stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puupelletti
Pellettilämmityksen tuet ja kannustimet

Suomessa pelletillä tuotetun energian osuus oli 0,7 terawattituntia (TWh) vuonna 2010. Pellettialan toimijoiden tavoitteena oli, että pelletillä tuotetun energian määrä olisi 7 TWh vuoteen 2020 mennessä. Hallituksen tuoreessa uusiutuvan energian paketissa pelletin energiantuotantotavoitteeksi on asetettu 2 TWh.
Suomen hallitus on käynnistänyt toimet uusiutuvan energian käytön lisäämiseksi. Vuoden 2011 talousarviossa on varattu 44 miljoonaa euroa uusiutuvan energian tuotannon tukemiseen. Lisäksi keskustelussa on myös muita investointitukia. Joulukuussa 2010 ympäristöministeriö esitteli uuden energia-avustuksen, jolla tuetaan siirtymistä öljy- tai sähkölämmityksestä uusiutuvaan energiaan. Tukea myönnetään pientalojen ja taloyhtiöiden pellettilämmitysjärjestelmille. Tuki on enintään 20 prosenttia järjestelmäuudistuksen kustannuksista. Työn osuudesta on mahdollisuus saada pientaloissa kotitalousvähennys.
Tämä tarkoittaa, että hallitus tukee taloyhtiöiden ja omakotiasukkaiden uusiutuvaa energiaa käyttävien lämmitysjärjestelmien laiteuudistuksia 20 prosentilla. Uusiutuvan energian lämmitysjärjestelmäuudistuksiin on varattu 30 miljoonaa euroa.Tämä tarkoittaa, että noin 10 000 kotitaloutta voi sen turvin vaihtaa lämmitysjärjestelmänsä.
Yritykset voivat saada Ely-keskukselta laitteiston investointikustannuksista 20–30 prosenttia kattavaa tukea.
Pellettilämmityksen tuet ja kannustimet > Käytön kannustimet

Useissa maissa investointeja ohjataan hallitusten taloudellisilla kannustimilla. Kansalliset ohjelmat kuten ”Wood Fuel programme” Ranskassa ja ”Energy Saving Ordinance” Saksassa ovat edistäneet biomateriaalien käyttöä rakennusten lämmityksessä. Irlannissa maan hallitus on tukenut taloudellisesti puupellettilämmittimien hankintaa. Ruotsi puolestaan verottaa fossiilisia polttoaineita raskaasti, jotta energiansäästö ja uusiutuvan energian käyttöönotto lisääntyisivät ja yritykset motivoituisivat ympäristövaikutusten vähentämiseen. Uusiutuvista energialähteistä ei Ruotsissa tarvitse maksaa myöskään hiilidioksidiveroa. Suomessa puupellettijärjestelmien rakentamiseen voi hakea energiainvestointitukea. Vuonna 2007 tuen saajia oli noin tuhat keskimääräisen tuen ollessa 1 108 euroa.
Pelletin hinta

Joulukuussa 2010 pelletin hinta Suomessa pienkiinteistöissä oli noin 0,053 EUR/kWh , kun öljyn hinta oli 0,093 EUR/kWh  ja sähkölämmityksen 0,11 EUR/kWh. Tonnihinta suomalaiselle pelletille on vaihdellut paikkakunnasta riippuen jonkin verran ollen noin 245–255 EUR/t pihaan tuotuna. Venäläistä pellettiä on saanut huomattavasti edullisemmin tonnihinnan jäädessä noin 190 euroon. Keskikokoisessa omakotitalossa kulutuksen ollessa esimerkiksi 6 tonnia vuodessa hintaeroa tulee useita satoja euroja.
Kuuluisia pellettilämmittäjiä

Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa on yksi kuuluisimmista pellettilämmittäjistä. Suomessa tunnettuja pellettilämmittäjiä ovat muun muassa tamperelaiset Syrjän muusikkoveljekset. Myös Valamon luostari ja Sukevan vankila lämpiävät puupelletillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puupelletti Wikimedia Commonsissa
Korjaustieto.fi: Tietoa pellettilämmityksestä taloyhtiössä ympäristöministeriön ylläpitämällä sivustolla
Korjaustieto.fi: Tietoa pellettilämmityksestä pientalossa ympäristöministeriön ylläpitämällä sivustolla
Luonnonvarakeskus (Luke) ja VTT: ForestEnergy2020 -tutkimus- ja kehittämisohjelma
Energiantuotanto
Rakentaminen ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Yhdyskuntasuunnittelu:  ympäristövaikutusten arviointi  ekokylä  yhteisökylä 
Suunnitteluperiaatteet:  ekorakentaminen  aurinkoarkkitehtuuri  matalaenergiatalo  passiivitalo  nollaenergiatalo  plusenergiatalo 
Lämmitys:  aurinkolämmitys  kaukolämpö  lämpöpumppu  maalämpö  puupelletti  takka 
Talotekniikka:  ilmanvaihtokone  aurinkokenno  energiansäästölamppu 
Rakennustekniikka:  rakennuksen vaippa  lämmöneriste  ilmansulku  ikkuna 
Perinnerakentaminen:  hirsirakentaminen  olkipaalirakentaminen  savirakentaminen  turpasmökki  terva  keittomaali 
Organisaatiot:  ympäristöhallinto  Ympäristöministeriö  Ympäristökeskus  Motiva
Loop

| Loop |
| --- | --- |
 ”Enemmän musiikkia, vähemmän puhetta”
Perustettu:  6. marraskuuta 2013
Kuuluvuus: valtakunnallinen
Eurajoki: 101,7 MHz
Helsinki: 102,4 MHz
Hollola: 102,4 MHz
Jyväskylä: 101,0 MHz
Kaarina: 102,4 MHz
Kouvola: 104,9 MHz
Kuopio: 89,1 MHz
Mikkeli: 100,9 MHz
Oulu: 106,2 MHz
Tornio: 98,3 MHz
Sotkamo: 94.8 MHz
Ylöjärvi: 105,6 MHz
Ähtäri: 105,5 MHz
Ohjelmat ja juontajat
Millu & Karoliina: Mia "Millu" Haataja ja Karoliina Tuominen (Ma–Pe 7–9)
Mediatiedot
Omistaja:  Sanoma Media Finland
Kuulijamäärä:  400 000
www.supla.fi/loop
Internet-lähetys
Loopin logo vuosina 2013–2020
Loop on Sanoma-konserniin kuuluvan Nelonen Median omistama suomalainen valtakunnallinen kaupallinen radiokanava. Kanava soittaa pääosin hiphoppia, R&B:tä ja dancea.
Loopin musiikkipäällikkö on Jussi Mäntysaari, joka seurasi Mikko Koivusipilää. Loopin ohjelmapäällikkö oli Petra Piipari, joka kuoli 29. huhtikuuta 2022.
Loopin aamun juontajina toimivat 12. marraskuuta 2021 saakka Jussi Ridanpää ja Karoliina Tuominen. He siirtyivät juontamaan samaan konserniin kuuluvan HitMixin aamuohjelmaa marraskuun 2021 lopulla. Iltapäivälähetyksen juonsi aiemmin Paula ”Paukkki” Rinta-Kanto. Loopin aamulähetystä juontavat 5. syyskuuta 2024 lähtien Mia "Millu" Haataja ja Karoliina Tuominen.
Lanseeraus

Kanava tavoittelee erityisesti naisia ja aktiivisia sosiaalisen median käyttäjiä. Loop lanseerattiin 6. marraskuuta 2013 klo 6.00 aloittamalla yhteensä 10 000 kappaleen mittainen "hittiputki" ilman keskeytyksiä. Varsinaiset lähetykset alkoivat 13. marraskuuta 2013.
Kuuluvuusalueet ja taajuudet

Loopin kuuluvuusalueet ja taajuudet:
| Paikkakunta | Taajuus (MHz) |
| --- | --- |
Eurajoki: 101,7
Haapavesi: 106,1
Hanko: 95,3
Hausjärvi: 94,7
Helsinki: 102,4
Hollola: 102,4
Iisalmi: 95,6
Joensuu: 101,9
Jyväskylä: 101,0
Jämsä: 89,6
Järvenpää: 101,8
Kaarina: 102,4
Karjaa: 107,0
Kokkola: 99,1
Kouvola: 104,9
Kouvola: 107,7
Kristiinankaupunki: 100,9
Kuopio: 89,1
Lappeenranta: 100,9
Lapua: 96,2
Lohja: 96,5
Loviisa: 105,2
Mikkeli: 100,9
Oulu: 106,2
Pihtipudas: 104,5
Raahe: 92,9
Rovaniemi: 105,1
Salo: 107,7
Sotkamo: 94,8
Sysmä: 89,1
Tammela: 90,1
Tornio: 98,3
Vaasa: 90,5
Varkaus: 102,8
Ylöjärvi: 105,6
Ähtäri: 105,5
Äänekoski: 98,3
Aiheesta muualla

Loopin kotisivut
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:  Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:  Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:  NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:  Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:  Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:  Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024) 
Nelonen Media
| --- | --- |
TV::  Nelonen  Nelonen HD  Jim  Liv  Hero 
Radio::  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
Festivaalit::  Rockfest  RMJ  Himos Juhannus  Tahko Juhannus  Iskelmä Festivaali Himos / Pori  Jysäri  Wanaja Festival  Suomipop Festivaali Jyväskylä / Oulu  Tikkurila Festivaali  Tammerfest  Solar Sound Festival  Kuopiorock 
Suoratoisto- ja audiopalvelut::  Ruutu  Supla
Metallityöväen Liitto

| Metallityöväen Liitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1930
Lakkautettu:  2017
Toimiala:  Metallialan työntekijöiden edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  147 891
Puheenjohtaja:  Riku Aalto
Jäsenlehti:  Ahjo
 seuraaja Teollisuusliitto 
Aiheesta muualla
www.metalliliitto.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metallitalo, SAK:n ja Metalliliiton toimitalo Helsingin Hakaniemessä.
Metallityöväen Liitto (usein myös Metalliliitto) oli suomalainen metalliteollisuudessa työskennelleiden ammattiliitto, joka toimi vuosina 1930–2017. Se oli yksi SAK:n suurimmista jäsenliitoista. Metallityöväen Liittoon kuului vuoden 2016 lopussa noin 140 000 jäsentä, joista miehiä oli noin 83 prosenttia. He kuuluivat 291 ammattiosastoon.lähde? Metallityöväen Liitolla oli kahdeksan työehtosopimusta eri aloilla.
Metallityöväen Liitto yhdistyi vuonna 2017 kahden muun ammattiliiton kanssa Teollisuusliitoksi. Metallityöväen Liitto muutti sääntönsä ja vaihtoi nimensä Teollisuusliitoksi ylimääräisessä liittokokouksessaan 17.–18. toukokuuta 2017. Puuliitto ja Teollisuusalojen ammattiliitto lakkauttivat toimintansa ja niiden ammattiosastot liittyivät Teollisuusliittoon vuoden 2018 alkuun mennessä.
Liitto julkaisi jäsenlehteä Ahjo, joka aloitti ilmestymisensä vuonna 1949.
Työehtosopimustoiminta

Metalliliitto solmi kahdeksan työehtosopimusta, joissa sovittiin kunkin alan vähimmäistyöehdot: palkka, jota vähintään pitää maksaa, ylityökorvaukset, sairausajan palkka, vapaapäivät jne.
Metalliliitto solmi työehtosopimukset alan työnantajaliiton kanssa seuraaville aloille
teknologiateollisuus
malmikaivokset
auto- ja konealat
jalometalliala
pelti- ja teollisuuseristysala
mekaanisen metsäteollisuuden korjaamot
puolustusministeriön työpaikat
tekninen huolto ja kunnossapito
Lisäksi Metalliliiton jäseneksi saattoivat liittyä elektroniikka- ja sähköteollisuudessa, tietoliikennealalla ja energia-alalla työskennelleet. Kaikilla edellä mainituilla aloilla ammattiin opiskelleet saattoivat liittyä oppilasjäseniksi.
Historia

Metalliliiton edeltäjä Suomen rauta- ja metallityöntekijäin liitto (myöhemmin Suomen metallityöntekijäin liitto) perustettiin vuonna 1899. Se liittyi Suomen Ammattijärjestöön 1907 ja Kansainväliseen metallityöväen liittoon 1908. Vuonna 1921 kommunistit liittolaisineen (SSTP) saivat Metalliliitossa enemmistön. Sosialidemokraatit lähtivät järjestöstä vuonna 1929. Metalliteollisuustyöntekijäin liitto lakkautettiin muiden SAJ:hin jääneiden liittojen tapaan vuonna 1930 ja sosiaalidemokraatit perustivat uuden Metallityöväen liiton.
Vuonna 1949 metalliliitto erotti rakennustyöläisten kanssa lakkoilleet putkimiesten osastot. Kesäkuussa 1950 kyseiset osastot muodostivat Suomen Putkimiesliiton.
SAK:n jakauduttua vuonna 1960 sosiaalidemokraatit perustivat Metalliliiton rinnakkaisjärjestöiksi Teräsliiton ja Korjaamoliiton, jotka kuuluivat SAJ:hin. Liitot yhdistyivät jälleen uuden SAK:n perustamisen myötä. 1970-luvulla sosialidemokraatit ja kommunistit taistelivat liiton vallasta.
Suomen Kaivostyöväen Liitto yhdistyi Metalliliittoon vuonna 1969, Jalometallityöntekijäin Liitto vuonna 1974 ja Auto- ja Konealan Unioni vuonna 2003.
Metalliliitto oli mukana neuvotteluissa Teollisuusalojen ammattiliiton (TEAM) perustamiseksi. Helmikuussa 2009 asiasta järjestettiin jäsenäänestys, jossa 55,6 prosenttia kannatti fuusiota. Ylimääräisessä liittokokouksessa hanke ei kuitenkaan saanut taakseen säännöissä vaadittua 3/4 enemmistöä, koska vasemmistoryhmä asettui vastustamaan fuusiota, joten Metalliliitto päätti kesäkuussa jäädä ulos jatkoneuvotteluista. TEAM perustettiin ilman metallityöläisiä.
Historia > Puheenjohtajat

Yrjö Rantala (1940–1947)
Valdemar Liljeström (1947–1960)
Onni Närvänen (1960-1967)
Sulo Penttilä (1967–1983)
Per-Erik Lundh (1983–2000)
Erkki Vuorenmaa (2000–2008)
Riku Aalto (2008–2017)
Päätöksenteko-organisaatio

Ylintä päätäntävaltaa Metalliliitossa käytti joka neljäs vuosi kokoontuva liittokokous. Jäsenet muodostivat valitsijayhdistyksiä, jotka asettivat ehdokkaat liittokokousvaaleihin. Liittokokousedustajat valittiin vaalipiireittäin. Suhteellisilla vaaleilla valitut edustajat edustivat jäsenistöä alueellisesti ja sopimusaloittain jäsenmäärän mukaisesti. Liittokokous päätti liiton toiminnan suuntaviivoista seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.
Liittokokous hyväksyi liiton säännöt, aluejärjestön säännöt ja ammattiosaston säännöt sekä ammattiosaston työhuonekunnan säännöt.
Liittokokous valitsi liiton puheenjohtajan ja liittosihteerin sekä muut liittohallituksen 18 jäsentä. Liittohallitus kokoontui noin joka kolmas viikko.
Liittokokous valitsi myös liittovaltuuston 56 jäsentä. Liittovaltuusto kokoontui vähintään kahdesti vuodessa. Liittovaltuusto käytti liiton korkeinta päätäntävaltaa liittokokousten välillä. Liittovaltuusto mm. hyväksyi liiton vuosittaiset toiminta- ja taloussuunnitelmat sekä tilinpäätökset ja toimintakertomukset.
Liittohallitus nimesi työvaliokunnan, joka valmisteli asioita liittohallitukselle, toteutti liittohallituksen päätökset sekä päätti toimintaohjesääntönsä mukaisista asioista.
Metallityöväen Työttömyyskassan edustajiston vaalit järjestettiin samaan aikaan yhteistyössä Metalliliiton liittokokousvaalien kanssa. Työttömyyskassan edustajisto valitsi työttömyyskassan hallituksen ja valtuuston jäsenet.
Päätöksenteko-organisaatio > Liittokokousvaalitulokset

Ensimmäiset yhtenäisen Metalliliiton vaalit järjestettiin marraskuussa 1971.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| vaalit | vaaliliittojen paikat ja ääniosuus | vaaliliittojen paikat ja ääniosuus | vaaliliittojen paikat ja ääniosuus | vaaliliittojen paikat ja ääniosuus | vaaliliittojen paikat ja ääniosuus | vaaliliittojen paikat ja ääniosuus | äänestys- aktiivisuus |  |  |  |  |
| vaalit | a | b | c | d | e | f | äänestys- aktiivisuus |  |  |  |  |
| vaalit | SDP | SKDL Vas. | Kesk. | Deva SKP | SMP PS | Muut | äänestys- aktiivisuus |  |  |  |  |
| 1971 | 249 53,6 % | 215 46,2 % |  |  |  | 1 0,2 % | 63,7 % |  |  |  |  |
| 1975 | 259 50,3 % | 241 47,1 % | 6 2,1 % |  |  |  | 74,2 % |  |  |  |  |
| 1979 | 233 50,5 % | 211 44,9 % | 14 4,2 % |  |  |  | 73,4 % |  |  |  |  |
| 1983 | 256 52,8 % | 199 41,9 % | 14 4,2 % |  | 2 1,1 % |  | 65,3 % |  |  |  |  |
| 1987 | 49,4 % | 35,6 % | 3,1 % | 11,6 % |  | 0,6 % | 60,8 % |  |  |  |  |
| 1991 | 52,5 % | 45,2 % | 0,2 % | 0,1 % |  | 2,3 % | 57,7 % |  |  |  |  |
| 1996 | 55,6 % | 42,5 % | 1,3 % | 0,3 % |  | 0,3 % | 48,5 % |  |  |  |  |
| 2000 | 56,3 % | 42,3 % | 1,0 % |  |  | 0,2 % | 51,5 % |  |  |  |  |
| 2004 | 58,1 % | 40,9 % | 0,6 % | 0,1 % |  | 0,3 % | 55,1 % |  |  |  |  |
| 2008 | 60,9 % | 37,7 % | 0,7 % | 0,4 % |  | 0,2 % | 48,9 % |  |  |  |  |
| 2012 | 295   61,7 % | 165   36,5 % | 1   0,5 % | 2   0,7 % | 1   0,2 % | 0   0,3 % | 44,2 % |  |  |  |  |
aMetallin yhteistyön vaaliliitto (sosiaalidemokraatit ja sitoutumattomat) bMetallin vaikuttajat -vaaliliitto (vasemmistoliittolaiset ja sitoutumattomat) cMetallin keskustan vaaliliitto, Keskustan ja sitoutumattomien vaaliliitto dMetallin demokraattinen vaihtoehto (1987), Kommunistien ja sitoutumattomien vaaliliitto, Jäsenvaltaa Metalliin vaaliliitto, Itsenäisen Metallin puolesta -vaaliliitto, Metallin jäsenten ääni eMetallin perussuomalaisten vaaliliitto fMuut vaaliliitot (1983–1987), Vaaliliittojen ulkopuoliset (1987–2012), Metallin remonttiryhmä (1991)
Lähteet: Ketola 2007, Korkeaoja 2008, SAK 1985, Metallityöväen liitto 2006, 2008 & 2012,.
Toimisto-organisaatio

Liiton keskustoimisto oli Helsingissä.
Eri puolilla maata oli 11 aluetoimistoa (Helsinki, Turku, Pori, Hämeenlinna, Tampere, Karhula, Varkaus, Jyväskylä, Vaasa, Oulu, Tornio).
Koulutus

Metallityöväen Liitolla oli oma kansanopisto, Murikka-opisto, joka toimii edelleen ja järjestää ammattiyhdistyskoulutusta ja työyhteisöjen työhyvinvointiin liittyvää koulutusta. Lisäksi liiton aluetoimistot järjestivät useita tapahtumia ja koulutustilaisuuksia alueillaan. Niiden järjestämä koulutus oli paikallisista tarpeista lähtevää.
Tutkimustoiminta

Metalliliitto teki säännöllisin väliajoin jäsentutkimuksia. Lisäksi liitto tuotti metalliteollisuuden ja autoalan toimialakatsaukset vuosittain. Samoin liitto julkaisi vuosittain palkkakehitysraportteja.
Kansainvälisyys

Metalliliitto kuului eurooppalaiseen teollisuustyöntekijäin järjestöön IndustriALL - European Trade Union ja kansainväliseen teollisuustyöntekijäin järjestöön IndustriALL Global Union. Pohjoismaista yhteistyötä tehtiin Pohjoismaiden teollisuustyöntekijät Nordic IN -järjestön kanssa.
Poliittiset sidonnaisuudet

Ammattiliitto tuki SDP:n Paavo Lipposen presidentinvaalikampanjaa 31900 eurolla vuoden 2012 vaaleissa.. Vuoden 2014 eurovaaleissa liitto tuki Vasemmistoliiton Erno Välimäen kampanjaa 10000 eurolla sekä Kari Uotilan kampanjaa 5000 eurolla .
Vasemmistoliitto julkisti elokuussa 2009, että Metalliliitto oli puolueen suurin tukija ay-liikkeessä. Metalliliitto tuki puoluetta kahden vuoden aikana 33 000 eurolla.
Jalkapallon Suomen Cup

| Suomen Cup |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Jalkapallon Suomen Cup 2025 

Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1955
Joukkueita:  364 (2024)
Hallitseva mestari:  KuPS
Eniten mestaruuksia:  HJK (14)
TV:  Ruutu+, Jim
Aiheesta muualla
Suomen Cup
Suomen Cup (vuosina 1989–1992 Kansallis cup ja 1993–1999 Veikkaajan Suomen Cup) on vuosittainen jalkapallon cupkilpailu, joka on avoin kaikille Suomen Palloliiton alaisiin sarjoihin osallistuville miesten joukkueille. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1955.
Suomen Cupin voittajajoukkue saa kiertopalkinnon lisäksi 50 000 euron rahapalkinnon sekä paikan UEFAn Konferenssiliigan karsintoihin. Hallitseva mestari on vuoden 2024 finaalin voittanut Kuopion Palloseura.
Naisille järjestettävä vastaava kilpailu on vuonna 1981 perustettu Naisten Suomen Cup.
Yleistä

Suomen Cupin esikuva on vuonna 1871 perustettu Englannin FA Cup, joka on maailman vanhin ja tunnetuin jalkapallon cup-kilpailu. Niiden suosio perustuu alempien sarjatasojen joukkueiden mahdollisuuteen päästä haastamaan suurseuroja. Jalkapallocupit ovat useissa maissa arvostettuja kilpailuja, mutta Suomen Cup ei ole saavuttanut vastaavaa merkitystä tai yleisönsuosiota. Yhtenä syynä on pidetty sen ennalta-arvattavuutta. Alkuvuosia lukuun ottamatta cupissa ei juurikaan ole nähty muualla maailmassa usein koettuja yllätyksiä, vaan pääsarjaseurat ovat hallinneet kilpailua.  Suomen cupin suosio on ollut nousussa 2020-luvulla, kun kahden ylimmän tason seurojen lohkovaihe poistettiin. Perinteisessä kaikille avoimessa pudotuspelimuotoisessa kilpailussa kuka tahansa voi kohdata kenet tahansa ja uudistusta onkin pidetty onnistuneena.
Suomen Cup on perinteisesti käynnistynyt keväällä ja finaali on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta pelattu syksyllä kotimaisen sarjakauden päätteeksi. Loppuottelupaikkana oli aluksi Helsingin olympiastadion ja vuodesta 2000 lähtien Töölön jalkapallostadion. Helsingin lisäksi finaali on järjestetty Tampereella 1976, 2001, 2016 ja 2024, Porissa 1993, Valkeakoskella 2015 ja Seinäjoella 2017. Vuonna 1978 pelattiin kaksiosainen loppuottelu finalistien kotikentillä Kuopiossa ja Lahdessa. Loppuottelu televisioitiin ensimmäistä kertaa suorana lähetyksenä vuonna 1972.
Vuosina 1962–1997 Suomen Cupin voittaja sai paikan UEFA:n järjestämään Cup-voittajien cupiin ja sen lakkauttamisen jälkeen UEFA-cupiin vuosina 1998-2007. Vuodesta 2008 lähtien voittaja sai paikan UEFA-cupin seuraajaksi perustetun Eurooppa-liigan karsintaan, kunnes vuonna 2021 tämä rinnalle perustettiin Konferenssiliiga, jonka karsintoihin Suomen Cupin voittaja on siitä lähtien osallistunut.
Suomen Cupin menestyneinen seura on Helsingin Jalkapalloklubi, joka on voittanut kilpailun 13 kertaa. HJK on hallinnut cupia erityisesti 2000-luvulla, sillä sen mestaruuksista seitsemän on voitettu tällä vuosituhannella. Ensimmäisten vuosikymmenten menestysjoukkueita olivat Valkeakosken Haka ja seitsemän cup-mestaruutta vuosina 1964–1978 voittanut Lahden Reipas. Pelaajista eniten voittoja on Timo Kautosella, joka oli mukana kaikissa Reippaan mestaruuksissa ja voitti Suomen Cupin vielä FC Kuusysin joukkueessa vuonna 1983. Lisäksi Kautonen oli häviämässä finaalia kolmesti.
”Tuplamestaruuden” eli Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin saman kauden aikana ovat saavuttaneet Haka (1960, 1977), HJK (1981, 2003, 2011, 2014, 2017 ja 2020) ja Tampere United (2007).
Pelitapa > Yleistä

Suomen Cup on cup-muotoinen kilpailu eli ottelun voittaja jatkaa kilpailussa ja häviäjä putoaa. Kilpailuun voivat ilmoittautua suomalaiset jalkapallojoukkueet Seiskasta ja JKKI-joukkueista aina Veikkausliiga-tasolle saakka.
Pelin päättyessä tasan Suomen Cupissa pelataan suoraan rangaistuspotkukilpailu seitsemännelle kierrokselle saakka. Välierissä ja finaalissa tasapeliä seuraa 2 x 15 min. -mittainen jatkoaika, jonka jälkeen mahdollinen rangaistuspotkukilpailu.
Suomen Cupin otteluparit arvotaan arvonnoissa, joissa on käytössä ns. ”vapaa arpa” eli kaikki joukkueet ovat samassa arvontakorissa sarjatasostaan riippumatta. Arvonnat suoritetaan viidennelle kierrokselle saakka maantieteellisesti painotetuilla arvontakoreilla.
Neljällä ensimmäisellä kierroksella alemmalla sarjatasolla pelaava joukkue saa automaattisesti kotiedun, samalla sarjatasolla pelaavien joukkueiden välisissä otteluissa kotietu arvotaan. Viidennestä kierroksesta eteenpäin kotietu arvotaan aina.
Pelitapa > Kilpailun kulku

Kaudella 2024 miesten Suomen Cup alkaa helmi-maaliskuussa tasauskierroksella (kierros 0), jolla pelaavat Vitosen ja sitä alempien tasojen joukkueet sekä JKKI-joukkueet. Ensimmäisellä kierroksella pelaavat Kolmosen ja Nelosen joukkueet sekä tasauskierrokselta jatkoon menneet joukkueet.
Vuoden 2024 Suomen Cupin finaali pelataan 21. syyskuuta Tampereella, Tammelan stadionilla.
| Kierros | Pelipäivä(t) | Arvontapäivä | Kierroksella mukaan tulevat joukkueet |
| --- | --- | --- | --- |
| Tasauskierros | 9. helmikuuta–3. maaliskuuta | 31. tammikuuta | Vitosen, Kutosen ja Seiskan joukkueet JKKI-ikämiesjoukkueet |
| 1. kierros | 9. helmikuuta–17. maaliskuuta | 31. tammikuuta | Kolmosen ja Nelosen joukkueet |
| 2. kierros | 12. maaliskuuta–1. huhtikuuta | 5. maaliskuuta | - |
| 3. kierros | 16. huhtikuuta–28. huhtikuuta | 3. huhtikuuta | Veikkausliiga-joukkueet (6kpl), jotka eivät pelaa UEFAn seurajoukkuekilpailuissa Ykkösliigan, Ykkösen ja Kakkosen joukkueet |
| 4. kierros | 8. toukokuuta–12. toukokuuta | 30. huhtikuuta | Liigacupin perusteella valikoituneet Veikkausliiga-joukkueet (2 kpl) |
| 5. kierros | 15. kesäkuuta–16. kesäkuuta | 16. toukokuuta | Veikkausliiga-joukkueet (4 kpl), jotka pelaavat UEFAn seurajoukkuekilpailuissa |
| 6. kierros | 25. kesäkuuta–26. kesäkuuta | 16. toukokuuta | – |
| 7. kierros (puolivälierät) | 3. heinäkuuta | 27. kesäkuuta | – |
| 8. kierros (välierät) | 21. elokuuta | 27. kesäkuuta | – |
| Finaali | 21. syyskuuta | – | – |