stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1882
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Paul Anspach, belgialainen floretti- ja kalpamiekkailija (k. 1981)
6. huhtikuuta – Toivo Saarenpää, suomalainen säveltäjä, musiikinopettaja, orkesterin- ja kuoronjohtaja (k. 1948)
7. huhtikuuta – Julius Alanen, suomalainen vuorineuvos, Osuustukkukaupan toimitusjohtaja (k. 1952)
15. huhtikuuta – Konstantin Taipale, suomalainen kemisti ja professori (k. 1937)
18. huhtikuuta – August Falck, ruotsalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1938)
19. huhtikuuta – Eino Kalima, suomalainen teatteriohjaaja (k. 1972)
19. huhtikuuta   – Getúlio Vargas, Brasilian presidentti (k. 1954)
21. huhtikuuta – Percy Williams Bridgman, vuoden 1946 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut yhdysvaltalainen fyysikko (k. 1961)
27. huhtikuuta – Heikki Tandefelt, suomalainen taidemaalari ja Suomenlinnan museon intendentti (k. 1943)
28. huhtikuuta – Hilja Gestrin, suomalainen arkkitehti (k. 1963)
28. huhtikuuta – Onerva Lehtinen, myöh. Madetoja (”L. Onerva”), suomalainen kirjailija (k. 1972)
3. toukokuuta – Tatjana von Rippas, venäläis-suomalainen viulunsoiton opettaja (k. 1964)
6. toukokuuta – Vilhelm, Saksan keisarikunnan viimeinen kruununprinssi (k. 1951)
13. toukokuuta – Georges Braque, ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä (k. 1963)
17. toukokuuta – Emil Holmberg, suomalainen sillanrakennusinsinööri (k. 1954)
19. toukokuuta – Mohammed Mossadeq, Iranin pääministeri 1951–1953 (k. 1967)
20. toukokuuta – Sigrid Undset, vuoden 1928 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut norjalainen kirjailija (k. 1949)
27. toukokuuta – Gösta Bagge, ruotsalainen poliitikko (k. 1951)
28. toukokuuta – E. Y. Pehkonen, suomalainen poliitikko ja valtioneuvos (k. 1949)
1. kesäkuuta – Signe Hammarsten-Jansson, ruotsalainen graafikko, suomalaisten postimerkkien suunnittelija (k. 1970)
2. kesäkuuta – Ester Niska, suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja (k. 1916)
5. kesäkuuta tai 17. kesäkuuta (ajanlaskutavasta riippuen) – Igor Stravinsky, venäläis-ranskalais-yhdysvaltalainen säveltäjä (k. 1971)
11. kesäkuuta – Väinö Streng, suomalainen taidemaalari ja metsänhoitaja (k. 1919)
13. kesäkuuta – Olga Aleksandrovna Romanova, venäläinen prinsessa, keisari Aleksanteri III:n tytär (k. 1960)
15. kesäkuuta – Ion Antonescu, Romanian pääministeri ja diktaattori 1940–1944 (k. 1946)
18. kesäkuuta – Arvid Englind, suomalainen näyttelijä (k. 1972)
21. kesäkuuta – Lluís Companys, katalonialainen poliitikko (k. 1940)
29. kesäkuuta – Väinö Hakkila, suomalainen poliitikko (k. 1958)
30. kesäkuuta – Sven Lidman, ruotsalainen kirjailija (k. 1960)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

8. heinäkuuta – Percy Grainger, australialainen säveltäjä, pianisti, saksofonisti ja kapellimestari (k. 1961)
9. heinäkuuta – Hertta Jack-Leistén, suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija (s. 1968)
9. heinäkuuta – Sakari Pälsi, suomalainen arkeologi, tutkimusmatkailija, kirjailija ja kansatieteilijä (k. 1965)
20. heinäkuuta – Hjalmar Grahn, suomalainen taidemaalari (k. 1949)
26. heinäkuuta – Werner Weckman, suomalainen painija, teollisuusmies (k. 1968)
27. heinäkuuta – Geoffrey de Havilland, brittiläinen ilmailun pioneeri ja ilmainsinööri (k. 1965)
31. elokuuta – Harry Porter, yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja (k. 1965)
2. elokuuta – Hjalmar Paunu, suomalainen lääninrovasti ja kirkon nuorisotyön edistäjä (k. 1970)
3. elokuuta – Vilém Mathesius, tšekkiläinen kielitieteilijä ja kirjallisuudentutkija (k. 1945)
13. elokuuta – Mauri Honkajuuri, suomalainen varatuomari, pankinjohtaja ja kansanedustaja, Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja 1934–1948 (k. 1948)
13. elokuuta – Väinö Kantele, suomalainen pappi ja lähetystyöntekijä (k. 1956)
16. elokuuta – Christian Mortensen, tanskalainen maailman pitkäikäisimpiin kuulunut mies (k. 1998)
20. elokuuta – Jens Isak Kobro, norjalainen poliitikko (k. 1967)
23. elokuuta – Max von Bonsdorff, Porvoon hiippakunnan ensimmäinen piispa (k. 1967)
23. elokuuta – Adi Hedman, suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija (k. 1947)
25. elokuuta – Iivo Härkönen, suomalainen kirjailija, opettaja ja karjalaisen kansanperinteen kerääjä (k. 1941)
26. elokuuta – James Franck, vuoden 1925 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen fyysikko (k. 1964)
31. elokuuta – Uno Harva, suomalainen uskontotieteilijä (k. 1949)
4. syyskuuta – Carl Lindh, suomalainen everstiluutnantti ja toimitusjohtaja
7. syyskuuta – Eetu Jussila, suomalainen agrologi ja Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1973)
20. syyskuuta – Martti Kovero, suomalainen taloushistorioitsija, tilastotieteilijä, ylijohtaja ja poliitikko (k. 1955)
22. syyskuuta – Wilhelm Keitel, saksalainen sotamarsalkka ja OKW:n komentaja (k. 1946)
30. syyskuuta – Vihtori Huhta, suomalainen toimittaja ja SDP:n kansanedustaja (k. 1961)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

4. lokakuuta – Birger Brunila, suomalainen arkkitehti (k. 1979)
5. lokakuuta – Robert Goddard, yhdysvaltalainen rakettitutkija (k. 1945)
17. lokakuuta – Olaf Fønss, tanskalainen näyttelijä (k. 1949)
18. lokakuuta – Väinö Kivisalo, suomalainen piirisihteeri ja SDP:n kansanedustaja (k. 1953)
20. lokakuuta – Bela Lugosi, unkarilaissyntyinen näyttelijä (k. 1956)
21. lokakuuta – Jalo Lahdensuo, suomalainen poliitikko ja maanviljelysneuvos (k. 1973)
24. lokakuuta – Emmerich Kálmán, unkarilaissyntyinen säveltäjä (k. 1953)
30. lokakuuta – William F. Halsey, yhdysvaltalainen amiraali (k. 1959)
3. marraskuuta – Vihtori Simonen, suomalainen toimittaja ja kirjailija (k. 1951)
6. marraskuuta – Frans Mikael Gripenberg, suomalainen everstiluutnantti, Suomen Punaisen Ristin pääsihteeri (k. 1941)
6. marraskuuta – Kössi Kaatra, suomalainen työväenrunoilija (k. 1928)
11. marraskuuta – Kustaa VI Aadolf, Ruotsin kuningas (k. 1973)
12. marraskuuta – Pirkko Raitio, suomalainen näyttelijä (k. 1966)
18. marraskuuta – Marcus Collin, suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja professori (k. 1966)
21. marraskuuta – Aleksi Hihnavaara, Mosku, suomalainen poronomistaja ja Suomen sisällissodan aikainen vaikuttaja (k. 1938)
24. marraskuuta – E. R. Eddison, englantilainen kirjailija (k. 1945)
6. joulukuuta – Wäinö Mäkinen, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1969)
7. joulukuuta – Helmi Tähtinen, suomalainen näyttelijä (k. 1961)
9. joulukuuta – Joaquin Turina, espanjalainen säveltäjä (k. 1949)
11. joulukuuta – Max Born, vuoden 1954 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen matemaatikko ja fyysikko (k. 1970)
11. joulukuuta   – Ivar Thomé, suomalainen arkkitehti (k. 1918)
12. joulukuuta – Emil Lautala, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1967)
12. joulukuuta – Akiba Rubinstein, puolalainen shakin suurmestari (k. 1961)
16. joulukuuta – Zoltán Kodály, unkarilainen säveltäjä (k. 1967)
17. joulukuuta – Aarno Rafael Koskimies, suomalainen lyseon lehtori ja suomentaja (k. 1971)
18. joulukuuta – Cai E, kiinalainen kenraali (k. 1916)
19. joulukuuta – Walter Braunfels, saksalainen säveltäjä ja pianisti (k. 1954)
23. joulukuuta – Karl-Axel Bratt, ruotsalainen eversti ja kirjailija (k. 1958)
28. joulukuuta – Arthur Eddington, brittiläinen astrofyysikko ja tieteenfilosofi (k. 1944)
28. joulukuuta   – Einar Wegener (”Lili Elbe”), tanskalainen taiteilija (k. 1931)
29. joulukuuta – Jalmari Laurikkala, suomalainen kirkkoherra, Inkerin evankelis-luterilaisen kirkon johtaja 1924–1937 (k. 1957)
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

2. tammikuuta – Antti Andelin, suomalainen rovasti ja kielitieteilijä (s. 1809)
4. tammikuuta – John William Draper,  englantilais-yhdysvaltalainen filosofi, lääkäri, kemisti, historioitsija ja valokuvaaja (s. 1811)
7. tammikuuta – Ignacy Łukasiewicz, puolalainen farmaseutti ja vuoriöljyn tislausmenetelmän keksijä (s. 1822)
8. tammikuuta – Albert Werner Nykopp, suomalainen senaattori ja Suomen Pankin johtaja (s. 1826)
22. tammikuuta – Anders Jansson, suomalainen taidemaalari (s. 1859)
24. tammikuuta – August Tavaststjerna, suomalainen hovineuvos, näytelmäkirjailija, säveltäjä ja tenorilaulaja (s. 1821)
27. tammikuuta – T. E. Cliffe Leslie, brittiläinen taloustieteilijä (s. 1827)
31. tammikuuta – James Spriggs Payne, Liberian presidentti (s. 1819)
10. helmikuuta – Endre Lekve, norjalais-suomalainen insinööri ja Helsingin Polyteknillisen opiston opettaja (s. 1833)
13. helmikuuta – Gesja Gelfman, venäläinen vallankumouksellinen narodnikki
13. helmikuuta – Heikki Selin, suomalainen kiertokoulunopettaja ja kirjailija (s. 1824)
14. helmikuuta – Achates Ferdinand Gripenberg, suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja Postihallituksen pääjohtaja (s. 1805)
22. helmikuuta – Jaakko Räikkönen, inkeriläinen runonlaulaja (s. 1830)
1. maaliskuuta – Theodor Kullak, saksalainen säveltäjä ja pianisti (s. 1818)
4. maaliskuuta – Milton Latham, yhdysvaltalainen poliitikko ja Kalifornian kuvernööri (s. 1827)
9. maaliskuuta – Giovanni Lanza, Italian pääministeri (s. 1810)
19. maaliskuuta – Hampus Dalström, suomalainen arkkitehti (s. 1829)
19. maaliskuuta – Carl Robert Jakobson, virolainen toimittaja, historioitsija ja poliitikko (s. 1841)
24. maaliskuuta – Henry Wadsworth Longfellow, yhdysvaltalainen runoilija ja professori (s. 1807)
26. maaliskuuta – Thomas Hill Green, englantilainen filosofi, poliittinen radikaali ja raittiusmies (s. 1836)
27. maaliskuuta – Jørgen Moe, norjalainen kirjailija, pappi ja kansanperineen kerääjä (s. 813)
27. maaliskuuta – Mütercim Mehmed Rüşdi pašša, Osmanien valtakunnan suurvisiiri (s. 1811)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

3. huhtikuuta – Stepan Halturin, venäläinen vallankumouksellinen ja terroristi (s. 1856)
3. huhtikuuta – Jesse James, yhdysvaltalainen lainsuojaton (s. 1847)
10. huhtikuuta – Dante Gabriel Rossetti, englantilainen taidemaalari ja runoilija (s. 1828)
13. huhtikuuta – Bruno Bauer, saksalainen teologi, filosofi ja historioitsija (s. 1809)
14. huhtikuuta – Henri Giffard, ranskalainen insinööri, keksijä ja ilmailun uranuurtaja (s. 1825)
18. huhtikuuta – Wilhelm Vatke, saksalainen teologi ja professori (s. 1806)
19. huhtikuuta – Charles Darwin, englantilainen biologi, evoluutioteorian kehittäjä (Lajien synty) (s. 1809)
20. huhtikuuta – Christian Hobin, suomalainen apteekkari, tilanomistaja ja sahateollisuuden uranuurtaja (s. 1816)
24. huhtikuuta – Morten Thrane Esmark, norjalainen pappi ja mineralogi (s. 1801)
27. huhtikuuta – Ralph Waldo Emerson, yhdysvaltalainen esseisti, runoilija ja filosofi (s. 1803)
16. toukokuuta – Reuben Chapman, yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko (s. 1799)
16. toukokuuta – Konstantin von Kaufmann, venäläinen kenraali ja Turkestanin kuvernööri (s. 1818)
24. toukokuuta – Charlotta Falkman, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1795)
2. kesäkuuta – Giuseppe Garibaldi, italialainen poliitikko, kenraali, Italian yhdistäjä ja kansallissankari (s. 1807)
8. kesäkuuta – Johan Mauritz Nordenstam, suomalainen Venäjän armeijan kenraali (s. 1802)
8. kesäkuuta – John Scott Russell, skotlantilainen insinööri ja laivanrakentaja (s. 1808)
15. kesäkuuta – Ernest Courtot de Cissey, ranskalainen kenraali ja pääministeri (s. 1810)
19. kesäkuuta – Vasili Perov, venäläinen taidemaalari ja Vaeltajien koulukunnan perustaja (s. 1834)
20. kesäkuuta – François-Auguste Biard, ranskalainen laatukuvamaalari (s. 1799)
24. kesäkuuta – Joachim Raff, saksalainen säveltäjä (s. 1822)
30. kesäkuuta – Charles J. Guiteau, yhdysvaltalainen lakimies, presidentti James Garfieldin murhaaja (s. 1841)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

6. heinäkuuta – Tomás Guardia Gutiérrez, Costa Rican presidentti (s. 1831)
7. heinäkuuta – Mihail Skobelev, venäläinen kenraali (s. 1843)
16. heinäkuuta – Mary Todd Lincoln, Yhdysvaltain presidentti Abraham Lincolnin puoliso (s. 1818)
23. heinäkuuta – George Perkins Marsh, yhdysvaltalainen diplomaatti, filologi ja luonnonsuojelija (s. 1801)
29. heinäkuuta – Andrew Leith Adams, skotlantilainen lääkäri, luonnontieteilijä ja paleontologi (s. 1827)
29. heinäkuuta – Carl Rudolf Forsman, suomalainen pappi, rehtori ja tammikuun valiokunnan jäsen (s. 1802)
7. elokuuta – Charles Linn, amerikansuomalainen merikapteeni, tukkukauppias, pankkiiri ja teollisuusmies (s. 1814)
12. elokuuta – Antti Rannanjärvi, suomalainen rikollinen puukkojunkkari (s. 1828)
13. elokuuta – William Stanley Jevons, englantilainen ekonomisti ja loogikko (s. 1835)
25. elokuuta – Friedrich Reinhold Kreutzwald, virolainen lääkäri ja kirjailija, Kalevipoegin kokoaja (s. 1803)
26. elokuuta – Orazio Antinori, italialainen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä (s. 1811)
8. syyskuuta – Isaac Murphy, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja Arkansas'n kuvernööri (s. 1799)
23. syyskuuta – Friedrich Wöhler, saksalainen kemisti (s. 1800)
30. syyskuuta – Kaarlo Albert Grönqvist, suomalainen kirjailija (s. 1861)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

7. lokakuuta – Johan Erik Keto, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1826)
7. lokakuuta – Herman Georg Maria Wärnhjelm, suomalainen hovioikeuden varapresidentti ja valtiopäivämies (s. 1808)
13. lokakuuta – Arthur de Gobineau, ranskalainen diplomaatti, kirjailija, filosofi ja rotuteorioiden kannattaja (s. 1816)
22. lokakuuta – János Arany, unkarilainen runoilija (s. 1817)
23. lokakuuta – Johannes Theodor Reinhardt, tanskalainen eläintieteilijä (s. 1816)
5. marraskuuta – Robert Lagerborg, suomalainen upseeri, sanomalehti- ja valtiopäivämies (s. 1835)
11. marraskuuta – Estanislao Figueras, espanjalainen poliitikko (s. 1819)
14. marraskuuta – August Lindfors, suomalainen pappi, lukion lehtori ja kirjailija (s. 1810)
26. marraskuuta – Otto Theodor von Manteuffel, Preussin pääministeri 1850–1858 (s. 1805)
3. joulukuuta – Sergei Netšajev, venäläinen vallankumouksellinen (s. 1847)
6. joulukuuta – Louis Blanc, ranskalainen sosialistinen poliitikko ja historioitsija (s. 1811)
6. joulukuuta – Kevork IV Konstantinopolilainen, Armenian apostolisen kirkon katolikos (s. 1813)
6. joulukuuta – Anthony Trollope, englantilainen kirjailija (s. 1815)
12. joulukuuta – Wilhelm von Hanno, norjalainen arkkitehti (s. 1826)
21. joulukuuta – Francesco Hayez, italialainen taidemaalari (s. 1791)
27. joulukuuta – Giovanni Losi, italialainen pappi  (s. 1838)
31. joulukuuta – Léon Gambetta, ranskalainen valtiomies (s. 1838)
Hanna Sofia Falkman, suomalainen oopperalaulaja (s. 1823)
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1882
Musiikkivuosi 1882
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chevrolet Corvette

| Chevrolet Corvette |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistaja:  Chevrolet
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1953
Korimalli:  kaksiovinen coupé, convertible
Luokka:  urheiluauto
Vetotapa:  takaveto
Chevrolet Corvette vuodelta 1956.
Chevrolet Corvette vuodelta 1958.
Chevrolet Corvette vuodelta 1962.
Corvette Sting Ray vuodelta 1964.
C2 Corvette 327/375HP Roadster vuodelta 1965.
Chevrolet Corvette on yhdysvaltalaisen General Motorsin vuodesta 1953 valmistama urheiluauto. Nykyinen tuotantosukupolvi on seitsemäs. Euroopassa Corvette on myynnissä omana merkkinään, mutta virallisesti se on edelleen Chevrolet Corvette.
Corvetten historia > 1951–1952 – Corvetten suunnitteluvuodet

Corvetten suunnittelu alkoi vuonna 1951, jolloin käynnistettiin projekti koodinimeltään Opel. Vuonna 1952 projektin pohjatyöt saatiin valmiiksi ja aloitettiin täysikokoisen Corvetten savimallin valmistus. Projekti Opelin suunnittelijoista Harley Earl esitteli luomuksensa General Motorsin Chevroletin jaokseen pääinsinööri Edward Colelle. Cole piti näkemästään ja käski Earlin suunnitteluryhmän jatkaa työtään.
Opel-suunnittelunimen korvaamiseksi palkattiin mainostoimisto Campbell-Ewald suunnittelemaan projektille jokin C-kirjaimella alkavan mallinimi. Mainostoimisto ehdotti nimeksi Corvettea, korvetti-sotalaivatyypin mukaan.
Corvetten historia > C2 1963–1967 ”Mid Year”

C2 on Corvette Sting Ray -nimellä tunnettu Larry Shinodan ja muotoilujohtaja Bill Mitchellin suunnittelema Corvetten toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1963–1967. Sting Rayta valmistettiin sekä coupe- että  roadster-avomallina ja vuodesta 1965 moottoriksi voi valita myös ns. isolohko V8 -moottorin.
Corvetten historia > C3 1968–1982 ”Shark Body”

C3 on Larry Shinodan suunnittelemaan Chevrolet ”Mako Shark” -muotoilututkielmaan pohjautuva Corvetten kolmas sukupolvi, jota valmistettiin coupemallina vuosina 1968–1982 ja roadster-avomallina vuoteen 1975.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chevrolet Corvette Wikimedia Commonsissa
Chronology of Chevrolet Corvettes
Suomalainen Corvette-portaali
Autowikin Corvette-sivu
Corvette Action Center - Valmistusluvut, vuosimallia eroavaisuudet, ja varusteet
Corvette Forum.com
Digital Corvettes.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Corvette-esittelyt ja uutiset Tuulilasissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Viimeiset C3 Corvette mallit valmistettiin vuonna 1982.
C4 Corvette muotoiltiin aiempaa pelkistetymmäksi.
Korimallin C5 Corvette palautti kurvikkaat muodot.
C6 Corvette varustettiin jatkuvasti esillä olevilla ajovalaisimilla.
Värin valinta vaikuttaa huomattavasti C6 korimallin ilmeeseen.
C7 Corvette
Vasemmistoryhmien Suomen komitea

Vasemmistoryhmien Suomen komitea (ruots. Vänstergruppernas Finlandskommitté, VGFK) oli Ruotsissa vuosina 1918–1923 toiminut Suomen sisällissodan punapakolaisten avustusjärjestö. Sen puheenjohtaja oli Tukholman pormestari Carl Lindhagen.
Historia

Punaisten avustustoiminta käynnistyi Ruotsissa jo sisällissodan loppuvaiheessa, kun maahan kantautui tietoja antautuneiden punakaartilaisten kohtelusta. Sosialidemokraattinen työväenpuolue ja siitä irronnut sosiaalidemokraattinen vasemmistopuolue perustivat molemmat omat avustusjärjestönsä. Samaan aikaan Tukholmassa toimi Ruotsiin paenneiden punaisten perustama neuvonta- ja avustustoimisto, jonka tehtävänä oli muun muassa hankkia asuntoja ja oleskelulupia Suomesta saapuville pakolaisille sekä auttaa heitä taloudellisesti. Toimiston kärsiessä pahoista rahavaikeuksista otti kansanvaltuuskunnan Tukholman asiainhoitajana toiminut Allan Wallenius yhteyttä vasemmistososialisteja edustaneeseen Tukholman pormestariin Carl Lindhageniin, joka oli jo sodan aikana käynyt Yrjö Sirolan kanssa neuvotteluja punaleskien ja -orpojen avustustyöstä. Walleniuksen ja Lindhagenin keskustelujen ansiosta perustettiin 5. heinäkuuta Ruotsin työväenliikkeen yhteinen avustuskomitea, johon sosialidemokraattien ja vasemmistososialistien ohella liittyi syndikalistinen SAC. Komitea toimi ainoastaan elokuun loppuun saakka, jolloin vasemmistososialistit eivät enää hyväksyneet sen toimintaa sosialidemokraattien nimissä, koska kyseessä oli työväenliikkeen yhteinen projeksi. Seurauksena perustettiin välittömästi uusi komitea, joka sai nimekseen Vasemmistoryhmien Suomen komitea. Rahavaroja hankittiin maanlaajuisilla keräyksillä ja niitä saatiin myös muiden Pohjoismaiden työväenjärjestöiltä sekä Pohjois-Amerikan siirtolaisilta. Suuri osa oli yksityisiä lahjoittajia, eräs merkittävä lahoittaja oli vasemmistosympatioistaan tunnettu pankkiiri Olof Aschberg. Komitea perusti toimipaikat Tukholman lisäksi Pohjois-Ruotsiin Härnösandiin, Skellefteåseen, Sollefteåhon, Sundsvalliin, Uumajaan, Örnsköldsvikiin ja Östersundiin, joissa sijaitseville leireille oli koottu tuhansia Suomesta saapuneita pakolaisia.
Komitea oli läheisessä yhteistyössä SKP:n Tukholman toimistoksi muuttuneen neuvontatoimiston kanssa. Komitea pyrki SKP:n suositusten mukaisesti siihen, että kotimaahan palaamisen sijasta punapakolaiset siirtyisivät Neuvosto-Venäjälle. Komitea sai mahdollisesti rahoitusta myös bolshevikeiltä, mitä on pidetty selityksenä sille, että se seurasi uskollisesti SKP:n näkemyksiä. Pakolaisia siirtyi aluksi Pohjois-Ruotsin ja Norjan Narvikin kautta Murmanskiin, kunnes Suomen komitea aloitti syksyllä 1920 neuvottelut hallituksen kanssa heidän kuljettamisekseen helpompaa reittiä Tukholmasta Tallinnan kautta Pietariin ja sieltä edelleen Itä-Karjalaan. Hallitus suhtautui asiaan myönteisesti ja kuningas vahvisti päätöksen helmikuussa 1921. Evakuointikustannukset tulivat valtion maksettaviksi. Vuoteen 1924 mennessä Ruotsista muutti Neuvosto-Venäjälle yhteensä yli 1 000 punapakolaista. Komitean sihteerin Johan Hedbergin mukaan komietan ansiosta siirtyi 500–600 pakolaista, joita Suomen komitea avusti rahallisesti Kominternin kautta. Toisten lähteiden mukaan vuosina 1921–1924 Tallinnan kautta Venäjälle siirtyi vain noin 250 pakolaista. Komitea lopetti toimintansa keväällä 1923.
Walter Mixa

Walter Mixa vuonna 2008.

Walter Mixa (s. 25. huhtikuuta 1941) on saksalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Eichstättin piispana vuosina 1996–2005 ja Augsburgin piispana vuosina 2005–2010.
Mixa syntyi Könighüttessä, Saksassa. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1970 Augsburgissa. Vuonna 1973 hän aloitti uskonnonopettajana Schrobenhausenissa ja vuodesta 1975 hän toimi pastorina samassa kaupungissa, kunnes 23. maaliskuuta 1996 hänet vihittiin Eichstättin piispaksi. 1. lokakuuta 2005 hän tuli piispaksi Augsburgiin. Vuosina 2000–2010 hän toimi myös Saksan sotilaspiispana.
Mixa on mielipiteiltään konservatiivinen. Hän on muun muassa väittänyt Saksan hallituksen tekevän naisista ”synnytyskoneita”, verrannut aborttia holokaustiin ja syyttänyt Israelia rasismista palestiinalaisia kohtaan.
Vuonna 2010 entiset lastenkodin oppilaat kertoivat Mixan kurittaneen heitä fyysisesti 1970- ja 1980-luvuilla. Mixa itse kertoi ettei muista tapauksia ja kiisti syytökset. Myöhemmin hän kuitenkin pyysi anteeksi ”ihmisille aiheuttamaansa surua”. Hän erosi sekä Augsburgin piispan että sotilaspiispan viroista toukokuussa 2010.
Kappelmäen kirkko

| Kappelmäen kirkko |
| --- | --- |
 Kappelmäen kirkonpaikka muistomerkkeineen.
Sijainti:  Laittinen, Vehmaa
Koordinaatit:  60°40′58″N, 21°45′25″E
Seurakunta:  Vehmaan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1570-luku
Materiaali:  puu
Poistui käytöstä:  1710-luku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kappelmäen kirkko (myös Laittisten kirkko) oli Vehmaan Laittisten kylässä sijainnut kirkko, joka rakennettiin 1500-luvun lopussa ja hylättiin 1700-luvun alussa. Siitä ovat jäljellä enää perustukset ja sortuneen kiviaidan rajaama kirkkomaa, johon on haudattu kymmeniä vainajia. Kappelmäellä on vuonna 1957 pystytetty kuvanveistäjä Jussi Vikaisen tekemä kirkon muistomerkki. Kappelmäen kirkkoa luultiin pitkään keskiaikaiseksi, kunnes sen ikä viimein selvisi 2000-luvun alussa tehdyissä kaivauksissa.
Muuta

Kappelmäen kirkkoon liittyy kansantarina, jonka mukaan eräs isäntä oli hakenut Kappelmäeltä hylätyn kirkon hirsiä polttopuiksi. Ne eivät kuitenkaan suostuneet palamaan uuninpesässä vaan hyppäsivät aina pesästä pois, ja lopulta isännän oli vietävä hirret Kappelmäelle takaisin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kappelmäen kirkko Wikimedia Commonsissa
Väriaberraatio

Kuva väriaberraatiosta
Väriaberraatio eli kromaattinen aberraatio on valon erilaisesta taittumisesta johtuva ilmiö. Spektrin pienemmät aallonpituudet taittuvat linssissä enemmän kuin spektrin suuremmat aallonpituudet. Valon taittuminen riippuu linssin (tai muun taittavan esineen) taitekertoimesta. Taitekerroin riippuu taas valon aallonpituudesta, tästä seuraa se, että eri aallonpituudet taittuvat eri kulmissa, jolloin havaitaan väriaberraatio. Karkeasti yleistäen voidaan sanoa, että sininen valo taittuu enemmän kuin punainen.
Värien erilaisen taittumisen seurauksena on se, että tietystä kohteesta muodostuu linssin taakse useita eri värisiä kohteita hieman eri paikkaan. Väriaberraatiota hyödynnetään varsinkin silloin, kun halutaan muodostaa kohteesta sen spektri. Se on kuitenkin vakava ongelma, mikäli halutaan luoda mahdollisimman tarkkoja kuvia kohteista. Ongelma voidaan korjata niin sanotulla akromaattisella objektiivilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väriaberraatio Wikimedia Commonsissa