stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viralan koulu

| Viralan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Viralantie 143, Virala, Janakkala
Koordinaatit:  60°54′34.6″N, 24°30′55.1″E
Tyyppi:  alakoulu
Rehtori:  Annemari Joro
Luokat:  1–6
Oppilaita:  33
Viralan koulu on Janakkalan Viralan kylässä sijaitseva luokat 1–6 käsittävä peruskoulu. Koulussa opetetaan 33 oppilasta kahdessa eri yhdysluokassa. Koulun johtaja on Annemari Joro. Koulu sijaitsee Viralan keskipisteessä, seitsemän kilometrin päässä Turengista.
Viktor Malmberg

| Viktor Malmberg |
| --- | --- |
 Malmberg 1920-luvulla
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nils Viktor Albin Malmberg
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1867 Uusikaarlepyy
Kuollut: 30. lokakuuta 1936 (69 vuotta) Helsinki
Nils Viktor Albin Malmberg (20. kesäkuuta 1867 Uusikaarlepyy – 30. lokakuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Elämäkerta

Malmberg debytoi Suomen Taiteilijain näyttelyssä vuonna 1895. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa Robert Stigellin johdolla vuosina 1890–1892 ja 1902, lisäksi hän opiskeli ajan tavan mukaan myös ulkomailla Académie Julianissa ja Scuola Liberassa Firenzessä 1890-luvulla.
Malmberg sai vaikutteita muun muassa Auguste Rodinilta. Aihevalinnoissa ja muodon käsittelyssä oli aluksi vaikutteita myös hänen opettajaltaan Robert Stigelliltä. Hänen parhaina teoksinaan pidetään C. E. Sjöstrandin marmorista rintakuvaa vuodelta 1894 ja Vedenkantajaa (1924).
Malmberg oli eritoten pedagogi ja hän tekikin pitkän päivätyön oman alansa opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, Teknillisessä korkeakoulussa ja Taideteollisen keskuskoulussa, joissa hän opetti kolmen vuosikymmenen ajan.
Teoksia

Syleily, 1901
Lohdutus
Kuvanveistäjä C.E. Sjöstrandin rintakuva', 1904
Otto Malmin rintakuva, 1908, Pietarsaari.
Vedenkantaja, Tove Janssonin puisto, 1924
Vedenkantaja läheltä
Flora, Uusikaalepyy, 1937.
Aiheesta muualla

Viktor Malmberg Kansallisgallerian kokoelmissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viktor Malmberg Wikimedia Commonsissa
Lindgren, Liisa: / Malmberg, Viktor (1867–1936). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Uusikaarlepyyläisiä (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen kuvataiteilijat verkkomatrikkeli
Vedenkantaja Helsingin kaupungin taidemuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Hugo Simbergin muotokuva Malmbergistä
Viktor Malmberg opettaa anatomiaa Taideteollisuuskeskuskoulussa 1920-luvulla
Valkoiset leijonat

| Valkoiset leijonat> The White Lions |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Mel Stuart
Käsikirjoittaja:   Corey Blechman  Peter Dixon  Chris McBride 
Perustuu:  Chris McBriden tositarinaan The White Lions Of Timbavati
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkoiset leijonat (The White Lions) on Mel Stuartin ohjaama yhdysvaltalainen lasten seikkailuelokuva vuodelta 1981. Sen pääosissa näyttelevät Michael York, Glynnis O’Connor ja Donald Moffat.
Elokuva perustuu eläintutkija Chris McBriden tositarinaan, jossa hän tutustui 1970-luvulla valkoisiin leijoniin eteläafrikkalaisen Krugerin luonnonpuiston länsilaidalla sijaitsevalla Timbavatin suojelualueella.
Juoni

Yhdysvaltalainen eläintutkija (York) muuttaa vaimonsa ja pienen tyttärensä kanssa eteläafrikkalaiseen valtioon etsimään valkoisia leijonanpentuja, joista siellä on tehty havaintoja. Vaimo on alkuun vastahakoinen, mutta tytär on innoissaan suuresta seikkailusta. Perillä hankaluuksia tuottavat leijonien salametsästäjät.
Vastaanotto

Elokuva julkaistiin Suomessa VHS-videokasettina vuonna 1990. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi piti elokuvaa mukavana koko perheen luontodraamana, jota edes Michael Yorkin ”inha olemus” ei onnistu pilaamaan. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Helsingin Sanomien Mikael Fränti oli toista mieltä: hänestä Valkoiset leijonat on sekä käsikirjoitettu että ohjattu huonosti, Michael York ei vaikuta innostuneelta leijonantutkijan roolistaan eivätkä kuvauspaikatkaan usein näytä Afrikalta.
Varasteleva harakka

Varasteleva harakka (ital. La gazza ladra) on yksi Gioacchino Rossinin oopperoista. Se valmistui vuonna 1817 ja sai kantaesityksensä samana vuonna 31. toukokuuta Teatro alla Scalassa, Milanossa.
Varastelevan harakan alkusoitto pikkurumpuineen on suosittu myös itsenäisenä kokonaisuutena, ja sitä on käytetty lukuisissa elokuvissa. Oopperaan kuuluu myös tunnettu sopraanoaaria ”Deh, tu reggi in tal momento”.
Varasteleva harakka on kaksinäytöksinen ja italiankielinen.
Akonveden työväentalo

| Akonveden työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Akonvesi, Muuruvesi
Valmistumisvuosi:  1916
Rakennuttaja:  Tihvonjärven Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akonveden työväentalo tai Tihvonjärven työväentalo oli Muuruveden (vuodesta 1971 osa Juankoskea, vuodesta 2017 osa Kuopiota) Akonveden kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Tihvonjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Vuonna 1910 yhdistys liittyi  Suomen Työläisliittoon, joka oli SDP:hen kuuluneiden työväenyhdistysten keskusjärjestö. Talo otettiin käyttöön vuonna 1916, joskin se oli vielä keskeneräinen. Vuonna 1923 talo oli luultavasti takavarikkouhan alla, sillä se siirrettiin Akonveden työväenyhdistykselle, että toiminta saisi jatkua. Vuonna 1919 Tihvonjärven työväenyhdistyksessä oli 30 jäsentä ja Akonveden yhdistyksessä 38. Akonveden työväenyhdistys kuitenkin lakkautettiin vuonna 1932 kommunistilakien nojalla, ja valtio myi talon. Talon myöhemmistä vaihteista ei ole tietoa.
Varastettu elämä (vuoden 1998 elokuva)

| Varastettu elämä> Voleur de vie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Yves Angelo
Käsikirjoittaja:   Yves Angelo  Nancy Huston 
Tuottaja:  Jean-Louis Livi
Säveltäjä:  Angélique Ionatos
Kuvaaja:  Pierre Lhomme
Leikkaaja:  Thierry Derocles
Pääosat:  Emmanuelle Béart, Sandrine Bonnaire
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Film par Film  FR3 - France 3 Cinéma 
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varastettu elämä (Voleur de vie) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Yves Angelon ohjaama elokuva.
Tarinassa Alda, sisarensa Olga ja tämän tytär Sigga asuvat vanhassa talossa meren rannalla, hautausmaan vieressä. Itsevarma Alda ”keräilee” miessuhteita, joita Olga taas välttelee mutta on silti Aldalle kateellinen.
Aarno Ahtaja

Aarno Veli Ahtaja (alk. Ahlgrén, 21. lokakuuta 1898 Turku – 5. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä Helsingissä vuonna 1928.
Ahtaja opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1921–1923 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1924–1927 sekä 1934.
Ahtajan katsotaan saaneen vaikutteita A. W. Finchiltä, mutta hän kehitti omintakeisen, impressionismia lähellä olleen maalaustyylin. Hänen teoksissaan olivat keskeisessä osassa maisemat ja kaupunkikuvat, joista tunnettuja ovat muun muassa Loviisan kaupunkia ja Ruoveden järvimaisemia kuvaavat aiheet. Uransa loppupuolella hän maalasi myös Välimeren maihin liittyviä aiheita.
Ahtaja toimi opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1940–1952. Vuonna 1962 Ahtajalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Aiheesta muualla

Ahtaja, Aarno, s. 1898 – k. 1978. Suomen kuvataiteen bibliografia
Aarno Ahtaja Kansallisgallerian kokoelmissa
Valkeinen (Rautalampi, Myhinpää)

| Valkeinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°28′10″N, 26°47′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskuoja:  oja Mustalampeen
Järvinumero:  14.718.1.105
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,7 m  
Pituus:  1,4 km  
Leveys:  670 m  
Rantaviiva:  4,842 km  
Pinta-ala:  26,001 ha   
Suurin syvyys:  39,7 m  
Saaria:  ei saaria
 fiValkeinen 
Valkeinen on Pohjois-Savossa Rautalammella Myhinpään lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Kuopiosta on 65 kilometriä lounaaseen. Noin kuusi kilometriä Valkeiselta luoteeseen sijaitsee myös syvä metsäjärvi, jonka nimi on Valkeinen.
Maantietoa

Valkeinen on 1,4 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Järvi on muodoltaan kaksialtainen ja altaita yhdistää 350 metriä pitkä ja 30–60 metriä leveä salmi. Salmi on matalimmallaan alle kolme metriä syvä kun taas molemmat altaat ovat yli 20 metriä syviä. Pohjoisen altaan pohjoisrannasta työntyy kaksi kapeaa lahtea kohti pohjoista. Salmen rannat kohoavat länsipuolella Valkeismäen huipulla yli 182 metrin korkeuteen mpy., eli noin 43 metrin korkeuteen järvestä. Järvellä ei ole saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Pohjoisessa altaassa on yli 20 metriä syvää ja eteläisessä altaassa on kaksi syvännettä. Pohjoisempi syvänne painuu 18 metrin syvyyteen ja eteläisempi 39,7 metrin syvyyteen . Järven rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata ja rantaan johtaa kolme metsäautotietä. Teiden päässä on vapaa-ajan asunnot.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,7 metriä mpy ja se on valuma-alueensa latvajärvi. Lähijärviä ovat Kelppananlampi (4 ha), Pieni-Kahleinen (6 ha) ja Iso-Kahleinen (9 ha). Järven laskuoja alkaa eteläisen altaan itärannasta ja se virtaa Mustalammen (1 ha) läpi alas Mehtiönkoskeen.
Historiaa

Vuoden 1973 peruskartassa Valkeinen on autio metsäjärvi, jonne ei tule metsäautoteitä tai kävelypolkuja. Metsäiseen ympäristöön on vuoden 1988 karttaan merkitty joitakin metsäautoteitä ja eteläisen altaan itärantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto.
Violence & Blasphemy

| Violence & Blasphemy Witchmaster |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Polysound Studio, Zielona Góra
 Julkaistu: heinäkuussa 2000
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 40.02
 Levy-yhtiö: Pagan Records
Witchmasterin muut julkaisut
| No Peace At All 1997 | Violence & Blasphemy 2000 | Masochistic Devil Worship 2002 |
Violence & Blasphemy on puolalaisen black metal -yhtye Witchmasterin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2000.
Kappalelista

Intro / Terrorzone – 2.18
Possessed by Satan – 2.46
Tormentor Infernal – 1.04
Intro – 1.03
Infernal Storm – 4.36
Satanic Metal Attack – 3.30
Antichrist – 4.14
Intro – 0.26
Stench of the Devil – 3.49
Witchmaster – 2.19
Morbid Death – 1.13
The Burning 666 – 2.29
Kingdom of Decay – 4.12
Necromancer – 2.43
Ritual – 3.20 (Blasphemy -cover)
Kokoonpano

Geryon – laulu, kitara
Reyash – basso, laulu
Vitold – rummut
Aiheesta muualla

Violence & Blasphemy Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Violence & Blasphemy Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Witchmaster
| Bastis • Reyash • Kali • BastiInferno • Shymon • Vitold • Necrosodom • Necrolucas |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Violence & Blasphemy • Masochistic Devil Worship • Witchmaster • Trücizna • Antichristus Ex Utero • Kaźń
EP:t:  Sex Drugs and Natural Selection • Śmierć
Kokoelmat:  Sex, Drugs & Satan • No Peace At All - Thrash Ör Die!
Split-albumit:  Hater of Fucking Humans / Blood Bondage Flagellation
Demot:  Thrash Ör Die! • No Peace At All • Satanik Metal
Katso myös:  Profanum • Christ Agony • Anima Damnata • Behemoth • Spinal Cord • Supreme Lord
Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö

Yhdistyksen toimitila, Hurstin Valinta, Helsinginkadulla.
Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry on vuonna 1983 perustettu yhdistys, joka kantaa Veikko Hurstin ja hänen vaimonsa Lahja Hurstin nimeä. Yhdistys jakaa erityisesti ruoka- ja vaateapua. Yhdistys järjestää myös vuosittain itsenäisyyspäivänä tapahtuman Hakaniementorilla ja yksinäisten ja vähävaraisten joulujuhlan, joka on kaikille avoin. Joulujuhla on järjestetty aiemmin Töölön Kisahallissa, mutta vuodesta 2015 se on pidetty Helsingin Messukeskuksessa.
Veikko Hursti johti yhdistystä kuolemaansa asti vuoteen 2005, jonka jälkeen hänen poikansa Heikki Hursti jatkoi yhdistyksen toiminnanjohtajana vuoteen 2019. Tällä hetkellä Heikki Hurstin tytär Sini Hursti on yhdistyksen toiminnanjohtaja. Yhdistyksellä on yhteensä neljä palkattua työntekijää sekä noin 30 vapaaehtoistyöntekijää. Yhdistyksen toimitila Hurstin Valinta sijaitsee Helsingin Harjussa osoitteessa Helsinginkatu 19.
Viitasaaren Viesti

| Viitasaaren Viesti |
| --- | --- |
Perustettu:  1915
Paikkakunta:  Viitasaari
Viitasaaren Viesti on vuonna 1915 perustettu viitasaarelainen urheiluseura.
Historia

Viitasaaren Viestin perustamista alkoivat suunnitella vuonna 1914 metsäteknikko K. J. Bergström (myöh. Vuoristo) ja Toivo E. Mattinen. Urheiluseuran perustava kokous järjestettiin Viitasaarella 5. huhtikuuta 1915, jolloin johtokuntaan valittiin yksitoista jäsentä. Virallisesti seuran rekisteröinti kuitenkin tapahtui vasta vuonna 1933. Seuran toiminta lyhyitä poikkeuksia lukuun ottamatta on painottunut Viitasaaren kirkonkylälle. 1920-luvun alussa suojeluskuntaliike sai aktiivisimmat urheilijat mukaansa, ja seuran toiminta siirrettiin Keihärinkosken kylälle vuosiksi 1928–1941. Seura toimi vuodesta 1952 alkaen Urheilutalossa, joka valmistui keskustaan. Urheilutalo on sittemmin purettu, mutta aluetta nimitetään yhä ”Viestinmäeksi” urheiluseuran mukaan.
Kilpailutoiminta

Viitasaaren Viestillä on kilpatoimintaa hiihdossa, kaukalopallossa, yleisurheilussa, voimailussa ja aikuisurheilussa.
Tunnettuja Viitasaaren Viestin urheilijoita

Matti Närhi, keihäänheitto
Janne Kinnunen, yleisurheilu
Jussi Vesterinen, paini
Jari Laukkanen, maastohiihto
Risto Kaskilahti, maastohiihto
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Aarno Aitamurto

| Aarno Aitamurto |
| --- | --- |
 Aitamurto vuonna 1974.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1936 Muhos
Kuollut: 22. lokakuuta 2008 Mäntyharju
Ammatti:  juristi, ammattiyhdistysjohtaja, poliitikko
Muut tiedot
Koulutus: Oulun Lyseo ja Helsingin yliopisto
Aarno Kari Antero Aitamurto (30. heinäkuuta 1936 Muhos – 22. lokakuuta 2008 Mäntyharju) oli suomalainen juristi, ammattiyhdistysjohtaja ja kommunistipoliitikko. Hän toimi Suomen Rakennustyöläisten Liiton puheenjohtajana (1970–1987), Suomen kommunistisen puolueen (SKP) pääsihteerinä (1984–1985) ja Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön (SAK) toisena puheenjohtajana (1987–1991) sekä hallituksen varapuheenjohtajana (1991–1996).
Aitamurto suoritti ylioppilastutkinnon Oulun Lyseossa 1957 ja valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi 1962 sekä sai varatuomarin arvon 1965. Hän kuului opiskeluaikanaan Akateemiseen Sosialistiseuraan (ASS). Aitamurto liittyi vuonna 1961 SKP:hen ja aloitti Rakennustyöläisten liitossa juristina 1964. Vuonna 1970 hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi Erkki Salomaan tilalle. Aitamurto lukeutui SKP:n uudistajiin ja hänen valintaansa vastustivat poliittisessa toimikunnassa puolueopposition Oiva Lehto, Markus Kainulainen ja Erkki Tuominen.
Aitamurto nousi SKP:n keskuskomiteaan 1972, poliittiseen toimikuntaan 1981, pääsihteeriksi 1984 ja varapuheenjohtajaksi 1985. Aitamurron lyhyen puoluesihteerikauden aikana taistolaisina tunnettu oppositio erotettiin puolueesta. Puolueen puheenjohtajaksi valittu Arvo Aalto oli pyytänyt Aitamurron auttamaan operaatiossa ja tämä toteutti sääntömuutokset, jotka mahdollistivat kokonaisten piirijärjestöjen erottamisen puolueesta. Kiisteltyä erottamispäätöstä puitiin myöhemmin vuosia eri oikeusasteissa.
Aitamurto osallistui vuosien varrella asiantuntijana useiden Tupo-sopimusten suunnitteluun. 1990-luvulla hän oli Vasemmistoliiton edustajana SAK:n johdossa ja otti kriittisen kannan Suomen EU-jäsenyyteen. Aitamurto jäi eläkkeelle vuonna 1996 toimittuaan edeltäneet viisi vuotta SAK:n hallituksen varapuheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Helin, Jyrki: / Aitamurto, Aarno (1936–2008). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  29.10.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Vraóna

| --- | --- |
Sijainti:  37°55′49″N, 24°00′51″E, Markópoulo Mesogaías Itä-Attika, Attika Kreikka
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,017 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vraóna (kreik. Βραώνα) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Attikan itärannikolla Porián kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,017 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Vraóna kuuluu Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saarella on Pyhälle Aleksandrokselle (Ágios Aléxandros) omistettu kirkko.
Virala Acquisition Company

| Virala Acquisition Company Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: VACSPAC
Perustettu:  2018
Lakkautettu:  2021
Toimitusjohtaja:  Johannus Schulman
Puheenjohtaja:  Alexander Ehrnrooth
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  Rahoituspalvelut
Henkilöstö:  0 (2019)
Kotisivu:  www.virala.fi/fi
Huomioitavaa:  Nykyiseltä nimeltään Purmo Group
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virala Acquisition Company oli suomalainen pörssiyhtiö.
Yhtiö on Suomen ensimmäinen Spac-yhtiö, ja se listautui Helsingin pörssiin 29.6.2021. Yhtiön tavoitteena oli kerätä markkinoilta 75 miljoonaa euroa, jonka jälkeen se alkoi etsimään sopivia yhtiöitä ostettavaksi. Yhtiön arvo oli ylimerkatun pörssilistautumisen jälkeen 107,5 miljoonaa euroa. Syyskuussa 2021 yhtiö osti Purmo Groupin Rettig Groupilta.
Alexander Ehrnroothin ja Albert Ehrnroothin johtama Virala-konserni on yksi yhtiön perustajaosakkaista. Yhtiöllä oli heinäkuussa 2021 3 136 osakkeenomistajaa, joista kolme suurinta olivat:
Virala-konserni (41,44 %)
Ahlström Invest B.V.-konserni (7,29 %)
Jussi Capital Oy-konserni (7,29 %)
Aiheesta muualla

Verkkosivusto[vanhentunut linkki]
Viktor Kåhlman

Viktor Kåhlman Tukholman poliisin valokuvassa.
Viktor (Victor) Alexander August Kåhlman (27. elokuuta 1860 Helsinki – 26. toukokuuta 1944) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Viktor Kåhlman aloitti toimittajanuransa Nya Pressenin kirjeenvaihtajana. Hän työskenteli päätoimittajana Fredrikshamns Tidningissä ja Wasa Tidningissä vuonna 1888 sekä Östra Finlandissa vuosina 1888–1889. Kåhlman toimitti Helsingfors Aftonbladia vuosina 1894–1895 ja julkaisi pyöräilylehti Hjulsportenia vuosina 1895–1899. Hän perusti myös lyhytikäiset urheilulehdet Frisk Bris (1899), Idrott (1901), Automobilen (1906) ja Motor (1913). Kåhlman julkaisi yhden ensimmäisistä suomalaisista salapoliisiromaaneista Det gömda testamentet vuonna 1914 sekä runoja ja proosaa salanimillä Sven i Österlid ja Jean Sonetten.
Tukholman poliisi pidätti Kåhlmanin vuonna 1906 epäiltynä pankkiryöstöjen suunnittelusta. Helmikuun vallankumouksen jälkeen paljastui, että hän oli toiminut santarmilaitoksen agenttina vuosina 1905–1913.
Taidemaalari Ejnar Kohlmann oli Viktor Kåhlmanin poika.
Teoksia

Nimellä Viktor Kåhlman:
Det gömda testamentet: detektivroman. Stockholm: Nordiska Förlaget, 1914.
Nimellä Sven i Österlid:
Runor och låtar. Stockholm: A. Bonnier, 1900.
Från ofärdsdagar: skisser och konturer. Stockholm: Gustafson & Påhlson, 1906.
Åbo hus genom tiderna. Helsingfors, 1937.
P. E. Svinhufvud, frihetskämpen. Helsingfors: Nya svenska förlagsaktiebolaget, 1939.
Nimellä Jean Sonettén:
”Vanlig finsk mans” regemente. Ett stycke rimkrönika. Helsingfors, 1932. Stockholm, 1933.
På färdvägar och fästigar. Rimkrönikor från ”Föregångslandet”. 1. Storfolk och småkaxar. Helsingfors, 1933.
Vrede (kappale)

|  Vrede> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Ruth Jacott
Säveltäjä(t):  Eric van Tijn Jochem Fluitsma
Sanoittaja(t):  Henk Westbroek
Euroviisutiedot
Vuosi:  1993
Maa:  Alankomaat
Kieli:  hollanti
Sijoitus:  6.
Pisteet:  92
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Harry van Hoof
Vrede on Ruth Jacottin esittämä kappale, joka edusti Alankomaita vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 6. 92 pisteellä.
Alainen Kalajärvi

| Alainen Kalajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°06′29″N, 24°54′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.526.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,6 m 
Rantaviiva:  2,1 km 
Pinta-ala:  0,09 km² 
 fiAlainen Kalajärvi 
Alainen Kalajärvi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva noin yhdeksän hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 31 kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 90 kilometriä koilliseen. Lähin kaupunkimainen keskus on Mänttä seitsemäntoista kilometriä lounaaseen.
Maantiede

Alainen Kalajärvi muodostaa kolmen järven kokonaisuuden Vataanjoen valuma-alueen lounaisosassa yhdessä Yläisen Kalajärven ja Keskisen Kalajärven kanssa. Ensin mainittu sijaitsee Alaisen Kalajärven luoteispuolella, jälkimmäinen länsipuolella. Järvien eteläpuolella sijaitsee Joutsenlammi ja kaakkoispuolella Riihijärvi.
Alaisen Kalajärven eteläosasta lähtee laskuoja Riihijärveen. Järven pohjoisimman osan lahtea yhdistää järven pääaltaaseen kapea salmi.
Vataanjoen valuma-alue on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella, joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella. Päävesistönä on Kymijoen vesistö. Vesistön suurin järvi on Koijärvi, jonka pinta on noin 32 metriä Alaista Kalajärveä alempana.
Aatto Laitakari

Aatto Verner Laitakari, sukunimi vuoteen 1906 Lönnqvist (15. syyskuuta 1883 Vesilahti − 8. kesäkuuta 1954) oli suomalainen kansakoulujen tarkastaja, lyseon lehtori ja pedagogi.
Laitakarin vanhemmat olivat Juho Kustaa Lönnqvist ja Heleena Katariina Sisto. Hän kävi Sortavalan opettajaseminaarin 1906, pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteirksi 1914. Laitakari teki opntomatkoja Ruotsiin ja Norjaan 1909, Saksaan 1927, Viroon 1936 ja Ruotsiin 1938.
Laitakari oli Tampereen kaupungin kansakoulujen vt. opettajana 1907−1909, apukoulun opettajana 1909−1916, Lohjan pitäjän vt. kansakoulujen tarkastajana 1914−1915, Alavuden pitäjän kansakoulujen tarkastajana 1916−1925 sekä kansakoulujen tarkastajana Jyväskylän pitäjässä 1925−1930 ja Jyväskylän kaupungissa 1925−1945. Hän toimi Jyväskylän seminaarin kasvatusopin vt. lehtorina 1924−1929 ja Jyväskylän yhteislyseon historian, yhteiskuntaopin ja kansantalouden vanhempana lehtorina 1930−1947.
Laitakari oli kirkolliskokouksen jäsenenä 1923, 1933 ja 1938, Osuusliike Keskimaan hallintoneuvoston varapuheenjohtajana 1925−1936, Keski-Suomen osuuskauppapiirin toimikunnan varapuheenjohtajana 1925−1947 sekä Jyväskylän yliopistoyhdistyksen sihteerinä 1927−1947.
Aatto Laitakari oli naimisissa vuodesta 1922 Aino Edit Samola-Rannan (k. 1954) kanssa.