kirjasampo.fi
Jyrki Vainonen lukee teostaan Tornit Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
M.G. Soikkeli: Tutkimusmatkailija ja muita tarinoita. Aikakone 26.10.1999.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
EC Bad Tölz

| EC Bad Tölz |
| --- | --- |
Perustettu:  1928
Entiset nimet:  Tölzer Löwen (2001-2017)
Kaupunki:   Bad Tölz, Saksa
Kotiareena:  RSS Arena
– kapasiteetti:  4 115
Sarjataso:  Oberliga
Värit:                
Päävalmentaja:   Axel Kammerer
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
EC Bad Tölz on saksalainen jääkiekkojoukkue Baijerin osavaltiosta Bad Tölzistä. Joukkue on perustettu vuonna 1928 ja se pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa.
Pelaajat

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 29 |  | Enrico Salvarani | L | 2025 | Mannheim, Saksa |
| 30 |  | Joshua Baron | R | 2025 | Bad Tölz, Saksa |
| 31 |  | Simon Wolf | L | Laina | Schwabach, Saksa |
| 67 |  | Christopher Kolarz | L | Laina | Bad Aibling, Saksa |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Korbinian Hopper | L | Juniori |  |
| 6 |  | Manuel Edfelder | R | 2025 | Bad Reichenhall, Saksa |
| 10 |  | Jakob Oberhöller | L | 2025 | Bolzano, Italia |
| 16 |  | Alexander Fichtner | L | 2025 | Prien am Chiemsee, Saksa |
| 25 |  | Tobias Beck | L | Laina | Prien am Chiemsee, Saksa |
| 55 |  | Florian Krumpe | L | 2025 | Rosenheim, Saksa |
| 77 |  | Klemen Pretnar | R | 2025 | Bled, Slovenian ST, Jugoslavia |
| 93 |  | Niklas Hörmann | L | 2025 | Bad Tölz, Saksa |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 7 |  | Reto Schüpping | L | KH | 2025 | Willich, Saksa |
| 11 |  | Topi Piipponen | L | LH | 2027 | Siilinjärvi, Suomi |
| 14 |  | Christoph Fischhaber | L | KH | 2025 | Benediktbeuern, Saksa |
| 15 |  | Henry Sihling | L | H | Juniori |  |
| 17 |  | Dominik Daxlberger | L | KH | 2025 | Rosenheim, Saksa |
| 18 |  | Romāns Semjonovs | L | LH | 2025 | Riika, Latvia |
| 21 |  | Florian Kästele | R | H | 2025 | Bad Tölz, Saksa |
| 22 |  | Maximilian Strauß | L | H | Juniori |  |
| 23 |  | Oliver Noack | L | KH | 2025 | Berliini, Saksa |
| 24 |  | Ismailcan Sahanoglu | L | H | 2027 | Bad Tölz, Saksa |
| 27 |  | Sandro Schönberger | L | VLH | 2025 | Weiden, Saksa |
| 37 |  | Marc Schmidpeter | R | LH | 2025 | Fürstenfeldbruck, Saksa |
| 41 |  | Egils Kalns | R | LH | 2025 | Liepāja, Latvian SNT, Neuvostoliitto |
| 42 |  | Quirin Schlager | L | VLH / KH | Juniori | Bad Tölz, Saksa |
| 47 |  | Johannes Haßmann | L | H | Juniori |  |
| 49 |  | Kilian Kathan | L | H | Juniori |  |
| 62 |  | Philipp Schlager | L | VLH | 2025 | München, Saksa |
| 72 |  | Justi Späth | L | H | 2025 | Ostfildern, Saksa |
| 78 |  | Maximilian Spöttel | L | VLH | 2025 | Bad Nauheim, Saksa |
| 95 |  | Athanassios Fissekis | L | VLH | 2025 | Bad Tölz, Saksa |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Axel Kammerer
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Saksan jääkiekko
| --- | --- |
DEL: Adler Mannheim · Augsburger Panther · DEG Metro Stars · EHC München · Eisbären Berlin · ERC Ingolstadt · Grizzly Adams Wolfsburg · Hamburg Freezers · Iserlohn Roosters · Krefeld Pinguine · Kölner Haie · Nürnberg Ice Tigers · SERC Wild Wings · Straubing Tigers
DEL2: Bietigheim Steelers · Dresdner Eislöwen · Eispiraten Crimmitschau · ESV Kaufbeuren · EV Landshut · Fischtown Pinguins · Heilbronner Falken · Lausitzer Füchse · Ravensburg Tower Stars · EC Bad Nauheim · SC Riessersee · Starbulls Rosenheim
Oberliga Nord: Hannover Scorpions · EHC Timmendorfer Strand 06 · Hannover Indians · Rostock Piranhas · Hamburger SV · EC Harzer Falken · Adendorfer EC · Hamburg Crocodiles · GEC Ritter Nordhorn
Oberliga Ost: Icefighters Leipzig · Black Dragons Erfurt · Saale Bulls Halle · EHV Schönheide 09 · Tornado Niesky · FASS Berlin · Wild Boys Chemnitz · EHC Jondorfer Falken
Oberliga Süd: Selber Wölfe · EHC Freiburg · Tölzer Löwen · EHC Bayreuth · EHC Klostersee · EC Peiting · EV Füssen · Erding Gladiators · EV Regensburg · Deggendorf Fire · Blue Devils Weiden · Mighty Dogs Schweinfurt
Oberliga West: EC Kassel Huskies · ESC Moskitos Essen · Füchse Duisburg · Grefrather EG · Hammer Eisbären · Herner EV 2007 · Königsborner JEC · Löwen Frankfurt · Neusser EV · Ratinger Ice Aliens
Maajoukkue: Saksan jääkiekkomaajoukkue · Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue · Saksan jääkiekkoliitto
Henrik Larsson (yleisurheilija)

| Henrik Larsson |
| --- | --- |
 Henrik Larsson vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henrik Roger Larsson
Syntynyt: 30. syyskuuta 1999 (ikä 25) Ruotsi
Yleisurheilija
Laji:  pikajuoksu
Seura:  IF Göta, Karlstad
 Tietolaatikko päivitetty 10. heinäkuuta 2021 
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Apeldoorn 2025 | 60 metriä |  |
|  Pronssia | Istanbul 2023 | 60 metriä |  |
| U23 EM-kilpailut  | U23 EM-kilpailut  | U23 EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Gävle 2019 | 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Tallinna 2021 | 100 metriä |  |
Henrik Roger Larsson (s. 30. syyskuuta 1999 Ruotsi) on ruotsalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä.
Ura

Henrik Larsson saavutti jo juniorivuosinaan menestystä voittaessaan vuonna 2015 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Georgian Tbilisissä 100 metrin juoksun. Hän saavutti 2016 samalla matkalla hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2019 hän voitti 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Gävlessä. Seuraavissa kisoissa Tallinnassa vuonna 2021 hän oli samalla matkalla hopealla.
Larssson saavutti Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 pronssia 60 metrillä Ruotsin ennätysajalla 6,53. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän kirkasti pronssinsa hopeaksi 60 metrillä uudella Ruotsin ennätysajalla 6,52.
Larsson on voittanut Ruotsin mestaruuden ulkoradoilla 100 metrillä vuosina 2018–2023 ja 200 metrillä 2017, 2019, 2021 ja 2023 sekä sisäradoilla 60 metrillä 2019, 2022 ja 2023. Hän juoksi 100 metrin Ruotsin ennätyksen 10,13 Söderhamnissa heinäkuussa 2023 ja 10,08 Grazissa toukokuussa 2024.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä  |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin juoksu | 10,08 NR | Graz | 12. toukokuuta 2024 |
| 200 metrin juoksu | 20,44 | Kööpenhamina | 28. toukokuuta 2023 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä  |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 metrin juoksu | 6,52 NR | Apeldoorn | 8. maaliskuuta 2023 |
| 200 metrin juoksu | 21,78 | Rud, Norja | 7. helmikuuta 2019 |
Kiáto

| Kiáto Κιάτο |
| --- | --- |
 Kiáto
 Koordinaatit: 38°00′44″N, 22°45′00″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Korinthia
Kunta:  Sikyóna
Kunnallisyksikkö:  Sikyóna
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  4206010101
Väkiluku (2011):  9 812
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiáto (kreik. Κιάτο) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Sikyónan kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kaupungin väkiluku on 9 812 (vuonna 2011). Kiáto on Sikyónan kunnan kuntakeskus.
Kiáton rautatieasema.
Kiáto sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa Korintinlahden rannalla noin 21 kilometriä Kórinthoksen kaupungista luoteeseen. Antiikin aikainen Sikyonin kaupunki sijaitsi Kiátosta noin seitsemän kilometriä lounaaseen.
Kaupungissa sijaitsee Kiáton rautatieasema, josta on proastiakós-yhteys Ateenaan.
Dromomania

Dromomania (kreikan sanasta dromos (δρóμος) 'tie, suunta') on harvinainen mielenterveyshäiriö, jossa potilaalla on hallitsematon tarve vaeltaa paikasta toiseen. Historian kenties tunnetuin esimerkki on ranskalaisen, armeijasta kotiutetun Jean-Albert Dadasin tapaus. Lähteiden mukaan Dadas vaelsi ainakin Prahaan, Berliiniin, Moskovaan ja Wieniin toteuttaessaan pakkomiellettään. Kun tapaus uutisoitiin sanomalehdissä vuonna 1886, oli seurauksena muutaman vuoden kestänyt mutta itsekseen sammunut dromomaniaepidemia.
Kotiniini

| Kotiniini |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  486-56-6
PubChem CID:  854019
SMILES:  CN1C(CCC1=O)C2=CN=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H12N2O
Moolimassa:  176,219 g/mol
Sulamispiste:  41 °C
Kotiniini kuuluu pyridiinialkaloideihin ja on nikotiinin pääasiallinen aineenvaihduntatuote. Kotiniinin kemiallinen kaava on C10H12N2O ja CAS-numero 486-56-6. Kotiniinia käytetään indikaattorina tupakansavulle altistumiselle.
Kotiniinia esiintyy papaijan (Carica papaya) lehdissä.
Aiheesta muualla

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL): Kotiniini[vanhentunut linkki]
PubChem: Cotinine (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Cotinine (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Cotinine (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Cotinine (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cotinine (englanniksi)
Läheisriippuvuus

Läheisriippuvuus (sanatarkka käännös englannista on kanssariippuvuus) on läheisen ihmisen riippuvuuden (tyypillisesti päihderiippuvuus) aiheuttamaa häiriökäyttäytymistä . Läheisriippuvainen vähättelee omia tarpeitaan ja pyrkii huolehtimaan muista ihmisistä. Toimintamalli syntyy tyypillisesti lapsena vanhemman alkoholin väärinkäytön seurauksena: Lapsi joutuu ottamaan vastuuta vanhemmastaan ja joutuu siksi torjumaan omat tarpeensa.
Läheisriippuvuus voi altistaa ihmisen hyväksikäytölle niin ihmissuhteissa kuin työelämässäkin. Läheisriippuvaisella saattaa olla esimerkiksi päihderiippuvainen puoliso. Muun muassa Al-Anon-ryhmä pyrkii auttamaan läheisriippuvuudesta kärsiviä.
Läheisriippuvuudesta puhuttiin alun perin alkoholistien lasten ja puolisoiden ongelmana, mutta se on osoittautunut huomattavasti laajemmaksi ilmiöksi.
Suomenkielinen käännös englanninkielen sanalle codependency on aiheuttanut huomattavan paljon väärinkäsityksiä. Läheisriippuvaisuus ei varsinaisesti tarkoita riippuvuutta läheisestä ihmisestä, päinvastoin kuin käännöstermi antaa ymmärtää. Sellainen sairaalloinen takertuminen toiseen ihmiseen, jossa takertuva henkilö kokee ettei tule toimeen ilman toista, ei ole läheisriippuvaisuutta. Oireet ovat vastakkaisia: Takertuja asettaa omat tarpeensa etusijalle, päinvastoin kuin läheisriippuvainen. Lapsi tai aikuinen joka kaipaa normaalia enemmän hoivaa ja huolenpitoa ei siis ole läheisriippuvainen. Kuitenkin läheisriippuvaisuuden yksi oireista on kontrollin tarve  ja siksi läheisriippuvainen usein takertuu sillä tavalla toiseen ihmiseen, että läheisriippuvainen tarjoaa apua ja huolenpitoa toiselle liikaa. Esimerkiksi äidin kyvyttömyys irtautua ainoasta pojastaan ja liiallinen sotkeutuminen pojan parisuhteeseen ja perhe-elämään saattaa johtua läheisriippuvaisuudesta.