stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anders Herman Chydenius

Chydenius vuonna 1878. Kuva: Daniel Nyblin.
Anders Herman Chydenius  (1. heinäkuuta 1833 Helsinki – 3. kesäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.
Anders Herman Chydeniuksen vanhemmat olivat Yleisen revisionilaitoksen ylikomissaari Anders Johan Chydenius (1795–1865) ja Margareta Sofia Enbom. Professori Johan Jakob Chydenius ja kirjapainon johtaja Emilia Chydenius olivat hänen sisaruksiaan. Anders Herman Chydenius oli naimisissa vuodesta 1861 Karoline Frederikke Hagemannin (k. 1908) kanssa. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1848. Chydenius opiskeli Helsingin yliopistossa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1857. Hänet erotettiin yliopistosta puoleksitoista vuodeksi hänen osallistuttuaan niin sanotuille Töölön päivällisille vuonna 1855.
Chydenius työskenteli vuodesta 1860 toimittajana Ruotsissa Göteborgs-Posten-lehdessä ja Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning -lehdessä ja tutustui siellä ja Tanskassa liberaalisiin aatteisiin. Hän palasi vuonna 1862 Suomeen Helsingfors Dagbladiin ja oli sen päätoimittaja 1883–1887. Chydenius toimi viimeksi Helsingin polyteknillisen opiston ylimääräisenä kansantalouden opettajana 1889–1891. Hän halvaantui vuonna 1891.
Chydenius oli porvarissäädyssä Kajaanin edustaja valtiopäivillä 1877–1878, Tornion 1882, Uudenkaupungin 1885 ja uudelleen Tornion 1888, kuuluen niin sanottuun liberaaliseen puolueeseen. Hän yritti välillä jopa yksin saada läpi puoluetta perustettaessa lausuttuja vapaamielisiä periaatteita. Vuoden 1885 valtiopäivillä Chydenius teki rohkean anomusehdotuksen, jonka mukaan säätyvaltiopäivät olisi muutettu kaksikamariseksi parlamentiksi korvaamalla aatelittomat säädyt yhteissäädyllä, jonka vaaleissa olisi ollut käytössä yleinen äänioikeus. Aloitetta ei otettu käsittelyyn.
Aiheesta muualla

Chydenius 4: Anders Herman, Nordisk Familjebok, Runeberg.org
Apuristeilijä

Apuristeilijä oli molempien maailmansotien aikainen sotalaivatyyppi.
Apuristeilijöiksi muutettiin yleensä noin 12 - 15 000 tonnin valtamerikauppalaivoja, ns. linjalaivoja. Niihin asennettiin 2 - 3 kappaletta 150 mm tykkejä, useita kevyempiä aseita, muutamia torpedoheittimiä sekä 1 - 2 vesitasolentokonetta; joissakin aluksissa oli lisäksi katapultti.
Alusten ulkonäköä muutettiin jo telakalla jonkin verran, lisäksi varusteisiin kuului mm. purjekankaasta kehikolle tehtyjä kansihyttien, ilmanvaihtotorvien ja jopa savupiippujen kopioita, joilla aluksen ulkoasua voitiin muuttaa.
HMS Tamarisk, brittien apuristeilijä (Q-ship) ensimmäisessä maailmansodassa
Toisessa maailmansodassa apuristeilijöitä käyttivät kaikki sotaakäyneet valtamerivallat, mutta kuuluisimmaksi tulivat saksalaiset apuristeilijät (Hilfskreuzer, HSK), jotka kaappasivat ja upottivat suuren määrän liittoutuneiden tonnistoa, ja sitoivat suuren määrän laivastovoimia takaa-ajoon. Britit käyttivät ensimmäisessä maailmansodassa apuristeilijöitä (Q-ships) sukellusveneiden metsästykseen.
Alukset esiintyivät puolueettomina kauppalaivoina ja muuttivat ulkoasuaan mahdollisuuksien mukaan. Ennen Japanin liittymistä sotaan käytettiin mielellään Japanin lippua ja sikäläisen kauppalaivan asua. Kuitenkin kaikilla aluksilla oli jokaiselle miehelle oman laivaston asetakit ja virkalakit sekä oma sotalippu: pysyväismääräyksen mukaan ne tuli ottaa käyttöön, jos jouduttiin taisteluun ylivertaisen vihollisen kanssa; samoin silloin, kun avattiin tuli vihollisen kauppalaivaa vastaan, lippu oli vaihdettava. Tämä määräys oli annettu siksi, että vieraan valtion lipun alla tehty hyökkäys tai puolustustaistelu olisi voitu tulkita merirosvoudeksi eikä lailliseksi sotatoimeksi.
Apuristeilijöitä käytettiin itsenäiseen sotaan kauppamerenkulkua vastaan sekä sukellusveneiden, taistelulaivojen ja risteilijöiden huoltoaluksina, kunnes suurten sotalaivojen syöksyt valtamerille lopetettiin taistelulaiva Bismarckin upottamisen jälkeen keväällä 1941. Kauppasotakin alkoi käydä vaikeaksi, koska liittoutuneiden erityisvarustetut hävittäjät, risteilijät ja kaukotoimintalentoveneet metsästivät näitä kaappareita kaikkialla.
Viimeiset apuristeilijät hakeutuivat turvaan Japaniin ja aivan viimeinen, Togo, ei edes päässyt ulos Pohjanmereltä; se palasi kotiin ja siitä tehtiin yöhävittäjien johtoalus.
Anouk Hoogendijk

Anouk Hoogendijk
Anouk Hoogendijk (s. 6. toukokuuta 1985 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Arsenalia ja Alankomaiden maajoukkuetta.
Hoogendijk on edustanut Utrechtia alkaen vuodesta 2007, jolloin seuran naisjoukkue ja naisten Eredivisie perustettiin. Sitä ennen hän edusti Saestumia, jonka kanssa hän voitti kahdesti Alankomaiden-mestaruuden ja ylsi kauden 2006–2007 UEFA Cupin puolivälieriin.
Alankomaiden maajoukkueissa Hoogendijk on pelannut 14-vuotiaasta lähtien. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2003, mikä oli ensimmäinen kerta kun alankomaalainen naisjoukkue osallistui arvokilpailuihin. Naisten maajoukkueessa Hoogendijk debytoi 6. elokuuta 2004 ottelussa Japania vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2009 EM-kilpailuissa, joissa se ylsi välieriin. Hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa ja teki ratkaisevan maalin rangaistuspotkukilpailussa Ranskaa vastaan turnauksen puolivälierissä.
Aiheesta muualla

Anouk Hoogendijkin esittely FC Utrechtin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Anouk Hoogendijkin esittely Alankomaiden maajoukkueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Geurts |
2 Bito |
3 Koster |
4 Van Dongen |
5 Van den Heiligenberg |
6 Hoogendijk |
7 Van de Ven |
8 Spitse |
9 Melis |
10 Van de Donk |
11 Martens |
12 Heuver |
13 Smit |
14 Slegers |
15 Stentler |
16 Van Veenendaal |
17 Worm |
18 Dekker |
19 Versteegt |
20 Van Lunteren |
21 De Ridder |
22 Roelvink |
23 Christ |
Valmentaja Reijners
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Geurts |
2 Van Lunteren |
3 Van der Gragt |
4 Van den Berg |
5 Hogewoning |
6 Dekker |
7 Melis |
8 Spitse |
9 Miedema |
10 Van de Donk |
11 Martens |
12 Bito |
13 Janssen |
14 Hoogendijk |
15 Van Dongen |
16 Van Veenendaal |
17 Middag |
18 Van Erp |
19 Van de Ven |
20 Roord |
21 Lewerissa |
22 Van de Sanden |
23 Christ |
Valmentaja Reijners
Arkkitehtuuri (täsmennyssivu)

Arkkitehtuuri voi tarkoittaa:
arkkitehtuuri, rakennetun ympäristön suunnittelu
maisema-arkkitehtuuri, julkisen tilan ja ympäristön suunnittelu
informaatioarkkitehtuuri, informaatiorakenteiden suunnittelu
järjestelmäarkkitehtuuri, järjestelmän osien suunnittelu
tietojärjestelmäarkkitehtuuri, tietojärjestelmien suunnittelu
tietokonearkkitehtuuri, tietokoneen rakenteen suunnittelu
yritysarkkitehtuuri, yrityksen toiminnan suunnittelu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arkkitehtuuri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arc de Triomphe du Carrousel

Arc de Triomphe du Carrousel
Arc de Triomphe du Carrousel on riemukaari Place du Carrousel -aukiolla Pariisin kaupungissa Ranskassa. Riemukaarta alettiin rakentaa vuonna 1806 ja se valmistui vuonna 1808.[lähde? ] Portti rakennettiin Napoleonille hänen saavutettuaan monia voittoja sodassa. Portti on 19 metriä korkea ja 23 metriä leveä.[lähde? ] Riemukaaren arkkitehteina toimi Charles Percier ja Pierre François Léonard Fontaine.
Tämä riemukaari sijaitsee samalla kaupunkiakselilla kuin Charles-de-Gaulle-Étoile-aukion Riemukaari sekä 1989 valmistunut Grande Arche.
Altered States of America

| Altered States of America Agoraphobic Nosebleed |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2003
 Formaatti: CD, 10", 12" (2016)
 Tuottaja(t): Scott Hull
 Tyylilaji: grindcore, cybergrind, noise, noisegrind, kokeellinen musiikki
 Kesto: 21.42
 Levy-yhtiö: Relapse
Agoraphobic Nosebleedin muut studioalbumit
| Frozen Corpse Stuffed with Dope 2002 | Altered States of America 2003 | Bestial Machinery (Discography Volume 1) 2005 |
Altered States of America grindcore-yhtyeen Agoraphobic Nosebleedin sata musiikkikappaletta sisältävä studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2003. Albumin kappaleet käsittelevät useita aiheita, joista valtaosa viittaa väkivaltaan ja huumeiden käyttöön. Albumilla on myös useita noise-musiikkiin pohjautuvia kokeellisia kappaleita.
Vuonna 2008 albumista julkaistiin kahden levyn painos. Jälkimmäinen levy kantaa nimeä "ANbRx II: Delta 9", joka koostuu industrial/hardcore punk -yhtye Delta 9:n kappaleiden remix-versioista. Vuonna 2016 albumi julkaistiin 12" vinyylillä.
ANbRX II: DELTA 9

Pounding Grandma's Sniz Rectal Anarchy – 0.05
ANb Suppository Rectal Anarchy – 0.11
DJ Rectal Anarchy – 1.41
Gratification Of The Asshole Rectal Anarchy – 0.11
Total Fucking Rectal Anarchy – 0.58
Delta 9 Rectal Anarchy – 1.11
In Rehab For Addiction to Rectal Anarchy – 0.19
Tossin' Dick Johnson's Salad Rectal Anarchy – 0.32
Anarchy In the A.S.O.A Rectal Anarchy – 1.02
Lenny Dee Butter Burger Rectal Anarchy – 1.10
Mouth Full After Mouth Full of Rectal Anarchy – 0.07
Twelve Days Of Rectal Anarchy – 0.23
From Enslavement to Rectal Anarchy – 0.48
ANb=Death Rectal Anarchy – 0.17
Invitation To Rectal Anarchy – 0.24
Your Bitch Is A Bitch Nigga Rectal Anarchy – 0.34
Liquid Acid Enema Rectal Anarchy – 1.19
Another Tortured Witness Of Rectal Anarchy – 1.34
Bad Earache Record Deal Rectal Anarchy – 1.12
Scream Bloody Gore Beyond Necropsy Rectal Anarchy – 0.17
Seventies Mondo Cinema Rectal Anarchy – 0.49
The Future Is Rectal Anarchy – 1.43
On the White House Lawn Rectal Anarchy – 1.15
Slamming Your Cock In A Casket Rectal Anarchy – 0.24
Population Control Is Rectal Anarchy – 0.49
Jumpin' Yourself In The Shower Rectal Anarchy – 0.57
Nutz In The Ass, Dick In The Pussy Rectal Anarchy – 0.48
Shut Down For Unlawful Sodomy Rectal Anarchy – 0.08
Kokoonpano

Richard Johnson – laulu
Carl Schultz – laulu
J. Randall – laulu, musiikkisamplet, elettronica
Scott Hull – kitara, rumpukone
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Altered States of America discogs.com -sivustolla
Albumi Altered States of America Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ameur Hizem

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. syyskuuta 1937
Syntymäpaikka: Monastir, Tunisia
Kuolinaika: 4. syyskuuta 2023 (85 vuotta)
Valmennusura
1967–1968: US Monastir
1970–1974: Tunisian maajoukkue
1974–1975: Club Africain
1976–1978: US Monastir
1978–1980: Stade Tunisien
1978–1979: Tunisian maajoukkue
1980–1981: Tunisian maajoukkue
1984: US Monastir
1993: US Monastir

Ameur Hizem (arab. عامر حيزم‎, 22. syyskuuta 1937 Monastir, Tunisia – 4. syyskuuta 2023) oli tunisialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Valmennusura

Hizem opiskeli jalkapallovalmentajaksi Saksassa ja palasi takaisin Tunisiaan vuonna 1967 valmentamaan kotikaupunkinsa seuraa US Monastiria. Joukkue sijoittui kaudella 1967–1968 sijalle 11 ollen sarjan toiseksi viimeinen. Tuolloin ei kuitenkaan pääsarjasta pudonnut ketään alemmalle sarjatasolle. Myöhemmin vuonna 1970 Hizem valittiin Tunisia maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan Tunisia ei selvinnyt vuosien 1970 ja 1974 MM-kisoihin, mutta voitti Arabimaiden kesken pelatun Palestiina cupin vuonna 1973.
Hizemin maajoukkueen valmentaminen kesti aina vuoteen 1974 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Club Africainin valmentajaksi. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui sarjassa toiseksi häviten vain pisteellä mestaruuden voittaneelle Espérancelle. Hizem onnistui kuitenkin luotsaamaan joukkueensa Maghreb Mestarien cupin voittoon. Kaudella 1975–1976 joukkue ei menestynyt toivotulla tavalla ja Hizem erotettiin tehtävästään ennen kauden loppua. Kaudeksi 1976–1977 hän siirtyi valmentamaan uudelleen US Monastiria. Menestystä ei kuitenkaan tullut joukkueen vältyttyä kahdella pisteellä sarjaputoamisen. Hizem jatkoi joukkueen valmentajana vielä toisen kauden, mutta vielä huonommalla menestyksellä kun Monastir putosi sarjatasoa alemmaksi. Hizem sai lähteä kauden päätteeksi ja otti väliaikaisesti valmennusvastuun Tunisian maajoukkueesta vuosina 1978–1979 ja 1980–1981. Samaan aikaan hän valmensi Stade Tunisienia kaksi kautta, joista ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi. Sittemmin Hizem palasi uudelleen Monastirin valmentajaksi kauden 1983–1984 lopulla ja onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa. Hizem valittiin uudelleen Monastirin päävalmentajaksi kaudella 1993–1994, mutta hänet korvattiin kauden alussa Lotfi Rhimilla huonojen esitysten vuoksi.
Valmennusura > Meriitit

Maghreb Mestarien cup: 1975
Palestiinan cup: 1973
Alita: Battle Angel

| Alita: Battle Angel |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Rodriguez
Käsikirjoittaja:   James Cameron  Laeta Kalogridis 
Perustuu:  Yukito Kishiron mangasarjaan Gunnm
Tuottaja:   James Cameron  Jon Landau 
Säveltäjä:  Junkie XL
Kuvaaja:  Bill Pope
Leikkaaja:  Stephen E. Rivkin
Erikoistehosteet:  Wes Aylor
Pääosat:   Rosa Salazar  Christoph Waltz  Jennifer Connelly  Mahershala Ali  Ed Skrein  Jackie Earle Haley  Keean Johnson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   20th Century Fox  Lightstorm Entertainment  Troublemaker Studios 
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   2019-2-1414. helmikuuta 2019  
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  170 miljoonaa dollaria
Tuotto:  404,9 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alita: Battle Angel on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, joka perustuu Yukito Kishiron mangasarjaan Gunnm. Elokuvan ohjasi Robert Rodriguez ja pääosissa ovat Rosa Salazar, Christoph Waltz ja Jennifer Connelly.
James Cameron kertoi elokuvan keskittyvän Gunnm-mangasarjan neljään ensimmäiseen osaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rosa Salazar  | … |  Alita   |
|  Christoph Waltz  | … |  tohtori Dyson Ido   |
|  Jennifer Connelly  | … |  Chiren   |
|  Mahershala Ali  | … |  Vector   |
|  Ed Skrein  | … |  Zapan   |
|  Jackie Earle Haley  | … |  Grewishka   |
|  Keean Johnson  | … |  Hugo   |
|  Jorge Lendeborg Jr.  | … |  Tanji   |
|  Lana Condor  | … |  Koyomi   |
|  Eiza González  | … |  Nyssiana   |
|  Idara Victor  | … |  hoitaja Gerhad   |
|  Jeff Fahey  | … |  McTeague   |
|  Rick Yune  | … |  mestari Clive Lee   |
|  Marko Zaror  | … |  Ajakutty   |
|  Elle LaMont  | … |  Screwhead   |
|  Leonard Wu  | … |  Kinuba   |
|  Casper Van Dien  | … |  Amok   |
|  Edward Norton  | … |  Nova   |
|  Michelle Rodríguez  | … |  Gelda   |
|  Jai Courtney  | … |  Jashugan   |
Tuotanto

James Cameron kiinnostui projektista jo vuonna 2000. Nopeasti tuon jälkeen 20th Century Fox rekisteröi battleangelalita.com verkkotunnuksen. Vuonna 2003 Cameron ilmoitti käsikirjoituksen Battle Angel -elokuvalle olevan työn alla.
Kesällä 2005 ilmoitettiin elokuvan viivästymisestä, johtuen Cameronin keskittyvän "Project 880" nimiseen projektiin (Avatar). Vuoden 2006 kesäkuussa kerrottiin Battle Angelin julkaisun tapahtuvan vuonna 2009. Tuon jälkeen Cameron on kertonut elokuvan viivästyvän useita kertoja.
Helmikuussa 2010 Jon Landau kertoi Cameronin hyväksyneen ehdotuksen vaihtaa elokuvan nimeksi Alita: Battle Angel.
Huhtikuussa 2016 20th Century Fox ei vielä hyväksynyt elokuvan tuottamista, koska suunniteltu 175–200 miljoonan dollarin budjetti on liian suuri. Myöhemmin toukokuussa Fox lisäsi elokuvan vuonna 2018 julkaistavien elokuvien joukkoon.
Tuotanto > Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset alkoivat Austinissa lokakuussa 2016.
Julkaisu

Elokuva sai ensi-iltansa 14. helmikuuta 2019. Edelliset suunnitellut ensi-iltapäivämäärät olivat 20. heinäkuuta 2018 ja 21. joulukuuta 2018.
Aiheesta muualla

Alita: Battle Angel Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Alita: Battle Angel AnimeNewsnetwork.comissa (englanniksi)
Anna Honkala

Anna Honkala (s. 24. kesäkuuta 2001) on suomalainen pesäpalloilija. Honkala edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Maila-Jusseja. Hänen kasvattajaseuransa on Nurmon Jymy. Heinäkuussa 2020 Honkala teki Maila-Jussien kanssa kauden 2022 loppuun ulottuvan jatkosopimuksen. Honkala on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Lapuan Virkiää. Virkiässä pelatessaan hän saavutti SM-pronssin kaudella 2019. Honkala on pelannut urallaan yhden B-tyttöjen Itä-Länsi-ottelun. Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina. Honkala on pelannut urallaan 55 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja 21 tavallista juoksua, tuonut 11 juoksua ja kerännyt 83 kärkilyöntipistettä. Honkala on pelannut urallaan neljä Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kolme tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt kahdeksan kärkilyöntipistettä.
Ann Shoemaker

| Ann Shoemaker |
| --- | --- |
 Ann Shoemaker, Auringonnousu Campobellossa, 1960.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. tammikuuta 1891 Brooklyn, New York
Kuollut: 18. syyskuuta 1978 (87 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Ann Shoemaker (10. tammikuuta 1891 Brooklyn, New York – 18. syyskuuta 1978 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa näyttelijä Henry Stephensonin kanssa.
Elokuvia

19-vuotiaana (1935)
Olen syytön (1937)
Man from Frisco (1944)
Lumottu kaupunki (1947)
The Return of the Whistler (1948)
Kaikkien aikojen lapsenpiika (1948)
Kiinnitys elämään (1949)
Paljastettuja sieluja (1949)
Polttomerkitty (1949)
Talo joen rannalla (1950)
Auringonnousu Campobellossa (1960)
Onnenonkijat (1966)
Aiheesta muualla

Ann Shoemaker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ann Shoemaker
Käännös suomeksi
Ari Jehkinen

Ari Jehkinen (s. 29. kesäkuuta 1962 Leppävirta) on suomalainen keilaaja, joka aloitti keilailun vuonna 1976. Hän voitti SM-hopeaa vuonna 2003. Jehkinen on tehnyt uransa aikana 20 kertaa 300 pisteen sarjan, ensimmäisen kerran lokakuussa 1990 ja viimeksi maaliskuussa 2018.
Ari Ivaska

Ari Usko Ivaska (s. 8. toukokuuta 1946 Kuopio) on suomalainen kemisti. Hän on ollut Åbo Akademin analyyttisen kemian professori vuodesta 1987. Hän jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2012, ja hänen seuraajakseen tuli Johan Bobacka. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut prosessianalyysin kemia.
Andri Meženskyi

| Andri Meženskyi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. toukokuuta 1996 (ikä 28) Kiova
Kansalaisuus:   Ukraina
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2005–
Pituus:  196 cm
Paino:  100 kg
Painoluokka:  Superraskassarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  1. dan
| Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten kyokushin.Euroopan Open  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten kyokushin.Euroopan Open  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten kyokushin.Euroopan Open  | Maa:   Ukraina> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Myślenice 2022 | avoin |  |
| Ukrainan mestaruuskilpailut  | Ukrainan mestaruuskilpailut  | Ukrainan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiova 2015 |  |  |
|  Kultaa | Kiova 2016 |  |  |
|  Kultaa | Kiova 2017 | +90 kg |  |
|  Pronssia | Kiova 2017 | avoin |  |
| Ukrainan cup  | Ukrainan cup  | Ukrainan cup  |  |
|  Kultaa | Kiova 2017 | +90 kg |  |
WKO-liitto
| Ukrainan mestaruuskilpailut  | Ukrainan mestaruuskilpailut  | Ukrainan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2016 |  |  |
|  Pronssia | 2017 |  |  |
WKB-liitto
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Barcelona 2017 | avoin |  |
Andri Andrijovytš Meženskyi (ukr. Андрій Андрійович Меженський; s. 21. toukokuuta 1996 Kiova) on ukrainalainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen EM-mitalisti ja nelinkertainen Ukrainan mestari.
Kilpaura

Lokakuussa 2015 Meženskyi voitti ensimmäisen Ukrainan mestaruuden. Hän oli myös mukana Euroopan Openissa.
Maaliskuussa 2016 Meženskyi saavutti toisen Ukrainan mestaruuden ja lokakuun alussa hän saavutti pronssia Ukrainan mestaruuskilpailujen avoimessa painoluokassa. Toukokuussa Meženskyi oli mukana IKO-liiton EM-kilpailuissa. Sittemmin lokakuun lopulla hän voitti WKO-liiton Ukrainan mestaruuden.
Maaliskuussa 2017 Meženskyi voitti uransa neljännen Ukrainan-mestaruuden superraskaassarjassa. Huhtikuussa hän saavutti WKB-liiton EM-pronssia avoimessa painoluokassa. Syyskuussa hän voitti vielä pronssia WKO-liiton Ukrainan mestaruuskilpailuissa. Marraskuussa Meženskyi voitti Ukrainan cupin.
Joulukuussa 2019 Meženskyi sijoittui neljänneksi Euroopan Openissa hävittyään pronssiottelun Aleksei Galieville.
Marraskuussa 2022 Meženskyi saavutti EM-pronssia Euroopan Openissa. Hän eteni ensimmäiseltä kierrokselta suoraan jatkoon ja voitti toisella kierroksella Grzegorz Kędzierskin. Välierissä Meženskyi hävisi Alejandro Navarrolle ja eteni pronssiotteluun, jossa hän voitti Filip Maksimowiczin.
Toukokuussa 2023 Meženskyi kilpaili Puolan painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän voitti avauskierroksella Mody Sissakon ja toisella Jahmaine Christien. Välierässä Meženskyi hävisi kaksinkertaiselle Euroopan mestarille Patryk Sypieńille ja eteni pronssiotteluun. Hän kohtasi Filip Maksimowiczin, jonka Meženskyi voitti edellisvuoden EM-kilpailuissa. Tällä kertaa hän hävisi pronssiottelun ja sijoittui neljänneksi. Marraskuussa Mezenskyi oli mukana MM-kilpailuissa. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa hävisi Mahmoud Homanille.
Amfiaraionin stoa

| Amfiaraionin stoa> Κοιμητήριον |
| --- | --- |
 Amfiaraionin stoan rauniot.
Sijainti:  Amfiaraionin arkeologinen alue, Oropós, Itä-Attika, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  38°17′30″N, 23°50′45″E
Rakennustyyppi:  enkoimeterion, stoa
Valmistumisvuosi:  noin 360–358 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
Pituus:  108,8 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amfiaraionin stoa eli Koimētērion (m.kreik. Κοιμητήριον) tai Enkoimētērion (Ἐγκοιμητήριον) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli ja enkoimeterion Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.
Historia

Stoa rakennettiin mahdollisesti klassisen kauden lopulla noin vuonna 360–358 eaa. Sen lahjoittajaksi arvellaan Amyntas IV:ttä. Toisaalta se voi olla thebalaisten tai oroposlaisten itsensä rakennuttama. Stoaa käytettiin osana Amfiaraoksen kulttiin liittyneitä ennustus- ja parantolatoimintoja. Paikalle saapuneet pyhiinvaeltajat ja potilaat nukkuivat stoassa toivoen saavansa yön aikana enneunia, jotka edesauttaisivat parantumista. Nukkumiseen viittaa myös rakennuksen toinen nimi (En)koimētērion, jota käytettiin vastaavista rakennuksista myös muun muassa Asklepieioneissa. Rakennus korvasi todennäköisesti varhaisemman pylväshallin, joka oli sijainnut sen luoteispuolella myöhemmän votiivipatsasrivin paikalla.
Rakennukseen tehtiin myöhemmin muutoksia ja lisäyksiä, ja se kunnostettiin todennäköisesti roomalaisella kaudella. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1884–1887.
Rakennus

Stoa oli rakennettu pyhäkköalueen pohjoisrinteeseen Amfiaraionin teatterin kaakkoispuolelle. Se oli sijoitettu rinteen suuntaisesti eli suunnilleen koillis-lounaissuuntaisesti ja sen julkisivu oli kaakkoon. Rakennuksen pituus oli noin 108,8 metriä ja leveys noin 11,1 metriä. Stylobaatin pituus oli noin 110,2 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Stoan julkisivussa oli joko 39 tai 41 doorilaista pylvästä. Rakennuksen sisällä kattoa tuki 17 joonialaista pylvästä, jotka jakoivat stoan kahteen laivaan. Stoan kummassakin päässä oli noin 10 x 5,5 metrin kokoinen huone. Kumpikin huoneista oli erotettu muusta tilasta kahdella pylväällä sekä jonkinlaisella sermillä. Rakennuksen pitkän sisäpuolisen seinän vierustalla oli kiviset penkit ilmeisesti nukkumista varten. Erilliset huoneet oli mahdollisesti varattu naispuolisten pyhiinvaeltajien nukkumapaikoiksi.
Amfiaraionin stoan raunioita.