stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maansisäinen pakolainen

Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi Ukrainan sodan evakkojen keskuudessa.
Kyläläiset pakenevat tulitusta maan sisäisten pakolaisten leirillä Pohjois-Kivu-sodan aikana vuonna 2008
Maansisäinen pakolainen on henkilö jonka on ollut pakko lähteä kodistaan, mutta pysyy kotimaansa rajojen sisällä. Heitä kutsutaan usein pakolaisiksi, vaikka ne eivät kuulu pakolaisen oikeudellisten määritelmien piiriin.
Vuoden 2014 lopussa arvioitiin, että maailmanlaajuisesti oli 38,2 miljoonaa sisäisiä pakolaisia, mikä on korkein taso vuodesta 1989, ensimmäisenä vuonna, jolta maailmanlaajuisesti sisäisiä pakolaisia ​​on saatavilla. Suurimmat sisäisten pakolaisten populaatiot olivat Syyria (7,6 miljoonaa), Kolumbia (6 miljoonaa), Irak (3,6 miljoonaa), Kongon demokraattinen tasavalta (2,8 miljoonaa), Sudan (2,2 miljoonaa), Etelä-Sudan (1,9 miljoonaa), Pakistan (1,4 miljoonaa), Nigeria (1,2 miljoonaa) ja Somalia (1,1 miljoonaa).
Puolan radion Varsovan orkesteri

Puolan radion Lutosławskin konserttistudio Varsovassa (kuva vuodelta 2011).
Puolan radion Varsovan orkesteri (puol. Orkiestra Polskiego Radia w Warszawie) on Puolan radion sinfoninen orkesteri, jonka kotipaikka on Varsova.
Orkesteri syntyi toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 viulisti, kapellimestari Stefan Rachońen johdolla, eräänä jatkumona kapellimestari Grzegorz Fitelbergin vuonna 1934 perustamalle Puolan radion sinfoniaorkesterille. Varsovan uusi kokoonpano esiintyi konserteissa, nauhoitti musiikkia radiolle, Puolan televisiolle ja esitti populaari- ja viihdemusiikkia kolmenkymmenen vuoden ajan. Orkesterin muuttui sinfoniseen suuntaan 1970-luvun puolivälin jälkeen kapellimestari Włodzimierz Kamirskin kaudella (1976–1980), ja kehitys jatkui Jan Pruszakin (1980–1988) ja Mieczysław Nowakowskin kausilla (1988–1990).
Orkesterin harjoitus- ja konserttisalina on vuodesta 1990, kapellimestari Tadeusz Strugałan (1990–1993) kaudesta lähtien toiminut Puolan radion Witold Lutosławskin konserttistudio (Studio Koncertowe PR im. W. Lutosławskiego) Varsovassa. Puolan radion Varsovan orkesteri on järjestänyt konserttisalissa Puolan radion musiikkifestivaalin nimellä tunnettua tapahtumaa.
Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta

| Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta> Kommunistiska Arbetarparti – För Fred och Socialism |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1988
Johto:   Sanni Riihiaho (pj.)  Kaisa Laine (vpj.)  Ismo Uutela (vpj.)  Tomi Mäkinen (pääsihteeri) 
Ideologia:  marxismi-leninismi sosialismi kommunismi 
Poliittinen kirjo:  Äärivasemmisto
Osoite:  Tikkuraitti 11 A 01300 Vantaa
Äänenkannattaja:  Työkansan Sanomat
Kansanedustajia:  0 (2019)
Europarlamentaarikkoja:  0
Kunnanvaltuustot:  0 (2021)
Kansainväliset jäsenyydet:  Kommunististen ja työväenpuolueiden Aloite
Kotisivu:  www.ktpkom.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta (lyhenne KTP, ruots. Kommunistiska Arbetarparti – För Fred och Socialism) oli vuonna 1988 perustettu rekisteröity suomalainen marxilais-leniniläinen puolue. KTP:llä ei ole koskaan ollut kansanedustajia, eikä sillä ole nykyisin yhtään kunnanvaltuutettua. Puolue poistettiin puoluerekisteristä jälleen eduskuntavaalien 2019 jälkeen, jonka jälkeen se on toiminut yhdistyksenä puolueen tavoin.
Historia > Perustaminen

KTP:n perustajat riitautuivat Tiedonantaja-liikkeen enemmistön kanssa sen järjestäydyttyä Suomen Kommunistiseksi Puolueeksi (yhtenäisyys) (SKPy) vuosina 1986–1987. KTP:n perustajien mielestä SKPy oli etääntynyt liian kauas marxilais-leniniläisistä aatteellisista periaatteista. SKPy:n linjaan pettyneet SKP:n Uudenmaan ja Turun piirijärjestöjä edustaneet kommunistit pitivät SKPy:n kesäkuun 1987 alussa pidetyn edustajakokouksen jälkeen Timpurirannassa neuvottelutilaisuuden. Tapaamisessa perustettiin viisihenkinen työryhmä, joka sai tehtäväkseen maatakäsittävän kokouksen koollekutsumisen kommunistien järjestöllisen tilanteen arvioimiseksi. Kokous pidettiin Matinkylän pirtillä marraskuussa. Kokous päätti aloittaa valmistelut uuden puolueen perustamiseksi ja muodostettiin Kommunistien keskusneuvosto. Neuvosto alkoi alkuvuodesta 1988 julkaista äänenkannattajaansa Työkansan Sanomia. Keskusneuvoston puheenjohtajana toimi Timo Lahdenmäki, varapuheenjohtajana Heikki Männikkö, sihteerinä Juhani Eero ja taloudenhoitajana Väinö Honkala.
SKPy:n johto käytti monia keinoja Uudenmaan piirin pitämiseksi puolueen päälinjalla. Vuoden 1987 edustajakokousvalmistelujen yhteydessä piirijohto kutsui koolle piirikomitean kokouksen, jossa kumottiin vaaleilla valitun edustajistoryhmän enemmistön hyväksymä vaatimus uudesta puolueesta. Vuoden 1988 piirikokousta valmisteli SKPy:n johdon muodostama Hannu Vuorion kokoama työryhmä. SKPy:n tarkastuskomitea lähetti alkuvuonna 1988 keskusneuvostoon valittujen osastoille kirjeitä, joissa vaadittiin kyseisten jäsenten erottamista puolueesta.
KTP:n toukokuussa 1988 Vantaalla pidettyyn perustavaan kokoukseen osallistui 188 SKPy:hyn pettynyttä kommunistia, joista suurin osa edusti SKP:n Uudenmaan piirijärjestöä. Piirijärjestöä vuosina 1964–1986 johtanut entinen kansanedustaja Markus Kainulainen oli KTP-hankkeen keskeinen organisaattori. Puolueen jäseniä on kutsuttu kainuslaisiksi. Vanhan yhtenäisen SKP:n keskuskomitean entisistä jäsenistä KTP:ssä toimivat Kainulaisen lisäksi Moore Andersson ja Tauno Wallendahr.
Keskusneuvoston eteläpohjalaiset kannattajat järjestäytyivät 24. maaliskuuta Teuvan Perälässä pidetyssä kokouksessa, johon otti osaa noin 30 henkilöä Vaasan läänin alueelta. Sodan ja Fasisminvastainen Työ antoi vuosikokouksessaan 1. huhtikuuta 1988 tukensa puoluehankkeelle. SKPy:n järjestöistä keskusneuvostoa tukivat muun muassa Porvoon aluejärjestö ja Porvoon Nesteen osasto.
Kommunistien keskusneuvoston kannattajat muodostivat enemmistön alkuvuonna 1988 pidetyssä Raittiusyhdistys Sotunkylän Viirin vuosikokouksessa. Viirin hallinnassa oli suuri osa SKP:n Uudenmaan piirin omistuksista. Viiri irtisanoi SKP:n piiritoimiston vuokrasopimuksen aatteellis-poliittisiin erimielisyyksiin vedoten ja kieltäytyi maksamasta velkoja, joita piiri ryhtyi perimään oikeusteitse. KTP:n puoluetoimisto sai tilat Viiriltä Tikkurilasta.
Historia > Alkuvuodet

1990-luvun alussa KTP vastusti Saksojen yhdistymistä. Tammikuussa 1991 KTP antoi tukensa Neuvostoliiton asevoimien toimenpiteille Liettuassa.
Vantaalainen sähköasentaja Hannu Harju valittiin puheenjohtajaksi yhdeksännessä puoluekokouksessa vuonna 1997, jolloin tehtävästä luopui perustavassa kokouksessa valittu Timo Lahdenmäki. Hän jätti tehtävän siirryttyään Ruotsiin töihin.
Historia > Kiista liittoutumisesta

Vuonna 2002 KTP hajosi kysymykseen liittolaissuhteista. Puolueen keskusneuvosto torjui äänin 18–9 siirtymisen uuteen Muutosvoimat Suomi -vaalijärjestöön, johon pyrittiin kokoamaan sekä oikeistolaisia että vasemmistolaisia EU:n vastustajia. Tappiolle jäänyttä linjaa kannatettiin erityisesti Helsingin piirijärjestössä, joka liittyi uuteen puolueeseen ja erotettiin kokonaan KTP:stä. Lähteä saivat muun muassa puoluesihteeri Heikki Männikkö, Työkansan Sanomien päätoimittaja Reijo Katajaranta ja entinen varapuheenjohtaja Pekka Tiainen. Erotetut perustivat 14. syyskuuta 2002 Kommunistit-yhdistyksen, jonka nimi myöhemmin muutettiin Kommunistien liitoksi. KTP on pitänyt etäisyyttä entisiin tovereihinsa, jotka toimivat aluksi osin yhteistyössä SKP:n kanssa.
Historia > Vaaliliitot SKS:n kanssa

Kunnallisvaaleissa 2004 KTP sai valtakunnallista julkisuutta, kun puolueen Turun ja Raision osastot tekivät vaaliliiton Olavi Mäenpään johtaman kansallismielisen ja äärioikeistolaiseksi luonnehditun Suomen Kansan Sinivalkoiset -puolueen kanssa. KTP:n puheenjohtaja Hannu Harju piti tapauksia paikallisena ”sooloiluna”. Vaaliliitoista ei ollut keskusteltu puolueen keskuselimissä ja KTP irtisanoutui niistä olemalla mainostamatta kolmea ehdokastaan. KTP:n turkulaisaktiivi Esko Luukkonen kutsui vaaliliittoja vain teknisiksi. KTP sai Turussa 25 ja Raisiossa 16 ääntä. KTP:n kaikista vastuutehtävistä vaalien jälkeen pudotetun Luukkosen äänimäärä putosi edellisistä yrityksestä.
Historia > 2010-luku

Puolue poistettiin puoluerekisteristä eduskuntavaalien 2011 jälkeen kolmannen kerran mutta rekisteröitiin uudelleen elokuussa 2012 sen kerättyä vaadittavat 5 000 kannattajakorttia. Se poistettiin uudelleen puoluerekisteristä vuoden 2019 eduskuntavaalien jälkeen neljännen kerran.
Politiikka

KTP:n perustajat olivat entisen Suomen Kommunistisen Puolueen opposition ja sen aatteellisesti jyrkimmän siiven kannattajia ja puolue on siten jatkoa niin kutsutulle taistolaiselle liikkeelle.
KTP kritisoi 1980-luvulla Tiedonantajaliikkeen liiallista sitoutumista sivistyneistöön ja kulttuuriväkeen. Kommunistien keskusneuvoston mukaan nämä ryhmät eivät 1970-luvun lopulta alkaen "kyenneet kestämään sitä painetta, minkä porvarillinen yhteiskunta kohdistaa kommunisteihin". Tämän nähtiin johtaneen "perääntymiseen liikkeen alkuperäisistä tavoitteista".
Vuonna 2003 KTP vastusti esitystä maakuntajoukkojen perustamisesta, koska siten oli puolueen mukaan tarkoitus luoda maahan (rauhansopimuksessa kielletyt) ”uudet Suojelus kunnat”.
Politiikka > Euroopan unioni

KTP vastustaa Suomen jäsenyyttä Euroopan unionissa ja vaatii unionista eroamista. Jo vuoden 1988 perustavassa kokouksessa KTP ilmoitti vastustavansa eurooppalaisen integraation syventämistä ja Suomen jäsenyyttä Euroopan neuvostossa. KTP vastusti myös liittymistä Euroopan talousalueeseen. Vuonna 1992 KTP julkaisi Pekka Tiaisen kirjan Miksi ei Euroopan yhteisö, Miksi ei Euroopan unioni?
KTP pitää myös europarlamenttivaaleihin osallistumista tukena EU:lle ja se on boikotoinut kaikkia Suomessa järjestettyjä eurovaaleja. Vaaleissa 1999 KTP:n johtoon kuulunut Pekka Tiainen asettui ehdolle SKP:n listalla, mutta KTP tuomitsi menettelyn. Vuonna 2004 Työkansan Sanomat kritisoi (kantaansa muuttanutta) EU:n vastaista kansanrintamaa julkaisemalla otteen rintaman vuoden 1996 julistuksesta, jossa kieltäydyttiin ”tukemasta EU:ta millään tavalla” ja vaadittiin vaaliboikottia. Vuonna 2013 KTP antoi tukensa kansalaisaloitteelle EU:sta eroamiseksi ja kehotti kannattajiaan keräämään nimiä.
Suhteet muihin puolueisiin

Keskusneuvoston perustavalle kokoukselle valmistamassa luonnoksessa poliittiseksi asiakirjaksi esitettiin puolueen perustajien näkemys kommunistisen liikkeen kehityksestä Suomessa. Asiakirjan mukaan SKP:hen syntyi 1960-luvulla ”selvä oikeistorevisionistinen suuntaus”, jonka ”hajotustyötä” vastustamaan syntyi Tiedonantajaliike. Tiedonantajan johdolla tehty työ ”puolueen ideologisen eheyden puolesta” oli keskusneuvoston mielestä aluksi ”tuloksellista”, mutta ”vuodesta 1975 lähtien kansandemokraattien mennessä uudelleen hallitusyhteistyöhön, alettiin luokkakantaisten kommunistien asemia puolueessa hiljalleen horjuttaa”. Liikkeen omassa piirissä sai kannatusta ”kolmaslinjalainen” suuntaus, jonka yhdistäväksi piirteeksi keskusneuvosto määritteli pyrkimyksen ”järjestölliseen yhtenäisyyteen SKP:n sisällä madaltamalla luokkakantaisen liikkeen profiilia”. Keskusneuvoston mukaan kolmaslinjalaisuus sai jo 1970-luvulla ”siinä määrin kommunististen periaatteiden vastaisia muotoja, että niihin olisi pitänyt liikkeemme taholta puuttua”. Niin ei kuitenkaan tehty, joten tämä ”horjuva suhtautuminen puolueen aatteellis-poliittisen perustan ensisijaisuuteen” johti ”oikeistolaisen kirveslinjan voimistumiseen” sekä luokkakantaisen vähemmistön erottamiseen puolueesta. Keskusneuvoston mukaan erottamisten jälkeen olisi pitänyt ”suuntautua oman puoluetoiminnan ja organisaation kehittämiseen”, mutta liikkeen johto päätti perustaa SKP:n (yhtenäisyys), jonka tunnusta yhtenäisyydestä keskusneuvosto piti ”epärealistisena”. Keskusneuvoston mukaan SKPy oli ”toiminnallisesti pysähtyneessä tilassa”, koska puolueen ”keskustalainen” johto ei kyennyt tekemään ”tieteellistä arviota puolueen tilanteesta”. Keskustalaisuus ilmeni ”toiveajatteluna yhtenäisyydestä ilman marxilais-leniniläistä sisältöä” sekä ”hedelmättömänä” sovitteluna.
KTP:n mukaan nykyisen SKP:n periaatteet eivät vastaa tieteellisen sosialismin vaatimuksia, koska SKP:ltä puuttuu marxilais-leniniläinen teoria ja luokka-analyysi. KTP:tä perustettaessa SKP tuki Mihail Gorbatšovin uudistuksia eli perestroikaa, joka KTP:n käsityksen mukaan oli luonteeltaan sosialismin ja marxismi-leninismin vastaista. Eroista johtuen KTP ei pidä puolueiden yhdistämistä mahdollisena. SKP pyysi KTP:tä mukaan puolueen uudelleenrekisteröimiseen, mutta KTP torjui ajatuksen. KTP on kuitenkin tehnyt yhteistyötä SKP:n kanssa. Puolueet ovat solmineet teknisiä vaaliliittoja eduskunta-, kunnallis- ja osuuskuntavaaleissa. Kunnallisvaalien 1999 jälkeen KTP:n ja SKP:n edustajat muodostivat yhteisen Kommunistisen valtuustoryhmän Kemissä.
Syksyllä 2006 Kommunistien liitto liittolaisineen perusti Suomen Työväenpuolueen. Eduskuntavaaleissa 2007 KTP oli STP:n kanssa vaaliliitossa yhdessä vaalipiirissä ja kunnallisvaaleissa 2008 yhdessä kunnassa.lähde?
KTP, SKP ja Kommunistien liitto järjestivät kesästä 2015 alkaen tapaamisia, joissa keskusteltiin kommunistien yhteistoiminnasta. Tilaisuuksien pohjalta hyväksyttiin yhteiset kannanotot, joissa vaadittiin Sipilän hallituksen eroa ja ammattiyhdistysliikkeen tukea Postin työntekijöille.
Organisaatio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Puheenjohtajat | Puheenjohtajat | Puheenjohtajat |  |
| 1988–1997 | Timo Lahdenmäki |  |  |
| 1997–2016 | Hannu Harju |  |  |
| 2016–2020 | Mikko Vartiainen |  |  |
| 2020–2023 | Hannu Tuominen |  |  |
| 2023– | Sanni Riihiaho |  |  |
Pääsihteerit
| 19xx–2002 | Heikki Männikkö |  |  |
| 2002–20xx | Hannu Tuominen |  |  |
| 201x– | Tomi Mäkinen |  |  |
Varapuheenjohtajat
| 1988–???? | Juhani Eero |  |  |
| 1988–???? | Hannu Tuominen |  |  |
|  | Pekka Tiainen |  |  |
|  ????–2002 | Reijo Katajaranta |  |  |
|  ????–2003 | Marja Eronen |  |  |
| 2002–2006 | Väinö Honkala |  |  |
| 2006–2008 | Olli Krannila |  |  |
| 2003–2010 | Pirkko Ezewuzie |  |  |
| 2008–2016 | Mikko Vartiainen |  |  |
| 2010–20xx | Pirjo Saastamoinen |  |  |
| 2016–???? | Hannu Harju |  |  |
|  ????–???? | Jarmo Knuutila |  |  |
|  ????– | Kaisa Laine |  |  |
|  ????– | Ismo Uutela |  |  |
KTP:n korkein päättävä elin on edustajakokous, joka kutsutaan nykyisin koolle kahden vuoden välein. Kokous valitsee puolueen johdon ja keskusneuvoston, joka valitsee poliittisen toimikunnan.
Puolueen nuorisojärjestö Kommunistiset nuoret – KTP (KN-KTP) perustettiin alkuvuonna 2018. KN-KTP on järjestänyt muun muassa kesäleirejä, opintokerhotoimintaa ja propagandatyötä. Järjestö on osallistunut Kreikan kommunistisen nuorisoliiton kesäfestivaaleille ja Euroopan kommunististen nuorisojärjestöjen kokouksiin.
Puolueen jäsenten on osallistuttava säännöllisesti puoluetoimintaan. Vähäinen aktiivisuus voi olla peruste erottamiselle.
Puheenjohtaja Lahdenmäki kertoi vuonna 1991 KTP:llä olevan vajaa tuhat jäsentä ja 70 osastoa. Vuonna 1992 KTP ilmoitti jäsenmääräkseen yli tuhat. Helsingin Sanomat kertoi jäsenmääräksi noin 400 vuonna 2003.
Organisaatio > Puoluekokoukset

KTP:n perustava kokous 21.5.1988 Vantaa, Tikkurilan ammattikoulu
KTP:n 2. edustajakokous 1990 Vantaa
KTP:n 3. edustajakokous 1.–2.6.1991 Oulu
KTP:n 4. edustajakokous 6.–7.6.1992 Tampere
KTP:n 6. edustajakokous 1995
KTP:n 8. edustajakokous 26.5.1996
KTP:n 9. edustajakokous 24.–25.5.1997 Nokia
KTP:n 10. edustajakokous 23 – 24.5.1998
KTP:n 11. edustajakokous 1999 Hämeenlinna
KTP:n 12. edustajakokous 26.–27.05.2000 Lahti
KTP:n 13. edustajakokous 2001 Lahti
KTP:n 14. edustajakokous 25.–26.5.2002 Hauho
KTP:n 15. edustajakokous ?.5.2003
KTP:n 16. edustajakokous 29.5.2004
KTP:n 17. edustajakokous 2006
KTP:n 18. edustajakokous 1.6.2008
KTP:n 19. edustajakokous 29.–30.5.2010 Porvoo
KTP:n 20. edustajakokous 26.–27.5.2012 Porvoo, Övikin leirikeskus
KTP:n 21. edustajakokous 10–11.5.2014
KTP:n 22. edustajakokous 7.–8.5.2016 Porvoo
KTP:n 23. edustajakokous 19.–20.5.2018 Helsinki
KTP:n 24. edustajakokous 12.–13.9.2020 Sauvo
KTP:n 25. edustajakokous 27.–28.5. 2023
Tiedonvälitys

KTP:n pää-äänenkannattaja on 14 kertaa vuodessa ilmestyvä Työkansan Sanomat, joka sai nimensä SKP:n 1940- ja 1950-luvuilla ilmestyneeltä sanomalehdeltä. Lehden päätoimittaja on vuodesta 2015 alkaen ollut Rauno Lintunen, jota edelsivät Hannu Tuominen, Marja Eronen, Reijo Katajaranta ja Juhani Eero.
KTP:llä oli aiemmin viikoittainen Työväen puolituntinen -ohjelma pääkaupunkiseudulla kuultavassa Kansan radioliiton Lähiradiossa. Ohjelma aloitti syksyllä 1993.
Puolue aloitti kotisivujen ylläpidon 1990-luvulla. Vuodesta 2005 alkaen sivut ovat olleet osoitteessa ktpkom.fi.
Aiheesta muualla

Puolueen kotisivut
KTP:n asiakirjoja
Puolueen ohjelmia (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto]
Kommunistinen liike elää (Työkansan sanomat 1/1988)
Kommunisti marssii taas. Helsingin uutiset 30.4.2011.
Cailee Spaeny

| Cailee Spaeny |
| --- | --- |
 Cailee Spaeny vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1998 (ikä 26) Knoxville, Tennessee, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2014–
Merkittävät roolit:  Priscilla Presley (Priscilla)
Aiheesta muualla
www.caileespaeny.com
IMDb 
Cailee Spaeny (/ˈkeɪli ˈspeɪni/; s. 24. heinäkuuta 1998 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Priscilla Presleynä elämäkertaelokuvassa Priscilla (2023), josta hän sai Golden Globe -ehdokkuuden. Hänet myös palkittiin roolistaan Venetsian elokuvajuhlilla parhaan naisnäyttelijän Volpi Cup -palkinnolla.
Spaenyn ensimmäinen iso rooli oli hirviöelokuvassa Pacific Rim – Kapina (2018). Sitemmin hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Bad Times at the El Royale (2018), Oikeuden puolesta (2018), Vice – vallan oikeat kasvot (2018), How It Ends (2021), Civil War (2024), Alien: Romulus (2024) sekä televisiosarjoissa Devs (2020) ja Mare of Easttown (2021).
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Huom. |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Counting to 1000 | Erica | lyhytelokuva |
| 2018 | Pacific Rim – Kapina | Amara Namani |  |
| 2018 | Bad Times at the El Royale | Rose Summerspring |  |
| 2018 | Oikeuden puolesta | Jane Ginsburg |  |
| 2018 | Vice – vallan oikeat kasvot | Lynne Cheney nuorena |  |
| 2020 | The Craft: Legacy | Lily Schechner |  |
| 2021 | How It Ends | Little Liza |  |
| 2022 | Unlimited World | Lars | lyhytelokuva |
| 2023 | Priscilla | Priscilla Presley |  |
| 2024 | Civil War | Jessie Cullen |  |
| 2024 | Alien: Romulus | Rain Carradine |  |
| 2025 | Wake Up Dead Man |  | jälkituotannossa |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Huom. |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Devs | Lyndon | minisarja; 8 jaksoa |
| 2021 | Mare of Easttown | Erin McMenamin | minisarja; 5 jaksoa |
| 2022 | The First Lady | Anna Roosevelt Halsted | sivurooli; 7 jaksoa |
| TBA | Beef | TBA | kuvausvaiheessa; 2. kausi |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cailee Spaeny Wikimedia Commonsissa
Cailee Spaeny Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Yle 
Muut:  IdRef
Kerjääminen

Intialaisia lapsikerjäläisiä kirkon edessä vuonna 2010.
"Huvikseen kerjäämistä": mies, jonka kyltissä oleva teksti tarkoittaa "Vippaisitko oluen".
Kerjäävä invalidi.
Sanfranciscolainen kerjäläinen, joka kertoo vaimonsa olevan kidnapattu ja tarvitsevansa vielä 99 senttiä lunnaitten maksuun.
Kerjääminen eli kerjuu tai kerjäläisyys on rahan tai muiden hyödykkeiden vastikkeetonta pyytämistä toisilta ihmisiltä, yleensä elinkeinona tai elintavaksi vakiintuneena. Siitä tulonsa hankkivia kutsutaan kerjäläisiksi. Kerjääminen voi olla myös yksittäinen tai silloin tällöin tapahtuva kerjäämistoiminto. Kerjäämistä harjoittavat yleensä huomattavan köyhät ihmiset tai järjestäytyneeseen kerjäämiseen liittyvät kerjääjät.
Historia

Antiikin Kreikassa kerjäläisyys jaettiin kahteen luokkaan: toiminnallinen kerjääminen (joka koettiin korkeammalla yhteisöllisellä tasolla olevaksi) ja toimeton kerjääminen. Fransiskaanimunkeille  almujen kerjääminen oli keskiajalla kasvatuskeino ja muistutus nöyryyden hyveestä.
Historia > Suomessa

Suomen suuriruhtinaskunnassa koettiin talvella 1867–68 nälänhätä, jonka seurauksena tilattoman väestön oli lähdettävä kerjuulle. Kerjäläisiä oli niin paljon, että liikkeellä oli oltava koko ajan. Kulkutaudit levisivät nälän heikentämien kerjäläisjoukkojen välityksellä.
Kerjäämisestä tuli Suomessa vuonna 2007 tärkeä yhteiskunnallinen puheenaihe, kun Euroopan unionin vapaan liikkuvuuden myötä Romaniasta tulleet romanikerjäläiset alkoivat olla jokapäiväinen näky Helsingin ja myöhemmin myös muiden kaupunkien keskustoissa.
Pääasiassa Kokoomuksen, Keskustapuolueen ja SDP:n kansanedustajien äänillä hyväksyttiin seuraavanlaista tekstiä sisältävä lakialoite kerjäämiseen liittyen: " Yleisellä paikalla ilman rahankeräyslaissa tarkoitettua yleishyödyllistä tarkoitusta tapahtuvan rahan keräämisen edellytyksenä on sen toimeenpanopaikan poliisilaitoksen suorittama rahan kerääjän rekisteröinti. Rahan kerääjän on tehtävä ehdotus keräämispaikasta. Rahan keräämisen toimeenpanopaikan poliisilaitoksella on, ottaen huomioon yleisen järjestyksen ja turvallisuuden vaatimukset, oikeus määritellä tarkempi kerjäämispaikka ehdotuksen perusteella. Rahan keräämiseen sovelletaan rahankeräyslain kielto-oikeutta ja uhkasakon asettamista sekä rangaistusta koskevia säännöksiä." (LA 14/2014 vp — Arto Satonen /kok ym. LAKIALOITE 14/2014, Laki järjestyslain 7 §:n muuttamisesta)
Rahojen käyttö

Euroopassa esimerkiksi Bulgariasta on lähetetty naisia muualle Eurooppaan kerjäämään järjestäytyneen rikollisuuden toimesta, tavoitteena kerätä rahaa rikollisjengeille. Romanialaisten järjestäytyneesti Pohjoismaissa toimivien kerjäläisten kerrottiin rakentaneen kerjäyksen tuotolla Romaniaan ison rakennuksen.
Vuoden 2002 tutkimus 54 kerjääjästä Kanadan Torontossa kertoi että keskivertokerjääjä käytti 638 Kanadan dollarin arvosta keskimäärin 200 dollaria ruokaan ja 192 dollaria sekä alkoholiin, huumeisiin että tupakkaan. Winnipegissä Kanadassa vierastyöläiset huomasivat, että kaupungin kerjäläisyhteisöstä noin kolmannes kerätyistä varoista käytettiin tupakkatuotteisiin, kun loput menivät alkoholiin tai muihin päihteisiin. Tästä syystä jotkin tahot ovat pyytäneet almuja antavia lahjoittamaan ruokakortteja tai kuponkeja ruokaan tai palveluihin rahan sijasta.