stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stendhalin syndrooma
Aiheesta muualla

Kortelainen, Anna: Stendhalin syndrooman arvoitus. Puhdasta onnea, kauneutta ja sattumaa. Duodecim 124 (2008): 23: 2714–2719
Kortelainen, Anna: Hurmio: Oireet, hoito, ennaltaehkäisy.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4867-6
Yle Oppiminen: Stendhalin syndrooma
Mikkonen, Kai: Totuus Stendhalin oireista. Parnasso 4/2018:46–51.
Vuorimiehenkatu

”Silitysrautatalo”, Vuorimiehenkatu 4.
Vuorimiehenkatu (ruots. Bergmansgatan) on noin 790 metriä pitkä itä-länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Laivasillankadulta Olympiaterminaalin läheltä ja päättyy länsipäässään Laivurinkadulle. Vuorimiehenkadun ajorata on yksisuuntainen idästä länteen päin lukuun ottamatta Laivurinkadun ja Korkeavuorenkadun välistä osuutta.
Vuorimiehenkadun rakennuksia > Kadun eteläpuoli

Vuorimiehenkatu 2 / Laivasillankatu 14: W. Palmqvist, 1929. Asukkaina mm. Wreden, Aminoffin ja Standertskjöldin sukua sekä näyttelijä Mary Paischeff. 1960-luvulla vakuutusyhtiö Kalevan omistuksessa, paljon toimistotiloja. Torniateljeessa ovat asuneet taidemaalarit Werner Åström ja Erkki Kulovesi, 1960-luvun puolivälistä Ahti ja Maija Lavonen.
Vuorimiehenkatu 4 / Muukalaiskatu 3: ”silitysrautatalo” terävine kadunkulmineen, valmistunut nelikerroksisena 1888, alkuperäinen arkkitehti Selim A. Lindqvist, korotettu 7-kerroksiseksi 1936 Max Frelanderin suunnitelman pohjalta, jolloin myös pyöristetty kulma syntyi erkkerien tilalle. Asukkaina ollut mm. Charpentierin sukua ja vapaaherra Rolf Palmén. Rakennus muistuttaa muodoltaan New Yorkin Flatiron Buildingia, ja sen on arveltu olevan Helsingin kuvatuin asuinkerrostalo ja Helsingin halutuin taloyhtiö.
Vuorimiehenkatu 6 ja 8: Venäjän Helsingin-suurlähetystön rakennusryhmä. Vuoteen 1960 Vuorimiehenkatu 8:ssa toimi Kätilöopisto, minkä jälkeen kallioinen tontti oli 50 vuotta tyhjillään.
Vuorimiehenkatu 10 / Kapteeninkatu 26: 127 huoneiston tiilipintainen kerrostalo vuodelta 1929, suunnitellut Väinö Vähäkallio. Talon ja yhtiön nimi on Joukola, ja siinä toimi vuoteen 1984 asti samanniminen elokuvateatteri, jonka tilat ovat siitä lähtien olleet KOM-teatterin käytössä.
Vuorimiehenkatu 12: Kuusikerroksinen jugendtalo vuodelta 1908, piirtänyt Heikki Kaartinen. Ollut Yrjö Jahnssonin säätiön omistuksessa.
Vuorimiehenkatu 14: viisikerroksinen talo vuodelta 1940, suunnittelija Eino Forsman.
Vuorimiehenkatu 16: Nelikerroksinen jugendtalo Wesa vuodelta 1905, piirtänyt Kaarlo Borg. Tunnettu asukas oli teatterimies Hemmo Kallio.
Vuorimiehenkatu 18: läheisen G. W. Sohlbergin peltisepänverstaan työntekijöille rakennettu as.oy Seppälä purettiin 1960-luvun taitteessa ja korvattiin uudella rakennuksella (suunn. Tauno Salo ja Mauri Karkulahti), jonka aluksi omisti vakuutusyhtiö Kaleva.
Vuorimiehenkatu 20 / Laivurinkatu 35. Arkkitehti Niilo Kokko, valmistunut 1961. Asukkaana mm. Mauri Sariola.
Kuvia

Vuorimiehenkatua kuvattuna kesäkuussa 2016.
Vuorimiehenkadun Alepa on yksi Ullanlinnan lähikaupoista.
Vuorimiehenkadun katukyltti.
Varastettu Leninin muistolaatta.
Kapteeninkadun risteyksestä länteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuorimiehenkatu Wikimedia Commonsissa
John Välimäki

John Välimäki (s. 1884 Lapua) oli amerikansuomalainen ammattiyhdistysmies ja toimittaja.
Elämä

Välimäki syntyi Lapualla aviottomana lapsena ja saapui Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana vuonna 1901. Hän teki aluksi sekalaisia töitä eri paikkakunnilla, kunnes päätyi kaivosmieheksi Minnesotan Hibbingiin. Amerikan sosialistiseen puolueeseen Välimäki liittyi 1906. Vuonna 1907 hän aloitti Western Federation of Miners -ammattiliiton organisoijana Minnesotan Mesabi Rangen rautakaivoksilla, kunnes lähti johtamansa kaivoslakon jälkeen seudulta vielä samana vuonna. Välimäki ja muut lakkoilleet sosialistit joutuivat työnantajien mustalle listalle ja menettivät työpaikkansa.
Vuodesta 1908 lähtien Välimäki työskenteli Michiganin Hancockissa ilmestyneen Työmiehen toimittajana. Lehden päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuotta myöhemmin. Copper Countryn kuparikaivosalueella Välimäki ja muut WFM:n organisaattorit, kuten Frank Aaltonen ja John Kolu, onnistuivat parissa vuodessa perustamaan viisi ammattiosastoa, joihin liittyi yli 7 000 kaivosmiestä. Vuonna 1912 Välimäki valittiin Työmiestä julkaisseen Työmies Publishing Companyn johtoon ja 1913–1914 hän oli yksi Kuparisaaren kaivoslakon johtajista. Myöhemmin Välimäki toimi sanomalehtimiehenä eri puolilla Pohjois-Amerikkaa, työskennellen Raivaajan ja Työkansan toimittajana sekä Toverin päätoimittajana.
Vuorovetten prinssi

| Vuorovetten prinssi> The Prince of Tides |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Barbra Streisand
Käsikirjoittaja:  Pat Conroy (romaani) Pat Conroy Becky Johnston
Tuottaja:  James T. Roe III Cis Corman Barbra Streisand Andrew S. Karsch Sheldon Schrager
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Stephen Goldblatt
Leikkaaja:  Don Zimmerman
Pääosat:  Nick Nolte Barbra Streisand Blythe Danner Kate Nelligan Jeroen Krabbè Melinda Dillon George Carlin Jason Gould Maggie Collier Lindsay Weir Brandlyn Whitaker
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:   25. joulukuuta 1991  21. helmikuuta 1992
Kesto:  126 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuorovetten prinssi (The Prince of Tides) on useita Oscar-ehdokkuuksia saanut draamaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1991. Pääosia näyttelevät Nick Nolte sekä Barbra Streisand, joka vastasi myös ohjauksesta. Pat Conroyn romaaniin perustuva elokuva oli sekä taiteellinen että kaupallinen menestys.
Juoni

Opettaja ja jalkapallovalmentaja Tom Wingo (Nick Nolte) viettää onnellista elämää vaimonsa ja lastensa kanssa. Kun Tomin sisko Savannah yrittää itsemurhaa, hän matkustaa tämän kotikaupunkiin New Yorkiin auttaakseen häntä. Siellä hän tapaa psykiatri Susan Lowensteinin (Barbra Streisand), joka ei saa Savannahiin kontaktia, joten Tomin on itse kerrottava heidän lapsuudestaan terapiaistunnoissa. Mutta kaikkein kipeimpiä asioita Tom välttää kertomasta ja pikkuhiljaa Susan lähestyy Tomia yrittäen avata hänen kielletyt muistonsa.
Oscar-ehdokkuudet

paras elokuva
paras miespääosa
paras naissivuosa
paras alkuperäinen käsikirjoitus
paras lavastus
paras kuvaus
paras musiikki
Lisäksi elokuva toi useita Golden Globe -palkintoehdokkuuksia, joista Nolte sai draamaelokuvien parhaan miespääosan palkinnon.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo Nolten vetävän elämänsä parasta roolia tässä ”hehkuvaa väriloistoa, suurta tunteiden paloa ja paksua, mutta vakuuttavaa romantiikkapuuroa” tarjoavassa elokuvassa, jolle hän antaa neljä tähteä viidestä. VideoHound’s Golden Movie Retriever kiittää Streisandin pidättyvyyttä sekä ohjauksessa että roolityössään ja antaa elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä.
Aiheesta muualla

Vuorovetten prinssi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Värikotilo

| Värikotilo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Caenogastropoda
Lahko::  Neogastropoda
Yläheimo::  Muricoidea
Heimo::  Muricidae
Alaheimo::  Muricinae
Suku::  Bolinus
Laji::  brandaris
Kaksiosainen nimi
 Bolinus brandaris  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Murex brandaris Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Värikotilo Wikispeciesissä   Värikotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Värikotilo eli purppurakotilo (Bolinus brandaris) on noin neljän sentin mittainen kotilo, jonka alkuperäistä elinaluetta on Välimeren länsiosa. Värikotilon eritteestä opittiin antiikin aikoina tekemään hyvin arvokasta voimakkaan sinistä väriainetta nimeltään Tyroksen purppura, jota valmistettiin Foinikiassa Tyroksen kaupungissa ja vietiin sieltä muualle maailmaan. Foinikialaiset ja kreetalaiset paitsi keräsivät, myös viljelivät kotiloa. Värikotilosta saatiin väriainetta keittämällä sen eritettä merisuolan ja potaskan seoksessa. Toinen laji, jota käytettiin purppuran valmistukseen, on purppurakotilo (Nucella lapillus).
Värikotilo elää kivien päällä matalassa vedessä ja vuorovesialtaissa. Sen kuoren sisällä on pitkä ulkoneva kanava, jonka kiehkurainen pyöreä alapää päättyy suippoon kärkeen. Värikotilo kasvaa munasta aikuiseksi kolmessa vuodessa. Se saalistaa muita äyriäisiä.
Väestön ikääntyminen

Väestön ikääntyminen tarkoittaa väestön ikäjakauman siirtymistä kohti vanhempaa. Sen aiheuttavat kokonaishedelmällisyysluvun lasku ja samanaikainen aikuisten ja ikääntyneiden ihmisten kuolleisuuden lasku. Ilmiö koskettaa nykyisin jo lähes kaikkia maailman valtioita.
Yleisyys

Väestön ikääntyminen on noussut 2000-luvulla merkittäväksi globaaliksi väestökysymykseksi, ja Yhdistyneet kansakunnat odottaa sen kiihtyvän kaikkialla maailmassa vielä vuosikymmenien ajan. Vuonna 2005 väestön ikääntymistä oli havaittavissa kaikissa maailman valtioissa 18:aa lukuun ottamatta.
YK arvioi, että teollisuusmaiden keskimääräinen ikä nousi 23,9:stä (1950) 37,3:een (2000), ja vuonna 2050 luvun arvioidaan olevan jo 45,5. Japanissa, eräässä maailman nopeiten ikääntyvistä valtioista, oli vuonna 1950 9,3 alle 20-vuotiasta jokaista yli 65-vuotiasta kohti. Vuonna 2025 suhdeluvun arvioidaan olevan 0,59.
Mittaustavat

Väestön ikääntymistä voidaan mitata usealla tavalla. Yksi karkea tapa on laskea ikääntyneiden tai eläkeläisten osuus koko väestöstä. Yhteiskuntaa pidetään suhteellisen ikääntyneenä, kun 65-vuotiaiden osuus ylittää 8–10 prosenttia. Esimerkiksi Yhdysvalloissa tämä osuus nousi vuosien 1900–2000 aikana 4,1 prosentista 12,6 prosenttiin. Suhdelukuna voidaan myös käyttää eläkeläisten määrän suhdetta työtätekevien määrään.
Toinen karkea tapa mitata väestön ikääntymistä on laskea ikääntymisindeksi jakamalla yli 65-vuotiaiden määrä alle 15-vuotiaiden määrällä ja kertomalla erotus 100:lla. Vuonna 2000 vain Saksassa, Kreikassa, Italiassa, Bulgariassa ja Japanissa ikääntymisindeksi ylitti 100:n, eli näissä maissa oli jo enemmän vanhoja kuin nuoria. Indeksin odotetaan ylittävän kaikissa teollistuneissa maissa 100:n vuoteen 2030 mennessä, ja joissakin niistä jo 200:n. Myös kehitysmaissa indeksin odotetaan nousevan nopeasti.
Tarkempi tapa mitata väestön ikääntymistä on laskea väestön aritmeettinen ikäkeskiarvo, mediaani-ikä tai tyyppi-ikä. Näistä yleisimmin tässä yhteydessä käytetty on mediaani-ikä, joka tarkoittaa ikää, jota nuorempia on tarkalleen puolet väestöstä ja vanhempia puolet. Jos halutaan ottaa huomioon kaikkein vanhimpien ihmisten vaikutus, voidaan käyttää aritmeettista keskiarvoa.
Kolmas tapa mitata väestön ikääntymistä on laskea persentiilit eli jakaa väestö ikäryhmiin ja kuvata ryhmien suuruuksia palkkikaaviolla, joka muodostaa väestöpyramidin. Tämä tapa ottaa huomioon väestön epätasaisen ikääntymisen eri ikäluokissa, mikä saattaa johtua esimerkiksi sodista.
Aiheuttajat

Väestön ikääntyminen aiheutuu muutoksista kokonaishedelmällisyydessä ja kuolleisuudessa. Kokonaishedelmällisyyden lasku tarkoittaa varhaisimpien vuosiluokkien pienenemistä edellisiin verrattuna, eli lapsia on vuosi vuodelta edellistä vähemmän. Kuolleisuuden lasku taas ei välttämättä aina vaikuta väestön ikääntymiseen, sillä nuorten ihmisten kuolleisuuden lasku alentaa väestön keski-ikää. Väestön ikääntyminen on seurausta prosesseista, joissa korkean kokonaishedelmällisyyden ja korkean kuolleisuuden maa muuttuu matalan kokonaishedelmällisyyden ja matalan kuolleisuuden maaksi. Kehitys alkaa tyypillisesti siitä, että lapsikuolleisuus laskee tartunta- ja loistautien torjunnan parantumisen myötä, mikä kasvattaa elinajanodotetta syntymässä. Koska kokonaishedelmällisyys kuitenkin yleensä säilyy samana, nuoret ikäluokat kasvavat ja väestörakenne nuorenee. Sen jälkeen kuolleisuus saadaan laskemaan myös vanhemmissa ikäluokissa, mistä seuraa myöhemmin kokonaishedelmällisyyden laskua. Tämä johtaa väestön nuorenemisen kääntymiseen väestön ikääntymiseksi, kuten useimmissa kehittyneissä maissa on nyt käymässä. Kehitystä nopeuttaa vanhimpien ikäluokkien eliniän piteneminen entisestään.
Maahanmuutto voi hidastaa väestön ikääntymistä, sillä maahanmuuttajat ovat yleensä keskimääräistä nuorempia ja hedelmällisempiä. Työikäisten maastamuutto sen sijaan nopeuttaa lähtömaan väestön ikääntymistä.
Seurauksia ja vaikutuksia

Väestön ikääntyessä nopeimmin kasvavat kaikkein vanhimmat ikäluokat eli yli 80-vuotiaat ja yli 100-vuotiaat. Naisten miehiä matalamman kuolleisuuden vuoksi nämä ikääntyneet ovat yleisimmin naisia, sitä yleisimmin mitä vanhemmasta ikäluokasta on kyse. Väestön ikääntyminen lisää samalla naispuolisten leskien ja yksinasuvien vanhusten osuutta väestöstä. Koska vanhuksilla on yleensä matalammat tulot kuin nuoremmilla, väestön ikääntyminen lisää köyhyyttä etenkin kehitysmaissa.
Vanhusten suhteellisen määrän kasvu aiheuttaa muun muassa huoltosuhteen heikkenemistä ("eläkepommi"), sosiaaliturvan vaarantumista sekä rasitetta julkiseen terveydenhuoltoon. Nämä ongelmat voidaan joutua ratkaisemaan avustusten leikkauksilla, veronkorotuksilla, velanotolla, elinkustannusten nostamisella ja eläkeiän myöhentämisellä.
Yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä eri maissa. Tummalla merkityissä maissa on suhteellisesti eniten yli 65-vuotiaita.
Mediaani-ikä valtioittain. Tummalla merkityissä maissa väestö on nuorinta, vaaleissa vanhinta.
65 vuotta täyttäneiden osuus Suomen seutukunnissa vuonna 2019.
Vähemmistöryhmä

Vähemmistöryhmä tai vähemmistö on sosiaalinen ryhmä, joka ei kuulu yhteiskunnan enemmistöön.lähde? Vähemmistöt liitetään usein ihmis- ja kansalaisoikeuksiin. Syrjintään liittyy usein yksilön arvioiminen vähemmistöön kuuluvana arvostamatta häntä oman toimintansa pohjalta. Syrjintä voi olla myös epäsuoraa ja rakenteellista. Vähemmistöoikeuksien puolesta on noussut kansanliikkeitä.
Vähemmistöjen sosiologiaa

Sosiologi Louis Wirth on määritellyt vähemmistöt "ryhmäksi ihmisiä, jotka ulkonäkönsä tai kulttuurinsa vuoksi on eristetty muusta yhteiskunnasta, jossa heitä kohdellaan eriarvoisesti, jonka vuoksi he pitävät itseään yhteisen syrjinnän kohteina..  Gad Barzilain määritelmän mukaan vähemmistöryhmiltä puuttuu hallintovalta ja  poliittisen vallan resurssit. Tähän määritelmän kuuluu sekä objektiiviset että subjektiiviset kriteerit. Vähemmistöryhmään kuuluminen on yhteiskunnan objektiivisesti antama status, joka pohjautuu henkilön fyysisiin ominaisuuksiin tai käyttäytymiseen.
Vähemmistöjen oikeudet Suomessa

Suomessa vähemmistövaltuutetun tehtävänä on edistää etnisten vähemmistöjen ja ulkomaalaisten asemaa, yhdenvertaisuutta ja oikeusturvaa sekä hyviä etnisiä suhteita Suomessa. Vähemmistövaltuutetun toimivalta ei koske syrjintää pelkästään kielen, sukupuolisen suuntautumisen, maailmankatsomuksen tai vammaisuuden perusteella. Näillä perusteilla tapahtuvan syrjinnän torjunta kuuluu edelleen muille viranomaisille, lähinnä ylimmille laillisuusvalvojille ja työelämässä työsuojeluviranomaisille. Vähemmistöjen ihmisoikeuksien toteutumista valvoo Ihmisoikeusliitto, joka raportoi ihmisoikeuksien toteutumisesta suoraan Euroopan unionille.
Kirjallisuutta

Marianna Raulo: Ihmisiä vai ihmisiä: Vähemmistöoikeuksien filosofiaa.  Yliopistopaino, 1999.  ISBN 951-570-444-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ECMI - European Centre for Minority Issues
What is a Minority Group?definitions from Dayton Law School. (Arkistoitu – Internet Archive)
From Paris to Cairo: Resistance of the Unacculturated (Arkistoitu – Internet Archive)
Minorities at Risk project at the University of Maryland (Arkistoitu – Internet Archive)
MINELRES - Minority Electronic Resources
European Academy Bozen/Bolzano (EURAC)
Weaver v NATFHE (Arkistoitu – Internet Archive)
State of the World's Minorities 2007, Report by Minority Rights Group International [vanhentunut linkki]
Sverre Stenersen

Sverre Stenersen
| Mitalit> Maa:   Norja.Yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Yhdistetty. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Cortina d' Ampezzo 1956 | normaalikilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 1952 | normaalikilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Falun 1954 | normaalikilpailu |  |
|  Hopeaa | Lahti 1958 | normaalikilpailu |  |
Sverre Stenersen (18. kesäkuuta 1926 Målselv – 17. joulukuuta 2005 Målselv) oli norjalainen yhdistetyn urheilija.
Stenersenin uran menestyksekkäimmät vuodet sijoittuivat 1950-luvun puolivälin tienoille, kun hän voitti yhdistetyssä MM-kultaa 1954 Falunissa ja kaksi vuotta myöhemmin olympiakultaa Cortina d'Ampezzossa. Oslon talviolympialaisissa 1952 hän saavutti pronssia ja Lahden MM-kilpailuissa 1958 hopeaa. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän sijoittui seitsemänneksi.
Seuratasolla Stenersen edusti Målselv IL:ää. Hänen kummipoikansa oli 1990-luvun menestyksekäs yhdistetyn hiihtäjä Bjarte Engen Vik.
Stenersen on palkittu Salpausselän mitalilla. Hän voitti Salpausselän kisoissa neljästi vuosina 1956, 1957, 1959 ja 1960 sekä Holmenkollenilla kolmasti vuosina 1955, 1956 ja 1959.
Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956 Stenersen osallistui myös mäkihyppyyn ja sijoittui 35:nneksi. Vuonna 1950 hän hyppäsi Planican lentomäessä Norjan ennätyksen 112 metriä.
Saavutukset

Talviolympialaiset 1952, Oslo: pronssia
1954 MM-kilpailut, Falun: kultaa
Talviolympialaiset 1956, Cortina d'Ampezzo: kultaa
1958 MM-kilpailut, Lahti: hopeaa
Värisilmä

Oulun Värisilmä-myymälä
Värisilmä on yksityisten suomalaisten kauppiaiden omistamista liikkeistä muodostuva maaleja ja muita sisustusmateriaaleja myyvä vähittäiskauppaketju. Sen osto-organisaationa ja tukkuportaana toimii kauppiaiden yhteisesti omistama Väritukku Oy. Värisilmä on Väritukku Oy:n nimiin rekisteröity aputoiminimi. Väritukku vastaa Värisilmä-myymälöiden yhteisistä tuotehankinnoista, logistiikasta sekä ketjumarkkinoinnista ja -mainonnasta.
Värisilmä-ketju perustettiin vuonna 1953. 1970-luvun puolivälissä Väritukku oli osa pohjoismaista 4-Color-yhteistyöryhmää, jonka muut jäsenet olivat ruotsalainen Färgsam AB, tanskalainen Glodi A.M.B.A., norjalainen Samkolör A/S ja kattoyritys A/S Four-Color. Ryhmällä oli tuolloin kaikkiaan 450 värikauppaa Pohjoismaissa.
Nykyisin ketjussa on toistasataa liikettä. Lisäksi ketju ylläpitää verkkokauppaa.
Värisilmä kuuluu Suomen kymmenen suurimman rautakauppatavaroita myyvän ketjun joukkoon. Vuonna 2012 ketjun keskusliikkeen Väritukun liikevaihto oli 16 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 23. Koko ketjun yhteensä 112 myymälän liikevaihto vuonna 2012 oli noin 150 miljoonaa euroa.
Vuonna 2008 Värisilmä-ketjuun sulautui aiemmin omana ketjunaan toiminut Suomen Teesi Oy.
Tapio Sten

| Tapio Sten> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tapio Juhani Sten
Syntynyt: 20. joulukuuta 1949 (ikä 74) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  201 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1972–1980 1980–1981 1981–1988 1989–1990:  Turun NMKY Uudenkaupungin Urheilijat Turun NMKY Turun NMKY
Maajoukkueet
1972–1981:   Suomi
Ottelut (pisteet):  134 (1 032)
Aiheesta muualla
FIBA
Tapio Juhani Sten (s. 20. joulukuuta 1949 Turku) on suomalainen koripalloilija. Hän pelasi pääsarjatasolla kaiken kaikkiaan 16 kautta.
Stenin kasvattajaseura oli Turun Toverit. Hän edusti pääsarjassa Turun NMKY:tä, jonka joukkueessa hän voitti Suomen mestaruuksia, sekä Uudenkaupungin Urheilijoita, jonka hän nosti myös ensimmäisellä seurassa viettämällä kaudellaan pääsarjaan. Hän on myös edelleen viimeisin suomalaissyntyinen pelaaja, joka on voittanut SM-sarjan korikuninkuudeen. Tämä tapahtui kaudella 1979–1980, jolloin Sten teki 34,9 pistettä ottelua kohden.
Sten edusti myös Suomen koripallomaajoukkuetta vuoden 1977 EM-kilpailuissa viiden pisteen keskiarvolla. Kaiken kaikkiaan Sten edusti Suomea 134 ottelussa, joissa hän teki 1 032 pistettä.
Sten nimettiin vuonna 2010 Suomen koripallon Hall of Fameen (tuolloin Koripalloliiton legendat).
Saavutukset

Suomen koripallon Hall of Famen jäsen vuodesta 2010
EM-kilpailuissa 1977
Pohjoismaiden mestaruus 1978 ja 1980
Miesten SM-sarjan korikuningas 1980
Suomen mestaruus 1973, 1975, 1977 ja 1983
SM-hopeaa 1976 ja 1979
SM-pronssia 1974 ja 1983
Suomen cup-mestaruus 1972, 1976 ja 1983
Suomen cupin hopeaa 1974, 1977 ja 1981
Muuta

Stenin lapset Juha, Minna ja Tiina ovat kaikki ammattikoripalloilijoita.
Mantšurianmaksaruoho

| Mantšurianmaksaruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Aasianmaksaruohot Phedimus
Laji::  middendorffianus
Kaksiosainen nimi
 Phedimus middendorffianus  (Maxim.) ʼt Hart 
Synonyymit
 Phedimus middendorfianus ?  Sedum middendorffianum Maxim. 
Katso myös
   Mantšurianmaksaruoho Wikispeciesissä   Mantšurianmaksaruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mantšurianmaksaruoho tai mantsurianmaksaruoho (Phedimus middendorffianus, syn. Sedum middendorffianum) on aasianmaksaruohoihin kuuluva maksaruoholaji.
Mantšurianmaksaruoho on monivuotinen ruohovartinen kasvi, mutta sen suikertava ja haarova juurakko puutuu ajan kuluessa. Juurakosta kasvaa monia pystyjä ja tyveltä haarovia varsia, jotka kasvavat 10–30 cm korkeiksi. Mantšurianmaksaruohon kukat ovat keltaiset.
Mantšurianmaksaruoho kasvaa luonnossa vuoristometsien kivillä ja kallioilla 300–1000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luontaisena Venäjän Kaukoidässä, Kiinan koillisosissa sekä Korean niemimaalla.
Mantšurianmaksaruohoa, erityisesti lajiketta 'Czar's Gold', kasvatetaan usein viherkatoilla.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Mantsurianmaksaruoho – Phedimus middendorfianus
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Phedimus middendorffianus:  Wikidata: Q9258378  Wikispecies: Phedimus middendorffianus  EoL: 2903249  FNA: 241000267  FoC: 241000267  GBIF: 4927974  GRIN: 447124  iNaturalist: 631047  IPNI: 986647-1  NCBI: 333115  Open Tree of Life: 487843  Plant List: tro-50198347  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:986647-1  Tropicos: 50198347  WFO: wfo-0001261172 
Sedum middendorffianum:  Wikidata: Q10917245  CoL: 4W9KY  EPPO: SEDKM  GBIF: 5690563  GRIN: 33518  IPNI: 275699-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:275699-1  Tropicos: 8901654  WFO: wfo-0001299866
Stanislav Stepaškin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 57 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 1963 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Itä-Berliini 1965 | 57 kg |  |
Stanislav Ivanovitš Stepaškin (ven. Станислав Иванович Степашкин, 1. syyskuuta 1940 Moskova, Venäjän SFNT – 4. syyskuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Stepaškin voitti Tokion kesäolympialaisissa 1964 kultaa 57 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa filippiiniläisen Anthony Villanuevan tuomariäänin 3–2. Turnauksen neljä aiempaa otteluaan hän voitti joko tyrmäyksellä tai teknisellä tyrmäyksellä.
Stepaškin voitti Euroopan-mestaruuden 57-kiloisten sarjassa Moskovassa 1963 ja Itä-Berliinissä 1965.
Nyrkkeilijänuransa jälkeen Stepaškin valmensi Algerian, Neuvostoliiton, Kamerunin ja Seychellien maajoukkueita. Hän kuoli Moskovassa sairastettuaan pitkään 73-vuotiaana 4. syyskuuta 2013.