stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hanna Tainio

| Hanna Tainio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. syyskuuta 1960 (ikä 64)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirurgian ja urologian erikoislääkäri
Arvonimi: dosentti (Tampereen yliopisto)
Poliitikko
Puolue:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Koulutus:  lääketieteen lisensiaatti (1984), kirurgia erikoislääkäri (1990), urologian erikoislääkäri (1992)
Hanna Maria Tainio (s. 20. syyskuuta 1960 Tampere) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän oli kansanedustaja kaudella 2011–2015. Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen hän on ollut vuodesta 1988 ja valtuuston puheenjohtaja vuosina 2005–2006.
Hanna Tainio kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta vuonna 1979 ja valmistui Tampereen yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1984 sekä väitteli tohtoriksi vuonna 1987. Vuonna 1990 hän sai pätevyyden kirurgian ja vuonna 1992 urologian erikoislääkäriksi. Tainio toimi virkaatekevänä kirurgian osastonlääkärinä Valkeakosken aluesairaalassa vuosina 1984–1985, terveyskeskuslääkärinä Urjalassa, Viialassa ja Kylmäkoskella vuonna 1985, kirurgian ja urologian apulais- ja erikoislääkärinä Tampereen yliopistollisessa sairaalassa vuosina 1985–2002, Pirkanmaan sairaanhoitopiirin asiantuntijalääkärinä vuosina 2002–2011 sekä PSHP:n asiantuntijaylilääkärinä vuodesta 2011.
Tainio oli sosiaalidemokraattien pormestariehdokas vuosina 2006 ja 2008. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hänet valittiin valtuustoon Tampereen toiseksi suurimmalla ja koko maan seitsemänneksi suurimmalla henkilökohtaisella äänimäärällä, yli 4 400 äänellä, voittaen istuvan pormestarin Timo P. Niemisen lähes 2 000 äänellä. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Tainio oli Tampereen eniten ääniä saanut ehdokas
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Tainio valittiin kansanedustajaksi Pirkanmaan vaalipiiristä 10 400 äänellä. Hän oli vaalipiirin eniten ääniä saanut ehdokas. Taino putosi eduskunnasta vuoden 2015 vaaleissa. Tämän jälkeen hänet valittiin Kuntaliiton varatoimitusjohtajaksi vastuualueinaan sosiaali- ja terveysasiat, opetus- ja kulttuuriasiat, lakiasiat, julkiset hankinnat ja kilpailupolitiikka sekä tietoyhteiskunta-asiat.
Tampereen kaupunginvaltuuston äänestäessä syyskuussa 2013 Rantatunnelin rakentamisesta Tainio ja kolme muuta SDP:n kaupunginvaltuutettua äänestivät tunnelin rakentamisen puolesta, vaikka SDP:n valtuustoryhmä oli tehnyt tunnelia vastustavan ryhmäpäätöksen. Äänestyksen jälkeen nelikko erotettiin SDP:n valtuustoryhmästä. Erotetut pääsivät palaamaan takaisin SDP:n valtuustoryhmään marraskuussa 2014.
Tainio oli Raha-automaattiyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2013 RAY:n lakkautukseen eli vuoden 2016 loppuun asti.
Koulutukseltaan Tainio on lääketieteen tohtori sekä kirurgian ja urologian erikoislääkäri, ja hänellä on urologian dosentuuri Tampereen yliopistossa. Hänen isänsä oli Hämeen läänin maaherra Risto Tainio.
Aiheesta muualla

.aspx Hanna Tainio Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Hampurin taidehalli

| Hampurin taidehalli Hamburger Kunsthalle  |
| --- | --- |

Tyyppi:  Taidemuseo, kokoelma 
Sijainti:  Hampuri, Saksa
Perustettu:  1869
Johtaja:  Hubertus Gaßner
Kotisivut:  hamburger-kunsthalle.de
Koordinaatit:  53°33′18″N, 10°00′11″E
 fiHampurin taidehalli 
   
Hampurin taidehalli (saks. Hamburger Kunsthalle) on taidemuseo, joka sijaitsee Hampurissa Saksassa. Museo on erikoistunut hampurilaiseen taiteeseen 1300-luvulla, hollantilaisiin ja 1500-1600-luvun flaamilaisiin taiteilijoihin, ranskalaiseen ja saksalaiseen 1800-luvun taiteeseen sekä nykytaiteeseen.
Museo koostuu kolmesta toisiinsa liittyvästä rakennuksesta, jotka ovat Hampurin keskustassa lähellä metron pääasemaa.
Historia

Ensimmäinen museorakennus rakennettiin vuosina 1863—1869. Toinen rakennus valmistui vuonna 1919. Uusin osa on ollut rakenteilla vuodesta 1976 vuoteen 1997.
Ensimmäinen johtaja Alfred Lichtwark nimitettiin tehtäväänsä vuonna 1889. Lichtwark toi museolle maailmanlaajuista mainetta löytämällä uudelleen merkittävät gotiikan ajan hampurilaiset maalarit Mestari Francken ja Mestari Bertramin sekä romantiikan ajan maalarit Rungen ja Friedrichin. Hän myös hankki museoon näiden taiteilijoiden teoksia. Hän laajensi myös monien uudempien taiteilijoiden, kuten ranskalaisten impressionistien teosten kokoelmaa museossa.
Lichtwarkin seuraaja Gustav Paul aloitti vuonna 1914. Hänen aikanaan museota laajennettiin uudella rakennuksella, mikä olikin tarpeen tilanpuutteen vuoksi. Muuton yhteydessä hän järjesti kokoelmat uudelleen. Uudempi ekspressionistinen taide ja modernismi ei ollut Paulin alaa, mutta siitä huolimatta hän hankki museolle Édouard Manet'n maalauksen Nana, joka on nykyisin yksi museon kokoelmien merkittävimmistä teoksista.
Kokoelmat

Museossa on merkittävä kokoelma 1800-luvun maalauksia eri taiteilijoilta, kuten Max Liebermannilta, Philipp Otto Rungelta, Caspar David Friedrichiltä ja Adolph von Menzeliltä. Gallerie der Gegenwart omistautuu moderneille taiteilijoille, kuten Pablo Picassolle, Paul Kleelle ja Max Beckmannille, sekä vuoden 1945 jälkeiselle taiteelle.
Mestari Bertram: Grabow-alttari 1383.
Versio Edvard Munchin Madonnasta. Öljymaalaus 90 cm × 71 cm.
Edvard Munch: Tyttöjä sillalla, 1901
Caspar David Friedrich: Jäämeri 1824, öljymaalaus 96,7 x 126,9 cm.
Caspar David Friedrich: Vaeltaja sumumeren yllä 1818, öljy 98,4 x 74,8 cm.
Rosa Bonheur: Changement de pâturages, Laitumen vaihto, 1863. Öljy 64 x 100 cm.
Édouard Manet: Nana 1877
Max Liebermann: Terrasse des Restaurants Jacob in Nienstedten an der Elbe, 1902
Paul Gauguin: 
Jeunes baigneurs bretons 1888.
Franz Marc: Elefantti 1907, liitupiirustus.
Ernst Ludwig Kirchner: Selbstbildnis mit Modell, öljymaalaus 1910
Franz Marc: Affenfries öljymaalaus 1911
Ernst Ludwig Kirchner: Das Wohnzimmer, 1921
Paul Klee: Kultakala, öljy ja akvarelli paperille 1925
Paul Klee: Revolution des Viadukts, 1937
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hampurin taidehallin kotisivut
Galerie der Gegenwart
Heinkel Kabine

Heinkel Kabine
Heinkel Kabine on Ernst Heinkel-Fahrzeugbaun valmistama saksalainen Iso Isettaa muistuttava miniauto.
Lentokoneiden suunnittelija Ernst Heinkel oli nähnyt Iso Isettan ja päättänyt tehdä siitä paremman version käyttämällä lentokoneiden valmistukseen tarvittavia materiaaleja, jolloin massa saatiin huomattavasti pienemmäksi ja auto nopeammaksi pienemmällä moottorilla, joka kuluttaa vähemmän polttoainetta.
Kabineita oli kaksi eri mallia, Kabine 153 ja Kabine 154, tyypin viimeinen kirjain tarkoittaa renkaiden lukumäärää. Voimanlähteenä molemmissa toimi 203 cc moottori, joka tosin vakuutusmaksuista johtuen vuonna 1957 kutistettiin 198 cc:hen. Heinkel Kabineita valmistettiin myös Argentiinassa 2 000 kappaleen erä lisenssillä. Myös Irlannissa oli tarkoitus tehdä Kabineita, mutta irlantilainen tehdas ei täyttänyt laatuvaatimuksia: tehdas oli hiekkalattiainen ja akselit säilytettiin ulkona, lisenssi vedettiin takaisin.
Moottori: Heinkel 4-tahti
Iskutilavuus: 203 cc / 198 cc
Sylinterien lukumäärä: 1 kpl
Huipputeho: 10 hp
Omapaino: 243 kg
Henrik Carl Axel Standertskjöld

Henrik Carl Axel Standertskjöld (2. kesäkuuta 1876 Hämeenlinna – 5. heinäkuuta 1951 Janakkala) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Standertskjöldin vanhemmat olivat insinööri Henrik Carl Gustaf August Standertskjöld ja Lovisa Charlotta Granlund ja puoliso 1905–1924 Märtha Helena von Knorring. Standertskjöld tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti ylemmän hallintotutkinnon 1899 ja harjoitti kieliopintoja Ranskassa ja Englannissa. Hän oli Vanantaan kartanon omistaja isänsä jälkeen vuodesta 1919 ja omisti tilan myös Sipoossa. Pankkiiriliike Söderhjelm & Thesleffin osakas Helsingissä hän oli 1914–1934, ottaen osaa liikkeen hoitoon vuodesta 1924.
Standertskjöld oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1904–1905.
Harakkalintu

Harakka (Pica pica).
Harakat ovat varisten heimoon kuuluvia keskenään samankaltaisia varpuslintuja. Euroopassa harakka-nimitystä käytetään yleensä puhuttaessa Pica pica -lajista.
Harakkalajeja

Harakat, Pica -suku
Amerikanharakka (Pica hudsonia)
Harakka (Pica pica)
Kalifornianharakka (Pica nuttalli)
Loistoharakat, Urocissa -suku
Taiwaninloistoharakka (Urocissa caerulea)
Loistoharakka (Urocissa erythrorhyncha)
Himalajanloistoharakka (Urocissa flavirostris)
Ruskoloistoharakka (Urocissa whiteheadi)
Srilankanloistoharakka (Urocissa ornata)
Viherharakat, Cissa -suku
Viherharakka (Cissa chinensis)
Malakiittiharakka (Cissa hypoleuca)
Sundanviherharakka (Cissa thalassina)
Siniharakat, Cyanopica -suku
Siniharakka (Cyanopica cyanus)
Henrik Borgström (täsmennyssivu)

Henrik Borgström voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Henrik Borgström (1799–1883), suomalainen liikemies ja kauppaneuvos
Henrik Borgström nuorempi (1830–1865), suomalainen taloustieteilijä ja pankinjohtaja
Henrik Borgström (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Henrik Borgström”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henrik Bull

Henrik Bull
Henrik Bull (28. maaliskuuta Christiania, Norja 1864 – 2. heinäkuuta 1953 Oslo, Norja) oli norjalainen arkkitehti. Hänen päätyönsä on Norjan kansallisteatteri Oslossa. Bull toimi myös taideteollisuudessa. Bullin isä Georg Andreas Bull oli myös arkkitehti.
Norjan kansallisteatteria (1899) pidetään Bullin päätyönä.
Harakkamesikko

| Harakkamesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Certhionyx
Laji::  variegatus
Kaksiosainen nimi
 Certhionyx variegatus  Lesson, 1830 
Katso myös
   Harakkamesikko Wikispeciesissä   Harakkamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harakkamesikko (Certhionyx variegatus) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harakkamesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Heat – ajojahti

| Heat – ajojahti> Heat |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Mann
Käsikirjoittaja:  Michael Mann
Tuottaja:   Michael Mann  Art Linson 
Säveltäjä:  Elliot Goldenthal
Kuvaaja:  Dante Spinotti
Leikkaaja:  Pasquale Buba William Goldenberg Dov Hoenig Tom Rolf
Pääosat:   Al Pacino  Robert De Niro  Tom Sizemore  Diane Venora  Amy Brenneman  Ashley Judd  Mykelti Williamson  Wes Studi  Ted Levine  Jon Voight  Val Kilmer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   1995-12-1515. joulukuuta 1995  
Kesto:  165 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 miljoonaa dollaria
Tuotto:  187,4 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heat – ajojahti on Michael Mannin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1995. Elokuvan pääosissa ovat Al Pacino, Robert De Niro, Tom Sizemore, Diane Venora, Amy Brenneman, Ashley Judd, Mykelti Williamson, Wes Studi, Ted Levine, Jon Voight ja Val Kilmer.
Heat on uusintaversio vuoden 1989 televisioelokuvasta L.A. Takedown, jonka oli myös käsikirjoittanut sekä ohjannut Mann. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 185 miljoonaa dollaria.
Elokuva oli De Nirolle ja Pacinolle toinen missä kummatkin ovat mukana, mutta ensimmäinen jossa 1970- ja 1980-lukujen kilpailevat tähdet esiintyvät samoissa kohtauksissa. 21 vuotta aikaisemmin he esiintyivät yhdessä elokuvan Kummisetä, osa II päärooleissa, mutta siinä heillä ei ole yhteistä kohtausta.
Juoni

Elokuva kertoo poliisista nimeltä Vincent Hanna, joka on omistautunut työhönsä ja sen johdosta kotona on ongelmia. Hän saa tutkittavakseen jutun, jossa rahankuljetusauto ryöstetään ja kuljettajat ammutaan. Hanna saa selville että ryöstön takana on Neil McCauley, apunaan kumppaninsa. Täysin työlleen omistautunut Hanna ei kauan katsele McCauleyn touhuja ja alkaa tutkia pala palalta lukuisia rikoksia lopulta päästen hänen jäljilleen, josta alkaa armoton kissa ja hiiri -leikki.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Al Pacino  | … |  Vincent Hanna   |
|  Robert De Niro  | … |  Neil McCauley   |
|  Val Kilmer  | … |  Chris Shiherlis   |
|  Tom Sizemore  | … |  Michael Cheritto   |
|  Jon Voight  | … |  Nate   |
|  Diane Venora  | … |  Justine Hanna   |
|  Ashley Judd  | … |  Charlene Shiherlis   |
|  Amy Brenneman  | … |  Eady   |
|  Mykelti Williamson  | … |  Drucker   |
|  Wes Studi  | … |  Casals   |
|  Ted Levine  | … |  Bosko   |
|  Dennis Haysbert  | … |  Donald Breedan   |
|  William Fichtner  | … |  Roger Van Zant   |
|  Natalie Portman  | … |  Lauren Gustafson   |
|  Hank Azaria  | … |  Alan Marciano   |
|  Henry Rollins  | … |  Hugh Benny   |
Vastaanotto

Iltalehden Tuomas Riskala nosti (2011) Ajojahdin viiden suurimman rikoselokuvan joukkoon ja arvioi sen myös Michael Mannin onnistuneimmaksi ohjaukseksi.
Heikinharju

| Heikinharju |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Heikinharju korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Korvensuoran suuralue
Kaupunginosa nro:  85
Väkiluku:  238  31.12.2023
Työpaikkoja:  114 kpl   (31.12.2011)
Osa-alueet:  Heikinharju
Heikinharjun vastaanottokeskus.
Heikinharju on Oulun 85. kaupunginosa, joka sijaitsee metsäisessä harjumaisemassa Kuusamontien varrella kaupungin koillisosassa Kiimingin entisen kunnanrajan tuntumassa. Se sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä keskustasta. Kaupunginosa rajoittuu koillisessa Kiimingin kunnanrajaan, kaakossa Korvenkylään, etelässä Talvikankaan Hönttämäkeen, lounaassa Ruskonselkään sekä luoteessa Liikasen kaupunginosaan. Heikinharjun asukasluku on 225. [lähde? ]
Aiemmin Heikinharjussa sijaitsi Heikinharjun sairaala, joka toimi B-piiri­mieli­sairaalana. Tiloissa toimii turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus Heikinharjun vastaanottokeskus ja jatkossa myös järjestelykeskus.
Kaupunginosan asutusalueet ovat pääasiassa väljästi rakennettuja omakotitaloalueita. Heikinharjussa sijaitsee myös asemakaavalla suojeltu Huutilampi luontopolkuineen. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heikinharju Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Han Suyin

Han Suyin (kiin.: 韩素音; pinyin: Hán Sùyīn, 12. syyskuuta 1917 Xinyang, Henan, Kiina – 2. marraskuuta 2012 Lausanne, Sveitsi) oli kiinalaissyntyinen lääkäri ja kirjailija, joka kirjoitti itäistä Aasiaa käsitteleviä teoksia niin historiasta kuin omasta ajastaankin. Monissa niistä on omaelämäkerrallisia aineksia. Han Suyin oli hänen kirjailijanimensä; hänen alkuperäinen nimensä oli Rosalie Matilda Kuanghu Chou (kiin.: 周光湖; pinyin: Zhōu Guānghú), mutta myöhemmin hän vaihtoi toisen nimensä Elizabethiksi.
Elämäkerta

Han Suyinin isä oli kiinalainen ja äiti belgialainen. He olivat kohdanneet Brysselissä, missä isä opiskeli insinööriksi, mutta muuttaneet sitten Kiinaan. Han Suyin syntyi Xinyangin kaupungissa syyskuussa 1917. Vuonna 1938 Han Suyin avioitui kiinalaisen upseerin Pao H. Tangin (Tang Paohuang) kanssa, josta tuli myöhemmin kenraali. He adoptoivat tytön, joka sai nimen Yungmei.
Han Suyin työskenteli vuodesta 1931 konekirjoittajana Pekingin sairaalassa. Vuonna 1933 hän pääsi Yenchingin yliopistoon. Vuonna 1935 hän matkusti Brysseliin opiskelemaan luonnontieteitä. Vuonna 1938 Han Suyin palasi Kiinaan, jossa hän työskenteli amerikkalaisessa kristittyjen lähestyssairaalassa Chengduissa Sichuanissa. Vuonna 1944 hän meni Lontooseen opiskelemaan lääketiedettä Royal Free Hospitaliin ja valmistui MBBS:ksi (Bachelor of Medicine & Surgery) 1948. 1949 hän muutti Hongkongiin työskentelemään lääkärinä Queen Mary Hospitalissa. Hänen miehensä oli sillä aikaa kuollut Kiinan sisällissodassa 1947.
Han Suyin avioitui 1952 brittiläisen poliisin Leon Comberin kanssa ja muutti tämän kanssa Johoreen Malaijaan (nykyisin Malesia), jossa hän työskenteli Johore Bahru General Hospitalissa ja perusti oman klinikan Johore Bharuun ja Upper Pickering Streetille Singaporeen. Vuonna 1955 Han Suyin oli mukana perustamassa Singaporeen Nanyangin yliopistoa. Hän tarjoutui toimimaan yliopistossa lääkärinä kieltäydyttyään tarjouksesta ryhtyä opettamaan kirjallisuutta. Kiinalainen kirjailija, yliopiston ensimmäinen rehtori Lin Yutang, oli palkannut hänet kirjallisuuden opettajaksi, mutta Han Suyin torjui tarjouksen viitaten "haluunsa tehdä uutta aasialaista kirjallisuutta, ei opettaa Dickensiä". Vuonna 1955 myös hänen tunnetuin teoksensa Päivien kimallus (A Many-Splendoured Thing) sovitettiin elokuvaksi Päivien kimallus (Love is A Many-Splendoured Thing). Elokuvan samanniminen tunnussävelmä (suomennoksena ”Niin paljon kuuluu rakkauteen”) on levytetty lukemattomia kertoja.
Comberin ja Han Suyinin avioliitto päättyi eroon vain muutaman vuoden jälkeen, ja 1950-luvun lopulla Han Suyin meni uudestaan naimisiin, tällä kertaa intialaisen sotilasinsinööri Vincent Ratnaswamyn kanssa. He asuivat jonkin aikaa Intian Bangaloressa ja myöhemmin Hongkongissa ja Sveitsissä. Vuodesta 1956 Han Suyin on käynyt Kiinassa lähes vuosittain.
Teosten aihepiiri

Nykyajan idän ja lännen kulttuuriset ja poliittiset ristiriidat ovat keskeisiä Han Suyinin teoksissa. Hän käsittelee kamppailua Kaakkois-Aasian vapautumista ja nyky-Kiinan sisä- ja ulkopolitiikkaa keisariajan päättymisen jälkeen. Monissa hänen teoksissa on taustalla siirtomaa-aika Itä-Aasiassa 1800- ja 1900-luvulla.
Hänen romaaninsa Päivien kimallus on tarina asumuserossa olevasta amerikkalaisesta toimittajasta, joka rakastuu euraasialaiseen lääkäriin.
Teosten aihepiiri > Romaanit

Destination Chongqing (1942)
A Many-Splendoured Thing (1952)
And the Rain My Drink (1956)
The Mountain Is Young (1958)
Winter Love (1962)
Cast But One Shadow (1962)
Four Faces (1963)
L'abbé Pierre (1965, ranskaksi)
L'abbé Prévost (1975, ranskaksi)
Till Morning Comes (1982)
The Enchantress (1985)
Teosten aihepiiri > Omaelämäkerrallsiet teokset

The Crippled Tree (1965)
A Mortal Flower (1966)
Birdless Summer (1968)
My House Has Two Doors (1980)
Phoenix Harvest (1982).  (Tämä on teoksen My House Has Two Doors kovakantisen julkaisun toinen osa, joka on julkaistu erikseen pehmeäkantisena)
Wind In My Sleeve (1992)
A Share of Loving (1988)
Fleur de soleil, histoire de ma vie (1988, ranskaksi)
Teosten aihepiiri > Historialliset tutkimukset

China in the Year 2001 (1967)
Asia Today: Two Outlooks (1969)
The Morning Deluge: Mao Tsetong and the Chinese Revolution 1893-1954 (1972)
Lhasa, the Open City (1976)
Wind in the Tower: Mao Tsetong and the Chinese Revolution, 1949-1965 (1976)
China 1890-1938: From the Warlords to World War (1989; historiallinen kuvareostaasi)
Eldest Son: Zhou Enlai and the Making of Modern China (1994)
Suomennetut teokset

Kiina vuonna 2001; suom. A. T. Hirvonen. Otava, 1973. (Alkuteos: China in the Year 2001)
Kohti sarastusta; suom. Aarne T. K. Lahtinen. Otava, 1983. (Alkuteos: Till Morning Comes)
Lumoojatar; suom. Anja Haglund. Otava, 1986. (Alkuteos: The Enchantress)
Neljät kasvot: romaani; suom. Marjatta Salonen. Otava, 1965. (Alkuteos: The Four Faces)
On sade juomaani: romaani; suom. Kyllikki Hämäläinen. Otava, 1956. (Alkuteos: And the Rain My Drink)
Päivien kimallus; suom. Marja Niiniluoto, Otava, 1954. (Alkuteos: A Many-Splendoured Thing)
Vuoret ovat nuoria; suom. Osmo Mäkeläinen, Otava, 1958. (Alkuteos: The Mountain is Young)
Aiheesta muualla

Women writers of Colour: Han Suyin
Han Suyin Research, by Ding Jiandong
Han Suyin, Elizabeth Comber, Gregory Melle's Personal Opinion and Author Bio
Bibliography
Heinkel He 280

| Heinkel He 280 |
| --- | --- |

Alkuperämaa:  Saksa
Valmistaja:  Heinkel
Heinkel He 280
Heinkel He 280 oli maailman ensimmäinen suihkumoottoreilla lentänyt hävittäjälentokone. Sitä ei kuitenkaan otettu taistelukäyttöön. Poliittisista ja teknisistä syistä Heinkel He 280 -hanke väistyi Messerschmitt Me 262 -hankkeen tieltä.
Heinkel He 280:n ensimmäinen liitolento toteutui 22. syyskuuta 1940. Varsinainen ensilento eli ensimmäinen omin moottorein suoritettu koelento toteutui 2. huhtikuuta 1941.
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.040000010,40 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&012.020000012,20 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.0600003,06 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&021.050000021,5 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&03215.&&&&003 215 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&04820.&&&&004 820 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Heinkel HeS 8 -suihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&&05.08000005,8 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0820.&&&&00820 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0370.&&&&00370 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&010000.&&&&0010 000 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&01145.&&&&001 145 m/min
Aseistus
3 × 20 mm MG 151/20 -konetykkiä
Heisuke Hironaka

| Heisuke Hironaka> 広中 平祐 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1931 (ikä 93) Yamaguchi-ken, Japani
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kioton yliopisto (FK) Harvardin yliopisto (PhD)
Väitöstyön ohjaaja:  Oscar Zariski
Oppilaat:  June Huh
Tutkimusalue:  Algebrallinen geometria ja matematiikka
Palkinnot:  Fieldsin mitali (1970)
Heisuke Hironaka (jap. 広中 平祐; s. 9. huhtikuuta 1931) on japanilainen matemaatikko. Hän valmistui Kioton yliopistosta ja Harvardista. Hänen alaansa on algebrallinen geometria.
Hironaka työskenteli professorina Harvardissa 1968–1992. Hän on Ranskan tiedeakatemian jäsen ja sai vuonna 1970 Fieldsin mitalin.