stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun kaupunginsairaalan väärinkäytökset
Aiheesta muualla

Yksityiskohtaisin kuvaus väärinkäytöksistä ja korruptiosta (Turun Sanomien ensimmäinen uutisointi aiheesta) (Arkistoitu – Internet Archive)
Hoidettavana olleen muistisairaan miehen omaisten kertomus väärinkäytöksistä (Turun Sanomat) (Arkistoitu – Internet Archive)
CAP

CAP tai Cap voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka (engl. Common Agricultural Policy)
Carrierless Amplitude Phase modulation, kantoaalloton amplitudi- ja vaihemodulaatio, eräs linjakoodaus
Combat air patrol, hävittäjälentokoneen tehtävätyyppi
Capital Asset Pricing -malli, arvopaperien hinnoittelumalli
Kauriin tähdistö (lyh. Cap, lat. Capricornus)
Cap (slangi)  Termi "cap" viittaa valheeseen tai huijaukseen.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”CAP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bill Nelson

| Bill Nelson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Floridasta
 3. tammikuuta 2001 – 3. tammikuuta 2019  
Edeltäjä:  Connie Mack III
Seuraaja:  Rick Scott
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Floridasta 9. vaalipiiristä 1979–1983 11. vaalipiiristä 1983–1991
 3. tammikuuta 1979 – 3. tammikuuta 1991  
Edeltäjä:  Newt Gingrich
Seuraaja:  Tom Price
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1942 (ikä 82) Miami, Florida, Yhdysvallat
Puoliso:  Grace Cavert (vih. 1972)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  demokraatit
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:  ilmavoimat
Palvelusvuodet:  1965–1968, 1970–1971 (reservissä) 1968–1970 (aktiivisena)
Sotilasarvo:   kapteeni
Aiheesta muualla
Kotisivu
Clarence William ”Bill” Nelson (s. 29. syyskuuta 1942 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen astronautti, lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2021 asti Nasan pääjohtajana. Hän oli mukana Columbian lennolla STS-61-C 12.-18. tammikuuta 1986.
Nelson aloitti 3. tammikuuta 2001 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Floridasta, jossa hänen nykyiten kautensa päättyy tammikuussa 2019. Nelson oli aiemmin istunut Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1979–1991. Hän meni vuonna 1972 naimisiin Grace Cavertin kanssa ja he saivat kaksi lasta.
Nelson syntyi Miamissa Nannie Merlen ja C. W. Nelsonin pojaksi. Hän opiskeli Floridan yliopistossa, Yalen yliopistossa sekä Virginian yliopistossa ja palveli Yhdysvaltain maavoimien reserveissä vuosina 1965–1971, josta aktiivipalveluksessa kapteenina vuosina 1968–1970. Hän istui Floridan edustajainhuoneessa vuosina 1972–1979.
Blake ja Mortimer

Aikakone ilmestyi suomeksi 1989 Jalavan kustantamana.
Blake ja Mortimer on sarjakuva, jonka loi belgialainen sarjakuvataiteilija ja -kirjoittaja Edgar P. Jacobs (1904–1987). Belgialainen sarjakuvalehti Tintin Magazine julkaisi Blakea ja Mortimeria sarjamuodossa vuodesta 1946, jonka jälkeen se ilmestyi albumeina (kustantaja Les Editions du Lombard).
Jacobin kuoleman jälkeen viimeisen kesken jääneen tarinan vei loppuun Bob De Moor. Sarjaa jatkoi myöhemmin piirtäjä ja kirjoittaja -parit Van Hamme / Benoit ja Sente / Juillard.
Blakesta ja Mortimerista tehtiin televisioon animaatiosarja (alkoi Suomessa kanavalla TV1 31. tammikuuta 2000).
Päähenkilöt

Philip Angus Mortimer on skottilaissyntyinen professori, joka on viettänyt nuoruutensa siirtomaa-ajan Intiassa.
Francis Percy Blake on walesilainen upseeri, joka toimii korkeassa virassa MI5:ssä.
Eversti Olrik on se perinteinen konna, joka alituiseen punoo juonia sankarikaksikon päänmenoksi maailmanvalloitushaaveittensa ohessa.
Kolme päähahmoa saivat alkunsa Flash Gordon -tyyppisessä pitkässä sarjakuvaseikkailussa Le Rayon U (1943), jossa heidän nimensä olivat vielä professori Marduk, lordi Calder ja kapteeni Dagon.
Mortimerilla on vastineensa oikeassa maailmassa. Jacobs otti hahmoon mallia ystävästään ja kollegastaan Jacques Von Melkebekestä, tosin Mortimerille lisättiin parta. Blake puolestaan sai hänkin piirteensä Jacobsin ystävältä Jacques Laudylta, tällä kertaa hahmolle lisättiin viikset.
Tarinat

Vaikka sarjan nimi on Blake ja Mortimer, professori Mortimer on selvästikin sarjan keskushahmo. Alkuperäisessä sarjassa juuri hän, kiivaan ja intoilevan luonteensa takia, tempautuu mukaan seikkailujen pyörteisiin.
Joissakin kertomuksissa Blake ja Mortimer asuvat yhdessä Sherlock Holmesin ja tohtori Watsonin (Watson tosin astui myöhemmin aviosäätyyn) tapaan poikamiehinä. Blake muistuttaa ulkonäöltään hivenen myös Flash Gordonia ja Mortimer tohtori Zarkovia. Saksalaisten miehitettyä Belgian Jacobs piirsi muutaman viikon jatkoa Flash Gordonille ennen kuin sotasensuuri ehti sen kieltää.
Jacobs sijoitti tarinansa luomishetken aikaiseen maailmaan, joten ensimmäisissä tarinoissa on selvä 1950-luvun tuntu kun taas hänen viimeiseksi luomansa seikkailut tapahtuvat 1970-luvulla.
Blake ja Mortimer -sarja

1–11: tarina ja piirros Edgar P. Jacobs

12: tarina Edgar P. Jacobs, piirros Bob De Moor

13, 15: tarina Jean Van Hamme, piirros Ted Benoit

14, 16–17: tarina Yves Sente, piirros André Juillard
1950 – Le Secret de l’Espadon, Tome 1 (Miekkakalan salaisuus 1: Uskomaton takaa-ajo, Egmont 2010, suom. Kirsi Kinnunen)
1953 – Le Secret de l’Espadon, Tome 2 (Miekkakalan salaisuus 2: Mortimerin pako, Egmont 2011, suom. Kirsi Kinnunen)
1953 – Le Secret de l’Espadon, Tome 3 (Miekkakalan salaisuus 3: SX-1:n vastaisku, Egmont 2012, suom. Kirsi Kinnunen)
1954 – Le Mystère de la Grande Pyramide, Tome 1 (Suuren pydamidin arvoitus, osa 1: Manethon papyrus. Story House Egmont, 2023.)
1955 – Le Mystère de la Grande Pyramide, Tome 2
1956 – La Marque Jaune (Keltainen merkki, Kustannus Oy Semic 1991, suom. Kari Salonen)
1957 – L’Énigme de l’Atlantide
1959 – S.O.S. Météores: Mortimer à Paris (S.O.S. meteoreita, Kustannus Oy Semic 1991, suom. Lauri Narinen)
1962 – Le Piège diabolique (Aikakone, Kustannus Oy Jalava 1989, suom. Jukka Heiskanen)
1967 – L’Affaire du Collier
1971 – Les trois Formules du Professeur Sato, Tome 1: Mortimer à Tokyo
1990 – Les trois Formules du Professeur Sato, Tome 2: Mortimer contre Mortimer
1996 – L’Affaire Francis Blake
2000 – La Machination Voronov
2001 – L’Étrange Rendez-Vous
2003 – Les Sarcophages du Sixième Continent, Tome 1: La Menace universelle
2004 – Les Sarcophages du Sixième Continent, Tome 2: Le Duel des Esprits
Aiheesta muualla

Le site officiel de Blake et Mortimer, virallinen sivusto. (ranskaksi)
Blake et Mortimer in Italy.
S. Santikko: Sota on kaunis. Kvaak.fi 27.9.2010.
Juha Mäkinen: Miekkakalan salaisuus 1 (Arkistoitu – Internet Archive). Keskisuomalainen 20.10.2010.
CAP (tietoliikenne)

CAP (engl. Carrierless Amplitude Phase Modulation) eli kantoaalloton amplitudi- ja vaihemodulaatio on linjakoodaus, joka levittää datasignaalin yhdelle, kuparin koko spektrin kattavalle, kantoaallolle.
Ulkomaalaistaustainen

Ulkomaalaistaustainen on Tilastokeskuksen määrittelemä käsite henkilöistä, joiden molemmat vanhemmat tai ainoa tiedossa oleva vanhempi on syntynyt ulkomailla. Ulkomaalaistaustaisia ovat myös ulkomailla syntyneet henkilöt, joiden kummastakaan vanhemmasta ei ole tietoa väestötietojärjestelmässä.
Ulkomaalaistaustaiset tilastoidaan ulkomailla syntyneiden ensimmäiseen sukupolveen ja Suomessa syntyneiden toiseen sukupolveen.
Ulkomailta adoptoitujen lasten osalta ottovanhemmat rinnastetaan biologisiksi vanhemmiksi, jonka vuoksi tilastoissa Suomessa syntyneiden henkilöiden ulkomailta adoptoima lapsi on suomalaistaustainen.
Ulkomaalaistaustaisiksi tilastoidaan ainoastaan ne henkilöt, joiden kotipaikka on rekisteröity väestötietojärjestelmään. Tilastoinnin ulkopuolelle jäävät laittomasti maassa oleskelevat ulkomaalaiset, päätöstä odottavat turvapaikanhakijat sekä lyhytaikaisesti Suomessa oleskelevat muiden Euroopan unionin jäsenmaiden tai Euroopan talousalueeseen kuuluvien maiden kansalaiset.
Määrä

Vuonna 1990 Suomessa oli 37 618 ulkomaalaistaustaista. Vuonna 2015 ulkomaalaistaustaisten määrä Suomessa oli Tilastokeskuksen syntyperä-luokituksen mukaan 339 900. Vuoden 2020 lopussa heitä oli 444 031.
Aiheesta muualla

Syntyperä ja taustamaa, Tilastokeskus
Buddy Valastro, Jr.

Buddy Valastro, Jr. vuonna 2013.
Bartolo "Buddy" Valastro, Jr. (s. 3. maaliskuuta 1977 Hoboken, New Jersey) on yhdysvaltalainen kokki, yrittäjä ja tosi-tv persoona. Hän on Carlo's Bakery -leipomon omistaja. Hänet tunnetaan kenties parhaiten "Cake Boss" tositelevisiosarjasta. Sarjan ensiesitys oli Yhdysvalloissa huhtikuussa 2009. Suomessa sarjaa on näytetty TV5 -kanavalla sekä TLC -kanavalla.
Varhainen elämä

Valastro syntyi Hobokenissa, New Jerseyssä vanhemmilleen Buddy Valastrolle ja Mary Valastrolle. Hän kasvoi Little Ferryssä sekä Hobokenissa, New Jerseyssä.
11-vuotiaana Valastro alkoi työskennellä isänsä rinnalla perheen Carlo's Bakery -leipomossa. Hänen isänsä kuoli vuonna 1994 Valastron ollessa 17-vuotias. Hänestä tuli isänsä jatkaja leipomossa. Myös Valastron neljä sisarta, Grace, Lisa, Mary, ja Madeline, työskentelevät Carlo's Bakeryssä.
Ura

Valastro on Cake Boss -sarjassa näytetyn leipomon Carlo's Bakeryn omistaja ja pääleipuri. Sarjan suosion myötä Carlo's on avannut seitsemän uutta liikettä. Liikkeitä on New Jerseyssä kuusi: Hobokenissa, Marltonissa, Morristownissa, Red Bankissa, Ridgewoodissa sekä Westfieldissä. Las Vegasissa, Nevadan osavaltiossa on myös yksi Carlo's -liike.
Yksityiselämä

Valastro asuu New Jerseyssä vaimonsa Lisan (v. 2001) ja heidän neljän lapsensa kanssa.
Uusminimalismi

Rachel Whiteread, Embankment, 2005.
Uusminimalismi, jälkiminimalismi tai postminimalismi syntyi 1980–luvun postmodernismin kertaustyylien kaudella samanaikaisesti uusekspressionismin ja Neo-Geo–suuntausten kanssa.
Minimalistiselle taiteelle on yleensä tyypillistä värien niukka käyttö. Postminimalismi pyrkii ylittämään minimalistisen matemaattisuuden, karuuden ja ankaruuden. Veistokset ovat kompakteja ja olennaisuuteen pyrkiviä, mutta värit saattavat olla kirkkaita ja muodot jossain määrin rönsyileviä, joskin pidättyviä. Suuntaus on usein läheinen arte poveralle, installaatiolle, videotaiteelle ja käsitetaiteelle.
Postminimalismi on 1980-luvulta alkaen vaikuttanut myös Suomessa. Esimerkiksi Kari Cavenin teokset ovat jälkiminimalistisia.
Postminimalisteiksi on mainittu muun muassa Mona Hatoum, Eva Hesse, Damien Hirst, Anish Kapoor, Wolfgang Laib, Charles Ray, Rachel Whiteread ja Hannah Wilke. Jälkiminimalistisista säveltäjistä voidaan mainita Philip Glass.
Kirjallisuutta

Potter, Keith – Gann, Kyle – Pwyll, Siôn ap (toim.): The Ashgate Research Companion to Minimalist and Postminimalist Music.  Farnham:  Ashgate, 2013.  ISBN 978-1-4094-3549-5.
Abstraktin taiteen suuntauksia
Voimakkaasti pelkistäviä →     Ekspressionismi ● Kubismi ● Futurismi ● Suprematismi ● Konstruktivismi ● Neoplastisismi ● Konkretismi ● Abstrakti ekspressionismi ● Informalismi ● Minimalismi ● Op-taide ● Kineettinen taide    ← Täysin abstrakteja
Bruno Barreto

Bruno Barreto, Berlinale 2013.
Bruno Barreto (s. 16. maaliskuuta 1955 Rio de Janeiro) on brasilialainen elokuvaohjaaja. Hän on tehnyt mm. komedioita, kuten Dona Flor ja hänen kaksi aviomiestään (1976) ja Bossa nova (2000), mutta myös trillereitä, kuten Syyskuun neljä päivää (1997). Muiden ohjauksien joukkoon lukeutuvat Kielletty suhde (1996) ja Huippunäkymät (2003).
Barreton aviopuolisona oli vuosina 1996–2005 näyttelijätär Amy Irving, jonka kanssa hän sai pojan Gabriel.
Tuomas Nelimarkka

Esko Tuomas Nelimarkka (1925 Helsinki – 22. heinäkuuta 1997) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän opiskeli Vapaassa Taidekoulussa, Suomen Taideakatemian koulussa sekä ulkomailla Ruotsin kuninkaallinen taideakatemiassa, Académie de la Grande Chaumièressa ja Antwerpenin taideakatemiassa. Nelimarkan ensimmäinen näyttely oli Helsingissä vuonna 1945. Hän sai Belgian hallituksen stipendin vuonna 1955. Nelimarkan isä oli taidemaalari Eero Nelimarkka.
Nelimarkka osallistui moniin Suomen Taiteilijain näyttelyihin, Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyihin ja Nuorten näyttelyihin sekä Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyyn.
Julkinen taide

Nelimarkka on tehnyt maalauksen Talvimaisema Härmän sairaalaan sekä maalauksen Kevättalvi Yritys Oy Konsultoinnille Lappeenrantaan.
Aiheesta muualla

Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Tuomas Nelimarkka
Suomalaisen kuvataiteen bibliografia, Tuomas Nelimarkka
Tuomas Nelimarkka Kansallisgallerian kokoelmissa
Bad Ischl

| Bad Ischl |
| --- | --- |

 lippu
 Bad Ischl
 Koordinaatit: 47°43′13″N, 13°38′0″E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Ylä-Itävalta
Piiri:  Gmunden
Kaupunki:  Bad Ischl
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Hannes Heide
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  162.85 km²
Korkeus:  511 m
Väkiluku (2011):  13 876
 – Väestötiheys:  86 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.bad-ischl.ooe.gv.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bad Ischl on kylpyläpaikkana tunnettu vajaan 15 000 asukkaan kaupunki Ylä-Itävallassa.
Maantiede

Bad Ischl sijaitsee noin 4 km Salzburgista kaakkoon, Traun- ja Ischler Ache-jokien yhtymäkohdassa. Alueella on rikki-, jodi- ja suolapitoisia lähteitä.
Kunnan kokonaispinta-alasta yli 70 % on metsää ja 7,9 % maatalouskäytössä.
Historia

Bad Ischl mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1262. Kylpylätoiminta alkoi siellä 1800-luvun alkupuolella. Se oli monien tunnettujen säveltäjien, kuten Johann Straussin, Franz Leharin ja Johannes Brahmsin kesäkoti, mutta myös monet muut muusikot vierailivat siellä säännöllisesti.
Paikannimi muutettiin Ischlestä Bad Ischleksi vuonna 1906, ja vuonna 1940 siitä tuli kaupunki.
Kulttuuri > Tapahtumat

Operettifestivaali
Blues-festivaali
Amerikkalaisen musiikin festivaali
Kulttuuri > Nähtävyydet

Museot
Valokuvamuseo
Perhemuseo
Bad Ischlen museo, entisessä Hotelli Itävallassa
Villa Lehár, Franz Lehárin entinen koti
Ischlerbahn-museo
Uskonnolliset rakennukset
St. Nicholasin kirkko
Protestanttien kirkko
Rakennukset
entinen Hotelli Elizabeth
entinen Hotelli Posti
kokous- ja teatteritalo
Lehár-teatteri
uusi kylpylä
vuonna 1895 rakennettu posti
Monumentit
Franz-Karlin suihkulähde
Hasner-monumentti
Maximilian-suihkulähde
Lehár-monumentti
Rudolph-muistomerkki
Franz Wirerin monumentti
Muut
Hohenzollern-vesiputous
Wildenstein-linna
Sophie Esplanade
Liikenne

Bad Ischlen rautatieasema sijaitsee kaupungin keskustassa lähellä kylpylää. Siellä kulkee myös monia linja-autoja, joiden päätepysäkki Bad Ischle on.
Koulutus

Bad Ischlessä on viisi oppilaitosta:
Liiketalous- ja kauppakorkeakoulu
Kauppakoulu
Bad Ischlen matkailu-alan koulu
Bad Ischlen lukio
Bad Isclen musiikkikoulu
Tunnettuja asukkaita

Helmut Berger, näyttelijä
Oscar Strauss, säveltäjä
Leo Perutz, kirjailija
Leopold Hasner von Artha, poliitikko
Karbus Heinz, arkkitehti
Wolfgang Loitzl, mäkihyppääjä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen nettisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
V. L. Ménage

Victor Louis Ménage, usein pelkästään V. L. Ménage, (15. huhtikuuta 1920 Chislehurst, Kent – 11. kesäkuuta 2015 Sussex) oli brittiläinen historioitsija, joka erikoistui Turkin ja Osmanien valtakunnan historiaan.
Ménagen suvun lähtökohdista ei ole tietoa, vaikka hänen ranskalainen nimensä viittaa hugenottitaustaan. Hänen perheensä oli köyhä ja Ménage muisteli myöhemmin, että vaikka varsinaisesti he eivät nähneet nälkää, niin ennen perjantaista palkkapäivää taloudessa ei koskaan ollut rahaa. Hän pakeni arjen kurjuutta oppiaineisiin ja sai opiskella Eltham Collegessa vuosina 1930-1938 tukirahan turvin. Opettajiensa kannustamana hän opiskeli raskaasti päästäkseen Cambridgen yliopistoon ja hänet hyväksyttiin Clare Collegeen opiskelemaan antiikintutkimusta vuosiksi 1938-1940.
Vuonna 1940 toisen maailmansodan aikana hänet kutsuttiin palvelukseen. Vaikka hän oli sodanvastustaja hän liittyi ambulanssijoukkoihin. Sodan lopulla hänet oli sijoitettu Etiopiaan. Vapauduttuaan armeijan palveluksesta hänelle tarjottiin opettajan paikkaa Addis Abebassa, minkä hän hyväksyi. Myöhemmin hän kertoi pitäneensä tätä aikaa stimuloivana pioneerityönä. Koulutuksen järjestäminen siirtyi British Councilin haltuun vuosikymmenen lopulla, jolloin hän tapasi tulevan vaimonsa Johannan.
Pitkän historiantutkijan uransa aikana Ménage kirjoitti useita Osmanien valtakunnan historiaa käsitteleviä teoksia ja artikkeleita, sekä lukuja teoksiin. Hän oli myös yksi suuren tietosanakirjasarjan Encyclopaedia of Islamin toisen painoksen toimittajista ja kirjoittajista. Tutkijantyönsä ohella hän toimi opettajana ja Turkin historian professorina Lontoon yliopistossa.
Brander (yritys)

| Brander |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö 
Perustettu:  1920
Perustaja:  Wäinö Brander 
Toimitusjohtaja:  Eerikki Lounamaa 
Kotipaikka:  Tampere 
Toimiala:  leivän, tuoreiden leivonnaisten ja kakkujen valmistus 
Liikevaihto:   1,5 milj. € (2021) 
Liikevoitto:   19 880 € (2021) 
Henkilöstö:   18 (2021) 
Kotisivu:  brander.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brander on vuonna 1920 perustettu suomalainen perheyritys, joka harjoittaa leipomo- ja kahvilatoimintaa. Yrityksellä on useita konditorioita Tampereen keskustassa. Lisäksi sillä on kahvila- ja leipomoliike Pirkkalassa.
Historiaa

Brander on Tampereen vanhin konditoria. Sen ensimmäinen myymälä perustettiin 1920-luvun alussa Kauppakadun ja Hämeenpuiston kulmaan. Rakennus tunnettiin alun perin Spriitehtaan talona, mutta leipomon avaamisen jälkeen sitä alettiin kutsua Branderin taloksi ja Brantsun kulmaksi.
Branderin talo purettiin vuonna 1962. Kahvila jatkoi sen jälkeen toimintaansa uudisrakennuksessa, joka nousi puretun talon tilalle. Arkkitehdit Reima Pietilä ja Raili Paatelainen suunnittelivat uuteen kahvilaan rakennustaiteellisesti korkeatasoisen sisustuksen, johon kuului veistoksellisia seinä- ja kattorakennelmia. Kun Brander luopui kyseisistä tiloista vuonna 1984, Tampereen kaupunki osti nämä rakennelmat. Ne sijoitettiin Reima ja Raili Pietilän suunnittelemaan Hervannan toimintakeskukseen, joka valmistui 1989.
Ratikkakahvila

Kesällä 2019 Brander avasi kahvilan Tampereen Keskustorille. Kahvilan asiakastilat sijaitsivat vanhassa raitiovaunussa, joka oli ollut aikoinaan Helsingin kaupungin liikennelaitoksen käytössä. Helsinki oli lahjoittanut raitiovaunun Tampereen kaupungille. Vaunu oli valmistettu Valmetin Tampereen-tehtaalla vuonna 1974.
Brander luopui kahvilasta koronaviruksen sekä vähäiseksi jääneen myynnin vuoksi. Syksyllä 2021 paikan otti haltuun toinen yrittäjä.
Branderin leipomo 1930-luvulla.
Bouvier

| Bouvier |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska/ Belgia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 2 109
Rodun syntyaika:  1910
Alkuperäinen käyttö:  karjan vartiointi, paimennus, kärryjenveto, kirnun pyöritys
Nykyinen käyttö:  seura-, vahti-, suojelu-, poliisi-, opas- ja harrastuskoira
Elinikä:  10–12 vuotta
Muita nimityksiä:  flanderinpaimenkoira, Vlaamse koehond, bouvier des Flandres, Flandrischer Treibhund, boyero de Flandes, flaami karjakoer
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 2 Karjakoirat #191
Ulkonäkö
Paino:  uros 35–40 kg narttu 27–35 kg
Säkäkorkeus:  uros 62–68 cm narttu 59–65 cm
Väritys:  harmaa, brindle, hiilikko tai musta
Bouvier (holl. Vlaamse koehond, ransk. bouvier des Flandres) on ranskalais-belgialainen koirarotu Flanderin maakunnasta. Bouvier on palveluskoirarotu ja se kuuluu FCI:n roturyhmään 1. Siitä käytettiin aiemmin suoraan ranskasta johdettua nimeä flanderinpaimenkoira (flaamin kielellä rodun nimi on vastaavasti "flaamienkarjakoira"). Nykyinen nimitys on hieman harhaanjohtava, koska bouviereita on kahta eri rotua: bouvier des flandres ja bouvier des ardennes. Ensimmäinen bouvier rekisteröitiin Suomessa vuonna 1974 ja kasvatus alkoi vuonna 1981.
Ulkonäkö

Silmät ovat vaakasuorat, hieman soikeat ja väriltään mahdollisimman tummat (kuitenkin karvapeitteen sävyyn sointuvat). Korvat ovat luonnostaan riippuvat, kolmion muotoiset, puolipitkät ja kärjestään hieman pyöristyneet. Rodun alkuperäisseudulla ne on perinteisesti typistetty pystyiksi ja kolmionmuotoisiksi. Karvapeite on karhea, hyvin tuuhea, hieman pörröinen, kuiva ja kiilloton, noin 6 cm pitkä. Ylähuulessa se muodostaa viikset ja leuassa tuuhean parran. Sallitut väritykset ovat harmaa, juovikas (brindle), hiilikko (charbonnée) ja musta, joista viimeisin ei ole kuitenkaan toivottu. Urosten säkäkorkeus on noin 62–68 cm (ihanne 65 cm) ja narttujen 59–65 cm (ihanne 62 cm) - molemmilla sallitaan 1 cm:n poikkeama molempiin suuntiin. Urosten paino vaihtelee 35–40 kg ja narttujen 27–35 kg välillä.
harmaa
brindle
musta
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan bouvier on rauhallinen, älykäs, tarmokas ja rohkea. Se on yhden perheen koira, eikä se ole aina kovin kiinnostunut vieraista. Bouvier vaatii runsaasti liikuntaa päivittäin. Bouvier vaatii hyvän peruskoulutuksen ja siitä voi saada hyvän kaverin palveluskoiraharrastukseen. On muistettava, että bouvier on suuri ja vahva koira, eikä sitä voi jättää lapsien kanssa yksin.
Alkuperä

Bouvier on kotoisin flaaminkielisen Belgian ja Ranskan rajaseuduilta, tarkemmin sanottuna Länsi-Flanderista ja Nordin departementista. Se on sukua vanhoille belgialaisille karjakoirille, kuten niin ikään länsiflanderilaiselle roeselarenkarjakoiralle. Alun perin sitä kutsuttiin nimillä vuilbaard ("likainen parta"), koehond ("lehmäkoira") ja toucher de boeuf or pic ("karjanajaja").
1900-luvun vaihteessa bouvier sai osakseen kansainvälisten koiraharrastajien huomion, ja se esiintyi ensimmäisen kerran näyttelyssä Brysselissä vuonna 1910. Belgialainen rotujärjestö perustettiin, ja belgialaiset ja ranskalaiset asiantuntijat laativat ensimmäisen rotumääritelmän vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan alettua perinteiset paikalliset maatilat muuttuivat kuitenkin sotatantereeksi, minkä tuoksinnassa niillä työskennelleet koirat joko katosivat tai hävitettiin. Nykyisen rodun säilyminen oli Belgian armeijan ansiota, ja sen myötä rotu tuli tunnetuksi rohkeana ja älykkäänä sotakoirana. Rauhan aikana sitä käytettiin Euroopan poliisin palveluksessa ja sokeiden opaskoirana. Toisen maailmansodan jälkeen bouvier oli jälleen sukupuuton partaalla, mutta kotimaistaan lähteneet eurooppalaiset onnistuivat viemään jäljellä olleita yksilöitä Yhdysvaltoihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Breakout (kappale)

| ”Breakout” Foo Fightersin single |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: There Is Nothing Left to Lose
 Julkaistu: syyskuussa, 2000
 Tuottaja(t):  ?
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.20
 Levy-yhtiö: Roswell
Foo Fightersin muut singlet
| ”Generator” 2000 | ”Breakout” 2000 | ”Next Year” 2000 |
Breakout on amerikkalaisen rockyhtye Foo Fightersin vuonna 2000 julkaistu single. Kappale on julkaistu ensimmäisen kerran Foo Fightersin albumilla There Is Nothing Left to Lose vuonna 1999. Myöhemmin se on julkaistu soundtracklevyllä Me, Myself & Irene. Kappaleesta tehtiin myös Me, Myself & Irene elokuva aiheinen musiikkivideo.
Kappale on ollut MTV:n ohjelmassa Making the Video.
Kappaleet > CD1

Breakout
Iron And Stone
Learn To Fly (Live)
Kappaleet > CD2

Breakout
Monkey Wrench (Live)
Stacked Actors (Live)
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2000 | Official UK Singles Chart | 29 |
| 2000 | Modern Rock Tracks | 8 |
| 2000 | Mainstream Rock Tracks | 11 |
| 1999 | Official Holland Singles Chart | 63 |