stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inga Magga

Inga Magga (s. 1983) on suomalainen thainyrkkeilijä ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan taiteen maisteri ja kirjallisuustieteen maisteri. Magga työskentelee kuvataide- ja erityisopettajana.
Thainyrkkeilyssä Magga on saavuttanut 45-kiloisten naisten SM-kultaa 2021 ja hopeaa 2017. Hänen seuransa on tamperelainen Chitalada Finland.
Maggan esikoisromaani Varjonyrkkeilijä ilmestyi maaliskuussa 2020. Sen teemana on seksuaalinen hyväksikäyttö urheilumaailmassa. Varjonyrkkeilijä oli ehdolla Tulenkantaja-kirjallisuuspalkinnon saajaksi, ja se voitti Vuoden 2020 urheilukirja -palkinnon. Raadin perusteluissa teosta kehuttiin todentuntuiseksi, synkkäsävyiseksi kuvaukseksi nyrkkeilysaleilta.
Maggan toinen romaani Puolikas ilmestyi maaliskuussa 2024. Kriitikko Maaria Ylikankaan mukaan teos on "miljööltään, aiheiltaan ja tyyliltäänkin toisenlainen" kuin esikoisromaani. Puolikas on ehdolla Lappi-kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Raadin mukaan "Inga Magga kuvaa koskettavasti tarvetta ja pyrkimystä tutustua omaan sukuun ja sen historiaan, jotta löytäisi itsensä ja saisi koottua itsensä yhdeksi, kokonaiseksi. Kirjassa avautuu perinteinen saamelainen elämänmuoto ja ajatusmaailma ja sen törmäys suomalaisen yhteiskunnan vaatimuksiin."
Maggan puoliso on muusikko ja kirjailija Marko Annala.
Teokset

Varjonyrkkeilijä.  Like, 2020.  ISBN 978-951-1-35520-5
Puolikas.  Helsinki:  Like, 2024.  ISBN 978-951-1-47926-0
Aiheesta muualla

Inga Maggan esittely Liken sivustolla
Inga Magga Instagramissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Helir-Valdor Seeder

| Helir-Valdor Seeder |
| --- | --- |
 Seeder vuonna 2015
Viron maatalousministeri
 Ansipin II hallitus 5.4.2007–6.4.2011 Ansipin III hallitus 6.4.2011–26.3.2014  
Edeltäjä:  Ester Tuiksoo
Seuraaja:  Andres Anvelt
Isänmaa-puolueen puheenjohtaja
 2017–2023  
Edeltäjä:  Margus Tsahkna
Seuraaja:  Urmas Reinsalu
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1964 (ikä 60) Viljandi, Viro
Tiedot
Puolue:  Isänmaa
Helir-Valdor Seeder (s. 7. syyskuuta 1964 Viljandi) on virolainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2017 lähtien konservatiivisen Isänmaa-puolueen puheenjohtajana.
Seeder on suorittanut taloustieteen tutkinnon Viron maatalousyliopistossa vuonna 1990, minkä jälkeen hän toimi Viljandin kaupunginjohtajana 1992–1993 ja Viljandin maakunnan johdossa 1993–2003. Tämän jälkeen Seeder oli Riigikogun jäsenenä vaalikaudella 2003–2007 ja toimi maatalousministerinä vuosina 2007–2014.
Seeder valittiin Isänmaan ja Res Publican liiton (myöh. Isänmaa) puheenjohtajaksi ylimääräisessä puoluekokouksessa toukokuussa 2017, missä hän voitti lopullisessa äänestyksessä vastaehdokkaansa Kaia Ivan äänin 322–304.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helir-Valdor Seeder Wikimedia Commonsissa
Kaistanleveys

Kaistanleveydellä tarkoitetaan:
Tietoliikenteessä ja signaalinkäsittelyssä yhtenäisen taajuusalueen ylemmän ja alemman rajataajuuden erotusta B = f2 - f1. Rajataajuuksien (f1 alempi rajataajuus ja f2 ylempi rajataajuus) geometrinen keskiarvo  f_{0}={\sqrt {f_{1}\cdot f_{2}}} on nimeltään keskitaajuus.lähde?
Sitä taajuusaluetta, jolla välityskanava pystyy toistamaan signaalin määrätyllä vaimennuksella. Elektronisen suotimen kaistanleveys on se taajuusalue, jolla taajuusvaste on 3 dB:n sisällä keskitaajuudesta.
Puhekielessä digitaalitekniikan ilmaisuna sitä datamäärää, joka voidaan tiettyä yhteyttä käyttäen siirtää tietyssä ajassa, esimerkiksi 1 Mbit/s.
Digitaalisissa järjestelmissä kaistanleveydeys voi tarkoittaa suurinta tiedonsiirtonopeutta, jolla merkkejä voidaan tiettyä siirtotietä pitkin välittää lähettäjältä vastaanottajalle. Puhekielessä kaistanleveydellä kuvataan kanavan kapasiteettia, eli sitä nopeutta jolla bittejä välitetään järjestelmässä.
Esimerkiksi 66 MHz digitaalinen dataväylä, jossa on 32 erillistä linjaa. Täsmällisesti lausuttuna järjestelmän kaistanleveys on 66 MHz, ja sen siirtokapasiteetti on 2,1 Gbit/s. Puhekielessä usein saatetaan kuulla sanottavan 2,1 Gbit/s kaistanleveys.
Dún Briste

Dún Briste
Dún Briste (”Rikkoutunut linnake”) on 45 metriä korkea kiilamainen kivimuodostelma Irlannin länsirannikolla. Se on muodostunut noin 350 miljoonaa vuotta sitten. Dún Bristen kivipilari koostuu päällekkäisistä kivikerrostumista, joita eroosio on kuluttanut eri tavoin.
Dún Briste on alun perin ollut yhteydessä mantereeseen. Yleisen käsityksen mukaan kalliolle johtava holvikaari romahti rajussa myrskyssä vuonna 1393. Sen jälkeen kallio on seissyt erillään mantereesta.
Kivipilari on lintujen pesimäaikaan turvallinen paikka monille lintulajeille, sillä petoeläimet eivät pääse sinne. Dún Bristellä pesivät useat lokkilajit ja merimetsot. Pilarin tasaisella huipulla on yhä nähtävissä rakennusten jäänteitä, joissa ihmiset asuivat vuoden 1393 myrskyn iskiessä. Tarinan mukaan useita perheitä jäi loukkuun eristyneelle meripilarille, mutta heidät pelastettiin köysien avulla.
Vuonna 1981 Dún Bristen huipulle laskeutui helikopterilla tutkimusryhmä, joka löysi keskiaikaisen asuinpaikan jäänteitä, viljelypenkereitä, muureja ja jauhinkiven. Historialliset tutkimukset viittaavat siihen, että linnoitus oli alun perin tärkeä asuin- ja puolustusrakennelma. Monet asiakirjat ja kartoitukset 1800-luvulta kuvailevat alueen rakenteita ja niiden muinaisia tarkoituksia, mutta niiden tarkka historia ja synty jäävät osittain mysteeriksi.
Kansanperinne

Paikallisessa kansanperinteessä on useita kertomuksia siitä, miksi Dún Briste erosi mantereesta. Yksi tunnetuimmista tarinoista kertoo tyrannimaisesta merirosvosta nimeltä Geodruisc (tai Deodruisc), joka asui linnoituksessa. Yhden version mukaan Pyhä Patrick rukoili, että jotain erottaisi hänet ja häntä häirinneen Geodruisicin, ja seuraavana aamuna linnoitus oli erillään mantereesta. Toisen version mukaan eräs leskinainen, jolta Geodruisc oli varastanut ainoat omaisuutensa, kirosi hänet polvistumalla ja paljastamalla polvensa – ja tämän seurauksena linnoitus erosi maasta. Kolmannessa versiossa Geodruisc oli merirosvoretkellä, ja palattuaan huomasi linnakkeensa jääneen eristyksiin. Hän kääntyi pois eikä koskaan palannut, jättäen jälkeensä huhut kalliolle kätketystä aarteesta.
Yläsiirtola Ramblers

| Yläsiirtola Ramblers> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1993– 
Kotipaikka:  Oulu
Laulukieli:  englanti, suomi
Jäsenet:  Mira Törmälä,  2- tai 3 riviset haitarit, laulu   Ville Karinen, viulu, kitara, mandoliini   Tero Karinen, kitara, busuki, laulu   Tuomas Lähteenmäki, bodhrán   Mervi Heinonen (tinapillit, nokkahuilu, laulu)   Joonas Sarajärvi (huilu, tinapillit, mandoliini)  
Levy-yhtiö:  QuetzalCoatl Production
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yläsiirtola Ramblers on oululainen Yläsiirtolasta lähtenyt kansanmusiikkiyhtye. Yhtyeen musiikissa on kuultavissa paikallisia ja laajoilta matkoilta saatuja vaikutteita eri maiden kansanmusiikista. Yhtyeen ohjelmisto perustuu perinteiseen musiikkiin tekemistä sovituksista ja sävellyksistä. Musiikissa on vahvasti edustettuna irlantilainen- ja pohjoisamerikkalainen kansanmusiikkiperinne.
Diskografia

Kaiho 2011 (qccd-104)
Oulufolk 2008 (ofcd-102) – kokoelma
Oulufolk 2004 (ofcd-101) – kokoelma
Aiheesta muualla

Yläsiirtola Ramblers bsky socialista
Yläsiirtola Ramblers Facebookissa
Yläsiirtola Ramblers YouTubessa
Yläsiirtola Ramblers Spotifyssa
LBC

LBC voi tarkoittaa seuraavia:
LBC, Albanian Airlinesin ICAO-lentoyhtiökoodi
LBC, alkuaan London Broadcasting Company, radioasema Yhdistyneessä kuningaskunnassa
LBC News, alkuaan London Broadcasting Company, uutisia lähettävä radioasemaketju Yhdistyneessä kuningaskunnassa
LBC, long black coat, pitkä musta takki
LBC, Lyypekin lentoaseman IATA-koodi
LBC, Lancaster Bible College, yksityinen korkeakouu Pennsylvaniassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”LBC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ahonkylän flikat

Ahonkylän Flikat on suomalainen viiden naisen muodostama lauluyhtye Ilmajoelta. Yhtye syntyi keväällä 1972. Vakavammin he alkoivat suhtautua lauluharrastukseensa seuraavana vuonna, kun ilmajokinen musiikkimies Lasse Lintala otti heidät ohjaukseensa. Lintala ohjasi yhtyettä parikymmentä vuotta. Levyttämisen yhtye aloitti vuonna 1975, jolloin tallentuivat mm. Toivo Kärjen originaali "Aallokko soi"  (san. Meeri Tuisku) ja kaksi uutta versiota Kärjen sävellyksistä .  Kaikkiaan levytyksiä syntyi kolmisenkymmentä
Nykyiset jäsenet

Johanna Saranpää
Maarit Järvinen-Leiwo
Päivikki Pakkastie
Päivi Saranpää
Entisiä jäseniä

Riitta Varpuluoma, nykyisin Riitta Korpela
Reetta Hautala
Marja Varpuluoma
Diskografia

Ahonkylän flikat (1975)
Tule tule kultani (1978)
Aiheesta muualla

Ahonkylän Flikkojen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz
Sienimuhennos

Sienimuhennos on muhennosmainen ruokalaji, joka tehdään sienistä paistamalla rasvassa ja jauhoissa ja hauduttamalla paistinpannulla. Muhennokseen laitetaan yleensä kermaa tai smetanaa. Se maustetaan sipulilla ja mahdollisesti myös valkosipulilla ja muilla mausteilla. Siihen voidaan laittaa myös kasvislientä. Aluksi sienet puhdistetaan tarvittaessa ja ne viipaloidaan. Niitä paistetaan rasvassa niin, että neste haihtuu. Tämän jälkeen lisätään muut pääaineet ja ruoan annetaan hautua kannen alla 15 minuuttia. Sienimuhennokseen sopii myös soijakastike.
Konica

| Konica Corporation |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Perustettu:  1873 (Konishiya) 1936 (Konishiroku Honten Co., Ltd.)
Perustaja:  Rokusaburo Sugiura
Lakkautettu:  2003 (Konica Minolta -fuusio)
Kotipaikka:  Japani
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  optinen ja hienomekaaninen teollisuus
Tuotteet:  kamerat, kopiokoneet, valokuvausmateriaalit, minilaboratoriot, tiedontallennusvälineet, ammattioptiikka
Liikevaihto:  4,7 miljardia USD (1999)
Henkilöstö:  4 900 (1999)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Konica Autoreflex T2 -järjestelmäkamera 1970-luvun alusta.
Maailman ensimmäinen automaattitarkenteinen kompaktikamera Konica C35 AF vuodelta 1977.
Konica-värinegatiivifilmejä 1990-luvulta.
Konica Corporation (vuoteen 1987 Konishiroku) oli japanilainen optisen alan suuryritys, joka oli alallaan yksi maailman vanhimmista. Se tuli tunnetuksi 1900-luvun taitteesta lähtien valokuva- ja elokuvakameroistaan, filmeistään ja valokuvamateriaaleistaan sekä 1900-luvun loppupuolella kopiokoneistaan. Se fuusioitui vuonna 2003 Minoltan kanssa ammattioptiikkaan, ammattitulostukseen, digipainoon ja digitaaliseen kuvantamistekniikkaan keskittyväksi Konica Minoltaksi.
Historiaa

Konica-yhtiö perusti Rokusaburo Sugiura vuonna 1873, seitsemän vuotta ennen Kodakin perustamista. Hän työskenteli Tokiossa apteekkialalla ja sai työnantajansa kiinnostumaan valokuvausalan laitteiden ja materiaalien tuonnista Yhdysvalloista ja Euroopasta. Vuoden 1880 paikkeilla tämän Konishi-nimisen yrityksen tytäryhtiö Rokuosha alkoi valmistaa itse kameroita tilausten perusteella, ja pian kamerapajoja oli jo kolme. 1890-luvulla tuotantoa laajennettiin tilaustoiminnasta sarjavalmistukseksi, ensimmäisenä suosikkituotteena Konishi Cherry-niminen käsivaralta käytettävä kamera. Vuonna 1902 perustettiin valoherkkiä materiaaleja valmistava oma tehdas korvaamaan maahantuontia, ja näiden tuotenimeksi otettiin Sakura, suomeksi kirsikankukka. Sakura-merkkiä alettiin käyttää sitten myös kameroissa, joiden valikoima laajeni nopeasti, sekä vuodesta 1929 alkaen myös valokuvausfilmeissä. Ensimmäinen maailmansota rajoitti tuontia Japaniin ja vahvisti näin sen omaa teollisuutta. Konishi alkoi valmistaa myös valokuvapaperin pohjapaperia yhteistyössä Mitsubishi-yrityksen kanssa.
Vuonna 1916 Konishi aloitti kameroidensa viennin Eurooppaan, aluksi Isoon-Britanniaan, ja vuonna 1925 Konishirokuksi muuttunut yhtiö aloitti ensimmäisenä Japanissa valokuvausobjektiivien tuotannon Japanin merivoimilta saadun tähtäintilauksen myötä. Ensimmäinen Hexar-objektiivi jäljitteli brittiläisen Thorntonin mallia. Samana vuonna esitelty Pearlette-pikkukamera puolestaan mukaili Kodakin taskukameraa.
1930-luvulla Konishiroku laajensi valikoimaansa valokuvauksesta elokuvaukseen. Ensimmäinen filmiprojektori esiteltiin 1931 ja ensimmäinen elokuvakamera 1935. Toisen maailmansodan vuosina yhtiö oli monien muiden tavoin pakotettu suuntaamaan tuotantonsa sotilaskäyttöön, ja vuonna 1945 yrityksen tehdas, varasto ja tutkimuskeskus vahingoittuivat Yhdysvaltojen pommittamina.
Historiaa > Sodanjälkeinen nousu

Japanin antauduttua ja rauhan tultua Konishiroku kykeni jälleen suuntautumaan siviilituotantoon kuluttajille ja valokuvauksen ammattilaisille. Se esitteli jo ennen sotaa suunnitellun, ensimmäisen kinofilmiä käyttävän Rubikon-kameransa, mutta vaihtoi sen nimen Konicaksi, josta tuli vuonna 1987 koko yrityksen nimi. Vuoden 1947 paikkeilla Konishiroku vastasi lähes puolesta Japanin kameratuotannosta ja kuului maan viiden johtavan objektiivivalmistajan ja kolmen johtavan suljinvalmistajan joukkoon.
1950-luvulta alkoi Konishirokun vahvan kasvun aika. Vuonna 1956 se perusti oman maahantuontiyhtiön Yhdysvaltoihin ja vuonna 1962 Länsi-Saksan Hampuriin. Seuraavana vuonna valmistui uusi tehdas Tokion Hachiōjiin. Vuonna 1964 yritys esitteli ensimmäisen Sakura-värinegatiivifilminsä, joka oli markkinoiden herkin. Pitkän kehitystyön tuloksena esiteltiin maailman ensimmäinen automaattivalotuksella varustettu järjestelmäkamera Konica Autorex, jota seurasi 1960-luvun loppupuolella Autoreflex-sarja. Sen markkinaosuus jäi pieneksi, mutta siihen kuuluvat mekaaniset kamerarungot ovat tulleet vuosikymmenten myötää tunnetuiksi poikkeuksellisesta luotettavuudestaan ja toimivuudestaan jopa ilman huoltoja..
Vuosikymmenen lopulla Konishiroku kärsi tappioita viallisen värifilmierän ja tuotteiden heikon markkinoinnin takia. Yhtiön johtoon tuotiin ensi kertaa omistajaperheen ulkopuolisia asiantuntijoita, ja Konican strategiaksi tuli laajentua valo- ja elokuvauksesta muihin optiikkaa käyttäviin nouseviin aloihin, kuten tavallista paperia käyttäviin valokopiokoneisiin. Niiden osuus yrityksen liikevaihdosta nousi 1970-luvun loppuun mennessä jo noin neljännekseen. Vuonna 1975 yhtiö toimitti Neuvostoliittoon valokuvapaperia valmistavan tehtaan.
Myös kameroiden kehitys jatkui, ja vuonna 1977 yhtiö esitteli maailman ensimmäisen automaattitarkenteisen kinofilmikompaktin Konica C35 AF:n. Vuonna 1979 oli vuorossa Konica FS-1, maailman ensimmäinen kiinteällä filminsiirtomoottorilla ja automaattisella filminlatauksella varustettu järjestelmäkamera
.
Historiaa > 1980-luku

1980-luvulla Konishiroku kasvoi erityisesti valokopiomarkkinoilla ostamalla Royal Business Machines -yhtiön, josta tuli Konica Business Machines USA. Yritys perusti kopiokonetehtaat Länsi-Saksan Lüneburgiin ja Yhdysvaltojen Marylandiin. Valokopioalan yhteistyötä alettiin tehdä italialaisen Olivettin ja yhdysvaltalaisen IBM:n kanssa, mutta Konica käytti myös omaa U-Bix-merkkiään. Yhtiö laajentui myös magneettiseen tiedontallennukseen, kuten videonauhoihin ja tietokonedisketteihin, CD-levytekniikkaan sekä telefax-laitteisiin. Aikakauden menestystuotteita olivat myös kuluttajia valokuvien kehittämisessä palvelevat minilaboratoriot: Konishiroku onnistui ensimmäisenä tuomaan markkinoille mallit, jotka toimivat ilman vesijohtoliitäntää. Liikevaihdon kasvusta ja toiminnan monipuolistumisesta huolimatta Konishirokun kannattavuus heikkeni 1980-luvulla tuntuvasti muun muassa jenin kurssin kallistumisen vuoksi.
Konishiroku otti vuonna 1987 käyttöön uuden yhtiönimen Konica ja vaihtoi myös Sakura-filmimerkkinsä ja U-Bix-kopiokonemerkkinsä Konicaksi. Vuosikymmenen lopulla yhtiö panosti vahvasti lääketieteellisen kuvantamisen alueelle, joka nykyisin on keskeinen osa Konica Minoltan toimintaa. Uusia kuluttajakameroitakin tuotiin yhä markkinoille, kuten vuoden 1989 äänen avulla laukaistava Kanpai-hupikamera ja vuoden 1990, Konica A4, maailman pienin ja kevyin täysautomaattinen kinofilmikompakti. 1990-luvun taitteessa suosituiksi tulivat myös kertakäyttökamerat, joihin ei voinut vaihtaa filmirullaa, sekä uuteen APS-filmiformaattin perustuvat kuluttajakamerat. Toimistotekniikan puolella Konica jatkoi kehitystyötään esittelemällä vuonna 1995 värilasertulostimen Konica KL-2010 ja muita lasertekniikkaan ja digitaalisuuteen perustuvia kopiokoneita ja tulostimia. Vuosikymmenen lopulla Konica nousi Yhdysvaltain markkinajohtajaksi digitaalisissa kopiokoneissa ja lopetti analogisten mallien tuotannon. Konica pysyi kannattavana yrityksenä läpi 1990-luvun, kunnes vuosituhannen taitteessa kannattavuus alkoi heiketä, mikä johti vuoden 2003 fuusioon Minoltan kanssa Konica Minoltaksi. Muutamaa vuotta myöhemmin Konica Minolta luopui valokuvausbisneksestään, lopetti filminvalmistuksen, myi osan digikameraliiketoiminnastaan Sonylle ja keskittyi ammattioptiikkaan ja -elektroniikkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konica Wikimedia Commonsissa
Konica Pop kamera
Helsinki Pride

| Helsinki Pride |
| --- | --- |

Tyyppi:  pride
Ajankohta:  juhannuksen jälkeinen viikko
Järjestämistiheys:  vuotuinen
Paikkakunta:  Helsinki
Ensimmäisen kerran:  1975
Kävijöitä:  100 000 (2024)
Järjestäjä:  Helsinki Pride -yhteisö ry
Suojelija:  Helsingin kaupungin pormestarikunta (2024)
Kotisivut
Helsinki Pride on Helsinki Pride -yhteisön vuosittain järjestämä pride-ihmisoikeustapahtuma Helsingissä juhannuksen jälkeisellä viikolla. Helsinki Priden tarkoitus on muistuttaa yhtäläisten oikeuksien kuuluvan kaikille seksuaalisesta suuntautumisesta tai sukupuolesta riippumatta. Englannin kielen sana ”pride” tarkoittaa ylpeyttä ja tapahtuman tarkoituksena onkin olla ylpeästi oma itsensä.
Helsinki Pride on Suomen suurin seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tapahtuma. Vuosina 2018, 2019, 2023 ja 2024 Pride-kulkueeseen osallistui poliisin arvion mukaan 100 000 ihmistä, ja yleisötapahtumina kulkueet kuuluvat Suomen kautta aikojen suurimpiin.
Ohjelma

Tapahtuma kestää koko viikon ja se järjestetään tavallisesti juhannuksen jälkeisellä viikolla. Maanantaina ohjelmassa on avajaiset ja viikon aikana on yleensä muun muassa näyttelyitä, urheilu ja keskustelutilaisuuksia, vertaisryhmätapaamisia, nuorten iltoja ja sateenkaarimessut. Pride-viikon aikana järjestetään useita erilaisia juhlia punk-klubista naistenjuhliin.
Viikko huipentuu lauantain Pride-kulkueeseen, joka kulkee läpi Helsingin keskustan. Kulkue päättyy puistoon, jossa vietetään puistojuhlaa. Puistojuhlan ohjelmassa on yleensä musiikkiesityksiä ja puheita sekä Seta ry:n Asiallisen tiedon omenan ja Kunniarotan jako. Lauantai-ilta on pride-viikon pääjuhla päivä.
Kritiikki yhteistyökumppanien pinkkipesusta

Useita Helsinki Priden yhteistyökumppaneita on syytetty pinkkipesusta. Pride sai alkunsa Yhdysvalloissa vuoden 1969 Stonewallin mellakoista, jotka syntyivät poliisin ja viranomaisten järjestelmällisestä sorrosta seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä kohtaan. Priden historian sekä instituutioiden nykyisenkin asenteen vähemmistöjä kohtaan huomioon ottaen, on joidenkin tahojen osallistuminen herättänyt monissa kokemusta pinkkipesusta. Maahanmuuttovirasto veti pois osallistumisensa vuonna 2017 kovan kritiikin vuoksi.
Vuoden 2019 Helsinki Priden yksi pääyhteistyökumppaneista oli ensimmäistä kertaa Suomen evankelis-luterilainen kirkko, mikä jakoi sekä kirkon että homoyhteisön sisällä mielipiteitä. Kirkosta eroaminen Eroakirkosta.fi-sivuston kautta kasvoi hetkellisesti yhteistyökumppanuuden seurauksena. Seuraavana vuonna luterilainen kirkko ei enää ollut Priden virallinen tukija.
Vuonna 2023 Helsinki Pride vetäytyi yhteistyöstä kokoomuksen ja keskustan kanssa. Syynä oli se, että osa kokoomuksen ja keskustan edustajista äänesti eduskunnassa translain uudistusta vastaan.
Kävijämäärät

| Vuosi | Kulkueeseen osallistujia | Lähde |
| --- | --- | --- |
| 2010 | 5 000 |  |
| 2011 | 15 000 |  |
| 2012 | 7 500 |  |
| 2013 | 8 000 – 9 000 |  |
| 2014 | 20 000 |  |
| 2015 | 25 000 |  |
| 2016 | 35 000 |  |
| 2017 | 35 000 |  |
| 2018 | 100 000 |  |
| 2019 | 100 000 |  |
| 2020 | – |  |
| 2021 | – |  |
| 2022 | 70 000 – 80 000 |  |
| 2023 | 100 000 |  |
| 2024 | 100 000 |  |
Suojelijat

2002 Tarja Filatov (sd.)
2006 Heidi Hautala (vihr.)
2007 Pekka Sauri (vihr.)
2008 Anni Sinnemäki (vihr.)
2009 Jutta Urpilainen (sd.)
2010 Alexander Stubb (kok.)
2011 Mikael Jungner (sd.)
2012 Paavo Arhinmäki (vas.)
2013 Eva Biaudet (r.)
2014 Tarja Filatov (sd.)
2015 Ville Niinistö (vihr.)
2016 Silvia Modig (vas.)
2017 Nasima Razmyar (sd.)
2018 Jani Toivola (vihr.)
2019 Aino-Kaisa Pekonen (vas.)
2020 Sanna Marin (sd.)
2021 Sanna Marin (sd.)
2022 Jenni Haukio
2023 Tarja Halonen
2024 Helsingin kaupungin pormestarikunta (Juhana Vartiainen, Daniel Sazonov, Anni Sinnemäki, Johanna Laisaari ja Paavo Arhinmäki)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsinki Priden kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden 2015 Helsinki Priden osallistujat Senaatintorilla.
Kaasuhyökkäys Helsingin Pride-paraatissa vuonna 2010.
Suomen Pankki liputti vuonna 2022 Pride-viikolla.
Helsingin kaupungintalo sateenkaariliputuksessaan kesäkuussa 2018.
Vuoden 2019 kulkueen ensimmäisinä kävelivät Suomen pääministeri Antti Rinne, Helsingin hiippakunnan entinen piispa Irja Askola ja Helsinki Pride tapahtuman suojelija ja ministeri Aino-Kaisa Pekonen.
Helsinki Priden kulkueen jälkeen järjestetään puistojuhla. Tässä kuvassa on vuoden 2007 puistojuhla, joka pidettiin Kaivopuistossa.
Panama (kaupunki)

| Panama (Panamá) |
| --- | --- |

 lippu
 Panama
 Koordinaatit: 8°59′16.82″N, 79°31′6.7″W 
Valtio:   Panama
Perustettu:  15. elokuuta 1519
Hallinto:  
 – Pormestari:  Juan Carlos Navarro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  275 km²
 – Metropolialue:  2 560,8 km²
Väkiluku (2010):  880 691
 – Väestötiheys:  3 203 as./km²
 – Metropolialue:  1 713 070
 
 Kaupungin kotisivut (espanjaksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Panama tai Panama City (esp. Ciudad de Panamá) on Panaman pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 880 691. Suurkaupunkialueella asuu yhteensä noin 1,7 miljoonaa ihmistä eli suunnilleen puolet maan väestöstä.
Panama sijaitsee Tyynenmeren rannalla Panaman kanavan suulla. Kaupunki on maan hallinnollinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus.lähde?
Kaupungin perusti 15. elokuuta 1519 Pedro Arias de Avila eli Pedrarías Dávila. Se on vanhin eurooppalaisten perustama asutuskeskus Amerikan Tyynenmeren puoleisella rannikolla. 1800-luvulla Simón Bolívar yritti perustaa kaupunkiin yleisamerikkalaisen kongressin. Sitä varten rakennettu Salón Bolivar kuuluu kaupungin nähtävyyksiin. Panaman vanha keskusta (Panama Viejo) on Unescon maailmanperintökohde.
Panamán vanha keskusta kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panama (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Kokemäen seurakunta

| Kokemäen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Ala-Satakunnan rovastikunta
Kirkkoherra:  Petri Laine
Pääkirkko:  Kokemäen kirkko
Jäseniä:  6 114 (v. 2016)
Aiheesta muualla
Kokemäen seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kokemäen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Ala-Satakunnan rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Petri Laine helmikuusta 2025 alkaen.Seurakunnan pääkirkkona toimii Kokemäen kirkko.
Kauvatsan seurakunta liitettiin Kokemäen seurakuntaan vuonna 2007.
York City FC

York City Football Club on jalkapalloseura Yorkin kaupungista, North Yorkshiren kreivikunnasta. Seuran parhaimmat saavutukset ovat Englannin 4. divisioonan voitto 1984, FA Cupin välieräpaikka 1955 sekä FA Trophyn voitto 2012 ja 2017. Parhaimmillaan York City on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1974–1976. Tällä hetkellä York City pelaa viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla National Leaguessa, johon se nousi keväällä 2022. York City pelaa kotiottelunsa  LNER Community Stadiumilla, joka valmistui 2020.