stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapetán Mitroúsi

| Kapetán Mitroúsi Καπετάν Μητρούσι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kapetán Mitroúsi
 Koordinaatit: 41°04′N, 23°24′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Sérres
Kunta:  Sérres
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  120103
Väkiluku (2011):  5 325
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ER
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kapetán Mitroúsi (kreik. Καπετάν Μητρούσι; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καπετάν Μητρουσίου, Dimotikí Enótita Kapetán Mitrousíou) on yksi Sérresin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Sérresin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 5 325 (vuonna 2011).
Kapetán Mitroúsin kunnallisyksikkö käsittää alueen Sérresin kunnan länsiosassa. Sen suurin asutus on Mitroúsin kylä, joka sijaitsee noin seitsemän kilometriä länsilounaaseen Sérresin kaupungista. Kunnallisyksikkö on nimetty Mitroúsista kotoisin olleen Dimítrios Gkogkolákiksen mukaan. Hän oli merkittäviä johtajia Kreikan taistelussa Makedoniasta 1900-luvun alussa, ja hänet tunnettiin kotikylänsä mukaan nimellä ”kapteeni Mitroúsis”.
Kapetán Mitroúsi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka nimellä Mitroúsin kunta (Δήμος Μητρουσίου, Dímos Mitrousíou). Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sérresin kuntaan yhdessä Áno Vrontoún, Lefkónaksen, Oreinín ja Skoútarin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kapetán Mitroúsin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Anagénnisi | Anagénnisi | 752 |
| Áno Kamíla | Áno Kamíla | 682 |
| Mitroúsi | Káto Mitroúsi | 472 |
| Mitroúsi | Mitroúsi | 1 479 |
| Monokklisiá | Monokklisiá | 311 |
| Provatás | Provatás | 1 099 |
| Vamvakiá | Vamvakiá | 530 |
Yhteensä: 5 325
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kapetán Mitroúsi Wikimedia Commonsissa
Klutajny

| Klutajny |
| --- | --- |
 fiKlutajny 
 54°03′18″N, 20°40′12″E 
Väestö
Väkiluku (2011):  273
Klutajny on kylä Kiwityn kunnassa Lidzbarkin piirikunnassa Warmia-Masurian voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometrin päässä Kiwityn kunnan hallintokeskuksesta Kiwitystä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Klutajnyssä asui 273 asukasta.
Osadat

Klutajnyn kylässä on kaksi osadaa (eräänlainen hyvin pieni asutuskeskittymätyyppi):
Gościechowo
Maków
Jan Laukka

Jan Olli Laukka (s. 20. heinäkuuta 1946) on Suomen puolustusvoimien upseeri ja kenraalimajuri (2005) evp. Hän on tällä hetkellä eronnut vakinaisesta palveluksesta.
Sotilasura

Laukka valmistui Kadettikoulusta vuonna 1972.
Urallaan hän on toiminut muun muassa seuraavissa tehtävissä:
Reserviupseerikoulussa opetusupseerina
komppanianpäällikkö ja reservialiupseerikoulunjohtaja Hämeen Ratsujääkäripataljoonassa Hämeen Rykmentissä
opetusupseeri Taistelukoulussa
pääesikunnan toimistoupseeri 80-luvun puolivälissä
valtioneuvoston turvallisuuspäällikkö 90-luvulla
Jääkäriprikaatin komentaja 1996-1999 (ev)
Helsingin sotilasläänin esikuntapäällikkö 2002-2003
Helsingin sotilasläänin komentaja  2003-2006 (kenrmaj)
Lisäksi hän on toiminut rauhanturvaamistehtävissä Lähi-idässä ja sotilasasiamiehenä Washingtonissa.
Luisa Casati

Markkisitar Luisa Casati, Adolphe de Meyerin valokuva vuodelta 1912.
Luisa Adele Rosa Maria Amman (1881–1957) oli italialainen taiteiden tukija, perijätär, muusa ja julkisuuden henkilö. Upporikkaan perheen tytär eli värikkään ja huomiota herättäneen elämän ja kuoli köyhyydessä.
Elämänvaiheita

Luisa Adele Rosa Maria Amman syntyi Milanossa, itävaltalaisitalialaisen äidin ja itävaltalaissyntyisen isän toisena tyttärenä. Hänen isänsä oli erittäin menestynyt tekstiilitehtailija Alberto Amman, jonka vaikutusvaltaisiin ystäviin kuului myös kuningas Umberto I, joka antoi Albertolle kreivin arvonimen. Luisan äiti, Lucia, kuoli tytön ollessa 13, ja isä Alberto kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Luisa ja hänen vanhempi sisarensa Francesca (1880–1919) perivät isänsä omaisuuden, ja heistä tuli Italian rikkaimpia naisia.
Luisa meni 19-vuotiaana naimisiin markiisi Camillo Casati Stampa di Soncinon kanssa ja sai näin uusrikkaiden kadehtiman aatelisarvon. Hän huomasi kuitenkin pian, että aatelisnaisten tekeminen ja elämä oli erittäin rajoitettua.
Pitkästynyt Casati aloitti suhteen runoilija Gabriele D’Annunzion kanssa ja rakastavaiset muuttivat yhdessä Venetsiaan. Runoilija ei säästänyt ylisanoja kuvaillessaan rakastettuaan; tämä oli "yhtä vaikeasti tavoitettava kuin Hadeksen varjo". Pariskunta hankki palatsin ja Casati perusti sinne puutarhan, jossa oli tiikeri ja leopardi. Serenissima-nimiselle leopardille hankittiin timanttikaulanauha.
Casati herätti huomiota myös olemuksellaan. Hän oli vahvasti meikattu ja hän liikkui kaupungilla pukeutuneena vain turkkiin ja koruihin. Casati oli julistanut, että haluaa olla taideteos. Taiteilijat kiinnostuivat Casatista ja hänestä tulikin monen taiteilijan muusa ja mesenaatti.
Vuodet 1918–1920 Casati asui Caprilla, ruotsalaisen lääkäri-kirjailijan Axel Munthen vuokralaisena. Hän toi sinne mukanaan pöllön ja gepardin asumaan huvilan puutarhaan ja sisusti huoneen oman tuhlailevan makunsa mukaan. Hän pääsi mukaan dekadentteihin piireihin ja osallistui Villa Lysisin orgiastisiin juhliin. Axel Munthe ei juhlivaa ja dekadenttia vuokralaistaan kauan kestänyt. Vuokralaisen häätäminen oli kuitenkin yllättävän työlästä.
Taiteilijoista Casati suosi Augustus Johnia, Filippo Tommaso Marinettia, Jacob Epsteinia ja hänellä oli suhde Romaine Brooksin kanssa. Hän tuki taloudellisesti Man Rayta ja monia aloittelevia muotisuunnittelijoita. Hän maksoi taiteilijoiden kuluja ja halusi heidän maalaavan ja veistävän hänet "ikuistaakseen hänen kuolemattomuutensa". Hänen erikoinen ulkonäkönsä herätti nyt jo negatiivistakin huomiota, hän söi tuskin mitään ja hänellä epäiltiin olleen kokaiiniriippuvuus. Rahat alkoivat olla 1920-luvun lopulla vähissä, Casati lähetti vanhalle rakastajalleen d’Annunziolle sähkeen jossa pyysi 10 000 liiraa. Runoilija ei vastannut.
Lopullinen isku tuli vuonna 1929 kun New Yorkin pörssi romahti. Casatille jäi velkaa 25 miljoonaa dollaria, ja hänen omaisuutensa myytiin huutokaupassa, jossa ostajien joukossa oli Coco Chanel.lähde?
Casati päätyi asumaan Lontooseen pieneen yksiöön koiriensa kanssa, jotka Casati säilytti täytettyinä niiden kuoltua. Hänen kerrotaan viimeisinä vuosinaan penkoneen roskapönttöjä löytääkseen niistä pitsiä, samettia tai höyheniä joilla koristella asujaan. Casati menehtyi 1. kesäkuuta 1957 ja hänet on haudattu Bromptonin hautausmaalle, Lontooseen. Hänen mukanaan haudattiin yksi täytetyistä koirista.
Lisää aiheesta

http://www.marchesacasati.com/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat 2  Ruotsi  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Unelmien maa

| Unelmien maa> Lykkeland |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Alkuperämaa:  Norja
Alkuperäiskieli:  norja englanti
Julkaistu:  2018
Tuotantokausia:  3
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Petter Næss
Käsikirjoittaja(t):  Mette M. Bølstad
Säveltäjä(t):  Ginge Anvik
Kuvaaja(t):  Lars Vestergaard
Tuotantoyhtiö(t):  Maipo Film NRK
Aiheesta muualla
IMDb 
Unelmien maa (Lykkeland) on norjalainen televisiosarja, joka ensiesitettiin Norjassa vuoden 2018 syksyllä ja Suomessa 2019 alussa. Palkittu sarja kertoo 1970-luvun Stavangerin alueen nuorista aikuisista, joiden elämä mullistuu kun Norjan rannikolta löydetään öljyä.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi (8 jaksoa) keskittyy tapahtumiin vuoteen 1972 asti, jolloin Norjan valtiollinen öljy-yhtiö Statoil perustetaan. Sarjan toinen kausi kuvaa vuosia 1977–1980 ja kolmas vuosia 1987–1990.
Juoni

Öljy-yhtiö Phillips Petroleumin nuori asianajaja Jonathan Kay (Bart Edwards) saapuu Stavangeriin kesällä 1969 tarkoituksenaan irrottaa amerikkalaisyhtiö tuloksettomasta öljynetsintäsopimuksesta Norjan valtion kanssa, mutta suunnitelmat muuttuvat kun öljyä lopulta löytyykin. Sarjan norjalaisia päähenkilöitä ovat nuoret aikuiset Christian, Toril ja Anna. Christian Nyman (Amund Harboe) on vauraan laivanvarustajaperheen poika, mutta työskentelee sukeltajana öljynetsintälautalla. Hänen tyttöystävänsä Anna Hellevik (Anne Regine Ellingsæter) on kasvanut pienellä maatilalla, mutta pääsee kaupungintalolle sihteeriksi, aitiopaikalle kuulemaan tapahtumista ennen muita. Työväenluokkaisesta ja uskonnollisesta perheestä tuleva Toril Torstensen (Malene Wadel) on työssä Christianin isän omistamalla huonosti menestyvällä kalasäilyketehtaalla ja pienen pojan yksinhuoltaja.
Tuotanto

Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen sarjaa sanottiin Norjan kaikkien aikojen kalleimmaksi. Sarjaa on kuvattu aidolla öljylautalla, Stavangerissa ja muualla Rogalandin läänissä, Ånnelandissa Bergenin pohjoispuolella, Oslossa ja Belgiassa. Sarjassa kuullaan Ginge Anvikin säveltämän elokuvamusiikin lisäksi otteita monista 1970-luvun pop- ja rock-kappaleista.
Vastaanotto

Unelmien maan ensimmäinen tuotantokausi palkittiin Cannesin tv-sarjafestivaaleilla parhaasta käsikirjoituksesta ja parhaasta musiikista.
Kahden ensimmäisen jakson jälkeen Helsingin Sanomien Harri Uusitorppa kirjoitti Unelmien maan olevan ajankuvaltaan tyylikäs, mutta jotenkin ”ilmatiivis”. Hänen mielestään asiat ovat kyllä oikeilla paikoillaan, mutta ”eivät liiku eivätkä liikuta”.
Ville Mäntymaa

| Ville Mäntymaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Seinäjoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Havu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2013
Seurat:  Tappara (SML) Pelicans (SML) JYP (SML) Frölunda HC (SEL) Kärpät (SML)
NHL-varaus:  280. varaus, 2003 Mighty Ducks of Anaheim
Ville Jaakko Mäntymaa (s. 8. maaliskuuta 1985 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimi viimeksi SM-liigajoukkue Oulun Kärppien päävalmentajana.
Pelaajaurallaan Mäntymaa pelasi SM-liigassa yhteensä 329 runkosarjaottelua tehopistein 22+53=75 keräten 206 jäähyminuuttia sekä 49 pudotuspeliä tehopistein 1+8=9 keräten 34 jäähyminuuttia. Mäntymaa pelasi myös kaksi kautta Ruotsissa. Hän joutui lopettamaan pelaajauransa 28-vuotiaana aivotärähdyksen jälkioireiden vuoksi vuonna 2013.
Mäntymaan isä on pesäpalloilija Esa Mäntymaa.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Mäntymaa pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Suomen kapteenina. Yhteensä Mäntymaa pelasi 30 nuorten ja 38 poikien maaottelua.
Mäntymaa pelasi myös Suomen A-maajoukkueessa yhteensä 17 ottelua tehopistein 2+1=3. Hän debytoi A-maajoukkueessa Channel One Cupissa 13. joulukuuta 2007 ottelussa isäntäjoukkue Venäjää vastaan. A-maajoukkueuransa avausmaalin Mäntymaa teki 11. huhtikuuta 2008 Suomen MM-leiriryhmän harjoitusottelussa Saksaa vastaan ylivoimalla Resenburgissa.
Mäntymaa valittiin Pohjola-leirin parhaaksi puolustajaksi vuonna 2001.
Pelaajaura > Pelityyli

Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan isokokoinen Mäntymaa liikkui kokoisekseen hyvin ja hänen vahvuuksiinsa kuului myös oman pään pelaaminen ja kiekollinen peli. Mäntymaan heikkouksiin kuului laukauksen epätarkkuus ja hyökkäyspään pelikäsitys. Oikealta laukova Mäntymaa sai usein vastuuta myös ylivoimalla.
Valmennusura

Kaudeksi 2014–2015 Mäntymaa nimettiin Kärppien A-nuorten SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi Lauri Mikkolan johtamaan valmennustiimiin. Kaksi ensimmäistä kautta päättyi puolivälieriin ja kausi 2016–2017 neljänteen sijaan. Kaudeksi 2017–2018 Mäntymaa nimettiin joukkueen päävalmentajaksi.
Mäntymaa nousi Oulun Kärppien edustusjoukkueen valmennukseen kaudeksi 2021–2022 Lauri Mikkolan johtamaan tiimiin. Kesken kauden 2021–2022 Mikkola sai Kärpistä potkut ja päävalmentajaksi pitkällä sopimuksella Ouluun saapui mestariluotsi Lauri Marjamäki.
Joulukuussa 2023 Oulun Kärpät ilmoitti päävalmentaja Lauri Marjamäen potkuista, jolloin Mäntymaa nousi suoraan seuran uudeksi päävalmentajaksi.
Tammikuussa 2024 Kärpät ilmoitti jatkaneensa Mäntymaan sopimusta päävalmentajana aina kauden 2025–2026 loppuun asti ja palkanneen loppukauden 2023–2024 ajaksi apuvalmentajaksi Mikko Mannerin.
Mäntymaa valmensi Kärpät SM-pronssiin kaudella 2023-2024
Kanervakasvit

| Kanervakasvit |
| --- | --- |
 Kanerva (Calluna vulgaris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae  Juss.
Synonyymit
 Andromedaceae Döll  Arbutaceae Bromhead  Arctostaphylaceae J.Agardh  Azaleaceae Vest  Diplarchaceae Klotzsch  Empetraceae Hooker & Lindley  Epacridaceae R.Br., nom. cons.  Hypopityaceae Klotzsch  Ledaceae J.F.Gmelin  Menziesiaceae Klotzsch  Monotropaceae Nuttall, nom. cons.  Oxycoccaceae A.Kerner  Prionotaceae Hutchinson  Pyrolaceae Lindley, nom. cons.  Rhododendraceae Juss.  Rhodoraceae Ventenat  Salaxidaceae J.Agardh  Stypheliaceae Horaninow  Vacciniaceae Perleb, nom. cons. 
Katso myös
   Kanervakasvit Wikispeciesissä   Kanervakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lännenmansikkapuun (Arbutus unedo) kukinto.
Kanervakasvit (Ericaceae) on Ericales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jonka lajit ovat lähinnä pienehköjä puuvartisia kasveja, usein varpuja, kuten puolukka ja kanerva. Heimo on laajalle levinnyt, ja sen lajeja tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta. Useilla lajeilla on syötävät marjat; monia lajeja kasvatetaan koristekasveina.
Angiosperm Phylogeny Group päätyi geenitutkimusten perusteella liittämään aiemmin erilliseksi luokitellut heimot Empetraceae (variksenmarjakasvit), Epacridaceae, Monotropaceae (mäntykukkakasvit), Prionotaceae ja Pyrolaceae (talvikkikasvit) kanervakasveihin.
Tuntomerkit

Kanervakasvit ovat monivuotisia, usein puuvartisia kasveja. Useimmat lajit ovat matalia varpuja tai pieniä pensaita, mutta heimoon kuuluu myös joitakin köynnöksiä ja puita. Heimoon kuuluu joitakin päällyskasveja. Kanervakasvit ovat yleensä ainavihantia. Eräät lajit ovat lehtivihreättömiä loiskasveja. Lehdet ovat usein hammaslaitaisia, kierteisesti tai vastakkaisesti asettuneita. Kukinnot ovat rakenteeltaan terttumaisia. Kukissa on yleensä viisi, joskus neljä terä- ja verholehteä. Teriö on osittain tai lähes kokonaan yhteenkasvanut ja muodoltaan kellomainen. Hedelmä on yleensä kota tai marja, joillakin lajeilla luumarja.
Luokittelu

Kanervakasvit jaetaan yhdeksään alaheimoon:
Luokittelu > 1. Enkianthoideae Kron, Judd & Anderberg

Alaheimossa on vain kellopensaiden (Enkianthus) 16-lajinen suku, joka on kotoisin Etelä-Kiinasta ja Japanista. Niiden lehdet ovat valekiehkuroissa, kukat riippuvia ja heteenponnet sarvellisia.
Luokittelu > 2. Pyroloideae Kostel.

Alaheimon neljässä suvussa on 40 lajia, joista 35 kuuluu terttutalvikkien (Pyrola) sukuun. Kasvit ovat monivuotisia juurakollisia ruohoja, joista jotkut ovat sienijuuren varassa eläviä marraskasveja, joiden lehdet ovat surkastuneet suomuiksi. Lehdet sijaitsevat valekiehkuroissa, kukinto on terttu, kukka eriteräinen ja mesiäisetön, heteenponnet lisäkkeettömiä, istukat turvonneita laitaistukoita ja alkio lyhyt ja tuskin erilaistunut. Alaheimo kasvaa enimmäkseen pohjoisessa lauhkeassa vyöhykkeessä (myös Suomessa), lisäksi arktisilla alueilla ja Pohjois-Sumatralla.
Luokittelu > 3. Monotropoideae Arn.

Alaheimon lajit ovat monivuotisia, lehtivihreättömiä, sienijuuren varassa tai loisina eläviä ruohoja, joiden lehdet ovat ruodittomia ja suomumaisia. Kukinto on terttu. Kukat ovat 3–8-lukuisia, verhiö toisinaan melko kookas ja teriö eri- tai yhdislehtinen tai joskus puuttuu. Heteenponnet avautuvat tavallisesti raoilla ja ovat tavallisesti lisäkkeettömiä. Joskus hedelmä on marjamainen; siemenet toisinaan siivellisiä; alkio vähäpätöinen ja erilaistumaton.
Alaheimossa on kymmenen sukua ja 15 lajia, jotka kasvavat pohjoisella pallonpuoliskolla, pääasiassa lauhkeilla alueilla, myös Suomessa (kangasmäntykukka). Useimmat alaheimon suvut ovat yksilajisia. Suomeksi on nimetty aavepiiput (Monotropa, sisältää mahdollisesti mäntykukat Hypopitys) ja ruukkuterttu (Pterospora andromedea).
Luokittelu > 4. Arbutoideae Niedenzu

Alaheimoon kuuluu noin 80 lajia ja yhdestä kuuteen sukua. Suurin osa lajeista on sianpuolukoita (Arctostaphylos), joita 60 lajia. Alaheimo kasvaa pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä, erityisesti Pohjois-Amerikan lounaisosissa ja Välimeren alueella. Kasvien teriö on ruukkumainen, ponnet lisäkkeellisiä ja hedelmä marja tai luumarja.
Luokittelu > 5. Cassiopoideae Kron & Judd

Alaheimon muodostaa yksi ainoa suku, liekovarpiot (Cassiope), jossa on 12 lajia sirkumboreaalisesti levinneinä. Niiden silmut ovat suomuttomia, kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa ja ovat riippuvia ja ponnet ovat lisäkkeellisiä.
Luokittelu > 6. Ericoideae Link

Kasveihin kuuluu myös epifyyttejä eli päällyskasveja. Lehdet voivat olla järjestyneet myös kierteisesti. Kukat ovat riippuvia tai pystyjä, joskus vastakohtaisia. Ponnet ovat tavallisesti lisäkkeettömiä. Kota on liiteluomainen.
Alaheimo käsittää 19 sukua ja 1790 lajia, joita on runsaiten Etelä-Afrikassa ja Kaakkois-Aasiassa saaristoineen. Alaheimo on yleinen myös pohjoisella pallonpuoliskolla ja Etelä-Amerikan länsi- ja eteläosissa. Runsaslajisin suku on alppiruusut (Rhododendron, 850 lajia), johon sisällytetään myös ennen omina sukuinaan pidetyt suvut Azalea (atsaleat), Ledum (suopursut), Menziesia (tiukupensaat) ja Tsusiophyllum. Kellokanervien (Erica) suvussa on ainakin 765 lajia.
Luokittelu > 7. Harrimanelloideae Kron & Judd

Alaheimon ainoa suku sammalvarpiot (Harrimanella) käsittää kaksi hajanaisesti sirkumboreaalisesti levinnyttä lajia, joiden lehdet ovat neulasmaisia ja ehytlaitaisia, kukat yksittäin lehtihangoissa ja riippuvia sekä ponnet kannuksellisia.
Luokittelu > 8. Epacridoideae Sweet

Kasvien lehdet ovat kuivuuteen sopeutuneita (kseromorfisia) ja teräväkärkisiä. Kukinto on joko lehtihankainen, tavallisesti tähkä, tai kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukat ovat usein riippuvia, ja niissä on viisi hedettä; heteenponnet ovat yksiteekaisia, avautuvat raoilla ja ovat lisäkkeettömiä. Teriö on jäljellä hedelmässä.
Alaheimossa on 35 sukua ja 545 lajia pääasiassa eteläisellä pallonpuoliskolla, erityisesti Australaasiassa ja Chilessä. Tribuksia ovat Prionoteae (kaksi yksilajista sukua Chilessä ja Tasmaniassa), Archerieae (yksi nelilajinen suku Australiassa, Tasmaniassa ja Uudessa-Seelannissa), Oligarrheneae (kolme sukua ja viisi lajia Australiassa), Cosmelieae (kolme sukua ja 27 lajia Lounais- ja Itä-Australiassa sekä Tasmaniassa, mm. Andersonia), Richeeae (kaksi sukua ja 68 lajia Australiassa, Uudessa-Kaledoniassa ja Uudessa-Seelannissa, mm. Dracophyllum), Epacrideae (viisi sukua, 55 lajia Itä-Australiassa ja Tasmaniassa, mm. Epacris) ja Styphelieae (noin 19 sukua Australiasta Kaakkois-Aasiaan ja Havaijille ulottuvalla alueella, mm. Leucopogon).
Luokittelu > 9. Vaccinioideae Arn.

Noin 20% lajeista on epifyyttejä. Kärkisilmu kuolee ja kasvu jatkuu hankasilmuista. Lehdet ovat ehyitä ja tavallisesti sulkasuonisia; niissä on toisinaan rauhasia. Kukinto on tavallisesti lehtihankainen ja kukat riippuvia. Kukkaperä on usein nivelikäs ja siinä on esilehtiä. Heteenponsissa on lisäkkeitä tai ne puuttuvat. Sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen, luotti tylppä. Hedelmä on tavallisesti kota, mutta myös marja.
Alaheimo kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla, Malaijien saaristossa, Keski- ja Etelä-Amerikan vuoristoissa, Australian Queenslandissa ja jokunen laji Afrikassa. Suurimmat suvut ovat puolukat (Vaccinium, 450 lajia), Agapetes (noin 400 lajia), salalit (Gaultheria, 240 lajia), Cavendishia (155 lajia), Dimorphanthera (noin 85 lajia), Psammisia (60 lajia), Thibaudia (60 lajia), Macleania (55 lajia) ja kruunumustikat (Gaylussacia, 50 lajia).
Luokittelu > Suvut

Kanervakasveihin kuuluvat seuraavat suvut:
Acrothamnus
Acrotriche
Agapetes
Agarista – kiiltokanervat
Agiortia
Allotropa
Andersonia
Andromeda – suokukat, ainoa laji suokukka
Androstoma
Aniserica
Anthopteropsis
Anthopterus
Arbutus – mansikkapuut
Archeria
Arctostaphylos – sianpuolukat
Arctous – riekonmarjat
Astroloma
Bejaria
Brachyloma
Bryanthus
Calluna – kanervat eli kangaskanervat, ainoa laji kanerva eli kangaskanerva
Cassiope – liekovarpiot eli varpiot
Cavendishia
Ceratiola
Ceratostema
Chamaedaphne – vaiverot, ainoa laji vaivero
Cheilotheca
Chimaphila – sarjatalvikit
Coleanthera
Comarostaphylis
Conostephium
Corema – harakanmarjat
Cosmelia
Costera
Craibiodendron
Croninia
Cyathodes
Cyathopsis
Daboecia – nummikanervat
Decatoca
Demosthenesia
Didonica
Dielsiodoxa
Dimorphanthera
Diogenesia
Diplycosia
Disterigma
Dracophyllum
Elliottia – koukkukukat
Empetrum – variksenmarjat
Enkianthus – kellopensaat
Epacris
Epigaea
Eremotropa
Erica – kellokanervat
Eubotryoides
Eubotrys
Gaultheria – salalit
Gaylussacia – kruunumustikat
Gonocalyx
Hemitomes
Kalmia – kalmiat, sielikkö
Kalmiopsis
Lateropora
Lebetanthus
Ledothamnus
Leptecophylla – korallikanervat
Leucopogon
Leucothoe – vititertut eli leukotit
Lissanthe
Lyonia – virpiot
Lysinema
Macleania
Melichrus
Moneses – tähtitalvikit, ainoa laji tähtitalvikki
Monotoca
Monotropa – aavepiiput (mäntykukat)
Monotropastrum
Monotropsis
Montitega
Mycerinus
Needhamiella
Notopora
Oligarrhena
Oreanthes
Ornithostaphylos
Orthaea
Orthilia – nuokkutalvikit
Oxydendrum – muikopuut
Paphia
Pellegrinia
Pentachondra
Periclesia
Phyllodoce – kurjenkanervat
Phyllothamnus
Pieris – kellovaiverot
Pityopus
Planocarpa
Pleuricospora
Plutarchia
Polyclita
Prionotes
Psammisia
Pterospora – ruukkutertut, ainoa laji ruukkuterttu
Pyrola – terttutalvikit eli talvikit
Rhododendron – alppiruusut, atsaleat, suopursut
Rhodothamnus
Richea
Rigiolepis
Rusbya
Sarcodes
Satyria
Semiramisia
Siphonandra
Sphenotoma
Sphyrospermum
Sprengelia
Styphelia
Tepuia
Themistoclesia
Thibaudia
Trochocarpa
Utleya
Vaccinium – puolukat
Woollsia
Xylococcus
Zenobia
Seuraavat suomeksi nimetyt suvut luokitellaan nykyisin muiden sukujen synonyymeiksi:
tähkäkanerva (Bruckenthalia) → kellokanervat
sammalvarpiot (Harrimanella) → liekovarpiot
mäntykukat (Hypopitys) → aavepiiput
pursut eli suopursut (Ledum) → alppiruusut
sieliköt (Loiseleuria) → kalmiat
tiukupensaat (Menziesia) → alppiruusut
marjakanervat (Pernettya) → salalit
Luokittelu > Kuvia

Agarista populifolia -kiiltokanerva.
Suokukka (Andromeda polifolia).
Kalifornianmansikkapuu (Arbutus menziesii).
Sianpuolukka (Arctostaphylos uva-ursi).
Tähkäkellokanerva eli tähkäkanerva (Erica spiculifolia, syn. Bruckenthalia spiculifolia).
Cassiope mertensiana -liekovarpio.
Vaivero (Chamaedaphne calyculata).
Sarjatalvikki (Chimaphila umbellata).
Harakanmarja (Corema album).
Irlanninnummikanerva (Daboecia cantabrica).
Variksenmarja eli mustavariksenmarja (Empetrum nigrum).
Kellopensas (Enkianthus campanulatus).
Nummikellokanerva (Erica tetralix).
Isosalali (Gaultheria shallon).
Gaylussacia incana -kruunumustikka.
Sielikkö (Kalmia procumbens).
Leucothoe axillaris -vititerttu.
Menziesia ferruginea -tiukupensas.
Tähtitalvikki (Moneses uniflora).
Kangasmäntykukka (Monotropa hypopitys tai Hypopitys monotropa).
Nuokkutalvikki (Orthilia secunda).
Muikopuu (Oxydendrum arboreum).
Eräs nukkekanervalajike (× Phylliopsis 'Sugar Plum').
Kellokurjenkanerva (Phyllodoce empetriformis).
Japaninkellovaivero (Pieris japonica).
Pyrola picta -terttutalvikki.
Kaskadienatsalea (Rhododendron albiflorum).
Mustikka eli kangasmustikka (Vaccinium myrtillus).