stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansan mujahedin -järjestö
Historia > Massoud Rajavi johtajana maanpaossa 1981–2003

Vuonna 1967 MEK:n jäseneksi liittynyt Massoud Rajavi oli kohonnut järjestön johtajaksi Iranin vallankumouksen jälkeen. Vuoden 1981 tapahtumien myötä MEK:n johto siirtyi maanpakoon Ranskaan ja perusti itselleen päämajan Pariisin lähelle, mutta sille jäi Iraniin maanalainen verkosto. Samana vuonna MEK:n johtaja Massoud Rajavi perusti yhdessä maanpakoon lähteneen entisen Iranin presidentin Abolhassan Banisadrin kanssa Iranin vastarinnan kattojärjestöksi Iranin kansallisen vastarintaneuvoston. Se valitsi vuonna 1993 Massoud Rajavin puolison Maryam Rajavin ”Iranin tulevaksi väliaikaiseksi presidentiksi”.
Ranskan tunnustettua Iranin islamilaisen tasavallan vuonna 1986 MEK siirsi päämajansa Irakiin. Siellä MEK:n aseellinen siipi järjestäytyi vuonna 1987 Massoud Rajavin johtamaksi Kansalliseksi vapautusarmeijaksi (NLA). Se oli hyvissä väleissä Irakin diktaattori Saddam Husseinin hallinnon kanssa, jolta se sai rahoitusta ja aseita. Sen jäsenet jopa taistelivat Irakin–Iranin sodassa Irakin puolella. Tämän vuoksi monet iranilaiset alkoivat pitää heitä maanpettureina. MEK:n ja NLA:n keskuksena Irakissa toimi Bagdadin lähelle perustettu Ashrafin leiri. Aivan Irakin–Iranin sodan lopussa MEK suoritti heinäkuussa 1988 Iranin alueelle suuren hyökkäyksen, jonka oli Rajavin mukaan tarkoitus nostattaa vallankumous Iranissa. Yli tuhat MEK:n jäsentä kuoli tuhoontuomitussa operaatiossa ja moninkertainen määrä Khomeinin hallinnon sen seurauksena määräämissä poliittisten vankien joukkoteloituksissa.
MEK avusti Irakin turvallisuusjoukkoja kurdien kansannousun kukistamisessa ensimmäisen Persianlahden sodan jälkeen vuonna 1991 ja šiiojen levottomuuksien kukistamisessa vuonna 1999. MEK on kiistänyt osuutensa näihin tapahtumiin. MEK:n aseellinen siipi teki koko 1990-luvun ajan pieniä hyökkäyksiä Irakista rajan yli Iranin puolelle sekä Iranin lähetystöihin ulkomailla kohdistuneita iskuja ja Iranin johtoon kohdistuneita salamurhia. Iskut rajalla vilkastuivat vuosina 2000–2001, mutta lakkasivat sen jälkeen. Iran tulitti vuonna 2001 MEK:n leirejä kymmenillä Scud-ohjuksilla. Vuonna 2001 Yhdysvaltain, Britannian ja Saksan viranomaiset paljastivat MEK:n syyllistyneen rahanpesuun.
Eräiden MEK:n entisten jäsenien mukaan Massoud Rajavi hallitsi Ashrafin leiriä hyvin mielivaltaisesti, piti muita jäseniä vuosien ajan eristettyinä ulkomaailmasta ja hankkiutui eroon toisinajattelijoista. Väitetysti hän myös vaati kaikkia leirillä olleita MEK:n naisjäseniä ryhtymään seksisuhteeseen hänen kanssaan ja osa naisista pakkosteriloitiin.
Suomelle 2008 esitetty luovutuspyyntö

Suomessa poliisi otti joulukuussa 2008 kaksi järjestöön kuuluvaksi epäiltyä miestä kiinni Interpolin etsintäkuulutuksen perusteella. Iranin Suomen suurlähettiläs Reza Nazaraharin mukaan he kuuluvat järjestöön. Miehet tulivat Suomeen osallistuakseen täällä pidettäviin kokouksiin muun muassa eduskunnan ihmisoikeusryhmän kanssa. 12. joulukuuta 2008 oikeusministeri Tuija Brax päätti, ettei Iranin samana päivänä esittämään luovutuspyyntöön suostuta, koska se ei perustunut todennäköistä syyllisyyttä osoittavaan luovutusta pyytäneen maan vangitsemispäätökseen, mikä on Suomessa luovuttamisen laillinen edellytys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansan mujahedin -järjestö Wikimedia Commonsissa
Kansan mujahedin -järjestön kotisivu (englanniksi)
Profile: Maryam Rajavi, BBC (englanniksi)
Järjestön pitkäaikainen johtaja Massoud Rajavi 1970-luvulla.
MEK:n aseellisen siiven NLA:n taistelijoita 1980-luvulla.
Järjestön nykyinen johtaja Maryam Rajavi vuonna 2014.
António José Conceição Oliveira

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: António José Conceição Oliveira
Syntymäaika: 14. lokakuuta 1946 (ikä 77)
Syntymäpaikka: Anadia, Portugali
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura:  Tractor Sazi
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1964–1968 1968–1981 |  Académica de Coimbra  SL Benfica |   391 (23) |
Maajoukkue
| 1969–1978 |  Portugali | 33 (1) |
Valmennusura
1987–1989 1992–1994 1994–1995 1995 2000–2002 2002 2002–2003 2007–2008 2010–2011 2014–:  SL Benfica  SL Benfica  Girondins Bordeaux  Sevilla FC  SL Benfica  Shenyang Jinde  Al-Ahli  Al-Ittifaq  Al-Ittihad  Tractor Sazi
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
António José Conceição Oliveira eli Toni (s. 14. lokakuuta 1946) on portugalilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2014 lähtien hän on toiminut iranilaisseura Tractor Sazin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Toni aloitti peliuransa piskuisessa Salesianos de Mogroforesissa, josta siirtyi 17-vuotiaana Académica de Coimbraan. Académican kanssa Toni eteni Portugalin cupin finaaliin 1967, mutta hävisi joukkueineen Vitória Setubalilel. 1968 Toni siirtyi suurseura SL Benficaan, jossa hän pelasi uransa loppuun asti kaikkiaan 13 kautta ja 391 liigaottelua. Benficassa Toni voitti kahdeksan Portugalin liigamestaruutta ja viisi cupia. Benfican tuplamestaruuskaudella 1971/72 hänet valittiin Portugalin vuoden pelaajaksi.
Portugalin maajoukkueessa Toni pelasi 33 maaottelua. Hän debytoi lokakuussa 1969 ottelussa Romaniaa vastaan. Hänen aikanaan lusitaanit eivät päässeet arvokisoihin ja ura maajoukkuepaidassa päättyi maaliskuussa 1978 ystävyysotteluun Ranskaa vastaan.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Portugalin mestaruus (8): 1969, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976, 1977, 1981
Portugalin cup (5): 1969, 1970, 1972, 1980, 1981
Portugalin Supercup: 1980
Ura valmentajana

Menestyksekkään peliuransa jälkeen Toni on toiminut myös valmentajana. Loppuvuodesta 1987 hän nousi SL Benfican peräsimeen tanskalaisen Ebbe Skovdahlin jätettyä tehtävänsä. Toni luotsasi seuraa kahden kauden ajan ja voitti Portugalin mestaruuden 1988/89. Debyyttikaudellaan hän oli luotsannut seuran UEFA Cupin loppuotteluun, jossa PSV Eindhoven oli parempi rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Toni palasi Benfican valmentajaksi Tomislav Ivićin lähdön jälkeen loppuvuodesta 1992. Toinen pesti seurassa toi Portugalin liiga- ja cupmestaruuden. 1994 hän siirtyi Ranskaan ja FC Girondins de Bordeaux'n peräsimeen. Pesti ei ollut järin menestyksekäs ja maaliskuussa 1995 portugalilainen jätti tehtävänsä.
Bordeaux-pestin jälkeen Toni on luotsannut kiinalaista Shenyang Gindeä, egyptiläistä Al-Ahlia, Benficaa sekä saudiarabialaisseuroja Al-Ittifaqia ja Al-Ittihadia. Tammikuussa 2014 Tonista tuli Iranin liigassa pelaavan Tractor Sazin päävalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Portugalin mestaruus: 1989, 1994
Portugalin cup: 1993
Anticipating

| ”Anticipating” Britney Spears |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Britney
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Brian Kierulf ja Josh Schwartz
 Tyylilaji: pop, dance
 Kesto: 03.12
 Levy-yhtiö: Jive
Britney Spears muut singlet
| ”I Love Rock ’n’ Roll” 2002 | ”Anticipating” 2002 | ”Boys” 2002 |
Anticipating oli Britney Spearsin kappale ja viides single albumilta Britney. Se julkaistiin vuonna 2002.
Listasijoitukset

| Lista (2002) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Ranskan singlelista: 38
Single

”Anticipating” [Remix By Alan Braxe] — 4.07
B-puoli:
”Anticipating” [Remix By Alan Braxe] — 1.27
C-puoli:
”Anticipating” [Club Mix By Antoine Clamaran] — 6.25
”Anticipating” [Instru Mix By Antoine Clamaran] — 6.25
D-puoli:
”Anticipating” [Sweet & Sour Mix By PK’Chu & RLS] — 5.58
”Anticipating” [Hard & Sexy Mix By PK’Chu & RLS] — 5.43
”Anticipating” [Hard & Sexy Dub Mix By PK’Chu & RLS] — 5.43
U.S. promo 12" vinylsuomenna?
A-puoli:
”Anticipating” [Alan Braxe Vinyl Mix] — 4.04
”Anticipating” [Alan Braxe Remix 1] — 1.27
”Anticipating” [Alan Braxe Remix 2] — 2.21
B-puoli:
”Anticipating” [PK’Chu & RLS Sweet & Sour Mix] — 5.58
”Anticipating” [PK’Chu & RLS Hard & Sexy Mix] — 5.43
French CD Singlesuomenna?
”Anticipating” — 3.16
”I’m Not a Girl, Not Yet a Woman” [Metro Mix] — 5.25
”Overprotected” [The Darkchild Remix] — 3.18
Iittalan junaturma
Aiheesta muualla

Olavi Tuomisen ottama kuva junan 69 vaurioituneesta veturista H8 563 (Vaunut.org)
Toinen kuva junan 69 vaurioituneesta veturista (Vaunut.org)
Kuva pikajunan 50 vaurioituneesta veturista H9 784 (Vaunut.org)
Lumipyry aiheutti junaonnettomuuden, Käkisalmen Sanomat, 09.03.1940, nro 21, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Junien yhteentörmäys Iittalan lähellä. Eräitä kuolonuhreja, useita loukkaantuneita, Laatokka, 11.03.1940, nro 34, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Venäläisvuori

| Venäläisvuori> Sijainti |
| --- | --- |
 Venäläisvuori
Koordinaatit:  61.8776°N, 24.6053°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Juupajoki
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Venäläisvuori Juupajoen kunnassa on Pirkanmaan  korkein paikka, sen korkeus on 233 metriä merenpinnasta. Mäellä toimii hiihtokeskus Juupavaara, jonka laskettelurinteet on kuitenkin nykyisin suljettu. Rinteiden korkeusero on 122 metriä ja niiden pituus on 950 metriä. [lähde? ]
Perimätietoa

Perimätiedon mukaan vuonna 1808 Suomen sodan aikana on haudattu Porrassuolle  4–5 venäläissotilasta, suon laidalta kaadetun männyn kannossa kerrotaan olleen 4–5 ortodoksiristiä. Myöhemmin 1950-luvulla paikalla ojaa kaivanut muutti ojan suuntaa kannossa olleiden ristien takia. Venäläisotilaiden kuolinsyytä ei tiedetä varmuudella. Erään tiedon mukaan venäläissotilaat olivat ryöstelleet paikallisissa taloissa ja ahdistelleet naisia ja tämän jälkeen paikalliset isännät olivat surmanneet sotilaat ja upottaneet suohon. Toisen version mukaan omat olisivat teloittaneet heidät sotilaskarkureina.
Venäläisvuoren luonto

Venäläisvuori on Pirkanmaan korkein vuori 233 metriä merenpinnan yläpuolella. Venäläisvuoren alueen metsät ovat tyypillisesti kuivahkoa kangasmetsää, metsäkasvillisuudeltaan alue kuuluu eteläboreaaliseen vyöhykkeeseen. Alue kuuluu Sisä-Suomen keidassuoalueeseen, maisemarakenteeltaan kaakkoisen järvialueen ja koillisen vuorimaan rajoille, luonnonmaantieteellisesti Järvi-Suomeen. Alueen eläimistönä tyypillinen havumetsävyöhykkeen lajisto, lintu ja nisäkäslajisto on runsas, alueen alkuperäisasukkeja ovat hirvi ja ilves, myös karhuja ja susia on tavattu. Alueelle siirrtyistä eläinlajeista ovat levinneet valkohäntäpeura ja metsäkauris. Pienempää alkuperäislajistoa ovat muun muassa kettu, näätä, mäyrä, metsäjänis, kärppä, orava, metsähiiri, metsämyyrä sekä päästäiset. Myös liito-oravahavaintoja on tehty. Muualta levinneitä lajeja ovat muun muassa rusakko, kenttämyyrä ja maamyyrä, turkistarhoista levinneitä karkulaisia ovat supikoira ja villiminkit. Yleisimmät lintulajit ovat teeri, peippo, pajulintu, metsäkirvinen, lehtokurppa, rastaat, tiaiset ja lokit, harvinaisempia lajeja ovat metso, pohjantikka ja töyhtötiainen, isommista lajeista muun muassa kurki, laulujoutsen, kalasääksi, haukka ja huuhkaja. Yleisimpiä kalalajeja ovat ahven, muikku, kuha, hauki, lahna, made ja särkikalat.
Juupavaaran talviurheilukeskus

Venäläisvuorella sijaitsee Juupavaaran talviurheilukeskus mökkeineen ja ravintoloineen. Laskettelurinteen suurin korkeusero on 122 metriä ja pisin rinne on 950 metriä pitkä. Itse laskettelurinne on nykyisin suljettu eikä hissit ole käytössä. Alueella on myös hiihtolatuja, pulkkamäki sekä moottorikelkkareittejä.
Sami Tavernier

| Sami Tavernier> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1997 (ikä 27) Morzine, Ranska
Kansalaisuus:   Suomi  Ranska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Ducs d’Angers
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Syracuse Crunch (AHL) Chamonix Hockey Élite (Ranska) KalPa (SML)
Sami Tavernier (s. 25. huhtikuuta 1997 Morzine, Ranska) on suomalais-ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskassa Ligue Magnusin Ducs d’Angersissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Tavernier laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sveitsi 2015 | jääkiekko |  |
Tavernier edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Tavernier pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut kymmenen nuorten ja 49 poikien maaottelua.
Muuta

Tavernierin pikkuveli Emil pelaa hyökkääjänä NAHL-junioriliigan Maine Nordiquesissa. Veljesten isä Michel Tavernier pelasi omalla urallaan hyökkääjänä 130 ottelua Ranskan pääsarjatasolla. Heidän äitinsä Minna on suomalainen. Veljesten serkku Thibaut Tavernier pelasi omalla urallaan Ranskan pääsarjatasolla puolustajana kahdeksan ottelua. Samin pikkuserkku on ampumahiihdon MM-mitalisti Antonin Guigonnat.
Therion

| Therion |
| --- | --- |

 Yhtye nimikirjoitustilaisuudessa vuonna 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1987–
Tyylilaji:  sinfoninen metalli progressiivinen metalli death metal (alkuajat)
Kotipaikka:   Upplands Väsby, Ruotsi
Laulukieli:  englanti ruotsi saksa
Jäsenet:  Christofer Johnsson   Nalle "Grizzly" Påhlsson   Johan Koleberg   Thomas Vikström   Christian Vidal   Lori Lewis  
Entiset jäsenet:  Kristian Niemann   Johan Niemann   Petter Karlsson   Piotr Wawrzeniuk   Mats Levén  
Levy-yhtiö:  Deaf   Active   Megarock   Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
www.megatherion.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Therion on 1980-luvulla perustettu ruotsalainen sinfonista metallia esittävä yhtye. Yhtyeen kokoonpano on muuttunut paljon vuosien aikana, ja ainoana pysyvänä jäsenenä on ollut kitaristi Christofer Johnsson. Keikoilla yhtyeen mukana on tavan takaa kulkenut joukko oopperalaulajia. Kokoonpano on nähty myös Suomessa.
Yhtyeen nimen Therion Johnsson keksi suurimman musiikillisen vaikuttajansa Celtic Frostin kenties suosituimman levyn To Mega Therionin nimestä.
Historia

Christoffer Johnsson perusti yhtyeen vuonna 1987 Tukholman lähistöllä nimellä Blitzkrieg. Alkuvaiheen vaikutteita olivat Slayer ja Metallica ja yhtye hajosi vuonna 1988. Johnsson sai vaikutteita Celtic Frostista ja keikkaili nimellä Megatherion, jolloin yhtye kuulosti enemmän death metalilta. Nimeksi vaihtui Therion, jolloin yhtye äänitti kaksi demoa, yhden mini-LP:n ja yhden täyspitkän LP-levyn. Kolmanneksi demoksi laskettava vuonna 1990 julkaistu Time Shall Tell sai yhtyeelle sopimuksen Deaf Recordsille, jonka kautta yhtye julkaisi albumin Of Darkness vuonna 1991.
Jäsenet

Christoffer Johnsson – kitara, koskettimet
Nalle Påhlsson – basso
Johan Koleberg – rummut
Christian Vidal – kitara
Thomas Vikström – laulu
Lori Lewis – laulu
Jäsenet > Kiertuejäsenet

Snowy Shaw – laulu
Linnea Vikström – laulu
Sandra Laureano – laulu
Diskografia > Studioalbumit

Of Darkness... (1991)
Beyond Sanctorum (1992)
Symphony Masses: Ho Drakon Ho Megas (1993)
Lepaca Kliffoth (1995)
Theli (1996)
A'arab Zaraq - Lucid Dreaming (1997)
Vovin (1998)
Crowning of Atlantis (1999)
Deggial (2000)
Secret of the Runes (2001)
Sirius B (2004)
Lemuria (2004)
Gothic Kabbalah (2007)
Sitra Ahra (2010)
Les Fleurs du Mal (2012)
Beloved Antichrist (2018)
Leviathan (2021)
Leviathan II (2022)
Leviathan III (2023)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Therion Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Therion Discogsissa. (englanniksi)
Therion
| --- | --- |
Studioalbumit:   Of Darkness...  Beyond Sanctorum  Symphony Masses: Ho Drakon Ho Megas  Lepaca Kliffoth  Theli  A'arab Zaraq - Lucid Dreaming  Vovin  Crowning of Atlantis  Deggial  Secret of the Runes  Sirius B  Lemuria  Gothic Kabbalah  Sitra Ahra  Les Fleurs du Mal  Beloved Antichrist  Leviathan  Leviathan II  Leviathan III 
Livealbumit:   Live in Midgård  Live Gothic  The Miskolc Experience 
Therion, Pariisi, 22. joulukuuta 2007.
Therion Wackenissa 2016.
Kummelin Jackpot

| Kummelin Jackpot |
| --- | --- |
 DVD:n kansikuva
Ohjaaja:  Pekka Karjalainen
Käsikirjoittaja:  Timo Kahilainen   Heikki Vihinen
Tuottaja:  Timo Kahilainen
Säveltäjä:  Kummelit
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine
Leikkaaja:  Kauko Lindfors
Lavastaja:  Vilja Katramo   Okku Rahikainen   Tytti Tiri
Erikoistehosteet:  Jari Hakala
Pääosat:  Heikki Silvennoinen   Heikki Hela   Timo Kahilainen   Heikki Vihinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Jackpot Films
Ensi-ilta:   17. helmikuuta 2006
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 200 000 €
Tuotto:  1 969 226 €
Katsojat:  229 701
Edeltäjä:  Kummeli Kultakuume
Seuraaja:  Kummeli Alivuokralainen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kummelin Jackpot on kolmas Kummeli-ryhmän elokuva. Sen teatteriensi-ilta oli 17. helmikuuta 2006. Kummelin Jackpot julkaistiin DVD:nä 13. lokakuuta 2006.
Elokuvan televisioensi-ilta oli 28. joulukuuta 2008 Yle TV2:lla.
Tarina

Pertti "Pera" Järvelä on muusikko yhtyeensä jäsenien ja samalla kämppiksiensä Anssi "Spude" Suutarisen ja Pasi "Japa" Jaatisen kanssa. Peran tyttären Anniinan taitoluisteluryhmä on lähdössä Kanadaan. Rahaa matkaan tarvitaan jopa 6 000 euroa. Sen ansaitseminen ei onnistu pikku-huijauksilla ja Peran on etsittävä töitä.
Pera saa työpaikan ja on Jehovan todistaja Seppo Sillantauksen firmassa varastomiehenä. Sitten Peralle tarjoutuu mahdollisuus suureen voittoon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Heikki Silvennoinen  | … |  Pera Järvelä   |
|  Timo Kahilainen  | … |  Japa   |
|  Heikki Vihinen  | … |  Spude   |
|  Heikki Hela  | … |  Seppo Sillantaus   |
|  Riitta Havukainen  | … |  Maija Karvinen   |
|  André Wickström  | … |  Antti   |
|  Mari Turunen  | … |  Pirkko / Raili   |
|  Miia Selin  | … |  Leila   |
|  Mervi Takatalo  | … |  Annina Järvelä   |
|  Ritva Roine  | … |  Paula   |
|  Taneli Mäkelä  | … |  Eikka   |
|  Risto Salmi  | … |  Rauno Järvelä   |
|  Taina Elg  | … |  rouva Skogstedt   |
|  Aake Kalliala  | … |  Keijo Mattila   |
|  Satu Säävälä  | … |  Pilvi Mattila   |
|  Oiva Lohtander  | … |  Kaapo   |
|  Tapio Liinoja  | … |  kasettiäijä   |
|  Jari Salmi  | … |  automyyjä   |
|  Mikko Kivinen  | … |  automyyjä   |
|  Mari Posti  | … |  työvoimatoimiston nainen   |
|  Jukka Rasila  | … |  luisteluvalmentaja   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Pentti Köyri   |
|  Esko Roine  | … |  etsivä   |
|  Ville Virtanen  | … |  Passat-äijä   |
|  Inkeri Kivimäki  | … |  Krissen äiti   |
|  Ritva Sorvali  | … |  bingoemäntä   |
|  Hanna Lekander  | … |  pankkineiti   |
|  Leila Itkonen  | … |  bingomummo   |
|  Meri Nenonen  | … |  TV-toimittaja   |
|  Ruben Stiller  | … |  Ruben Stiller   |
Elokuvassa esiintyy paljon avustajia mm. Danny. Elokuvassa esiintyy myös leijona, kissoja ja hiiriä.
Tuotantotiedot

| --- | --- |
Käsikirjoitus:: Timo Kahilainen ja Heikki Vihinen
Musiikki:: Kummelit
Puvustus:: Jaana Aro
Maskeeraus:: Riikka Virtanen
Lavastus:: Okku Rahikainen, Vilja Katramo ja Tytti Tiri
Äänisuunnittelu:: Pekka Karjalainen
Leikkaus:: Kauko Lindfors
Kuvaus:: Jarkko T. Laine
Tuottaja:: Timo Kahilainen
Ohjaus:: Pekka Karjalainen
Tuotantoyhtiö:: Jackpot Films Oy
Elokuvan levitys:: Walt Disney Studios Motion Pictures Finland Oy
Kuvaukset:: Elo-syyskuu 2005
Ensi-ilta:: 17. helmikuuta 2006
Tuotantobudjetti:: 1 200 000 €
Suomen elokuvasäätiön tuki:: 390 000 €
Rahoittava TV-yhtiö:: Yle TV2
Ikäraja:: 
Kopioiden määrä:: 45 kpl.
Triviaa

Kolmas Kummeli-elokuva olisi suunnitelmien mukaan ilmestynyt jo paljon ennen Kummelin Jackpottia ja sen olisi ohjannut Aleksi Mäkelä. Pitkän päivän matka aamuun -työnimellä kulkeneen hankkeen jatkaminen päätettiin kuitenkin lopettaa, koska Suomen elokuvasäätiö ei myöntänyt sille tukea.
Alun perin Rauno Järvelän rooliin oli ajateltu Lasse Pöystiä, mutta hän kieltäytyi kohteliaasti viitaten kyllästymistään kansankomediaan. Seuraavaksi rooli annettiin Esko Nikkarille, mutta hän joutui luopumaan roolista ennen kuvauksia sairastelun vuoksi.
Elokuva kuvattiin eripuolella Nurmijärveä, pääasiassa kunnan kirkonkylän seudulla, mutta alunalkaen Ruusulinnaan suunnitellut tanssilavakohtaukset jouduttiin kuvaamaan Lohjan Tanhuhovissa.
DVD-julkaisu

Kummelin Jackpot julkaistiin DVD:nä 13. lokakuuta 2006. Julkaisija on Buena Vista Home Entertainment.
| Etukansi | Kuvaformaatti | Ääniraita | Tekstitys | Lisämateriaali |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 16:9 Anamorfinen   Widescreen 1.85:1 | suomi -   Dolby Digital 5.1 | suomi heikkokuuloisille   ruotsi   englanti   ei tekstitystä |  Kuvitteellinen dokumentti  Jälkipyykki  Trailerit (traileri, teaseri ja TV-spotti)  Pukamapotkuri -kuvaesitys  Hahmogalleria Levyjen lukumäärä: 1. |
Vastaanotto

"Kummelin Jackpot ei silti ole hyvä elokuva. Se on ohjattu ja kirjoitettu hutaisten. Mielen nollaamiseen se juuri ja juuri sopii." -Leena Virtanen, Helsingin Sanomat
"Omassa sarjassaan Kummelin Jackpot on onnistunut ainakin sujuvuuden, naurattavuuden ja humaaniuden asteikolla, ja voiko tällaista komediaa muulla tavoin edes arvottaa. Koivusalon, Kokkosen, Paasilinnan ja Pasasen tuotosten pitkässä juoksussa Kummelin tekemiset kirivät kevyesti kalkkiviivan yli voittajina." -Juha Rosenqvist, Film-a-holic.com
"Kummelin Jackpot on oikeasti hauska suomalainen komedia todella pitkään aikaan. Ai eivät komediat koskaan saa täysiä pisteitä kriitikolta. Nyt muuten saa. Kummeli Jackpot on omassa lajityypissään ehdotonta kärkeä." (5 tähteä) -Tuomas Rajala, YleX
"Kummeli Jackpot on nimensä mukaisesti Kummeleista suurin ja hauskin – oikea kruununjalokivi. Tiukka sketsiliukuhihna on saanut seurakseen kelpo juonen, joka tyydyttää tarinanjanoisetkin." (4 tähteä) -Taneli Mustonen, YLE
"Vaikka en ole tällaisten farssien sydänystävä, Jackpot ei tuntunut peräpukaman elokuvalliselta vastineelta." (3 tähteä) -Olli Kangassalo, YLE
"Elokuvan pisteitä laskee sen epätasainen huumori. Vitsit ovat joko slapstick-hölmöilyä tai liian kaukaa haettuja juttuja." (2,5 tähteä) -Aapo Siippainen, mesta.net
"Kummelin Jackpot tyytyy elokuvallisesti varsin vaatimattomaan. [..] Nämä tamperelaiset ovat taas kerran sillä omalla tiellään matkalla kansan syvien rivien nauruhermoihin. Jos paskaa tehdään niin sitä tehdään rehellisesti eikä peitellen." (2 tähteä) -FilmGoer
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 28.12.2008 | YLE TV2 | 619 000 |
| 22.6.2013 | Yle TV2 |  |
| 29.3.2016 | Yle TV2 |  |
| 24.6.2016 | Yle TV2 |  |
| 11.6.2018 | Yle TV2 | 297 000 |
| 5.5.2023 | MTV3 |  |
Aiheesta muualla

Walt Disney Studios Motion Pictures Finlandin Kummelin Jackpot -tietosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Reijo Nikkilä

Reijo Nikkilä (s. 22. joulukuuta 1939) on suomalainen toimittaja ja dokumentaristi. Hän toimi Yleisradion kirjeenvaihtajana Moskovassa, ja tuli tutuksi 1970- ja 1980-luvuilla radion uutislähetyksistä. Myöhemmin hän siirtyi televisioon ja on ohjannut dokumenttielokuvia. Nikkilä on julkaissut myös kirjoja, muun muassa suomalaisista sotavangeista Venäjällä.
Elämänvaiheet > Varhaisvaiheet ja opiskelu

Nikkilä syntyi talvisodan aikana Kärkölässä. Hän siirtyi kansakoulusta oppikouluun, entiseen Kannaksen yhteislyseoon, joka oli siirretty sodan jälkeen Terijoelta Lahteen. Siellä hän aloitti venäjän opiskelun pitkänä kielenä. Vuonna 1958 hän aloitti opinnot Neuvostoliitossa, Leningradissa. Hän opiskeli venäjän kieltä ja kirjallisuutta UNESCOn stipendiaattina ryhmässä, johon hänen lisäkseen kuului mm. Mikko Niskanen.
Nikkilä on kuvannut tuota aikaa seuraavasti:
»Se oli suotuisa aika tulla Neuvostoliittoon. Stalin-kultin purkamisen jälkeen elettiin maan ensimmäistä perestroikaa, niin sanottua suojasäätä. Mutta kukaan ei puhunut Stalinin vainoista.»
Nikkilä oli tuon opiskeluvuotensa aikana kihloissa erään ukrainalaisen Tamara-nimisen naisen kanssa, mutta kihlattu katosi yht’äkkiä. Myöhemmin Nikkilä sai tältä kirjeen, jossa tämä kertoi joutuneensa karkotetuksi Kirgisiaan. Nikkilä on varma, että karkotuksen syy oli suhde ulkomaalaiseen mieheen.