stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syyskuun 11. päivän terroriteot
Terroristit ja heidän motiivinsa > Osama bin Laden

Osama bin Laden kielsi aluksi osallisuutensa iskuihin lausunnossa, jonka qatarilainen al-Jazeera -satelliittikanava lähetti 16. syyskuuta 2001. Joulukuussa 2001 Yhdysvaltain hallitus julkisti videonauhan, jossa bin Ladenia muistuttava oikeakätinen hahmo iloitsi iskuista ja kertoi tienneensä niistä etukäteen. Bin Laden oli vasenkätinen. Viranomaisten mukaan nauha oli tehty syyskuussa Kandaharissa. Samassa kuussa al-Jazeera lähetti uuden videon, jossa bin Ladenia muistuttava henkilö ylisti Yhdysvaltoja vastaan tehtyjä terrori-iskuja ja kehotti iskemään erityisesti talouselämää vastaan. Hän ei kuitenkaan sanonut olevansa itse iskujen takana. Neljä päivää ennen Yhdysvaltain presidentinvaaleja, lokakuussa 2004, al-Jazeera lähetti nauhoituksen, jossa bin Laden myönsi osallisuutensa syyskuun 11. päivän iskuihin. Al-Jazeera ilmoitti nauhan olevan peräisin Pakistanista, ja Yhdysvaltain turvallisuusviranomaiset pitivät sitä aitona. Nauhoituksessa bin Laden sanoo muun muassa:
»Olimme sopineet komentaja Attan kanssa – Allah olkoon hänelle armollinen – että kaikki operaatiot pitäisi toteuttaa 20 minuutissa, ennen kuin Bush ja hänen hallintonsa huomaavat.»
Hänen mukaansa vahinkoja olisi tullut vähemmän, mikäli Bush olisi toiminut nopeammin.
»Mutta nyt, Jumalan kiitos, meillä oli kolme kertaa enemmän aikaa.»
Syyskuussa 2002 al-Jazeera lähetti haastattelun, jossa Khalid Sheikh Mohammed ja Ramzi Binalshibh kertoivat iskujen suunnittelusta. Heidän kertomansa mukaan iskuista oli päätetty vuoden 1999 alussa ja bin Laden sai tietää tarkan päivämäärän 6. syyskuuta 2001.
Terroristit ja heidän motiivinsa > Khalid Sheikh Mohammed

Al-jazeeran toimittaja Yosri Fouda raportoi huhtikuussa 2002, että Khalid Sheikh Mohammed on myöntänyt haastattelussa osallisuutensa ”Pyhän tiistain operaatioon” yhdessä Ramzi Binalshibhin kanssa. ”Minä olen al-Qaidan sotilaskomitean päällikkö, ja Ramzi on Pyhän tiistain operaation suunnittelija. Kyllä, me teimme sen.” Komission raportissa Mohammedia nimitetään iskujen ”pääarkkitehdiksi”. Pakistanin turvallisuusviranomaiset vangitsivat hänet maaliskuussa 2003 Pakistanissa Rawalpindissa. Mohammed tunnusti maaliskuussa 2007 Yhdysvaltain viranomaisten kuulusteluissa, että hän oli vastuussa syyskuun 11. päivän iskuista ”alusta loppuun”. Hän väitti joutuneensa kidutetuksi pidättämisensä jälkeen, mutta sanoi kuitenkin antaneensa tunnustuksen ilman että häntä olisi pakotettu tai painostettu. Human Rights Watchin johtaja Kenneth Roth on kyseenalaistanut suljetuin ovin käydyn kuulustelun ja tunnustuksen laillisuuden ja pitää mahdollisena, että tunnustus on saatu kiduttamalla. CIA on myöntänyt käyttäneensä Khalid Sheikh Mohammedin kuulusteluissa vesikidutusta. Vuonna 2009 julkaistun muistion mukaan Mohammedia kidutettiin ”vesihoidolla” 183 kertaa ja toista epäiltyä Abu Zubaydahia 83 kertaa .
Guantanamo Bayn vankileirillä pidettiin kesäkuussa 2008 sotilastuomioistuimen oikeudenkäynti, jossa oli Khalid Sheikh Mohammedin lisäksi syytettynä neljä muuta al-Qaidan jäsentä: Ramzi Binalshibh, Mustafa Ahmad al-Hawsawi, Ali Abd al-Aziz Ali ja Walid Bin Attash. Mohammed nimitti oikeudenkäyntiä ”inkvisitioksi” ja kieltäytyi asianajajasta. Kuullessaan, että hänet voitaisiin tuomita kuolemanrangaistukseen, hän vastasi: ”Sitä juuri haluankin, olen jo kauan halunnut marttyyriksi.” Marraskuussa 2009 Yhdysvaltain oikeusministeri Eric Holder ilmoitti, että Mohammed ja neljä muuta syytettyä siirretään pois Guantanamo Bayn vankileiriltä, jotta he voisivat osallistua siviilioikeudenkäyntiin New Yorkissa. Oikeudenkäynnille ei kuitenkaan annettu tarkkaa päivämäärää. Holder uskoi, että syyttäjät tulisivat vaatimaan kuolemantuomiota kaikille syytetyille, ja oikeudenkäynti olisi tasapuolinen ja ”avoin sekä yleisölle että koko maailmalle”. Tammikuussa 2010 Valkoisen talon lehdistösihteeri Robert Gibbs sanoi, että Mohammad tuomitaan todennäköisesti kuolemaan ja teloitetaan. Hänen lausuntonsa on huolestuttanut oikeusasiantuntijoita, joiden mielestä lausunto on vaarantanut oikeudenkäynnin tasapuolisuuden.
Terroristit ja heidän motiivinsa > Motiivi

Vuosien 1996 ja 1998 fatwojen lisäksi Osama bin Laden on selvittänyt motiivejaan vuonna 2002 internetissä julkaistussa kirjeessään amerikkalaisille. Kirjeessä hän vastaa lyhyesti taistelevansa amerikkalaisia vastaan, koska ”te olette hyökänneet ja hyökkäätte yhä meitä vastaan”. Esimerkkeinä hän mainitsee Palestiinan miehityksen, Israelin valtion luomisen ja amerikkalaisten tekemät tai heidän tukemansa hyökkäykset muslimeja vastaan Somaliassa, Tšetšeniassa, Kashmirissa ja Libanonissa. Hän syyttää Yhdysvaltoja myös siitä, että Irakissa on kuollut talouspakotteiden vuoksi 1,5 miljoonaa lasta. Osama on myös maininnut yhdeksi tärkeimmistä syistä sen, että Yhdysvallat oli pitänyt joukkojaan Saudi-Arabiassa vuoden 1991 Persianlahden sodasta lähtien.
Khalid Sheikh Mohammed opiskeli Yhdysvalloissa 1980-luvulla, eikä hänen tiedetä silloin osoittaneen mitään vihamielisyyttä maata kohtaan. Komission raportin mukaan hänen vihamielisen asenteensa taustalla on Yhdysvaltain Israelia suosiva politiikka. Myös Mohammed Atta suhtautui Yhdysvaltojen politiikkaan hyvin kriittisesti ja piti YK:ta puolueellisena järjestönä, joka ei ole koskaan toiminut Yhdysvaltoja tai Israelia vastaan. Hän kiihtyi opiskeluaikaisen tuttavansa mukaan eniten kahdesta aiheesta: Jugoslavian sisällissodasta, jota käytiin hänen mielestään nimenomaan muslimeja vastaan, ja Yhdysvaltain vaikutuksesta Lähi-idässä. Kaappaaja Abdulaziz Alomari sanoi tekonsa kertovan ”vääräuskoisille”, että ”teidän pitäisi lähteä kukistettuina Arabian niemimaalta ja lopettaa raukkamaisten juutalaisten tukeminen Palestiinassa”.
Amerikkalaisen Lähi-idän tutkijan Michael Scott Doranin mukaan Osama bin Ladenin lopullisena tavoitteena oli, että Yhdysvaltojen kostotoimet yhdistäisivät muslimit länttä vastaan, nostattaisivat vallankumouksia arabivaltioissa ja edistäisivät radikaalia islamia.
Iskun seuraukset

Heti tapahtuman jälkeen Yhdysvallat ja monet muut maat määräsivät lisähyökkäysten estämiseksi turvatoimia. New Yorkin liikenne suljettiin heti iskujen jälkeen, ja Yhdysvalloissa julistettiin täydellinen siviili-ilmailun kielto syyskuun 13. päivään asti. Myös Lontoossa määrättiin samanlainen rajoitus. Yhdysvaltain sulkiessa ilmatilansa Euroopasta ja Aasiasta oli matkalla Pohjois-Amerikkaan noin 500 lentoa, joista korkeintaan puolimatkassa olleet koneet kääntyivät takaisin. Lopuista osa ohjattiin kentille Meksikossa ja suurin osa, noin 239 konetta, kanadalaisille kentille. Kanadan ilmailuhallinto käynnisti hätäohjelman, operaatio Keltaisen nauhan koordinoimaan koneiden ohjausta viidelletoista kentälle ympäri maata. Kaikkiaan kanadalaisille kentille saapui yli 33 000 matkustajaa.
Myöhemmin matkustusmääräyksiä Yhdysvaltoihin kiristettiin pysyvästi, etenkin lentoliikenteen osalta.
Iskuilla oli merkittäviä poliittisia seurauksia. Useissa maissa kovennettiin terrorismin vastaisia lakeja jopa niin rajusti, että viranomaisten toiminnan nähtiin rajoittavan kansalaisoikeuksia.
Yhdysvaltain hallitus kiristi huomattavasti suhtautumistaan terrorismista syytettyihin ryhmiin ja niitä tukeviin hallituksiin. Pian iskujen jälkeen Yhdysvalloissa hyväksyttiin kiireellä valmisteltu Patriot Act -laki, joka antoi viranomaisille oikeuden pidättää kansalliseksi uhaksi oletetun ulkomaalaisen henkilön määräämättömäksi ajaksi ilman oikeudenkäyntiä tai oikeuksia. Tämä mahdollistaa Taliban- ja al-Qaida-epäiltyjen pidon Kuubassa Guantanamo Bayn vankileirillä. Kotimaassa turvallisuuden valvontaa varten perustettiin kokonaan uusi liittovaltion ministeriö, Department of Homeland Security.
Yhdysvaltain vaikutuksiltaan merkittävin vastaus iskuihin oli presidentti Bushin julistama terrorismin vastainen sota, johon kuului hyökkäys Afganistaniin lokakuussa 2001.
Virallisten tutkimusten kritiikki

9/11-komission puheenjohtaja ja New Jerseyn entinen kuvernööri Thomas H. Kane sekä komission varapuheenjohtaja Lee H. Hamilton ovat kertoneet kirjassaan Without Precedent: The Inside Story of the 9/11 Commission, että komissiolta salattiin joitain tietoja ja heidän tutkimuksiaan vaikeutettiin joidenkin asioiden osalta muun muassa Valkoisen talon ja eri viranomaisten taholta. Valkoisen talon mukaan riippumattoman komission tutkimus häiritsi silloista meneillään ollutta kongressin tutkimusta ja käynnissä ollutta terrorismin vastaista sotaa, jolla perusteli komission erinäiset vaikeudet suorittaa tutkimuksia. Myös 9/11-komission vanhempana neuvonantajana toiminut New Jerseyn entinen yleinen syyttäjä John Farmer Jr. on todistanut samaa iskuihin liittyvien tosiasioiden salaamisen ja peittelemisen osalta. Kirjassaan The Ground Truth: The Story Behind America’s Defense on 9/11 kyseisistä asioista kertova Farmer Jr. kertoi Washington Postin haastattelussa vuonna 2006, että on ”järkyttynyt siitä kuinka paljon oikea totuus poikkesi yleisölle kerrotusta”. Tätä hän perustelee muun muassa NORAD:n nauhoituksilla, joiden sisällöt poikkeavat virallisesti kerrotusta. Kaikki miehet olivat kuitenkin lopulta varsin tyytyväisiä komission loppuraporttiin.
Vaihtoehtoiset näkemykset Syyskuun 11. päivän terroriteoista

9/11-totuusliikkeen mukaan syyskuun 11. terroritekojen takana oli Yhdysvaltain hallinnon edustajia, jotka halusivat toteuttaa iskut saadakseen syyn esimerkiksi uusien sotien aloittamiseen. Totuusliikkeen Architects & Engineers for 9/11 Truth -ryhmän mukaan WTC-tornien, etenkin WTC7:n tuho, täytti useat räjäytyspurun merkit, mutta ei tulipalosta johtuvan sortuman merkkejä. Virallinen tutkinta kuitenkin sivuutti kaiken räjähteisiin viittaavan tutkinnan ja tarjosi vain tulipaloihin perustuvan selityksen, jota he kuitenkin pitivät epätodennäköisenä tapahtumien kulkuna. Raskauttavimpana syynä epäillä hallintoa totuusliikkeen sivusto 911truth.org puolestaan pitää ilmapuolustuksen alas ajamista, iskuihin liittyvää ennakkotietoa ja yritystä peitellä hallinnon osallisuuteen viittaavia todisteita.
Aihe mediassa

Tapahtumasta on tehty useita elokuvia, esimerkiksi Paul Greengrassin United 93 (2006), Oliver Stonen World Trade Center (2006), Peter Marklen Flight 93 (2006) ja Stephen Daldryn Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä (2011) ja myös kymmeniä salaliittoa käsitteleviä dokumenttielokuvia, esimerkiksi 9/11: Blueprint for Truth, Loose Change 9/11: An American Coup, 9/11 Mysteries, 9/11: The Falling Man, 9/11 Press for Truth ja 9/11 Truth: Hollywood Speaks Out.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syyskuun 11. päivän terroriteot Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Syyskuun 11. päivän terroriteot
Terrorisminvastainen sota (2001–)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtumat (2001–2004) | Tapahtumat (2005–) | Erityisartikkelit | Operaatioiden osanottajat | Terroristijärjestöt |
|  2001: Syyskuun 11. päivän iskut  Afganistanin sota (2001–)  Pernaruttokirjeet  Operaatio Enduring Freedom (2001–) 2002: Balin pommi-iskut 2002 2003: Irakin sota (2003–)  Istanbulin pommi-iskut 2003 2004: Madridin junapommit 11. maaliskuuta 2004  Beslanin koulukaappaus |  2005: Lontoon pommi-iskut 7. heinäkuuta 2005  Lontoon pommi-iskut 21. heinäkuuta 2005 2006: Libanonin sota 2006  Somalian sota 2006– (20. joulukuuta 2006 –) 2007: Hyökkäys Glasgow’n kansainväliselle lentoasemalle 2007  Lontoon autopommit 2007  Benazir Bhutton murha 2008: Pommi-isku Tanskan Pakistanin suurlähetystöön  Mumbain terrori-iskut |  Abu Ghraibin vankila  CIA:n vankilennot  Laiton taistelija  Guantanamo Bay  NSA:n puhelutietokanta  Pahan akseli  Patriot Act |   Afganistan   Alankomaat   Australia   Yhdysvallat   Israel   Korean tasavalta   Tanska   Espanja   Etiopia   Filippiinit   Indonesia   Intia   Irak   ISAF   Italia   Kanada   Nato   Pakistan   Puola   Ranska   Romania   Saksa   Saudi-Arabia   Turkki   Iso-Britannia |  Abu Sayyaf   Al-Qaida  Hamas  Hizbollah  Irakin vastarinta  Islamilaisten oikeusistuinten liitto   Taliban  Jemaah Islamiyah |
Yleiskuva vaurioista
WTC 7:n rauniot keskellä ylhäällä
United Airlinesin lento 175 osuu eteläistorniin.
World Trade Center 7 tulessa kaksoistornien sortumisen jälkeen.
WTC 7:n rauniot vasemmalla ylhäällä
Kaksoistornit tulessa (yllä) ja eteläisen tornin sortuminen (alla)

Näkymä Pohjoistornin sortumisen jälkeen.
Ilmakuva WTC:n alueesta 23. syyskuuta 2001.
Lentokoneiden iskeytymissuunnat torneihin.
Lennon 93 onnettomuuspaikka.
Pentagon tulen vahingoittamana ja osittain sortuneena.
Loukkaantunut Pentagonissa.
New Yorkin uusi ”World Trade Center”
Matti Koivunen (jääkiekkoilija)

Matti Olavi Koivunen (13. lokakuuta 1944 Kaavi – 25. kesäkuuta 2024 Lahti) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1964–1971 ja saavutti yhden SM-pronssin.
Koivunen edusti SM-sarjaurallaan Rauman Lukkoa kaudella 1964–1965, Upon Palloa vuosina 1967–1969 ja turkulaista Kiekko-67:ää kaudella 1970–1971. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 71 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 1 + 4 = 5.
Koivunen pelasi ja valmensi myöhemmin jääkiekkoa Kiekkoreippaassa vuosina 1975–1982. Koivunen pelasi myös jalkapalloa II divisioonassa Åbo IFK:ssa ja Rauman Lukossa. Ammatiltaan Koivunen oli varastomies.
Hyppy tuntemattomaan (albumi)

| Hyppy tuntemattomaan Eija Kantola |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Jean Records
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Risto Asikainen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 42.06
 Levy-yhtiö: Edel
Eija Kantolan muut julkaisut
| Muistojen bulevardi 2002 | Hyppy tuntemattomaan 2002 | Legendaa 2005 |
Hyppy tuntemattomaan on Eija Kantolan studioalbumi vuodelta 2002.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Risto Asikainen sekä sanoittaneet Asikainen ja Ilkka Vainio, ellei toisin mainittu.
Hyppy tuntemattomaan – 3.53
Avain – 3.46
En saa sua koskettaa – 3.32 (feat. Riku Kantola)
Puolet minua – 4.14
Onnen löytäneet – 3.20 (säv. Harri Rantanen, san. Teppo Nuorva)
Ei se riitä – 3.30 (säv. Kari Tolkki, san. Niklas Westerlund ja Sasu Merimaa)
Lyhyt rakkaus – 3.00
Kuinka voit väittää – 3.48 (”Streets of London”, säv. Ralph McTell, suom. san. Hector)
Yö vain jää – 3.09 (säv. Jan Snellman, san. Westerlund ja Merimaa)
Paleleeko suakin – 3.48
Voisin puolestas kuolla – 2.55 (säv. Ville Nurmi)
Lainaa – 3.02
Muusikoita

Anssi Nykänen – rummut (3, 7, 10)
Harri Rantanen – bassokitara (3, 7, 10)
Aiheesta muualla

Hyppy tuntemattomaan discogs.com -sivustolla
| n k Eija Kantola |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Samppanjaruusu  Kiitos tästä vuodesta  Ilmaan noussut oon  Yössä sielujen  Yön hiljaisuus  Tänään  Katseet  Sata suudelmaa  Kylmä kuuma ja kaunis  Rakkauden kiertokulku  Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut  Hyppy tuntemattomaan  Legendaa  Käärmetanssi  Peili  Kadonneet laulut  Kipinä 
Kokoelmat:  Parhaat  Parhaat – 20 suosikkisävelmää  Parhaat 40 hittiä  Yön Kuningatar (Kaikkien Aikojen Parhaat)  Eija Kantola – 30 v. juhlakokoelma 
Singlet:  ”Ranskalaiset korot” / ”Kesä saapuu sittenkin”  ”Samppanjaruusu” / Se heinäkuu”  ”Ainoa oikea” / ”Sua rantaan oottelen”    
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  MusicBrainz release group
Eija Kantola

| Eija-Riitta Kantola |
| --- | --- |
 Eija Kantola esiintymässä vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1966 (ikä 59)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Eijariitta ja Eija Kantola 
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  iskelmä
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  AXR-Musiikki GRF Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eija-Riitta Kantola (s. 6. maaliskuuta 1966 Pori) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänet valittiin tangokuningattareksi vuonna 1992, ja vuonna 1994 hän voitti Syksyn sävel -kilpailun laululla ”Yön hiljaisuus”. Suomen euroviisukarsinnassa 1996 Kantola tuli toiseksi kappaleella ”Rakkauden kirja”.
11 omaa albumia julkaissut Kantola on kiertänyt laulukeikoilla 14-vuotiaasta. Kantola aloitti levytysuransa vuonna 1988 taiteilijanimellä Eijariitta, mutta muutti sen vuonna 1992 muotoon Eija Kantola. Kantola joutui käymään oikeutta nimen käytön suhteen, kun levy-yhtiö markkinoi vanhaa tuotantoa taiteilijan uudella nimellä.
Eija Kantola on yksi Selviytyjät Suomi -ohjelman 6. kauden kilpailijoista.
Eija Kantola on mukana kilpailijana Farmi Suomi -televisio-ohjelmassa, joka kuvataan Pieksämäellä elokuussa 2024.
Yksityiselämä

Koulutukseltaan Kantola on sairaanhoitaja. Hän on naimisissa  Ari Pekka Kuisminin kanssa ja hänellä on tytär. Kantola ja Kuismin menivät naimisiin vuonna 2009.
Diskografia > Albumit

Samppanjaruusu (1988)
Kiitos tästä vuodesta (1992)
Ilmaan noussut oon (1993)
Yössä sielujen (1994)
Yön hiljaisuus (1994,  myynyt kultaa)
Tänään (1995)
Katseet (1997,  myynyt kultaa)
Sata suudelmaa (1998,  myynyt kultaa)
Kylmä kuuma ja kaunis (2000)
Eija Kantola, Anneli Saaristo ja Marjorie: Rakkauden kiertokulku (2001,  live)
Eija Kantola, Marita Taavitsainen ja Saija Varjus: Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut (2002)
Hyppy tuntemattomaan (2002)
Legendaa (2005)
Käärmetanssi (2008)
Peili (2012)
Kadonneet laulut (2016)
Kipinä (2021)
Diskografia > Kokoelmat

Parhaat (1995) [1 CD]
Parhaat – 20 suosikkisävelmää (1997) [1 CD]
Parhaat 40 hittiä (2001) [2 CD]
Yön Kuningatar (Kaikkien Aikojen Parhaat) (2012) [2 CD]
Eija Kantola – 30 v. juhlakokoelma (2022) [1 CD]
Diskografia > Singlet

Ranskalaiset korot / Kesä saapuu sittenkin CAJS 9 (1988)
Samppanjaruusu / Se heinäkuu CAJS 10 (1988)
Ainoa oikea / Sua rantaan oottelen AXRS-155 (1992)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eija Kantola Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Eija Kantolan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eija Kantola nykyisen ohjelmatoimistonsa Gramofonin sivuilla
Eija Kantola entisen ohjelmatoimistonsa MagnumLiven sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Eija Kantola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto – Eija Kantola: Kohtalon tango
| n k Eija Kantola |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Samppanjaruusu  Kiitos tästä vuodesta  Ilmaan noussut oon  Yössä sielujen 
Kokoelmat:  Parhaat  Parhaat – 20 suosikkisävelmää  Parhaat 40 hittiä  Yön Kuningatar (Kaikkien Aikojen Parhaat)  Eija Kantola – 30 v. juhlakokoelma 
Singlet:  ”Ranskalaiset korot” / ”Kesä saapuu sittenkin”  ”Samppanjaruusu” / Se heinäkuu”  ”Ainoa oikea” / ”Sua rantaan oottelen”    
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuningattaret
| --- | --- |
1980-luku:  1987: Arja Sipola  1988: Kirsi Rissanen  1989: Arja Koriseva 
1990-luku:  1990: Jaana Lammi  1991: Kaija Pohjola  1992: Eija Kantola  1993: Merja Raski  1994: Tiina Räsänen  1995: Marita Taavitsainen  1996: Saija Varjus  1997: Niina Päivänurmi  1998: Kirsi Ranto  1999: Taina Kokkonen 
2000-luku:  2000: Mira Kunnasluoto  2001: Mira Sunnari  2002: Johanna Pakonen  2003: Saija Tuupanen  2004: Johanna Debreczeni  2005: Kati Fors  2006: Elina Vettenranta  2007: Jenna Bågeberg  2008: Hanna Talikainen 
2010-luku:  2011: Mervi Koponen  2013: Heidi Pakarinen  2014: Maria Tyyster  2015: Susanna Heikki  2016: Erika Vikman  2017: Aino Niemi  2018: Saana Sassali  2019: Pirita Niemenmaa 
2020-luku:  2022: Heta Halonen  2023: Charlotta Saari  2024: Miia Laitinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Knuut Pyhä

Knuut Pyhä, alttaritaulu Sankt Peders Kirke Næstved n. 1500
Knuut Pyhä (tansk. Knud den Hellige, Knud 4., Knud Svendsen); (n. 1043 – 10. heinäkuuta 1086, Odense) oli Tanskan kuningas vuosina 1080–1086. Hän on Tanskan suojeluspyhimys.
Suku

Hänen vanhempansa olivat kuningas Sven Estridinpoika ja yksi tämän nimeltä tuntemattomista jalkavaimoista, hän oli toiseksi vanhin pojista. Hänellä oli ainakin 17 sisarusta, joista veli Harald Hein oli kuningas ennen häntä ja veljet Olavi Hunger, Eerik I Ejegod ja Niels Sveninpoika olivat kuninkaita hänen jälkeensä.
Nuori kuninkaanpoika

Ennen kuninkaaksi tuloaan Knuut johti setänsä Asbjørnin kanssa johti Anglosaksien kronikan mukaan viikinkiretkeä Englantiin vuonna 1075.
Tämän jälkeen hän matkusti Flanderiin, josta hän myöhemmin toi kuningattarensa Edelin, kreivi Robert I Friisiläisen tyttären. Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1076 Knuut halusi tulla valituksi kuninkaaksi, mutta hänen sijastaan valittiin veli Harald Hein. Hän lähti maanpakoon Ruotsiin ja yritti mahdollisesti sieltä käsin yhdessä muiden veljiensä kanssa haastaa Haraldin kuninkaanvaltaa. Maanpaossa ollessaan hän johti useita sotaretkiä Itämeren alueelle, joilla hän joukkoineen tuhosi mm. Viron alueita.
Kuningas

Knuut nousi kuninkaaksi kun hänen veljensä Harald Hein kuoli lapsettomana vuonna 1080. Kuninkaana hän pyrki kasvattamaan valtaansa, ja julisti kaiken käyttämättömän maan ja hylkytavaran kuuluvan kruunulle. Hän sääti myös lakeja köyhien, leskien ja orpojen suojaksi ja pyrki vakiinnuttamaan kirkollisveron eli kymmenysten maksun.
Knuut pyrki parantamaan ulkomaisten pappien ja kauppiaiden sekä vapautettujen orjien laillisia oikeuksia. Hän oli omistautunut ja uskollinen roomalaiskatoliselle kirkolle, ja hän teki töitä kirkollisen lainsäädännön käyttöönoton puolesta. Lisäksi hän teki suuria lahjoituksia kirkolle, jonka asemaa hän pyrki parantamaan eri tavoin.
Erityisesti Knuutin lahjoitukset Lundin tuomiokirkolle ovat tunnettuja. Hän halusi Lundiin arkkipiispan istuimen, joka kuitenkin toteutui vasta hänen velipuolensa Eerik I Ejegodin aikana. Knuutin lahjakirje vuodelta 1085 Lundin tuomiokirklle on vanhin tanskalainen kuninkaallinen kirje, jonka sanamuoto on säilynyt.
Koska Knuut Pyhä oli sukua Knuut Suurelle, hän katsoi olevansa oikeutettu Englannin kruunuun, ja suunnitteli laivastohyökkäystä Vilhelm Valloittajaa vastaan. Ennen kuin laivasto pääsi liikkeelle, Juutinmaan eteläosassa syttyi talonpoikaiskapina. Kuninkaan miehet pakenivat Sankt Albanin luostarikirkkoon Odensessa, mutta kapinalliset murtautuivat sisään ja tappoivat Knuutin, hänen veljensä Benedictin ja heidän seurueensa 17 miestä. Tämän marttyyrikuoleman ja kirkon hyväksi tekemänsä työn takia Knuut julistettiin pyhimykseksi eli kanonisoitiin vuonna 1101. Knuut on Tanskan suojeluspyhimys.
Knuutin tekoja kuninkaana on arvioitu hyvin eri tavalla kuin hänen aikalaisensa. Häntä on pidetty sekä väkivaltaisena kuninkaana, joka kiusasi ihmisiä kohtuuttomasti sekä ankarana, mutta oikeudenmukaisena kuninkaana, joka taisteli kirkon ja sen ihanteiden ja oikeuden puolesta kaikille arvosta tai asemasta riippumatta.
Knuutin hallituskaudesta lähtien on olemassa ensimmäisiä luotettavia kirjallisia todisteita todellisesta kuninkaallisesta hallinnosta. Hän nimitti hovimiehiä käskynhaltijoiksi kuninkaallisille tiluksille, joissa nämä olivat vastuussa kuninkaallisten tulojen, verojen ja sakkojen keräämisestä. Knytlinge-tarun mukaan Bornholm liitettiin pysyväksi osaksi Tanskan valtakuntaa vasta Knuutin hallituskaudella.
Pyhimys

Kuningas Knuutin murha keskellä kirkkoa vaikutti Tanskan historiaan seuraavina vuosisatoina.
Heti hänen kuolemansa jälkeen hänet yritettiin välittömästi saada tunnustetuksi pyhimykseksi. Vuonna 1098 kuningas Eerik I Ejegod matkusti ensin Roomaan vierailemaan paavi Urbanus II:n luona ja sitten Bariin Etelä-Italiaan, jossa pidettiin Barin kirkolliskokous. Täällä hän sai paavin hyväksynnän sekä veljensä tunnustamiseksi pyhimykseksi että katolisen kirkon itsenäistymisen Saksan alaisuudesta Pohjoismaissa. Lundista tuli Pohjoismaiden arkkipiispan istuin.
Uusi katedraali rakennettiin Odenseen. Paavin julistettua hänet pyhimykseksi Knuutin jäännökset voitiin asettaa Pyhän Knuutin uuden kirkon alttarille 19. huhtikuuta 1100, jossa ne ovat olleet siitä lähtien.
Avioliitto ja jälkeläiset

Hän avioitui noin vuonna 1080 Adela von Flandernin kanssa, joka oli Flanderin kreivi Robert I Friisiläisen ja Hollannin kreivitär Gertrud von Sachsenin vanhin tytär.
Heille syntyivät lapset:
Ingegerd Knudsdatter (1081–1086), avioitui ruotsalaisen Folke den Tjocken, Folkunga-suvun esi-isän kanssa
Kaarle I (1083–1127), Tanskan prinssi, Flanderin kreivi, murhattiin Sankt Donatianin kirkossa Bruggessä 1127, julistettiin autuaaksi
Cæcilia Knudsdatter (1085–1131), avioitui Erik-jaarlin kanssa