stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
War (yhtye)

War vuonna 1976
War on Kaliforniassa perustettu yhtye, jonka musiikkia on luonnehdittu lattarisävyiseksi funkiksi. Yhtye on ollut hyvä konserttiesiintyjä sen lisäksi, että sille on esimerkiksi jaettu viisi kultalevyä yhdeksässä kuukaudessa.
Yhtyeen edeltäjiä olivat vuodesta 1959 lähtien Creators ja The Night Shift, joissa vaikuttaneita muusikoita olivat muiden muassa Harold Brown, Charles Miller, Howard Scott, B.B. Dickerson, Lonnie Jordan, Peter Rosen ja Papa Dee Allen. Far Out Productions -yhtiötä edustava tuottaja ja manageri Jerry Goldstein kävi Rosenin pyynnöstä kuuntelemassa The Night Shitf -yhtyettä vuonna 1969. Viimeisimmän Animals-kokoonpanon juuri hajottanut Eric Burdon oli vieraillut Goldsteinin yhtiössä mukanaan tanskalaissyntyinen huuliharpisti Lee Oskar. Burdonille oli ehdotettu yhteistyötä The Night Shiftin kanssa, ja yhtiön toinen merkkimies Steve Gold oli keksinyt yhtyeelle uuden huomiota herättävän nimen, War, vastapainoksi hippiliikkeen rauhanaatteelle. Näin oli syntynyt Eric Burdon and War. Burdon oli ehdottanut, että puhallinsoittajat jätetään pois Charles Milleriä lukuun ottamatta. Oli myös sovittu, että Burdon vain auttaa yhtyeen uran alkuun ollen lisäksi sen rivijäsenenä. Ensimmäinen keikka oli sitten pidetty San Bernardinossa. Yhtyeessä mukana ollut Peter Rosen kuoli huumeiden yliannostukseen ja hänet korvasi B.B. Dickerson. Ensimmäiseltä albumilta julkaistu single Spill the Wine oli listaykkönen Yhdysvalloissa vuonna 1970, ja yhtyeen menestys jatkui Burdonin lähdön jälkeenkin.
Kokoonpano

War-yhtyeen kokoonpano oli seuraavanlainen:
Harold Brown – rummut, lyömäsoittimet, laulu
Charles Miller – klarinetti, altto-, tenori- ja baritonisaksofoni, lyömäsoittimet, laulu
Howard Scott – kitara, lyömäsoittimet, laulu
Lonnie Jordan – urut, piano, timbaalit, lyömäsoittimet, laulu
Peter Rosen – basso, tilalle tuli:
B.B. Dickerson – basso, lyömäsoittimet, laulu
Papa Dee Allen – congat, bongot, lyömäsoittimet, laulu
Lee Oskar – huuliharppu, lyömäsoittimet, laulu
Tultaessa vuoteen 1980 osa miehistöstä (Dickerson, Miller) oli vaihtunut seuraaviin:
Luther Rabb – basso
Pat Rizzo – saksofonit
Ron Hammon – lyömäsoittimet
Ron Hammon oli siis lisäys yhtyeen ennestäänkin vahvaan rytmiryhmään.
War Suomessa

Ohjelmatoimisto Rockadillo (Tapio Korjus) toi War-yhtyeen Suomeen, ja se esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla 10. kesäkuuta 1976. Konserttisali tuli vain puoliksi täyteen yleisöä, joten yhtyeen keikka oli Soundin Jussi Niemen mukaan rutiininomainen. Helsingin Sanomien Julius Heikkilä puolestaan piti konserttia tunnelmaltaan hienona ja elämäntäyteisenä mutta paikoin järjettömän kovaääniseksi miksattuna.
Levytyksiä

Eric Burdonin kanssa:
1970 Eric Burdon Declares War
1971 Black Man's Burdon
1976 Love Is All Around (vanhoja äänitteitä)
Yhtyeen alkupään albumeita on esitelty MUSAn numerossa 2/1976 ja seuraavissa Blues News -lehden numeroissa:
The World Is a Ghetto, nr. 21, s. 20
Why Can't We Be Friends, nr. 46, s. 43
Galaxy, nr. 51, s. 37
1974 live (UA 2-193), nr. 68, s. 33
Vuonna 1976 on ilmestynyt single All Day Music, joka ei ole menestynyt sanottavammin.
Vuonna 1980 on ilmestynyt toinen live-albumi War – The Music Band – Live (MCA-5156). Lähteessä on esitetty Billboardin soul- ja poplistojen perusteella koottu ko. albumilla mukana olevien hittikappaleiden ”paremmuusjärjestys”:
Low Rider #1
Spill the Wine #3
Why Can't We Be Friends #3
Cisco Kid #5
Gypsy Man #6
Slippin' into Darkness #12
Albumi World is a Ghetto valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Strongyló (Ródos)

| --- | --- |
Muut nimet:  Strongylí (Στρογγυλή), Strongylonísi (Στρογγυλονήσι)
Sijainti:  36°06′42″N, 27°42′07″E, Ródos Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,037 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Strongyló (kreik. Στρογγυλό) eli Strongylí (Στρογγυλή) eli Strongylonísi (Στρογγυλονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Ródoksen saaren länsirannikon edustalla lähellä Monólithoksen kylää. Saaren pinta-ala on noin 0,037 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Strongyló kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Ródoksen länsirannikon Strongylóa ei tule sekoittaa suurempaan Strongýlin eli Strongylón saareen pohjoisempana lähellä Makrýn saarta.
Wasama Quartet

Wasama Quartet oli suomalainen yhtye, joka perustettiin vuonna 1976 ja joka teki kaksi albumia RCA-levymerkille.
Kokoonpano

Mikko-Ville Luolajan-Mikkola, viulu
Ilkka Niemeläinen, kitara
Olli-Pekka Wasama, basso
Jukka Wasama, rummut
Diskografia

Wasama Quartet (1980)
Dirty date (1983)
Aiheesta muualla

Wasama Quartetin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Strutt’s Parkin roomalaislinnoitus

Strutt’s Parkin roomalaislinnake oli roomalaisten rakentama linnake Englannissa lähellä nykyistä Derbyn kaupunkia. Linnoitus tehtiin suojaamaan tärkeää joenylityspaikkaa, missä Icknield Street kulkee Derwentjoen poikki. Se rakennettiin noin vuonna 50 ja hylättiin kolmisenkymmentä vuotta myöhemmin, kun roomalaiset päättivät rakentaa joen toiselle puolelle Dervention linnoituksen.
Tärkeän kulkuväylän, Icknield Streetin lisäksi roomalaiset rakensivat kaksi sivutietä, jotka ristesivät toisensa linnoituksen lähellä: The Long Lane kulki länteen kohti Chesteriä, ja yksinkertaisesti The Streetiksi kutsuttu tie poikki Peak Districtin aina Manchesteriin asti.
Alueelta on löydetty 1920-luvulla ja 1940-luvulla rahoja, jotka ovat auttaneet linnoituksen ajoittamisessa. Derbyn kaupunginmuseossa säilytetään paikalta löytyneitä rahoja Neron ja Claudiuksen ajoilta. 1970-luvulla tehdyissä kaivauksissa paljastui jäänteitä huolellisesti puretuista puurakenteista, mikä viittaisi siihen, että paikan hylkääminen on ollut suunnitelmallista eikä pakon sanelemaa. 1990-luvulla alueelta löytyi pengerryksiä, kivisiä perustuksia ja roomalaistyylisiä kivetyksiä. Paikan päälle on myöhemmin rakennettu asuntoalue, joten sen kaivauksia ei ole voitu jatkaa.
Heikki Waris

| Heikki Waris |
| --- | --- |
 Heikki Waris (vas.) sekä yhdys­valtalainen filosofi Douglas V. Steere 1950-luvulla.
Suomen sosiaaliministeri
 Von Fieandtin hallitus  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Heikki Tapio Waris
Syntynyt: 25. lokakuuta 1901 Helsinki
Kuollut: 10. marraskuuta 1989 (88 vuotta) Espoo
Arvonimi: akateemikko
Heikki Tapio Waris (vuoteen 1924 Warén; 25. lokakuuta 1901 Helsinki – 10. marraskuuta 1989 Espoo) oli suomalainen sosiaalipolitiikan professori, akateemikko ja sosiaaliministeri von Fieandtin virkamieshallituksessa vuosina 1957–1958.
Elämäkerta

Heikki Waris valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1919 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1922. Waris oli 1920-luvulta lähtien mukana Sigfrid Sireniuksen perustamassa setlementtiliikkeessä. Hän toimi liikkeen Kalliolan vapaaopiston rehtorina.
Heikki Wariksen tohtorinväitöskirja Työläisyhteiskunnan syntyminen Helsingin Pitkänsillan pohjoispuolelle ilmestyi 1932 ja sen II osa 1934. Waris teki 1934–1935 opintomatkan Yhdysvaltoihin jossa hän paitsi että keräsi laajan suomalaisten siirtolaisten elämäkerta-aineiston toi myös Suomeen uuden survey-tyyppisen haastattelututkimusmenetelmän. Tähän menetelmät kuuluivat kyselylomakkeet, erilaiset asenteita mittaavat asteikot, testaukset ja taulukoinnit. Wariksesta tuli Eino Kuusen jälkeen Yhteiskunnallisen Korkeakoulun sosiaalpolitiikan opettaja vuonna 1937.
Sotavuosina Waris toimi Suomen Aseveljien Työjärjestössä (SAT) sekä 1941–1945 Suomen Huollon toiminnanjohtajana vastaten muun muassa suomalaislasten sijoituksista Ruotsiin ja Tanskaan sekä avustuslähetysten jakamisesta.
Heikki Waris oli Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan professorina 1946–1968. Hän oli 1960-luvulla valtiotieteellisen tiedekunnan dekaanina ja Helsingin yliopiston vararehtorina 1962–1968. Akateemikoksi Waris nimitettiin 1980. Hän sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon 1964.
Kirjallisuutta

Heikki Waris ja 15 tohtoria: Juhlakirja Heikki Wariksen täyttäessä 60 vuotta 25.10.1961.  (Sosiaalipoliittisen yhdistyksen julkaisuja, 7)  Helsinki:  WSOY, 1961.
Jaakkola, Risto – Karisto, Antti – Roos, J. P. (toim.): Sosiaalipolitiikka, historiallinen kehitys ja yhteiskunnan muutos: Juhlakirja Heikki Wariksen täyttäessä 80 vuotta 25.10.1981.  Espoo:  Weilin + Göös, 1981.  ISBN 951-35-2586-4
Lindberg, Hanna: Mannen som objekt och problem: Heikki Waris och betydelsen av kön i vetenskaplig socialpolitik, ca 1930–1970.  (Diss)  Åbo:  Åbo Akademis förlag, 2014.  ISBN 978-951-765-738-9  Teoksen verkkoversio.
Repo, Ville: Ensimmäinen varis joka lensi Atlantin yli: Heikki Waris – sosiaalipolitiikan uranuurtaja.  Vantaa:  Ville Revon perikunta, 2011.  ISBN 978-952-93-0019-8
Riihinen, Olavi: ”Waris, Heikki (1901–1989)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 338–340.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2  / Teoksen verkkoversio.
Waris, Heikki: Työläisyhteiskunnan syntyminen Helsingin Pitkänsillan pohjoispuolelle.  (2., tarkistettu painos (1. painos 1932))  Helsinki:  Weilin + Göös, 1973.  ISBN 951-35-1023-9
Aiheesta muualla

Waris, Heikki hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Aino Malkamäki | Suomen sosiaaliministeri 1957−1958 | Seuraaja: Valdemar Liljeström |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Strontiumbromidi

| Strontiumbromidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  10476-81-0
PubChem CID:  25302 ja 23635
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SrBr2
Moolimassa:  247,42
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  643 °C
Tiheys:  4,261 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,12 kg/l (20 °C)
Strontiumbromidi (SrBr2) on strontium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa, valokuvauskemikaalina, analyyttisen kemian reagenssina ja lääketieteessä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa strontiumbromidi on valkoista tai väritöntä hygroskooppista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee lisäksi etanoliin. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (SrBr2·6H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa 180 °C:n lämpötilaan.
Strontiumbromidia valmistetaan neutraloimalla strontiumhydroksidia tai -karbonaattia vetybromidilla.
Strontiumbromidia käytetään pyrotekniikassa aiheuttamaan liekille punainen väri, lääketieteessä rauhoittavana aineena ja röntgenkuvauksissa varjoaineena, valokuvauskemikaalina lisäämään kontrastia ja analyyttisen kemian reagenssina.
Paul Stråhlman

Paul Ernfrid Stråhlman (23. joulukuuta 1928 Porvoon maalaiskunta – 25. kesäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen kilpasoutaja.
Stråhlman edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehellisessä nelossa, jossa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuosina 1953 ja 1954 sijoittuen jälkimmäisellä kerralla perämiehettömässä nelosessa neljänneksi. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sisähankanelosessa vuonna 1951.
Seuratasolla Stråhlman edusti Malmin Urheilijoita, Soutuseura AEB:tä ja Hamarin Eloa. Hän voitti seitsemän Suomen-mestaruutta nelosissa ja kahdeksikossa vuosina 1950–1955.
Strontiumkloraatti

| Strontiumkloraatti> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  10326-21-3
PubChem CID:  24641
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Sr(ClO3)2
Moolimassa:  254,52
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  120 °C (hajoaa)
Tiheys:  3,15 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1760 g/l (25 °C)
Strontiumkloraatti (Sr(ClO3)2) on strontium- ja kloraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pyrotekniikassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa strontiumkloraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedelliset di- ja heksahydraatit (Sr(ClO3)2·2H2O ja Sr(ClO3)2·6H2O). Strontiumkloraatti liukenee hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Strontiumkloraatti liukenee hieman myös etanoliin. Aine on voimakas hapetin.
Strontiumkloraattia valmistetaan johtamalla strontiumhydroksidin vesiliuokseen klooria. Yhdistettä käytetään ilotulitteissa hapettimena ja tuottamaan punaista valoa ja räjähteissä.
Wallisellen

| Wallisellen |
| --- | --- |
 Kaupungin liikekeskustaa.
 vaakuna

 Wallisellen
 Koordinaatit: 47°25′N, 8°36′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Zürichin kantoni
Hallintoalue (Bezirk):  Bülachin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,45 km²
Korkeus:  426–482 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  15 939
 – Väestötiheys:  2 471 as./km²
 
 www.wallisellen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wallisellen on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Kaupungissa on noin 16 000 vakinaista asukasta.
Maantiede

Wallisellen sijaitsee Glattjoen laaksossa Zürichin koillispuolella. Muita naapurikaupunkeja ovat Opfikon, Kloten, Dietlikon ja Dübendorf.
Liikenneyhteydet

Moottoritiet A1 ja A4 kulkevat Wallisellenin kautta. SBB:n rautatiet Zürichistä Wetzikoniin ja Effretikoniin kulkevat kaupungin kautta.
Talous

Wallisellenissä sijaitsee maan liikevaihdoltaan suurin, Migroksen omistama kauppakeskus, Glattzentrum.
Aiheesta muualla

Ueli Müller, Ueli: Wallisellen (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  7.8.2013. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wallisellen Wikimedia Commonsissa
| n k Zürichin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (162 kpl, 1.1.2019–)
 Affoltern: Aeugst am Albis • Affoltern am Albis • Bonstetten • Hausen am Albis • Hedingen • Kappel am Albis • Knonau • Maschwanden • Mettmenstetten • Obfelden • Ottenbach • Rifferswil • Stallikon • Wettswil-am-Albis
 Andelfingen: Adlikon • Andelfingen • Benken • Berg am Irchel • Buch am Irchel • Dachsen • Dorf • Feuerthalen  • Flaach • Flurlingen • Henggart • Humlikon • Kleinandelfingen • Laufen-Uhwiesen • Marthalen • Ossingen •  Rheinau • Stammheim • Thalheim an der Thur • Trüllikon • Truttikon • Volken
 Bülach: Bachenbülach • Bassersdorf • Bülach • Dietlikon • Eglisau • Embrach • Freienstein-Teufen • Glattfelden • Hochfelden • Höri • Hüntwangen • Kloten • Lufingen • Nürensdorf • Oberembrach • Opfikon • Rafz • Rorbas • Wallisellen • Wasterkingen •  Wil • Winkel
 Dielsdorf: Bachs • Boppelsen •  Buchs • Dällikon • Dänikon • Dielsdorf • Hüttikon • Neerach • Niederglatt • Niederhasli • Niederweningen • Oberglatt • Oberweningen • Otelfingen • Regensberg • Regensdorf • Rümlang • Schleinikon • Schöfflisdorf • Stadel  • Steinmaur • Weiach
 Dietikon: Aesch • Birmensdorf • Dietikon • Geroldswil • Oberengstringen • Oetwil an der Limmat • Schlieren • Uitikon • Unterengstringen • Urdorf • Weiningen
 Hinwil: Bäretswil • Bubikon • Dürnten • Fischenthal • Gossau • Grüningen • Hinwil • Rüti • Seegräben • Wald • Wetzikon
 Horgen: Adliswil • Horgen •  Kilchberg • Langnau am Albis • Oberrieden • Richterswil • Rüschlikon • Thalwil • Wädenswil
 Meilen: Erlenbach • Herrliberg • Hombrechtikon • Küsnacht • Männedorf • Meilen • Oetwil am See • Stäfa • Uetikon am See • Zollikon • Zumikon
 Pfäffikon: Bauma • Fehraltorf • Hittnau • Illnau-Effretikon •  Lindau • Pfäffikon • Russikon • Weisslingen • Wila • Wildberg
 Uster: Dübendorf •  Egg • Fällanden • Greifensee • Maur • Mönchaltorf • Schwerzenbach • Uster • Volketswil • Wangen-Brüttisellen
 Winterthur: Altikon • Brütten • Dägerlen • Dättlikon • Dinhard • Elgg • Ellikon an der Thur • Elsau • Hagenbuch • Hettlingen • Hofstetten • Neftenbach • Pfungen • Rickenbach • Schlatt • Seuzach • Turbenthal • Wiesendangen • Winterthur • Zell
 Zürich: Zürich
Holger Strömberg

Holger Strömberg (s. 28. huhtikuuta 1936) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskustukena pelannut Strömberg edusti urallaan IF Drottia 1954–1960 ja HIFK:a 1961–1964. Hän voitti HIFK:ssa Suomen mestaruuden 1961 ja Drottissa Suomen Cupin 1957. Kaikkiaan Strömberg pelasi viiden kauden aikana 103 mestaruussarjan ottelua.
Strömberg pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1960.
Olof Strömsten

Olof Strömsten (12. tammikuuta 1909 – 1959) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Strömsten aloitti jalkapallouransa Kiffenissä, mutta siirtyi HIFK:n riveihin Kiffenin pudottua Mestaruussarjasta kauden 1932 lopuksi. Hän voitti Mestaruussarjan maalikuninkuuden jo Kiffenissä kaudella 1930 ja teki sen uudestaan HIFK:ssa 1933 ja 1934. Yhteensä Strömsten teki vuosina 1930–1939 Mestaruussarjassa 102 maalia. HIFK:ssa Strömsten voitti myös kaksi Suomenmestaruutta.
Maajoukkueeseen Strömsten pääsi ensimmäisen kerran 1929. Hän pelasi kaikkiaan 7 A-maaottelussa, joissa hän teki 3 maalia.
Strömsten pelasi myös jääpalloa HIFK:ssa vuosina 1929-45 kaikkiaan 72 SM-sarjaottelua tehden 80 maalia. Tänä aikana hän saavutti HIFK:ssa 5 SM-kultaa, 4 SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.  Jääpallomaajoukkueessa hän esiintyi kaikkiaan 5 A- ja 2 B-maaottelussa.
Stratonike I

Stratonike I (k. 253 eaa.) oli makedonialainen prinsessa ja Persian kuningatar. Hänen isänsä oli Makedonian kuningas Demetrios I. Stratonike oli naimisissa Seleukos I:n ja myöhemmin tämän pojan Antiokhos I:n kanssa.
Stratoniken ja Seleukoksen avioliitto solmittiin vuonna 300 eaa. Samalla Demetrios ja Seleukos solmivat liiton. Vuonna 293/292 eaa. Demetrios ei kuitenkaan enää ollut uhka Seleukokselle. Antiokhos oli Seleukoksen ja hänen ensimmäisen vaimonsa Apaman poika. Kerrotaan että Stratonike ja Antiokhos rakastuivat toisiinsa. Seleukoksen kerrotaan luovuttaneen Stratoniken pojalleen vaimoksi julkisessa seremoniassa. Tämän jälkeen Antiokhos nimitettiin Seleukoksen valtakunnan itäisten maakuntien hallitsijaksi.
Stratonike oli ilmeisesti arvostettu nainen. Hänen tiedetään suosineen Atargaris-kulttia Hieropoliissa. Joonian liitto nimitti juhlan hänen mukaansa. Stratonike uhrasi Artemiille Sardiissa. Hänen tiedetään uhranneen useasti Apollonille Deloksella. Hänen kuolemansa vuonna 253 eaa. on yksi harvoista ei-kuninkaallisten henkilöiden kuolemista, jotka on kirjattu babylonilaisissa kronikoissa.
Lapset

Seleukoksen kanssa Stratonike sai tyttären Filan. Antiokhoksen kanssa Stratonike sai ainakin neljä lasta:
Seleukos
Antiokhos II
Apama
Stratonike
Lähde

John D. Grainger: A Seleukid Prosopography and Gazetteer.  BRILL, 1997.  ISBN 9789004107991  (englanniksi)
Masashi Watanabe

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 11. tammikuuta 1936
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kuolinaika: 7. joulukuuta 1995 (59 vuotta)
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1953-1958 1962-1971 | Yawata Steel Nippon Steel |  |
Maajoukkue
| 1958-1969 | Japani | 39 (12) |
| Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Maa:  Japani> .Miesten jalkapallo |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | joukkuekilpailu |  |
Masashi Watanabe (jap. 渡辺 正; 11. tammikuuta 1936 Hiroshima, Japani - 7. joulukuuta 1995) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Watanabe edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1958-1969. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1958 | 2 | 1 |
| 1959 | 8 | 4 |
| 1960 | 1 | 0 |
| 1961 | 6 | 1 |
| 1962 | 3 | 0 |
| 1963 | 5 | 3 |
| 1964 | 1 | 0 |
| 1965 | 3 | 0 |
| 1966 | 2 | 1 |
| 1967 | 3 | 1 |
| 1968 | 2 | 0 |
| 1969 | 3 | 1 |
| Yhteensä | 39 | 12 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
Japanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Sasaki (1921) • Nishida (1923) • Yamada (1925) • Suzuki (1930) • Takenokoshi (1934) • Suzuki (1936) • Takenokoshi (1938–40) • Kudō (1942) • Ninomiya (1951) • Takenokoshi (1951–56) • Takahashi (1957) • Kawamoto (1958) • Takenokoshi (1958–59) • Takahashi (1960–62) • Naganuma (1962–69) • Okano (1970–71) • Naganuma (1972–76) • Ninomiya (1976–78) • Shimomura (1979–80) • Watanabe (1980) • Kawabuchi (1980–81) • Mori (1981–85) • Ishii (1986–87) • Yokoyama (1988–91) • Ooft (1992–93) • Falcão (1994) • Kamo (1994–97) • Okada (1997–98) • Troussier (1998–02) • Zico (2002–06) • Osim (2006–07) • Okada (2007–10) • Hara (2010) • Zaccheroni (2010–14) • Aguirre (2014–15) • Halilhodžić (2015–18) • Nishino (2018) • Moriyasu (2018–)
Nancy Wake

| Nancy Grace Augusta Wake |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Valkoinen hiiri
Syntynyt: 30. elokuuta 1912 Wellington, Uusi-Seelanti
Kuollut: 7. elokuuta 2011 (98 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Ranskan vastarintaliike   Yhdistynyt kuningaskunta
Palvelusvuodet:  1943–1945 (SOE)
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kapteeni
Kunniamerkit:  Kunnialegioonan upseeri   Croix de Guerre   Companion of the Order of Australia  George-mitali  Medal of Freedom  RSA Badge in Gold
Nancy Grace Augusta Wake (30. elokuuta 1912 Wellington, Uusi-Seelanti – 7. elokuuta 2011 Lontoo, Britannia), lempinimeltään ”Valkoinen hiiri” (eng. ”The White Mouse”), toimi toisen maailmansodan jälkipuoliskolla brittien agenttina. Hänestä tuli Ranskan vastarintaliikkeen Maquis-ryhmien johtohahmo ja eräs liittoutuneiden palkituimmista toisessa maailmansodassa palvelleista naisista.
Lapsuus ja nuoruus

Nancy Wake syntyi Wellingtonin Roseneathin kaupunginosassa Charles ja Ella Waken myöhemmin kuusilapsiseksi kasvaneen perheen esikoiseksi. Vuonna 1914 perhe muutti Sydneyyn Australiaan. Myöhemmin Charles Wake lähti takaisin Uuteen-Seelantiin eikä enää palannut Sydneyyn, ja katkeroitunut äiti jäi yksin kasvattamaan lapsia.
Nancy Wake kävi koulua Sydneyssä North Sydney Girls High Schoolissa. Hän karkasi 16-vuotiaana kotoa ja työskenteli hoitajana mielisairaalassa. Perittyään 200 puntaa tädiltään hän matkasi vuonna 1931 New Yorkiin, Pariisiin ja Lontooseen. Opiskeltuaan Lontoossa journalismia hän siirtyi Pariisiin Chicago Tribunen kirjeenvaihtajaksi ja raportoi muun muassa Adolf Hitlerin valtaannoususta. Vuonna 1933 hän matkusti Wieniin haastattelemaan Hitleriä ja todisti juutalaisten julmaa kohtelua kaupungin kaduilla. Matkan aikana hänelle muodostui vahva natsisminvastainen vakaumus.