stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eturauhasen liikakasvu
Hoito > Lääkehoito

Lääkkeinä saatetaan käyttää suun kautta annettuja finasteridiä tai dutasteridiä, jotka hillitsevät eturauhasen kasvua tai jopa pienentävät sitä salpaamalla 5α-reduktaasi-entsyymin eri muotoja. Entsyymi tuottaa testosteronista voimakkaampaa mieshormonina toimivaa dihydrotestosteronia (DHT), joka saa aikaan eturauhasen kasvun. Finasteridiä käytetään yleensä 5 mg per päivä ja se salpaa kilpailevasti entsyymin tyyppiä 2 (SRD5A2). Dutasteridiä käytetään yleensä 0.5 mg per päivä ja se salpaa kilpailevasti tyyppejä 1 ja 2 (SRD5A1-2). Lääkkeillä ei ole suuria eroja keskenään mitä tulee niiden haittoihin ja hyötyihin. Dutasteridi vähentää kuitenkin DHT-pitoisuutta kehossa tehokkaammin. Noin 20 % käyttäjistä saa jonkinlaisia sivuvaikutuksia. Impotenssi on yleisimpiä ja sitä esiintyy noin 7–8 %:lla käyttäjistä, vähentyneitä seksuaalisia haluja 5–6 %:lla, siemensyöksyn ongelmia 1 %:lla ja gynekomastiaa (rintojen kehittymistä) 1 %:lla.
Myös suun kautta annettuja alfasalpaajia, kuten alfutsosiinia ja tamsulosiinia käytetään. Ne rentouttavat eturauhasen ja virtsarakon lihaksia helpottaen siten suurentuneen eturauhasen häiritsemää virtsaamista. Samalla ne myös laskevat verenpainetta, joten niitä voidaan käyttää korkean verenpaineen ja suurentuneet eturauhasen yhtäaikaiseen hoitoon. Ne estävät lähinnä alfa 1 reseptorin antagonisteja. Alfutsosiinia käytetään tavallisesti 10 mg per päivä ja tamsulosiinia 0.4 mg. Sivuvaikutuksista yleisimpiä (esiintyy alle 17 % käyttäjistä) ovat sekavuus, siemensyöksyn ongelmat ja väsymys.
Saatetaan käyttää myös suun kautta annettuja fosfodiesteraasi-5 salpaajia (PDE5-estäjiä) kuten tadalafiiliä. Ne ovat tunnetusti erektiolääkkeitä, mutta ne myös rentouttavat virtsateiden alaosan lihaksia. Tämä helpottaa virtsaamista eturauhasen liikakasvusta kärsivillä.
Hoito > Elämäntapamuutokset

Erityisesti jos oireet eivät ole merkittäviä, saattaa lääkäri suositella vähentämään juodun nesteen, alkoholin, kofeiinin, antihistamiinien, diureettien (nesteenpoistajien) ja masennuslääkkeiden käyttöä. Saatetaan myös suositella virtsan pidätysharjoittelua virtsarakon totuttelemiseksi, lantionpohjan lihasten harjoittelua ja mahdollisesti esiintyvän ummetuksen hoitoa.
Liikakasvun aiheuttaja

Liikakasvun aiheuttajaa ei tunneta. Testosteronin määrä vähenee miehen vanhentuessa. Vastaavasti naishormonien (estrogeenien) määrä suhteessa testosteroniin kasvaa. Estrogeenien on ehdotettu aiheuttavan eturauhasen kasvua. Toinen teoria on se, että dihydrotestosteroni-mieshormonin (DHT) tuotto ei vähene eturauhasessa miehen vanhetessa, ja että DHT olisi eturauhasen liikakasvun pääaiheuttaja. Miehet, ketkä eivät tuota DHT:tä, eivät kärsi ylirauhasen liikakasvusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käypä hoito -suosituksen potilasversio
Friedrich Jeckeln

| Friedrich Jeckeln |
| --- | --- |
 Jeckeln, kameran suuntaan katsova upseeri kuvassa keskellä, kädet selän takana.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1895  Hornberg, Saksa
Kuollut: 3. helmikuuta 1946 (51 vuotta)  Riika, Latvia
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1914–1945
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Obergruppenführer
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvin
Joukko-osasto:  Waffen-SS
Friedrich Jeckeln (2. helmikuuta 1895 Hornberg – 3. helmikuuta 1946 Riika) oli SS-kenraali, joka palveli poliisi- ja SS-johtajana Neuvostoliitossa toisen maailmansodan aikana. Jeckeln johti yhtä suurimmista Einsatzgruppeista ja oli vastuussa satojen tuhansien juutalaisten murhaamisesta.
Ensimmäisessä maailmansodassa Jeckeln palveli tykistöupseerina ja sai myös lentäjän koulutuksen. Hänet palkittiin toisen luokan rautaristillä ja mustalla haavoittumismerkillä. Palveluksensa jälkeen Jeckeln työskenteli insinöörinä, kunnes liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen lokakuussa 1921. Toisen maailmansodan alussa hän palveli Waffen-SS:n Totenkopf-divisioonassa. Vuonna 1941 hänen uransa etulinjassa oli ohi, sillä Heinrich Himmler teki hänestä vallattujen itäisten alueiden eli Ostlandin poliisijohtajan Walter Stahleckerin jälkeen. Hänen päätehtävänään oli partisaanitoiminnan murskaaminen ja juutalaisväestön tuhoaminen.
Friedrich Jeckeln (vas.) syytettynä sotarikoksista.
Helmikuussa 1945, ollessaan Waffen-SS-kenraali ja poliisijohtaja, Jeckeln nimitettiin SS-Freiwilligen-Gebirgs-Korpsin komentajaksi ja myös täydennysjoukkojen ja Eteläisen Länsi-Saksan korkeimmaksi poliisi- ja SS-komentajaksi. Sodan jälkeen hän jäi puna-armeijan vangiksi, ja asetettiin oikeuden eteen Riiassa Latviassa. Jeckelnin oikeudenkäynti alkoi 3. helmikuuta 1946, ja hänet teloitettiin samana päivänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich Jeckeln Wikimedia Commonsissa
Germasógeia

| Germasógeia Germasógeian kunta Γερμασόγεια Δήμος Γερμασόγειας |
| --- | --- |
 Germasógeian kaupunkia.
 Germasógeia
 Koordinaatit: 34°43′19″N, 33°4′57″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Limassol
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki ja kunta
Väkiluku (2011):  13 421
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 yermasoyiamunicipality.org.cy 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Germasógeia (kreik. Γερμασόγεια) on kaupunki ja kunta (Δήμος Γερμασόγειας, Dímos Germasógeias) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 13 421 (2011).
Germasógeian kaupunkia.
Germasógeia on Limassolin esikaupunki ja sijaitsee noin kuusi kilometriä Limassolin keskustasta koilliseen. Kunta käsittää alueen, joka ulottuu meren rannalle saakka. Germasógeia on itsenäinen kunta vuodesta 1994.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Germasógeia Wikimedia Commonsissa
Δήμος Γερμασόγειας. Germasógeian kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Limassolin alue
| --- | --- |
Kunnat (dímos):  Ágios Athanásios · Germasógeia · Káto Polemídia · Limassol (Lemesós) · Mésa Geitoniá · Ýpsonas 
Yhdyskunnat (koinótita):  Ágios Amvrósios · Ágios Dimítrios · Ágios Geórgios · Ágios Ioánnis · Ágios Konstantínos · Ágios Mámas · Ágios Pávlos · Ágios Theódoros · Ágios Therápon · Ágios Thomás · Ágios Týchonas · Agrídia · Agrós · Akapnoú · Akrotíri · Akroúnta · Álassa · Aléktora · Amíantos · Anógyra · Apesiá · Apsioú · Arakapás · Armenochóri · Ársos · Asgáta · Asómatos · Avdímou · Chandriá · Dieróna · Dorá · Dorós · Dýmes · Episkopí · Eptagóneia · Erími · Fasoúla · Foiní · Foinikária · Gerása · Gerovása · Kaló Chorió · Kaminária · Kantoú · Kapileió · Kivídes · Káto Mýlos · Káto Plátres · Kelláki · Kissoúsa · Klonári · Koiláni · Kolóssi · Korfí · Kouká · Kyperoúnta · Láneia · Lemíthou · Limnátis · Lófou · Louvarás · Maliá · Mandriá · Mathikolóni · Monágri · Monagroúlli · Moní · Moniátis · Mouttagiáka · Ómodos · Páchna · Palaiómylos · Palódeia · Páno Plátres · Páno Polemídia · Paramáli · Paramýtha · Parekklisiá · Peléndri · Pentákomo · Péra Pedí · Pissoúri · Platanísteia · Potamioú · Potamítissa · Prastió Avdímou · Prastió Kellakíou · Pródromos · Pýrgos · Sanída · Silíkou · Sotíra · Soúni-Zanakiá · Spitáli · Sykópetra · Trachóni · Treis Eliés · Trimíklini · Tróodos · Tserkézoi · Vása Kellakíou · Vása Koilaníou · Víkla · Vouní · Zoopigí
Kyproksen kunnat
| --- | --- |
Famagustan alue:  Agía Nápa · Akanthoú · Derýneia · Famagusta (Ammóchostos) · Lefkónoiko · Lýsi · Paralímni · Sotíra
Kyrenian alue:  Karavás · Kyrenia (Kerýneia) · Lápithos
Lárnakan alue:  Aradíppou · Athiénou · Dromolaxiá-Meneoú · Lárnaka · Léfkara · Livádia
Limassolin alue:  Ágios Athanásios · Germasógeia · Káto Polemídia · Limassol (Lemesós) · Mésa Geitoniá · Ýpsonas
Nikosian alue:  Ágios Dométios · Aglantziá · Dáli · Égkomi · Géri · Kythréa · Lakatámeia · Latsiá · Mórfou · Nikosia (Lefkosía) · Stróvolos · Tséri
Páfoksen alue:  Geroskípou · Páfos · Pégeia · Póli
George Alan Thomas

George Alan Thomas ja Ethel Thompson
George Alan Thomas, (14. kesäkuuta 1881 – 23. heinäkuuta 1972) oli brittiläinen shakin- sulkapallon- ja tenniksenpelaaja. Thomas oli kahdesti Britannian mestari shakissa ja seitsemänkertainen sulkapallon mestari. Hän myös pelasi miesten nelinpelin Wimbledonin semifinaaleissa vuonna 1911.
Aiheesta muualla

George Alan Thomas ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Freddie Gibbs

| Freddie Gibbs |
| --- | --- |
 Freddie Gibbs vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Fredrick Jamel Tipton
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1982 (ikä 42) Gary, Indiana, Yhdysvallat
Ammatti:  rap-artisti, sanoittaja
Lapset:  2
Muusikko
Taiteilijanimi:  Freddie Gibbs Gangsta Gibbs Freddie Kane Kane Freddie Forgiato Freddie Gordy Big Boss Rabbit
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  hip hop, gangsta rap, vaihtoehtorap
Levy-yhtiöt:  Warner, ESGN, Str8, Slammin’, CTE World, Decon, Interscope, No Tamin
Aiheesta muualla
www.esgnrecords.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Fredrick Jamel Tipton (s. 14. kesäkuuta 1982 Gary, Indiana), tunnetaan taiteilijanimellä Freddie Gibbs, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Vuonna 2006 Gibbs solmi levytyssopimuksen Interscope Recordsin kanssa, jonka alaisuudessa hän ehti äänittää ensimmäisen studioalbuminsa ennen kuin hänen sopimuksensa purettiin ja albumi peruttiin. Myöhemmin Gibbs kiinnitettiin Young Jeezyn CTE World -levy-yhtiöön, jonka alaisuudessa hän äänitti lukuisia mixtapeja, mukaan lukien ylistävän vastaanoton saaneen Baby Face Killan (2012).
Gibbs lähti CTE Worldista vuoden 2013 alussa, jonka jälkeen hän perusti oman ESGN-levy-yhtiönsä ja julkaisi studioalbumin ESGN. Sitemmin hän on julkaissut neljä sooloalbumia sekä neljä yhteisalbumia, kaksi tuottaja Madlibin kanssa: Piñata (2014) ja Bandana (2019) sekä kaksi tuottaja The Alchemistin kanssa: Fetti (mukana myös rap-artisti Currensy, 2018) ja Alfredo (2020), joista viimeksi mainittu oli myös ehdolla parhaan rap-albumin Grammy-palkintoon vuoden 2021 gaalassa.
Vuonna 2024 Gibbs vieraili Kanye Westin ja Ty Dolla Signin albumin Vultures 1:n kappaleella ”Back to Me”, joka debytoi Billboardin Hot 100 -listalla sijalla 26. Kyseessä oli Gibbsin ensimmäinen listalle päässyt kappale, vaikkakin hän esiintyi sillä kredtoimattomana.
Diskografia > Studioalbumit

ESGN (2013)
Shadow of a Doubt (2015)
You Only Live 2wice (2017)
Freddie (2018)
$oul $old $eparately (2022)
Diskografia > Yhteisalbumit

Piñata (yhdessä Madlibin kanssa, 2014)
Fetti (yhdessä Currensyn ja The Alchemistin kanssa, 2018)
Bandana (yhdessä Madlibin kanssa, 2019)
Alfredo (yhdessä The Alchemistin kanssa, 2020)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Freddie Gibbs Wikimedia Commonsissa
Freddie Gibbs Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Etusivu (elokuva)

| Etusivu> The Paper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ron Howard
Käsikirjoittaja:   David Koepp  Stephen Koepp 
Tuottaja:   Brian Grazer  Frederick Zollo 
Säveltäjä:  Randy Newman
Kuvaaja:  John Seale
Leikkaaja:   Daniel P. Hanley  Mike Hill 
Pääosat:   Michael Keaton  Glenn Close  Marisa Tomei  Randy Quaid  Robert Duvall 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Universal Pictures  Imagine Entertainment 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   1994-03-1818. maaliskuuta 1994 (Yhdysvallat)  1994-05-2020. toukokuuta 1994 (Suomi)  
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  48,4 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etusivu (engl. The Paper) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Ron Howardin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Michael Keaton, Glenn Close, Marisa Tomei, Randy Quaid ja Robert Duvall. Elokuvan käsikirjoituksen laativat veljekset David ja Time-aikakauslehden toimittaja Stephen Koepp.
Etusivun säveltäjä Randy Newman oli ehdolla parhaan laulun Oscarin saajaksi laulusta ”Make Up Your Mind”.
Juoni

Elokuva sijoittuu hektisten 24 tunnin ajalle newyorkilaisen iltapäivälehden toimituksessa. Henry Hackett (Michael Keaton) on New York Sun -lehden vaikeuksiin joutuva toimittaja, joka joutuu vaikeiden valintojen eteen, kun hänen elämässään tapahtuu mullistuksia – ja hänelle tarjotaan uutta työtä toisesta sanomalehdestä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Keaton  | … |  Henry Hackett   |
|  Glenn Close  | … |  Alicia Clark   |
|  Marisa Tomei  | … |  Martha Hackett   |
|  Randy Quaid  | … |  Michael McDougal   |
|  Robert Duvall  | … |  Bernie White   |
|  Jason Robards  | … |  Graham Keighley   |
|  Jason Alexander  | … |  Marion Sandusky   |
|  Catherine O’Hara  | … |  Susan   |
|  Spalding Gray  | … |  Paul Bladden   |
|  Lynne Thigpen  | … |  Janet   |
|  Jack Kehoe  | … |  Phil   |
|  Roma Maffia  | … |  Carmen   |
|  Clint Howard  | … |  Ray Blaisch   |
|  Michael P. Moran  | … |  Chuck   |
|  Geoffrey Owens  | … |  Lou   |
|  Amelia Campbell  | … |  Robin   |
|  Jill Hennessy  | … |  Deanne White   |
|  William Prince  | … |  Howard Hackett   |
|  Augusta Dabney  | … |  Sarah Hackett   |
|  Bruce Altman  | … |  Carl   |
|  Jack McGee  | … |  Wilder   |
|  Bobo Lewis  | … |  Anna   |
|  Edward Hibbert  | … |  Jerry   |
|  Siobhan Fallon Hogan  | … |  Lisa   |
Ensi-ilta

Universal Pictures julkaisi Etusivun elokuvateattereissa 18. maaliskuuta 1994 Yhdysvalloissa ja 20. toukokuuta 1994 Suomessa.
Vastaanotto

Etusivu tuotti Yhdysvalloissa 38,8 miljoonaa dollaria ja muualla maailmassa 9,6 miljoonaa dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 48,4 miljoonan dollarin lipputulot. Se oli Suomessa vuoden 1994 65. katsotuin elokuva saatuaan 14 762 katsojaa.
Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 88 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 34 arviointiin, joista 30 ovat ”tuoreita” ja neljä ”mätiä”. Yli 5 000 käyttäjästä 66 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,6/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 30 arvostelun perusteella elokuva on saanut 70 pistettä sadasta mahdollisesta.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Globo

Globo on:
Il Globo, italiankielinen sanomalehti Australiassa
Rede Globo, Brasilian suurin televisioverkko
Globo (yhtye)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Globo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
F. W. Murnau

| F>  W. Murnau |
| --- | --- |
 Friedrich Wilhelm Murnau
Henkilötiedot
Koko nimi:  Friedrich Wilhelm Plumpe
Syntynyt: 28. joulukuuta 1888 Bielefeld, Saksan keisarikunta
Kuollut: 11. maaliskuuta 1931 (42 vuotta) Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Peter Murglie
Aktiivisena:  1919–1931
Tunnetuimmat ohjaukset:  Nosferatu (1922)   Auringonnousu (1927)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Friedrich Wilhelm Murnau (alk. Friedrich Wilhelm Plumpe; 28. joulukuuta 1888 Bielefeld, Saksan keisarikunta – 11. maaliskuuta 1931 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen teatterinäyttelijä ja elokuvaohjaaja. Häntä pidetään yleisesti yhtenä mykkäelokuvan tärkeimmistä elokuvaohjaajista. Hän aloitti uransa näyttelijänä mutta siirtyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ohjaajaksi. Murnau ohjasi Saksassa muun muassa elokuvat Nosferatu ja Viimeinen mies, jonka ansiosta hänestä kiinnostuttiin Hollywoodissa. Hänen ensimmäistä Fox Film Companylle tekemäänsä elokuvaa, Auringonnousua on myöhemmin tituleerattu jopa ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”. Se oli kuitenkin taloudellisesti pettymys, ja Murnau menetti taiteellisen vapautensa seuraavissa tuotannoissa. Hän ohjasi Hollywoodissa lopulta vain neljä elokuvaa, sillä hän kuoli 42-vuotiaana viikko ennen viimeisen elokuvansa Tabun ensi-iltaa.
Syntymä

Friedrich Wilhelm Plumpe syntyi 28. joulukuuta 1888 Bielefeldissä. Hänen vanhempansa olivat tekstiilitehtailija Heinrich Plumpe ja tämän toinen vaimo Otilie. Friedrichillä oli kaksi veljä ja kaksi sisarpuolta. Perhe muutti vuonna 1892 Kasseliin.
Ura > Opiskelijasta näyttelijäksi

F. W. Plumpe aloitti 1908 Berliinin yliopistossa filologian opinnot. Sieltä hän jatkoi kuitenkin pian Heidelbergin yliopistoon, missä hän opiskeli kirjallisuustiedettä, kielitiedettä ja taidehistoriaa. Kesän 1911 jälkeen Plumpe keskeytti opintonsa ja aloitti uran näyttelijänä, mikä etäännytti häntä perheestänsä. Siksi hän vaihtoi nimensä Murnauksi baijerilaisen Murnau am Staffelseen mukaan. Murnau am Staffelsee tunnettiin monien monien ekspressionistien, kuten Wassily Kandinskyn ja Franz Marcin, pakopaikkana.
Murnau oli vuosina 1909–1913 aktiivinen Heidelbergin teatteriyhteisössä. Tuona aikana Max Reinhardt kiinnitti huomion häneen ja kutsui hänet Berliiniin Deutsches Theateriin. Reinhardt oli useiden saksalaisten ja itävaltalaisten näyttelijöiden mentori. Ensimmäinen maailmansota katkaisi Murnaun nousevan uran teatterissa. Hän taisteli maavoimissa Itä-Preussissa itärintamalla ja myöhemmin taistelulentäjänä. Erään lennon aikana Murnaun kone pakotettiin alas Sveitsiin, missä hänet internoitiin. Saksan lähetystön ansiosta hän pystyi tuona aikana ohjaamaan useita teatterituotantoja ja aloittamaan uran elokuvamaailmassa propagandaelokuvien kokoajana ja leikkaajana. Kokemus elokuvista mahdollisti Murnaun siirtymisen sodan jälkeen täyspäiväisesti elokuva-alalle.
Ura > Ohjaajana Saksassa

Pian sodan jälkeen Murnau osallistui elokuvantekoon ja oli mukana saksalaisen mykkäelokuvan nousussa. Murnau perusti 1919 pienen itsenäisen Murnau-Veidt Filmgesellchatt -elokuvastudion näyttelijä Conrad Veidtin kanssa. Samana vuonna Murnau ohjasi ensimmäisen elokuvansa, Der Knabe in Blau. Hänen seuraavat elokuvansa olivat Saatana (Luopunut enkeli), joka oli hänen ensimmäinen elokuvaaja Karl Freundin ja näyttelijä Conrad Veidtin kanssa, ja Kyttyräselkä ja tanssijatar, joka aloitti hänen yhteistyönsä käsikirjoittaja Carl Mayerin kanssa. Murnaun muista varhaisia elokuvia olivat Sehnsucht, Abend – Nacht – Morgen ja Der Januskopf. Der Januskopf oli luvaton versio Robert Louis Stevensonin romaanista Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde. Se oli kauhulegenda Bela Lugosin ensiesiintyminen valkokankaalla.
Murnaun varhaisin säilynyt elokuva on Matka yöhön (1921), joka oli kolmiodraaman ympärille rakennettu tragedia. Se oli mielenkiintoinen yhdistelmä aikansa merkittäviä tyylejä, kamarielokuvaa ja ekspressionismia. Samana vuonna vain 16 päivässä kuvatussa Vogelödin linnassa Murnau osoitti jo taitojaan luoda pelon ja kauhun ilmapiiriä, mistä hän tuli tunnetuksi vampyyrielokuvassa Nosferatu (1922). Nosferatusta on tullut ekspressionistisen elokuvan merkkiteos, mutta elokuva oli vaarassa tuhoutua kokonaan, sillä se oli luvaton sovitus Bram Stokerin Draculasta ja Stokerin leski haastoi tuotantoyhtiö Pana-Filmin oikeuteen. Oikeusjutun takia taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut Pana-Film ei pystynyt levittämään elokuvaa laajasti.
Nosferatun lisäksi Murnau ohjasi vuonna 1922 kaksi muutakin elokuvaa, Fantomin ja Palavan pellon. Murnau ja elokuvaaja Fritz Arno Wagner olivat luoneet Nosferatuun lähes unenomaisia visuaalisia tehosteita, joita he käyttivät myös elokuvassa Viimeinen mies, jonka ansiosta Murnausta kiinnostuttiin myös Hollywoodissa. Peter von Baghin mukaan Viimeinen mies oli kamarielokuvakauden huipentuma. Siinä Murnau käyttää kameraa, joka kuvaa asiat päähenkilön näkökulmasta.
Murnau ohjasi vielä Viimeisen miehen jälkeen Saksassa muun muassa filmatosoinnit Molièren Tartuffesta ja Johann Wolfgang von Goethen Faustista. Faustia pidetään lähes mestariteoksena, ja siinä on ajalleen poikkeukselliset erikoistehosteet. Varsinkin kohtaus, jossa Faust ja Mefistofeles lentävät maan yllä on maininnan arvoinen. Faust ja Fritz Langin Metropolis valmistuivat neljän kuukauden välein, ja ne olivat viedä tuotantoyhtiö Ufan konkurssiin. Vaikka kansainvälisellä näyttelijäkokoonpanolla varustettu Faust menestyikin erinomaisesti Saksan markkinoilla, elokuvien tuotantokustannukset olivat niin suuret, että ne päättivät Erik Pommerin uran Ufan johdossa.
Ura > Hollywoodin aika

Murnau oli jo Yhdysvalloissa, kun Faust sai ensi-iltansa 14. lokakuuta 1926. Hän oli tehnyt Fox Film Companyn kanssa neljän vuoden sopimuksen, ja hänen ensimmäinen Hollywood-elokuvansa oli Auringonnousu. Elokuva valittiin vuonna 1958 ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”, mutta se ei menestynyt odotetusti. Auringonousu sai runsaasti kiitosta kriikoilta, ja se sai ensimmäisessä Oscar-gaalassa palkinnon ainutlaatuisesta ja taiteellisesta tuotannon laadusta. Lisäksi Janet Gaynor palkittiin parhaasta naispääosasta ja Charles Rosher ja Karl Struss parhaasta kuvauksesta. Auringonnousu ei kuitenkaan menestynyt taloudellisesti, minkä takia Murnau menetti taiteelliset vapautensa Foxilla.
Fox valkoi huomattavasti tarkemmin Murnaun seuraavia elokuvia. Elokuvan 4 paholaista (1928) muutettiin onnelliseksi, ja siihen lisättiin jälkikäteen ääniraita. Samoin kävi elokuvalle Suurkaupungin tyttö (1930). 4 paholaista on sittemmin kadonnut, eikä Suurkaupungin tyttö ollut enää täysin Murnaun projekti, sillä häntä ei sallittu kuvaamaan elokuvaa loppuun. Suurkapungin tytön alkuperäinen nimi oli Jokapäiväinen leipämme. Murnau halusi kuvata siinä dokumentaarisesti leivän valmistusprosessia, ja hän tutkikin sitä perusteellisesti elokuvaa varten. Tuottaja William Fox ei ollut kuitenkaan aiheesta kiinnostunut.
Suurkaupungin tytön jälkeen Murnau aloitti yhteistyön Robert J. Flahertyn kanssa. He matkustivat Tahitille kuvaamaan elokuvaa Tabu – tarina Etelämereltä. Heidän näkemykset elokuvasta eivät kuitenkaan olleet yhtenäväiset, ja Murnau kuvasi ja kustansi elokuvan lopulta itse. Hän oli sitä ennen purkanut sopimuksensa Foxin kanssa, joten hänellä ei ollut tuotantoyhtiön rahallista tukea elokuvan tekemisessä.
Kuolema

Murnau kuoli pian Tabun valmistumisen jälkeen. Hän joutui Kalifornian Tyynenmeren valtatiellä auto-onnettomuuteen, jossa kuoli myös hänen autonkuljettajansa. Tabun ensi-iltaan oli tuolloin vain noin viikko, ja Murnaulla oli harkinnassa tarjous Paramount Picturesilta, joka tunnettiin Foxia ohjaajaystävällsempänä. Murnaun ruumis kuljetettiin Saksaan, ja hänet haudattiin Südwestkirchhof Stahnsdorfin hautausmaalle. Greta Garbo teetti itselleen Murnaun kuolinnaamion ja säilytti sitä pöydällään elämänsä loppuun saakka.
Vuosikymmenten kuluessa Murnaun hautarauhaa häirittiin toistuvasti, kunnes vuoden 2015 heinäkuussa hänen pääkallonsa varastettiin. Kynttilän jälkien perusteella teosta syytettiin saatananpalvojia tai mustan magian harrastajia. Kallo on edelleen kadoksissa vuonna 2022.
Jälkimaine

Vaikka Murnaun monet elokuvat eivät olleet taloudellisia menestyksiä, häntä pidetään nykyisin yleisesti saksalaisen ekspressionistisen elokuvan tärkeimmistä tekijöistä. Hän hyödynsi elokuvissaan laajasti aikanaan uusia ja edistyksellisiä tekniikoita, kuten kamera-ajoja ja optisia illuusioita.
Nosferatun katsotaan vaikuttaneet voimakkaasti kauhuelokuvan kehitykseen ja kuvakieleen.
Murnaun elokuva Auringonnousu oli palkittiin vuonna 1929 elokuvahistorian ensimmäisellä Oscar-palkinnolla "parhaasta elokuvasta" (tuolloin nimellä "Unique and Artistic Production"). Vuonna 1958 Cahiers du Cinéma valitsi sen "maailman kauneimmaksi elokuvaksi".
Werner Herzogin uusintaversio Nosferatu – yön valtias (1979) on monilta osin selvä kunnianosoitus Murnauta ja hänen Nosferatu-elokuvaansa kohtaan.
Vuonna 2000 ilmestyneessä Shadow of the Vampire -elokuvassa John Malcowich näyttelee fiktiivistä versiota Murnausta Nosferatu-elokuvan kuvausten aikana. Elokuva esittää Murnaun häikäilemättömänä perfektionistina, joka palkkaa Kreivi Orlokin rooliin oikean vampyyrin (Willem Dafoen esittämä fiktiivinen "Max Schreck") ja asettaa koko kuvausryhmänsä vaaraan tuodakseen elokuvaansa realismia.