stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuottavuus
Tuotannon tuottavuusmalli

Tuotannon tuottavuusmallin  avulla reaaliprosessin, tulonjakoprosessin ja tuotantoprosessin tulokset voidaan laskea. Lähtökohtana on laskelma, jossa kannattavuuden mittarina käytetään lisäarvoa. Vain lisäarvolaskelma kelpaa lähtökohdaksi, jos halutaan mitata ja ymmärtää kannattavuuden ja tuottavuuden välistä yhteyttä tai halutaan ymmärtää reaali- ja tuotantoprosessin yhteyttä. Harhaton kokonaistuottavuuden mittaus edellyttää kaikkien tuotantopanosten huomioon ottamista ja lisäarvolaskelma on kannattavuuden laskelmista ainoa, joka täyttää tämän ehdon.
Laskentaa voidaan ymmärtää parhaiten soveltamalla taloustieteen ceteris paribus -sääntöä, jonka mukaan esitellään kerrallaan vain yhden tekijän muutoksen vaikutuksia tutkittavaan ilmiöön. Laskenta voidaan tästä syystä esittää vaiheittain etenevänä prosessina. Ensiksi lasketaan tulonjakoprosessin vaikutukset ja sen jälkeen reaaliprosessin vaikutukset tuotantoprosessin kannattavuuteen.
Laskennan ensimmäisessä vaiheessa erotetaan kannattavuuden muutoksesta (285,12-266,00=19,12) reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin vaikutukset. Tämä tapahtuu yksinkertaisesti luomalla yksi apusarake (4), johon laaditaan lisäarvolaskelma jakson yksi määrin ja jakson kaksi hinnoin. Näin syntyy kannattavuuslaskelma, jossa sarakkeet 3 ja 4 kuvaavat tulonjakoprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta ja sarakkeet 4 ja 7 reaaliprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta. Laskelmasta voidaan osoittaa eri prosessien kannattavuusvaikutukset. Reaaliprosessin tulovaikutus koostuu tuottavuusmuutoksen ja volyymimuutoksen vaikutuksista seuraavasti:
| --- | --- |
Tuottavuusmuutoksen vaikutus: + 41,12
Volyymimuutoksen vaikutus: + 17,00
Reaaliprosessin tulomuutos: + 58,12
Reaaliprosessissa aikaansaatu tulomuutos + 58,12 yksikköä on tuotantoprosessin määrämuutosten eli tuottavuus- ja volyymimuutosten yhteisvaikutus. Koska tuottavuus ja volyymi ovat tuotantofunktion muuttujia, voidaan muutosta kutsua myös tuotantofunktion muutoksen aikaansaamaksi.
Reaaliprosessissa aikaansaadut tulonlisäykset (muutokset) jaetaan saman tarkastelujakson aikana tulonjakoprosessissa sidosryhmille ja omistajille. Tässä tapauksessa tulonjakolaskelma saa seuraavan muodon. Huomataan, että tässä etumerkkejä on käytetty seuraavasti. Tulonlisäys reaaliprosessissa on ilmaistu plus merkillä ja sen käyttö tulonjakoprosessissa on ilmaistu miinus merkillä.
| --- | --- |
Tulonjako sidosryhmille: - 39,00
Tulonjako omistajille: - 19,12
Tulonjako yhteensä: - 58,12
Tämä tuottavuusmalli on säädettävä malli. Näitä säädettäviä mallityyppejä on kaksi, Saari 2004 ja Saari 1989. Säädettävyys tarkoittaa, että toisen mallin ominaisuudet voidaan asettaa tähän säädettävään malliin, jonka jälkeen mittaus voidaan suorittaa tätä toista mallia simuloiden. Tuottavuuskirjallisuudessa on tuotantofunktioon perustuvia kiinteitä (ei säädettäviä) tuottavuusmalleja seuraavat kolme: Courbois & Temple 1975 , Gollop 1979  ja Kurosawa 1975lähde tarkemmin? Mallien erot ovat säädettävyyden lisäksi lähinnä laskentatekniikassa ja havainnollisuudessa. Erot mittaustuloksissa ovat vähäiset.
Tuottavuuden ja kannattavuuden yhteys

Mittaustuloksia voidaan havainnollistaa mallein ja graafisin esityksin. Oheinen kuva havainnollistaa prosessien välisiä kytkentöjä muutosta kuvaavin indeksein. Indeksiesitys on havainnollinen siitä syystä, että muutosten suuruudet ovat vertailukelpoisia. Luvut ovat peräisin edellä esitetystä laskentaesimerkistä.
Tuotantoprosessien muutoksia kuvaavat keskeisimmät yhdeksän tunnuslukua voidaan esittää oheisen kuvan muodossa. Pystylinjat kuvaavat reaaliprosessin, tuotantoprosessin ja tulonjakoprosessin tunnuslukuja. Tuotantoprosessin tunnusluvut syntyvät reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin seurauksena. Vaakalinjat kuvaavat panosprosessin ja tuotosprosessin muutoksia sekä niiden vaikutuksia tulokseen. Kuvan logiikka on yksinkertainen. Kuvan nurkissa olevat neliöt kuvaavat laskennan lähtötietoja. Kannattavuuteen vaikuttavat suureet saadaan jakamalla kunkin prosessin tuotossuure panossuureella. Tämän jälkeen tuotantoprosessin suureet saadaan kertomalla keskenään reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin suureet.
Kehityksen kuvaaminen aikasarjoin

Markkinataloudessa vallitseva kilpailu pitää huolen siitä, että tuotannossa aikaansaatu tuottavuuden kasvu jaetaan ennemmin tai myöhemmin sidosryhmille. Tätä ilmiötä voi havainnollistaa laatimalla tuottavuuden ja tulonjaon kehitykselle aikasarjat.
Oheinen graafi kuvaa, miten kannattavuus riippuu tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä. Tuottavuusluvut ovat fiktiivisiä, mutta käytännössä täysin mahdollisia kuvaten keskimäärin 1,5 prosentin vuotuista tuottavuuden kasvua. Tuottavuuden kasvun mahdollisuudet vaihtelevat suuresti toimialoittain ja ovat yleensä suoraan verrannolliset alan tekniseen kehitykseen. Nopean kehityksen aloilla päästään voimakkaampaan tuottavuuden kasvuun. Näin on perinteisesti ajateltu. Nykyään ymmärretään, että inhimillisellä ja sosiaalisella pääomalla sekä kilpailutilanteella voi olla merkittävä vaikutus tuottavuuden kasvuun. Joka tapauksessa tuottavuus kasvaa pienin askelin. Tarkalla tuottavuuden mittauksella voidaan arvostaa näitä pieniä muutoksia ja siten luoda tuottavuutta arvostava kulttuuri organisaatioon.
Tuottavuuskehitys

Kansakunnan pääasiallisena tavoitteena on tuottaa korkea ja kasvava elintaso kansalaisilleen. Tavoitteen saavuttaminen ei riipu hämärästä ”kilpailukyvyn” käsitteestä, vaan kansakunnan resurssien eli työvoiman ja pääoman käytön tuottavuudesta. Tuottavuus on pitkällä aikavälillä maan tärkein osatekijä, koska se vaikuttaa suoraan kansantuloon. Korkea tuottavuus mahdollistaa korkeat palkat ja antaa kansalaisille paremmat mahdollisuudet valita vapaa-ajan ja työn välillä. Se luo myös kansantulon, josta maksettavilla veroilla kustannetaan elintasoa kohottavat julkiset palvelut.
Kansakunnan tasolla kilpailukykyyn liittyy vain tuottavuus. Elintason nousu riippuu yritysten kyvystä saavuttaa korkea tuottavuus ja kasvattaa sitä aikaa myöten. Tehtävänämme on ymmärtää miksi näin käy. Tuottavuuden jatkuva kasvu edellyttää, että talous kehittyy kaiken aikaa. Yritysten on lisättävä tuottavuuttaan väsymättä parantamalla tuotteidensa laatua, kehittämällä niihin toivottuja ominaisuuksia, parantamalla tuotantotekniikkaa ja tehostamalla tuotantoa.
Tuottavuuskehitys > Kehitys Suomessa

Suomalaisten elintaso on sadassa vuodessa kasvanut 12-kertaiseksi, kun elintason mittarina on kansantuote asukasta kohti. Tämä elintason kasvu on saatu aikaan tekemällä työtä, mutta itse asiassa vähemmällä työllä. Asukasta kohden tehtyjen työtuntien määrä on tänään alhaisempi kuin sata vuotta sitten. Selitys tähän kehitykseen on, että työn tuottavuus on kasvanut 14-kertaiseksi. Yhdellä työtunnin ansioilla saadaan siis 14 kertaa niin paljon tavaroita ja palveluja kuin sata vuotta sitten. Esimerkki kuvaa sen, miten elintason kasvu syntyy tuottavuuden kasvusta.
Tuottavuuskehitys > Tuottavuusparadoksi

Tuottavuusparadoksi on ilmiö, johon talouden nobelisti Robert Solow kiinnitti huomiota sarkastisella kommentillaan ”Tietokoneiden aikakausi näkyy kaikkialla muualla paitsi tuottavuustilastoissa” ('You can see the computer age everywhere but in the productivity statistics') Ilmiö on tulkittu paradoksiksi, näennäisesti järjenvastaiseksi, sen perusteella, että huima tietotekniikan kehitys ja panostus eivät ole tulostuneet positiivisina tuottavuuslukuina. Ilmiötä sinänsä ei ole kiistetty, mutta sen tulkinnassa on kaksi koulukuntaa.
Paradoksikoulukunta tulkitsee ilmiön paradoksiksi ja esittää syitä näkemäänsä paradoksiin. Tunnetuin tutkimus jakaa tuottavuusparadoksin syyt neljään ryhmään: työtulosten ja panostusten väärin mittaaminen, opettelemisesta ja sopeutumisesta johtuvat viiveet, saatujen tuottojen uudelleen jakaminen ja haaskaaminen sekä epäonnistunut IT-johtaminen .
Jos tuottavuuskasvua tarkastellaan toimialoittain, niin voidaan havaita että tuottavuuden lasku näyttää johtuvan teollisuuden osuuden vähenemisellä ja palvelualujen osuuden kasvulla. Kun työntekijä siirtyy teollisuuden korkeasta tuottavuudesta palvelualan matalan tuottavuuden töihin, se laskee kokonaistuottavuuden kasvua, koska teollisuuden saavuttama hyöty työtuntien vähenemisessä siirtyy palvelualan työtunteihin. Normaalisti tästä seuraisi pientä tuottavuuden kasvua kun palvelualan työntekijä tuottaa uudelle työnantajalleen voittoa. Palvelualojen tuottavuus ei ole kuitenkaan kasvanut, koska palvelualat ovat hyvin kilpailtuja ja uuden työntekijän tuottama lisäarvo on pois kilpailijan tuotoista, jolloin toimialaa tarkastellessa nähdään että tuottavuuden kasvu on pysynyt vuosikausia vakiona .
Toinen koulukunta toteaa saman ilmiön olemassaolon, mutta ei pidä sitä mitenkään paradoksaalisena vaan luonnollisena markkinatalouden ilmiönä. Markkinataloudessa tuotteisiin luotu arvo jaetaan aina tuottajien ja kuluttajien kesken markkinahinnan avullaselvennä. Nopeasti kehittyvän teknologian aloilla syntyy nopeasti ja paljon uutta arvoa, josta suurimman osan ottaa vapaassa kilpailussa kuluttaja. Tästä seuraa, että tuottajien tuottavuuskehitys voi keskimäärin olla hyvinkin maltillinen huolimatta alan nopeasta teknisestä kehityksestä. Suurin osa teknisen kehityksen vaikutuksista kertyy kuluttajille eikä näin ollen voi mitenkään näkyä tuottajan tilastoissa tuottavuusparadoksin kuvaamalla tavalla.
Kirjallisuutta

Aulin-Ahmavaara, P. & Jalava, J.: Kansantalouden toimialoittaisten tuottavuusmittareiden kehittäminen. Tuottavuuskatsaus 1999, 1999.  Tilastokeskus.
Brayton, G. N.: Simplified Method of Measuring Productivity Identifies Opportunities for Increasing It. Industrial Engineering, Feb., 1983. vsk.  (englanniksi)
Davis, H. S.: Productivity Accounting.  University of Pennsylvania, 1955.  (englanniksi)
Graig, C. & Harris, R.: Total Productivity Measurement at the Firm Level. Sloan Management Review, Määritä ajankohta! (englanniksi)
Hjerppe, R.: Kasvun vuosisata.  VAPK-kustannus, 1990.
Hyytinen, A. & Rouvinen, P. (toim.): Mistä talouskasvu syntyy?.  ETLA, 2005.
Ojala, J. & Eloranta, J. & Jalava, J. (toim.): The Road to Prosperity, An Economic History of Finland.  SKS, 2006.  (englanniksi)
Jalava, J.: Essays on Finnish Economic Growth and Productivity, 1860-2005.  (Väitöskirja)  Tilastokeskus, 2007.  (englanniksi)
Kendrick, J. & Creamer, D.: Measuring Company Productivity: A handbook with Case Studies. The National Industry Productivity Board, Studies in Business Economics, 1965, No. 89. vsk.  (englanniksi)
Kendrick, J. W.: Improving Company Productivity.  The Johns Hopkins University Press, 1984.  (englanniksi)
Mundel, M. E.: Improving Productivity and Effectiveness.  Prentice-Hall, Inc, 1983.  (englanniksi)
Maliranta, M. & Ylä-Anttila, P. (toim.): Kilpailu, innovaatio ja tuottavuus.  ETLA, 2007.
Sumanth, D.: Productivity Measurement and Evaluation Models for Manufacturing Companies.  Illinois Institute of Technology. University Microfilms International, dissertation thesis. 291 s., 1979.  (englanniksi)
Uusi-Rauva, E.: Tuottavuus, mittaa ja menesty.  TT-kustannustieto Oy, 1996.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kiander, J.: Julkisen sektorin tuottavuus (Arviointi Osmo Soininvaaran kirjasta) Talous ja Yhteiskunta.  1/2010. Palkansaajien tutkimuslaitos. Arkistoitu 2.6.2014. Viitattu 2.6.2014.
Mäki-Fränti, P.: Henkilöstön työkyky ja toimipaikkojen tuottavuus (PDF) Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen työpapereita N:o 118.  2009. Pellervon taloudellinen tutkimuslaitos. Arkistoitu 21.7.2012.
OECD Compendium of Productivity Indicators (PDF)  2008. OECD. (englanniksi)
Palvelualojen kehitys, tuottavuus ja kilpailu (PDF) Valtioneuvoston kanslia.  2005. Arkistoitu 22.8.2006.
Osmo Soininvaara: Julkisen sektorin tuottavuus. Samalla rahalla enemmän (PDF) Tehokkaan Tuotannon Tutkimussäätiön julkaisusarja, nro. 1.  2009. Julkaisumonistamo Eteläranta Oy:  Tehokkaan Tuotannon Tutkimussäätiö.
SFS: Pohjoismainen tutkimus standardien ja tuottavuuden kasvun yhteyksistä 2018 www.sfs.fi/nordic
Taloudellisen kasvun komponentit
Yritystoiminnan pääprosessit
Tuotannon kannattavuus lisäarvolla mitattuna
Tuotantomalli Saari 2004
Tuotantoprosessien muuttujat ja tunnusluvut
Kannattavuuden riippuvuus tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä
Mittareiden perustyyppien vertailu
Valkokatka

| Valkokatka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Katkat Amphipoda
Heimo::  Pontoporeiidae
Suku::  Monoporeia
Laji::  affinis
Kaksiosainen nimi
 Monoporeia affinis  (Lindström, 1855) 
Katso myös
   Valkokatka Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkokatka (Monoporeia affinis)  on pieni Itämeressä, Jäämeressä ja Pohjolan järvissä elävä äyriäinen. Aikuinen valkokatka on  7–11 millimetriä pitkä,  kellanvaalea ja litteän puolikaaren muotoinen. Valkokatka kaivautuu pehmeään meren- tai järvenpohjaan ja syö hajoavaa eloperäistä ainesta. Se on tärkeää ravintoa monille kaloille. Valkokatka on herkkä saasteille ja ilmaston muutoksille.
Valkokatkat parittelevat vain kerran elämässään. Tämä tapahtuu syksyllä, ja naaras kantaa poikasia koko talven. Keväällä syntyy 20–30 poikasta.
Täydellinen loma

| Täydellinen loma> The Perfect Furlough |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Blake Edwards
Käsikirjoittaja:  Stanley Shapiro
Tuottaja:  Robert Arthur
Säveltäjä:  Perez Prado
Kuvaaja:  Philip H. Lathrop
Tuotantosuunnittelija:  Alexander Golitzen
Pääosat:  Tony Curtis Janet Leigh
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   Lokakuussa 1958  20. helmikuuta 1959
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, ranska
Tuotto:  2 300 000 USD (USA / Kanada)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Täydellinen loma (engl. The Perfect Furlough) on Blake Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1958. Armeijakomedian pääosissa ovat Tony Curtis ja Janet Leigh. Muissa rooleissa nähdään Keenan Wynn ja Linda Cristal.
Täydellistä lomaa kuvattiin pääasiassa Kaliforniassa, Los Angelesin Universal Cityssä. Elokuvan kuvaukset alkoivat tammikuussa 1958 ja päättyivät 19. helmikuuta 1958. Elokuvan tuottajana toimi Robert Arthur Universal Picturesille. Elokuvan oli käsikirjoittanut Stanley Shapiro. Täydellinen loma sai ensi-iltansa lokakuussa vuonna 1958 Yhdysvalloissa ja Suomessa elokuva julkaistiin 20. helmikuuta vuonna 1959. Yhdysvalloissa ja Kanadassa elokuva tuotti 2,3 miljoonaa dollaria.
Täydellinen loma sai parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1959. Samana vuonna elokuva oli ehdolla myös parhaan komediaelokuvan Laurel-palkintoon. Ohjaaja Edwards ja käsikirjoittaja Shapiro tekivät seuraavana vuonna 1959 toisen yhteistyöprojektin, Operaatio Alushame, jonka pääosissa ovat Tony Curtis ja Cary Grant.
Juoni

Kun naisseuraa kaipaavat sotilaat alkavat käyttäytyä levottomasti, ongelma ratkaistaan arpomalla yksi miehistä unelmalomalle Pariisiin. Lomaseuraksi on luvassa pin-up-tyttö Sandra Roca (Linda Cristal). Mukana seuraava kaunis armeijapsykologi (Janet Leigh) yrittää pitää pariskunnan pois sängystä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tony Curtis  | … |  Korpraali Paul Hodges   |
|  Janet Leigh  | … |  Luutnantti Vicki Loren   |
|  Keenan Wynn  | … |  Harvey Franklin   |
|  Linda Cristal  | … |  Sandra Roca       |
|  Elaine Stritch  | … |  Liz Baker   |
|  Marcel Dalio  | … |  Henri Valentin   |
|  Les Tremayne  | … |  Eversti Leland   |
|  Jay Novello  | … |  Rene Valentin   |
|  King Donovan  | … |  Majuri Collins   |
|  Gordon Jones  | … |  "Sylvia", MP #1   |
|  Alvy Moore  | … |  Sotamies Marvin Brewer   |
|  Troy Donahue  | … |  Kersantti Nickles   |
|  Dick Crockett  | … |  Hans, MP #2   |
Aiheesta muualla

Täydellinen loma Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Täydellinen loma Elonet.
Täydellinen loma AllMoviessa. (englanniksi)
Valkokangas (TV-ohjelma)

Valkokangas oli Yle TV1:n esittämä ajankohtaisohjelma, jossa esiteltiin Suomen elokuvateattereihin ensi-iltaesitykseen saapuvia elokuvia. Ohjelman juontajana, toimittajana ja tuottajana toimi Kaarle Stewen.
Ohjelman jokaisessa jaksossa esitettiin lyhyitä näytteitä itse elokuvasta sekä elokuvan tekijöistä tehtyjä haastatteluja ja dokumenttiotteita elokuvan tekemisestä.
Ohjelman ensimmäinen jakso lähetettiin joulukuussa 1980 ja sitä esitettiin kerran kuukaudessa kanavan kevät- ja syysohjelmistokausina. Ohjelmaa esitettiin TV1-kanavalla usean vuoden ajan 80-luvun loppupuolelle saakka. Vuodesta 1991 TV1:n elokuvien ajankohtaisohjelmana toimi Noitaympyrät.
Varjometsästäjät

| Varjometsästäjät> The Dark Artifices |
| --- | --- |
 Kirjasarjan suomenkielisten osien kansikuvat.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Cassandra Clare
Kieli:  englanti
Genre:  nuoret, fantasia
Julkaistu:  2016–2018
Suomennos
Suomentaja:  Terhi Leskinen
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2017–2020
Sarja: The Shadowhunter Chronicles
Edeltävä:  Varjojen kaupungit The Infernal Devices
Seuraava:  The Eldest Curses
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Varjometsästäjät (engl. The Dark Artifices) on yhdysvaltalaiskirjailija Cassandra Claren kirjoittama nuorille suunnattu fantasiakirjasarja. Se on jatkoa Claren suositulle Varjojen kaupungit -kirjasarjalle. Sarjan kolme osaa julkaistiin englanniksi vuosina 2016–2018 ja suomeksi vuosina 2017–2020. Romaanit on suomentanut Terhi Leskinen ja kustantanut Otava.
Kirjasarja kertoo varjometsästäjä Emma Carstairin ja hänen taisteluparinsa Julian Blackthornin seikkailuista. Hahmot esitellään ensimmäistä kertaa jo Varjojen kaupungit -kirjasarjan päättävässä romaanissa Taivaallisen tulen kaupunki (2014), jonka tapahtumista on tarinan alussa kulunut viisi vuotta. Emma saa tilaisuuden kostaa vanhempiensa kuoleman ja Julian mahdollisuuden löytää kadonneen veljensä, kun Los Angelesissa tapahtuu sarja murhia.
Varjometsästäjät nousi The New York Timesin julkaisemalle myydyimpien lastenkirjasarjojen listalle joulukuussa 2018. Claren varjometsästäjistä kertovista teoksista koostuvaan, The Shadowhunter Chronicles -nimellä tunnettuun mediatuotesarjaan kuuluvia kirjoja oli vuoteen 2022 mennessä myyty yhteensä yli 36 miljoonaa kappaletta.
Sarjan osat

Keskiyön valtiatar (Lady Midnight, 2016)
Varjojen valtias (Lord of Shadows, 2017)
Pimeyden kuningatar (The Queen of Air and Darkness, 2018)
The Shadowhunter Chronicles

Varjometsästäjät on osa Cassandra Claren varjometsästäjistä kertovaa The Shadowhunter Chronicles -mediatuotesarjaa. Siihen kuuluvat myös Claren kirjasarjat Varjojen kaupungit, The Infernal Devices, The Eldest Curses, The Last Hours ja toistaiseksi julkaisematon The Wicked Powers. Claren teoksia on sovitettu elokuvaksi Varjojen kaupungit: Luukaupunki ja televisiosarjaksi Shadowhunters.
Varjometsästäjiin kuuluvat romaanit julkaistiin vuosina 2016–2018 kirjasarjojen Varjojen kaupungit ja The Infernal Devices sekä novellisarjojen The Bane Chronicles ja Tales from the Shadowhunter Academy jälkeen. Se edelsi kirjasarjaa The Eldest Curses. Tarinan kannalta se sijoittuu vuoteen 2012 ja ajoittuu kirjasarjan The Eldest Curses ja novellisarjan Ghosts of the Shadow Market tapahtumien jälkeiseen aikaan.
Valkokarvarousku

| Valkokarvarousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  scoticus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius scoticus  Berk. & Broome 
Katso myös
   Valkokarvarousku Wikispeciesissä   Valkokarvarousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkokarvarousku (Lactarius scoticus) on valkolakkinen ja villainen rouskulaji. Se kasvaa lähinnä suoalueilla. Lähilajeja ovat villakarvarousku ja karvarousku. Sieni on syötävä kiehauttamisen jälkeen. Maitiasneste on valkoista ja polttavan kirpeää.
Uudenseelanninmerikarhu

| Uudenseelanninmerikarhu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Korvahylkeet Otariidae
Suku::  Arctocephalus
Laji::  forsteri
Kaksiosainen nimi
 Arctocephalus forsteri  (Lesson, 1828) 
 Uudenseelanninmerikarhun levinneisyys.
Katso myös
   Uudenseelanninmerikarhu Wikispeciesissä   Uudenseelanninmerikarhu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenseelanninmerikarhu eli uudenseelanninhylje eli forsterinmerikarhu (Arctocephalus forsteri) on Australian ja Uuden-Seelannin lähivesillä elävä korvahyljelaji.
Ulkonäkö ja koko

Uudenseelanninmerikarhulla on suippo kuono ja selvästi erottuvat korvat. Kaksikerroksinen tummanruskea turkki joka voi märkänä näyttää lähes mustalta. Naaraan ja koiraan ero on tällä lajilla huomattava: naaraat painavat noin 40 kg, koiraat jopa 160 kg.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä uuden-seelanninhylje. Suomen kielen lautakunnan mukaan oikeakielisempi nimi olisi uudenseelanninhylje.
Tšernobylin ydinvoimalaitos

| Tšernobylin ydinvoimalaitos |
| --- | --- |

Polttoaine:  uraani-235
Rakentaminen aloitettu:  toukokuu 1971
Valmistunut:  26. syyskuuta 1977
Lakkautettu:  15. joulukuuta 2000
Sijainti:  Prypjat, Vyšhorodin piiri, Ukraina
Tšernobylin ydinvoimalaitoksen sijainti kartalla.
Tšernobylin ydinvoimalaitos (ukr. Чорнобильська атомна електростанція, ЧАЕС, Tšornobylska atomna elektrostantsija, TšAES; ven. Черно́быльская атомная электростанция, ЧАЭС, Tšernobylskaja atomnaja elektrostantsija, TšAES), viralliselta nimeltään Vladimir Iljitš Leninin ydinvoimalaitos, on Pohjois-Ukrainassa Kiovan alueella sijaitseva käytöstä poistettu ydinvoimalaitos. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1970 ja se oli toiminnassa vuosina 1977–2000. Voimalaitoksen etäisyys Prypjatin kaupungista on kaksi kilometriä, Tšernobylin kaupungista 18 kilometriä, Valko-Venäjän rajasta 16 kilometriä ja Kiovasta 110 kilometriä.
Voimalaitoksen ensimmäisessä reaktorissa tapahtui 9. syyskuuta 1982 onnettomuus, jossa yksi reaktorin polttoainekanavista ylikuumeni ja tuhoutui, henkilöstö altistui säteilylle ja radioaktiivisia aineita levisi ympäristöön joidenkin kilometrien etäisyydelle. Onnettomuudesta kerrottiin julkisesti vasta vuonna 1985. Reaktori korjattiin ja otettiin uudelleen käyttöön.
26. huhtikuuta 1986 voimalan neljännessä reaktorissa tapahtui kaikkien aikojen vakavin ydinvoimalaonnettomuus epäonnistuneen kokeen seurauksena.
Hyökättyään Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 Venäjä valtasi alueen ja piti sitä hallussaan maaliskuun loppuun. IAEA:n pääjohtaja Rafael Grossi ilmoitti 26. huhtikuuta, että säteilytaso on onnettomuusalueella noussut Venäjän hyökkäyksen jälkeen epänormaaliksi.
Reaktorit

Ydinvoimalaitoksessa on neljä suljettua reaktoria (Tšernobyl 1–4). Tämän lisäksi laitoksessa on kaksi keskeneräistä reaktoria (Tšernobyl 5–6), joiden rakentaminen keskeytettiin vuoden 1986 onnettomuuden vuoksi.
| Laitosyksikkö | Tyyppi | Netto- sähköteho | Brutto- sähköteho | Rakentaminen aloitettu | Kytketty verkkoon | Kaupallinen tuotanto | Suljettu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tšernobyl 1 | RBMK-1000 | 740 MW | 800 MW | 1.3.1970 | 26.9.1977 | 27.5.1978 | 30.11.1996 |
| Tšernobyl 2 | RBMK-1000 | 925 MW | 1 000 MW | 1.2.1973 | 21.12.1978 | 28.5.1979 | 11.10.1991, vaurioitui tulipalossa |
| Tšernobyl 3 | RBMK-1000 | 925 MW | 1 000 MW | 1.3.1976 | 3.12.1981 | 8.6.1982 | 15.12.2000 |
| Tšernobyl 4 | RBMK-1000 | 925 MW | 1 000 MW | 1.4.1979 | 22.12.1983 | 26.3.1984 | 26.4.1986, tuhoutui Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa |
| Tšernobyl 5 | RBMK-1000 | 950 MW | 1 000 MW | 1.1.1981 | - | - | 1.1.1988, rakentaminen keskeytettiin |
| Tšernobyl 6 | RBMK-1000 | 950 MW | 1 000 MW | 1.1.1983 | - | - | 1.1.1988, rakentaminen keskeytettiin |