stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keski-Andien intiaanikulttuurit
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Varhainen välikausi

Keski-Andien varhainen välikausi n. 200–600 jaa. oli Perun intiaanikulttuurien historiassa kausi, jolloin laajan Chávinkulttuurin vaikutus oli päättynyt. Niinpä Perun rannikolla ja sisämaassa oli lukuisia paikallisia kulttuureja: Moche, Nazca, Liman kulttuuri, Virú, Vicús, Pucará, Recuay, Huarpa, Salinar, Gallinazo, Pichiche, Piura, Gorbanzai ja Cajamarcan kulttuuri. Kausi päättyi Tiwanakun ja Warin suurten yhtenäiskulttuurien nousuun.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Keskihorisontti

Keski-Andien keskihorisontti 600–1000 jaa. oli muinainen kausi, jolloin Perussa ja Boliviassa levittäytyi kaksi suurta intiaanivaltiota, Tiwanaku ja Wari. Nämä on löydetty arkeologisissa kaivauksissa ja ajoitettu summittaisesti. Wari levisi lähinnä nykyisessä Perussa, ja Tiwanaku Pohjois-Bolivian Andien ylätasangoilla. Wari levisi myös Perun rannikolle Mochen alueelle, ja etelään Nazcan seuduille. Tiwanakun ja Warin lisäksi muita ajan keskuksia olivat Piura ja Gorbanzai.
Tiwanakun ja Warin suhdetta ei tunneta. Usein on väitetty niiden olleen vihollisvaltioita ja/tai muuten kilpailijoita. On jopa väitetty Warin vallanneen ainakin vähäksi aikaa Tiwanakun. Tiwanaku ja Wari romahtivat tuntemattomasta syystä äkkiä noin vuosien 950–1100 välillä. Yhtenä syynä kulttuurien luhistumiseen on pidetty keskiajan lämpökauden päättymiseen liittynyttä kylmenemistä ja kuivumista, joka tuhosi peltoja ja aiheutti nälänhätää. Tämä olisi luhistanut keskusvallan. Mutta on epäilty myös vieraiden valloittajakansojen saapumista alueelle.lähde?
Ensimmäinen Perun Andien pronssiesine on löydetty Warin romahduksen jälkeiseltä ajalta, vuodelta 1000 jaa.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Myöhäinen välikausi

Keski-Andien myöhäinen välikausi oli Perun muinaisten intiaanikulttuurien historiassa ajanjakso 1000 jaa.–1476. Tällöin Andien vuorialueen suuret valtiot Tiwanaku ja Wari olivat luhistuneet, ja inkavaltio vasta odotteli nousuaan.
Niinpä rannikolla ja ylämaassa kukoisti monia paikallisia kulttuureja. Niitä olivat Lambayeque, Chancay, Chincha, Chimú, Chancaliitto, Chachapoyat, Reinos Altiplánicos, Etnias Andinas.
Vuoden 1000 jälkeen metallinkäsittelytaito todella yleistyi Perussa.
Noin 1200 luonnonantimiltaan rikkaaseen Cuzcon laaksoon syntyi pieni kuningaskunta, joka valtasi alueita lähistöiltä 1300-luvulla. 1400-luvun puolivälin jälkeen voimakkaat inkahallitsijat Pachacútec ja Topa Inca laajensivat tämän inkavaltion suurvallaksi, joka ulottui Pohjois-Boliviasta Ecuadoriin asti. Inkat loivat tiukan keskusjohtoisen valtion, jota johti Auringon jumalan Intin poikana pidetty hallitsija.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Myöhäinen horisontti

Keski-Andien myöhäinen horisontti vuosina 1476–1534 Perun seudun intiaanikulttuurien historiassa oli kausi, jolloin inkojen suurvalta levittäytyi laajalle alueelle Andeilla ja rannikoilla. Inkojen kanssa kilpaili Perun pohjoisrannikolla Chimor eli Chimú. Pohjoisessa vuoristossa oli chachapoya-intiaaneja. Etelässä inkat valloittivat Chancayn ja Chinchan pienet rannikon valtiot. Kahden inkahallitsijan, Pachacutin (1438–1471) ja Tupac Inca Yupanquin ("Topa Incan") (1471–1493) valloitusretket tekivät inkavaltiosta valtavan.
Muita tuon ajan keskuksia olivat Cajamarca, Chiribaya, Chucuito, Huaman Huilca, Ilo, Qotu Qotu, Pacacocha, Palli Marca, Piura, Sican, Tajaraca.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Espanjalaisten aika

Sisällissota oli heikentänyt inkoja, kun konkistadori Francisco Pizarro saapui valtaamaan inkojen valtakunnan vuonna 1531.
Túpac Amaru II johti intiaanien kapinaa espanjalaisten valtaa vastaan 1780, mutta kapina kukistettiin.
Keski-Andien kulttuurin vaiheita > Intiaanien kulttuuri itsenäisessä Perussa ja Boliviassa

Itsenäistymisen jälkeen espanjalaisten plantaasit siirtyivät heidän Amerikassa syntyneille jälkeläisilleen. Alkuperäisväestön olot eivät juuri parantuneet. Maaseutuväestön olot paranivat vasta maareformien myötä Boliviassa 1953, Perussa 1969.
Ketšua on nykyisin toinen Perun virallisista kielistä. Useimmat Perun intiaanit osaavat ketšuaa, mutta aimara on monen äidinkieli varsinkin maan eteläosassa. Ketšuan ja aimaran kielellä on nyt alettu kirjoittaa kirjallisuutta.
Monet Perun intiaanit sekoittavat katolisuuteen alueen vanhoja perinteitä, esimerkiksi Inti Raymin juhlaa kesäpäivänseisauksen aikaan vietetään nykyisin Pietarin ja Paavalin muistoksi.
Kulttuurien jako alueiden ja ajanjaksojen mukaan

Keski-Andien historiassa vuorottelevat horisontit, joiden aikana sama arkeologinen vaihe näkyy laajalla alueella, ja välikaudet, jolloi kulttuuri on ollut pirstaloituneempaa. Taulukossa on osa Keski-Andien alueella vaikuttaneista kulttuureista.
| Jakso | Ajat | Pohjoisrannikko | Keski- ja etelärannikko | Ylänkö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Esikeraaminen vaihe | n. vuoteen 1800 eaa. saakka | Caral |  | Nanchoc Lauricocha |
| Alkukausi | 1800–900 eaa. | Cupisnique |  |  |
| Varhainen | 900–200 eaa. | Chávin | Chávin | Chávin |

| horisontti | 900–200 eaa. | Cupisnique | Paracas |  |
| Varhainen välikausi | 200 eaa.–600 jaa. | Salinar, Gallinazo, Vicus, Moche | Lima, Nasca | Recuay |
| Keskihorisontti | 600–1000 jaa. | Wari | Wari | Wari |

| Keskihorisontti | 600–1000 jaa. | Sicán, Chimú |  | Tiwanaku |
| Myöhäinen välikausi | 1000–n. 1450 jaa. | Sicán, Chimú | Chancay, Chincha | Cuscon alue |
| Myöhäinen horisontti | n. 1450–1532 jaa. | Inkat | Inkat | Inkat |
Aiheesta muualla

Nueva corónica y buen gobierno Konglika bibliotek (espanjaksi)
Inca Land Hirma Bingham 1912 (englanniksi)
Tupac Amaru © 2010 by James Q. Jacobs. (englanniksi)
Inca Artifacts, Peru ja Machu Picchu: 360° elokuvia (Arkistoitu – Internet Archive) Destination 360 (englanniksi)
Muinaisia sivilisaatioita Genry Joil (englanniksi)
Inkojen kivirakennustaidosta David Andrea (englanniksi)
Tietoa inkakulttuurista lapsille (Arkistoitu – Internet Archive) Jeremy Schum (englanniksi)
Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit
| --- | --- |
Yleistä:  Intiaanien alkuperä  Paleointiaanit  Amerikan historia 
Pohjois-Amerikka:  Pohjois-Amerikan intiaanit  Arkaainen kausi  Arkaaisen kulttuurin alueet  Jälkiarkaaiset kulttuurit  Kanadan kivikausi  Kanadan kilven arkaainen perinne  Alaskan varhaiset arktiset kulttuurit 
Keski-Amerikka:  Mesoamerikan intiaanikulttuurit  Mesoamerikan intiaanikulttuurien muotoutumisvaihe 
Etelä-Amerikka:  Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit  Keski-Andien intiaanikulttuurit  Perun varhaiskeraaminen kausi  Pohjois-Andien intiaanikulttuurit  Ecuadorin intiaanikulttuurit  Kolumbian intiaanikulttuurit 
Caralin temppelien raunioita.
Chavinkulttuurin veistos.
Myöhäisen välikauden alueita
Chimu-kulttuurin kalanmuotoinen saviastia.
Sähköautot Suomessa

Tämä artikkeli kertoo sähköautoista Suomessa historiassa ja nykyaikana. Sähköautoja on tehty Suomessa yksittäisiä prototyyppejä ja pieniä sarjoja sekä joitakin autoja on muunnettu sähkökäyttöisiksi. Suomessa on ollut käytössä 2000-luvun alussa vain sadan kappaleen luokkaa sähkökäyttöisiä autoja.
Suomessa sähköautojen hankintaa tuetaan päästöperusteisella autoverolla, joka on sähköauton tapauksessa matala, sekä 2000 euron suuruisella sähköauton hankintatuella 2018–2023. Hankintatuen saa sähköautoon, joka on enintään 50 000:n euron hintainen.
Suomen tavoitteena on 700 000 sähkökäyttöistä henkilöautoa ja 45 000 sähkökäyttöistä pakettiautoa vuonna 2030.
Ensimmäiset sähköautot Suomessa

Sähköautojen valmistus oli huipussaan 1900-luvun kahdella ensimmäisellä vuosikymmenellä, jolloin niitä tehtiin Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa. Suomessa sähköautoja ei tehty eikä niiden tuotantoa tiettävästi edes suunniteltu. Tästä huolimatta Suomeen tuotiin muutamia sähköautoja, joista on säilynyt joitakin valokuvia. Helsingin palolaitoksella ollutta sähköautoa tiedetään käytetyn 1920-luvulle saakka. Korpivaara & Halla Oy toi maahan 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa ainakin kaksi yhdysvaltalaista Milburn-merkkistä sähköautoa, joiden myöhemmät vaiheet ovat kuitenkin hämärän peitossa. Vaasan Sähkö Oy:n toimitusjohtaja vaihtoi autoonsa talvisodan alla syksyllä 1939 sähkömoottorin välttääkseen ajokkinsa pakko-oton puolustusvoimien käyttöön.
Suomalaisten sähköautojen historia

Uudenkaupungin autotehtaalla julkistettiin vuonna 1985 suomalaisen sähköauton prototyyppi, jonka rakentamiseen olivat osallistuneet Neste, Imatran Voima, Kymi-Strömberg ja Saab-Valmet. Koeauto oli Talbot Horizon. Tämän jälkeen Imatran Voima, Kymi-Strömberg ja Leo Laine Oy (Lokari) kehittivät muovikorisen Finnvanin, jota valmistui kolme prototyyppiä. Lokarin vetäydyttyä projektista vuonna 1990 Imatran Voima ja Kymi-Strömberg siirsivät jo kehitetyn tekniikan Subaru-pakettiautoon.
1990-luvulla useat suomalaiset kunnat ja yritykset hankkivat käyttöönsä sähköautoja, mutta sittemmin niistä on luovuttu.
Tilastokeskuksen tietojen mukaan Suomeen rekisteröityjä sähköautoja oli vuosituhannen alussa 161 kappaletta. Vuoden 2006 lopussa niitä oli enää 104 kappaletta. Vuoden 2011 lopussa Suomessa oli 56 sähkökäyttöistä henkilöautoa. Määrän lasku johtunee nykyisen akkuteknologian riittämättömistä ominaisuuksista.
Vuonna 2008 Suomessa rekisteröitiin 5 uutta sähköautoa. Vuonna 2013 Suomessa myytiin sähköautoja vain muutama kymmenen kappaletta.
Nykyään sähköauto on kokeilukäytössä esimerkiksi Vantaan kaupungin katurakennusosaston puhtaanapitotyöntekijöillä. Helsingin Energialla on kaksi Peugeot Expert Electriciä ja Itellalla Citroën Berlingon sähköversio.
Suomalaisten sähköautojen historia > Elcat

Fortum aloitti sähköautojen kehityksen Suomessa 1980-luvun puolivälissä. Näitä Elcateja on valmistettu 250 kappaletta. Elcat rakennettiin Subarun pienoispakettiauton pohjalta. Viimeiseksi jääneen mallin huippunopeus on 90 km/h ja toimintamatka 100 km. Suomen Posti käytti Elcateja, kunnes Subaru lopetti alustana toimivan pakettiautomallin valmistuksen ja Fortum myi Elcat-yhtiön.
Suomalaisten sähköautojen historia > Postin sähköautohistoria

Suomen Posti on ollut sähköautoalan pioneereja.
1990-luvun jälkipuoliskolla Postin tavoitteena oli nostaa sähköautojen osuus kymmeneen prosenttiin yhtiön jakeluautokannasta. Parhaimmillaan Elcateja oli Postilla käytössä 61 kpl. Itella käyttää jakeluissa ja kuljetuksissa yli viittätuhatta ajoneuvoa.
Sähköautot soveltuivat hyvin työkaluiksi ja niistä tuli paljon myönteistä asiakaspalautetta.
Fortum kuitenkin vetäytyi sähköautovalmistaja Elcatin toiminnasta ja sähköautojen valmistus Suomessa päättyi. Viimeinen kotimainen Elcat-sähköauto poistui Postin käytöstä vuonna 2006.
Postin käytössä sähköautojen keskimääräinen kilometrikustannus on ollut kolmanneksen kalliimpi kuin muiden autojen. Sähköauton hankintahinta on ollut kaksinkertainen, mutta energiakustannukset kolmasosan bensa-autoihin verrattuna.
Nykyään Posti kokeilee Citroen Berlingon sähköautoversion toimivuutta postinjakelussa. Postia kuljetetaan yhdellä Berlingolla Helsingin Suomenlinnassa. Syksystä 2010 lähtien Itella on koeajanut kahta Volkswagen Caddy -muunnossähköautoa.
Sähköautojen lukumäärät

Suomessa olevien sähköautojen määrät ovat kasvaneet huomattavasti vuoden 2015 jälkeen.
| Vuosi | Kaikkia autoja | Sähkö | Bensiini/Sähkö (ladattava hybridi) | Diesel/Sähkö (ladattava hybridi) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | 2 943 122 | 131 | 0 | 0 |
| 2012 | 2 972 269 | 194 | 0 | 0 |
| 2013 | 2 989 688 | 256 | ... | ... |
| 2014 | 3 011 154 | 461 | 450 | 117 |
| 2015 | 3 031 450 | 749 | 883 | 135 |
| 2016 | 3 050 808 | 1 028 | 2 204 | 240 |
| 2017 | 3 099 566 | 1 682 | 5 226 | 507 |
| 2018 | 3 132 997 | 2 683 | 12 080 | 1 044 |
| 2019 | 3 160 755 | 5 037 | 22 678 | 2 067 |
| 2020 | 3 193 394 | 10 235 | 42 740 | 2 990 |
| 2021 | 3 206 312 | 23 997 | 72 491 | 4 683 |
| 2022 | 3 189 432 | 47 020 | 98 538 | 5 761 |
| 2023 | 3 202 564 | 87 661 | 128 776 | 6 631 |
| 2024 | 3 215 911 | 123 855 | 159 690 | 7 572 |
Sähköautojen verotuskohtelu

Suomessa häkä- ja maakaasulla toimivien autojen polttoaineet on vapautettu veroista, mutta sähköauton käyttäjä joutuu maksamaan veroa sähköstä. Lisäksi sähköauton käyttäjä joutuu maksamaan käyttövoimaveron eli niin sanotun diesel-veron. On esitetty, että tämä on verotuksellisesti ymmärrettävää, sillä sähköauto on vapaa bensiiniverosta, jolla kerätään suurin osa autoiluun liittyvien palveluiden (muun muassa tieverkoston rakentaminen ja ylläpito) tuottamiseen tarvittavista varoista.kenen mukaan? Toisaalta sähköautojen kannattajat pitävät tätä esteenä sähköautojen laajemmalle käyttöönotolle.
Sähköajoneuvoyhdistyksen mukaan vuoden 2008 alussa voimaan astunut uusi päästöihin perustuva autoverolaki jarruttaa sähköautojen käyttöönottoa ja uhkaa nostaa sähköautojen verotuksen kymmeneen prosenttiin. Valtiovarainministeriön mukaan vero ei nouse, vaan laskee kymmeneen prosenttiin 26:sta.
Ristiriita johtuu siitä, että sähköautoille on voinut anoa erityisharkintaan perustuvia erillisiä huojennuksia tullihallitukselta. Käytännön perusteena on ollut uuden teknologian kehittäminen. Siten sähköautot ovat olleet käytännössä verovapaita.
Verouudistuksessa ei oteta huomioon polttomoottorikäyttöisten autojen muuntamista sähköautoiksi. Niinpä saattaa olla, että sähköllä kulkevasta autosta tullaan perimään ajoneuvoveroa painon perusteella.
Jos sähköautot yleistyvät, EU:n odotetaan ottavan kantaa sähköautojen päästömittauksiin, mutta toistaiseksi tätä ei ole katsottu tarpeelliseksi.
Suomen sähköajoneuvoyhdistys pyrkii edistämään sähköautojen verovapautta.
Matti Vanhasen mukaan sähköautojen käyttövoimaveron voimassaololle on vaikea löytää perusteita ja sen poistamista on harkittava pian. Myös muita tukia sähköautoille olisi Vanhasen mukaan pohdittava.
Ylijohtaja Petri Peltosen johtama työ- ja elinkeinoministeriön työryhmä on ehdottanut, että sähköautojen hankintaan ja käyttöön kannustettaisiin päästöverotuksen keinoin tai suoralla tuella. Sähköautojen käyttöä työsuhdeautoina voitaisiin suosia. Käyttövoimavero voitaisiin poistaa kokonaan.
Nykyään sähköautojen ajoneuvovero on suuruusluokaltaan sama kuin polttomoottoriautoilla. Esimerkiksi vuonna 2016 Tesla Model S P85D -täyssähköauton ajoneuvovero on 217,54 euroa vuodessa, eli saman verran kuin 167 g/km hiilidioksidipäästöisellä bensiinikäyttöisellä henkilöautolla.
Vuonna 2018 Elinkeinoelämän tutkimuslaitos Etla on ehdottanut, että sähköajoneuvojen yleistymisestä johtuva polttoaineveron tuoton alenema paikataan tienkäyttömaksuilla ja kiinteistöveron korotuksella. Etla mainitsee että paikannusteknologian avulla tien käytön hintaa voitaisiin säännellä ruuhkan mukaan.
Lataaminen

Sähköauton voi jokainen ladata kotipihallaan omasta pistorasiastaan tai julkisista pikalatauspisteistä.
Lataaminen > Latausliitännät

Suko- eli suojakosketin tarkoittaa tavallista maadoitettua pistorasiaa. Sen käyttöön tarvitaan latausjohto. Tällainen pistorasia voi antaa 3,7 kW lataustehon, mutta se saattaa kuumentua pitkäaikaisesta käytöstä. Suko-liitännällä toimivia latauspisteitä ei saa enää rakentaa, vaan niiden sijaan on käytettävä type 2 -liitäntää.
Type 2 eli IEC type 2 eli mennekes-liitin. Tätä liitintä käyttävät kaikki uudet sähköautot ja lataushybridit. Type 2 -liittimen kautta voidaan syöttää yksi-, kaksi-, tai kolmivaiheista vaihtovirtaa, jonka auton oma latauslaite muuttaa tasavirraksi akkua varten. Julkisissa latauspisteissä käytettävissä on yleensä 3,7 – 22 kW latausteho. Type 2 -latauspisteessä voi olla joko kaapeli tai pelkkä pistoke lataajan omaa kaapelia varten. Type 2 -latausta kutsutaan peruslataukseksi, hidaslataukseksi tai keskinopeaksi lataukseksi.
CHAdeMO-liitäntä on yleisessä käytössä Japanissa, mutta Euroopassa poistumassa käytöstä. CHAdeMO-liitäntää käyttävät Nissanin ja Mitsubishin valmistamat autot. Suurin latausteho on 63 kW. Kaapeli on kiinteä.
CCS Combo 2. CCS combo 1 -liitintä käytetään Pohjois-Amerikassa ja Suomessa käytettävä liitäntä on tyyppiä CCS Combo 2. Liittimen yläosa on saman muotoinen kuin type 2 -liittimessä, mutta alaosassa on kaksi lisäjohdinta, joiden avulla akkuun syötetään tasavirtaa suoraan, auton oman latauslaitteen ohi. CCS:n latausteho vaihtelee välillä 25 – 350 kW. Käytännössä akku ei pysty ottamaan maksimitehoa vastaan kuin vain hetken aikaa. Useimmat uudet latauspisteet pystyvät 100 – 200 kW tehoon. CCS-latausasemassa on paksu, kiinteä kaapeli.
Tesla Supercharger. Teslan pikalatausasemia voivat käyttää vain Tesla-merkkiset autot. Näissä paikoissa käytetään joko Teslan omaa liitintä vanhemmille S- ja X-malleille tai CCS-liitintä 3- ja Y-malleille. Latausteho on 130 – 250 kW. Kaapeli on kiinteä.
Lataaminen > Latauspisteet Suomessa

EU-direktiivin mukaan latauspisteitä olisi oltava keskimäärin vähintään yksi kymmentä autoa kohden, kun vuonna 2020 niitä oli yksi 42,5:tä autoa kohden. Tammikuussa 2013 uutisoitiin, että EU halusi Suomeen jopa 7 000 latauspistettä vuoteen 2020 mennessä.
Vuoden 2020 lopussa Suomessa oli 1 302 sähköautojen latauspaikkaa, joihin kuului 4 406 perustasoista latauspistettä ja 365 pikalatauspistettä. Näiden lisäksi on 145 kpl Tesla-yhtiön valmistajakohtaista latauspaikkaa. Suomen latauspaikoista 1 255 kpl on tyypiltään Type 2; 274 kpl CCS; 264 kpl CHAdeMO; 50 kpl Tesla Destination Charger ja 9 kpl Tesla Supercharger. EU-direktiivi määrää, että jokaisella latausasemalla on oltava ainakin tyypin 2 liitin tai tasavirtajärjestelmissä Combo 2 -liitin.
Julkisten latauspisteiden sijainnin Suomessa voi löytää useilta verkkosivustoilta. Latauspisteiden sijainnit näkee myös esimerkiksi Electric Traffic -nimisellä älypuhelinsovelluksella.
Siinä missä vaihtovirtalataus kotipihalla tapahtuu tyypillisesti 11 kilowatin teholla, tasavirralla toimivien pikalatausasemien nimellinen tehoalue on 50–350 kilowattia. 150–350 kilowatin latureita kutsutaan HPC-latureiksi tai suurteholatureiksi. Käytännössä teho vaihtelee latauksen aikana eikä yllä luvattuihin lukemiin missään vaiheessa.  Suurteholatureilla ladataan keskimäärin vain 73 kilowatin teholla.
Tavallisesti lataaminen käynnistetään mobiilisovelluksella tai avainnippuun lisättävällä etätunnisteella eli tagilla. Vuoden 2024 huhtikuusta alkaen pääteiden varsille asennettavissa uusissa pikalatureissa on oltava mahdollisuus maksaa kortilla. Myös pääteiden vanhoihin latureihin pitää asentaa korttimaksuominaisuus viimeistään vuoden 2027 alussa. Ns. Plug & Charge -tekniikassa auto tunnistautuu, kun latauskaapeli kytketään verkkovirtaan, eikä kuljettajan enää tarvitse käyttää korttia, mobiilisovellusta tai erillistä tunnistetta. Latauksesta veloitetaan joko lataukseen käytetyn ajan tai autoon ladatun energiamäärän perusteella. Latausasemalla maksamiseen tarvitaan joko operaattorin oma rfid-tunnistekortti tai puhelimeen ladattava maksusovellus.
Suomen suurimmat latausoperaattorit vuonna 2022 ovat ABC-lataus, K-lataus, Recharge Infra ja Virta. Vuonna 2020 Virta Oy:n markkinaosuus oli reilut 60 %; Recharge Finland hallinnoi noin 20%:a ja K-Lataus noin 15 prosenttia. Latausverkkoon investoivat myös S-ryhmän ABC-lataus, Helen, sekä Lidl, jonka kaikkien myymälöiden yhteyteen rakennetaan latausasema vuoden 2024 loppuun mennessä. Esimerkiksi Rechargen latureita voi käyttää sekä Fortum Charge & Drive -kännykkäsovelluksen että Shell Recharge -sovelluksen kautta.
Pikalatauspisteet ovat kärsineet luotettavuusongelmista. Tuulilasi-lehti uutisoi kesällä 2015, että lehden kokeilemista kymmenestä pikalatauspisteestä kolme kieltäytyi antamasta virtaa. Täyssähköautolla epäkuntoinen pikalatauspiste voi johtaa matkan keskeytymiseen, mikäli välittömässä läheisyydessä ei ole toimivaa pikalatauspistettä.
Lataaminen > Latauspisteet Suomessa > Latauspisteverkon historiaa

Suomen ensimmäinen sähköautoille tarkoitettu pikalatauspiste on Helsingin Energian ja sijaitsee Kampissa. Pohjoismaihin oli rakenteilla 2010-luvun alussa 50 sähköautojen pikalatausasemaa, joista 20 tuli Suomeen. Fortum, Nissan ja ABC ovat jo yhdessä näitä rakentamassa.
Liikennevirrasta tuli Suomen ensimmäinen latauspisteoperaattori. Sen perustamisen myötä Suomeen suunniteltujen pikalatausasemien määrä nousi 30 kappaleeseen. Fortum on julkaissut suosituksen kiinteistöjen lämmitystolppien muuntamisesta lataustolpiksi sekä sovelluksen älypuhelimille jolla näkee yhtiön latauspisteet kartalla.
Lataaminen > Lataussovellukset

Julkisilla latauspaikoilla lataamiseen käytettäviä kännykkäsovelluksia ovat ainakin ABC-mobiili, eParking ja Taskuparkki.
Ympäristövaikutukset

Vuoden 2023 kesäkuussa Suomen sähköntuotanto oli 97 -prosenttisesti päästötöntä.
Pysäköinti

Pikalatauspisteillä pysäköinti on aina ilmaista. Helsingissä tavallisilla latauspisteillä pysäköinti on joko ilmaista tai puoleen hintaan riippuen paikasta. Latauspisteettömillä Helsingin kaupungin pysäköintipaikoilla pysäköinnin hinta sähköautoille on aina -50 % normaalihinnasta. Tämän alennuksen saa käyttöön tilaamalla siihen oikeuttavan tarran Helsingin kaupungin rakennusvirastolta. Etu koskee myös vähäpäästöisiä polttomoottoriautoja.
Suomessa myytävät sähköautot > Kymmenen suosituinta sähköautomerkkiä 2024

Volvo
Tesla
Volkswagen
Skoda
Audi
BMW
Mercedes-Benz
Hyundai
Polestar
Kia
Lähde: