stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lentokone kadoksissa

| Lentokone kadoksissa> Otter Tre To kallar!.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Leif Hamre
Kieli:  norja
Genre:  nuortenkirjallisuus
Suomennos
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1959
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  134
ISBN:  ei käytössä 1959
Sarja: Nuorten toivekirjasto
Edeltävä:  -
Seuraava:  Hyppää, Petter!
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lentokone kadoksissa on norjalainen Leif Hamren kirjoittama lentäjäkirja, joka on julkaistu Suomessa WSOY:n Nuorten toivekirjastossa vuonna 1959.  Kirjoittaja on norjalainen lentäjäeverstiluutnantti.
Juoni

Kirjassa liikutaan Norjan ilmavoimien alueella.  Päähenkilöt ovat nuoria kuljetuslentäjiä. Lentäjävänrikki Geir Gran saa keskellä yötä hälytyksen: hänen on lähdettävä Bodøn tukikohdasta mahdollisimman pian kiireelliselle ambulanssilennolle Kirkkoniemeen yksimoottorisella De Havilland Otter -koneella.  Lentoparikseen hän saa nuoren kersantti Petter Hovdenin. Lento lähtee normaalisti mutta Finnmarkin ylängön keskimailla koneeseen tulee moottorivika ja miehet joutuvat turvautumaan laskuvarjoihin pilvipeitteen yläpuolella. Ennen hyppyä he saavat radioyhteyden Altan radioasemaan ja hätäviesti siis menee perille. Geir pääsee maahan turvallisesti, mutta Petter katkaisee jalkansa. Geir löytää nopeasti sopivan leiripaikan ja avustaa melko lähelle pudonneen Petterin paikalle käyttäen laskuvarjopakkauksen kumivenettä rekenä. Suksia ei ole mutta pajunoksista, laskuvarjon naruista ja aluksi myös kumivenepakkauksen tukivanerilevystä syntyy nopeasti lumikengät.
Nyt alkaa kahden nuoren miehen vaativa Robinson-elämä laskuvarjoista tehdyssä teltassa.  Elämästä tulee kovaa taistelua nälkää, kylmyyttä ja susia vastaan. Hätämuonat eivät riitä kuin pariin ateriaan, mutta ansametsästys ja kalastus tuottavat alkuvaikeuksien ratkettua riittävästi ruokaa ja talvikoulutuksen saanut Geir kaivaa lumen alta jopa poronjäkälääkin josta keitetään puuroa pahimman nälänhädän voittamiseksi.  Kone on odotusten mukaan pudonnut muutaman kilometrin päähän ja Geir käy hakemassa sen hylystä kaikkea tarvittavaa - tosin taskulamppu on tuhoutunut, mutta hän laskee moottorista öljyä tyhjään purkkiin ja tekee siitä eräänlaisen myös keittimeksi kelpaavan öljylampun. Kartatkin on menetetty, koska ne jäivät avoimeen ohjaamoon ja tuuli on vienyt ne.  Kaikkea muuta kyllä löytyy: öljyn lisäksi myös valopistooli ammuksineen, ylimääräinen laskuvarjo, istuintyynyjä, kirves sekä jopa eräästä lokerosta sinne hypätessä unohtunut Geirin piipputupakkapussikin.  Paluu teltalle on tosin rankka lumisateen alkaessa.  Hätämuonaakaan ei varavarjoihin kuulu.
Hätäkutsu oli kuultu ja piiripäällikkö Ruste odottaa synkkänä sään paranemista: niin kauan kuin ylängöllä on huono sää ei ole mieltä lähettää ilmaetsijöitä, ja maapartiot ovat tiukoilla.  Lopulta sääpalvelu ilmoittaa että tulisi muutaman päivän ajaksi paras mahdollinen sää, ja jo toisena etsintäpäivänä eräs Thunderjet-lentue, Pantterit, havaitsee lentäjien leirin.  Nyt paikalle hälytetään ainoa laskeutumaan pystyvä kone, helikopteri joka poimii lentäjät kyytiin ja nämä pääsevät kotiin.
Humppa-Veikot (vuoden 1966 albumi)

| Humppa-Veikot Humppa-Veikot |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1966
 Formaatti: LP
 Levy-yhtiö: Scandia
Humppa-Veikkojen muut julkaisut
| Pigalle: Tippavaaran isäntä laulaa ja kertoo 1962 | Humppa-Veikot 1966 | Humppa-Veikot 1969 |
Humppa-Veikot (julkaistu numerolla Scandia SLP 511) on vuonna 1966 ilmestynyt Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen singlekokoelma. Levylle on koottu yhtyeen vuosina 1959−1964 levyttämiä kappaleita. Kaikissa kappaleissa on laulusolistina Teijo Joutsela. Finnlevy julkaisi levyn uudelleen 1980-luvulla numerolla Helmi HLP 833.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Pohjola – 2.10  Tulipunaruusut – 1.45  Alaska – 2.10  Riippakoivun alla – 2.14  Petsamo – 2.14  Imatra – 2.22  Uraliin – 2.27  Katinka – 1.50  Kuusamo – 2.13 :  B-puoli Silmät tummat kuin yö – 1.57   Sulamith – 2.15  Bublitshki – 1.42  Lentävä hollantilainen – 1.45  Valamo – 1.55  Pyhäjärvi – 2.03  Vesivehmaan jenkka – 2.00  Puuseppä – 2.20  Tammerkoski – 1.48
Aiheesta muualla

Humppa-Veikot discogs.com -sivustolla
Lenokki

| Lenokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Alaheimo::  Varsinaiset lohet Salmoninae
Suku::  Lenokit Brachymystax
Laji::  lenok
Kaksiosainen nimi
 Brachymystax lenok  (Pallas, 1773) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lenokki (Brachymystax lenok) on pohjoisen Aasian kylmissä jokivesissä elävä hidaskasvuinen lohikala. Se tulee sukukypsäksi noin 40 senttimetrin pituisena ja kasvaa usein 55 sentin mittaiseksi. Painoennätys on kahdeksan kiloa. Kutuaikaan kala muuttuu tummanpunaiseksi ja selkä- ja rintaevät monivärisen kirjaviksi.
Lenokin levinneisyysalue kattaa lähes koko Siperian pohjoiseen virtaavat joet Obilta Kolymalle sekä Venäjän Kaukoidän Tyyneenmereen laskevat joet, muun muassa Amurin. Levinneisyysalue ulottuu Korean, Pohjois-Kiinan ja Mongolian puolelle. Lenokki ei vaella mereen.
Helsinki Vineyard

| Helsinki Vineyard |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  kristinusko
Kirkkokunta:  Vineyard
Perustettu:  1997
Johtava pastori:  Ari Puonti
Pääkirkko:  Työpajankatu 10A Kalasatama, Helsinki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsinki Vineyard on Helsingissä toimiva kristillinen seurakunta joka kuuluu kansainväliseen Vineyard-liikkeeseen.
Vineyard -nimi pohjautuu Raamatun viinitarha-vertaukseen. Seurakunta painottaa käytännöllistä Raamatun arvovaltaa korostavaa opetusta, palvontaa ja ylistystä sekä aktiivista kotiryhmätoimintaa. Käytössä on uskovien kaste, mutta myös lapsikaste hyväksytään.
Maailmanlaajuinen Vineyard-liike pyrkii yhdistämään parhaat puolet ns. evankelikaalisesta herätyskristillisyydestä ja helluntailaiskarismaattisuudesta. Suomalaisen luterilaisen herätyskristillisyyden vahvuuksina on ollut mm. Raamatun auktoriteetin kunnioittaminen ja manipulatiivisen hurmoksellisuuden välttäminen kun taas helluntailaiskarismaattisen kristillisyyden vahvuutena on ollut avoimuus Pyhän Hengen yliluonnolliselle voimalle ja sen ilmenemismuodoille. Nämä ovat tärkeitä asioita suomalaisille Vineyard-seurakunnille..
Seurakunnan johtavana pastorina toimii teologian maisteri Ari Puonti. Seurakuntaa johtaa hallitus, jonka alaisuudessa toimii työntekijöistä koostuva johtotiimi.
Toimintamuodot

Sunnuntaitilaisuudet. Helsinki Vineayard -seurakunta kokoontuu sunnuntaisin klo 16:00 Holvi-ravintolan tiloissa osoitteessa Annankatu 10. Sunnuntaitilaisuudet ovat kolme kertaa kuukaudessa. Tilaisuuksissa on simultaanitulkkaus englanniksi.
Sunnuntaitilaisuus on moderni vapaamuotoinen jumalanpalvelus, joka sisältää ylistysmusiikkia, hengellisiä lauluja sekä puheen jostain ajankohtaisesta ja Raamattuun liittyvästä teemasta. Tilaisuuden lopussa rukoillaan ihmisten puolesta.
Lastenohjelmaa on tarjolla jokaisessa tilaisuudessa 4-11-vuotiaille ja sekä lastenhoitoa 1-3-vuotiaille.
Kotiryhmät. Kotiryhmät ovat kodeissa kokoontuvia 5-10 hengen ryhmiä, jotka tapaavat viikoittain tai joka toinen viikko. Ryhmissä luetaan Raamattua, keskustellaan sekä rukoillaan toisten ihmisten puolesta. Kotiryhmät ovat avoimia kaikille seurakuntalaisille ja niille, jotka etsivät kotiseurakuntaa.
Evankeliointi. Seurakunta evankelioi eli kertoo kristinuskon perussanomasta Healing on the Streets -toiminnan kautta. Seurakunta järjestää myös kristinuskon perusteista kiinnostuneille Alfa-iltoja.
Lähetystyö. Vineyard-liikkeen lähetystyö liittyy kiinteästi uusien seurakuntien perustamiseen. Lisäksi Helsinki Vineyard antaa 10 % vuoden tuloistaan Suomen ulkopuolella tehtävään lähetystyöhön.
Vineyard muualla Suomessa

Michael ja Virpi Hopkins perustivat toisen Vineyard-seurakunnan, Vineyard Uusimaan, Järvenpään alueelle 2010. Tämän lisäksi Juha ja Terhi Ranta-ojala aloittivat Tampere Vineyard-seurakunnan perustamiseen tähtäävän prosessin vuonna 2014 ja se päätyi siihen, että Tampere Vineyard perustettiin 2017. Vineyard Uusimaan yhdistyttyä vuonna 2022 Järvenpääläisen Overflow-seurakunnan kanssa, seurakunnan uudeksi nimeksi tuli Järvenpää Vineyard. Järvenpää Vineyardin pastoreina toimivat Niina ja Ville Saarikangas.
Suomen Vineyard -kirkko

Suomen Vineyard-seurakunnat rekisteröityivät vuonna 2014 kirkkokunnaksi, jonka nimi on Suomen Vineyard –kirkko. Sitä johtaa hallitus, joka koostuu eri seurakuntien valitsemista edustajista. Kirkkokuntaan kuuluu kolme seurakuntaa. Suomen Vineyard-kirkko on itsenäinen, mutta myös osa Pohjoismaiden alueella vaikuttavaa Vineyard Nordic -kirkkokuntaa, johon kuuluu yli 20 seurakuntaa Tanskan, Ruotsin ja Norjan alueella.
Suomen Vineyard-kirkon toiminnalla on neljä kulmakiveä, jotka määrittävät seurakuntien elämää: uskontunnustus, arvot, toiminnan painopisteet ja seurakuntia yhdistävä DNA. Nämä neljä kulmakiveä ovat samat kuin muilla maailmanlaajuisen Vineyard-liikkeen seurakunnilla.
Historiaa

Ensimmäinen Vineyard-seurakunta syntyi Yhdysvaltojen Kaliforniassa vuonna 1975. Hippien keskuudessa oli alkanut 1960-luvulla laaja hengellinen herätys, joka jatkui 1970-luvulle asti ja levisi länsimaissa. Kalifornissa oleva Calvary Chapel-seurakunta oli hippiherätyksen keskus, josta käsin Ken ja Joanne Gulliksen perustivat ensimmäiset Vineyard-seurakunnat, jotka tavoittivat hippejä, jotka kokivat perinteiset seurakunnat vieraiksi itselleen. Vineyard järjestäytyi Calvary Chapelista erilliseksi liikkeeksi 1980-luvun alussa kun Gulliksen pyysi John Wimberiä ottamaan liikkeen johtajuuden. Wimber oli ollut Righteous Brothers-yhtyeen jäsen kunnes hän hylkäsi muusikkouransa tultuaan uskoon kveekarikirkossa. John Wimberin vaimo oli aiemmin koonnut ryhmän kveekareita, jotka olivat avoimia Pyhän Hengen lahjoja korostavalle karismaattiselle kristillisyydelle kun taas kveekarit eivät sitä olleet. Tuo ryhmä liittyi John Wimberin johdolla Vineyard-liikkeeseen, joka alkoi kasvaa voimakkaasti Wimberin aikakaudella.
Vineyard on määritellyt itsensä "voimaantuneeksi evankelikaalisuudeksi" (empowered evangelicals), joka pitäytyy evankelikaaliseen herätyskristillisyyteen ja samalla olemaan avoin Pyhän Hengen voimalle ja armolahjoille. 
Vineyard korostaa, että se ole kuitenkaan teologialtaan helluntailaiskarismaattinen vaan tukeutuu evankelikaaliseen teologiaan, jonka mukaan Jumalan valtakunta on "jo nyt, mutta ei vielä kokonaan". Tällä tarkoitetaan sitä, että uskotaan ihmeparantumiseen ja Pyhän Hengen armolahjoihin, mutta samalla korostetaan, että synti ja kärsimys poistuu kokonaan vasta kun Kristus palaa toisen kerran maailmaan. Tämän takia Vineyard suhtautuu varauksellisesti ns. uskonliikkeeseen (Word of Faith) ja menestysteologiaan (prosperity theology).  
Nykyään seurakuntia on noin 3000 ympäri maailmaa 94 valtion alueella. Vineyard-seurakunnat ovat erilaisia eri kulttuureissa, mutta niitä yhdistävät samat arvot ja uskontunnustus.
Historiaa > Vineyard tulee tunnetuksi Suomessa

Luterilainen järjestö Hengen uudistus kirkossamme ry järjesti vuosien 1988-1991 aikana seminaareja, joissa vieraili monia Vineyardin pastoreita. Vapaakirkollinen kustantamo Päivä Oy kustansi vuonna John Wimberin kirjan "Ihmeet ja merkit. Voimaevankeliointi nykyajan seurakunnassa" (1987) ja Kevin Springerin & John Wimberin kirjan "Kolmas aalto" (1990). Nämä asiat tekivät Vineyardia tunnetuksi erityisesti luterilaisille ja vapaakirkollisille kristityille. Helsinki Vineyardin perustajat Cai ja Katja Talvio lähtivät näiden seminaarien jälkeen Kanadaan erääseen Vineyard-seurakuntaan. Vineyard-liikkeen he toivat Suomeen Talvio vuonna 1996. Vineyard ry rekisteröitiin Suomeen 14. lokakuuta 1997 Se järjestäytyi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 29. syyskuuta 2014.
Aiheesta muualla

www.helsinkivineyard.fi
www.jarvenpaavineyard.fi
http://www.seurakuntalainen.fi/uutiset/suomen-vineyard-seurakunnat-jarjestaytyivat-kirkkokunnaksi/
Uskonnot Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Landshutin perimyssota

Keisari Maximillian oli itse johtamassa joukkojaan Wenzenbachin taistelussa vuonna 1504.
Landshutin perimyssota sai alkunsa perimysriidasta Baijeri-Münchenin ja Baijeri-Landshutin herttuakuntien välillä. Sota johti lopulta Baijerin yhdistymiseen yhdeksi herttuakunnaksi.
Pavian sopimus koski perintöoikeutta ja määräsi, että jos yhden haaran pitäisi lakata olemasta niin toisten haarojen pitäisi periä se.
Baijeri-Landshutin herttua Yrjö ja hänen vaimonsa Hedvig Jagellonica epäonnistuivat yrityksessään saada poikavauva, joka olisi hänen perillisensä, joten Yrjö nimesi heidän tyttärensä Elisabetin hänen perillisekseen. Sopimuksen takia Münchenin herttua Albert ei hyväksynyt tätä, joka johti sotaan vuonna 1503. Tämän kaksivuotisen sodan aikana monet kylät kuten Ergolding tuhottiin maan tasalle.
Sota loppui vuonna 1505, jolloin Elisabet ja hänen aviomiehensä Ruprecht kuolivat. Yrjön kaksi lapsenlasta Otto-Heinrich ja Filip pitivät Pfalz-Neuburgin. Pfalz-Neuburgin pääkaupungiksi valittiin Neuburg an der Donau. Koska kaksi perillistä eivät olleet vielä täysi-ikäisiä, Fredrik II toimi sijaishallitsijana heidän alueellaan.
Keisari otti Kufsteinin alueet itselleen palkintona sovittelustaan. Nürnbergin keisarillinen kaupunki sai merkittäviä alueita kaupungin itäpuolelta mukaan lukien Laufin, Hersbruckin, ja Altdorfin. Otto-Heinrich käytti isoja summia rahaa palatsin rakentamiseksi Neuburg an der Doauhun.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:War of the Succession of Landshut
Lasse Kurkilahti

Lasse Antero Kurkilahti (s. 7. huhtikuuta 1948 Taivassalo) on suomalainen ekonomi ja vuorineuvos. Hän on toiminut Elcoteq Oyj:n (nykyään Elcoteq SE), Kemira Oyj:n, Nokian Renkaat Oyj:n ja Raisio Oyj:n toimitusjohtajana. Hän on myös Elisa Oyj:n, SRV Yhtiöt Oyj:n ja Lassila & Tikanoja Oyj:n hallitusten jäsen.
Kurkilahti on valmistunut ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta 1971.
Aiheesta muualla

HS.fi Talous (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyrki Iivonen: Vuorineuvos opettelee arjen perusasioita. Helsingin Sanomat 6.4.2008 s. C9
Lehtokärpässieni

| Lehtokärpässieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Amanitaceae
Suku::  Kärpässienet Amanita
Laji::  islandica
Kaksiosainen nimi
 Amanita islandica  Melot 
Katso myös
   Lehtokärpässieni Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehtokärpässieni (Amanita islandica) on valkoinen kärpässienilaji. Sen lakki on 5–12 senttimetriä leveä. Heltat ovat melko tiheät ja valkoiset. Jalka on 10–15 senttimetriä pitkä, valkoinen. Malto on valkoista. Sieni on syömäkelpoinen, mutta sen voi sekoittaa tappavan myrkylliseen valkokärpässieneen. Lehtokärpässieni kasvaa melko harvinaisena Etelä-Suomen lehdoissa ja puistoissa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Lamar Trotti

| Lamar Trotti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. lokakuuta 1900 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Kuollut: 28. elokuuta 1952 (51 vuotta) Oceanside, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja
Näyttelijä
Palkinnot
 Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinto (1944) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lamar Trotti (18. lokakuuta 1900 Atlanta, Georgia – 28. elokuuta 1952 Oceanside, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän aloitti toimittajana valmistuttuaan Georgian yliopistosta ja vuonna 1933 hän siirtyi Fox-elokuvastudion palvelukseen. Samana vuonna hän käsikirjoitti ensimmäisen elokuvansa The Man Who Dared. Trotti teki myöhemmin runsaasti yhteistyötä käsikirjoittaja Dudley Nicholsin kanssa. Vuoden 1942 jälkeen hän toimi myös tuottajana useimmissa käsikirjoittamissaan elokuvissa.
Trotti sai parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon vuoden 1944 elokuvasta Wilson. Oscar-ehdokkaana hän oli lisäksi elokuvista Vapauttajan nuoruus (1939) ja Rytmiä veressä (1954), joista jälkimmäisestä postuumisti.
Valikoitu filmografia

The Man Who Dared (1933) käsikirjoittaja
Alexanderin jazzyhtye (Alexander's Ragtime Band, 1938) käsikirjoittaja
Vapauttajan nuoruus (Young Mr. Lincoln, 1939) käsikirjoittaja
Wilson (1944) käsikirjoittaja
Kevytmielinen äitini (Mother Wore Tights, 1947) käsikirjoittaja ja tuottaja
Viidakon sissit (American Guerrilla in the Philippines, 1950) käsikirjoittaja ja tuottaja
Ikuinen valehtelija (As Young as You Feel, 1951) käsikirjoittaja ja tuottaja
Neljä helmeä (O. Henry's Full House, 1952) käsikirjoittaja
Rytmiä veressä (There's No Business Like Show Business, 1954) käsikirjoittaja
Leonardo Yuzon Medroso

Leonardo Yuzon Medroso
Leonardo Yuzon Medroso (s. 6. marraskuuta 1938) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palon hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin Boronganin hiippakunnan piispaksi 18. joulukuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Godofredo Pedernal Pisig ja Nestor Celestial Cariño.
Medroso sai 17. lokakuuta 2006 nimityksen Tagbilaranin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. joulukuuta.
Lasikuitu

Pieni kimppu lasikuidusta.
Lasikuitu on erittäin kapeista lasisäikeistä tehty materiaali, jota käytetään eristeiden ja tekstiilien valmistuksessa. Arkikielessä lasikuidulla tarkoitetaan yleensä lasikuidulla vahvistettuja muovimateriaaleja eli lujitemuoveja. Ne kuuluvat komposiittimateriaaleihin. Materiaalina lasikuitu on halpaa, helposti muokattavaa ja kemiallisesti kestävää, mikä tekee siitä erinomaisen materiaalin esimerkiksi veneiden, kylpyammeiden, lentokoneiden ja saostussäiliöiden valmistukseen.
Historia

Lasikuidun valmistamiseen tarvittava perustekniikka, jossa vedetään pitkiä säikeitä sulasta lasista, on tunnettu jo pitkään. Varhaisin patentti myönnettiin Preussilaiselle keksijälle  Hermann Hammesfahrille (1845–1914) Yhdysvalloissa vuonna 1880. Lasinvalmistajat ovat kautta aikojen valmistaneet kokeellisesti lasikuitua, mutta sen massatuotanto alkoi vasta, kun tarvittava hienomekaniikka löydettiin vuonna 1932 Games Slayterin toimesta. Tässä menetelmässä paineilmasuihku ohjattiin sulaan lasiin, jonka tuloksena syntyi kuituja. Patentti tähän lasivillan valmistusmenetelmään otettiin käyttöön vuonna 1933. Patentoidun "Fiberglas" tuotteen massatuotanto aloitettiin 1936. Fiberglas oli loistava tuote esimerkiksi lämmöneristyksessä korkeissa lämpötiloissa.
Vuonna 1936 DuPont kehitti sopivan hartsin lasikuidun ja muovin yhdistämiseksi komposiittimateriaalin valmistukseen. Vuosina 1936-1942 käytettiin peroksidikovetusmenetelmää. Vuonna 1942 otettiin käyttöön modernimmat polyesterihartsit. Komposiittimateriaalille ominaista oli lujuus, kestävyys ja keveys, jonka vuoksi sitä alettiin käyttämään rakenne- ja rakennusmateriaalina.
Vuonna 1939 Venäjän kerrottiin rakentaneen ensimmäisen veneen lasikuitua sisältävästä lujitemuovimateriaalista. Yhdysvalloissa samaan aikaan oli rakennettu lentokoneen runko ja siivet. Ensimmäinen kokonaan lasikuiturunkoinen auto, Stout Scarab rakennettiin vuonna 1946, mutta se ei koskaan tullut massatuotantoon.
Käyttökohteet

Lasikuitua käytetään laajamittaisesti veneissä, koska lasikuitu on kevyttä ja vedenkestävää eikä kärsi korroosiosta, kuten metallit, tai lahoamisesta, kuten puu. Lasikuitu soveltuu erinomaisesti kosteisiin ja märkiin käyttökohteisiin sekä jatkuvaan suoraan kosketukseen veden kanssa. Lasikuidusta valmistetaan myös sammutuspeitteitä, koska lasikuitu kestää korkeaa lämpötilaa menettämättä ominaisuuksiaan. Lasikuitua käytetään laajasti rakentamisessa, esimerkiksi kattomateriaalina tai betonin vahvikkeena. Ensimmäisessä Chevrolet Corvettessa vuonna 1953 oli lasikuituinen kori. Auton korimateriaalina lasikuitu on korroosiota kestävää ja kevyttä, mutta henkilöautojen korimateriaalina käytetään yleensä lasikuidun sijaan terästä ja osin ABS/PC-muovia, sillä ne omaavat lasikuitua paremmat iskunkestävyyden. Lasikuitua käytetään kuitenkin toisinaan rekkojen koreissa. Kilpailevia materiaaleja eri sovelluksissa ovat ruostumaton tai galvanoitu teräs, alumiini, hiilikuitu ja ABS-muovi.
Käyttökohteet > Esimerkkejä lasikuidun käyttökohteista:

Surf-laudat
Rakentaminen
Ongen vapa
Liittimet, karting-autot, rungot, veneet, kajakit
Korkeatasoiset kilpapolkupyörät.
Auton osat ja kokonaiset auton rungot
Useimmat elektroniikassa käytetyt piirilevyt
Tuuliturbiininien lavat
RF-kelat, joita käytetään MRI-skannereissa
Lentokoneiden rungot
Liikennevalot
Seiväshyppyseipäät
Soutuveneet ja airot
Kypärät ja muut suojavarusteet
Vesiputket
Erilaiset säiliöt ja astiat
Vesiliukumäet
Kemialliset ominaisuudet > Lasikuidun perusta

Lasikuitu muodostuu ohuista piidioksidipohjaisista (SiO2 ) tai muusta lasiyhdisteestä valmistetuista säikeistä. Piidioksidilla ei ole virallista sulamispistettä, mutta se pehmenee 2000°C asti, jolloin se alkaa hajota. 1713°C:ssa suurin osa molekyyleistä pääsee liikkumaan vapaasti. Lasikuidussa SiO2 muodostaa pitkiä polymeeriketjuja. Polymeerissä muodostuu SiO4 -ryhmiä, jotka ovat järjestetty tetraedriksi, jonka keskellä on piiatomi ja kulmissa neljä happiatomia. Nämä atomit muodostavat kulmiin sidotun verkon jakamalla happiatomit.
Kemialliset ominaisuudet > Lasikuidussa käytetyt lasityypit

Ensimmäinen lasikuiduissa käytetty lasityyppi oli  A-lasi. Se ei ollut kovin kestävä alkaleille. Uusi tyyppi, E-lasi, valmistettiin alkalivapaaksi (<2%) alumiini-borosilikaattilasiksi. Tämä oli ensimmäinen jatkuvalangan valmistukseen käytetty lasi. E-lasi muodostaa edelleen suurimman osan maailman lasikuiduntuotannosta. Sen sisältämät komponentit voivat hieman vaihdella prosenttimäärältään, mutta niiden on oltava tietyssä rajassa. Kirjainta E käytetään, koska se oli alun perin tarkoitettu sähkösovelluksiin. S-lasia käytetään, kun vetolujuus on tärkein ominaisuus. C-lasi kehitettiin suojaamaan kemikaalien ja happojen hyökkäyksiä, jotka tuhosivat E-lasin.
Kemialliset ominaisuudet > E-lasin ominaisuudet

Koska E -lasi ei todellisuudessa sula vaan pehmenee, sille määritellään sulamispisteen sijaan usein pehmenemispiste. pehmenemispiste määritellään lämpötilaksi, jossa 0,55 - 0,77 mm halkaisijaltaan oleva 9,25 tuuman pituinen kuitu venyy omalla painollaan 1 mm/minuutissa, kun se ripustetaan pystysuoraan ja kuumennetaan 5 °C/minuutin nopeudella. Murtumispiste on kohta, jossa lasilla on viskositeetti 1014.5 poisea. Karkaisu-piste on lämpötila, jossa sisäiset jännitteet vähenevät hyväksyttävään rajaan 15 minuutissa. Viskositeetin tässä pisteessä tulisi olla 1013 poisea.