stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarle VII (Ranska)
Suku

Kaarle VII oli Kaarle VI:n ja Isabella Baijerilaisen nuorin eloon jäänyt poika, viides dauphin, joka toimi isänsä sijaishallitsijana vuodesta 1418 lähtien. Isän kuoltua vuonna 1422 Kaarle VII:n asema oli kruununtavoittelun kannalta hankala: Kaarle VI oli sopinut Troyes’n sopimuksessa vuonna 1420, että Ranskan seuraavaksi kuninkaaksi tulisi Englannin kuningas Henrik V:n ja Catherine de Valois'n poika Henrik VI, joka oli syntynyt vuotta aiemmin.
Kuningas

Vaikka myös parlamentti oli vahvistanut sopimuksen, monet ranskalaiset katsoivat, että kyse oli vain Kaarle VI:n mielisairauden aiheuttamasta erheestä, jota ei tarvinnut noudattaa. Näin ajatteli etenkin Jeanne d’Arc, joka vuonna 1429 puoliväkisin ”raahasi” Kaarlen Reimsiin kruunattavaksi. Myös Englannin Henrik VI kruunattiin Ranskan kuninkaaksi vuonna 1431 Pariisissa Notre Damessa, mutta hän jäi varjohallitsijaksi. Kaarle VII:n kaudella Ranska valloitti takaisin Pariisin ja kaikki Englannin ranskalaiset alueet Calais’ta lukuun ottamatta.
Kaarle VII:n kruunajaisissa Kaarle VI:n kuoleman jälkeen käytettiin ensi kertaa tunnettua lausahdusta ”Kuningas on kuollut, kauan eläköön kuningas!” (ransk. Le Roi est mort. Vive le Roi!).
Kaarle VII:n sotilaallisesti merkittävin uudistus oli vuoden 1445 asetus, jolla Ranskan armeija muuttui täysin kuninkaan johtamaksi ammattisotilaitten armeijaksi. Feodaalivelvollisuuden sijaan ritareille maksettiin nyt palkkaa, ja upseerien nimityksissä kiinnitettiin enemmän huomiota kyvykkyyteen kuin syntyperään. Sotilaskuria parannettiin, kutsuntoja järjestettiin ja taistelutaktiikoita uudistettiin niin, että Ranskan armeija oli 1440-luvun lopulle tultaessa joka suhteessa ylivoimainen verrattuna Englannin armeijaan.
Kaarle VII perusti myös Poitiers’n yliopiston vuonna 1432, ja hänen hallituskaudellaan kansalaisten vauraus lisääntyi. Vaikka häntä onkin joskus arvosteltu päättämättömyyden takia, hän onnistui parantamaan valtakunnan poliittista ja taloudellista asemaa huomattavan paljon lähes neljänkymmenen hallitusvuotensa aikana.
Avioliitto ja lapset

Kaarle VII kihlattiin 9-vuotiaana pikkuserkkunsa Marie d'Anjoun kanssa vuonna 1413, ja heidät vihittiin joulukuussa 1422. Marian vanhemmat olivat Anjoun herttua Ludvig II ja Aragonian prinsessa Jolanda. Kaarle VII oli nuoruudestaan alkaen anoppinsa Jolandan vaikutusvallan alainen, mutta vaimonsa mielipiteistä hän ei ollut suuremmin kiinnostunut. Kaarlen ja Marien 24 vuotta kestäneen avioliiton aikana syntyi 14 lasta, joista kuusi eli aikuisikään asti.
Louis, Ludvig XI (3. heinäkuuta 1423 – 30. elokuuta 1483), avioitui vuonna 1436 Skotlannin 12-vuotiaan prinsessa Margaret Stewartin kanssa (1424–1445), ei jälkeläisiä. Avioitui toisen kerran vuonna 1451 Savoijin prinsessa Charlotten (1441–1483) kanssa, heillä oli kahdeksan lasta.
Jean (k. 19. syyskuuta 1426), kuoli muutaman tunnin ikäisenä
Radegnde (1425 tai elokuu 1428 – 19. maaliskuuta 1445), kihlattiin Itävallan arkkiherttua Sigismundille 1430, kuoli 17-vuotiaana keuhkoinfektioon
Catherine (1428 – 13. heinäkuuta 1446), avioitui Burgundin herttua Kaarle Rohkean kanssa, ei jälkeläisiä
Jacques (1432 – 2. maaliskuuta 1437), kuoli viisivuotiaana
Yolande (23. syyskuuta 1434 – 23.–29. elokuuta 1478), avioitui 1452 Savoijin herttua Amadeus IX:n kanssa, heillä oli jälkeläisiä. Puolison kuoleman jälkeen hän oli Savoijin sijaishallitsija.
Jeanne (4. toukokuuta 1435 – 4. toukokuuta 1482), avioitui Bourbonin herttua Jean II:n (1426–1488) kanssa
Philippe (4. helmikuuta 1436 – 11. kesäkuuta 1436), kuoli alle viiden kuukauden ikäisenä
Marguerite (toukokuu 1437 – 24 heinäkuuta 1438), kuoli vuoden ikäisenä
kaksoset Marie ja Jeanne (7. syyskuuta 1438) – 14. helmikuuta 1439; – 26. joulukuuta 1446), Marie kuoli alle yksivuotiaana ja Jeanne 8-vuotiaana
Isabelle/Marie (k. 1441), kuoli alle vuoden ikäisenä
Madeleine (1. joulukuuta 1443 – 21. tammikuuta 1495), avioitui Vianan ruhtinas Gaston de Foix'n (1445–1470) kanssa, joka oli Blanka I Navarralaisen tyttärenpoika, heillä oli jälkeläisiä
Charles (12. joulukuuta 1446 – 24. toukokuuta 1472), kuoli 27-vuotiaana naimattomana tuberkuloosin ja sukupuolitaudin yhteisvaikutuksesta, hänellä oli aviottomia jälkeläisiä rakastajattarensa Colette de Chambes'n kanssa.
Hänellä oli myös kolme tunnustettua aviotonta tytärtä virallisen rakastajattarensa Agnès Sorelin (n. 1422–1450) kanssa vuodesta 1444 lähtien. Sorel oli ensimmäinen nainen, joka nimitettiin Ranskan kuninkaan viralliseksi rakastajattareksi (maîtresse-en-titre) eli hän saattoi esiintyä julkisesti samassa tilaisuudessa kuningattaren läsnäollessa. Tämä käytäntö jatkui aina 1700-luvulle asti. Agnès Sorelin kuoltua lavantautiin rakastajattareksi tuli tämän serkku Antoinette de Maignelay (1434–1474).
Perintö

Kaarlen kuoltua valtaistuimelle nousi hänen poikansa Ludvig XI, joka oli jo isänsä elinaikana avoimesti noussut kapinaan tätä vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle VII Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kaarle VI Rakastettu | Ranskan kuningas 1422–1461 | Seuraaja: Ludvig XI Harkitseva |
Ranskan kuningatar Marie d'Anjou
Agnès Sorel, tuntematon maalari 1500-luku
Moisander

Moisander on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Erkki Moisander (s. 1953), vakuutusyhtiön toimitusjohtaja, kansanedustaja
Henrik Moisander (s. 1985),  jalkapalloilija
Johanna Moisander, organisaatioviestinnän professori
Leevi Moisander (1907–1997), Mannerheim-ristin ritari
Niklas Moisander (s. 1985),  jalkapalloilija, Henrik Moisanderin veli
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Mongolianhietakiuru

| Mongolianhietakiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Pikkukiurut Alaudala
Laji::  cheleensis
Kaksiosainen nimi
 Alaudala cheleensis  (Swinhoe, 1871) 
Synonyymit
 Calandrella cheleensis 
Katso myös
   Mongolianhietakiuru Wikispeciesissä   Mongolianhietakiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mongolianhietakiuru (Alaudala cheleensis) on keskiaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Transbaikalista Koillis-Mongoliaan ja Koillis-Kiinaan. Se luetaan toisinaan pikkukiurun alalajiksi. Robert Swinhoe kuvaili lajin holotyypin 1871.
Mikaelin seurakunta (Vaasa)

| Mikaelin seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovastikunta:  Läntinen rovastikunta (LHPK)
Perustettu:  2013
Jäseniä:  46 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mikaelin seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Vaasassa. Seurakunnan jumalanpalvelukset järjestetään Suomen Vapaakirkon tiloissa.[lähde? ]
| Vuosi | Jäseniä | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 2014 | 31 |  |
| 2015 | 31 |  |
| 2016 | 32 |  |
Kaurilan rautatieasema

Kaurilan rautatieasema (lyh. Kri) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Tohmajärven kunnan alueella rataosuudella Säkäniemi-Niirala.
Historia

Asema on Karjalan radan alkuperäisiä asemia ja sekä rata että asemarakennus Kaurilaan valmistuivat 1894. Kaurilan alkuperäinen nimi oli Haiseva läheisen lammen mukaan mutta se vaihdettiin kyläläisten vaatimuksesta Kaurilaksi 1895. Rautatie toi kylälle uusia asukkaita, joka mahdollisti mm. meijerin ja kansakoulun perustamisen. Asemalla toimi lisäksi ajalle tyypillisesti posti. Liikenne sotien aikana oli vilkasta rajan läheisyyden takia, ja mm. marsalkka C. G. Mannerheim kävi asemalla. Aseman merkitys väheni sotien jälkeen, kun vanhan Karjalan radan liikenne väheni ja Kaurilaan perustettiin uusi seisake aseman itäpuolelle, lähemmäksi uuden Värtsilän kuntakeskusta. Kaurilan miehitys lopetettiin 1958, tavaraliikenne päättyi 1970 ja henkilöliikenne 1987. Ratapiha on purettu, ja liikennepaikka on lakkautettu 27.5.1990. Kaurilan rautatieaseman ratakilometri oli 01. joulukuuta 1970 saakka 560+421 ja alkuperäinen lyhenne oli Krl.
Entiseltä asemalta hieman Tohmajärven suuntaan on tasoristeys nimeltään Kaurila (Patsola).
Aseman siirto

Pian miehityksen loputtua asema jäi vaille käyttöä ja se pääsi ränsistymään. Kaurilan asemalle löytyi kuitenkin uutta käyttöä, kun rakennus päätettiin siirtää asuinkäyttöön Helsingin Meilahteen. Rakennus siirrettiin kivijalkaa myöten maanteitse Helsinkiin, jonne se pystytettiin uudelleen Villa Meilahti-nimellä. Rakennukseen tehtiin pieniä lisäyksiä, kuten lasikuisti ja veranta, mutta muuten se pyrittiin säilyttämään alkuperäisessä asussaan. Tavaramakasiini jäi Kaurilaan, jossa se on yhä olemassa. Myös ratavartijan talo sivurakennuksineen ovat edelleen pystyssä.
Microcolus lincolnensis

| Microcolus lincolnensis> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni:  Aitotumaiset Eucarya
Kunta:  Eläinkunta Animalia
Pääjakso:  Nilviäiset Mollusca
Luokka:  Kotilot Gastropoda
Lahko:  Neogastropoda
Yläheimo:  Buccinoidea
Heimo:  Fasciolariidae
Suku:  Microcolus
Laji:  lincolnensis
Kaksiosainen nimi
 Microcolus lincolnensis  (Crosse ja P. Fischer, 1865) 
Synonyymit
 Fusus lincolnensis Crosse ja P. Fischer, 1865 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Microcolus lincolnensis on Microcolus-sukuun ja Fasciolariidae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Crosse ja P. Fischer vuonna 1865. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

Snyder M.A.: ​Catalogue of the marine gastropod family Fasciolariidae. Academy of Natural Sciences.  of Philadelphia, Special Publication. 21iii + 1–431, 2003.
Moisala

Moisala on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ilari Moisala (s. 1985), jääpalloilija
Martti Moisala (1916–2008), nimismies ja kirjailija
Pirkko Moisala (ent. Lahtinen, s. 1953), musiikkitieteilijä ja Helsingin yliopiston professori
U. E. Moisala (1923–2011), liikkeenjohdon asiantuntija, tutkija ja kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Moirislampi

Jyväskylän ammattikorkeakoulun Musiikkikampus ja Moirislampi.
Seminaarilaisia alkuperäisellä Moirislammella vuonna 1930.
Moirislampi on 1980-luvulla rakennettu tekolampi Jyväskylän Seminaarinmäellä. Sitä pidetään sulana talvisin keinotekoisesti. Se on nimetty Seminaarinmäellä hieman eri paikassa sijainneen 1880-luvulla seminaarin paloturvallisuuden vuoksi rakennetun mutta ehkä oppikirjojen hävitykseenkin käytetyn, 1920-luvulla hävitetyn Moirislammen mukaan, joka taas oli nimetty Niilin tulvajärven mukaan. Alkuperäinen Moirislampi aikaansaatiin kosteikkoa syventämällä, ja myöhemmin sitä kaivettiin suuremmaksi. Rakennettiin myös saari ja siltoja, ja paikasta tuli suosittu opiskelijoiden ajanviettopaikka. Nykyinen Moirislampi sijaitsee Moirislammen puistossa noin 100 metriä alkuperäistä Moirislampea idempänä. Vuonna 2019 paikalla järjestettiin Runotulet-tapahtuma.
Kehä Vihreän kasvillisuuskonseptin raportissa vuodelta 2020 esitetään että kaupungin alueella oleva lampi muutetaan toisinaan kuivuvaksi kosteikoksi.
Minna Kemppainen

| Minna Kemppainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1968
Kuollut: 24. helmikuuta 2020 (51–52 vuotta) Etelä-Afrikka
Minna Kemppainen (1968 – 24. helmikuuta 2020 Etelä-Afrikka) oli suomalainen kouluratsastaja ja ratsastusvalmentaja. Hänet tunnettiin lajipiireissä lempinimellä ”Blondi”.
Hänen ollessaan Etelä-Afrikassa valmentamassa 24. helmikuuta hänelle sattui kuolemaan johtanut tapaturma hevosen kanssa. Onnettomuus sattui maassa ollessa. Hän kävi valmentamassa eteläafrikkalaisia noin kolme kertaa vuodessa.
Kemppainen oli ollut Marko Björsin valmennuksessa ja alkoi myöhemmin valmentamaan itsekin. He olivat tuttuja teini-iästä kun he opiskelivat hevosalan ammattitutkintoja Kiuruvedellä.
Aiheesta muualla

Henelius, Inka: Sari, Minna ja Ari ovat näkymättömiä sankareita – kun suomalainen jostain innostuu, ei työnteosta tarvitse edes palkkaa, siitä voi vaikka maksaa itse Yle Urheilu.  18.9.2018. Viitattu 13.4.2020.
Minna ”Blondi” Kemppaisen kouluvalmennus 26.12. Tuomarinkylän ratsastajat ry.  15.11.2017. Viitattu 13.4.2020.
Mihail Tumanišvili

Mihail Iosifovitš Tumanišvili (ven. Михаи́л Ио́сифович Туманишви́ли, georg. მიხეილ თუმანიშვილი, Mikheil Tumanišvili, 19. kesäkuuta 1935 Moskova – 22. joulukuuta 2010 Moskova) oli georgialaistaustainen venäläinen elokuva- ja teatteriohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten 1980–1990-luvun toiminta- ja historiallisista elokuvistaan, joista tunnetuin on vuonna 1985 valmistunut Iskuryhmä.
Näyttelijäksi opiskellut Tumanišvili toimi pitkään ohjaajana Moskovan Puškin-teatterissa, sekä esiintyi muutamassa elokuvassa 1950–1960-lukujen vaihteessa. Omia elokuviaan hän alkoi tehdä vuonna 1981 ja ohjasi niiden lisäksi myös useita televisiosarjoja 1990- ja 2000-luvuilla. Vuonna 1980 Tumanišvili toimi Moskovan olympialaisten avajais- ja päätösseremonioiden pääohjaajana.
Elokuvia

Vastasiirto (1981)
Tapahtuma ruudukossa 36-80 (1984)
Iskuryhmä (1986)
Aiheesta muualla

Mihail Tumanishvili Internet Movie Databasessa
Kaliforniansalamanterit

| Kaliforniansalamanterit |
| --- | --- |
 Kaliforniansalamanteri (Taricha torosa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Pyrstösammakot Caudata
Heimo::  Vesiliskot Salamandridae
Suku::  Kaliforniansalamanterit Taricha  Gray, 1850
Lajit
 Kaliforniansalamanteri Taricha torosa  Länsirannikonsalamanteri Taricha granulosa  Punavatsakaliforniansalamanteri Taricha rivularis 
Katso myös
   Kaliforniansalamanterit Wikispeciesissä   Kaliforniansalamanterit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaliforniansalamanterit (Taricha) on Pohjois-Amerikan länsirannikolla Kaliforniassa elävä sammakkoeläimiin kuuluva suku.
Ulkonäkö

Kaliforniansalamanterit voivat saavuttaa jopa 20 sentin pituuden.
Taricha-suvun lajit ovat keskenään samannäköisiä ulkonäöltään. Etenkin länsirannikonsalamanteri ja kaliforniansalamanteri muistuttavat ulkoisesti hyvin paljon toisiaan. Nämä kaksi lajia erottaa parhaiten silmien perusteella. Länsirannikonsalamanterin silmäluomi on yhtä tumma kuin salamanterin muukin pää, kun taas kaliforniansalamanterin silmän ympärys on vaalean kellertävä.
Punavatsakaliforniansalamanterin selkäpuoli on punertavanruskea kuten muillakin Taricha-suvun lajeilla. Sen vatsapuoli on kuitenkin punainen toisin kuin länsirannikonsalamanterilla ja kaliforniansalamanterilla, joilla vatsan väritys on oranssi. Punavatsakaliforniansalamanterin erottaa muista Taricha-lajeista myös ruskeista silmistä.
Myrkyllisyys

Taricha-suvun lajien iholla on maailman myrkyllisimpiin aineisiin lukeutuvaa  tetrodotoksiini-hermomyrkkyä. Salamanterin iholla myrkkyä on kuitenkin vain pieni määrä eikä se vaikuta terveen ihon läpi. Limakalvoille tai haavaan joutuessaan myrkky aiheuttaa ärsytystä.
Aiheesta muualla

Sammakkolampi
ITIS: Taricha (englanniksi)
Caudata Culture (englanniksi)
Minna Kemilä

Minna Kemilä (s. 27. elokuuta 1970) on entinen suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Eila Vartiainen-Maunu.
Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1992 ja pronssia 1991. SM-viesteissä hän voitti hopeaa 4 x 100 metrillä vuonna 1992. SM-halleissa hän sai hopeaa 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1993. Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui kaksi kertaa, vuosina 1991 ja 1992, voittaen vuoden 1992 maaottelun tuloksella 189.
Ennätykset

| --- | --- |
 Ulkoradoilla 200 m 25,45 (1990)  100 m aidat 13,86 (1993)  400 m aidat 64,17 (1991)  Korkeus 189 (1991)  Pituus 612 (1990)  7-ottelu 5421 (1990) :  Sisäradoilla 60 m 7,71 (1993)  60 m aidat 8,40 (1993)  Korkeus 184 (1993)  Pituus 596 (1993)  5-ottelu 3702 (1989)
Kauriolampi (Savitaipale, Lantta)

| Kauriolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Savitaipale
Koordinaatit:  61°06′35″N, 27°31′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  oja Mielakkaan 
Järvinumero:  14.194.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,1 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,371 km  
Pinta-ala:  0,755 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKauriolampi 
Kauriolampi Kaurtolampi on Etelä-Karjalassa Savitaipaleella Lantan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Matalajärven valuma-alueeseen (14.194) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 87,1 metriä mpy.
Moyamoya-tauti

Moyamoya-taudin aiheuttamia muutoksia magneettikuvassa
Moyamoya-tauti on aivojen valtimoperäinen sairaus, jossa kallonpohjan aivoverisuonet ahtautuvat. Taudinkuva on yleensä etenevä. Se kuitenkin vaihtelee; tunnetaan oireettomia tapauksia, mutta osalla potilaista moyamoya-tauti aiheuttaa TIA-kohtauksia, aivoinfarkteja ja aivoverenvuotoja.
Moyamoya-tauti puhkeaa yleisimmin noin 5–9-vuotiailla lapsilla tai keski-ikäisillä aikuisilla. Yleensä sairaus ilmenee molemminpuolisena. TIA-kohtausten, aivoinfarktien ja aivoverenvuotojen lisäksi sairauden oireita voivat olla päänsärky, huimaus, epileptiset kohtaukset ja korea. Osalla potilaista on todettu kehitysvammaisuutta. Moyamoya-tautia vastaava tila voi puhjeta myös sekundaarisena sirppisoluanemian tai neurofibromatoosin seurauksena, jolloin siihen viitataan moyamoya-oireyhtymänä. Muissa tapauksissa kyse on idiopaattisesta taudista. ACTA2-geenin mutaatiot aiheuttavat moyamoya-tautia muistuttavaa kallonsisäisten verisuonten sairautta, joka kuitenkin erottuu siitä usein tavoin. Japanissa noin 15 %:lla potilaista moyamoya-tautia on todettu myös suvussa. Siellä on kuvattu autosomaalinen vallitseva periytymistapa ja epätäydellinen penetranssi. Moyamoya-tautiin voi kuitenkin liittyä myös autosomaalisia peittyviä, X-kromosomaalisia ja monitekijäisiä syntymekanismeja.
Oirekuva ja kuvantamislöydökset voivat johtaa moyamoya-taudin epäilyyn. Diagnoosi voidaan varmistaa aivoverisuonten angiografialla. Japanin kielessä "moyamoya"-sana viittaa tupakansavuun, jota ahtautuneiden suonten viereinen poikkeava kollateraalisuoniverkko moyamoya-taudissa muistuttaa. Diagnostiikassa voidaan käyttää myös magneettiangiografiaa. Ei ole spesifisiä keinoja moyamoya-taudin etenemisen pysäyttämiseksi. Oireita voidaan kuitenkin lievittää sekä komplikaatioita ja kognitiivista heikentymistä ehkäistä lääkityksillä. Moyamoya-taudin ennuste riippuu taudin yksilöllisestä vaikeusasteesta. Sitä parantavat diagnoosin saavuttaminen ajoissa ja oikeanlainen hoito. Aikuisilla moyamoya-tautiin liittyy noin viiden ja lapsilla noin kahden prosentin kuolleisuus. Kuolemantapaukset johtuvat yleisimmin verenvuodoista. Moyamoya-tautia esiintyy varsinkin Aasiassa. Japanissa esiintyvyydeksi on arvioitu 1/9 500 – 1/30 000. Yhdysvalloissa ilmaantuvuudeksi on arvioitu 1/100 000.
Moyen-Chari

Moyen-Chari (eli Keski-Chari) on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista erottamalla eteläosasta Mandoulin alue. Moyen-Charin vanhan provinssin pinta-ala on 45 180 neliökilometriä.  Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 1 057 000 asukasta.
Alue sijaitsee maan eteläosassa. Se on saanut nimensä Charijoesta. Moyen-Charin pääkaupunki on Sarh.
Kalalammikko

| Kalalammikko |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°15′36″N, 26°45′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.913.1.059
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  81,8 m  
Pituus:  580 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,534 km  
Pinta-ala:  4,426 ha  
Saaria:  1 
 fiKalalammikko 
Kalalammikko  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Voikosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 580 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81,8 metriä mpy.
Murtala Mohammed

| Murtala Mohammed |
| --- | --- |

Nigerian valtionpäämies (sotilas)
 30. toukokuuta 1975 – 13. helmikuuta 1976  
Edeltäjä:  Yakubu Gowon
Seuraaja:  Olusegun Obasanjo
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1938 Kano, Brittiläinen Nigeria
Kuollut: 13. helmikuuta 1976 (37 vuotta) Lagos, Nigeria
Puoliso:  Ajoke Muhammed
Kenraali Murtala Ramat Mohammed (8. marraskuuta 1938 – 13. helmikuuta 1976) oli Nigerian sotilasjohtaja ja valtionpäämies 1975–1976.
Mohammed nousi valtaan kaappaamalla vallan Yakubu Gowonilta, jota hän oli ollut nostamassa valtaan yhdeksän vuotta aikaisemmin edellisessä vallankaappauksessa. Hän kuoli vuotta myöhemmin kaappausyrityksessä autosaattueensa ajettua väijytykseen Lagosissa.
Koska Mohammedin kaudella öljyrahoja alettiin käyttää uudistusohjelmaan ja kansan hyvinvointiin, hän on jälkipolvien silmissä Nigerian lukuisista sotilasjohtajista pidetyin.
Moritz Wilhelm Melart

Moritz Wilhelm Melart (9. joulukuuta 1821 Hamina – 1884 Grosnoje, Kaukasian kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Melartin vanhemmat olivat kirkkoherra, opettaja Fredrik Wilhelm Melart ja Helena Kristina Melart.  Moritz Wilhelm Melart tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836 ja määrättiin sieltä 1843 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1846 ja luutnantiksi 1850 ja vielä samana vuonna alikapteeniksi, jolloin hänet myös siirrettiin Kaukasiaan kenraaliadjutantti, ruhtinas Vorontsovin jääkärirykmenttiin. Melart palveli rykmentissä yli kaksikymmenta vuotta, osallistuen sotatoimiin vuoristoheimoja vastaan. Kapteeniksi Melart ylennettiin 1854, majuriksi 1860, everstiluutnantiksi 1865 ja everstiksi 1871, jolloin hänet määrättiin pataljoonankomentajaksi Jerevanin kuvernementtiin. Melart sai 1877 siirron reservijoukkoihin armeijan jalkaväessä ja hänelle myönnettiin ero sotapalveluksesta kenraalimajurina seuraavana vuonna.
Moyamba

| Moyamba |
| --- | --- |
 Moyamba
 Koordinaatit: 8.1600°N, 12.4330°W 
Valtio:   Sierra Leone
Maakunta:  Eteläinen maakunta
Piirikunta:  Moyamban piirikunta
Väkiluku (2004):  11 485
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moyamba  on Sierra Leonen Eteläisessä maakunnassa sijaitsevan 318 064 asukkaan Moyamban piirikunnan hallintokeskus. Vuonna 2004 kaupungin väkiluku oli 11 485.
Karl Amadeus Hartmann

Valokuva Karl Amadeus Hartmannin kipsivaloksesta.
Karl Amadeus Hartmann (2. elokuuta 1905 München – 5. joulukuuta 1963 München) oli saksalainen säveltäjä.