stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
EKW C-36
Aiheesta muualla

Das Virtuelle Luftfahrtmuseum (Arkistoitu – Internet Archive)
Ebetsu

| Ebetsu (江別市) |
| --- | --- |
 Hidan vanha tiilitehdas
 lippu:  symboli
 Ebetsun sijainti Hokkaidōn prefektuurissa
 Ebetsu
 Koordinaatit: 43°06′13″N, 141°32′10″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Hokkaidō
Prefektuuri:  Hokkaidōn prefektuuri
Kehitystoimisto:  Ishikarin kehitystoimisto
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  187,38 km²
Väkiluku (11/2020):  119 884
 – Väestötiheys:  640 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninpihlaja
 – Kukka:  Chrysanthemum morifolium
 
 https://www.city.ebetsu.hokkaido.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ebetsu (jap. 江別市, Ebetsu-shi) on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Ishikarin kehitystoimiston alueella Sapporon itäpuolella. Kaupunki on rakentunut Ishikarin tasangolle Ishikarijoen varrelle. Ebetsussa on 119 884 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 187,38 neliökilometriä.
Ebetsun nimi on peräisin ainun kielestä ja merkinnee jokea, jossa on paljon sampia. Japanilaisten asutus alueella alkoi 1870-luvun lopulla, kun sinne saapui tondenhei-asuttajakolonialistijoukkoja Iwaten prefektuurista. 1900-luvun alussa kaupunkiin alettiin rakentaa teollisuutta, kuten paperi-, tiili-, teräs- ja keramiikkatehtaita, ja sinne sijoitettiin myös lämpövoimala. Kaupunkioikeudet Ebetsulle myönnettiin vuonna 1954. Sittemmin se on kasvanut voimakkaasti yhtenä Sapporon esikaupungeista. Kaupunkiin on perustettu myös monia korkeakouluja ja kulttuuritoimintoja, kuten Hokkaidōn prefektuurin kirjasto ja Rakunō gakuen -yliopisto.
Ebetsun eteläosassa sijaitsee laaja Nopporon metsäpuisto virkistysalueineen. Sitä hallinnoidaan prefektuurin luonnonpuistona. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu entinen tondenhei-joukkojen toisen komppanian päämaja, joka toimii museona. Ebetsua palvelee JR Hokkaidōn Hakodate-päälinja.
Kuvia

Epoa-monitoimitalo
Ebetsun kaupungin tonden-museo
Enomoton puistoa
Nopporon rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ebetsu Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Varjopankki

Varjopankki (ruots. Skuggbanksektorn, eng. Shadow banking system) tarkoittaa pankkitoiminnan säätelyiden ja lakien ulkopuolella olevaa pankinomaista toimintaa, jota harjoittavat mm. erilaiset rahastot, sijoitusrahastot, pääomasijoittajat, rahoitusyhtiöt ja yrityslainoja myöntävät yritykset. Juridisesti varjopankkeja ei kuitenkaan lueta pankeiksi.
Termin otti käyttöön vuonna 2007 PIMCO:n ylemmässä johtoportaassa työskennellyt ja suuria omaisuuseriä liikutellut Paul McCulley, kuvaillakseen laillisuusperiaatteita, joita länsimaalaiset pankit käyttivät pitääkseen monimutkaiset ja omaisuussuhteiltaan ja kytköksiltään salaillut lainat poissa pankkien taseesta. Nykyään sanaa käytetään jo laajemmalti.
Finanssikriisejä vahtivan FSB:n (Financial Stability Board:in) kuvailemana sana tarkoittaa "pankkijärjestelmän ulkopuolisia luotonvälitysmarkkinoita" toisin sanoen kaikkien muiden kuin pankkien lainaamaa lainarahaa.
Varjopankkeja ovat esim. Hedge Funds -rahastot, sijoitusrahastot ja korkorahastot.
Suomalaisia varjopankkeja on esimerkiksi vuonna 2012 toimintansa aloittanut GF Money Oy, sijoituspalveluyhtiö Fimin korkorahastot ja Evli pankin korkorahastot.
Varjopankkisektori laajenee, koska sitä valvotaan vähemmän kuin säädeltyä pankkisektoria.
Varjopankkitoiminta on lisääntynyt mm. viime aikojen finanssikriisien ja säätelyiden tiukentumisen seurauksena ja pelätään, että pankkitoiminta on yhä enenevässä määrin muuttumassa varjopankkitoiminnaksi joka on lain ja säätelyiden ulottumattomissa.
Maailman suurimmat varjopankkisektorit ovat Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Kiinassa.
Varjopankkisektorin kasvaminen huolestuttaa monia, sillä sen epäillään aiheuttavan taloudellista epävakautta suurpääoman virratessa yhä enenevässä määrin pankeista varjopankkitoiminnan puolelle mm. veroparatiisien siirtyessä yhä avoimempaan rahapolitiikkaan. Yksi keskeisimmistä vuoden 2007 finanssikriisiin johtaneista asioista oli liian suureksi kasvanut varjopankkitoiminta.
IMF:n mukaan varjopankit aiheuttavat riskejä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, koska varjopankkitoiminta perustuu lyhytaikaiseen rahoitukseen. Riskien seurauksia tuli ilmi esimerkiksi vuosien 2007–2009 finanssikriisissä.
"Varjopankeilla saattaa olla hyödyllinen rooli perinteisen pankkitoiminnan täydentäjänä, ne voivat laajentaa luotonsaantia tai tukea markkinoiden likviditeettiä, maturiteetti-transformaatiota ja riskien hajauttamista", toteaa IMF kuitenkin myös varjopankkien mahdollisista hyvistä puolista.
Varjopankit houkuttelevat suursijoittajia nykyisten matalien korkojen aikoina, kun halutaan sijoituksille parempaa tuottoa. Suuret institutionaaliset sijoittajat hakevat varjopankeista "turvallista omaisuutta".
Varjopankkeja koskevat ensimmäiset kansainväliset sääntelyt astuvat voimaan vuonna 2015.
Kahdenkymmenen johtavan talousmaan G20-ryhmän johtajat kokoontuivat Venäjällä syyskuussa 2013 luomaan sääntöjä ja ohjausta varjopankkisektorille G20:een kuuluvan FCB:n (Financial Stability Board:in) johdolla.
Viktor Tatarintsev

Viktor Ivanovitš Tatarintsev (ven. Виктор Иванович Татаринцев; s. 23. lokakuuta 1954) on venäläinen diplomaatti.
Tatarintsev syntyi Neuvostoliiton asevoimien upseerin perheeseen. Hän valmistui vuonna 1980 Neuvostoliiton ulkoministeriön alaisesta Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista. Samana vuonna hän aloitti työskentelemisen Neuvostoliiton suurlähetystössä Ruotsissa. Hän pysyi sen henkilökunnan jäsenenä vuoteen 1986. Huhtikuusta 2006 tammikuuhun 2010 Tatarintsev työskenteli Venäjän federaation suurlähettiläänä Islantiin. Tämän jälkeen hän johti helmikuusta 2010 toukokuuhun 2014 Venäjän ulkoministeriön toista Euroopan laitosta. 7. toukokuuta 2014 hänestä tuli Venäjän federaation suurlähettiläs Ruotsin kuningaskuntaan.
Tatarintsev sai vuonna 2010 Venäjän federaation ulkoministeriön kunniatyöntekijän arvonimen ja vuonna 2012 Venäjän kunniamerkin. 12. helmikuuta 2022 julkaistussa Aftonbladetin haastattelussa Tatarintsev totesi, ettei Venäjä välittäisi "paskan vertaa" länsimaiden asettamista lisäpakotteista sitä vastaan. Hänen mukaansa pakotteet olivat tehneet Venäjälle suorastaan hyvää, koska Venäjästä oli tullut "omavaraisempi". Italialaisten ja sveitsiläisten juustojen sijaan Venäjä oli hänen mukaansa oppinut tekemään yhtä hyviä juustoja italialaisten ja sveitsiläisten reseptien pohjalta. Tatarintsev myös syytti länsimaita ymmärtämättömyydestä Venäjän näkökulmaa kohtaan. Tatarintsev totesi lisäksi, ettei Venäjä hyväksyisi Ruotsin mahdollista Nato-jäsenyyttä, mikäli maa sitä hakisi. Hän nimesi Naton laajenemisen merkittävimmäksi Venäjää kohtaavaksi uhaksi. Sen sijaan hän olisi toivonut sotilaallista yhteistyötä Ruotsin ja Venäjän välillä. Hän väitti Venäjän poliittisen johdon syvimmän toiveen olevan Ukrainaa kohtaavan sodan välttäminen.
Tatarintsev puhuu englannin ja ruotsin kieliä. Hän on naimisissa, ja hänellä on poika.
El Misionario

| El Misionario Norlan ”El Misionario” |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2007
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: reggaeton, dancehall
 Levy-yhtiö: Lejal Genes
Norlanin muut julkaisut
|   | El Misionario 2007 | El Bombaso 2008 |
El Misionario on suomalaisen reggaeton-artisti Norlanin ensimmäinen studioalbumi. Albumin julkaisi Lejal Genes vuonna 2007.
Kappaleet

Intro – 1.13
Pa Que – 3.06
Perro Que Ladra – 3.23
Union Latinos – 3.53 (mukana Henry Mendez & OPB)
Ella no Estaba en Na – 3.25
Mi Party – 3.39 (mukana Ray Ray)
Extraño Mi Havana – 3.38
Señorita 2007 – 3.05
Money – 3.23
Tonight – 3.32
Teachers – 3.49 (mukana J.O.C.)
Madre Maria – 3.29
De la Rumba y el Son – 3.16 (mukana Julio Romero)
Mojito – 3.24
Earth Song

| ”Earth Song” Michael Jackson |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: HIStory: Past, Present and Future, Book I
 Julkaistu: 27. marraskuuta 1995
 Tuottaja(t): Michael Jackson, David Foster, Bill Bottrell
 Tyylilaji: blues, gospel, power ballad
 Levy-yhtiö: Epic Records
Michael Jacksonin muut singlet
| ”You Are Not Alone” 1995 | ”Earth Song” 1995 | ”This Time Around” 1995 |
Earth Song on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kolmas vuoden 1995 albumilta HIStory: Past, Present and Future, Book I julkaistu single. Se julkaistiin marraskuussa 1995.
Kappaleet

Visionary single
CD-puoli
”Earth Song” (radioversio) – 5:02
”Earth Song” (Hani’s Club Experience) – 7:55
DVD-puoli
”Earth Song” (musiikkivideo) – 7:29
Itävallan CD-single
Albumiversio
Hani’s Radio Experience
Hani’s Around the World Experience
”You Are Not Alone” (Knuckluv Dub -versio)
MJ Megaremix
Britannian CD-single, osa 1
Radioversio
Hani’s Club Experience
MJ DMC Megamix
Britannian CD-single, osa 2
Radioversio
Hani’s Radio Experience
”Wanna Be Startin’ Somethin’” (Brothers in Rhythm Mix)
”Wanna Be Startin’ Somethin’ (Tommy D’s Main Mix)
LP-versio
A. Hani’s Around the World Experience
B. ”Wanna Be Startin’ Somethin’” (Brothers in Rhythm Mix)
B. ”Wanna Be Startin’ Somethin’” (Tommy D’s Main Mix)
Erkki Fredrikson

Erkki Fredrikson (s. 3. huhtikuuta 1947 Jyväskylä) on Keski-Suomen museon entinen intendentti ja amanuenssi sekä tietokirjailija, joka tunnetaan keskisuomalaisen kulttuurihistorian, tapa- ja tyylihistorian, ruokakulttuurin ja taiteen syvällisenä tuntijana. Hän toimi Keski-Suomen museossa ensin amanuenssina vuodesta 1979 ja sitten intendenttinä vuodesta 1997, kunnes jäi eläkkeelle vapunpäivänä 2015. Monet Fredriksonin näyttelyt ovat saaneet kansainvälisesti huomiota. Hänen näyttelyjulkaisujaan on julkaistu 17 kielellä.
Kirjoja

Fredrikson, Erkki: Suomi 500 vuotta Euroopan kartalla.  Gummerus, 2005.  ISBN 9789512061877.
Earth Observing System

NASAn kaukokartoitussatelliitteja
Earth Observing System (EOS) on NASAn satelliittien avulla tehtävä kaukokartoitusohjelma.
Sen tarkoitus on jatkaa ajallisesti pitkiä mittaussarjoja ja saada niiden tulkinnalla parempi ymmärrys Maan toiminnasta nk. integroituna järjestelmänä. Projektiin kuuluu useita satelliitteja instrumentteineen, jotka tuottavat suuria määriä mittaustietoa Maan pinnasta, biosfääristä, ilmakehästä sekä meristä.
EOS-sarjaan kuuluvat tärkeimmät satelliitit ovat EOS-Terra (laukaistu 1999), EOS-Aqua (2002) ja EOS-Aura (2004).
Aiheesta muualla

NASA:n EOS-sivu
Viktor Teikari

Viktor Teikari (25. marraskuuta 1872 Vehkalahti – 25. marraskuuta 1943 Kotka) oli suomalainen työmies, joka sisällissodan aikana toimi punaisten Mäntyharjun rintaman ylipäällikkönä.
Kymin Ruonalassa asunut Teikari oli vuonna 1905 perustamassa Kotkan Työväen Osuuskauppaa, jonka hallitukseen hän kuului kolmeen eri otteeseen aina 1920-luvulle saakka. Vuodesta 1912 lähtien Teikari työskenteli Kotkan sokeritehtaalla. Hän oli myös Munsaaren työväenyhdistyksen johtokunnan jäsen.
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Teikari liittyi Kotkan työväen järjestyskaartiin. Sisällissodan käynnistyttyä hän osallistui helmikuun 1918 alussa Loviisan valtaukseen ja toimi ilmeisesti punakaartin palkanmaksajana Inkeroisissa ja Myllykoskella. Mäntyharjun rintamalla Teikari oli aluksi Munsaaren punakaartin komppanianpäällikkönä, kunnes hänet nimitettiin rintaman ylipäälliköksi 22. helmikuuta tehtävästä erotetun Heikki Krögerin tilalle. Teikarin apulaisena oli Oskar Sundman. 6. maaliskuuta ylipäälliköksi tuli Aleksei Osipov, jonka jälkeen Teikari toimi komppanianpäällikkönä Mouhussa. Punaisten vetäydyttyä Mäntyharjulta hänet vangittiin 7. toukokuuta Kotkassa ja toimitettiin Lahden vankileirille. Elokuussa 1918 Teikari sai elinkautisen kuritushuonerangaistuksen valtiopetoksesta, mutta hänet armahdettiin jo 1921.
Vincenzo Aita

Vincenzo Aita (s. 14. syyskuuta 1948) on italialainen PRC- eli Partito della Rifondazione Comunista -poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2006–2009 ja kuului GUE/NGL-ryhmään. Aita on syntynyt Campanian maakunnan Ebolissa.
Edustajainhuone (Alankomaat)

| Edustajainhuone Tweede Kamer der Staten-Generaal |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  Alankomaiden parlamentin alahuone
Historia
Perustettu:  1815
Johto
Puhemies:  Martin Bosma (PVV) 14. joulukuuta 2023 alkaen
Kokoonpano
Edustajia:  150
 
Puolueet:  Hallitus (79)      VVD (24)       D66 (9)       CDA (5)       CU (3) Oppositio (71)      PVV (37)       GL-PvdA (25)       NSC (20)       BBB (7)       SP (5)       DENK (3)       PvdD (3)       FVD (3)       SGP (3)       Volt (2)       JA21 (1)
Vaalit
Valintatapa:  Suhteellinen listavaali, D’Hondtin menetelmä
Viimeisimmät vaalit:  22. marraskuuta 2023
Kokouspaikka
 Edustajainhuoneen istuntosali
 Binnenhof, Haag, Alankomaat
Kotisivut
 https://www.tweedekamer.nl/
Edustajainhuone (holl. Tweede Kamer der Staten-Generaal) on Alankomaiden kaksikamarisen parlamentin, Staten-Generaalin, alahuone. Parlamentin molempien kamarien istuntosali sijaitsee Haagissa.
Historia

Kaksikamarinen parlamentti otettiin Alankomaissa käyttöön vuonna 1815, jolloin perustettiin 110-jäseninen edustajainhuone ja 40–60:stä jäsenestä koostuva senaatti. Provinssien valtuustot valitsivat jäsenet edustajainhuoneeseen, kun taas senaattorit nimitti kuningas.
Vuoden 1848 perustuslain myötä edustajainhuoneessa tuli olla yksi edustaja 45 000 asukasta kohti ja edustajien valinta siirtyi niille asukkaille, jotka olivat maksaneet tietyn määrän veroja. Senaattorien valinta puolestaan siirtyi provinssien valtuustoille. Vuonna 1887 edustajainhuoneen koko kasvoi 100-jäseniseksi.
Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön Alankomaissa vuonna 1917. Naisten ja miesten yleinen äänioikeus lisättiin perustuslakiin vuonna 1922. Toisen maailmansodan aikana 1940–1945 parlamentti ei kokoontunut. Sodan jälkeen perustettu väliaikainen parlamentti toimi 4. kesäkuuta 1946 asti.
Vuodesta 1956 lähtien edustajainhuoneessa on ollut 150 jäsentä.
Suhteellinen vaalitapa

Kaikki 150 edustajaa valitaan suhteellisella puoliavoimella listavaalilla yhdestä vaalipiiristä ilman äänikynnystä. (Siis 0,67 % äänistä riittää edustajapaikkaan.) Äänestäjien valinnat muuttavat listan ehdokkaiden järjestystä, jos ehdokas saa ainakin neljänneksen yhden paikan äänimäärästä. Yhden paikan äänimäärä tarkoittaa listan saamaa äänimäärää jaettuna listan saamien paikkojen määrällä.
Vaalikausi on 4 vuotta, kuten senaatissakin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edustajainhuone (Alankomaat) Wikimedia Commonsissa
Edustajainhuoneen sivusto (hollanniksi, englanniksi)
Vincentius Sensi Potokota

Vincentius Sensi Potokota (11. heinäkuuta 1951 – 19. marraskuuta 2023 Jakarta) oli indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 11. toukokuuta 1980 ja nimitettiin Maumeren hiippakunnan piispaksi 14. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. huhtikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Julius Riyadi Darmaatmadja, jota avustivat Girulfus Kherubim Pareira ja Hilarius Moa Nurak.
14. huhtikuuta 2007 Sensi Potokota sai nimityksen Enden arkkipiispaksi, joksi hänet asetettiin 7. kesäkuuta.
Varjosielu

Varjosielu on sielua muistuttava ja seuraileva hahmo samaan tapaan, kuin ruumista muistuttaa ja seurailee varjo. Varjosielu on uskomusolento, jollaisia tunnetaan monissa varsinkin shamanistisissa ja luonnonkansojen kulttuureissa, mutta muissakin. Varjosielun on joskus ajateltu nähdyn kaksoisolentona eri paikassa kuin henkilön itsensä. Uskomuksissa varjosielu saattaa päästä väliaikaisesti vapaaksi nukkuessa, kuollessa taas ehkä pysyvästi.[lähde? ]
Suomalaisten kielellisten sukulaisten, ja luultavasti myös muinaisiin suomalaisten käsityksiin on kuulunut moniosaisen sielukäsityksen osana varjosielu itse. Nykysuomen pronomini itse merkinnee alun perin varjosielua.
Käsitykset varjosieluista voivat perustua voimakkaasti animistiseen maailmankuvaan. Animististen käsitysten mukaan kaikkialla on henkiolentoja, joiden ansiosta maailma toimii, ja ehkä ihmisen sielukin toimii eri henkiolentojen ohjailemana. Toisaalta varjosielut ovat voineet olla tapa nähdä ihminen hyvänä olentona. Ihmisen pahoja töitä voi selittää siten, että ihmisen on ottanut haltuunsa varjosielu, tai jopa, että varjosielu on esiintynyt ihmisen hahmossa, kaksoisolentona.[lähde? ]
Demba Savage

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 17. kesäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka:  Banjul, Gambia
Pelipaikka: Keskikenttä/Hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Seura
Seura:  FC Honka
Junioriseurat
 ?-2003:  Warriors  Rico
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003-2005   2005–2008  2006  2008–2011  2012–2015 2016 2017- |  GPA    KPV   →  Lapuan Virkiä (laina)   Honka  BK Häcken  HJK  BB Erzurumspor | 0? (?)   32 (8)   1 (0)   81 (28)   107 (42) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22.7.2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10.04.2007.
Demba Savage (s. 17. kesäkuuta 1988 Banjul, Gambia) on gambialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa.
Ura

Savage aloitti uransa GPA:ssa Gambiassa, josta siirtyi KPV:n riveihin kesäksi 2006. KPV:ssä Savage pelasi suurimman osan otteluistaan kakkosjoukkueessa, jonka otteluissa Savage on ollut lähes pitelemätön. Savage on pelannut myös Ykköstä muutamia otteluita. Savage on erittäin taitava pelaaja ja pystyy ratkaisuihin molemmilla jaloilla.
Lokakuussa 2015 Savage allekirjoitti kolmevuotisen sopimuksen Ruotsalaisen BK Häckenin kanssa, mihin hän siirtyi sopimuksensa päätyttyä HJK:n kanssa. Savage pelasi Ruotsissa yhden kauden, jonka jälkeen hän palasi Suomeen tehtyään uuden sopimuksen HJK:n kanssa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Turkissa pelaavaan BB Erzurumsporiin, josta hän palasi Honkaan 2018.
Savage on pelannut maansa nuorten maajoukkueessa ja kuuluu nykyisin Gambian jalkapallomaajoukkueen avauskokoonpanoon.
Saavutuksia

Gambian liigan paras maalintekijä 2003–2004
Veikkausliigan tilastot

Liigadebyytti: 14. syyskuuta 2008 HJK – FC Honka (0–2)
Ensimmäinen liigamaali: 23. toukokuuta 2009 JJK – FC Honka (2-3)
| Kausi | Seura | Ottelut | Maalit | Aloituksessa | Vaihdosta  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | FC Honka | 4 | 0 | 1 | 3 |
| 2009 | FC Honka | 24 | 5 | 19 | 5 |
| 2010 | FC Honka | 18 | 2 | 15 | 3 |
| 2011 | FC Honka | 29 | 15 | 28 | 1 |
| 2012 | HJK | 30 | 12 | 27 | 3 |

| 2013 | HJK | 28 | 11 | 26 | 2 |

| 2014 | HJK | 24 | 11 | 19 | 5 |
| 2018 | FC Honka |  |  |  |  |
| Yhteensä |  | 157 | 56 | 135 | 22 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Demba Savage Wikimedia Commonsissa
The Point (Arkistoitu – Internet Archive)
Playerhistory.com
Honka – Veikkausliiga
3 Heikkilä |
5 Aalto |
6 Voutilainen |
7 Levänen |
8 Savage |
9 Dongou |
10 Kaufmann |
11 Smith |
13 Murray |
14 Saarikivi |
15 Ollikainen |
16 Rasimus |
17 Rui Modesto |
19 Alegria |
20 Rale |
21 Koski |
24 Banahene |
26 Hatakka |
28 Huuhtanen |
31 Arko-Mensah |
33 Tammilehto |
88 Koskinen |
Valmentaja Vasara
Virkasyytemenettely Donald Trumpia vastaan

Virkasyytemenettely Donald Trumpia vastaan voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista oikeusprosesseista Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpia vastaan:
ensimmäinen virkasyytemenettely Donald Trumpia vastaan (2019–2020)
toinen virkasyytemenettely Donald Trumpia vastaan (2021)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Virkasyytemenettely Donald Trumpia vastaan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Edvard Jonas Wilhelm af Brunér

Edvard Jonas Wilhelm af Brunér
Edvard Jonas Wilhelm af Brunér (30. lokakuuta 1816 Porvoo – 1. syyskuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen Helsingin yliopiston Rooman kirjallisuuden professori.
Henkilöhistoria

Af Brunérin vanhemmat olivat laamanni Jonas af Brunér ja Sara Kristina Franzén.  Af Brunér oli naimisissa vuodesta 1856 Augusta Helena Wilhelmina Nymanderin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1832 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1836, lisensiaatiksi 1846 ja tohtoriksi 1847. Af Brunér oli Helsingin yliopiston Rooman kirjallisuuden dosentti 1840–1848 ja Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssi 1840–1848. Hän toimi kreikan ja rooman kirjallisuuden apulaisena 1848–1850, kaunopuheisuuden ja runouden vt. professorina 1847–1850 ja professorina 1851–1853 sekä roomalaisen kirjallisuuden professorina 1853–1871. Af Brunér oli historiallis–filosofisen tiedekunnan promoottori 1860 ja osaston dekaani 1867–1868 sekä Uusmaalaisen osakunnan inspehtori 1868–1871. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1868. Af Brunér oli Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1861–1862. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864.
Teoksia

De gerundio adjectivo sermonis latini commentatio.   Helsingfors 1842
De penatibus Laviniensibus ac Jove indigete.     Helsingfors 1848
Latisk gramatik för skolor och gymnasier.  Helsingfors 1853
Latinsk elementargrammatik.   1855, 3. painos 1884
De ordine et temporibus carminum C. Valerii Catulli.  1861
Quæstionæs Terentianæ.   1868
Viktor Tihonov (nuorempi)

| Viktor Tihonov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1988 (ikä 36) Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Severstal Tšerepovets (RSL/KHL) Phoenix Coyotes (NHL) San Antonio Rampage (AHL)  Chicago Blackhawks (NHL) Arizona Coyotes (NHL) SKA Pietari (KHL) Ak Bars Kazan (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL)
NHL-varaus:  28. varaus, 2008 Phoenix Coyotes
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Minsk 2014 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
Viktor Vasiljevitš Tihonov (ven. Виктор Васильевич Тихонов, s. 12. toukokuuta 1988 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut venäläinen jääkiekkohyökkääjä.
Tihonov kasvoi Yhdysvalloissa. Hänen isänsä Vasili Tihonov oli San Jose Sharksin apulaisvalmentaja kausien 1993–1996 ajan. Perhe asui Los Gatosissa ja Viktor Tihonov pelasi nuorisokiekkoa Santa Clara Blackhawksissa. Seuraavaksi Tihonov asui Kansas Cityssä ja Kentuckyssä, joissa hänen isänsä valmensi farmijoukkueita. Tämän jälkeen tie vei Eurooppaan, ensin muutamaksi vuodeksi Suomeen ja Ruotsiin ja lopulta takaisin Venäjälle.
Tihonov pelasi ensimmäiset ottelunsa Venäjän pääsarjassa kaudella 2006–2007, jolloin pelasi neljä ottelua Severstal Tšerepovetsissa. Kaudella 2007–2008 Tihonov pelasi 43 ottelua Tšerepovetsissa. Tihonov  valittiin vuoden 2008 jääkiekon nuorten MM-kisojen parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen. Venäjä voitti kisoista pronssia. Phoenix Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella (sijalla 28) vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Phoenix teki Tihonovin kanssa tulokassopimuksen heinäkuussa 2008.
Tihonov pelasi kaudella 2008–2009 Phoenixissä 61 NHL-ottelua. Hän aloitti kauden 2009–2010 Phoenixin farmijoukkueessa, jossa pelasi 18 ottelua ennen kuin marraskuun 2009 lopulla Phoenix lainasi hänet loppukauden ajaksi KHL:ään. Pelattuaan kauden 2010–2011 AHL:ssä Tihonov palasi Venäjälle kaudeksi 2011–2012 SKA Pietarin joukkueeseen. Kaudesta 2012 Viktor on jatkanut SKA Pietarin joukkueessa.
Tihonov oli voittamassa maailmanmestaruutta Venäjän maajoukkueessa MM-kisoissa 2014. Hän voitti turnauksen maali- ja pistepörssin tehoilla 8+8=16, ja valittiin kisojen parhaaksi hyökkääjäksi.
Hänen isänsä oli SM-liigassakin valmentanut Vasili Tihonov ja isoisänsä kuuluisa Neuvostoliiton maajoukkuevalmentaja Viktor Tihonov.