stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaino

Muodot
Rasismi
Rasismi Suomessa
Rotusyrjintä
Afrofobia
Seksismi
Ikäsyrjintä (lapset, teinit)
Uskonnollinen syrjintä
Koulukiusaaminen
Työsyrjintä
Elitismi
Homofobia
Ksenofobia
Luokkasyrjintä
Miesviha
Naisviha
Nepotismi
Oikofobia
Sanismi
Transfobia
Vammaisten syrjintä
Audismi
Ableismi
Riisto
Uskontoryhmiä kohtaan
Muslimit
Juutalaiset
Kristityt
Uskonnottomat
Ilmeneminen
Apartheid
Etninen puhdistus
Holokausti
Kansanmurha
Lynkkaus
Orjuus
Vaino
Kiihotus
Valkoinen ylivalta
Rikos ihmisyyttä vastaan
Musta ylivalta
Pakkosiirto
Vihapuhe
Viharikos
Aiheeseen liittyvää
Ennakkoluulo
Moniarvoisuus
Monikulttuurisuus
Positiivinen syrjintä
Suvaitsevaisuus
Yhdenvertaisuus
Tasa-arvo
Poliittinen korrektius
Distributiivinen oikeudenmukaisuus
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Vaino on Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännössä määritelty rikos ihmisyyttä vastaan, joka tarkoittaa perusoikeuksien tahallista ja törkeää eväämistä kansainvälisen oikeuden vastaisesti ryhmän tai yhteisön ominaisuuksien vuoksi.
Vaino yhdistyy usein vihapuheeseen. Vihapuheella on ollut vainoissa erilaisia rooleja ja itse vainot ovat erilaisia, mutta on vaikea löytää vainoa, joka olisi kokonaan vailla vihapuhetta: "Stalinin vainot olivat tyystin toisenlaisia luonteeltaan kuin Hitlerin, vaikka molemmat päätyivät miljooniin ja taas miljooniin uhreihin. Hitler tarvitsi paljon enemmän vihapuhetta."
Natsismi

Ehkä yksi tunnetuimmista modernin ajan esimerkeistä on natsi-Saksan juutalaisvaino. Valkoinen saksalainen valtaväestö lietsoi vihaa juutalaisia kohtaan ja käytti muun muassa rodullista, etnistä ja uskonnollista erilaisuutta verukkeena toimilleen. Juutalaisten katsottiin muun muassa edustavan alempaa rotua, jolla ei ollut ihmisarvoa samalla tavalla kuin valkoisilla saksalaisilla. Natsien luomien stereotypioiden ja näkemysten mukaan juutalaisten vähemmistöllä oli kuitenkin suurempi vaikutus yhteiskuntaan – erityisesti talouselämään – kuin enemmistönä olleiden saksalaisten. Myös Saksan tappiota ensimmäisessä maailmansodassa pidettiin juutalaisten (sekä kommunistien) syynä.
Porlammin rautatieasema

Porlammin rautatieasema (lyh. Plm) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosuudella Lahti–Loviisa. Liikennepaikan matkustajaliikenne päättyi vuonna 1952 ja tavaraliikenne lokakuussa 1959, jolloin se lakkautettiin.
Alun perin Porlammin rautatieasema perustettiin yhtenä liikennepaikkana kapearaiteiselle Loviisan–Vesijärven rautatielle, joka avattiin yleiselle liikenteelle 1904. Rautatieasema siirtyi Valtionrautateiden omistukseen 1950-luvun lopussa.
Myrskylän rautatieasema kulkee vähän matkaa Myrskylän koilliskulman halki, niin Myrskylän asema ei ole kunnan alueella, vaan Myrskylän kirkonkylästä Lapinjärven kunnan Porlammin kylään johtavan tien varrella, noin kilometrin Lapinjärven puolella. Tästä kolme kilometriä Loviisaan päin sijaitsee Porlammin rautatieasema.
Lahti–Loviisa-radalla on enää vain vähän liikennettä, enintään kaksi tavarajunaa vuorokaudessa ja satunnaista museojunaliikennettä kesäisin.
Aiheesta muualla

Uudenmaan ympäristökeskus jakoi avustuksia 28:lle rakennusperintökohteelle
| n k Perustiedot Wikidatassa: Porlammin rautatieasema (Q129706514)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieasema
valtio: Suomi
koordinaatit: 61°06′04″N 26°38′35″E﻿ / ﻿61.1011°N 26.6431°E﻿ / 61.1011; 26.6431

↑  Vaunut.org - Liikennepaikat vaunut.org. Viitattu 10.11.2024.
Northrop XB-35

| Northrop XB-35 |
| --- | --- |
 XB-35-pommikone ilmassa
Tyyppi:  Raskas pommikone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Northrop
Suunnittelija:  John Knudsen Northrop
Ensilento:  25. kesäkuuta 1946
Poistettu käytöstä:  Peruutettu 1949
Pääkäyttäjät:  USAF
Kehityskustannukset:  66 milj. USD
Muunnelmat:  Northrop YB-49
XB-35
Kaikki XB-35 ja YB-49 -koneet romutettiin.
Northrop XB-35 oli kokeellinen raskas pommikone, ja ensimmäinen lentävä siipi, joka kehitettiin Yhdysvaltain ilmavoimien käyttöön.
Koneen ensilento oli 25. kesäkuuta 1946.
Konetta valmistettiin muutama prototyyppi, mutta operatiiviseen käyttöön sitä ei koskaan hyväksytty. Samalla periaatteella rakennettiin myöhemmin kokeellinen YB-49.
Valmistetut prototyypit romutettiin testien jälkeen.
Teknisiä tietoja > Yleiset ominaisuudet

Miehistö: 9 (kaksi lentäjää, pommittaja, navigaattori, radisti, 3 lentosotamiestä ja lentomekaanikko)
Pituus: 16,2 m
Siipien kärkiväli: 52,2 m
Korkeus: 6,2 m
Siipien pinta-ala 370 m²
Rungon halkaisija 2,9 m
Tyhjäpaino 54 432 kg
Norm. lentoonlähtöpaino: 82 000 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 95 000 kg
Moottorit: 2 × Pratt & Whitney R-4360-17 ja 2 × R-4360-21, 3 000 hp (2 200 kW) /kpl
Teknisiä tietoja > Suorituskyky

Suurin nopeus: 629 km/h
Lentomatka: 13 100 km
Lentokorkeus: 12 100 m
Nousunopeus: 190 m/min
Siipikuormitus: 220 kg/m²
Teho/painosuhde 0,11 kW/kg
Teknisiä tietoja > Aseistus

20 × 0.50" (12,7 mm) konekivääriä
max. 23 200 kg pommikuorma
Aiheesta muualla

The Low-Drag World of Jack Northrop (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Peter Carington

| Peter Carington |
| --- | --- |

Naton pääsihteeri
 25.6.1984–1.7.1988  
Edeltäjä:  Joseph Luns
Seuraaja:  Manfred Wörner
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeri
 4.5.1979–5.4.1982  
Pääministeri:  Margaret Thatcher
Edeltäjä:  David Owen
Seuraaja:  Francis Pym
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1919 Buckinghamshire
Kuollut: 9. heinäkuuta 2018 (99 vuotta)
Puoliso:  Iona McClean
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue
Peter Alexander Rupert Carington, 6. paroni Carrington (6. kesäkuuta 1919 Buckinghamshire – 9. heinäkuuta 2018) oli brittiläinen lordi ja poliitikko, joka edusti konservatiivipuoluetta. Carington toimi Naton pääsihteerinä vuosina 1984–1988. Poliittisen uransa aikana hän toimi myös useissa ministerintehtävissä.
Carington valittiin Margaret Thatcherin hallituksen ensimmäiseksi ulkoministeriksi 1979. Hän erosi tehtävästä Falklandin sodan syttymisen myötä huhtikuun alussa 1982. Carington piti itseään vastuullisena hallituksen epäonnistuttua estämään Argentiinan hyökkäyksen Falklandinsaarille.
Carington oli Military Crossilla palkittu toisen maailmansodan veteraani. Hän kuului Privy Counciliin vuodesta 1959. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 elinikäinen päärinarvo.
Parlamentin ylähuoneeseen Carington nimitettiin vuonna 1940 ja hän oli kuollessaan sen pitkäaikaisin jäsen. Hän oli Bilderberg-kokousten puheenjohtaja vuosina 1991–1998.
Carington kuoli 99-vuotiaana 9. heinäkuuta 2018.
Parkkaus

Hakkuumestari Martti Vuorinen kuorii puuta parkkuuraudalla 1954.
Puun parkkuuta parkkuuraudalla Urjalassa vuonna 1934. Kuvaaja Mauno Mannelin. Kuvanegatiivin omistaja Johannes Moisio.
Parkkaus eli parkkuu on puun kuorimista. Ennen parkkaus tehtiin kuorima- eli parkkuuraudalla, jossa oli noin 40 cm pitkän terän molemmissa päissä kahvat. Näistä kahvoista terää työnnettiin pitkin puun runkoa. Puu (pölli tai tukki) laitettiin pukkiin, jossa puu oli alaviistossa. Parkkaus tapahtui myös alaviistoon.
Ennen aikaan paperipuuksi menevät pöllit parkattiin metsässä käsin joko puhtaaksi tai puolipuhtaaksi. Puhtaaksi parkkaus oli raskasta työtä, kun siinä täytyy parkkuuraudalla vetää viimeinen vuosikasvukin lastuna pois puun pinnasta.
Parkattu puu kuivuu nopeammin, joten se kelluu paremmin uitossa. Parkkaus suojelee myös toukilta ja sinistymiseltä.
Pöllinparkkuun ensimmäiset SM-kisat järjestettiin vuonna 2010 Taivalkoskella. Seuraavana vuonna järjestettiin MM-kisat, joissa oli 50 osallistujaa.
Aiheesta muualla

Kilpaparkkauksen säännöt (Arkistoitu – Internet Archive)
John Wilmot

| John Wilmot |
| --- | --- |
 John Wilmot
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Wilmot, Rochesterin 2. jaarli
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1647
Kuollut: 26. heinäkuuta 1680 (33 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  kirjailija, hovimies
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Wilmot, Rochesterin 2. jaarli (10. huhtikuuta 1647 Ditchley, Oxfordshire – 26. heinäkuuta 1680 Woodstock Park) oli englantilainen runoilija ja hovimies, tunnettu holtittomista elämäntavoistaan ja riettaista runoistaan.
Oxfordissa opiskeltuaan Wilmot matkusti Ranskaan ja Italiaan. Hän palasi kotimaahan 1664 ja sai hyvän vastaanoton Kaarle II:n hovissa. Hollantia vastaan käydyn sodan aikana hän osallistui 1665 Bergenissä retkeen hollantilaisia aluksia vastaan ja osoitti 1666 rohkeutta meritaistelussa hollantilaisia vastaan Englannin kanaalissa. Hänen maineensa perustuu kuitenkin ennen kaikkea siihen, että hänen elämäntyylinsä oli jopa Kaarle II:n hoviin nähden holtitonta, äärimmäisen huikentelevaista, mutta myös hänen runoihinsa.
Wilmot joutui usein kuninkaan epäsuosioon, mutta sai aina palata armoihin, vaikka oli tätä kohtaan sarkasmeissaan säälimätön. Häneltä on peräisin esimerkiksi tunnettu Kaarlea koskeva arvio, että tämä "ei koskaan sanonut mitään tyhmää eikä koskaan tehnyt mitään viisasta".
Huonojen elämäntapojensa vuoksi Wilmot oli fyysisesti surkeassa kunnossa, kun hän vetäytyi viimeisiksi elinvuosikseen maaseudulle. Vähän ennen kuolemaansa piispa Burnetin kanssa käymissään hengellisissä keskusteluissa hän osoitti katuvansa hukkaan mennyttä elämäänsä. Burnet on kuvannut tätä kääntymystä suositussa kirjasessaan Some passages of the life and death of John, earl of Rochester (1680).
Wilmotin runoissa on nokkeluutta ja eleganssia mutta niistä puuttuu todellista tunnetta. Taitavimpia ovat hänen satiirinsa, jotka on julkaistu myöhemmin uudestaan teoksessa Bibliotheca curiosa. I (1885), ja niistä "Satire against mankind" nousee kunniapaikalle. Monet hänen runonsa ovat niin rivoja, että niitä on julkaistu vain erikoispainoksissa. Hänen teostensa täydelliset editiot ovat Poetical works of the earl of Rochester (1731–1732). Perheen sisäisessä kirjeenvaihdossa Familiar letters (1686) hän näyttäytyy puolisona ja isänä paremmassa valossa kuin mitä voisi odottaa aikalaisten muistelmien kertomusten perusteella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Wilmot Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Einangin riimukivi

Einangin riimukivi
Einangin riimukivi (norj. Einangsteinen) on Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva riimukivi. Se on kirjoitettu vanhemmalla riimukirjoituksella, ja sen arvioidaan olevan peräisin 300-luvulta jaa. Tanskalainen riimututkija Erik Moltke on tulkinnut tekstin tarkoittavan "Minä Gudjest kirjoitin riimun".
Riimut ja niitä vastaavat latinalaiset kirjaimet
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Einangin riimukivi Wikimedia Commonsissa
Bonifatius (lähetyssaarnaaja)

Bonifatius
Bonifatius (n. 672/675 Crediton, Devonshire, Englanti – 754 Dokkum, Alankomaat) oli keskiajan tunnetuimpia lähetystyön tekijöitä. Hän syntyi Englannissa Winfried-nimisenä. Hän kasvoi luostariympäristössä, josta omaksui katsomuksen, jonka mukaan munkin kutsumus lunastetaan lähtemällä vieraaseen maahan lähetystyöhön. Epäonnistuneen Friisinmaan lähetysretken jälkeen Winfried vakuuttui paavin tuen tarpeellisuudesta lähetystyössä ja sai tältä vastakaikua ja uuden nimen, Bonifatius.
Bonifatius teki tämän jälkeen lähetystyötä Thüringenissä, Friisinmaalla ja Hessenissä. Hänet nimitettiin piispaksi ja myöhemmin Mainzin arkkipiispaksi. Hän perusti useita luostareita ja piispanistuimia ja loi Saksan alueelle kirkollisen organisaation. Bonifatiuksen esimerkki lähetyssaarnaajana, joka oli läheisissä suhteessa paaviin ja katoliseen kirkkoon, oli tärkeä katolisen kirkon myöhemmälle lähetystyölle. Keskiajan mittaan Bonifatiukselle muodostui huomattava symboliarvo, ja häntä alettiin pitää koko Saksan apostolina.
Bonifatius on Saksan, Alankomaiden, keittäjien, Saksan Fuldan hiippakunnan, Kanadan Manitoban Saint-Bonifacen arkkihiippakunnan ja räätälien suojeluspyhimys. Hänen tunnuksiaan ovat kirves, kirja, korppi, miekka, kaatunut tammi, kirja ja kynä, nuija ja kettu. Piispan muistopäivää vietetään 5. kesäkuuta.
Katolisessa kirkossa Bonifatiusta on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
"Orémus. Deus, qui multitúdinem populórum, beáti Bonifátii Mártyris tui atque Pontíficis zelo, ad agnitiónem tui nóminis vocáre dignátus es: concéde propítius; ut, cuius sollémnia cólimus, étiam patrocínia sentiámus. Per Dóminum nostrum Iesum Christum, Fílium tuum: qui tecum vivit et regnat in unitáte Spíritus Sancti Deus, per ómnia sǽcula sæculórum. R. Amen."
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bonifatius (lähetyssaarnaaja) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Dynnan riimukivi

Riimukivi Norjan kulttuurihistorian museon kuvaamana.
Dynnan riimukivi (norj. Dynnasteinen) on Granin kunnan alueelta Norjasta löytynyt riimukivi noin vuodelta 1050. Siihen on kuvattu Betlehemiin ratsastavat itämaan tietäjät ja kirjoitettu teksti "Gunnvor Tryrikin tytär rakensi sillan Astridin, tyttärensä muistoksi. Hän oli Hadelandin taitavin nainen." Kivi kuuluu Norjan kulttuurihistorian museon kokoelmaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dynnan riimukivi Wikimedia Commonsissa
Väinö Seppä

Väinö Seppä (20. kesäkuuta 1889 Säkkijärvi – 4. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen opettaja.
Väinö Seppä kävi Virolahden kansanopiston ja Kotkan kauppakoulun ja toimi sitten kolmisen vuotta liikealalla. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1916.
Seppä oli opettajana Tuusniemellä 1916–1917, Muuruvedellä 1917–1920 ja vuodesta 1920 alkaen Helsingin kaupungin suomenkielisissä kansakouluissa. Seppä oli mukana erilaisissa valistusjärjestöissä, yhdistyksissä, kerhoissa ja urheiluseuroissa. Hän toimi yhdeksättä vuotta Kotikasvatusyhdistyksen kotiopintosihteerinä ja teki lukuisia esitelmämatkoja ympäri maata. Vuodesta 1934 alkaen Seppä toimi Helsingin Opettajayhdistyksen puheenjohtajana ja vuodesta 1938 alkaen Suomen Kansakoulunopettajain Liiton tilintarkastajana. Seppä julkaisi useita kirjoja, muun muassa Elämäntehtävän valinta ja Ammatinvalinta ja työntieto. Suomen sisällissodan aikana Seppä oli Vöyrin kaartin mukana Hämeen rintamalla ja otti sodan jälkeen osaa suojeluskuntatyöhön.
Vuonna 1961 kuollut Väinö Seppä on haudattu Honkanummen hautausmaalle.
Julkaisuja

Esimerkin voima: vuorokeskustelu. Kotikasvatusyhdistys, Helsinki 1925
Elämäntehtävän valinta. Kotikasvatusyhdistys, Helsinki 1926
Tämä on väärin teoksessa Sankareita. Kotikasvatusyhdistys r.y, Helsinki
Ammatinvalinta ja työntieto: oppikirja kansakoulun jatko-opetusta varten. Kirja, Helsinki 1930, 2. korj. painos WSOY 1939
Sortavalan seminaari 1880-1940: muistojulkaisu; toimittanut Iivo Härkönen, K. H. Pankakoski ja Väinö Seppä. Valistus, Helsinki 1940
Suunnistamisen alkeet; kirj. Kauko Kaikusaari, Väinö Seppä, Olli Veijola. WSOY 1941
Sortavalan seminaarin vaiheet 1880-1940; toim. Iivo Härkönen, K. H. Pankakoski ja Väinö Seppä. Valistus, Helsinki 1941
Opintoretkeilyä elämän eri aloilla; toim. Väinö Seppä. Suomen kansakoulunopettajain liitto, Helsinki 1947, 3. painos Kansakoulun kerhokeskus, Helsinki 1955, 4. painos 1958
Rikas elämä: Vilho Reiman elämän vaiheet. Kotikasvatusyhdistys, Helsinki 1949
Sortavalan-Itä-Suomen seminaari 1940-1950 (1880-1950): muistojulkaisu; toim. Väinö Seppä. Valistus, Helsinki 1950
Säkkijärvi kautta aikojen: muistojulkaisu. Säkkijärvi-säätiö, Helsinki 1952
Vöyrin sotakoulu 1918. Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 11. Otava 1960
Philip McRae

| Philip McRae |
| --- | --- |
 Philip McRae NHL-joukkue St. Louis Bluesin paidassa ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan helmikuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Minneapolis, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Phil
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Schwenninger Wild Wings
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Peoria Rivermen (AHL) Tappara (SML) Blues (SML) Chicago Wolves (AHL) Bakersfield Condors (AHL) Hartford Wolf Pack (AHL) Ässät (SML)
NHL-varaus:  33. varaus, 2008 St. Louis Blues
Philip Christopher McRae (s. 15. maaliskuuta 1990 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. McRae on pelannut aiemmin myös 15 NHL-ottelua St. Louis Bluesissa kaudella 2010–2011. Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan hän on työteliäs kahden suunnan keskushyökkääjä, jolla on kokoa, mutta McRae voisi pelata fyysisemmin. Hän on myös hyvin monikäyttöinen hyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saskatchewan 2010 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kazan 2008 | jääkiekko |  |
McRae pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vuonna 2008 hän oli voittamassa alle 18-vuotiaiden MM-pronssia. Valmennus valitsi McRaen turnauksen päätteeksi Yhdysvaltain yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Valko-Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. McRae pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007. Hän voitti myös World U-17 Hockey Challengen hopeaa vuonna 2006.
McRae edusti myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta Deutschland Cupissa vuonna 2013. Turnaus päättyi joukkueen voittoon.
Muuta

McRaen pikkusisko Abbey on pelannut St. Lawrencen yliopistojoukkueessa. Sisarusten isä Basil ja setä Chris McRae ovat entisiä NHL-kiekkoilijoita. Heidät molemmat tunnettiin tappelijoina. Chrisin ura jäi 21 otteluun mutta isä Basil pelasi urallaan 576 NHL-ottelua.
Suur-Miehikkälä

Suur-Miehikkälä on Miehikkälässä kirkonkylän luoteispuolella sijaitseva kylä, joka on osa Miehikkälän maarekisterikylää. Suur-Miehikkälässä on noin 300 asukasta. Kylässä on kyläkauppa ja Suur-Miehikkälän Kilpi ry:n talkoilla ylläpitämä Seurantalon Baari. Kylässä toiminut Suur-Miehikkälän koulu lakkautettiin vuonna 2024. Suur-Miehikkälässä on aktiivista yhdistystoimintaa. Se on valittu Kymenlaakson vuoden kyläksi vuosina 1993 ja 2012.
Tunnettuja Suur-Miehikkäläisiä

Juho Heitto (1887–1967), kauppaneuvos ja kansanedustaja (1948–1954)
Lassi A. Liikkanen, sauna-asiantuntija
Sulo Nurmela (1908–1999), maastohiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari
Antti Peltola, näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri
Yrjö Varpio, kirjallisuuden tutkija ja professori
Väinö Vuorela, liikennöitsijä ja Liikenne Vuorelan perustaja
Pia Värri, pianisti
Hohokamit

Lounais-Amerikan varhaisia kulttuurialueita.
Hohokamit olivat nykyisten Meksikon Sonoran ja Yhdysvaltojen Arizonan alueella Sonoran autiomaassa vaikuttanut intiaanikulttuuri suurin piirtein ajanlaskun alun paikkeilta 1450-luvulle saakka. Hohokamit rakennuttivat esimerkiksi savitaloista koostuvia kyliä ja pikkukaupunkeja, pallokenttiä, sekä mittavan kastelujärjestelmän, jonka kanavia käytetään paikoitelleen vielä nykypäivänäkin.
Hohokamien alkuperästä tai kulttuurin katoamisen syistä ei ole täyttä varmuutta. Nykytutkimuksessa hohokameja pidetään vähintään osittain tohono o’odhamien, akimel o’odhamien ja pimojen esi-isinä.
Historia > Alkuperä

Hokomaeina tunnetut intiaanit asuivat ajanlaskun alun paikkeilta Sonoran autiomaassa Meksikon Sonoran ja Yhdysvaltojen Arizonan osavaltioissa.
Hohokamien alkuperästä ei ole täyttä yhteisymmärrystä. Yhden näkemyksen mukaan hohokamit edustavat Luonaisalueen arkaaisen perinteen jatkoa. Toisen näkemyksen mukaan hohokamit saapuivat alueelle nykyisestä Meksikosta. Nimi hohokam ei ole peräisin hohokameilta itseltään. Nimi on peräisin alueen sittemmiltä asukkailta, joilta 1500-luvulla alueella liikkuneet espanjalaiset kysyivät hohokamien raunioiden alkuperästä. Vastaukseksi kysymykseen niiden rakennuttajista he saivat vastaukseksi hohokam, eli "he, jotka ovat menneet". Mahdollisesti sana on tohono o’odhamien kieltä.
Historia > Kastelujärjestelmät ja pallokentät

Varhaiset hohokamit tekivät keramiikkaa ja rakennuttivat kastelujärjestelmiä viljelmiään varten. Vähitellen he alkoivat rakennuttaa kyliä tai pieniä kaupunkeja tiiviisti rakennetuista savitaloista. Hohokamien kylä tai pikkukaupunki rakennettiin keskusaukion ympärille. Hohokamien väestömäärä kasvoi, mikä edellytti myös parannuksia olemassaoleviin viljelymenetelmiin. Hohokamien kastelujärjestelmää laajennettiin. Kastelu oli erityisen tärkeää hohokamien asuttamalla hyvin kuivalla alueella. Paikoitellen vettä kuljetettiin rakennettujen kanavien kautta jopa 30 kilometrin päästä Salt River-joelta. Syntynyi laaja kanavaverkosto, jonka osia on käytössä edelleen. Kanavat rakennettiin kivi- ja puutyökaluja käyttäen.
Viljelyn ja asumisen kehityksen ohella muuttui hohokamien taakulttuuri. 1000-luvulla he olivat rakennuttaneet laajan pallokenttien verkoston. Pallopelit olivat vapaa-ajan viettoa. Hohokamit käyttivät kumipalloja, joita he saivat kauppayhteyksillään Meksikoon. Tarkemmin pallokentillä pelatun pelin luonnetta ei tunneta. Savesta valmistettiin paitsi ruukkuja, mutta myös korvarenkain, turbaanein ja tatuoinnein koristeltuja nukkeja. Hohokamit harjoittivat myös etsaussta, joskin etsaaminen ilmeisesti katosi alueelta sittemmin.
Historia > Muutokset ja häviäminen

1100-luvulta hohkamien kulttuuri alkoi muuttua edelleen. Osa heidän rakentamistaan kaupungeista hylättiin, mutta osa kukoisti ilmeisesti vielä jonkin aikaa. Monein eri esineiden valmistaminen taantui ja esimerkiksi tapa tuhkata kuolleita loppui. Aikanaan yleiset pallokentät korvattiin seremoniakummuilla, joille joskus rakennettiin myös muurien ympäröimänä asuinrakennuksia. Hohokamit ovat kulttuurin muutosten perusteella saattaneet joutua esimerkiksi jonkin vieraan kansan alistamiksi.
1300-luvulla Salt River-joen tulvien uskotaan aiheuttaneen suuria tuhoja hohokamien kastelujärjestelmällä. Niiden lisäksi hohokamien yhteiskunta on saattanut kärsiä sisäisistä levottomuukissta. Hohokamien kylät oli hylätty 1450-lukuun mennessä. Eri tekijät johtivat hohokamien rakentamien kylien hylkäämiseen. Selittäviä syitä on esitetty monia. Ilmastonmuutos on voinut tehdä surten kaupunkien ruokkimisesta maanviljelyllä mahdotonta. Mahdollsiesti asiaan on vaikuttanut myös muiden intiaanikansojen, kuten apachejen ja navajojen saapuminen pohjoisesta.
Sittemmin hohokamien raunioiden perusteella syntyi käsitys siitä, että he olivat kokonaan kuolleet sukupuuttoon. Vallitseva näkökanta ol ipitkään, että alueen kaikki sittemmät kansat ovat muuta perua. Nykykäsityksen perusteella hohokamit tai alueen muut varhaiset kulttuurit eivät kuitenkaan varsinaisesti kuolleet sukupuuttoon. Hohokamien uskotaan edustavan vähintään osittain tohono o’odhamien, akimel o’odhamien ja pimojen esi-isiä.
Aiheesta muualla

National Park Service, Casa Grande Ruins
Casa Granden rauniot Arizonassa.
Hohokamien keramiikkaa 850–1000-luvuilta.
Pallokenttä.
6ix9inen diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 6ix9ine vuonna 2018.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 3 |  |
| ↙Singlet | 14 |  |
| ↙Musiikkivideot | 22 |  |
Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaisen rap-artistin 6ix9inen diskografiaa.