stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andy Gibb
Elämä ja ura

Andrew Roy Gibb syntyi 5. maaliskuuta 1958 Manchesterissa Englannissa.
Andyn ollessa kuuden kuukauden ikäinen hän muutti perheensä mukana Queenslandiin, Australiaan. Hän palasi takaisin Isoon-Britanniaan vuonna 1967.
Hän lopetti koulunkäynnin ollessaan 13-vuotias. Hän alkoi soittamaan akustista kitaraa Ibizalla, Espanjassa, jonka hänen isoveljensä Barry antoi.
Andyn ensimmäinen kappale oli hänen isoveljensä Mauricen sävellys "My Father Was A Rebel", jonka hän myös tuotti. Sävellystä ei koskaan julkaistu.
Kesäkuussa 1974 hän liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä Melody fayreen. Myöhemmin hän liittyi yhtyeeseen nimeltä Zenta, jossa hän oli mukana muutaman vuoden.
Andy Gibb meni naimisiin tyttöystävänsä Kim Reederin kanssa 11. heinäkuuta 1976 . He muuttivat Hollywoodiin vuonna 1977, jolloin Andy rupesi käyttämään aktiivisesti huumeita. Pari erosi tammikuussa 1978, ja Kim muutti takaisin Australiaan missä hän synnytti heidän tyttärensä Petan 25. tammikuuta 1978.
Andy Gibb kärsi pahasta kokaiiniriippuvuudesta, mikä johti vuonna 1988 sydäntulehdukseen ja kuolemaan. Gibb oli kuollessaan vain 30 vuoden ikäinen.
Andy García

| Andy García |
| --- | --- |
 Andy García vuonna 2024
Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrés Arturo García Menéndez
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1956 (ikä 68) Havanna, Kuuba
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Mariví Lorido García (1982–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1978–
Merkittävät roolit:   Lahjomattomat  Kummisetä osa III  Ocean’s Twelve  City Island 
Palkinnot
  ALMA-palkinto (1999, 2002)  Anthony Quinn-palkinto (2006)  Creative Achievement Award (2002)  Desert Palm Achievement Award (2002)  Golden Eagle Award (1997)  Imagen Award (2006)  NYFCC Award (1986, toinen)  ShoWest Award (1991)  Special Mention (2011)  Special Prize for Outstanding Contribution to World Cinema (2006)  Star on the Walk of Fame (1983) (1995)  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Andy García (oikealta nimeltään Andrés Arturo García Menéndez, s. 12. huhtikuuta 1956 Havanna, Kuuba) on kuubalais-yhdysvaltalainen näyttelijä.
Andy Garcían menestyksekkäimmät roolit ovat Vincent Mancini-Corleone elokuvassa Kummisetä osa III vuonna 1990 ja Terry Benedict elokuvissa Ocean’s Eleven – korkeat panokset, Ocean’s Twelve ja Ocean’s Thirteen vuosina 2001–2007. García oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta Kummisetä osa III.
Vuonna 2018 García näytteli ja lauloi elokuvamusikaalissa Mamma Mia: Here We Go Again!.
García on ollut naimisissa vuodesta 1982 lähtien Marivi Lorido Garcian kanssa. Heillä on kolme tytärtä ja yksi poika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andy García Wikimedia Commonsissa
Andy Garcia – Filmography. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 28.8.2013. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)
Act of Grace

| Act of Grace Virgin Snatch |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008
 Studio : Hertz Studio, Białystok
 Julkaistu: 24. marraskuuta 2008
 Tuottaja(t): Sławomir Wiesławski Wojciech Wiesławski
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 43.04
 Levy-yhtiö: Mystic Production
Virgin Snatchin muut julkaisut
| In the Name of Blood 2006 | Act of Grace 2008 | We Serve No One 2014 |
Act of Grace on puolalaisen thrash metal -yhtye Virgin Snatchin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. marraskuuta 2008.
Kappaleet

Act of Grace – 4.41
Horn of Plenty – 3.24
Slap in the Face – 3.23
Through Fight We Grow – 4.56
Walk the Line – 4.49
Daniel the Jack – 4.32
M.A.D. (Make a Donation) – 4.34
Don't Get Left Behind – 5.07
It's Time – 5.56
Kokoonpano

Zielony – laulu
Grysik – kitara
Jacek Hiro – kitara, kitara
Jacko – rummut
Arvostelut

Metal Temple:
Aiheesta muualla

Act of Grace Discogsissa
Albumi Act of Grace Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Virgin Snatch
| Zielony • Jacek Sławeński • Grysik • Piotr Wącisz • Paweł PasekPaweł Mąciwoda • Titus • Jacek Hiro • Novy |
| --- | --- |
Studioalbumit:  S.U.C.K. • Art of Lying • In the Name of Blood • Act of Grace • We Serve No One • Vote Is a Bullet
Katso myös:  Anal Stench • Acid Drinkers • Corruption • Sceptic • Scorpions
Anki

Anki voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Anki Lindqvist, suomalainen muusikko
Anki, suomalainen yritys, joka valmistaa Anki-mattoja
Anki, muistikortteihin perustuva, itseopiskeluun tarkoitettu tietokoneohjelma.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Anki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anders Wilhelm Perttunen

Anders Wilhelm Perttunen alias Antti Ville Perttunen, eli Rosvo-Perttunen (10. toukokuuta 1851, Oulu – 6. heinäkuuta 1877, Kuopio) oli tunnettu rikollinen.
Perttusesta tuli jo varhain tunnettu rikollinen, jota voidaan verrata sen ajan vastaaviin kuuluisuuksiin, esimerkiksi Hallin Janneen, Haapojan Mattiin ja Gabriel Sutkiin. Päinvastoin kuin edellä mainitut, Perttunen ei ollut väkivaltainen. Hän oli varas, kelmi ja veijari, joka nautti ympäristönsä vähäväkisten suojelua ja arvostusta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistossa on yli sata erilaista kertomusta ja tapausta Perttusen tekemisistä.
Perttusen pääasiallinen toiminta-alue oli laaja: Oulun läänin lisäksi koko Pohjois-Suomi, Kainuu ja Savo aina Mikkeliä myöten. Kotipaikkanaan Perttunen piti Limingan ja Raahen seudun syrjäkyliä. Perttunen maksoi piilottajilleen avokätisesti. Tiedetään jopa isojen talollisten häntä piilotelleen isojen rahojen toivossa. Perttunen pidätettiin Limingassa 5. joulukuuta 1874 ja hän sai elinkautisen kuritushuonerangaistuksen 17. syyskuuta 1875. Perttusen elämän loppuvaiheista ei ole varmaa tietoa. Perttusen kerrotaan kuolleen heinäkuussa 1877 Kuopion vankilassa. Erään tarinan mukaan hänen kuitenkin väitetään lahjoneen vartijat valehautaamaan hänet ja paenneen sen jälkeen Amerikkaan.
Ohjaaja Martti Kadenius käsikirjoitti ja ohjasi Perttusesta kertovan musiikkinäytelmän, "Rosvo-Perttunen". Näytelmä herätti suurta huomiota osakseen kun se esitettiin Limingassa 2003 ja 2005. Näytelmän myötä heräsi myös keskustelu siitä, onko soveliasta tuoda Perttusen tapaista rikollista näyttämölle ja tavallaan romantisoida hänen tarinansa "totuuden vastaiseksi".
Aiheesta muualla

Artikkeli Perttusen pidätyksestä (Arkistoitu – Internet Archive)
Jouko Vahtola: "Ahas Tuinanen" – Tarinaa ja totta Rosvo-Perttusesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Rosvoritari Perttunen - kahden maakunnan kauhu, Seura, 01.07.1936, nro 27, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Andrejus Zadneprovskis

Andrejus Zadneprovskis (oik.) vuonna 2008.
| Mitalit> Maa:  Liettua .Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Liettua .Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Liettua .Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Maa:  Liettua > Miesten nykyaikainen viisiottelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | Nykyaikainenviisiottelu |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | Nykyaikainenviisiottelu |  |
Andrejus Zadneprovskis (s. 31. elokuuta 1974 Kaliningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on liettualainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 ja pronssia Pekingissä 2008.
Anders Wijkman

Anders Wijkman, 2011
Anders Wijkman on ruotsalainen poliitikko (Ruotsin kristillisdemokraatit) ja ilmastotoimija. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1999–2009 ja on toiminut Rooman klubin puheenjohtajana. Wijkman on ollut myös Ruotsin kierrätysteollisuuden yhdistyksen puheenjohtaja ja maailman tulevaisuusneuvoston jäsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anders Wijkman Wikimedia Commonsissa
Anders Wijkman Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Anastasija Sevastova

| Anastasija Sevastova |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Latvia
Tennispelaaja
Pituus:  169 cm
Paino:  65 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  8 238 149 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  11. (15.10.2018)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  444–266
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2011, 2019)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2019)
Wimbledon:  2. kierros (2017)
Yhdysvaltain avoimet:  välierät (2018)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  56. (17.12.2018)
Voitot/tappiot:  68–81
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Anastasija Sevastova (s. 13. huhtikuuta 1990 Liepāja) on latvialainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 11 ja nelinpelissä sijalle 56. Hän on selviytynyt parhaimmillaan Grand Slam -turnauksessa Yhdysvaltain avoimissa välieriin 2018 sekä puolivälieriin 2016 ja 2017. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän saavutti Estorilissa toukokuussa 2010. Tämän jälkeen hän on voittanut myös Mallorcalla 2017 ja Bukarestissa 2018. Sevastova ehti jo kertaalleen lopettaa uransa, kunnes päätti vielä vuonna 2015 palata tennisammattilaiseksi.
Ura

Uransa ensimmäisen WTA-kaksinpeliturnauksen Sevastova pelasi Istanbul Cupissa 2007. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Nastassja Jakimavan lukemin 6–1, 6–3, mutta hävisi toisella kierroksella turnauksen viidenneksi sijoitetulle Alona Bondarenkolle lukemin 4–6, 6–3, 6–7(5).
Ranskan avointen 2009 pääsarjaan hän selviytyi karsintojen kautta, mutta hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa Melinda Czinkille lukemin 6–3, 4–6, 1–6. Wimbledonin 2009 ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Kateryna Bondarenkolle. Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän voitti ensimmäisellä kierroksella Tamarine Tanasugarnin lukemin 6–3, 7–5. Toisella kierroksella hän hävisi turnauksen kuudenneksi sijoitetulle Svetlana Kuznetsovalle lukemin 4–6, 2–6.
Australian avoimissa 2010 hän hävisi avauskierroksella Anastasija Pavljutšenkovalle. Maaliskuussa Monterreyn WTA-turnauksen avauskierroksella hän voitti maailmanlistan yhdeksänneksi sijoitetun Jelena Jankovićin. Hän tippui lopulta välierissä hävittyään Anastasija Pavljutšenkovalle. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän saavutti toukokuussa Estorilissa voittamalla finaalissa Arantxa Parra Santonjan lukemin 6–2, 7–5. Ranskan avoimissa 2010 Sevastova hävisi ensimmäisellä kierroksella Johanna Larssonille luvuin 6–2, 6–2. Wimbledonissa hän hävisi avauskierroksella Justine Heninille. Yhdysvaltain avoimissa 2010 hän voitti avauskierroksella Regina Kulikovan, joka luovutti toisessa erässä. Toisen kierroksen ottelunsa hän hävisi Svetlana Kuznetsovalle edellisen vuoden tapaan.
Vuoden 2011 Australian avoimissa Sevastova voitti Polona Hercogin, Yanina Wickmayerin ja Vesna Manasievan, kunnes hävisi neljännellä kierroksella maailmanlistan ykköselle, Caroline Wozniackille. Monterreyssa hän pääsi puolivälieriin asti, jossa hävisi ykköseksi sijoitetulle Jelena Jankovićille. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Lucie Hradeckálle ja Wimbledonissa Sabine Lisickille. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi myös ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Vuonna 2012 Sevastova joutui jättämään väliin neljä ensimmäistä kuukautta loukkaantumisen vuoksi eikä yltänyt vuoden aikana WTA-turnauksissa ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Vuonna 2013 hänen paras saavutuksensa oli puolivälieriin pääsy Pattaya Cityllä. Toukokuussa 2013 hän ilmoitti lopettavansa uransa. Hän palasi kentille 2015 ilman listasijoitusta, mutta loppuvuodesta hän oli jo listasijalla 110. Parhaimpina saavutuksina välieräpaikka Florianopoliksessa ja puolivälieräpaikka Moskovassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anastasija Sevastova Wikimedia Commonsissa
Andrei Bukin

| Andrei Bukin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1957 (ikä 67) Moskova, Neuvostoliitto
Taitoluistelija
Pituus:  185
Pari:  Natalja Bestemjanova
Valmentaja(t):  Tatjana Tarasova
Lopettanut:  1988
Andrei Anatoljevitš Bukin (ven. Андрей Анатольевич Букин; s. 10. kesäkuuta 1957)  on taitoluistelija, joka edusti Neuvostoliittoa jäätanssissa parinsa Natalja Bestemjanovan kanssa. He olivat maailman huipulla 1980-luvun lopussa.
Bestemjanovan ja Bukinin kansainvälinen menestys alkoi vuoden 1982 hopeamitaleista Euroopan- ja maailmanmestaruuskisoissa, jotka Jayne Torvill ja Christopher Dean voittivat. Torvill ja Dean siirtyivät ammattilaisiksi vuoden 1984 olympiavoiton jälkeen, ja Bestemianova ja Bukin siirtyivät maailman ykköspariksi.
Vuoden 1988 olympialaisten avajaisissa Bukin kantoi Neuvostoliiton lippua.
Bukinin poika Ivan Bukin kilpailee jäätanssissa parinsa Aleksandra Stepanovan kanssa. He edustivat Venäjän olympiakomitean joukkuetta vuonna 2022 Pekingin talviolympialaisissa.
Ankeriaspiikkisilmä

| Ankeriaspiikkisilmä> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Piikkinuoliaiset Cobitidae
Suku::  Piikkisilmät Pangio
Laji::  anguillaris
Kaksiosainen nimi
 Pangio anguillaris  (Vaillant, 1902) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Ankeriaspiikkisilmä (Pangio anguillaris) on piikkinuoliaisten heimoon kuuluva kalalaji.
Antonio Rocca

Antonio Rocca (20. helmikuuta 1888 Buenos Aires – 12. toukokuuta 1979) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 28. lokakuuta 1911 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Augustan titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 1936. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santiago Luis Copello, jota avustivat Fermín Emilio Lafitte ja Fortunato Devoto.
Rocca jäi eläkkeelle 22. huhtikuuta 1975.
Alportin syndrooma

Alportin oireyhtymän vaikutus 13-vuotiaan pojan kuuloon.
Alportin syndrooma tai Alportin oireyhtymä on perinnöllinen munuaissairaus. Kouluiässä sairastajan kuulo ja näkö heikkenevät hiljalleen ja munuaisissa havaitaan vajaatoimintaa. Muuten oireyhtymää sairastavien lasten elämä ja kehittyminen on normaalia. Alportin syndrooma on X-kromosomiin liittyvä dominanti. Oireyhtymän tavallisin syy on X-kromosomissa sijaitsevan COL4A5-geenin mutaatiot. Sairauden voi saada perinnöllisesti tai mutaationa.
Oireet ja niiden hoitaminen > Havaitseminen

Sairaus voidaan havaita hiljalleen huonontuvasta kuulosta ja näöstä, mutta ensimmäinen oire on verivirtsaisuus. Sairastajan virtsassa voi olla verta huomattavasti, niin että sen erottaa paljain silmin.  Joissakin tapauksissa se on hyvin vähäistä. Jos sairastajan suvussa on ennestään ollut Alportin syndroomaa, on verivirtsaisuus selvä merkki sairaudesta. Joissakin tapauksessa sairastajalta on otettava koepala munuaisista sairauden havaitsemiseksi.
Oireet ja niiden hoitaminen > Kuulovamma

Hiljalleen heikentyvää kuuloa voidaan parantaa kuulokojeiden avulla. Kuulokojeiden tarve on pojilla yleisempää, sillä tautikin periytyy yleensä pojille.
Oireet ja niiden hoitaminen > Silmien poikkeavuus

Sairastajien silmissä voidaan havaita sarveiskalvon, verkkokalvon tai linssin muutoksia. Näkökyvyn heikkeneminen on usein vähäistä, joten sitä voidaan hoitaa silmälasien avulla.
Oireet ja niiden hoitaminen > Munuaisten vajaatoiminta

Munuaisten vajaatoiminta on yleistä pojilla. Vajaatoimintaan ei ole hoitoa, mutta sairastajat elävät ja kehittyvät normaalisti. Aikojen kuluessa sairastaja voi kuitenkin joutua munuaissiirtoon.
Perinnöllisyys

Alportin oireyhtymä periytyy X-kromosomisesti.
X-kromosominen periytyminen ilmenee suvussa siten, että Alportin oireyhtymää sairastavan (ja siis yleensä lieväoireisen) naisen lapsilla on 50 prosentin todennäköisyys periä kyseinen sairaus, joka tosin tytöillä on lieväoireinen. Alportin oireyhtymää sairastavan miehen tyttäret perivät taudin, mutta hänen pojilleen se ei voi periytyä.
Käytännössä sukupuussa on tällöin tautia sairastavia poikia, enoja ja isoisiä, ja välissä olevat naiset ovat lieväoireisia Alport-potilaita, jotka usein pitävät itseään terveinä.
Harvinaisissa tapauksissa Alportin oireyhtymä periytyy muiden kollageenin rakenteita ohjaavien geenien välityksellä, ja tällöin periytymistapa ei ole X-kromosominen vaan autosominen resessiivinen tai autosominen dominantti. Näissä perheissä oireet ilmenevät samanasteisina miehillä ja naisilla.
Antonio Rosario Mennonna

Antonio Rosario Mennonna (27. toukokuuta 1906 Muro Lucano – 6. marraskuuta 2009 Muro Lucano) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 12. elokuuta 1928.
Mennonna nimitettiin 5. tammikuuta 1955 Muro Lucanon hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domenico Picchinenna, jota avustivat Matteo Guido Sperandeo ja Augusto Bertazzoni. Mennonna sai 22. helmikuuta 1962 nimityksen Nardòn piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 1983. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän eli 103-vuotiaaksi.
Alex (kirja)

| Alex |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Karo Hämäläinen, Alexander Stubb
Kieli:  suomi
Genre:  muistelmat
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  25. elokuuta 2017
Sivumäärä:  312
ISBN:  978-951-1-31393-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alex on Alexander Stubbin sekä Karo Hämäläisen kirjoittama ja Otavan kustantama muistelmateos, joka käsittelee Stubbin elämää vuoteen 2017 saakka. Se julkaistiin elokuussa 2017.
Taustaa

Hämäläinen ja Stubb tekivät teoksen yhteistyössä. Hämäläinen haastatteli Stubbia 50 tunnin verran. Näiden keskusteluiden pohjalta Hämäläinen luonnosteli kirjan rakenteen ja pääteemat, jonka jälkeen Stubb puolestaan muokkasi tekstiä eteenpäin.
Vastaanotto

Kirjaa myytiin julkaisuvuotenaan 2017 14 300 kappaletta. Kirja oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi.
Helsingin Sanomien politiikan toimittaja Marko Junkkari kirjoitti kirja-arvostelussaan, että teoksessa "kuulee Stubbin äänen ja kieli on rentoa, sujuvaa ja eläväistä". Junkkarin mukaan teos noudattaa "klassista Antiikin Kreikan tragedian kaavaa", jossa "päähenkilöllä on poikkeuksellisia kykyjä, mutta siitä huolimatta hän joutuu toivottomaan tilanteeseen".
Ulkoministeri Timo Soini kirjoitti Alexin olleen "kelpo teos". Hän kuvaili teosta ”helppolukuiseksi”, ”hyväntuuliseksi” ja ”itseironiseksi”.
Alex, Aisha ja Sam

| Alex, Aisha ja Sam |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Marja-Leena Tiainen
Kieli:  Suomi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  373
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alex, Aisha ja Sam on Marja-Leena Tiaisen nuortenromaani vuodelta 2007. Se on jatko-osa Tiaisen aiemmalle romaanille Alex ja pelon aika. Vuonna 2008 kirja sai jatko-osakseen teoksen Alex, Aisha ja toivon aika.
Juoni

15-vuotias, Kaksoisvuortenmaasta kotoisin oleva Alex on vastikään saapunut Suomeen. Hänen tarkoituksenaan oli mennä Ruotsiin setänsä luokse, mutta hän joutuikin jäämään Suomeen, ja hän haki siksi turvapaikkaa maasta. Nyt hänet viedään maahanmuutajanuorten ryhmäkotiin Jaakkolaan. Sinne tuodaan myös somalityttö Aisha ja kongolaispoika Sam.
Vaikka elämä ryhmäkodissa sujuukin pääosin hyvin, niin yhteentörmäyksiltä muiden nuorten kanssa ei vältytä. Alex menestyy koulussa ja harrastaa koripalloa, mutta häntä painaa huoli hänen isästään Antonista, joka on vankilassa Kaksoisvuorteenmaassa, ja hänen isoveljestään Zazasta, jota syytetään terrori-iskusta ja joka on kadonnut. 
Aishan puolestaan on vaikea sopeutua Jaakkolan sääntöihin, ja hänen suhteensa Tahir-nimiseen mieheen herättää paheksuntaa hänen muslimitovereissaan. 
Sam puolestaan saa tuekseen mukavan suomalaisen perheen, ja retket heidän kanssaan ovat hänen mieleensä. Kuitenkin sekä Aisha että Sam murehtivat sisimmässään heidän Somaliaan ja Kongoon jääneitä perheitään. Kaikkia maahanmuuttajia huolestuttaa lisäksi turvapaikkapäätösten odottaminen ja pelko karkottamisesta.
Arvostelut

Alex, Aisha ja Sam sai useita hyviä arvosteluja. Esimerkiksi Savon sanomissa, Keskisuomalaisessa ja kirjallisuussivusto Iilimadossa kehuttiin sitä, kuinka kirja kuvaa maahanmuutajanuorten elämän pinnalista normaaliutta, mutta myös siihen kuuluvaa huolta, pelkoa ja vieraassa kulttuurissa elämistä.
Amarna-kirjeet

Viisi Amarnan-kirjettä British Museumissa, Lontoossa.
Amarna-kirjeet tai Amarna savitaulut tarkoittaa lähes 400 savitaulua 1300-luvulla eKr. Amarna-kirjeet löydettiin 1887 Tell-el Amarnan kylästä Egyptistä. Arkisto sisältää muun muassa kuninkaitten Egyptin faaraolle lähettämiä kirjeitä, jotka antavat hyvän kuvan Palestiinan ja sen naapurimaiden oloista kyseisenä aikana. Amarna-kirjeet käsittelevät kahden faaraon, Amenofis III:n ja hänen poikansa Amenofis IV:n käymää poliittista kirjeenvaihtoa.
Alex, Aisha ja toivon aika

| Alex, Aisha ja toivon aika |
| --- | --- |

Kirjailija:  Marja-Leena Tiainen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2008

Edeltävä:  Alex, Aisha ja Sam
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alex, Aisha ja toivon aika on Marja-Leena Tiaisen nuortenromaani vuodelta 2008. Se on jatkoa Tiaisen romaaneille Alex ja pelon aika sekä Alex, Aisha ja Sam.
Juoni

Alexin isoveli Zaza, joka oli pitkään kadoksissa ja syytettynä terrori-iskusta, on saapunut Suomeen Alexin luokse. Hän asettuu asumaan Jaakkolan ryhmäkotiin Alexin luokse. Alex saa virallisesti turvapaikan Suomesta ja alkaa seurustella suomalaistyttö Elsan kanssa. Veljesten ilo kasvaa entisestään, kun heidän synnyinmaassaan Kaksoisvuortenmaassa tapahtuu vallankaappaus. Toivo siitä, että heidän poliittisista syistä vangittu isänsä vapautettaisiin, herää.
Samaan aikaan somalialalainen muslimityttö Aisha joutuu vastakkain suomalaisen kulttuurin kanssa. Hän joutuu pohtimaan seurustelua ja pukeutumista samalla kun hänen Etiopiassa oleva perheensä haluaisi hänen muuttavan Helsingissä asuvan sukulaisperheen luokse kunnon muslimitytön tavoin.
Arvostelut

Esimerkiksi Savon sanomissa ja kirjallisuussivusto Iilimadossa kehuttiin, että kirja kuvaa hyvin pakolaisten arkea ja somalitytön identiteettikriisiä islamilaisen ja länsimaisen kulttuurin yhteentörmäyksessä.
Andrei Kirjuhin

Andrei Kirjuhin.
Andrei Anatoljevitš Kirjuhin (ven. Андрей Анатольевич Кирюхин; 4. elokuuta 1987 Jaroslavl – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli venäläinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlissa. Hän voitti hopeaa vuoden 2007 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Kirjuhinin isä Anatoli Kirjuhin (1938–2003) oli jalkapalloilija ja valmentaja. Kirjuhin sai surmansa lento-onnettomuudessa 7.9.2011 lähellä Jaroslavlin kaupunkia, kun Lokomotiv Jaroslavlin oli tarkoitus matkata Minskiin Valko-Venäjälle KHL-kauden ensimmäiseen otteluun.
Andrei Kolesnikov

Andrei Kolesnikov voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Andrei Kolesnikov, jalkapalloilija (s. 1984)
Andrei Kolesnikov, jääkiekkoilija (s. 1989)
Andrei Kolesnikov, kenraali (1977–2022)
Andrei Kolesnikov, toimittaja (s. 1966)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Andrei Kolesnikov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Andy Gray

Andy Gray
Andrew Mullen Gray (s. 30. marraskuuta 1955 Glasgow, Skotlanti) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija. Hän toimi uransa jälkeen jalkapallokommentaattorina Sky Sports -televisiokanavalla, kunnes sai potkut tammikuussa 2011 esitettyään TV-lähetyksessä seksistisiä kommentteja naispuolisesta avustavasta erotuomarista.