stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarina Perola
Aiheesta muualla

Kaarina Perola Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Perunkultapöllö

| Perunkultapöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Kultapöllöt Pulsatrix
Laji::  melanota
Kaksiosainen nimi
 Pulsatrix melanota  (Tschudi, 1844) 
Katso myös
   Perunkultapöllö Wikispeciesissä   Perunkultapöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Perunkultapöllö (Pulsatrix melanota) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät 700–1 600 metrin korkeudessa.
Tämä pöllö on jokseenkin suuri, sen pituudeksi on kerrottu vaihdellen 35,5–48 cm. 13 kummankin sukupuolen lintua painoi punnittaessa 590–1 250 grammaa, ja keskimäärin paino oli 873 grammaa. Se on päältä tummanruskea ja alta vaalea, jossa on selvää punaruskeaa raidoitusta. Rinnassa on leveä ruskea raita, jossa on vaaleita-vaaleanruskeita täpliä. Sen naamakiehkura on tummanruskea ja siinä on vaaleat silmänkohdat. Kaulassa on valkoinen puolikaulus. Silmät ovat punaruskeat.
Perunkultapöllön käyttäytyminen on lähes täysin tuntematonta. Kuten sen tunnetumpi serkku kultapöllö, sen uskotaan saalistavan monenlaisia eläimiä pudottautumalla oksalta saaliinsa kimppuun.
Sillä on kaksi alalajia:
Pulsatrix melanota melanota (Tschudi, 1844)
Pulsatrix melanota philoscia Todd, 1947
Aiheesta muualla

Perunkultapöllö (Pulsatrix melanota) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q516398  Wikispecies: Pulsatrix melanota  ADW: Pulsatrix_melanota  Avibase: AEE70B31FE6FE4E2  BirdLife: 22689183  BOW: babowl1  CoL: 4QGX2  eBird: babowl1  EoL: 1178321  GBIF: 2497886  iNaturalist: 20027  IRMNG: 10218393  ITIS: 555443  IUCN: 22689183  NCBI: 2653990  Neotropical: babowl1  Species+: 9098  Xeno-canto: Pulsatrix-melanota
Pensasvarpunen

| Pensasvarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae
Suku::  Varpuset Passer
Laji::  hispaniolensis
Kaksiosainen nimi
 Passer hispaniolensis  (Temminck, 1820) 

Alalajit
 P. h. hispaniolensis  P. h. transcaspicus 
Katso myös
   Pensasvarpunen Wikispeciesissä   Pensasvarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pensasvarpunen (Passer hispaniolensis) on varpusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–16 cm ja paino 24–32 g. Muistuttaa suuresti tavallista varpusta, ja varsinkin pensasvarpusnaarasta on maastossa lähes mahdotonta erottaa naarasvarpusesta. Koiras poikkeaa varpuskoiraasta siten, että sen päälaki on punaruskea, poski valkoinen ja vatsapuoli on mustajuovainen. Lajit risteytyvät helposti keskenään Etelä-Italiassa, Luoteis-Afrikassa ja muutamilla Välimeren saarilla. Risteymät voivat muistuttaa kumpaa tahansa lajia. Äänet ovat saman kaltaisia kuin varpusen äänet. Lajista tunnetaan 2 alalajia, nimialalaji hispaniolensis ja keskiaasialainen transcaspicus (Viktor von Tschusi zu Schmidhoffen, 1903).
Sekä vanhoilla että nuorilla pensasvarpusilla on täydellinen sulkasato loppukesällä, jonka jälkeen ikäluokkia ei voi enää tunnistaa toisistaan.
Esiintyminen

Pensasvarpusen lisääntymisalue ulottuu Espanjasta ja Luoteis-Afrikasta Välimeren rantamia pitkin Turkkiin, Iraniin, Afganistaniin ja Kazakstaniin. Euroopan populaation koko on 5,7–12 miljoonaa yksilöä. Kreikassa, Balkanilla ja Turkissa laji on muuttolintu, ja talvehtii Israelissa, Egyptissä ja Arabian niemimaalla. Laji on tavattu Suomessa vain kerran, 1.5.1996 Hangon Tvärminnessä.
Elinympäristö

Pesimäaikana korkeakasvuisissa pensaikoissa ja metsiköissä lähellä kosteikkoa, sekä ihmisasutuksen seuralaisena taajamissa.
Lisääntyminen

Pesä on kudottu kuivista korsista, oljista ja ohuista oksista, joskus myös tuoreista korsista, ja vuorattu karvoilla, höyhenillä jne. Lentoaukko on pesän sivulla. Pesä on tavallisesti puun oksistossa, usein myös puunkolossa tai rakennuksen koloissa. Munia on 4–6, ja molemmat emot hautovat 11–12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 15 päivän ikäisinä.
Ravinto

Pensasvarpunen syö pääasiassa ruohokasvien siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Pensasvarpusen munia.
Perkūnas

Perkunas (liettuaksi Perkūnas, latviaksi Pērkons) oli balttien ukkosenjumala, yksi tärkeimmistä jumalista Baltian jumaltarustossa. Hänet kuvataan ukkosen, sateen, vuorten, tammien ja taivaan jumalaksi.lähde? Suomen kielen perkele on ilmeisesti laina Perkūnas-jumalan nimestä.
Latvian mytologiassa Pērkons on ukkosen jumala, joka on varustautunut miekalla, keihäällä, rautanuolilla ja rautasauvalla. Hän on sateen tuoja ja hedelmällisyyden vaalija. Myyteissä hän on myös taivaan seppä, ja kansansaduissa Pērkons taistelee paholaista vastaan.
Liettuan mytologiassa Perkūnas on ukkosen jumala sekä sateen ja hedelmällisyyden tuoja. Perkūnas suojelee lakia ja oikeutta, ja hän jahtaa armotta demoneja. Tammi ja tuli on pyhitetty Perkūnakselle. Myyteissä hän ajaa vaunuillaan halki pilvien kirves kädessään. Kirves palaa aina takaisin Perkūnaksen käteen sen jälkeen kun se on osunut kohteeseensa. Perkūnas naamioituu metsästäjäksi, kun hän ajaa takaa paholaista.
Etymologia

Nimen alkuperä on Indoeurooppalaisen kantakielen *Perkwunos, josta johtuu sukulaissana *perkwus, jonka merkitys on ’tammi’, ’pinja’ tai ’metsäinen vuori’.  Slaavilainen Perun on vastaava jumaluus, muttei etymologisesti täsmällinen vastine. Thorin äiti, Fjörgyn, on myös lähtöisin samasta ukkosen ja sateen jumalasta. Suomen Perkele, joka on alun perin tarkoittanut Ukkoa, on lainasana Baltiasta.
Nimi on säilynyt nykyisissä Baltian kielissä: liettuan perkūnas ’ukkonen’, perkūnija ’ukonilma’, ja latvian pērkons (sekä ’ukkonen’ että ’ukonilma’).
Fenno-ugristiikan professori Ulla-Maija Forsbergin (o.s. Kulonen) mukaan suomessa ja sen lähisukukielissä ei ainakaan enää näy minkäänlaista viittausta siihen, että nimet perkele tai perkuna liittyisivät itämerensuomalaiseen pakanalliseen uskontotermiin eikä liioin ukkoseen. Forsbergin mukaan on siis mahdollista, että perkuna-sanalla on jo muinaisessa balttilaisessa kielimuodossa ollut uskonnollisen merkityksen myötä syntynyttä voimasanakäyttöä, ja se on voinut alun perinkin tulla lainatuksi kantasuomeen nimenomaan voimasanana. Forsbergin mukaan suomen perkele-sanaa vastaavat muun muassa viron põrgu eli ’helvetti’, vatjan põrku eli ’helvetti’, ’manala’, karjalan perkeleh eli ’paha henki’.
Mytologiassa

Balttien jumalten kolmikkoon kuuluvat Perkūnas, Patrimpas ja Pikuolis. 
Perkūnas on myrskyjen, ukkosen ja salamoiden jumala. Hän symboloi taivaallisia voimia (sadetta, ukkosta, salamointia ja muita taivaan ilmiöitä). Tammi oli pyhitetty ukkosenjumala Perkūnasille. Patrimpas liitetään maanpäällisiin asioihin (toi kevään, ilon, rauhan, kypsyyden sekä huolehti kotieläimistä ja sadoista). Hänelle uhrattiin sadonkorjuun tuotteita. Kolmas, Pikuolis, liitetään maanalaisiin (kuten kuolemaan, helvettiin ja pahuuteen).
Perkūnas kuvataan keski-ikäiseksi, kirveellä ja nuolilla aseistautuneeksi. Hän matkustaa kaksirattaisilla vuohien vetämällä kärryillä samaan tapaan kuin Thor.
Aiheesta muualla

Ancient Mythology and Religion  (englanniksi)
Perkunas (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Legendan mukaan tämän 1500-vuotiaan tammen alla on palvottu Perkūnasia. Puu on Stelmužėssa, Liettuassa
Markus Perola

| Markus Perola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tutkimusprofessori, vieraileva professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (LKT 1999)
Instituutti:  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, Helsingin yliopisto, Tarton yliopisto
Markus Perola (s. 1966) on suomalainen lääkäri ja THL:n tutkimusprofessori. Hän johtaa kvantitatiivisen genetiikan tutkimusryhmää Helsingin yliopistossa. Tämän ohella hän toimii Tarton yliopiston vierailevana professorina. Hän kuuluu maailman viitatuimpiin tutkijoihin alallaan. Perola on THL:n FinRegistry-hankkeen päätutkija.
Perola opiskeli lääkäriksi (LL) Helsingin yliopistossa. Kesätyössä hänet lähetettiin oikeuslääketieteen laitokselta akateemikko Leena Palotien luo perehtymään geenitekniikkaan, ja hän kiinnostui tutkimustyöstä. Perola väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa korkean verenpaineen molekyyligenetiikkaa käsittelevällä artikkeliväitöskirjalla (1999), joka oli otsikoitu Molecular genetics of hypertension and related traits. Hän on Helsingin yliopiston kvantitatiivisen genetiikan dosentti.
Perola työskenteli väiteltyään tovin sisätauteihin erikoistuvana lääkärinä, mutta Palotien houkuttelemana hän siirtyi Kaliforniaan geneettisen datan analysointityökalujen pariin professori Kenneth Langen tutkimusryhmään.
Perola kuului kollegansa, THL:n tutkimusprofessori Veikko Salomaan kanssa vuonna 2016 maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon alallaan (osa-alue molekyylibiologia ja genetiikka) ja oli yksi alle 20:stä Suomessa työskentelevästä tutkijasta noin 3 100 tieteilijää maailmanlaajuisesti sisältävällä Highly Cited Researchers -listalla.
Teoksia

Lääketieteellinen genetiikka (Duodecim, 2016; Aittomäki, Kristiina, päätoim.; Moilanen, Jukka ja Perola, Markus (toim.), 42 muuta kirjoittajaa); ISBN 978-951-656-467-1 nidottu, ISBN 978-951-656-893-8 e-kirja)
Aiheesta muualla

Markus Perola / Univ. of Helsinki, Tuhat-research database[vanhentunut linkki] (englanniksi) (tuhat.helsinki.fi)
Quantitative Genetics Group - Research (professor Perola's research group) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (med.helsinki.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID  Scopus
Moses Pergament

Moses Pergament.
Moses Pergament (21. syyskuuta 1893 Helsinki – 5. maaliskuuta 1977 Tukholma, Ruotsi) oli suomalais-ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja Svenska Dagbladetin musiikkikriitikko. Hän oli säveltäjä Erna Tauron setä ja kapellimestari Simon Parmetin veli.
Ura

Pergament opiskeli viulunsoittoa Pietarissa ja toimi sitten neljä vuotta viulistina Helsingin Filharmonisen seuran orkesterissa. Samalla hän opiskeli Helsingin yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli Tukholman yliopistossa sekä Berliinin Stern-konservatoriossa. Hän järjesti ensimmäisen sävellyskonserttinsa Helsingissä vuonna 1914. Hän muutti Ruotsiin 1915 ja sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1918.
Pergamentia ei hyväksytty pitkään aikaan jäseneksi Ruotsin säveltäjäyhdistykseen Föreningen Svenska Tonsättareen ”ulkomaalaisen syntyperänsä” vuoksi, vaikka Hilding Rosenberg ehdotti sitä toistuvasti 1930-luvulla. Vihdoin hänet valittiin 1945, silloin Natanael Bergin ehdotuksesta.
Pergamentin pääteoksena voidaan pitää vokaalisinfoniaa Den judiska sången (1944). Sävellystuotantoon kuuluvat myös baletit Vision (1924) ja Krelantems och Eldeling, kolme oopperaa, kaksi pianokonserttoa, Kol nidre sellolle ja orkesterille sekä joukko kamari- ja laulumusiikkia.
Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa teokset Vandring med Fru Musica, Ny vandring med fru Musica (suom. Retkiä musiikin maailmassa) ja Jenny Lind (myös suom.). Pergament toimi kriitikkona ensin Svenska Dagbladetissa ja sitten Nya Dagligt Allehanda- ja Aftontidningen-lehdissä.
Moses Pergament on haudattu Tukholman eteläpuolelle juutalaiselle hautausmaalle.
Filmografia

Med livet som insats, 1940
Flickan och Djävulen (Tyttö ja paholainen), 1944
Barabbas, 1953
Kirjallisuutta

Åhlén, Carl-Gunnar: Moses Pergament.  Möklinta:  Gidlunds, 2016.  ISSN 0374-5158  ISBN 978-91-7844-942-2  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Moses Pergament Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Moses Pergament. Svenskt biografiskt lexikon.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Periodos Nikomedeelle

| Periodos Nikomedeelle> Περίοδος πρὸς Νικομήδη.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Pseudo-Skymnos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  maantiede, periegesis
Julkaistu:  n. 127–120/110 eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Periodos Nikomedeelle (m.kreik. Περίοδος πρὸς Νικομήδη, Periodos pros Nikomēdē) on antiikin kreikkalainen maantieteellinen teos, jonka kirjoittajasta käytetään nimitystä Pseudo-Skymnos. Se laitettiin aiemmin virheellisesti Skymnos Khioslaisen nimiin.
Historia

Periodos Nikomedeelle sai nimensä siitä, että kirjoittaja omisti sen jollekin Nikomedes-nimiselle Bithynian kuninkaalle. Sisällön puolesta teos vaikuttaa syntyneen vuoden 127 eaa. jälkeen ja ennen vuotta 120 tai 110 eaa. Tämän perusteella kyseinen kuningas olisi Nikomedes III, joka hallitsi noin vuosina 127–94 eaa. Ainoa toinen mahdollisuus olisi Nikomedes IV (hallitsi 94–74 eaa.). Aiemmin on ehdotettu myös Nikomedes II:sta (hallitsi 149–127 eaa.), mutta teos sisältää viittauksen kuninkaan isään, mikä ei sovi häneen, sillä Nikomedes II surmautti oman isänsä Prusias II:n, eikä isän mainitseminen hänelle osoitetussa teoksessa näin ole oletettavaa.
Teoksen Periodos Nikomedeelle kirjoittajan oman kertoman mukaan hän kirjoitti sen jäljitelläkseen Apollodoros Ateenalaisen samankaltaista jambimuotoista khronografiaa. Apollodoroksen teos valmistui joskus vuosien 144–138 eaa. välillä eli Nikomedes II:n aikana. Tämän johdosta on ainakin varmaa, ettei teoksen nimen Nikomedes voinut olla jo häntä paljon varhaisempi Nikomedes I (hallitsi jo 278–255 eaa.).
Teoksen kirjoittajana pidettiin aiemmin Skymnos Khioslaista, sillä se katsottiin samaksi teokseksi kuin antiikin lähteiden hänen nimiinsä laittama maantieteellinen kuvaus (περιήγησις, periēgēsis). Alun perin David Hoeschel julkaisi osan Periodoksesta Nikomedeelle Markianos Herakleialaisen nimellä editio princepsinä, joka sisälsi myös muiden kreikkalaisten maantieteilijöiden tekstejä (Augsburg, 1600, 8vo.). Fédéric Morel julkaisi sen uudelleen samoin Markianoksen nimellä (Pariisi, 1606, 8vo.). Ensimmäisenä teoksen laittoivat Skymnos Khioslaisen nimiin Lucas Holstenius ja Isaac Vossius, ja se esiintyy hänen nimissään vielä Jean-François Gailin toimittamassa kokoelmassa Geographi Graeci minores (1828) sekä B. Fabriciuksen laitoksessa (Leipzig, 1846).
Augustus Meineke osoitti kuitenkin vuonna 1846, että Skymnoksen teos oli muiden antiikin aikaisten kirjailijoiden teoksissa esiintyvien lainausten perusteella proosamuotoinen, kun taas Periodos Nikomedeelle on kirjoitettu jambisäkeinä. Näin Periodos Nikomedeelle -teoksen on kirjoittanut todellisuudessa joku muu, nimeltä tuntematon kirjoittaja, jota kutsutaan tutkimuksessa nimellä Pseudo-Skymnos (engl. Pseudo-Scymnus, lyhennettynä Ps.-Scymnus).
Aubrey Diller on esittänyt, että Pseudo-Skymnos olisi ollut Pausanias Damaskoslainen, historioitsija ja maantieteilijä, joka vaikutti Bithyniassa vuoden 100 eaa. tienoilla. Konstantin Boshnakovin ehdotuksen mukaan Pseudo-Skylaks olisi ollut Semos Deloslainen. Joskus teoksen kirjoittajan on ehdotettu tunteneen ihailemansa Apollodoroksen henkilökohtaisesti, ja olleen esimerkiksi tämän oppilas. Tälle ei kuitenkaan ole vahvoja perusteita. Didier Marcotte ehdotti jopa, että he olisivat olleet sama henkilö, mutta tätä ei ole yleisesti hyväksytty teoriassa olevien lukuisten ongelmien vuoksi.
Sisältö

Teos on kuvaus Välimeren ja Mustanmeren alueesta. Se on kirjoitettu jambimitassa, jota käytettiin muutoin erityisesti komedioissa, ja koostuu noin tuhannesta säkeestä.
Kirjoittaja aloittaa Herakleen pylväiltä eli nykyiseltä Gibraltarilta Atlantin suulta ja kuvaa tämän jälkeen muun muassa Iberiaa, Liguriaa, Italiaa, Illyriaa, Kreikkaa, Traakiaa sekä Mustanmeren aluetta ja Vähää-Aasiaa. Samalla luetellaan kreikkalaisia mainittujen alueiden siirtokuntia sekä kuvataan myös seutujen alkuperäisiä asukkaita, kuten umbrialaisia, kelttejä, liburnialaisia ja muita kansoja.
Kirjallisuutta > Tekstilaitokset

Höschel, David (toim.): Geographica Marciani Heracleotae, Scylacis Caryandensis, Artemidori Ephesii, Dicaearchi Messenii, Isidori Characeni. Augsburg 1600.
Morell, Frédéric (toim.): Marciani Heracleotae Poema De Sitv Orbis. Paris 1606.
Vindingius, Erasmus (toim.): Marciani Heracleotæ „Perihegesis“ seu Orbis Descriptio cum Interpretatione latina ad verbum et notis. Kopenhagen 1662 (Lateinische Übersetzung). S. 196–237.
Fabricius, B. (toim.): Scymni Chii Periegesis quae supersunt. Teubner, Leipzig 1846 Volltext.
Meineke, August (toim.): Scymnii Chii Periegesis et Dionysii Descriptio Graeciae. Nicolai, Berlin 1846 Volltext.
Müller, Karl (toim.): ”Anonymi [Scymni Chii, ut fertur,] Orbis Descriptio”, Geographi Graeci minores, s. 196–.  (Volume 1)  Firmin Didot, 1855.  Teoksen verkkoversio.
Korenjak, Martin (toim.): Die Welt-Rundreise eines anonymen griechischen Autors („Pseudo-Skymnos“). Olms, Hildesheim 2003, ISBN 3-487-11847-5.
Marcotte, Didier (toim.): Les Géographes grecs. Tome I, Introduction générale. Pseudo-Scymnos: Circuit de la terre. (Collection des universités de France. Série grecque, 403.) Paris 2000. ISBN 2-251-00487-4. S. 103–307.
Aiheesta muualla

Pseudo Scymnus or Pausanias of Damascus: Circuit of the Earth. ToposText. (englanniksi)
Aino Pervik

Aino Pervik (s. 22. huhtikuuta 1932 Rakvere, Viro) on virolainen lastenkirjailija, kääntäjä ja runoilija. Pervik on ollut naimisissa virolaisen lastenkirjailijan Eno Raudin kanssa.
Pervik työskenteli 1955–1967 kustannustoimittajana ja televisiotoimittajana. Hän on kääntänyt unkarilaista kirjallisuutta viroksi.
Teokset

Kersti sõber Miina
Väikesed vigurijutud (1972)
Kaetud lauad (1979)
Arabella, mereröövli tütar
Sookoll ja sisalik (1986, 2001)
Keeruline lugu
Kunksmoor (1986, 2001)
Kunksmoor ja kapten Trumm (1975)
Kallis härra Q (1992, 2004)
Kollane autopõrnikas sõidab ringi (1999)
Maailm Karvase ja Sulelisega (2000)
Paula sarja raamatud
Üks hele valge tuvi
Draakonid võõrsil (2002)
Mammutilaps ajab tuult taga (2002)
Teokset > Suomennetut teokset

Konkkamuori (Kunksmoor); suom. Kirsi Kunnas, Helsinki: WSOY 1975 ISBN 951-0-07133-1
Konkkamuori ja kapteeni Trummi (Kunksmoor ja kapten Trumm); suom. Kirsi Kunnas, Helsinki: WSOY 1978 ISBN 951-0-08180-9
Arabella, merirosvon tytär (Arabella, mereröövli tütar); suom. Eva Lille, Helsinki: WSOY 1987 ISBN 951-0-14064-3
Sipsik ja konkkamuori, Tyyris Tyllerö 1983: 4, s. 35-41 (Essee lasten fantasiakirjallisuudesta)
Käännös suomeksi
Pelko

Koira voi osoittaa pelkoa esimerkiksi painamalla korvat luimuun ja hännän jalkojen väliin.
Pelko on kaikille ihmisille ja muille eläimille yhteinen tunne, joka liittyy tavallisesti todellisen ulkoisen vaaran havaitsemiseen, ja jonka oireet ovat sisäinen jännitys, levottomuus, kauhun tai paniikin tunne.
Pelkoa voi seurata pelkokäyttäytyminen, joka ilmenee joko taistelemisena, pakenemisena tai paikalleen jähmettymisenä.
Pelkoa lähellä olevia tai siihen kuuluvia tunteita ovat ahdistus, hysteerisyys, paniikki ja viha. Fobia on johonkin asiaan tai tilanteeseen liittyvä suhteeton pelko, joka johtaa kohteen välttämiseen ja rajoittaa henkilön elämää. Fobiat luokitellaan psykiatriassa sairauksiksi.
Pelko on epämiellyttävä tunne, mutta ihminen voi joskus nauttia pelon kokemuksesta esimerkiksi viihteen kautta.
Järkevät ja haitalliset pelot

Pelot voi jakaa järkeviin ja haitallisiin. Pelon perimmäinen tarkoitus on edistää eloonjäämistä saamalla ihminen välttämään turhia riskejä, suojautumaan vaaroilta ja pakenemaan vaarallisia tilanteita. Pelon tunne voi myös pitää ihmisen valppaana, antaa energiaa, herättää ja kohdistaa toiminta olennaiseen. Järkevät pelot kanavoituvat varovaisuudeksi, vastuullisuudeksi ja viisaudeksi, jotka saavat ihmisen esimerkiksi ottamaan vakuutuksen tai käyttämään turvavyötä. Sen sijaan pelottomuus väärässä paikassa voi johtaa uhkarohkeaan käyttäytymiseen ja onnettomuuksiin.
Joskus pelko kasvaa niin voimakkaaksi, että se lamauttaa ihmisen ja tekee hänestä arviointi- ja toimintakyvyttömän. Ihmisten erilainen tapa pelätä näkyy esimerkiksi onnettomuustilanteessa, kun yksi lamaantuu ja toinen ryhtyy automaattisesti pelastamaan ihmisiä.
Jotkin yleisistä peloista ovat elämää rajoittavia ja kohtuuttoman suuria suhteessa todelliseen vaaraan. Tällainen on esimerkiksi lentopelko, sillä lentäminen on suhteellisen turvallinen matkustusmuoto.
Pelko voi johtaa siihen, että ihminen alkaa välttää asioita, joiden ajatteleminen käynnistää fyysisen pahan olon. Äärimmillään ihminen voi menettää kaiken kiinnostuksensa asioihin tai ihmissuhteisiin. Pelot ovat usein sitkeitä, ja pelon kierre säilyy usein läpi koko elämän.
Yleisiä pelkoja

Pelko voi kohdistua hyvin monenlaisiin asioihin, tilanteisiin tai tunteisiin. Pelko voi olla synnynnäistä tai opittua. Pelkojen taustalla olevat tekijät vaihtelevat pelosta riippuen.
Luonnonilmiöihin liittyvät pelot, kuten pimeän, tyhjän, tulen tai suurten eläinten pelko, ovat universaaleja pelkoja. Ne ovat esiintyneet ihmisellä aina ja suojelleet häntä vaaroilta.
Tavallisimpia pelkoja ovat esimerkiksi epäonnistumisen pelko, hylätyksi tulemisen pelko, tuntemattomien asioiden pelko, kuoleman pelko, yksinjätetyksi joutumisen pelko ja oman itsenäisyyden tunteen menettämisen pelko.
Suomalaisille vuonna 2014 Facebookin kautta tehdyssä kyselyssä vastanneista yli puolet sanoi pelkäävänsä läheistensä kuolemaa, kärsimystä ja sairastumista. Vajaa puolet sanoi pelkäävänsä väkivaltaa, omaa sairastumista, avoimia tai korkeita paikkoja, tai onnettomuuteen joutumista. Vajaa kolmasosa mutta yli viidesosa sanoi pelkäävänsä esimerkiksi sotaa, ympäristön saastumista, omien vanhempien ikääntymistä, omien lasten tulevaisuutta, omaa kuolemaa, käärmeitä, hämähäkkejä tai hyönteisiä, kipua, ulkona pimeällä liikkumista tai lentämistä. Kuoleman pelko on selvästi yleisempää nuorilla aikuisilla kuin vanhoilla ihmisillä. Fyysisiä oireita pelosta ilmoitti saavansa 34 prosenttia. Sosiaalista elämää pelko rajoitti 8 prosentilla, ja 7 prosentilla pelko hallitsee elämää.
Tuntemattoman pelko, tai muutoksen pelko, voi saada monenlaisia arkipäiväisiä muotoja. Henkilö voi esimerkiksi pitäytyä aina samanlaisessa ruoassa, vaatetuksessa, asuinpaikassa, tai lehdissä ja televisio-ohjelmissa, ja hän voi vältellä poikkeavia ajatuksia tai ihmisiä. Hän voi myös pitäytyä vain sellaisten asioiden tekemisessä, joissa hän tietää onnistuvansa.
Esiintymispelko on yleinen pelko, josta kärsivät useat esiintyvät taiteilijatkin. Vuonna 2014 suomalaisilla tehdyssä kyselyssä vain 21 prosenttia vastaajista ilmoitti ettei pelännyt julkista esiintymistä lainkaan, ja 20 prosenttia ilmoitti pelkäävänsä sitä erittäin paljon.
Sosiaalisten tilanteiden pelosta kärsivä ihminen pelkää monia erilaisia tilanteita, kuten puheenpitoa yleisön edessä, keskustelun aloittamista ja ylläpitämistä, muiden nähden kirjoittamista, syömistä ja juomista, tai esimiehen kanssa puhumista. Sosiaalisen pelon syy voi olla ennakointi joutua kielteisen arvioinnin kohteeksi. Keskeinen tunne on häpeä. Henkilö voi saada sosiaalisessa tilanteessa psyykkisiä oireita, kuten tunnetta tarkkailun tai tuomitsemisen kohteena olemisesta; tai fyysisiä oireita, kuten sydämen hakkaamista, kämmenten hikoamista, lihasten jännittymistä, poskien punehtumista tai tärinää. Hän voi kokea myös käyttäytymishäiriöitä, kuten kyvyttömyyttä puhua, koota ajatuksiaan tai toimia. Käyttäytyminen voi ilmetä lievänä estyneisyytenä tai haluna paeta tilanteesta.