stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julius Wagner-Jauregg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julius Wagner-Jauregg Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925: 1901: Behring 1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950: 1926: Fibiger 1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975: 1951: Theiler 1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000: 1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–: 2001: Hartwell, Hunt, Nurse 2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  Leopoldina  Scopus 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Vyöviistäjä

| Vyöviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  mollis
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma mollis  (Gould, 1844) 
Katso myös
   Vyöviistäjä Wikispeciesissä   Vyöviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pterodroma mollis
Vyöviistäjä (Pterodroma mollis) on ulappalintujen lahkoon kuuluva merilintu. Linnun suomenkielinen nimi oli ennen atlantinviistäjä.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 33–36 cm ja siipien kärkiväli 86–92 cm. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji muistuttaa suuresti sekä madeiranviistäjää että kapverdenviistäjää, joita aikaisemmin pidettiin sen alalajeina.
Esiintyminen

Atlantinviistäjät pesivät eteläisen pallonpuoliskon valtamerten saarilla Tristan da Cunhalla, Goughilla, Prinssi Edwardin saarilla, Crozetsaarilla, Antipodisaarilla ja Tasmaniassa. Lisääntymisajan ulkopuolella laji kiertelee eteläisillä valtamerillä ja se on tavattu kerran Madeiralla vuonna 1986. Suurin uhka lajin olemassaololle ovat villiintyneet kissat ja isokihun saalistus. Lajista tunnetaan ninialalajin lisäksi alalaji dubia.
Elinympäristö

Linnut pesivät vaikeapääsyisten saarten kukkuloilla ja rinteillä, ja muun osan vuotta laji elää avomerellä.
Lisääntyminen

Atlantinviistäjä kaivaa pesäonkalonsa kasvillisuuden suojaan. Naaras munii yhden munan.
Ravinto

Ruokavalio koostuu pääjalkaisista, vähemmässä määrin kaloista ja äyriäisistä.
Aiheesta muualla

Avesphoto (kuvia)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1268631  Wikispecies: Pterodroma mollis  AFD: Pterodroma_mollis  Avibase: 12286A1E6662F54C  BirdLife: 22698080  BOLD: 112685  BOW: soppet1  CoL: 4PWKW  eBird: soppet1  EUNIS: 57210  EURING: 261  GBIF: 2481457  iNaturalist: 4033  IRMNG: 10200105  ITIS: 174590  IUCN: 22698080  NBN: NHMSYS0000534043  NCBI: 53677  Neotropical: soppet1  NZBO: soft-plumaged-petrel  NZOR: 87edbcb1-c885-47da-8755-a36e574a4580  Observation.org: 73613  OBIS: 137199  Open Tree of Life: 271030  SeaLifeBase: 73780  SPRAT: 1036  WoRMS: 137199  Xeno-canto: Pterodroma-mollis
Timotheus Wahlberg

Timotheus Wahlberg (2. toukokuuta 1791 Askola – 26. helmikuuta 1833 Hartola) oli suomalainen kappalainen ja päiväkirjanpitäjä.
Wahlbergin vanhemmat olivat Vahjärven Nokian talollinen Askolasta, lautamies Matts Jakobsson (k. 1813) ja Katarina Tomasdotter. Hän kävi Porvoon pedagogiota ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1813. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1814.
Wahlberg oli Hartolassa Kustaa Aadolfin seurakunnan kirkkoherran apulaisena vuodesta 1814 ja kappalaisena vuodesta 1819. Hartolan seurakunta oli itsenäistynyt 1784 omaksi kirkkoherraseurakunnaksi ja Ruotsin kuningas Kustaa III oli nimennyt sen poikansa Ruotsin kruununprinssin mukaan. Kustaa Aadolfin seurakunta -nimeä käytettiin aina 1800-luvun lopulle saakka.
Lolan Björkman löysi kesällä 2001 Kruunupyyn kansankorkeakoulun kirjastosta kolme Wahlbergin vuosina 1818–1820 pitämää päiväkirjaa. Björkmanin toimittamat päiväkirjat julkaistiin vuonna 2004 nimellä Ingen ro hade mitt hjerta.
Wahlberg oli naimisissa 1824–1825 Kristina Elisabet Östergrenin (k. 1825) kanssa. Heidän tyttärensä Karolina Elisabet Wahlberg (k. 1907) oli naimisissa Juvan kappalaisen Adam Sallménin (1800–1863) kanssa.
Kirjallisuutta

Ingen ro hade mitt hjerta... : prästen Timotheus Wahlbergs dagböcker 1818-1820 ; redigerad och med förord av Lolan Björkman samt med kommentar av Birgitta Stjernvall-Järvi. Sahlgren, Otalampi 2004 ISBN 9519016376
Emppu Vuorinen

| Emppu Vuorinen |
| --- | --- |
 Vuorinen Nightwishin konsertissa Melbournessa tammikuussa 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Erno Matti Juhani Vuorinen
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1978 (ikä 46)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Emppu Vuorinen
Tyylilajit:  metallimusiikki ja sinfoninen metalli 
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Nightwish, Brother Firetribe, Altaria
Aiheesta muualla
www.nightwish.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Erno Matti Juhani ”Emppu” Vuorinen (s. 24. kesäkuuta 1978, Kitee) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Nightwish- ja Brother Firetribe -yhtyeiden kitaristina.
Ura

Vuorinen aloitti musiikkiharrastuksen 10-vuotiaana kitaralla. Musiikinopettajansa Plamen Dimovin oppien lisäksi hän opiskeli kitaransoittoa pääasiassa itsenäisesti ja soitti muutamissa yhtyeissä.lähde?
Nattvindens Gråtin keikalla Vuorinen päätyi yhtyeen keikkakitaristiksi ja tapasi Tuomas Holopaisen. Holopainen pyysi Vuorista mukaan suunnittelemaansa projektibändiin, jonka laulajaksi Holopainen pyysi Tarja Turusta. Nightwish sai alkunsa akustisena projektina. Yhtye vaihtoi pian suuntauksensa metallimusiikiksi, koska yhtyeen miespuolisia jäseniä tyylilaji miellytti.
Vuonna 2002 Vuorinen ystävineen perusti Brother Firetribe -yhtyeen. Vuorinen soitti myös Altaria-yhtyeessä, josta hän lähti vuonna 2004.
Hän on soittanut myös Darkwoods My Betrothed -yhtyeessä. Vuorinen on myös tehnyt mainosmusiikkia televisioon ja radioon, ja esimerkiksi MTV3:n Hockey Night -ohjelman tunnusmusiikki on hänen säveltämänsälähde? . Vuoden 2007 Guitar Heroes -albumilla on Vuorisen säveltämä ja soittama kappale "Ulterior Motive".
Vuorinen harrasti judoa 9-vuotiaasta lähes 20-vuotiaaksi. Hän saavutti kaksi nuorten Suomen-mestaruutta ja Pohjoismaiden-mestaruuskilpailujen pronssia.
Vuorisen mukaan nuorempana oli enemmän tarve esitellä taitojaan, mutta se on vähentynyt. Hän on myös jättänyt enemmän vastuuta kappaleiden teosta Holopaiselle.
Vuorinen jättäytyi pois Brother Firetribesta vuonna 2020 ajanpuutteen vuoksi. Hän soitti vielä kahdella kappaleella albumilla Feel the Burn, jonka työstäminen alkoi kun hän oli vielä yhtyeessä.
Vuorisella ja Tero Kinnusella on Keravalla äänitysstudio. Vuorinen ja Marco Hietala saivat Keravalta kulttuuripalkinnon vuonna 2007.
Soittimet

Vuorinen käytti aikaisempien Nightwish-albumien aikana pääasiassa Washburnin CS-780-kitaroita, mutta siirtyi sittemmin käyttämään ESP:n custom-valmisteisia EV-nimikkokitaroita, joita ovat seuraavat mallit:
ESP Horizon EV-1 (violetti)
ESP Horizon EV-1 (valkoinen)
ESP Horizon EV-2 (punainen tyttö)
ESP Horizon EV-2 (vihreä tyttö)
ESP Horizon EV-3 (Imaginaerum)
ESP Horizon EV-3 (Emblem)
Vuorinen omistaa myös yhden Suomessa valmistetun  Ruokangas custom kitaran.
Diskografia > Nightwish

Angels Fall First (1997)
Oceanborn (1998)
Wishmaster (2000)
Century Child (2002)
Once (2004)
Dark Passion Play (2007)
Imaginaerum (2011)
Endless Forms Most Beautiful (2015)
Human. :II: Nature. (2020)
Yesterwynde (2024)
Diskografia > Darkwoods My Betrothed

Witch-Hunts (1998)
Diskografia > Altaria

Invitation (2003)
Diskografia > Brother Firetribe

False Metal (2006)
Heart Full of Fire (2008)
Diamond in the Firepit (2014)
Sunbound (2017)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtye – Jäsenet – Lähikuvassa Emppu. Nightwish.com. Arkistoitu 24.6.2011. Viitattu 13.9.2020.
Emppu Vuorinen Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
| n k Nightwish |
| --- | --- |
 Tuomas Holopainen  Kai Hahto  Emppu Vuorinen  Floor Jansen  Troy Donockley  Jukka Koskinen   Entiset jäsenet: Tarja Turunen  Sami Vänskä  Anette Olzon  Jukka Nevalainen  Marko Hietala 
Studioalbumit:  Angels Fall First  Oceanborn  Wishmaster  Century Child  Once  Dark Passion Play  Imaginaerum  Endless Forms Most Beautiful  Human. :II: Nature.  Yesterwynde 
Livealbumit:  From Wishes to Eternity  End of an Era  Made in Hong Kong (And in Various Other Places)  Showtime, Storytime  Vehicle of Spirit  Decades: Live in Buenos Aires 
Kokoelmat:  Wishmastour 2000  Tales from the Elvenpath  Bestwishes  Highest Hopes  The Sound of Nightwish Reborn  Lokikirja  Walking in the Air – The Greatest Ballads  Decades 
EP:t:  Sleeping Sun  Over the Hills and Far Away 
Singlet:  ”The Carpenter”  ”Sacrament of Wilderness”  ”Walking in the Air”  ”Sleeping Sun”  ”The Kinslayer”  ”Sleepwalker”  ”Deep Silent Complete”  ”Ever Dream”  ”Bless the Child”  ”Nemo”  ”Wish I Had an Angel”  ”Kuolema tekee taiteilijan”  ”The Siren”  ”Sleeping Sun”  ”Eva”  ”Amaranth”  ”Erämaan viimeinen”  ”Bye Bye Beautiful”  ”The Islander”  ”Storytime”  ”The Crow, the Owl and the Dove”  ”Élan”  ”Endless Forms Most Beautiful”  ”Alpenglow”  ”My Walden”  ”Noise”  ”Harvest”  ”Perfume of the Timeless”  ”The Day of...”  ”An Ocean of Strange Islands”  ”Lanternlight” 
Kirjat:  Nightwish Songbook  Nightwish  Dark Passion Gallery  Nightwish - Imaginaerum 1642 päivää  Nightwish - We Were Here 
Videot ja televisio:  From Wishes to Eternity  End of Innocence  End of an Era  Imaginaerum  To Nightwish with Love  Showtime, Storytime  Vehicle of Spirit  Decades: Live in Buenos Aires 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista 
| n k Brother Firetribe |
| --- | --- |
 Pekka Heino  Emppu Vuorinen  Jason Flinck  Tomppa Nikulainen  Hannes Pirilä   Kalle Torniainen 
Studioalbumit:  False Metal  Heart Full of Fire  Diamond in the Firepit  Sunbound  Feel the Burn 
EP:t:  Heart Full of Fire... And Then Some 
DVD:t:  Live at Apollo 
Singlet:  ”One Single Breath”  ”I’m on Fire”  ”I Am Rock”  ”Runaways”  ”For Better or for Worse”  ”Taste of a Champion”  ”Rock in the City”  ”Bring On The Rain”  ”Night Drive”  ”Chariot Of Fire”  ”Love Is A Beautiful Lie”  ”Thunder rising”  ”Man on a Mission”  ”Just Another Night”  ”Are You Ready?” 
Muuta:  diskografia 
| n k Altaria |
| --- | --- |
 Marco Luponero  Jouni Nikula  Johan Mattjus  Jani Liimatainen  Petri Aho  J-P Alanen  Marko Pukkila  Tony Smedjebacka   Taage Laiho  Emppu Vuorinen 
Studioalbumit:  Invitation  Divinity  The Fallen Empire  Unholy  Wisdom 
Kokoelmat:  Divine Invitation 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Väriopuntia

| Väriopuntia |
| --- | --- |
 Väriopuntia (Opuntia cochenillifera)
Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Opuntioideae
Suku::  Opuntiat Opuntia
Laji::  cochenillifera
Kaksiosainen nimi
 Opuntia cochenillifera  (L.) Mill. (1768) 
Katso myös
   Väriopuntia Wikispeciesissä   Väriopuntia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Väriopuntia (Opuntia cochenillifera) on opuntioiden sukuun kuuluva kaktuslaji.
Ulkonäkö ja koko

Väriopuntia kasvaa puumaiseksi ja monihaaraiseksi, kolme tai neljä metriä korkeaksi. Varsinivelet ovat vastapuikeita, vihreitä ja jopa 25 cm pitkiä. Lehdet ovat pieniä, naskalimaisia ja varhain karisevia. Areolit eli kääpiöversot sijaitsevat etäällä toisistaan, ja niissä on villakarvaa sekä pieniä, keltaisia väkäskarvoja (glokidioita); piikit puuttuvat. Kukat ovat kapeita, ruusunpunaisia, korkeintaan 5,5 cm pitkiä. Kukkapohjuksessa vartalon ympärillä on paljon glokidioita. 5 cm pitkä hedelmä on punainen.
Levinneisyys

Väriopuntia lienee kotoisin Meksikosta, mutta on nykyään levinnyt kaikkialle maapallon lämpimiin osiin, koska sitä on viljelty väriaineen vuoksi ja se on karannut viljelyksestä.
Käyttö

Väriopuntiaa on viljelty väriaineen vuoksi. Sitä kerrotaan käytetyn myös lääkekasvina. Puuainesta on käytetty huonekalujen valmistukseen.
Väriaine ei oikeastaan ole kasvin itsensä tuottamaa, vaan se saadaan Dactylopius-kilpikirvalajeista, jotka imevät opuntioiden nesteitä. Kirva tuottaa karmiininpunaista happoa, jolla se torjuu saalistavia muurahaisia. Väriainetta on käytetty jo 2 400 vuotta sitten Perussa kankaiden värjäykseen, ja asteekkihallitsijat käyttivät sillä värjättyjä viittoja. Espanjalaiset valloittajat kohtasivat laajoja asteekkien väriopuntiaviljelmiä saavuttuaan Meksikoon, ja kuivattuja kirvoja ja väriainetta alettiin kuljettaa myös Eurooppaan. Sitä käytettiin vielä niinkin myöhään kuin Yhdysvaltain vapaussodassa brittisotilaiden ja Kanadan ratsupoliisienselvennä takkien värjäykseen. Nyttemmin karmiininpunaista väriä on alettu tuottaa synteettisesti, mutta muun muassa ruoan ja juoman värjäämiseen ja kosmetiikassa käytetään yhä viljelmiltä saatua väriainetta. Viljelyä harjoitetaan Meksikossa, Perussa, Chilessä, Kanariansaarilla ja useissa Afrikan maissa. Suurin tuottaja on Peru.
Lääkekasvikäytössä väriopuntia on Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Sillä torjutaan sieni-infektioita.
Selman Waksman

| Selman Waksman |
| --- | --- |
 Professori Waksman tutkimuslaboratoriossaan.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1888 Nova Pryluka, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 16. elokuuta 1973 (85 vuotta) Massachusetts, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Biokemia ja mikrobiologia
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto (1952)
Selman Abraham Waksman (22. heinäkuuta 1888 Nova Pryluka, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta; nyk. Lypovetsin piiri, Vinnytsjan alue, Ukraina – 16. elokuuta 1973, Massachusetts, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen, vuonna 1910 valtionstipendin voitettuaan Yhdysvaltoihin muuttanut amerikanjuutalainen biokemisti ja tutkija. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon vuonna 1915 pääaineenaan maatalous Rutgers Collegesta ja maisterin tutkinnon 1916. Hän väitteli vuonna 1918 Kalifornian yliopistosta pääaineenaan biokemia. Hän sai nimityksen Rutgersin yliopiston apulaisprofessoriksi vuonna 1925 ja mikrobiologian professoriksi vuonna 1930.
Waksman sai lääketieteen Nobelin vuonna 1952, hänen tutkimustyönsä 1940-luvun alussa tuotti muun muassa aktinomykeeteistä eristetyn streptomysiinin, tuberkuloosiin tehoavan lääkkeen. Waksman antoi mikrobeista löytyneille bakteereja hävittäville aineille nimen antibiootti. Hän etsi aktiivisesti sellaisia antibiootteja, jotka vaikuttaisivat niin kutsuttuihin gram-negatiivisiin bakteereihin.
Penisilliini oli löytynyt aikaisemmin, mutta sen keksijä Alexander Fleming pystyi tuottamaan tarpeellisia määriä vasta yhteistyössä amerikkalaisten kanssa 1940-luvulla. Siten toisiaan täydentävät gram-positiivisiin bakteereihin vaikuttava penisilliini ja gram-negatiivisiin bakteereihin vaikuttava streptomysiini tulivat lähes samaan aikaan käyttöön ja niitä ruvettiin käyttämään myös yhdistelmähoitona. Streptomysiinin ovat myöhemmin korvanneet vähemmän haittoja aiheuttavat samaan aminoglykosidiryhmään kuuluvat antibiootit.
Waksmanin tutkimustyö oli tärkeä tuberkuloosin hoidossa, sillä streptomysiini oli ensimmäinen tuberkuloosiin tehoava antibioottinen lääke. Sitä alettiin käyttää yhdistelmähoitona myöhemmin. Sitä yhdisteltiin para-aminosalyyliin (PAS) sekä isoniatsidiin (INH). Isoniatsidi tuli käyttöön viimeisimpänä (1952).
Edvard Vähäsarja

Edvard Johan Vähäsarja (4. heinäkuuta 1890 Haapavesi – 11. tammikuuta 1945) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanianpäällikkönä. Hän osallistui vielä talvi- ja jatkosodassakin sotatoimiin ollen jo yli viidenkymmenen ikäinen.
Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Vähäsarja ja Maria Jokilehto. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Elli Elisabet Ryysyn kanssa.
Opinnot

Vähäsarja kävi kansakoulun. Reserviupseerikoulun hän kävi vuonna 1926 ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin vuonna 1933.
Jääkärikausi

Vähäsarja työskenteli työmiehenä Nivalassa ja otti osaa jääkärivärväykseen Pohjanmaalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin 9. maaliskuuta 1917 alkaen pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin siviilitöihin Saksaan. Komppaniaansa hän palasi 18. elokuuta 1917 ja osallistui sen jälkeen Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Vähäsarja saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 4. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan Raudussa ja rajaseudulla.
Sisällissodan jälkeinen aika

Vähäsarja palveli sisällissodan jälkeen 4. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Pohjolan jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 2. marraskuuta 1918 alkaen komppanianvääpeliksi Terijoen rajavartiopataljoonan 3. komppaniaan. Hänet siirrettiin 5. helmikuuta 1920 vääpeliksi Käkisalmen läänin rykmenttiin, josta hänet siirrettiin edelleen 26. huhtikuuta 1921 (komppaniansa mukana) samanlaiseen toimeen Polkupyöräpataljoona 1:een ja 1. marraskuuta 1921 alkaen Hyökkäysvaunurykmenttiin, missä hän toimi hyökkäysvaunun kuljettajana ja patteriston vääpelinä. Seuraavaksi hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1927 alkaen vääpeliksi Uudenmaan rykmentin 2. komppaniaan. Uudenmaan rykmentistä hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1934 koulutusaliupseeriksi Polkupyöräpataljoona 1:n (myöhemmin Jääkäripataljoona 1) aliupseerikouluun.
Talvi- ja jatkosota

Vähäsarja osallistui talvisotaan vääpelinä Polkupyöräpataljoona 5:ssä, jonka mukana hän osallistui taisteluihin Halolassa, Hatjalahdella, Marjapellossa, Ylä-Summeella ja Nisalahdella. Välirauhan aikana hän jatkoi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin koulutusaliupseeriksi Panssarijuna 1:een.
Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin asealiupseeriksi Jääkäripataljoona 2:n esikuntaan ja palveli toimessa aina sodan päättymiseen saakka osallistuen sotatoimiin Laatokan Karjalassa, Itä-Karjalassa, Karjalankannaksella. Sodan loppuvaiheilla hänet siirrettiin talousupseeriksi Panssarijääkäripataljoonaan, josta hän joutui sairastuttuaan hoidettavaksi sotasairaalaan. Hänet haudattiin Riihimäen sankarihautaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918  Varavääpeli 25. huhtikuuta 1918  Vääpeli 7. toukokuuta 1918  Vänrikki 1942  Luutnantti 1944 |     |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1918 ja 1944)  Vapaudenmitali 1. lk.  Vapaudenmitali 2. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. mitali kultaristein  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Räşit Wahapov

| Räşit Wahapov> Рәшит Ваһапов Рашид Вагапов Rašid Vagapov |
| --- | --- |
 Rashid Vagapov
Henkilötiedot
Muut nimet:  Rašit Vagapov (Рашит Вагапов)
Syntynyt: 7. toukokuuta 1908  Aktuk, Sergatšin kihlakunta, Nižni Novgorodin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 14. joulukuuta 1962 (54 vuotta)  Kazan, Tataarien ASNT, Neuvostoliitto
Rašid Abdulvagapovitš Vagapov (ven. Рашид Абдулвагапович Вагапов, tat. Рәшит Габделваһап улы Ваһапов, Räşit Ğabdelwahap ulı Wahapov; 7. toukokuuta 1908 Aktuk – 14. joulukuuta 1962 Kazan) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen tenori, palkittu kansantaiteilija, joka edusti ensimmäisenä ammattimaista tataarilaulua. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa tataarimusiikin festivaalit sekä katu Tatarstanissa.
Elämä ja ura

Wahapov syntyi Aktukin kylässä, mistä myös suomentataarien esivanhemmat olivat kotoisin. Laulamisen Wahapov aloitti nuorena kotikylässään, kun häntä pyydettiin usein laulamaan muille asukkaille.
Vuonna 1936 Wahapov pääsi Moskovan konservatorioon. Sieltä, hän lopulta valmistui tataarilaisesta oopperastudiosta. Vuonna 1941 Wahapov meni töiden perässä Kazaniin, jossa hänestä tuli tataarien filharmonisen seuran solisti. Hän kiersi sodan aikana ryhmänsä kanssa ympäri silloista Tatarstanin aluetta (ASNT).
Wahapovin ensimmäinen vaimo oli Xälifä Räximova. He tapasivat Wahapovin toimiessa opettajana. He menivät naimisiin vuonna 1927. Heillä oli neljä lasta, joista kaksi kuoli jo nuorena. He erosivat Wahapovin muuttaessa Kazaniin.
Wahapovin toinen vaimo oli Zäytünä Fätxulova. He tapasivat Kazanissa, kun Wahapov etsi tanssijaa yhtyeeseensä. He saivat yhdessä lapset Röstäm ja Zöfär.
Aiheesta muualla

Rashit Vagapov (Spotify)
Dokumentti (tataariksi)