stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chiquitita
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 1. | 16 | 3.2.1979 |  |
|  Argentiina (esp.) | 1. |  | huhtikuu 1979 |  |
|  Belgia (Flanderi) | 1. | 16 | 27.1.1979 |  |
|  Costa Rica | 1. | 20 |  |  |
|  Etelä-Afrikka | 1. | 18 | 6.4.1979 |  |
|  Espanja | 1. | 33 | tammikuu 1979 |  |
|  Irlanti | 1. | 8 | 1.2.1979 |  |
|  Meksiko | 1. | 32 | huhtikuu 1979 |  |
|  Rhodesia | 1. | 21 | 21.4.1979 |  |
|  Sveitsi | 1. | 19 | 4.2.1979 |  |
|  Uusi-Seelanti | 1. | 19 | 25.3.1979 |  |
|  Iso-Britannia | 2. | 9 | 3.2.1979 |  |
|  Ruotsi | 2. | 12 | 9.2.1979 |  |
|  Länsi-Saksa | 3. | 26 | 29.1.1979 |  |
|  Suomi | 3. | 16 (4 kk) | maaliskuu 1979 |  |
|  Australia | 4. | 19 | 19.2.1979 |  |
|  Norja | 4. | 18 | viikko 6/1979 |  |
|  Itävalta | 6. | 16 | 15.3.1979 |  |
|  Argentiina (eng.) | 7. |  | huhtikuu 1979 |  |
|  Ranska | 14. | 13 | 16.2.1979 |  |
|  Kanada | 17. | 10 | 9.1.1980 |  |
|  Japani | 19. | 21 | 25.1.1979 |  |
|  Yhdysvallat | 29. |  | 1980 |  |
|  Italia | 48. | 5 | 1979 |  |
Kokoonpano

Agnetha Fältskog – laulu
Anni-Frid Lyngstad – laulu
Björn Ulvaeus – kitara, banjo
Benny Andersson – kosketinsoittimet
Lasse Wellander – kitara
Rutger Gunnarsson – bassokitara
Ola Brunkert – rummut
Michael B. Tretow – äänittäjä
Knowledge

Knowledge oli brittiläinen kansantajuinen tiedelehti, joka ilmestyi vuosina 1881–1917. Lehden perusti englantilainen tähtitieteilijä Richard Anthony Proctor. Knowledge oli aluksi viikkolehti, mutta muuttui kuukausittain ilmestyväksi 1885. Lehden levikki oli huomattava, ja se käsitteli tieteellisten aiheiden lisäksi muun muassa shakkia ja vistiä. Knowledgen myyntilause oli "plainly worded − exactly described" (suom. helposti ilmaistu - tarkasti kuvattu).
Aiheesta muualla

Knowledgen numero helmikuulta 1915 (Internet Archive)
The Review of Economic Studies

The Review of Economic Studies on brittiläinen taloustieteellinen julkaisu. Sen perusti 1933 ryhmä Britanniassa ja Yhdysvalloissa toimivia taloustieteilijöitä. Alkuperäisen toimituskunnan jäsenet olivat Abba P. Lerner, Paul Sweezy ja Ursula Kathleen Hicks. Sitä julkaisee Oxford University Press. Vuoden 2003 katsauksen mukaan se oli taloustieteen julkaisuista kahdeksanneksi merkittävin.
Lehteä pidetään laajasti yhtenä viidestä parhaasta taloustieteen julkaisusta. Siitä vastaa johtokunta, jonka puheenjohtaja on Andrea Prat (Columbian yliopisto). Päätoimittajat ovat Stéphane Bonhomme (CEMFI), Francesco Caselli (London School of Economics), Philipp Kircher (Edinburghin yliopisto), Marco Ottaviani (Bocconi University), Imran Rasul (University College London) ja Dimitri Vayanos (London School of Economics).
Aiheesta muualla

Review of Economic Studiesin sivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Review of Economic Studies
Käännös suomeksi
Jeffersonit

| Jeffersonit> The Jeffersons |
| --- | --- |

 George, Louise ja Lionel Jefferson
Tyyli:  komediasarja
Kestoaika:  24 minuuttia
Luoja(t):  Don Nicholl Michael Ross Bernie West
Kehittäjä(t):  Norman Lear
Pääosissa:  Isabel Sanford Sherman Hemsley Marla Gibbs Roxie Roker Franklin Cover Paul Benedict Mike Evans Berlinda Tolbert Zara Cully Damon Evans Ned Wertimer Jay Hammer Danny Wells
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS
Esitetty:  18. tammikuuta 1975 – 25. kesäkuuta 1985
Tuotantokausia:  11
Jaksoja:  253
Tunnuskappale:  "Movin' On Up" esittäjä ja Ja'net DuBois
Tuotanto
Tuottaja(t):  David Doclon Ron Leavitt Michael G. Moye Jerry Perzigian George Sunga Bernie West
Vastaava(t) tuottaja(t):  David Duclon Ron Leavitt Jay Moriarty Mike Milligan Don Nicholl Michael Ross George Sunga Bernie West
Säveltäjä(t):  Jeff Barry Ja'net DuBois
Edeltäjä:  Perhe on Pahin
Aiheesta muualla
IMDb 
Jeffersonit (alkuperäiseltä nimeltään The Jeffersons) oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota tuotettiin vuosina 1975–1985 yhteensä 253 jakson verran. Sarja kertoi afroamerikkalaisesta newyorkilaisperheestä. Se oli Perhe on pahin -sarjan spin-off-sarja.
Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran 1970-luvulla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sherman Hemsley  | … |  George Jefferson   |
|  Isabel Sanford  | … |  Louise Jefferson   |
|  Mike Evans  | … |  Lionel Jefferson (kaudet 1, 6–8, 11)   |
|  Damon Evans  | … |  Lionel Jefferson (kaudet 2–4)   |
|  Berlinda Tolbert  | … |  Jenny Willis/Jefferson   |
|  Zara Cully  | … |  Olivia "Mother" Jefferson (kaudet 1–4)   |
|  Marla Gibbs  | … |  Florence Johnston   |
|  Franklin Cover  | … |  Thomas "Tom" Willis   |
|  Roxie Roker  | … |  Helen Willis   |
|  Paul Benedict  | … |  Harry Bentley (kaudet 1–8, 10–11)   |
|  Ned Wertimer  | … |  Ovimies Ralph   |
|  Jay Hammer  | … |  Alan Willis   |
Aiheesta muualla

The Jeffersons - IMDb (englanniksi)
Väre

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Väre tai Wäre voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Sukunimenä

Antti Väre (s. 1990), näyttelijä
Eero Väre (s. 1984), jääkiekkomaalivahti
Eero Väre (1913–1972), muusikko
Emil Väre (1885–1974), painija
Emma Väre (s. 1993), raviohjastaja ja valmentaja
Henry Väre (s. 1960) on kasvitieteilijä, Luomuksen Kasvimuseon yli-intendentti ja tietokirjailija
Hjalmar Väre (1879–1952), kilpapyöräilijä
Ilmari Wäre (1911–1982), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Kaija Väre (1920–1980), taidemaalari
Kalle Väre (1889–1974), kirjailija
Kyllikki Väre (1912–1951), näyttelijä
Marjaana Väre (s. 1967), vammaisurheilija
Matti Wäre (1908–1999), tekniikan tutkija, professori
Oskari Väre (1884–1946), pienviljelijä ja kansanedustaja (SDP)
Raili Väre (1938–2016), runoilija
Ritva Wäre (s. 1945), taidehistorioitsija, museojohtaja
Vappu Väre (1901–1964), kirjailija
Toivi Suomela, oik. Väre (1923–1992), kirjailija
Sukunimenä > Kuvitteelliset Väreet

Julius Väre, supersankari elokuvasarjassa Ihmeperhe
Muita merkityksiä

Väre, Aalto-yliopiston rakennus Otaniemessä
Väre, Tenhi-yhtyeen albumi vuodelta 2002.
Väre Oy, sähkönmyyntialan energiapalveluyhtiö
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sony Hit Bit

Sony Hit Bit
Sony Hit Bit oli Sonyn valmistama ja vuonna 1984 julkaistu MSX-pohjainen mikrotietokone. Sen keskussuoritin oli Zilog Z80, jonka kellotaajuus oli 3,5 megahertsiä. Laitteessa oli 48 kilotavua ROM-muistia ja 64 kilotavua RAM-muistia. Video-RAM:ia oli 16 kilotavua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sony Hit Bit Wikimedia Commonsissa
https://www.computinghistory.org.uk/det/512/Sony-HB-75B-HitBit/
Jokilääni

Jokilääni on Jokioisten, Ypäjän ja Humppilan kunnista koostuva alue Forssan seudulla Lounais-Hämeessä.
Nimi Jokilääni tarkoittaa Jokioisten kartanon aikoinaan hallitsemaa aluetta eli entistä Jokioisten "kartanolääniä". Nykyisistä kunnista se kattoi likimain koko nykyisen Jokioisten kunnan sekä osia nykyisistä Ypäjästä, Humppilasta ja Forssasta. Kartano muodostettiin aikanaan Portaan hallintopitäjän Jokioisten neljänneskuntaan, joka käsitti neljänneksen Portaan hallintopitäjästä ja puolet Tammelan kirkkopitäjästä Loimijoen keskijuoksulla.
Jokiläänin alueella nykyisin toimivia organisaatioita ovat muun muassa Jokiläänin kansalaisopisto ja Jokiläänin metsänhoitoyhdistys.
Kuopion yliopisto

| Kuopion yliopisto> Kuopion korkeakoulu |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1966
Lakkautettu:  2010
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Matti Uusitupa
Henkilökunta:  1 700"
Opiskelijoita:  6 200
Jatko-opiskelijoita:  1 000
Sijainti:  Kuopio,  Suomi
Osoite:  Yliopistonranta
Kampus:  Keskustakampus
Sivusto:  http://www.uku.fi
Kuopion yliopisto oli vuonna 1966 perustettu oppilaitos, joka vuoden 2010 alussa yhdistyi Joensuun yliopiston (kampukset Joensuussa ja Savonlinnassa) kanssa Itä-Suomen yliopistoksi.
Kuopion yliopisto tuli tunnetuksi erityisesti terveys-, ympäristö- ja hyvinvointiyliopistona. Sen lääketieteellisestä tiedekunnasta tuli 2000-luvulla sisäänotoltaan Suomen suurin, minkä lisäksi Kuopion yliopisto vastasi Helsingin yliopiston ja pienimuotoisesti myös Åbo Akademin kanssa  kotimaisesta farmasian alan koulutuksesta. Kuopion yliopistosta valmistuivat myös maan ainoat laillistetut ravitsemusterapeutit. Lääkärikouluna aloittaneesta korkeakoulusta kasvoi vuosikymmenten myötä monialainen yliopisto.
Vuonna 2007 Kuopion yliopiston tutkimusryhmiä oli mukana neljässä Suomen Akatemian ja viidessä pohjoismaisessa tutkimuksen huippuyksikössä. Samana vuonna yliopiston vuosibudjetista 44 prosenttia oli ulkopuolista rahoitusta, ja ulkopuolisina lahjoituksina oli saatu myös 28 professuuria, mikä oli eniten Helsingin yliopiston (32 professuuria) jälkeen. Maailmanluokan osaamista yliopistossa edustivat muun muassa sydän- ja verisuonitautien ja diabeteksen tutkimus sekä geeniterapia- ja lääketutkimus; se oli yksi maailman muutamista paikoista, joissa voitiin viedä läpi koko prosessi keksinnöstä Euroopan unionin säädökset täyttävään geenilääkkeeseen, koe-eläinmalleihin, klinikkaan ja itse lääkkeen valmistukseen asti.
Tilastollisesti Kuopion yliopiston uudet opiskelijat olivat keski-iältään Suomen yliopistoissa vanhimpia. Hakevista ja valituista yli puolet oli yli 25-vuotiaita. Aloista erityisesti terveystieteet nostivat keski-ikää (maanlaajuisesti keskimäärin 90 % valituista yli 25-vuotiaita). Sen sijaan lääketieteen hakukäytännöt suosivat nuoria ja koulutukseen saattoi käytännössä osallistua vain täysipäiväisesti. Viimeisten vuosien tilastojen mukaan hakijoista noin joka kolmas (950/3 300, v. 2008) sai opiskelupaikan. Lääketieteeseen pääsi noin joka kuudes, vielä hieman vaikeampi oli päästä ravitsemustieteeseen (16 % hakijoista).
Kuopion yliopiston kampus Savilahden rannassa.
Historia

1966 Laki Kuopion korkeakoulun perustamisesta vahvistettiin 25.3.
1972 Korkeakoulun toiminta alkoi. Ensimmäisenä vuonna aloitti sata lääketieteen ja 30 luonnontieteiden opiskelijaa tilapäisissä tiloissa.
1973 Hammaslääketiede, farmasia ja ympäristöhygienia aloittivat.
1978 Canthia-rakennus valmistui.
1979 Hoitotieteen opetus alkoi ensimmäisenä Suomessa. Terveydenhuollon hallinnon laitos perustettiin.
1981 Snellmania-rakennus valmistui.
1984 Korkeakoulusta tuli yliopisto. Kliinisen ravitsemustieteen laitos (nyk. yksikkö) perustettiin. Yliopistossa alettiin antaa opetusta myös sosiaalialalla.
1987 Studentia-rakennus valmistui.
1989 A. I. Virtanen -instituutti perustettiin. Sosiaalipsykologiasta tuli pääaine.
1990 Sosiologian opetus alkoi.
1991 Melania-rakennus valmistui.
1993 Hammaslääketieteellinen tiedekunta lakkautettiin.
1999 Kuopion yliopiston apteekki perustettiin.
2001 Kauppatieteiden maisterin tutkinto tuli mahdolliseksi suorittaa Lappeenrannan teknillisen yliopiston kautta.
2002 Mediteknia valmistui.
2004 Medistudia valmistui.
2007 Biokeskus Kuopio perustettiin Kuopion yliopistoon.
2010 Itä-Suomen yliopisto aloitti toimintansa. Kuopion yliopiston korvasi Itä-Suomen yliopiston Kuopion kampus.
Tiedekunnat

Kuopion yliopiston tiedekunnat olivat
farmaseuttinen tiedekunta
informaatioteknologian ja kauppatieteiden tiedekunta
luonnontieteiden ja ympäristötieteiden tiedekunta
lääketieteellinen tiedekunta
yhteiskuntatieteellinen tiedekunta
Tiedekuntiin rinnastetaan A. I. Virtanen -instituutti, vaikka sillä ei ole varsinaista tiedekunta-asemaa.
Tiedekunnat > Opiskelijat, henkilökunta, tutkinnot

Kuopion yliopiston syksyn 2007 runsaasta tuhannesta uudesta opiskelijasta 54 prosenttia oli Itä-Suomesta. Suositut koulutusohjelmat, kuten lääketiede, farmaseutti, proviisori sekä ravitsemustiede, keräsivät opiskelijoita ympäri maata. Informaatioteknologian ja kauppatieteiden tiedekunnassa, luonnontieteiden ja ympäristötieteiden tiedekunnassa ja yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa suurin osa uusista opiskelijoista oli Itä-Suomesta.
Ylempiä korkeakoulututkintoja yliopistossa suoritettiin vuosittain noin 460 ja tohtorin tutkintoja noin 90.
Kansainvälistä yhteistyötä tehtiin yli 200 ulkomaisen yliopiston kanssa. Lukumääräisesti opiskelijoiden kansainvälisyys oli kuitenkin varsin vähäistä. Yliopistossa opiskeli vuosittain 140 ulkomaista tutkinto-opiskelijaa ja 150 vaihto-opiskelijaa, ja vaihtoon lähti vuosittain 190 opiskelijaa. Opiskelijan yliopisto 2008 -selvityksessä vaihto-opiskelijoiden määrä oli pienin Kuopion yliopistossa.
Opiskelijan yliopisto 2008 -selvityksessä Kuopion yliopisto arvioitiin kokonaisuudessaan hyväksi opiskeluympäristöksi. Yliopisto oli parhaiden joukossa opiskeluprosesseissa ja opiskelujen järjestämisessä. Opiskelijapalautetta hyödynnettiin parhaiten Kuopion yliopistossa, ja opiskelijan hyvinvoinnin todettiin olevan hyvää keskitasoa. Kieliopintojen sekä vieraskielisten aineistojen tarjonta todettiin Kuopion yliopistossa puolestaan heikoksi.
Kuopion yliopisto oli kaupungin ja yliopistollisen sairaalan jälkeen Kuopion kolmanneksi suurin työnantaja. Henkilökuntaa oli noin 1 700 henkeä, joista professoreita oli 109.
Tiedekunnat > Painotusalat

Kuopion yliopistossa painotettuja aloja olivat molekyylilääketiede, lääketutkimus ja biotekniikka, ympäristöterveys ja ympäristön muutoksen tutkimus, lääketieteellinen tekniikka ja hyvinvointiteknologia sekä hyvinvointipalvelututkimus.
Hallinto

Hallintoelinten toimikausi on kolme vuotta. Yliopiston hallitukseen kuului elinkeinoelämän edustaja, minkä lisäksi akateemisen yhteisön ulkopuoliset edustajat pääsivät vaikuttamaan neuvottelukunnan kautta. Hallinnon opiskelijaedustajat valitsi ylioppilaskunta.
Hallinto > Yliopiston rehtori

Vaalikollegio valitsi rehtorin ehdokasasettelun perusteella. Rehtorien toimikausi oli viisi vuotta. Vararehtorit valittiin rehtorin esityksestä.
Hallinto > Yliopiston rehtori > Rehtorit

1969–1973 Olli Castrén, synnytys- ja naistentautiopin professori
1974–1981 Tapani Vanha-Perttula, anatomian professori
1981–1984 Osmo Hänninen, fysiologian professori
1984–1990 Juhani Kärjä, korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori
1990–1998 Ossi V. Lindqvist, soveltavan eläintieteen professori
1998–2001 Petteri Paronen, farmasian teknologian professori, myöhempi Kuopion kaupunginjohtaja
2001–2009 Matti Uusitupa, kliinisen ravitsemuksen ja aineenvaihduntasairauksien professori
Alumnitoiminta

Kansainvälisen esimerkin mukaisesti Kuopion yliopistossa harjoitettiin 2007–2009 entisiin opiskelijoihin tukeutuvaa alumnitoimintaa. Yliopisto järjesti vuosittain muun muassa alumnitapahtumia sekä valitsi Vuoden Alumnin. Tämä arvonimi myönnettiin seuraavasti:
Veijo Miettinen: 2009
Paula Risikko: 2008
Pekka Puska: 2007
Rakenteellinen kehittäminen > Itä-Suomen yliopisto

Kuopion ja Joensuun yliopistojen pyrkimyksenä oli saada oma kauppatieteellisen koulutuksen tutkinnonanto-oikeus korvaamaan järjestelyn, jossa tutkinnot myöntää Lappeenrannan teknillinen yliopisto. Yliopistot käynnistivät tämän johdosta yhteistyöhankkeen, jonka tuloksena Itä-Suomen yliopisto syntyi vuoteen 2010 mennessä. Uudelle yliopistolle myönnettiin lisärahoitusta sekä oma kauppatieteellisen koulutuksen tutkinnonanto-oikeus.
Rakenteellinen kehittäminen > Konsortio ja yhteiskampus

Kuopion yliopisto ja Savonia-ammattikorkeakoulu perustivat opetusministeriön tukemana vuoden 2006 alussa korkeakoulukonsortiohankkeen (pilotit Kuopiossa, Lappeenrannassa ja Oulussa), jossa etsittiin malleja muun muassa tukipalveluyhteistyön lisäämiseksi. Savonia-ammattikorkeakoulun kuntayhtymä päätti kesäkuussa 2007 sijoittaa Kuopion toimintonsa Savilahden yhteiskampukselle.
Rakenteellinen kehittäminen > Laadunvarmistusjärjestelmä

Kuopion yliopisto oli Pohjoismaiden ainoa yliopisto, joka oli saanut opetuksen laatujärjestelmälleen kansainvälisen ISO 9001:2000 -standardin mukaisen laatusertifikaatin. Se oli myös ensimmäinen Korkeakoulujen arviointineuvoston suorittamaan laadunvarmistusjärjestelmien auditointiin osallistunut ja sen läpäissyt yliopisto.
Rakenteellinen kehittäminen > Hammaslääkärikoulutuksen uudelleen aloittaminen

Hammaslääketieteen koulutuksesta tehtiin selvitys keväällä 2007. Selvitysmies, Turun yliopiston professori Risto-Pekka Happonen, ehdotti koulutuksen aloittamista Kuopion yliopistossa. Yliopisto ilmoitti voivansa aloittaa koulutuksen vuonna 2008, mutta aloituslupaa ei silloin myönnetty. Ongelmaa yritettiin ratkaista lisäämällä hammaslääketieteen koulutuspaikkoja muualla Suomessa. Keväällä 2009 myös Itä-Suomen yliopistolle myönnettiin hammaslääkärikoulutuslupa. Uusia opiskelijoita hammaslääketieteeseen otettiin ensimmäisessä erässä 25 vuonna 2010.
Kuopion yliopistorahasto

Keväällä 2008 perustettuun Kuopion yliopistorahastoon lahjoituksia tekivät muun muassa pohjoissavolaiset yritykset ja yhteisöt. Lahjoituksista koostuvan rahaston pääoma oli lähes 270 000 euroa. Itä-Suomen yliopistossa rahasto tukee erityisesti Kuopion kampuksen toimintaa.
Kirjallisuutta

Vuorio, Kaija (2006): Lentoon: Kuopion yliopiston neljä vuosikymmentä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuopion yliopisto
Hakijatilastot 2008
Kuopion yliopisto 40 vuotta -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuopion yliopiston ylioppilaskunta
Kuopion yliopiston apteekki (yliopiston erillislaitos)
Kuopion yliopistollinen sairaala
| n k Suomen yliopistot |
| --- | --- |
Yliopistot:  Aalto  Hanken  Helsinki  Itä-Suomi  Jyväskylä  Lappi  Lappeenranta-Lahti  MPKK  Oulu  Taideyliopisto  Tampere  Turku  Vaasa  Åbo Akademi 
Yliopistokeskukset:  Kajaani  Kokkola  Lahti  Mikkeli  Pori  Seinäjoki 
Entiset:  Eläinlääketieteellinen korkeakoulu  Helsingin kauppakorkeakoulu  Joensuu  Kuopio  Kuvataideakatemia  Sibelius-Akatemia  Svenska social- och kommunalhögskolan  Taideteollinen korkeakoulu  Tampere (1925-2018)  Tampereen teknillinen yliopisto  Teatterikorkeakoulu  Teknillinen korkeakoulu  Turun kauppakorkeakoulu 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki 2 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Kuopion korkeakoulun päärakennus vuonna 1972. Aiemmin rakennus toimi sotakouluna.
Yliopistokampus Savilahdessa. Oikealla ylioppilaskunnan/kaupungin Studentia -rakennus.
Mediteknia, oikealla pala Canthiaa.
Mediteknia KYSin suunnasta.
Canthia Studentialta päin katsottuna.
Yliopistonranta Niuvalta päin. Edessä näkyvä punainen rakennus on Snellmania, taustalla näkyvä valkoinen Tietoteknia.
Wannseen konferenssi

Huvila, jossa konferenssi pidettiin. Nykyisin talossa on Wannseen konferenssia käsittelevä museo. (Kuva vuodelta 2014.)
Wannseen konferenssi oli natsi-Saksan korkeiden virkamiesten kokous, jossa Saksan virastoille tiedotettiin ”juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta”. Päätös siitä oli syntynyt jo aikaisemmin, ja Wannseen kokous oli tiedotustilaisuus, joka osoitti sen, että kansanmurhasta oli tullut osa valtakunnan virallisesti harjoittamaa politiikkaa. Kokous järjestettiin 20. tammikuuta 1942 Wannseen rannalla sijaitsevassa huvilassa Berliinin lounaisella esikaupunkialueella. Lopullinen ratkaisu johti holokaustiin, juutalaisten kansanmurhaan.
Valmistelu

Kokouksen oli kutsunut koolle Saksan valtion turvallisuusviraston, natsivaltion poliisitoimen ja salaisen palvelun keskuksen päällikkö Reinhard Heydrich. Kokous oli tarkoitus järjestää jo 9. joulukuuta 1941, mutta se siirrettiin äkillisten syiden vuoksi tammikuulle ja pidettiin 20. tammikuuta 1942 huvilassa aamiaisen yhteydessä.
Osallistujat

Tilaisuuteen kutsuttiin 13 kansallissosialistisen Saksan valtakunnan virkamiestä. He olivat valtiosihteereitä ja upseereita, ja he muodostivat suunnilleen johtohierarkian kolmannen tason. Virallisesti tilaisuutta kutsuttiin "valtiosihteerien neuvonpidoksi". Paikalla oli 16 henkilöä, mukaan lukien pika- ja konekirjoittajatar.
Läsnä olivat:
SS-Obergruppenführer Reinhard Heydrich, RSHA:n päällikkö
Gauleiter, tohtori Alfred Meyer, Itäisten miehitettyjen alueiden ministeriö.
Reichsamtleiter, tohtori Georg Leibbrandt, Itäisten miehitettyjen alueiden ministeriö.
Valtiosihteeri, tohtori Wilhelm Stuckart, sisäasiainministeriö.
Valtiosihteeri, tohtori Erich Neumann, nelivuotissuunnitelman päällikkö.
Valtiosihteeri, tohtori Roland Freisler, oikeusministeriö.
Valtiosihteeri, tohtori Josef Bühler, kenraalikuvernementti.
Alivaltiosihteeri, tohtori Martin Luther, ulkoasiainvirasto.
SS-Oberführer Gerhard Klopfer, puoluekanslia.
Ministerialdirektor Friedrich Wilhelm Kritzinger, valtakunnankanslia.
SS-Gruppenführer Otto Hofmann, rotu- ja asutustoimisto.
SS-Gruppenführer Heinrich Müller,  Gestapon (RSHA Amt IV) päällikkö
SS-Obersturmbannführer Adolf Eichmann, RSHA Amt IV B 4:n päällikkö.
SS-Oberführer, tohtori Karl Schöngarth, Sicherheitsdienstin johtaja.
SS-Sturmbannführer, tohtori Rudolf Lange, SD:n Latvian osaston johtaja.
Keskustelujen sisältö

Keskustelun aiheena oli jo edellisvuonna korkeammalla tasolla päätetty "lopullinen ratkaisu" eli suunnitelma murhata kaikki juutalaiset. Heydrichin tarkoituksena oli tiedottaa päätöksestä sekä yhtenäistää päälinjat. Kokouksessa esiteltiin ajatus juutalaisten karkotuksista itään ”sopivaan työhön jonka kuluessa epäilemättä suuri osa eliminoituu luonnollisten syiden kautta”. Jäljelle jääneet oli tarkoitus ”käsitellä”, koska he muutoin vapautuessaan toimisivat ”uuden juutalaisen elpymisen” siemenenä.
Jotkut keskustelijat esittivät konkreettisia näkemyksiä siitä, miten joukkomurha tulisi toteuttaa. Krakovan valtiosihteeri Josef Bühler painosti Heydrichia ottamaan lopullisen ratkaisun käyttöön Puolan kenraalikuvernementissa. Kokouksessa puhuttiin myös "sekarotuisista" ja "seka-avioliitossa" olevista juutalaisista sekä haettiin tarkkaa määritelmää siitä, ketkä kaikki olivat "juutalaisia" ja ketkä "saksalaisia" ja miten eri tason sekarotuisia tulisi kohdella. SS-Gruppenführer Otto Hoffmann vaati laajempaa "sekarotuisten" sterilisoinnin käyttöä, ja valtiosihteeri Wilhelm Stuckart vaati laajoja pakkosterilisointeja.
Pöytäkirjat

Kokouspöytäkirjat eivät mainitse suoraan joukkomurhaa. Pöytäkirjaa pitänyt Adolf Eichmann tunnusti kuitenkin myöhemmin, että todellisuudessa kokouksessa käytettiin kokousprotokollaa paljon suorempaa kieltä – käytettyjä termejä olivat esimerkiksi ”tuhoaminen” ja ”annihilointi”.
Pöytäkirjoista tehtiin 30 jäljennöstä, joista ulkoasiainviraston alivaltiosihteeri Martin Lutherille kuuluneen 16. jäljennöksen liittoutuneet löysivät toukokuussa 1946. Luther oli kuollut sydänkohtaukseen vuotta aiemmin, eikä ollut ehtinyt hävittää kaikkia asiakirjojaan muiden johtavien kansallissosialistien tavoin.lähde?
Kokousta pidetään ensimmäisenä keskusteluna lopullisesta ratkaisusta, ja se on poikkeuksellinen siinäkin mielessä, että kokouksen pöytäkirjat päätyivät toisen maailmansodan lopulla kokonaisuudessaan liittoutuneiden haltuun. Niiden avulla pystyttiin Nürnbergin oikeudenkäynnissä todistamaan juutalaisvainojen järjestelmällisyys.lähde?