Leon Rupnik
Elämänvaiheita > Toisen maailmansodan aikana

Sodan sytyttyä Rupnik oli kahden armeijakunnan komentajana. Hän määräsi joukot perääntymään  ylivoimaisen vihollisen edestä. Taistelujen päätytyyä Rupnik oleskeli Zagrebissa. Ustaša- järjestö julisti Kroatian itsenäiseksi valtioksi nimellä Itsenäinen Kroatian valtio. Sen johtaja Ante Pavelić määräsi Rupnikin poistumaan maasta välittömästi. Rupnik poistui maasta 17. huhtikuuta 1941.
Rupnik asettui nyt Ljubljanaan. Kaupunki oli Italian miehittämä. Vuonna 1942 italialaiset meihitysviranomaiset syrjäyttivät kaupungin pormestarin ja pyysivät tehtävään Rupnikia. Hän suostui. Pormestarina hän teki italialaisten kanssa tiivistä yhteistyötä. Julkisissa esintymisissään hän tuki italialaisten hankkeita, kehotti sloveeneja liittymnään Italian puolelle ja tukemaan fasismia.
Italia luopui sodasta vuonna 1943. Saksa miehitti Ljubljanan ja sitä ympäröineen provinssin. Keskusteltuaan piispa Gregorij Rožmanin kanssa saksalaisten komentaja Friedrich Rainer tuli siihen käsitykseen, että Rupnik olisi pätevin mies johtamaan uutta saksalaisten miehittämää Ljulbljanan provinssia. Rupnik nimitettiin tehtäväänsä 20 syyskuuta 1943.
Rupnikin päämääränä oli muodostaa sloveenien alueista puoli-itsenäinen protektoraatti Saksan alaisuudessa. Saksalaiset eivät näkemystä koskaan hyväksyneet.
Ennestään kiivaan antikommunistisesta Rupnikista tuli nyt kansallissosialismin kannattaja. Hän alkoi esittää myös jyrkän antisemitistisiä näkemyksiään julkisuudessa. Hän järjesti massamielenosoituksia, jossa ilmoitettiin sloveenien tukea Saksalle. Osallistuminen näihin mielenosoituksiin oli pakollista.
Hallintojohtajana Rupnik uudelleenorganisoi poliisin ja perusti poliittisia vastustajiaan jahtaamaan salaisen poliisin, joka käytti nimeä Tiedusteluvirasto, (Informativni urad). Lisäksi perustettiin organisaatio nimeltä Musta käsi (Črna roka), jonka tehtävänä oli tappaa ja kiduttaa niitä henkilöitä, joita epäilitiin vastarintatoiminnasta.  Näiden organisaatioiden lisäksi hän määräsi perustettavaksi Sloveenien kotiarmeijan (Slovensko domobranstvo – Slowenische landeswehr) jonka tehtävänä oli taistella saksalaisten rinnalla vastarintaliikettä vastaan. Saksalaiset mielsivät joukot lähinnä avustaviksi poliisijoukoiksi ja Ljubljanan provinssin länsiosissa ne olivat Gestapon alaisia.
Rupnikin mielestä kotiarmeijaan kuuluminen olisi pitänyt ollut pakollista kaikille asevelvollisuusikäisille miehille. Saksalaiset eivät tähän suostuneet, vaan halusivat sen koostuvan vapaaehtoisista. Vaikka joukkoja käskyttivät saksalaiset luotiin illuusiota itsenäisistä joukoista; komentokielenä oli sloveeni ja Rupnik sai symbolisen kenraalin aseman.
Rupnik määräsi alueelleen myös pakollisen työpalvelun. Vuonna 1944 satoja sloveeneja kaikista ikäryhmistä määrättiin rakentamaan varustuksia Saksan armeijalle. Tultuaan provinssin johtoon Rupnik käynnisti juutalaisvainot. Hänen vainojensa uhrimäärä on edelleen epäselvä.
Ljubljanan provinssin juutalaiset olivat olleet suhteellisen turvallisissa olosuhteissa italialaismiehityksen aikana. Moni juutalainen oli liittynyt Titon johtamiin partisaaneihin. Saksalaismiehittäjät saartoivat juutalaisyhdyskunnat Rupnikin komentamien joukkojen avustamina syyskuussa 1943. Vuotta myöhemmin juutalaiset lähetettiin Auschwitziin. Simon Wiesenthal -keskus pitää Rupnikia keskeisenä henkilönä Slovenian juutalaisten joukkotuhonnassa.
Vuonna 1945 alkoi olla selvää, että Saksa häviää sodan. Rupnik alkoi tehdä Sloveenien kotiarmeijan johdon kanssa suunnitelmia tulevaisuuden varalle. Suunnitelmana oli ottaa haltuun saksalaisten aseet ja taistella eteneviä partisaaneja vastaan kunnes liittoutuneet tulevat alueelle. Sen jälkeen Slovenian kotiarmeija julistettaisiin Slovenian lailliseksi armeijaksi. Tapahtumat etenivät kuitenkin nopeammin kuin Rupnikin suunnitelmat.
Saksalaiset vetäytyivät nykyisen Slovenian alueelta toukokuussa 1945 ja jättivät Rupnikin valtaan. Sloveenipoliitikkojen muodostama kansalliskomitea ilmoitti, että se ei tue Rupnikia. Samaan aikaan Titon partisaanit valtasivat maan.