Albanian valtaus
Sota

Italialaisten hyökkäys Albaniaan alkoi aamulla 7. huhtikuuta kello 5.30 Durrësin, Vloran, Shëngjinin ja Sarandan kaupungeissa. Vastarinta oli pääasiassa vähäistä. Italialaisten hyökkäykseen osallistui noin 22 000 sotilasta. Heitä tukivat 300 kevyttä panssarivaunua, noin 400 lentokonetta ja useat laivat. Albanian armeijaan kuului virallisesti noin 15 000 miestä, mutta todellisuudessa heitä lienee olleen kerralla riveissä enintään 8 000. Armeija oli hyökkääjiin nähden selvästi alivoimainen ja huonommin varusteltu. Ennen sotaa se oli ollut myös hyvin riippuvainen italialaisista kouluttajista. Albanian armeija näytteli sodassa yleisesti ottaen vain hyvin pientä osaa. Armeijan lisäksi Albanialla oli noin 3 000 miehen vahvuinen santarmi. Santarmi teki jonkin verran kiivaampaa vastarintaa, osaltaan koska sen kouluttajia ennen sotaa olivat olleet italialaisten sijaan britit.
Sodan ankarimmat taistelut käytiin Durrësin kaupungin hallinnasta. Durrësissa albanialaisia puolustajia johti kaupungin santarmin komentaja Abaz Kupi. Santarmin lisäksi kaupungissa oli pieni joukko Albanian armeijan sotilaita ja puolustajiin oli liittynyt joitakin tavallisia kaupungin asukkaita. Puolustajat olivat selvästi alakynnessä määrällisesti ylivoimaisiin hyökkääjiin nähden. Albanialaisilla oli puutetta myös tarvikkeista. Jokaista sotilasta kohden voitiin jakaa vain 50 luotia. Tästä huolimatta puolustajien onnistui lyödä ensimmäiset maihinnousseet italialaiset takaisin. Italialaiset vastasivat sotalaivojensa tulituksella, joka ei kuitenkaan murtanut puolustajia. Albanialaiset siirtyivät sen sijaan puolustusasemiin aivan rannan tuntumaan. Heidän tilanteensa oli joka tapauksessa toivoton. Italialaiset hyökkäsivät uudestaan jälleen ylivoimaisilla joukoillaan ja koukkasivat puolustajien selustaan. Puolustajat vetäytyivät lopulta kaupunkiin, jossa osa pukeutui siviileiksi ja osa pyrki pakenemaan kohti Tiranaa. Italialaiset olivat menettäneet ehkä noin 200 miestä pelkästään Durrësin taisteluissa.
Vloran kaupungissa ei kohdattu juurikaan vastarintaa. Polkupyörin kaupungin ulkopuolelle edenneet italialaiset kuitenkin väijytettiin ja he kärsivät joitakin tappioita. Shëngjinin kaupunkia puolusti noin 40 albanialaista. Taisteluissa molemmat osapuolet kärsivät noin kuuden tai seitsemän miehen tappiot. Italialaisten miehitettyä kohteena olleet kaupungin Albanian rannikolla heillä oli nyt avoin tie Albanian pääkaupunki Tiranaan.
Kuningas Zogu I oli järjestänyt evakuoinnin vaimolleen kuningatar Geraldinelle ja vain pari päivää vanhalle kruununprinssi Lekalle Kreikkaan hieman ennen italialaisten maihinnousuja. Italialaisten hyökätessä kuningas johti vastarintaa tehottomasti. Hän teki radiopuheen kansalaisilleen, jonka vain harvat usein radioita omistamattomat albanialaiset kuitenkaan kuulivat. Zogu harkitsi siirtymistä johtamaan vastarintaa maan vuorilta. Kuitenkin lopulta hän päätyi yrittämään neuvotteluja italialaisten kanssa. Talousministeri Rrok Geraj ja eversti Sami Koka edustivat albanialaisia neuvotteluissa Durrësissa. Niiden osoittauduttua tuloksettomaksi kuningas päätti itsekin paeta maasta.
Kuningas oli kadonnut ja vastarinta käytännössä päättynyt. Kohti sisämaata etenevät italialaiset valtasivat Tiranan 8. huhtikuuta. Aamulla kello 10.30 he olivat kaupungin keskusaukiolla. Pääkaupungin varuskunta luopui aseistaan.