Audrey Hepburn
Tähtikuva

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Audreya ei voi toisintaa tai irrottaa omasta aikakaudestaan. Hän oli valkokankaalla täysin erilainen kuin muutoin elämässään. En tarkoita, että hän olisi ollut mauton, ei todellakaan. Mutta hänellä oli sisällään niin paljon, ja hän osasi korostaa hiukan omaa seksikkyyttään, mikä teki melkoisen vaikutuksen. | ” |
– Billy Wilder Audrey Hepburnista
Audrey Hepburn nousi kansainväliseen kuuluisuuteen Loma Roomassa -elokuvan (1953) roolisuorituksen myötä, ja lehdistö nimitti häntä muun muassa “keijukaismaiseksi poikatytöksi”. Media ja paparazzit alkoivat seurata Hepburnin tekemisiä tiiviisti, mutta hän kammosi julkisia tapahtumia, varjeli yksityiselämäänsä tarkoin ja myöntyi vain harvoihin haastatteluihin. Julkisuuden paineet ja epävarmuus omista kyvyistä vaikeuttivat Hepburnin työntekoa, vaikka hän pyrki olemaan mahdollisimman hyvä näyttelijä ja panosti roolisuorituksiinsa.
Hepburnin ominaispiirteitä olivat epätavallisen hoikka ruumiinrakenne, suuret tummat silmät sekä “tuhkimon” imago: hän näytteli tyylikkäitä ja kujeilevia sankarittaria kapinallisissa kasvutarinoissa, jotka olivat sadunomaisia mutta perusvireeltään moderneja. Hänen roolihenkilönsä on sekä kuninkaallisen hienostunut että poikatyttömäisen vallaton, idealistinen nuori ja moraalisen opetuksen saava aikuinen. Hepburnin elokuvahahmot edustivat itsenäisyydenhalua, muodonmuutosta ja oman paikan löytämistä. Hänen tähtikuvansa tarjosi uudenlaisen naiseuden mallin, ja hänestä tuli etenkin naisyleisön suosikki ja muodin suunnannäyttäjä. Hepburnin edustama valkoihoisen naisen ihanne paitsi vetosi keskiluokkaisiin katsojiin, myös ylitti luokkarajoja.
Hepburnia ei mielletty mihinkään tietynlaiseen tähtityyppiin. Vaikka hän näytteli kuudessa Hollywood-elokuvassa, hän ei kuulunut amerikkalaiseen elokuvayhteisöön, eikä eurooppalaisesta taustastaan huolimatta ollut leimallisesti eurooppalainen tähti, kuten Greta Garbo ja Marlene Dietrich. Hänellä ei myöskään ollut varsinaista näyttelijäntekniikkaa, vaan hän tulkitsi roolihahmojensa tuntoja ennalta harkitsematta, hillitysti ja vähäeleisesti.
Hepburnin varhaiset elokuvat olivat nokkelia ja urbaaneja romanttisia komedioita, joissa hänen miesvastanäyttelijänsä olivat usein varsin iäkkäitä – Humphrey Bogart, Gary Cooper ja Fred Astaire olivat huomattavasti häntä vanhempia, mikä teki hahmojen välisistä romansseista epäuskottavia. Hepburn esitti hienostunutta ja samalla vallatonta lapsinaista muun muassa elokuvissa Loma Roomassa, Kaunis Sabrina, Rakastunut Pariisissa ja Arianen lemmentarina. Vakaviin roolitehtäviin kuuluivat muun muassa pääosat Nunnan tarinassa sekä tv-näytelmässä Rainy Day in Paradise Junction (1952). 1960-luvulla mukaan tulivat myös ristiriitaiset naishahmot, kuten Aamiainen Tiffanylla -elokuvan Holly Golightly ja Huhu-elokuvan Karen. Hepburn oli kasvanut ulos nuoren tytön imagostaan, mikä näkyi aiempaa moniulotteisempina ja maanläheisempinä henkilöhahmoina. Uran alun rooleista muistutti hahmojen haavoittuvaisuus.
Kauniissa Sabrinassa Hepburn käytti ensimmäistä kertaa valitsemiaan Hubert de Givenchyn haute couture -vaatteita. Hän pukeutui Givenchyyn myös valkokankaan ulkopuolella. “Hän [Givenchy] on paljon enemmän kuin couturier, hän on persoonallisuuden luoja”, Hepburn kertoi vuonna 1956. Juuri Givenchyn selkeälinjaiset muotiasut, kuten pikkumustat, tekivät Hepburnista merkittävän tyyli-ikonin, joka rohkaisi muitakin oman tyylin tekemiseen.