stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diego Godín
Maajoukkueura

Godín teki ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa 19-vuotiaana ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän oli mukana Uruguayn joukkueessa vuoden 2007 Copa Américassa.
Hänet valittiin myös kolme vuotta myöhemmin vuoden 2010 MM-kilpailuihin osallistuvaan ryhmään. Joukkue eteni kilpailuissa aina välieriin saakka, jossa se hävisi Alankomaille. Pronssiottelussa joukkue kohtasi Saksan, jolle se hävisi numeroin 2–3 ja jäi näin lopulta neljänneksi. Godín pelasi turnauksessa viisi ottelua.
Godín pelasi Uruguayn mestaruusjuhlaan päättyneessä vuoden 2011 Copa Américassa vain kaksi minuuttia. Brasilian MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi täydet minuutit Uruguayn kaikissa neljässä ottelussa. Hän toimi joukkueen kapteenina alkulohkon Englanti-ottelusta lähtien. Alkulohkon päätöspelissä hän teki voittomaalin Italiaa vastaan.
Godín pelasi kolme ottelua sekä vuoden 2015 että 2016 Copa Américassa. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Copa Américassa hän pelasi neljä ottelua vuonna 2019 ja viisi ottelua vuonna 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaksi ensimmäistä ottelua.
Godín teki 161 maaottelussaan kahdeksan maalia: vuonna 2006 ystävyysotteluissa Serbia ja Montenegroa, Egyptiä ja Venezuelaa vastaan, MM-kilpailuissa 2014 Italiaa vastaan, vuonna 2015 MM-karsintaotteluissa Boliviaa, Kolumbiaa ja Chileä vastaan sekä kesäkuussa 2016 Copa Américan alkulohko-ottelussa Meksikoa vastaan.
Saavutukset

Atlético Madrid
Primera División: 2013−2014
Copa del Rey: 2012−2013
Supercopa de España: 2014
Eurooppa-liiga: 2011−2012, 2017−2018
UEFA Super Cup: 2010, 2012, 2018
Atlético Mineiro
Supercopa do Brasil: 2022
Uruguayn maajoukkue
Copa América: kultaa 2011
Aiheesta muualla

Diego Godínin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Victorino |
7 Cavani |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Abreu |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 González |
19 Scotti |
20 Á. Fernández |
21 S. Fernández |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Uruguayn joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Coates |
5 Gargano |
6 Hernández |
7 Rodríguez |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Aguirregaray |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Scotti |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Á. Pereira |
7 Rodríguez |
8 Hernández |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Stuani |
12 Muñoz |
13 Giménez |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Coates |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Muslera |
2 Giménez |
3 Godín |
4 Varela |
5 Sánchez |
6 Bentancur |
7 Rodríguez |
8 Nández |
9 Suárez |
10 De Arrascaeta |
11 Stuani |
12 Campaña |
13 G. Silva |
14 Torreira |
15 Vecino |
16 Pereira |
17 Laxalt |
18 Gómez |
19 Coates |
20 Urretaviscaya |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 M. Silva |
Valmentaja Tabárez
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Muslera |
2 Giménez |
3 Godín |
4 Araújo |
5 Vecino |
6 Bentancur |
7 De la Cruz |
8 Pellistri |
9 Suárez |
10 De Arrascaeta |
11 Núñez |
12 Sosa |
13 Varela |
14 Torreira |
15 Valverde |
16 Olivera |
17 Viña |
18 Gómez |
19 Coates |
20 Torres |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Rochet |
24 Canobbio |
25 Ugarte |
26 Rodríguez |
Valmentaja Alonso
Finmar-Pemar

Finmar-Pemarin logo.
Finmar-Pemar oli turkulaisen Tauno Wiljasen perustama veneveistämö, joka toimi 1950-luvun lopusta 1980-luvun alkuun.
Historia

Tauno Viljanen oli aiemmin myynyt Oy Ulkoiluaitta-Friluftsboden Ab -nimisen yrityksensä kautta Turun Veneveistämön valmistamia veneitä. Myöhemmin hän perusti yhtiökumppaniensa kanssa Venetukku Oy-nimisen veneiden suunnittelu- ja markkinointiyhtiön, joka teetti veneet alihankkijoilla. Mallisto kantoi nimeä Finmar. Mallit kehitettiin Naantalissa yhtiön muottipajalla. Tauno Viljanen osti 1950-luvun lopulla yhtiökumppaninsa pois Venetukusta ja hankki lisäksi 1962 Väinö Vainiolta Pemarin puuveneveistämön Paimiosta.
Moottoriveneharrastus kasvoi 1970-luvun alkuun asti. Finmar-Pemarille oli rakennettu uutta valmistustilaa sekä Vampulaan että Turkuun. Halleja oli yhteensä viitisen tuhatta neliötä. Lisäksi yhtiöllä oli telakka Turun Hirvensalossa. Vuoden 1973 öljykriisin jälkeen moottoriveneiden kysyntä vähentyi dramaattisesti polttoaineen kallistumisen seurauksena. Finmar-Pemar liitti valmistusohjelmaansa sekä purjeveneitä että moottoripursia. Yhtiö solmi valmistussopimuksen Nauticat-moottoripursien suunnittelijan Vilho Aarnipalon kanssa. Asiasta syntyi oikeudellinen riita Nauticat-venettä tuolloin valmistaneen Siltala Yachts Oy:n kanssa ja Finmar Nauticat -mallin nimi poistettiin käytöstä.
Tauno Viljanen myi verovelkojen takia Finmar-Pemarin Oy Hans Palsbolle 1980-luvun alussa ja myöhemmin Finmar-Pemar siirtyi edelleen Siltala Yachtsin omistukseen. Finmar-Pemarin tarina itsenäisenä veneveistämönä päättyi. Osa Finmar-malliston valmistusoikeuksista ja muoteista jäi Tauno Viljasen omistukseen ja joitakin siirtyi muille veneveistämöille, kuten esim. Bella-Veneet Oy:lle.[lähde? ]
Finmar-Pemar on valmistanut kolme Suomen tasavallan presidentin käyttöön tullutta Kultaranta-venettä.
Mallisto

Finmar Admiral
Finmar Finnmaster
Finmar Commodor
Finmar Family
Finmar Pilot
Finmar Captain (Hard top- ja daycruiser-versiot, pituus 6,60 m. Valmistettiin vuodesta 1972 vuoteen 1983)
Finmar Seacabin
Finmar Seamaster
Finmar Daycruiser
Finmar Hardtop
Finmar Magnum
Finmar Sportsman
Finmar Courier
Finmar Handy
Finmar Universal
Finmar Näkki
Finmar Jolla
Finmar 36
Finmar Comet
Finmar Sailor
Finmar Seafellow
Finmar Purjenäkki
Finmar Optimisti
Aiheesta muualla

Finmar-pemar.fi  Tietoa Finmar-veneiden ja -veistämöiden historiasta.
Félix Kouadjo

Félix Kouadjo (1939 – 6. toukokuuta 2012) oli norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. maaliskuuta 1969 ja nimitettiin Bondoukoun hiippakunnan piispaksi 22. huhtikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurent Akran Mandjo, jota avustivat Luigi Ventura ja Bernard Agré.
Game Over (vuoden 1989 elokuva)

| Game Over> The Wizard |
| --- | --- |
 Finnkinon julkaisema VHS-julkaisun kansilehti.
Ohjaaja:  Todd Holland
Käsikirjoittaja:  David Chisholm
Tuottaja:  David Chisholm Ken Topolsky
Säveltäjä:  J. Peter Robinson
Kuvaaja:  Robert D. Yeoman
Leikkaaja:  Tom Finan
Pääosat:  Fred Savage Beau Bridges Christian Slater Luke Edwards Jenny Lewis Will Seltzer Frank McRae
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Finnegan/Pinchuk Company Pipeline Productions Nintendo Films KK Nintendo of America Cinergi Pictures
Levittäjä:  Universal Pictures (Yhdysvallat ja Kanada) Carolco Pictures (kansainvälinen) Toho (Japani)
Ensi-ilta:  Yhdysvallat:15. joulukuuta 1989
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 miljoonaa dollaria
Tuotto:  14,3 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elokuvan DVD-julkaisun kansikuva.
Game Over (elokuvan suomenkielinen nimi Finnkinon VHS-julkaisussa, alkuperäiseltä nimeltään The Wizard) on yhdysvaltalainen vuonna 1989 valmistunut elokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Fred Savage, Luke Edwards, ja Jenny Lewis.
Elokuva seuraa kolmea kotoa karannutta lasta heidän matkatessaan Kaliforniaan, jotta heistä nuorin voisi osallistua videopelaamiseen maailmanmestaruuskisoihin. Elokuvassa on runsaasti Nintendon tuotesijoittelua, ja se esitteli myös virallisesti maailman myydyimmistä videopeleistä Super Mario Bros 3:n. Elokuva sai ensiesityksensä aikaan yleisesti negatiivisia arvosteluja, mutta myöhemmin se on noussut kulttimaineeseen.
Suomessa elokuvan julkaisi Finnkino VHS-kasetille vuonna 1991. DVD:nä tai Blu-rayna elokuvaa ei ole Suomessa julkaistu toistaiseksi.
Juoni

Jimmy Edwards on nuori poika, joka on kärsinyt traumaperäisestä stressihäiriöstä siitä asti, kun hänen kaksoissiskonsa Jennifer hukkui. Hän on suurimman osan ajan kotonaan käyttäen suurimman osan ajastaan rakentelemalla jotain palikoista ja laatikoista. Hän myös kantaa eväslaatikkoaan mukanaan koko ajan, ja toistaa useasti sanaa "Kalifornia". Muisto hukkumisesta ja Jimmyn sairaus ovat hajottaneet perheen: Jimmy asuu äitinsä ja isäpuolensa kanssa, kun taas hänen velipuolensa Corey ja Nick asuvat isänsä luona. Kun Jimmy laitetaan mielisairaalaan, Corey auttaa hänet ulos ja pakenee hänen kanssaan Kaliforniaan. Linja-autoasemalla Jimmy ja Corey tapaavat Haley Brooksin, joka kertoo videopelien maailmanmestaruuskisoista. Corey näkee kilpailun mahdollisuutena saada Jimmy pois mielisairaalasta esittelemällä hänen lahjakkaita videopelaamisen taitoja. Haley suostuu auttamaan ja viemään pojat sinne pyytäen vastineeksi osuutta voitosta. Heitä kuitenkin seuraa ahne ja törkyinen yksityisetsivä Putman (Will Seltzer), jonka ovat palkanneet Jimmyn äiti ja hänen isäpuolensa.
Fredrik Djurling

Fredrik Djurling (s. 1981) on ruotsalainen salibandyn pelaaja. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä.
Ura

Djurling nousi kaudella 1999–2000 Järfälla IBK edustusjoukkueeseen. Siellä hän pelasi aina vuoteen 2007 asti kunnes siirtyi AIK:hon. AIK:ssa Djurling voitti Euroopan cupin kaksi kertaa. Djurling pelaa kaudella 2011–2012 Floorball Könizissä. Maailmanmestaruuden hän on voittanut kaksi kertaa.
Gaston Peltier

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Gaston Peltier (1876–?) oli ranskalainen jalkapalloilija.
Peltier kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Gaston Monnerville

Gaston Monnerville vuonna 1947.
Gaston Monnerville (2. tammikuuta 1897 Cayenne – 7. marraskuuta 1991 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan tasavallan neuvoston ja senaatin puheenjohtajana vuosina 1947–1968.
Monnerville syntyi Ranskan Guayanassa Martiniquelta kotoisin olleen siirtomaahallinnon virkailijan perheeseen. Hänen afrikkalainen verenperintönsä oli etupäässä äidin puolelta. Monnerville kävi lukion Toulousessa ja opiskeli kirjallisuutta ja oikeustiedettä Toulousen yliopistossa. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1921.
Monnerville työskenteli asianajajana Toulousessa ja César Campinchin johdolla Pariisissa. Hän liittyi vapaamuurareihin ja osallistui politiikkaan radikaalisosialistien riveissä. Niin sanotussa Galmotin jutussa mainetta saanut Monnerville edusti Guayanaa Ranskan kansalliskokouksessa vuosina 1932–1940 ja toimi siirtomaiden alivaltiosihteerinä Camille Chautempsin hallituksissa vuosina 1937–1938.
Monnerville palveli vapaaehtoisena taistelulaiva Provencella toisen maailmansodan alkuvaiheessa 1939–1940. Vuosina 1942–1944 hän osallistui Ranskan vastarintaliikkeen toimintaan.
Monnerville osallistui Ranskan unionin valmisteluun vuosien 1944–1945 väliaikaisessa neuvoa-antavassa kansalliskokouksessa. Hän oli mukana Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäisessä yleiskokouksessa vuonna 1945 ja edusti Guayanaa ensimmäisessä ja toisessa perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa vuonna 1946. Monnerville hävisi vuoden 1946 kansalliskokousvaalit René Jadfardille, mutta hänet valittiin Guayanan edustajaksi tasavallan neuvostoon. Vuodesta 1948 lähtien hän toimi neuvostossa Lotin departementin edustajana.
Ranskan tasavallan neuvosto valitsi Monnervillen puheenjohtajakseen Auguste Champetier de Ribesin tilalle maaliskuussa 1947. Monnerville toimi tasavallan neuvoston ja sen vuonna 1958 korvanneen senaatin puheenjohtajana yhtäjaksoisesti yli kahdenkymmenen vuoden ajan. Hänet muistetaan parhaiten Charles de Gaullen presidentin vaalitavasta vuonna 1962 esittämän perustuslain muutoksen vastustajana. Monnerville luopui senaatin puheenjohtajan tehtävästä vuonna 1968.
Monnerville tunnettiin ihmisoikeuksien puolustajana ja rasismin vastustajana. Taustastaan huolimatta hän ei vastustanut Ranskan siirtomaavaltaa, vaan kannatti tasa-arvoisen ranskalaisen kansainyhteisön luomista. Monnervillen ansioina pidetään Guayanan vankisiirtolan lakkauttamista, siirtomaiden kehitysrahaston Fidesin perustamista sekä Guadeloupen, Guayanan, Martiniquen ja Réunionin muuttamista departementeiksi vuonna 1946. Monnerville toimi myös Ranskan yhteisön senaatin puheenjohtajana.
Monnerville oli Lotin departementin yleisneuvoston puheenjohtaja vuoteen 1970 ja Saint-Cérén kaupunginjohtaja vuosina 1964–1971. Hän jätti senaatin sen jälkeen kun hänet oli nimitetty Ranskan perustuslakineuvoston jäseneksi vuonna 1974. Monnerville luopui virastaan perustuslakineuvostossa vuonna 1983, mutta jatkoi toimintaansa julkisuudessa ja kirjoitti Témoignage-nimellä julkaistuja muistelmiaan.
Emäs

Emäs eli alkali on hapon vastakohta. Kuten hapolla, myös emäksellä on useita määrittelytapoja.
Vesiliuokset ovat emäksisiä, mikäli niissä on hydroksidi-ioneja (OH−) enemmän kuin oksoniumioneja (H3O+) ja enemmän kuin oksoniumioneja on puhtaan veden määritelmässä. Tällöin sellaisten vesiliuosten pH on suurempi kuin 7. Emäksiset liuokset tuntuvat sormissa liukkailta, ja niillä on pistävä, karvas maku. Monet vahvojen emästen, kuten natriumhydroksidin, väkevät liuokset ovat hyvin syövyttäviä iholla ja limakalvoilla. Lukuisat emäkset ovat myös vahvoja pelkistimiä.
Superemästä ei ole määritelty niin selvästi kuin superhappo; yleensä kuitenkin superemäksenä pidetään natriumhydroksidia vahvempaa tai vettä neutraloivaa emästä.
Määritelmät > Arrheniuksen teoria

Arrheniuksen teorian mukaan emäs on aine, joka muodostaa vesiliuoksessa hydroksidi-ioneja (OH−). Vastakohtana happo taas muodostaa vesiliuoksessa oksoniumioneja (H3O+). Arrheniuksen teorian mukaan emäksiä ovat varsinkin alkalimetallien ja maa-alkalimetallien vesiliukoiset hydroksidit, kuten natriumhydroksidi (NaOH).
Määritelmät > Brønsted–Lowryn happo-emästeoria

Brønsted–Lowryn happo-emästeorian mukaan emäs on aine, joka vastaanottaa vetyionin (H+) eli protonin, ja jolla on vapaa elektronipari sitomaan protonin.
Brønsted–Lowryn teoriassa ei metallihydroksideja, kuten natriumhydroksidia (NaOH), sellaisenaan pidetä emäksinä, vaan ainoastaan niissä oleva hydroksidi-ioni (OH−) on emäs. Vesi (H2O) voi Brønstedin teorian mukaan toimia sekä happona että emäksenä; toisin sanoen se on amfoteerinen aine eli amfolyytti. Brønsted–Lowryn teoriaa voidaan soveltaa muihinkin kuin veden liuoksiin, jolloin syntyy ioneja ja näistä edelleen ioniyhdisteitä eli suoloja.
Kun emäs vastaanottaa protonin, syntyy sitä vastaava konjugaattihappo. Esimerkiksi hydroksidi-ionia (OH−) vastaava konjugoitunut happo on vesi (H2O), kun taas ammoniakkia (NH3) vastaava konjugoitunut happo on ammoniumioni (NH4+).
Määritelmät > Lewisin teoria

Lewisin teoria määrittelee happo ja emäs -käsitteet Brønsted–Lowryn teoriaa laajemmin. Lewisin emäs on aine, joka voi luovuttaa elektroniparin. Vastakohtana Lewisin happo on yhdiste, joka kykenee vastaanottamaan elektroniparin. Yleensä termiä Lewis-emäs käytetään vain niistä Lewisin teorian mukaisista emäksistä, jotka eivät ole Brønsted-emäksiä, kuten eettereistä.
Emästen vahvuus

Emästen vahvuutta kuvataan emäsvakiolla (Kb). Vahvojen emästen emäsvakio on suurempi tai yhtä suuri kuin 1 ja heikkojen emästen pienempi kuin 1.
Emästen vahvuus > Vahva emäs

Vahva emäs on emäs, joka on vesiliuoksessa lähes kokonaan konjugoituneena happona eli emäksen molekyylit ovat vastaanottaneet mahdollisimman paljon vetyioneja. Esimerkiksi kaikkien alkalimetallien hydroksidit ovat vahvoja emäksiä (kuten NaOH, KOH ja LiOH). Vahvaa emästä vastaa heikko happo eli vahvan emäksen konjugoitunut happo on heikko.
Emästen vahvuus > Heikko emäs

Heikko emäs on emäs, joka ei vastaanota vesiliuoksessa juurikaan vetyioneja; toisin sanoen emäksen konsentraatio liuoksessa on suurempi kuin sitä vastaavan konjugoituneen hapon konsentraatio. Heikkoja emäksiä ovat muiden muassa ammoniakki (NH3) ja amiinit eli ammoniakin orgaaniset johdannaiset.
Fysiologiset vaikutukset

Monet emäkset ovat voimakkaita myrkkyjä, ja niillä on voimakkaita fysiologisia vaikutuksia. Emästen vesiliuos tuntuu sormissa liukkaalta ja niljakkaalta; natriumhydroksidin triviaalinimen lipeä etymologia viittaa juuri tähän taipumukseen.
Emäkset maistuvat karvailta. Tästä syystä monilla nautintoaineilla, kuten teellä, kahvilla ja kaakaolla, on tunnusomainen karvas maku. Niiden maku syntyy niiden sisältämistä kasviemäksistä, alkaloideista, kuten teofylliinistä, kofeiinista ja teobromiinista.
Esimerkkejä emäksistä

Ammoniakki (NH3)
Kalsiumhydroksidi (Ca(OH)2)
Kaliumhydroksidi (KOH)
Natriumhydroksidi eli lipeä (NaOH)
Amiinit
Alkaloidit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emäs Wikimedia Commonsissa
Gamelion (yritys)

| Gamelion |
| --- | --- |
Perustettu:  2002
Perustaja:  Anton Gauffin
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Kotisivu:  www.game-lion.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gamelion (myös nimellä Gamelion Studios, aiemmalta nimeltään Gamelot) on suomalainen yritys, joka valmistaa mobiilipelejä. Yrityksen perusti vuonna 2002 Anton Gauffin.
Vuonna 2005 yritys sai pääomasijoituksen Magnolia Venturesilta.
Gamelion perusti tytäryhtiön Puolaan vuonna 2005.
Pelit

Yhtiön pelejä ovat muun muassa:
| Peli | Vuosi | Julkaisija | Pelialusta | Genre |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Allies in War: 
Rage of the Gladiator: 
Monster Shooter: 
| Crazy Hamster | 2013 |  | Android |  |
Crazy Kangaroo: 
Slots:
Aiheesta muualla

Gamelionin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Félix Moloua

| Félix Moloua |
| --- | --- |

Keski-Afrikan tasavallan pääministeri
 7. helmikuuta 2022 alkaen  
Edeltäjä:  Henri-Marie Dondra
Henkilötiedot
Tiedot
Puolue:  Mouvement Coeurs Unis
Félix Moloua on keskiafrikkalainen poliitikko, joka nimitettiin maansa pääministeriksi 7. helmikuuta 2022. Hän oli sitä ennen toiminut valtiovarain-, suunnittelu- ja yhteistyöministerinä.
Moloua on opiskellut matematiikkaa ja väestötiedettä kotimaansa lisäksi Kamerunissa.
Nimittämisen aikaan hän oli 64-vuotias. Häntä luonnehdittiin presidentille uskolliseksi teknokraatiksi, jolla ei ole omaa poliittista kunninahimoa.
Gaston Reiff

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gaston Reiff |  Gaston Reiff |  Gaston Reiff |  |
Maa:   Belgia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 5 000 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bryssel 1950 | 5 000 metriä |  |
Gaston Reiff (24. helmikuuta 1921 Braine-l'Alleud, Brabant Wallon – 6. toukokuuta 1992 Braine-l'Alleud) oli belgialainen kestävyysjuoksija.
Reiff kilpaili nuoruudessaan nyrkkeilyssä ja jalkapallossa, kunnes aloitti juoksun. Hänen urheilu-uransa suurin saavutus oli olympiavoitto Lontoon olympialaisten 1948 5 000 metrin juoksussa. Reiff pystyi pitämään Tšekkoslovakian Emil Zátopekin takanaan ajalla 14.17,6. Myöhemmin Zátopekistä ja Reiffistä tuli hyvät ystävät. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 Reiff saavutti 5 000 metrillä pronssia edellään Zátopek ja Ranskan Alain Mimoun.
Reiff teki 1948 2 000 metrin juoksun maailmanennätyksen. 1951 hän paransi 3 000 metrin juoksun ja 1953 kahden mailin maailmanennätystä. Vuonna 1951 hän piti hallussaan Belgian ennätyksiä kaikilla 1000:n ja 10 000 metrin välisillä matkoilla. Hän voitti urallaan 24 Belgian mestaruutta ja teki 26 Belgian ennätystä. Hän osallistui 1952 Helsingin olympialaisiin mutta joutui keskeyttämään 5 000 metrin finaalissa. Reiff lopetti urheilu-uransa vuonna 1958.
Reiffin kotikaupungissa Braine-l'Alleudissa on nykyisin hänen mukaansa nimetty katu.
Félix Hernández

| Félix Hernández |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Félix Abraham Hernández García
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1986 (ikä 38) Valencia, Venezuela
Kansalaisuus:   Venezuela
Baseballpelaaja
Lempinimi:  King Felix
Pelipaikka:  Syöttäjä
Pituus:  191 cm
Paino:  102 kg
Nyk. joukkue:  Seattle Mariners
Sarja:  MLB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–:  Seattle Mariners
Félix Abraham Hernández García (s. 8. huhtikuuta 1986 Valencia) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka on vuodesta 2005 lähtien pelannut MLB-liigan Seattle Marinersissa. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
Oikeakätinen Hernández on urallaan valittu kuudesti tähdistöotteluun. Hän voitti vuonna 2010 American Leaguen parhaan syöttäjän Cy Young -palkinnon.
Elokuussa 2012 Hernándezista tuli Tampa Bay Raysiä vastaan MLB-historian 23. täydellisen ottelun heittänyt syöttäjä.
Fridolf Weurlander

Maisema Kuopiosta, 1887
Sorsakoski, 1880
Johan Fridolf Weurlander [vör'landär] (9. tammikuuta 1851 Kuopio – 27. toukokuuta 1900) oli suomalainen kuvataiteilija. Weurlander tunnetaan pääasiassa järvimaisemamaalauksistaan. Joitakin hänen teoksistaan, esimerkiksi "Maisema Kuopiosta" (1887) ja "Soutelumaisema" (1891) voi nähdä Kuopion taidemuseossa.
Weurlander innostui kuvataiteista 1870-luvulla. Hän opiskeli alaa kotimaassa taidemaalari Hjalmar Munsterhjelmin johdolla sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1872–1875. Hänen maalauksiaan oli ensi kertaa esillä vuonna 1875. Weurlander hakeutui lopulta Düsseldorfiin jatkamaan taideopintojansa.
Weurlanderin isä oli kuopiolainen postinjakaja Johan Henrik Weurlander ja äiti Maria Elisabet Rissanen.
Weurlander saa oman nimikkosiltansa Kuopion Saaristokaupungin ja keskustan yhdistävälle Saaristokadulle. Kalliosaarten silta tunnetaan jatkossa nimellä Fridolf Weurlanderin silta. Kadun muut sillat nimettiin Ellen Thesleffin (Pölhön silta), Unto Koistisen (Kärängän silta) ja Anton Lindforssin (Korkeasaaren silta) mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Taidevartti: Fridolf Weurlander - Maisema Kuopiosta (Arkistoitu – Internet Archive) (12 min videotallenne). Kantti.net
FILA International Wrestling Hall of Fame

FILA International Wrestling Hall of Fame on Stillwaterissa Oklahomassa sijaitseva kansainvälisen painiliiton FILA:n kunniagalleria painissa ansioituneille ja lajia kehittäneille henkilöille. Vuonna 2003 perustettu ja avattu kunniagalleria on jaettu kahteen osaan: Hall of Fame koostuu olympiatyylien (kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini) painijoista, ja Hall of Honors on omistettu lajin tuomarointi- ja järjestötehtävissä toimineille henkilöille.
Jäsenet > Hall of Fame > Kreikkalais-roomalainen paini

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Filiberto Ascuy Aguilera   Frank Andersson   Kazım Ayvaz   Nikolai Balbošin   Mithat Bayrak   Maik Bullmann   Islam Dugutšijev   Mnatsakan Iskandarjan   Aleksandr Karelin   Petăr Kirov  |   Tevfik Kış   Gogi Koguašvili   István Kozma   Vincenzo Maenza   Mihail Mamiašvili   Armen Nazarjan   Imre Polyák   Bojan Radev   Valeri Rezantsev   Jon Rønningen  |   Roman Rurua   Rudolf Svensson   Aleksandăr Tomov   Carl Westergren   Andrzej Wroński   Hamza Yerlikaya  |
Jäsenet > Hall of Fame > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Hüseyin Akbaş   Ali Alijev   Olle Anderberg   Soslan Andijev   Ahmet Ayık   Bruce Baumgartner   Anatoli Beloglazov   Sergei Beloglazov   Mustafa Dağıstanlı   Arsen Fadzajev  |   Leri Habelov   Imam-Ali Habibi   Maharbek Hadartsev   Baraladei Daniel Igali   Kevin Jackson   Ebrahim Javadi   Valentin Jordanov   Vladimir Jumin   Masaaki Kaneko   Hamit Kaplan   Leroy Kemp  |   Il Kim   Aleksandr Medved   Abdollah Movahed   Kustaa Pihlajamäki   Daniel Robin   Buvaisar Saitijev   Shōzō Sasahara   John Smith   Yūji Takada   Gholamreza Takhti   Levan Tediašvili  |   Hideaki Tomiyama   Yōjirō Uetake   Enju Văltšev  |
Jäsenet > Hall of Fame > Naispaini

Anna Gomis
Nikola Hartmann
Gudrun Annette Høie
Liu Dongfeng
Christine Nordhagen
Patricia Saunders
Yayoi Urano
Shōkō Yoshimura
Zhong Xiue