Tampella
Historia > Talousvaikeudet

Tampella joutui 1970-luvun alkupuolelta alkaen kroonisiin talousvaikeuksiin, joita ei yrityksistä huolimatta onnistuttu ratkaisemaan. Yhtiön saneeraus alkoi 1970-luvun puolivälissä. Ensimmäisenä myytiin Tampellan omistamat kanadalaisen Eurocanin osakkeet Kymi Oy:lle ja Strömbergin osakkeet Suomen Yhdyspankille vuonna 1976. Samalla laadittiin pitkän aikavälin rationalisointiohjelma, joka ei kuitenkaan korjannut tilannetta. Vaikeudet pahenivat vuosi vuodelta. Yhtiötä rahoittanut Yhdyspankki piti kriisiyhtiötä vakavana riskinä ja pelkäsi sen aiheuttavan merkittävät luottotappiot.
1980-luvun puolivälissä Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki (SKOP) ja sen lähiyhtiöt alkoivat ostaa Tampellan osakkeita. Yhdyspankki lähti kilpailemaan Tampellan omistuksesta ja osti osakkeita rinta rinnan SKOP:n kanssa. Jonkin aikaa SKOP ja Yhdyspankki suunnittelivat yhdessä Tampellan pilkkomista ja osien myymistä, kunnes SKOP osti myös Yhdyspankin osuuden. SKOP otti myös vastuulleen kaikki Yhdyspankin Tampellalle myöntämät lainat. Yhdyspankki kirjasi kaupasta myyntivoiton. Sille kauppa oli muutenkin edullinen: Tampella oli ollut pitkään niin vaikea asiakas, ettei monikaan pankin entisistä johtokunnan jäsenistä voinut uskoa tapahtunutta todeksi. Kauppahintaa tärkeämpää Yhdyspankille oli, että 1,5 miljardin markan lainat siirtyivät SKOP:n vastuulle. Yhdyspankki oli arvioinut luottosummasta noin puolet tappioriskin alaiseksi.
SKOPilla ei ollut selvää suunnitelmaa Tampellan suhteen, mutta se päätti lopulta pitää sen hallussaan ja kehittää siitä oman teollisuusryhmänsä kantayhtiön. Yhtiö oli jämähtänyt paikoilleen, ja se oli tappiollinen ja velkaantunut konglomeraatti. Se toimi 60 eri alalla, ja sillä oli 12 000 hengen henkilöstö. Toimitusjohtajaksi nousi Pekka Salo. Suunnan kääntämiseksi Tampella päätti keskittyä viiteen teollisuusryhmään. Ryhmät olivat paperi-, kartonki- ja sahateollisuus; pakkausteollisuus; kaivosteollisuus (Tamrock); massa- ja paperikoneteollisuus; sekä voimateollisuus. Työkaluiksi valittiin rajut investoinnit, tuotekehittely ja yritysostot. SKOP oli valmis satsaamaan huomattavia summia.
Muutos alkoi menestyksekkäästi. Vuonna 1988 tulos ja liikevaihto paranivat huomattavasti. Investointien määrä kasvoi Suomen teollisuushistorian suurimmaksi. Niiden avulla SKOP aikoi muuttaa Tampellan voitolliseksi. Pelkästään vuoden 1988 investoinnit olivat 1,2 miljardia ja seuraavana vuonna 2,2 miljardia markkaa. Pääomaa kootakseen Tampella järjesti kolme osakeantia ja laski liikkeelle muotiin tulleita optio- ja vaihtovelkakirjalainoja.
Rahantulo pysähtyi, kun pörssi alkoi hiljetä vuoden 1989 lopulla. SKOP joutui nyt rahoittamaan Tampellaa lainoilla. Summat olivat suuria ja yhtiö velkaantui rajusti. Kannattavuus heikkeni. Tampella oli laajentunut romahtaville markkinoille. Investointien jatkaminen vei sen syvemmälle suohon.
Tampella paini 1990-luvun alkaessa niin syvissä vaikeuksissa, ettei SKOP pystynyt enää rahoittamaan sitä. Velkaa oli 7 miljardia markkaa, omat varat vain 1,8 miljardia. Tampella ei voinut saada lisärahaa myymällä omaisuuttaan, koska kaikki myytävä oli jo myyty suurinvestointien rahoittamiseksi. Tampella päätettiin pilkkoa. Vuoden 1991 alusta se jakautui viiteen osaan. Ne olivat metsäteollisuusyhtiö Tampella Forest, paperikoneyhtiö Tampella Papertech, voimakattilayhtiö Tampella Power, kaivoskoneyhtiö Tamrock ja pakkausyhtiö Tambox Europe.
Talouskriisin vuoksi myös SKOP oli joutunut vakaviin talousvaikeuksiin. Lopulta Suomen Pankki otti SKOP:n haltuunsa 19.9.1991. Silloin Suomen Pankista tuli myös Tampellan pääomistaja.