stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omakuva (Pekka Halonen)

Omakuva
| --- | --- |
Taiteilija:  Pekka Halonen 
Päivämäärä:  1906 
Lajityypit:  Omakuva, muotokuva 
Materiaali:  öljyväri ja kangas (d) 
Mitat (K × L):  57  × 41,5  cm 
Kokoelma:  Kansallisgalleria 
Sijainti:  Ateneum 
Inventaarionumero:  A III 2192 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Omakuva on Pekka Halosen maalaus vuodelta 1906. Kuvassa ilmenee pyrkimys maalata suomalaista kansaa arvokkaasti ja tuoda esiin sen erikoislaatuisuutta.
Tässä kooltaan 57×41,5 cm kokoisessa öljyvärityössä kankaalle Halonen seisoo ryhdikkäästi suoraan eteenpäin katsoen.  Tämä ruskea keltavoittoinen työ tuo esiin Halosen vaaleuden lyhyine hiuksineen ja punertavine kasvoineen. Paidankaulus avoimena hän on kuin terveen suomalaisen miehen perikuva, joka on kuin hetkeksi pysähtynyt ikuistettavaksi.
Teos on Ateneumin taidemuseon hallussa. Kokoelmassa on myös Pekka Halosen ns. keskeneräinen omakuva vuodelta 1893,  jossa hän on jättänyt oman katseensa sumeaksi. Myös tässä omassakuvassa hänen kehonsa huokuu tervettä voimaa ja hyvää oloa. Ja myös tässä maalauksessa, 29×22,5 cm, hän maalasi itsensä vaalea paita rennosti paidankaulus auki ja hihat ylös käärittyinä. Tämän varhaisemman omakuvan hän maalasi Pariisissa ollessaan siellä opintomatkalla.
Halonen maalasi myös muita omakuvia.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Omakuva, Halonen Pekka 1906.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Omakuva, Pekka Halonen 1893.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Olga Benário Prestes

Olga Benário vuonna 1928.
Olga Benário Prestes (synt. Gutmann Benário; 12. helmikuuta 1908 München – 23. huhtikuuta 1942 Bernburg) oli saksalainen kommunisti ja antifasisti.
Elämä

Münchenissä syntyneen juutalaistaustaisen Benárion vanhemmat olivat asianajaja Leo Benário ja Eugenie Gutmann. Hän peri yhteiskunnallisen tietoisuutensa sosiaalidemokraattiselta isältään, joka muun muassa hoiti köyhien työläisten juttuja ilmaiseksi. 15-vuotiaana Benário liittyi Saksan kommunistiseen nuorisoliittoon (KJVD). Avustettuaan seurustelukumppaninsa Otto Braunin pakenemaan vankilasta vuonna 1928 Benário etsintäkuulutettiin ja hän pakeni Moskovaan. Benário liittyi Kommunistiseen nuorisointernationaaliin ja opiskeli Lenin-koulussa. Myöhemmin hän työskenteli KNI:n ohjaajana Neuvostoliitossa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa muun muassa organisoiden antifasistista toimintaa.
1930-luvun alussa Benário palasi Moskovaan ja suoritti Frunzen sotilasakatemian kurssin. Vuonna 1934 hänet määrättiin brasilialaisen kommunistin Luís Carlos Prestesin henkivartijaksi tämän palatessa presidentti Getúlio Vargasin diktaattorimaisin ottein hallitsemaan kotimaahansa. Laivamatkan aikana Benário ja Prestes alkoivat seurustella. Tammikuussa 1936 pariskunta pidätettiin Rio de Janeirossa Vargasin kommunistipuhdistusten yhteydessä. Gestapon dokumenttien mukaan poliiseilla oli määräys surmata Prestesin pidätyksen yhteydessä, mutta raskaana ollut Benário täytti henkivartijan velvollisuutensa asettumalla miehensä eteen, jolloin hämmentyneet poliisit eivät ampuneet.
Natsi-Saksaan karkotettu Benário synnytti lapsensa berliiniläisessä vankilassa, josta hänet siirrettiin vuonna 1939 Lichtenburgin keskitysleirin kautta ainoastaan naisille tarkoitetulle Ravensbrückin keskitysleirille. Benário oli orjatyövoimana Siemensin tehtaalla ja päätyi lopulta Bernburgin eutanasiakeskukseen, jossa hänet surmattiin kaasukammiossa huhtikuussa 1942.
Muisto

Benárion elämästä on tehty kirjoja, ooppera, näytelmä, elokuva ja televisiosarja. Ravenbruckin keskitysleirillä on häntä esittävä veistos. Berliinin Prenzlauer Bergissä on Benárion mukaan nimetty katu ja Neuköllnissä taidegalleria. Lisäksi hänellä on Berliinissä oma kompastuskivi ja muistomerkki. Benário esiintyy myös DDR:ssä julkaistussa postimerkissä.[lähde? ] Vuonna 2004 Jayme Monjardimin ohjaama kassamagneetti Olga oli Brasilian ehdokkaana parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Benárion roolissa oli Camila Morgado.
Perhe

Benárion tytär on brasilialainen historioitsija Anita Leocádia Prestes, joka erotettiin äidistään reilun vuoden ikäisenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olga Benário Prestes Wikimedia Commonsissa
Galerria Olga Benarion kotisivut
Omakuva (Ellen Thesleff)

| Omakuva |
| --- | --- |

Nimi:  Omakuva
Tekijä:  Ellen Thesleff
Valmistumisvuosi:  1895
Taiteenlaji:  Omakuva
Teostyyppi:  Piirustus
Materiaali:  Lyijykynä, intianmuste ja paperi (maalauspohja)
Korkeus:  31,5  cm
Leveys:  23,5  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Omakuva on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin piirustus lyijykynällä paperille vuosilta 1894–95. Kooltaan se on 31,5×23,5 cm. Omakuva lahjoitettiin Ateneumin taidemuseolle vuonna 1933.
Ellen Thesleffin Omakuva syntyi pidempiaikaisena prosessina. Hän lisäsi ja muutti sitä pikku hiljaa niin, että se oli esillä perättäisissä taidenäyttelyissä eri näköisenä. Hän haki siihen syvyyttä, ja työn rikkautena pidetäänkin sen henkisyyttä. Puhuttelevimpia aineksia ovat sen näkyvien viivojen monisuuntaisuus ja monikerroksisuus. Tummasta taustasta nousevat kasvot kuin kertovat taiteilijasta ja hänen tunteistaan. Kasvot ovat sinällään selkeät, mutta tausta on hämyisä, mikä luo kuvaa kasvojen nousemisesta hämystä.
Thesleffin isä oli kuollut paria vuotta aikaisemmin, ja surun Omakuvan katseessa ajatellaan johtuvan isän kuolemasta.
Aiheesta muualla

Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Omakuva.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Omakuva (Väinö Kunnaksen maalaus)

| Omakuva |
| --- | --- |

Nimi:  Omakuva
Tekijä:  Väinö Kunnas
Valmistumisvuosi:  1926
Taiteenlaji:  Omakuva
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  63,5  cm
Leveys:  57  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Omakuva on taiteilija Väinö Kunnaksen (1896–1929) öljyteos kankaalle, 63,5×57 cm, vuodelta 1926. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1932.
Väinö Kunnas oli suomalaisen Tulenkantajat-yhdistyksen ainoa kuvataiteilija 1920-luvulla. Tulenkantajia yhdisti modernismi sekä kansainvälisyyden ja kaupunkilaisuuden ihailu. Väinö Kunnaskin kuvasi usein teoksissaan muuttuvaa ja kasvavaa kaupunkia, sen kahviloita ja kulttuurielämää. On sanottu, että hänen Omakuvassaan on vain yksi merkittävä aikaulottuvuus - nykyhetki. Se ilmentää valppautta, uteliaisuutta, kriittisyyttä, kiihkeyttä; kaikkea sitä mitä taiteilijan ilmeestä ja olemuksesta voi päätellä. Osin nämä piirteet ovat Tulenkantajienkin ihanteita.
Väinö Kunnaksen kriteeri taiteeseen oli totuus, kriitikoista ja yleisestä mielipiteestä välittämättä - myös Omassakuvassa. Väinö Kunnas kuoli yllättäen 32-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Omakuva.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 1999

Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 1999 järjestettiin Königsseessä, Saksassa. Kilpailut olivat järjestyksessään 30. lajin maailmanmestaruuskilpailut.
Miesten yksinkelkkailu

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  Armin Zöggeler
Hopeaa:  Jens Müller
Pronssia:  Norbert Huber
Naisten yksinkelkkailu

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  Sonja Wiedemann
Hopeaa:  Barbara Niedernhuber
Pronssia:  Sylke Otto
Miesten kaksikko

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  (Patric Leitner, Alexander Resch)
Hopeaa:  (Tobias Schiegl, Markus Schiegl)
Pronssia:  Yhdysvallat (Mark Grimmette, Brian Martin)
Sekajoukkue

| Mitali | Urheilija |
| --- | --- |
Kultaa:  (Markus Prock, Angelika Tagwerker, Tobias Schiegl, Markus Schiegl)
Hopeaa:  (Robert Fegg, Silke Kraushaar, André Florschütz, Torsten Wustlich)
Pronssia:  (Georg Hackl, Sylke Otto, Patric Leitner, Alexander Resch)
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksa | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 2. |  Itävalta | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3. |  Italia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
PLS

PLS voi tarkoittaa seuraavia asioita:
PLS, soittolistatiedosto
PLS, Providencialesin kansainvälisen lentoaseman IATA-koodi
PLS, Pleasingtonin rautatieaseman koodi
Palosuon rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Pls,  rautatieliikennepaikka Suomessa
Papillon-Lefevren syndrooma
Parkstad Limburg Stadion, stadion Alankomaissa
Public Land Survey System.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”PLS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
PLC

PLC voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Datasähkö (power-line communication, PLC)
Fosfolipaasi C (phospholipase C, PLC)
Ohjelmoitava logiikka (programmable logic controller, PLC)
Julkinen osakeyhtiö (public limited company, PLC)
Tuotteen elinkaari (product life cycle, PLC)
Partido Liberal Constitucionalista, Nicaraguan suurin oikeispuolue
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”PLC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Operaattori

Operaattori voi tarkoittaa seuraavia:
looginen operaattori
matemaattinen operaattori
teleoperaattori
operaattori, henkilö, joka huolehtii tietokoneajojen käynnistämisestä määräaikoina.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Operaattori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ole von Beust

Ole von Beust kunniavieraana saksalais-amerikkalaisessa Steuben-paraatissa.
Ole von Beust (koko nimeltään Carl-Friedrich Arp Ole Freiherr von Beust, s. 13. huhtikuuta 1955 Hampuri) on saksalainen poliitikko (puolue CDU). Hän on toiminut Hampurin pormestarina vuosina 2001–2010. Von Beust oli myös Saksan liittoneuvoston presidenttinä 1. marraskuuta 2007 – 31. lokakuuta 2008.
Perhe ja opiskelu

Ole von Beust on poliitikko Achim Helge Freiherr von Beustin poika ja yksi hänen esi-isistään oli valtiomies Friedrich Ferdinand von Beust. Ole von Beustin äiti Hanna Freifrau von Beust oli puoliksi juutalainen.
Von Beust valmistui ylioppilaaksi vuonna 1973. Hän opiskeli lakitieteitä 1975–1980 Hampurissa ja saavutti lakimiehen tutkinnon vuonna 1983.
Poliittinen ura

Von Beust liittyi Saksan kristillisdemokraattiseen unioniin (CDU) 16-vuotiaana vuonna 1971. Hänestä tuli Hampurin kaupunginvaltuuston nuorin jäsen 23-vuotiaana, kun hänet valittiin ensimmäisen kerran valtuustoon vuonna 1978.
Von Beust valittiin Hampurin pormestariksi vuonna 2001, toiselle kaudelle vuonna 2004 ja kolmannelle 2008, kunnes erosi pormestarin toimesta 25. elokuuta 2010. Saksan liittoneuvoston presidenttinä hän toimi vuoden ajan 1. marraskuuta 2007 – 31. lokakuuta 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ole von Beust Wikimedia Commonsissa
Operatiivinen johtaja

Operatiivinen johtaja (engl. chief operating officer, COO) on yrityksen päivittäisestä toiminnasta vastaava johtaja, joka toimii yleensä toimitusjohtajan alaisuudessa.
Käännös suomeksi
Operaatio Interheil

| Operaatio Interheil |
| --- | --- |
Tyyli:  Trilleri
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Jaksoja:  3
Tuotanto
Tuottaja(t):  Juha Rosma
Ohjaaja(t):  Jukka-Pekka Siili
Käsikirjoittaja(t):  Iiro Küttner
Leikkaaja(t):  Kauko Lindfors
Kuvaaja(t):  Timo Heinänen
Tuotantoyhtiö(t):  Fantasiafilmi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Operaatio Interheil on vuonna 2001 valmistunut kolmiosainen jännitys- ja draamasarja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jani Volanen  | … |  Antti Sahlberg   |
|  Vera Kiiskinen  | … |  Kirsi   |
|  Martti Suosalo  | … |  Lahtela   |
|  Vuokko Hovatta  | … |  Tarja   |
|  Jarmo Mäkinen  | … |  Jyrki   |
|  Riko Eklundh  | … |  Joakim   |
|  Amira Khalifa  | … |  Iffe   |
|  Stella Neri-Porvali  | … |  Urua   |
|  Jori Halttunen  | … |  Jautsi   |
|  Juha Turkka  | … |  Natsi-Riikonen   |
|  Jorma Markkula  | … |  Renkonen   |
|  Abdeslam Chellah  | … |  Mosse   |
|  Tuomo Holopainen  | … |  Hurme   |
|  Jon Krigsholm  | … |  Osmo   |
|  Matti Rasilainen  | … |  Lemmi   |
|  Juha Hippi  | … |  Tinde   |
|  Pietari Korhonen  | … |  Mikko   |
sekä 70 muuta näyttelijää ja esiintyjää.
Aiheesta muualla

Operaatio Interheil yle.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Operaatio Interheil Internet Movie Databasessa (IMDb.com)
Ossi Korkeamäki

Ossi Korkeamäki (5. lokakuuta 1974 Riihimäki – 12. maaliskuuta 2012) oli suomalainen taloustieteilijä ja työn taloustieteen tutkija. Hän työskenteli tutkijana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa vuosina 1998–2012 ja edisti merkittävästi Tilastokeskuksen rekisteriaineistojen kehittämistä tutkimuskäyttöön.
Korkeamäki oli koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2012 otsikolla "Essays on labour demand and wage formation".
Aiheesta muualla

Korkeamäen tutkimukset IDEASissa
Oliver Cowdery

1840-luvulla otettu valokuva Oliver Cowderysta
Oliver Hervy Pliny Cowdery (3. lokakuuta 1806 Wells, Vermont – 3. maaliskuuta 1850 Richmond, Missouri) oli Kristuksen kirkon, myöhemmän Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustajan Joseph Smithin läheinen ystävä ja luotettu. Häntä voidaan pitää yhtenä myöhempien aikojen pyhien liikkeen perustajista. Cowdery oli yksi Mormonin kirjan "kolmesta todistajasta".
Varhaiset vaiheet

Oliver Cowdery syntyi 3. lokakuuta 1806 Wellsissä, Vermontissa. Hänen perheensä kuului paikalliseen vapaaseurakuntaan eli kongregationalistiseen kirkkoon. Kaksikymmentävuotiaana Cowdery muutti naapuriosavaltio New Yorkiin, jossa hän asui veljensä luona ja toimi kauppa-apulaisena. Hän toimi lyhyen aikaa myös kansakoulunopettajana. Opettajana ollessaan hän asui Joseph Smithin isän Joseph Smith Sr:n luona. Tämä kertoi hänelle poikansa näkemistä näyistä ja siitä, että tämä oli löytänyt maasta kultaisia levyjä, joihin oli kirjoitettuna Amerikan mantereen muinaisten asukkaiden historia ja "evankeliumin täyteys".
Cowdery arveli, että asiassa voisi hyvinkin olla jotain todenperää. Hän matkusti Harmonyn kaupunkiin, Pennsylvaniaan, jossa Joseph Smith asui. Hän tapasi Smithin 5. huhtikuuta 1829, siis vuoden ja päivän ennen Kristuksen kirkon muodollista perustamista. Smith teki Cowderyyn syvän vaikutuksen. Hän pyysi Cowderya kirjurikseen ja avustajakseen Mormonin kirjan kääntämisessä. 7. huhtikuuta alkaen Cowdery alkoi kirjoittaa muistiin Mormonin kirjan tekstiä sen mukaan, mitä Smith hänelle saneli.
Smith ja Cowdery kertoivat saaneensa useita enkelien ja ylösnousseitten ilmestyksiä kirjoitustyön aikana. 15. toukokuuta 1829 heille ilmestyi heidän kertomansa mukaan Johannes kastaja, joka palautti heille maan päältä kadoksissa olleen Aaronin pappeuden valtuuden. Tämän jälkeen Cowdery kastoi Smithin paikallisessa Susquehanna-joessa, ja Smith kastoi Cowderyn.
Kesäkuussa 1829 Cowdery näki yhdessä Joseph Smithin ja David Whitmerin kanssa näyn, jossa enkeli näytti heille ne kultalevyt, joista Smith oli kääntänyt Mormonin kirjan. Enkeli myös vahvisti Smithin käännöksen aitouden. Vähän myöhemmin myös Martin Harris näki kultalevyt näyssä. Cowdery, Whitmer ja Harris vahvistivat nähneensä kultalevyt kirjallisella todistuksella, joka on painettu lähes kaikkien Mormonin kirjan painosten alkuun nimellä "Kolmen silminnäkijän todistus".
Kirkon järjestäytyminen

Kun Kristuksen kirkko järjestettiin virallisesti 6. huhtikuuta 1830, Cowdery valittiin kirkon "toiseksi vanhimmaksi", samalla kun Smith valittiin sen "ensimmäiseksi vanhimmaksi". Cowderysta tuli siis eräänlainen kirkon varajohtaja ja Smithin "sijainen". Vuonna 1834 Cowdery tosin menetti asemansa Sidney Rigdonille; Rigdonista tuli profeetta Smithin "ensimmäinen neuvonantaja" ja Cowderystä "toinen neuvonantaja".
Kirkon alkuvuosina Cowdery toimi useiden tärkeiden julkaisujen toimittajana. Ensiksi hän toimitti Mormonin kirjan painokuntoon ja valvoi ensimmäisen painoksen painotyötä. Vuodesta 1831 hän alkoi koota ja editoida Smithin saamia ilmestyksiä, jotka koottiin myöhemmin kirjaksi nimeltä "Käskyjen kirja" (engl. Book of Commandments). Tämä on nykyisen Opin ja liittojen ensimmäinen versio. Cowdery toimitti myös kirkon virallista lehteä The Evening and Morning Star. Smithin alkaessa "tarkastaa" Kuningas Jaakon raamatunkäännöksen oikeellisuutta, Cowdery toimi hänen kirjurinaan. Hän merkitsi muistiin Smithin korjaukset, jotka tunnetaan nimellä Innoitettu raamatunkäännös. Cowdery toimi myös kirkon hallinnossa ja profiloitui taitavana saarnaajana ja kirjailijana.
18. joulukuuta 1832 Oliver Cowdery meni naimisiin Elizabeth Ann Whitmerin, David Whitmerin sisaren kanssa. Liitosta syntyi viisi lasta, joista vain yksi eli aikuisikään.
Kirkon pankin kriisi

Kirkko perusti vuonna 1837 Kirtlandissa, Ohiossa oman pankin nimeltä "Kirtland Safety Society" (KSS). Cowdery toimi pankin setelinannosta vastaavana johtajana, jonka vastuulla olivat pankin setelien painolaatat (tuohon aikaan Yhdysvalloissa oli laillista ja tavallista, että pankit painoivat omia seteleitään). Samana vuonna hänestä tuli "Monroe-pankin" johtaja. Kirkko oli hankkinut omistukseensa Monroe-pankin ajatuksena, että se voisi tukea Kirtlandin pankin toimintaa. Molemmat pakit kuitenkin menivät konkurssiin jo maaliskuussa 1838. Huomattava osa kirkon jäsenistä menetti konkursseissa säästönsä, mikä aiheutti kirkossa hajaannusta ja riitoja. Myös Cowderyn maine kärsi pahasti.
Pankkikriisi ja sitä seurannut kirkon taloudellinen ahdinko syvensivät entisestään luottamuspulaa Smithin ja Cowderyn välillä. Kriisi saavutti sellaiset mittasuhteet, että Oliver Cowdery erotettiin kirkosta 12. huhtikuuta 1838. Hänet erottanut kirkon tuomioistuin katsoi hänen tahranneen profeetan mainetta väittämällä tämän syyllistyneen aviorikokseen. Lisäksi häntä syytettiin palvelutehtävien laiminlyömisestä kirkossa sekä siitä, että hän oli vahingoittanut kirkkoa taloudellisesti ryhtymällä eräiden Kirtlandin pankin konkurssissa rahansa menettäneiden jäsenten oikeusavustajaksi heidän vaatiessaan kirkolta menetyksiään. Hänen paikkansa profeetan neuvonantajan peri tämän veli Hyrum Smith.
Cowdery erottamisen jälkeen

Erottamisestaan katkeroitunut Cowdery käänsi kirkolle selkänsä. Hän jatkoi oikeustieteen opintojaan ja toimi valmistuttuaan asianajajana ensin Kirtlandissa, sen jälkeen Tiffinissä, Ohiossa ja vuodesta 1847 Wisconsinissa. Cowdery tultiin tuntemaan kyvykkäänä asianajajana, jolla oli erinomaiset puhelahjat. Samalla hän oli kuitenkin vaatimaton ja sisäänpäin kääntynyt. Cowdery toimi myös Tiffinissä paikallisen lehden päätoimittajana. Kun tuli julkiseen tietoon, että hän oli yksi Mormonin kirjan kolmesta todistajasta, hänet pakotettiin eroamaan päätoimittajan paikalta. Cowdery sai kuitenkin jatkaa lehden apulaispäätoimittajana vähemmän näkyvällä paikalla. Poliittisesti Cowdery otti innolla osaa Demokraattisen puolueen toimintaan. Hän asettui ehdolle jopa kongressivaaleissa. Hänen vastustajansa käyttivät hyväkseen sitä, että hän oli yksi Mormonin kirjan todistajista, ja tekivät hänestä julkisesti naurunalaisen. Cowdery hävisi vaalinsa.
Cowdery oli pitänyt kirjeitse yhteyksiä entisiin ystäviinsä Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa. Vuonna 1848 hän tapasi kirkon tuolloisen presidentin Brigham Youngin Winter Quartersissa, Nebraskassa, ja pyysi saada palata kirkon yhteyteen. Pitkällisten keskustelujen jälkeen Young hyväksyi hänen pyyntönsä, ja apostoli Orson Hyde kastoi hänet uudelleen 12. marraskuuta 1848. Cowdery ei kuitenkaan saanut, eikä ilmeisesti edes halunnut, takaisin aikaisempaa asemaansa kirkossa. Hän ilmoitti haluavansa olla vain yksinkertainen jäsen kirkossa. Yksityisesti hän arvosteli kirkon suvaitsematonta hallintoa ja moniavioisuutta. Cowdery ilmaisi halunsa muuttaa Suuren suolajärven laaksoon Utahiin. Hän kuitenkin sairastui keuhkokuumeeseen ja kuoli lankonsa David Whitmerin luona Richmondissa, Missourissa 3. maaliskuuta 1850.
Operan metroasema

Opera on Budapestin metron linjan 1 asema Pestin puolella Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Se sijaitsee Unkarin valtionoopperan edustalla Andrássy út -puistokadun varrella. Asema on maanalainen ja se on avattu vuonna 1896.
Ossi Kekki

| Ossi Kekki |
| --- | --- |
 Ossi Kekki Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1993 (ikä 30) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  183 cm
Paino:  67 kg
Laji:  keskimatkojen juoksu, kestävyysjuoksu
Seura:  Lahden Ahkera
Valmentaja:  Tom Andtbacka
Ennätykset:  1 500 m; 3.44,91 (Tampere 2014) 5 000 m; 13.58,37 (Heusden-Zolder 2023) 10 000 m; 29.31,26 (Tampere 2018)
 Tietolaatikko päivitetty 16. heinäkuuta 2023 
Ossi Olavi Kekki (s. 29. lokakuuta 1993 Lahti) on suomalainen juoksija, joka kilpailee pääosin 1 500 ja 5 000 metrin matkoilla. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja häntä valmentaa Tom Andtbacka. Aikaisemmin häntä on valmentanut isänsä Tapio Kekki.
Kekki voitti Suomen-mestaruuden 5 000 metrillä Oulun Kalevan kisoissa vuonna 2016 ja sai samalla matkalla SM-hopeaa Tampereella 2021 ja SM-pronssia Lahdessa 2023. Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018 Kekki juoksi hopealle 10 000 metrillä. Hän oli samalla matkalla kolmas 2021.
Kekki on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa 3 000 metrillä kultaa 2016 ja pronssia 2019 ja 2024 sekä 1 500 metrillä pronssia 2013 ja 2022. Hän on voittanut myös useita maasto- ja viestijuoksun SM-mitaleita. Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2014 Kekki sijoittui toiseksi 5 000 metrillä silloisella ennätyksellään 14.26,36.
Vuonna 2015 Kekki ei kilpaillut lainkaan, mutta palasi kilpailuihin hallikaudella 2016.
Aiheesta muualla

Ossi Kekki Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Oravainen (täsmennyssivu)

Oravainen voi tarkoittaa seuraavia:
Oravainen, entinen kunta Pohjanmaalla, liitetty 2011 Vöyriin
oravainen, 1500-luvulla käytetty kuivan tavaran astiamitta
Oravainen, lampi Rautalammilla
Oravainen sukunimenä:
Antti Oravainen (1863–1933), suomalainen kansansoittaja
Petri Oravainen (s. 1983), suomalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oravainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oô

Oôn kylä vuonna 1941
Oô on kunta Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2004 oli 106. Oôn pinta-ala on 33 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oô Wikimedia Commonsissa
Oôn kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Operaatio Ichi-Go

Operaatio Ichi-Go (jap. 号作戦, Ichi-gō Sakusen, suoraan käännettynä ”operaatio Numero yksi”) oli joukko Japanin keisarikunnan ja Kiinan tasavallan välillä helmi–joulukuussa 1944 käytyjä taisteluita. Kampanja koostui kolmesta erillisestä taistelusta Henanin, Hunanin ja Guangxin maakunnissa. Operaatio Kogo pyrki valtaamaan keskisen Henanin, operaatio Togo 1 Changhengin sekä operaatio Togo 3 Guilinin ja Liuzhoun. Operaatio Ichi-Gon kaksi ensisijaista tavoitetta olivat maareitin avaaminen Ranskan Indokiinaan ja Kaakkois-Kiinan lentotukikohtien valtaaminen, koska yhdysvaltalaiset pommikoneet käyttivät tukikohtia Japanin merikuljetusten ja japanilaisten kaupunkien pommituksiin.