stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahtivalas
Ulkonäkö ja koko

Lahtivalas on pienimpiä hetulavalaita. Se kasvaa 11 metrin pituiseksi ja  noin 10 000 kilon painoiseksi.
Erityisesti pohjoisen pallonpuoliskon lahtivalaat erottaa muista valaista kummassakin rintaevässä olevasta valkoisesta tai vaaleasta poikkiraidasta. Monilla yksilöillä on vaaleita juovia myös pään takana.  Lahtivalaan ruumis on selkäpuolelta musta tai tummanharmaa ja vatsapuolelta valkoinen. Lahtivalaan suussa on 230–350 hetulaa, joista enemmistö on väriltään kellertäviä ja osa mustia. Kurkussa on 50–70 uurretta.
Levinneisyys

Lahtivalaan elinalue kattaa maailman meret arktisilta seuduilta tropiikkiin ja Antarktiksen lähiympäristöön asti. Pohjoinen populaatio asustaa pohjoisella ja eteläinen populaatio eteläisellä pallonpuoliskolla.
Lahtivalaita ei yleensä elä sisämerissä tai muissa matalissa vesissä, mutta harhailijoita voidaan tavata epätyypillisissäkin ympäristöissä. Esimerkiksi Tanskan salmissa liikkuu lahtivalasyksilöitä miltei vuosittain. Lisäksi Amazonin sademetsästä, 1 600 kilometrin päästä merestä, löytyi marraskuussa 2007 lahtivalas. Tutkijoiden mukaan valas oli luultavasti uinut niin kauas sisämaahan eksyttyään Amazonjoen jokiverkostossa.
Lahtivalas on havaittu kerran myös Suomen aluevesillä. Kyseessä oli nuori, hieman yli viisi metriä pitkä yksilö, joka saatiin kiinni puolikuolleena Perämereltä, Siikajoen suulta 2. heinäkuuta 1881. Valaan hetulat otettiin tuolloin talteen, mutta niiden nykyisestä olinpaikasta ei ole tietoa.
Lisääntyminen

Lahtivalaat pariutuvat eteläisen pallonpuoliskon lämpimillä merillä, minkä jälkeen uivat takaisin napaseutujen kylmille mutta ruokaisille vesille. Pariutuminen tapahtuu vuodenvaihteen jälkeen. Kymmenen kuukauden kuluttua parittelusta naaras palaa ennen urosta lauhkean vyöhykkeen vesille synnyttämään. Poikanen on lähes kolmen metrin pituinen ja painaa noin 400 kg. Emo ruokkii poikasta ruiskuttamalla sen suuhun maitoa piilossa olevasta nisästään. Poikanen juo maitoa neljäkuukautiseksi asti, jolloin se on saavuttanut 4,5 metrin pituuden. Poikanen vieroitetaan noin puolivuotiaana, mutta se pysyttelee emonsa seurassa vähintään vuoden ajan ja joskus jopa pari vuotta. Atlantin ja Tyynenmeren populaatioiden kesken esiintyy pientä vaihtelua. Tyynellämerellä poikaset saattavat syntyä mihin aikaan vuodesta tahansa. Atlantilla synnytykset ajoittuvat sen sijaan tavallisesti joulukuuhun. Saavuttaessaan sukukypsyyden lahtivalaat ovat vähintään 6,5 metrin pituisia. Ne voivat elää ainakin 45-vuotiaiksi.
Ravinto

Kurkkunahan pitkittäisuurteet, eräänlaiset laskokset, helpottavat lahtivalasta pyydystämään riittävästi ravintoa. Nämä jopa 5 cm syvät sopeutumat ulottuvat kurkusta vatsaan asti. Laskosten avulla valas pystyy laajentamaan suunsa tilavuutta ja nauttimaan valtavan määrän vettä ja siinä olevaa planktonia sekä kaloja ja krillejä. Valas siivilöi veden hetuloidensa lomitse, puhdistaa hetulat kielensä avulla ja nielee saaliin. Etelämantereen vesillä elävät lahtivalaat pyydystävät ravinnokseen miltei yksinomaan planktonia. Pohjoiset lahtivalaat syövät myös pieniä parvissa uivia kaloja, kuten sardelleja, sillejä ja makrilleja. Tärkeintä ravintoa ovat kuitenkin krillit, joita valaat ahmivat ruokailuvesillään valtavia määriä.
Valaiden pyynti

Norja on tällä hetkellä ainoa kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) jäsenmaa, joka harjoittaa kaupallista valaanpyyntiä. Sen pyyntikiintiönä vuonna 2006 oli 1 052 valasta. Suomen ja Ruotsin ympäristöministerit ovat vedonneet Norjan hallitukseen jotta se luopuisi lahtivalaiden pyynnistä.
Aiheesta muualla

Särkänniemi.fi: Lahtivalas
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q201808  Wikispecies: Balaenoptera acutorostrata  ADW: Balaenoptera_acutorostrata  AFD: Balaenoptera_acutorostrata  ARKive: balaenoptera-acutorostrata  BOLD: 29234  CoL: KF8K  CMS: balaenoptera-acutorostrata-subspp  EoL: 46559426  EPPO: BLNPAC  EUNIS: 8355  GBIF: 2440728  iNaturalist: 41550  IRMNG: 11125414  ITIS: 180524  IUCN: 2474  MDD: 1006397  MSW: 14300012  NatureServe: 2.792167  NBN: NHMSYS0000080192  NCBI: 9767  NOAA: minke-whale  NZOR: 7ac83053-2b9a-4f92-ace6-9670d3884117  Observation.org: 7759  OBIS: 137087  Open Tree of Life: 800317  Paleobiology Database: 68469  Paleobiology Database: 68469  SeaLifeBase: 69003  Species+: 8288  WoRMS: 137087 
Lahtivalas Antarktiksella.
Lahtivalaan luuranko.
Lahtivalaan koko verrattuna ihmiseen.
Asociación Argentina de Hockey sobre Hielo y En Línea

Järjestön pelaaja
Asociación Argentina de Hockey sobre Hielo y En Línea ('Argentiinan jää- ja rullakiekkoliitto') on jääkiekkoa ja rullakiekkoa Argentiinassa hallinnoiva järjestö. Se on kuulunut Kansainväliseen jääkiekkoliittoon vuodesta 1998 alkaen. Maassa oli vuonna 2022 yli 600 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa ja kaikkiaan kolme jäähallia.
Järjestö keskittyy vain rullakiekkoon ja Argentiinan maajoukkue on osallistunut useisiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n järjestämiin maailmanmestaruuskilpailuihin.
Järjestö presidenttiinä on toiminut Daniel Schiller Solti. Nykyinen presidentti on Jorge F. Haiek.
Jääkiekkoa Argentiinassa järjestää epävirallisesti ACEMHH-niminen järjestö, jonka tavoitteena on tulevaisuudessa osallistua myös kansainväliseen jääkiekkotoimintaan.
Aiheesta muualla

IIHF Järjestön kotisivut (espanjaksi)
Radio-ohjelma

Radio-ohjelma tai radiolähetys tarkoittaa julkista, yleisölle suunnattua kokonaisuutta, joka koostuu puheesta, musiikista tai niiden yhdistelmästä sekä myös muista äänistä. Ohjelma välitetään langattomasti sen tuottajalta kuuntelijalle, usein radioaaltoja käyttäen, ja sen kuuntelemiseen tarvitaan radiovastaanotin. Ohjelman välittäminen voi nykyään tapahtua myös internetissä ja sen vastaanotto sekä kuunteleminen tietokoneella.
Radiotoimintaa, ohjelmien tuottamista ja niiden välittämistä varten tarvitaan jokin taustaorganisaatio. Aluksi tällaisia organisaatiota olivat alan harrastajien perustamat kerhot, mutta myöhemmin monissa maissa  on perustettu valtion omistama tai ainakin valvoma yleisradioyhtiö. Suomessa tämä on Yleisradio Oy. Myöhemmin radiotoimintaan ovat tulleet yhä suuremmassa määrin mukaan myös kaupalliselta pohjalta toimivat yritykset, jotka rahoittavat toimintaansa pääasiassa mainoksin, mikä usein vaikuttaa myös niiden ohjelmien teon periaatteisiin. Myös erilaiset aatteelliset mm. uskonnolliset ja poliittiset yhteisöt ovat harjoittaneet radiotoimintaa.
Tarkoitus

Radio-ohjelmien tarkoituksena voi olla
Tiedottaa tärkeistä ja ajankohtaisista asioista. Tätä varten useilla radioasemilla on uutis- ja ajankohtaistoimitus.
Viihdyttää. Viihdeohjelmat koostuvat useimmiten musiikista.
Opettaa ja kasvattaa. Varsinaisten opetusohjelmien, esimerkiksi kouluradio ja kielten opetusohjelmat, erityisesti valtiollisen yleisradion monet muutkin ohjelmat on aiemmin tehty kasvatustarkoituksessa: jopa musiikkiohjelmat, joissa on soitettu runsaasti klassista musiikkia uskoen sen jalostavaan vaikutukseen.
Muokata mielipiteitä käännyttää ihmisiä. Tästä ovat esimerkkinä uskonnollisten yhteisöjen ylläpitämät radioasemat sekä kylmän sodan aikaiset propaganda-asemat. Myös toisen maailmansodan ja joidenkin sen jälkeisten sotien aikana tuotettiin ja lähetettiin aktiivista sotapropagandaa.
Tarjota taide- ja kulttuurielämyksiä. Tämä tarkoitus on esimerkiksi klassisen musiikin konserteilla, radioteatterilla (kuunnelmat) sekä kirjojen luennalla.
Ohjelmatyypit

Uutiset. Usein lyhyitä, päivittäin tai tunneittain esitettäviä,  erityisen uutistoimituksen tai uutispalvelun tuottamia puhuttuja kuvauksia ajankohtaisista tapahtumista.
Ajankohtaisohjelma. Syventää usein uutisia ajankohtaisista tapahtumista.
Esitelmä. Perinteisen kaltainen luento eri aiheista.
Viihdeohjelma. Usein sisältävät musiikkia sekä kevyttä ja viihdyttävää puhetta.
Featureohjelma. Syventävä ohjelma, joka yhdistää faktaa ja fiktiota äänellisin keinoin. Kutsutaan myös radioesseeksi. Suomessa ohjelmia tuottaa Ylen Radiogalleria.
Musiikkiohjelma. Erityisen musiikkitoimituksen tuottama, useimmiten vakavaan tai klassiseen musiikkiin keskittynyt kokonaisuus joko soitettavaan musiikkiin liittyvillä puheosuuksilla tai ilman.
Kontaktiohjelma. Usein tiettyä aihetta tai aihepiiriä käsittelevä radio-ohjelma, joissa yleisö voi osallistua asian käsittelyyn esimerkiksi tekemällä kysymyksiä. Usein tämä tapahtuu puhelimitse, mutta voi myös tapahtua kirjeitse tai sähköpostilla. Suora äänikontakti kuuntelijoihin ja muihinkin, esimerkiksi julkkiksiin, on hyvin suosittu osa ohjelman tekoa erityisesti kaupallisissa radioissa siksi, että sen avulla pystytään tuottamaan kuuntelijoita kiinnostavaa sisältöä hyvin pienin kustannuksin. Tässä tapauksessa kyse on spontaanista, ennalta suunnittelemattomasta jutustelusta, joka usein hyvin löyhästi liittyy johonkin aiheeseen. Aiheena voi olla esimerkiksi kuuntelijakilpailu, vaikkapa musiikkikappaleen tunnistaminen.
Makasiiniohjelma. Usein puheesta ja musiikista koostuva ohjelma, jonka sisällä on lyhyempiä ohjelmapätkiä eri aiheista. Suomessa tunnettu makasiiniohjelma on ollut Yleisradion tuottama Tänään iltapäivällä-lähetys.
Radiomainos on lyhyt ohjelmapätkä, jonka tarkoitus on tiedottaa kuluttajia tuotteista tai palveluista ja saada heidät hankkimaan niitä. Radioasemille mainokset ovat tulon lähde ja siten saattavat sanella aseman muiden ohjelmien sisältöä. Mainontaa saattaa sisältyä enemmän tai vähemmän piilotettuna myös muissa ohjelmissa.
Ohjelmavirta-käsite on hyvin lähellä makasiiniohjelmaa. Sitä suosivat useimmiten kaupalliset radioasemat ja nuorille profiloidut radiokanavat. Siinä ei ole varsinaisia kiinteitä ohjelmia, vaan juontajia, jotka tuottavat jatkuvasti kanavan profiilin (esimerkiksi tietty musiikkityyli) mukaista sisältöä: puhetta, musiikkia, uutisia, mainoksia.
Historiaa

Radio-ohjelmien tekeminen ja lähettäminen vaativat korkeaa teknologian tasoa, siksi ne ovat tulleet mahdolliseksi vasta 1900-luvun teknologisen kehityksen myötä. Teknistä pohjaa radiolle loivat mm. puhelin ja lennätin ja mikrofoni. Langattoman tiedonsiirron kehitykseen osallistuivat monet mm. Thomas Edison, 1800-luvun lopun Yhdysvalloissa, Italiassa ja Venäjällä.
Aluksi radiolaitteilla ei pystytty lähettämään eikä vastaanottamaan ihmisääntä, vaan pelkästään sähköisiä signaaleja, napsahduksia ja piippauksia, joista tehtiin kommunikaatiota käyttäen morse-aakkosia. Tällainen sähkötys oli käytössä erityisesti merenkulussa.
Ensimmäistä kertaa ihmisääntä välitti langattomasti pastori Roberto Landell de Moura Brasiliassa vuonna 1900, ja seuraavana vuonna hän patentoi radiolähettimensä. Vuonna 1906 valmistettiin ensimmäinen elektrodiputkia käyttävä radiovastaanotin.
Suomessa radiovastaanottimia alettiin rakentaa 1920-luvulla ja alan harrastelijat alkoivat myös tuottaa radiolähetyksiä koemielessä, ensimmäinen lupa tähän myönnettiin vuonna 1921 . Ensimmäinen julkinen lähetys tapahtui vuonna 1923 . Valtiollinen radiotoiminta aloitettiin vuonna 1928 Suomen Yleisradiossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nukari, Matti. Uusi vanha radio: sen tulevaisuus, tekeminen, tuotteet ja hallinta. WSOY, 1997
Kiinantiikeri

| Kiinantiikeri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Suurkissat Panthera
Laji::  Tiikeri tigris
Alalaji::  amoyensis
Kolmiosainen nimi
 Panthera tigris amoyensis  (Hilzheimer, 1905) 
 Kiinantiikerin levinneisyys
Katso myös
   Kiinantiikeri Wikispeciesissä   Kiinantiikeri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiinantiikeri eli amoyntiikeri (Panthera tigris amoyensis) on tiikerin alalaji ja ruumiinrakenteeltaan kaikkein lähimpänä alkutiikeriä.lähde?
Tuntomerkit

Kiinantiikerillä on tummahko, pitkä turkki ja tiheät, leveät juovat. Häntä on varsin tylppä.
Uhanalaisuus

Kiinantiikeri on äärimmäisen uhanalainen ja tulee mitä ilmeisimmin kuolemaan pian sukupuuttoon. Jäljellä on enää vain noin 20 yksilöä, vaikkakin tarkkaa laskentaa on vaikea tehdä lajin piilottelevan luonteen takia. Tarhattuna elää kuutisenkymmentä yksilöä.
Dhaka

| Dhaka ঢাকা, Dacca |
| --- | --- |

 Dhaka
 Koordinaatit: 23°42′0″N, 90°22′30″E 
Valtio:  Bangladesh
Alue:  Dhakan alue
Hallinto:  
 – Pormestari:  Atiqul Islam Sayeed Khokon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 464 km²
Korkeus:  4 m
Väkiluku (2011):  12 043 977
 – Väestötiheys:  8 977 (2016) as./km²
 – Metropolialue:  14 327 157
Aikavyöhyke:  UTC+6
 – Kesäaika:  UTC+7
 
 www.dhaka.gov.bd 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dhaka (bengaliksi ঢাকা, Ḍhaka) on Bangladeshin pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 12 043 977 asukasta. Dhaka kuuluu myös maailman tiheimmin asuttujen kaupunkien joukkoon.
Maantiede ja ilmasto

Dhaka sijaitsee Bangladeshin keskiosassa, Buriganga-joen pohjoispuolella. Ympäristö on laaja tasanko, jota rajaavat Meghna, Padma ja Jamuna. Tasangolla virtaa lukuisten jokien verkosto, suurimpina Dhaleswari, Buriganga ja Sitalakhya.
Kaupunki on 3-7 metriä merenpinnan yläpuolella. Normaaleinakin vuosina jotkin kaupungin osat ovat tulvan peitossa n. neljä kuukautta vuodesta, ja suuremmat tulvat koettelevat koko kaupunkia ajoittain.
Vuoden keskimääräinen sademäärä on 2 540 mm, ja neljä viidesosaa siitä saadaan toukokuusta syyskuuhun kestävän sadekauden aikana.
Historia

Dhaka sijaitsee perinteisesti tiheään asutulla alueella, jolla on ollut keskeinen aseman Bengalin historiassa. Hinfulaisten dynastioiden pääkaupunkinaan käyttämä Vikramapura sijaitsee Dhaleshwarijoen varrella ja paikan vanhat rauniot ovat edelleen olemassa. Huomattavampi historiallinen kohde on vuonna 1483 rakennettu muslimipyhimys Baba Adamin moskeija ja hauta. Varhaisten muslimihallitsijoiden pääkaupunki oli Sonargaon Meghnajoen varrella. Alue on täynnä moskeijoita ja hautoja. Suurmogulien valtakuntaa vastaan kapinoinut Isa Khan teki Sonargaonista pääkaupunkinsa, mutta kapinan kukistaneet mogulit tuhosivat sen vuonna 1608. Mogulisotilaiden käyttämä leiri oli Dhakabazun vanhan thanan alueella ja siitä tehtiin lopulta mogulien alaisen Bengalin pääkaupunki. Kaupunki sai nimen Jahangirnagar mogulihallitsija Jahangirin valtakauden jälkeen. Mogulien alaisuudessa kaupunki levittäytyi käsittämään ympäristön hindulaisia asuinalueita ja sinne rakennetut moskeijat, puutarhat, palatsit, torit ja minareetit saivat tyypillisesti nimensä moguliupseerien mukaan.
Mogulien hallinnollinen keskus siirrettiin vuonna 1706 Murshidabadiin, mutta Dhaka ei menettänyt merkitystään, vaan jatkoi alueen musliinien ja muiden tuotteiden tuotannon keskuksena. Tämä puolestaan houkutteli alueelle ulkomaalaisia kauppiaita Britit, Ranska ja Alankomaat perustivat kaupunkiin omat kauppa-asemansa. Britit ottivat kaupungin kokonaan haltuunsa vuonna 1765 ja siitä tehtiin oma kuntansa vuonna 1865. Vuonna 1905 Intian varakuningas George Curzon jakoi suuren Bengalin maakunnan uusiin Itä- ja Länsi-Bengalin maakuntiin. Dhakasta tuli samalla Itä-Bengalin ja Assamin maakunnan pääkaupunki. Hindunationalistit vastustivat jakoa, koska se näytti suosivan muslimeja ja Curzonin seuraaja Charles Hardinge yhdisti maakunnat jälleen vuonna 1911 Dhakan menettäessä samalla asemansa pääkaupunkina Kalkutalle. Muslimiliitto oli perustettu Dhakassa vuonna 1906 ja tällä kaudella rakennettiin myös useimmat Ramnan kaupunginosan tyypillisistä punaisen julkisivun omaavista rakennuksista. Dhakan yliopisto perustettiin vuonna 1921 ja kaupungista kehittyi näin Bengalin muslimien koulutuksen keskus ja monien muslimipoliitikkojen opinahjo.
Intia jaettiin Intiaan ja Pakistaniin vuonna 1948. Dhaka ja nykyinen Bangladesh muodostivat Pakistanille kuuluneen Itä-Pakistanin. Dhaka kärsi mittavia vaurioita Bangladeshin itsenäisyyssodan aikana, jonka jälkeen Itä-Pakistan itsenäistyi Pakistanista vuoden 1971 lopulla nykyisenä Bangladeshina.
Hallinnollisesten uudistusten myötä vuonna 1994 järjestettiin ensimmäiset suorat vaalit pormestarin valitsemiseksi. Vuonna 2011 Dhaka jaettiin kahden pormestarin alaisuuteen, joista toinen johtaa kaupungin pohjois- ja toinen eteläosaa.
Liikenne

Shahjalalin kansainvälinen lentoasema sijaitsee 17 km Dhakan keskustasta. Sitä käyttää vuosittain neljä miljoonaa matkustajaa ulkomaanlennoilla ja miljoona kotimaanlennoilla.
Dhakan päärautatieasema on Kamplapurin asema, mutta monet junat pysähtyvät myös Bananin ja Lentoaseman asemilla.
Kaupungin linja-autot ovat halpoja ja ruuhkaksi asti suosittuja. Ne on merkitty pelkästään bengalilaisilla numeroilla, joten vain harvat ulkomaalaiset matkustavat niissä. Rikšoja on liikenteessä edelleen runsaasti.
Kaupungin poikki kulkee pikatie pilarien päällä muiden katujen yläpuolella. Se suunniteltiin helpottamaan ruuhkia. Työt aloitettiin 2011, tien piti valmistua 2014. Viimeinen kuudestatoista liittymästä avattiin keväällä 2024.
Dhakan metron rakennustyöt aloitettiin 2013. Liikenne käynnistyi joulukuussa 2022.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Dhakan asukasluku oli 12 043 977 ja vuoden 2016 ennusteen mukaan 13 142 000. Syntyvyys koko Bangladeshissa on laskenut, mutta Dhakan väkilukua on lisännyt erityisesti muuttoliike maaseudulta kaupunkiin. Osa heistä asuu Dhakassa vain väliaikaisesti, mikä tekee Dhakan koko väkiluvun arvioimisesta hankalaa. Dhaka kuuluu maailman tiheimmin asuttuihin kaupunkeihin, mutta sen tarkka sijaluku vaihtelee eri lähteissä, koska kaupungin pinta-ala määritellään eri tavoin.
Koulutus

Kaupungissa toimii useita yliopistoja, joista menestyneimpiä ovat Dhakan yliopisto (perustettu 1921), Bangladeshin teknillinen yliopisto (1962), ja Jahangirnagarin yliopisto (1970).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dhaka Wikimedia Commonsissa
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA  IdRef 
Dhakaa maalauksessa vuodelta 1861.
Liikennettä Dhakan kaduilla.
Dhakan yliopiston Curzon Hall.
Amurinleopardi

| Amurinleopardi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Suurkissat Panthera
Laji::  Leopardi pardus
Alalaji::  orientalis
Kolmiosainen nimi
 Panthera pardus orientalis  ( Schlegel, 1857) 
Katso myös
   Amurinleopardi Wikispeciesissä   Amurinleopardi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amurinleopardi (Panthera pardus orientalis) on maailman harvinaisin kissapeto. Amurinleopardeja on luonnossa jäljellä enää noin 60–100 yksilöä. Amurinleopardi on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko

Amurinleopardilla on suuremmat tummat pilkut kuin muilla leopardin alalajeilla. Amurinleopardin karva on kesällä 2,5 cm pitkä, talvella jopa seitsemänsenttinen. Turkin tummien pilkkujen välinen alue on kesällä kullanruskea, talvella kermanvalkoinen. Naaras painaa 25–45 kiloa, uros 32–48 kiloa.
Levinneisyys ja kanta

Amurinleopardeja eli aiemmin Korean niemimaalla ja Koillis-Kiinassa, mutta nykyään niitä tavataan luonnossa ainoastaan Venäjän Kaukoidässä. Kantaa on pienentänyt etenkin salametsästys sekä liiallinen elinalueiden pirstoutuminen. Amurinleopardia on metsästetty sen kauniin turkin takia sekä kiinalaisen lääketieteen tarpeisiin.
Amurinleopardin suojelemiseksi on tehty paljon työtä, ja sen ansiosta lajin luonnossa elävä kanta on noussut 30:stä noin 80:een. Geneettinen vaihtelu näin pienen kannan sisällä on vähäistä, ja yksittäinen onnettomuus kuten iso metsäpalo tai epidemia voi hävittää eläimen sukupuuttoon sen luontaisilta elinalueilta.
Maailman eläintarhoissa amurinleopardeja on noin 200, joista Euroopassa puolet. Suomessa amurinleopardin voi nähdä Korkeasaaren eläintarhassa. Korkeasaaren mukaan täysin puhtaita amurinleopardeja on vain muutamia yksilöitä tarhoissa näistä määristä. Tarhakantoihin muualle maailmaan on lähinnä risteytynyt pohjoiskiinalaista Panthera pardus japonensis -alalajia. Eurooppalaiset eläintarhat pitävät yllä amurinleopardien suojeluohjelmaa, johon myös Korkeasaaren eläimet kuuluvat.
Aiheesta muualla

Kissaeläimet Tunturisusi.comissa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q192967  Wikispecies: Panthera pardus orientalis  ARKive: panthera-pardus-orientalis  CoL: 5K5LX  EoL: 1253182  EUNIS: 17293  GBIF: 5219440  iNaturalist: 147734  ITIS: 726471  MSW: 14000258  NCBI: 9692
Suolahden helluntaiseurakunta

| Suolahden helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1952
Pastori:  Jani Utriainen
Pääkirkko:  Niemelänkatu 5 44200 Suolahti
Jäseniä:  200 (2007)
TV:  UskoTV
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suolahden helluntaiseurakunta eli Suolahden Kotikirkko on Äänekoskella toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1952. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Äänekosken Suolahdessa Niemelänkadulla. Seurakunnan pastorina toimii Jani Utriainen. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, rukouspalvelu ja sielunhoito, lähetyspiiri, kirpputori sekä kotisolut ja rukouspiirit lähikunnissa. Seurakunta osallistuu lähetystyöhön Lähi-idässä ja Venäjän Karjalassa.
Suolahden helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta.
Lampaankääpä

| Lampaankääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Albatrellaceae
Suku::  Lampaankäävät Albatrellus
Laji::  ovinus
Kaksiosainen nimi
 Albatrellus ovinus  (Schaeff.) Kotl. & Pouzar 
Synonyymit
 Polyporus ovinus  Scutiger ovinus 
Katso myös
   Lampaankääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lampaankääpä (Albatrellus ovinus syn. Polyporus ovinus,  Scutiger ovinus) on Russulales-heimoon kuuluva miedon makuinen kauppasieni ja kuusen mykorritsasieni.
Koko ja ulkonäkö

Lampaankäävän lakki on nuorena kermanvalkoinen, mutta vanhemmiten se muuttuu kellertäväksi ja vaaleanruskean pilkulliseksi. Lampaankäävän lakki on epäsäännöllisen muotoinen ja paikoitellen painunut. Sen leveys on noin 5–20 cm. Jalka on valkoinen, tukeva ja lyhyt. Pillit ovat valkoiset, matalat, tiheät ja johteiset. Sen tuoksu on hyvin mieto. Paksu malto on valkoista, mutta kuumennuksen jälkeen ja vanhemmiten se muuttuu keltaiseksi. Mahdollisesti on olemassa kaksi läheistä/rinnakkaista lajia, joista toisen värin muuttuminen keltaiseksi on hyvin heikkoa ja paistettu sieni lähes valkoista.
Koko ja ulkonäkö > Samankaltaiset lajit

Lampaankääpää muistuttavia sieniä ovat typäskääpä (Albatrellus ovinus/confluens), mäntykankaiden harvinainen laji vuohenkääpä (Albatrellus subrubescens) sekä vaaleaorakas (Hydnum repandum). Typäskäävästä lampaankäävän voi erottaa esimerkiksi keittämällä tai paistamalla sienet. Lampaankäävän malto kellastuu kuumennettaessa, kun taas typäskäävällä se värjäytyy vaalean ruskeaksi.