stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanna Vehkoo
Kunnianloukkaustuomio ja vapautus

Lokakuussa 2018 Johanna Vehkoota vastaan nostettiin syyte oululaisen kaupunginvaltuutetun Junes Lokan halventamisesta. Huhtikuussa 2019 Vehkoo sai tuomion kunnianloukkauksesta, koska käräjäoikeuden mukaan Vehkoo oli nimittänyt Lokkaa "natsiksi", "natsipelleksi" ja "rasistiksi".
Vehkoo piti rikosilmoitusta osana Lokan häneen kohdistamana häirintänä, joka johtui hänen työstään toimittajana. Käräjäoikeus tuomitsi Vehkoon kunnianloukkauksesta sakkoihin. Vehkoo valitti tuomiosta hovioikeuteen.. Hovioikeus piti käräjäoikeuden tuomion voimassa syyskuussa 2020 antamassaan ratkaisussa.
Toimittajien ammattijärjestö Journalistiliitto maksoi Vehkoon oikeudenkäyntikulut ja piti hänen saamaansa tuomiota kohtuuttomana. Vehkoo haki Rovaniemen hovioikeuden tuomiolle valituslupaa korkeimmasta oikeudesta ja sai sen huhtikuussa 2021. Korkein oikeus kumosi tuomion tammikuussa 2022. Se hylkäsi kunnianloukkaussyytteen ja vapautti Vehkoon rangaistuksesta, vahingonkorvausvelvollisuudesta ja Lokan oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuudesta. Tuomion mukaan ottaen huomioon Lokan julkisuudessa esittämät tiettyjä ihmisryhmiä halventavat ja vihamieliset kannanotot kirjoitusta kokonaisuutena arvioitaessa siinä käytettyjen ilmaisujen ei katsottu selvästi ylittäneen sitä, mitä voidaan pitää hyväksyttävänä.
Tunnustukset

Tutkivan journalismin yhdistys myönsi Johanna Vehkoolle Jääraappa-tunnustuspalkinnon yhteiskunnan avoimuuden edistämisestä vuonna 2016.
Johanna Vehkoolle myönnettiin helmikuussa 2019 Suomen PENin sananvapauspalkinto. Palkintoraati totesi: ”Toimittaja ja tietokirjailija Johanna Vehkoo on sanankäytön ammattilainen, joka on tehnyt pitkää ja vakuuttavaa työtä tutkivana journalistina, ja puolustanut johdonmukaisesti sananvapauden, totuudellisuuden ja hyvän journalistisen tavan arvoja. Hänen kenties tunnetuin julkaisukanavansa on Yle:n medialukutaitoa ja lähdekriittisyyttä edistävä Valheenpaljastaja-blogi, jossa valemedioiden ja nettihuhujen maailmaa katsotaan kriittisin silmin, ja samalla oiotaan villeimpiä valeuutisia.”
Vuonna 2022 Vehkoo sai kansainvälisen lehdistöinstituutin (IPI) Suomen ryhmän sananvapauspalkinnon ja Suomen Journalistiliiton Sananvapauden kunniastipendin ja Sananvapauden miekan.
Teokset

Painokoneet seis! Kertomuksia uuden journalismin ajasta.  Helsinki:  Teos, 2011.  ISBN 978-951-85137-9-0
Silfverberg, Anu ; Vehkoo, Johanna: Himasen etiikka.  Helsinki:  Hitaan journalismin yhdistys, 2013.  ISBN 978-952-66860-1-1
Autiopaikoilla : tutkimusmatkoja tulevaisuuden raunioille.  Helsinki:  Teos, 2016.  ISBN 978-951-85152-0-6
Nieminen, Enni ; Vehkoo, Johanna: Vihan ja inhon internet.  Helsinki:  Kosmos, 2017.  ISBN 978-952-71444-7-3
Lähde, Ville ; Vehkoo, Johanna: Jakautuuko Suomi? Eriarvoisuus tutkijoiden, toimittajien ja taiteilijoiden silmin.  Helsinki:  Into, 2018.  ISBN 978-952-26496-0-7
Valheenpaljastajan käsikirja. Kosmos, 2019. ISBN 9789523520042.
Oikeusjuttu.  Kosmos, 2021.  ISBN 9789523521087
Vattuvenhokas

| Vattuvenhokas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Venhokkaat Nolidae
Alaheimo::  Venhokkaat Nolinae
Suku::  Meganola
Laji::  albula
Kaksiosainen nimi
 Meganola albula  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Vattuvenhokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vattuvenhokas (Meganola albula) on pieni, vaalea yöperhonen. Suomessa sitä on tavattu satunnaisesti etelärannikolla harvinaisena harhailijana.
Koko ja ulkonäkö

Pieni ja vaalea perhonen. Etusiivet ovat leveyteensä nähden lyhyet ja pohjaväriltään valkoiset. Siiven keskiosa on leveälti ruskea ja siinä on tunnusomaisena piirteenä mustanruskea, kaarenmuotoinen poikkijuova. Kaari ei kuitenkaan aina erotu yhtenäisenä. Siiven kärkiosa on ruskea ja siinä on valkoinen aaltoviiru. Siiven etureunassa on lisäksi rivi tummanruskeita pilkkuja. Takasiivet ovat harmaanruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat. Siipiväli 20–22 mm.
Lajin voi sekoittaa lähinnä suovenhokkaaseen (Nola karelica) ja rämevenhokkaaseen (Nola aerugula).
Levinneisyys ja lentoaika

Vattuvenhokasta tavataan laajasti Espanjasta ja Etelä-Englannista Keski-Euroopan ja Etelä-Baltian kautta Ukrainaan ja edelleen Venäjän eteläosien poikki Kiinaan ja Taiwanille. Pohjoismaissa se on tulokas, jonka ensimmäiset havainnot ovat Etelä-Ruotsista 1940-luvulta. Suomesta ensimmäinen havainto on vuodelta 2002. Suomessa vattuvenhokas on satunnainen harhailija, jota on tavattu satunnaisesti Etelä-Karjalan ja itäisen Uudenmaan rannikolla sekä Ahvenanmaalla. Havainnot on tehty heinäkuussa. Etelämpänä lentoaika on heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Vattuvenhokkaan tyypillinen elinympäristö on avoin ja lämmin maasto, jonka maaperä on usein kalkkipitoinen. Tyypillisesti sitä tavataan hiekkamailla, rannoilla ja metsien reunoilla. Laji on enimmäkseen paikoittainen, mutta sillä on vaellustaipumista, minkä vuoksi yksilöitä voi tavata kaukanakin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on esiintymispaikallaan tavallisesti suhteellisen harvalukuinen, mutta yksilömäärät vaihtelevat vuosittain paljon. Perhonen lepää päivisin hyvin piiloutuneena, eikä sitä tavata luonnossa lepopaikastaan käytännössä koskaan. Molemmat sukupuolet aloittavat lentonsa hämärän laskeuduttua ja jatkavat keskiyöhön, joskus lento alkaa kuitenkin jo ennen auringonlaskua. Koiraat tulevat valolle tyypillisesti hieman ennen keskiyötä ja huomattavasti naaraita runsaammin.
Naaras tuottaa luultavasti vain noin 50 munaa, jotka se asettelee yksitellen lehtien alapinnoille, lähelle lehtiruotia. Toukat kasvavat hitaasti loppukesän aikana ja talvehtivat kuolleisiin lehtiin naamioituneina karikkeen joukossa. Keväällä toukat aktivoituvat ja viettävät huomaamatonta elämää piilotellen lehtien alla. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alussa ja koteloituvat oksalle rusehtavan, veneenmuotoisen kotelokopan sisään.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat sinivatukka (Rubus caesius) sekä karhunvatukat (Rubus), joskus myös muut ruusukasvit.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q926347  Wikispecies: Meganola albula  BioLib: 54750  BOLD: 86461  CoL: 9456D  EoL: 3943884  EUNIS: 311278  Fauna Europaea: 447192  Fauna Europaea (new): a5d977af-1096-4394-a147-95075814c695  GBIF: 4534767  iNaturalist: 177131  LepIndex: 35398  LoB: 5208  MaBENA: MeganAlbul  NBN: NHMSYS0021144954  NCBI: 987977  Observation.org: 10021  Open Tree of Life: 683545  Laji.fi: MX.62348
Jalkaväkirykmentti 17 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 17:n perusti Satakunta-Hämeen sotilaslääni 14. lokakuuta 1939 julistetun YH:n nimellä toteutetun Suomen puolustusvoimain tosiasiallisen liikekannallepanon yhteydessä. Yksikön perustaneeseen sotilaslääniin kuului Tampereen ja Porin sotilaspiirit.
Perustaminen

Esikunta
Esikuntakomppania (Esik.K/JR 17) perustettiin Tampereella
Kranaatinheitinkomppania (Krh.K/JR 17) perustettiin Tampereella päällikkönä luutnantti Sulo Maijala
I Pataljoona (I/JR 17) komentajana majuri Y A Tuompo
Esikuntakomppania, 1. Komppania ja 1. Konekiväärikomppania perustettiin Hämeenkyrössä
2. Komppania perustettiin Viljakkalassa
3. Komppania perustettiin Teiskossa
II Pataljoona (II/JR 17) komentajana kapteeni K E Söderholm
Esikuntakomppania ja 4. Komppania perustettiin Lempäälässä
5. Komppania perustettiin Vesilahdella
6. Komppania perustettiin Sääksmäellä ja Valkeakoskella
2. Konekiväärikomppania perustettiin välillä Akaa - Toijala
III Pataljoona (III/JR 17) komentajana kapteeni V Levänen (myöh. kapteeni J Hakanen)
Esikuntakomppania, 7. Komppania (kapteeni T Viskari) ja 3. Konekiväärikomppania (luutnantti E Rönkä) perustettiin välillä Tyrvää - Vammala
8. Komppania perustettiin Karkkuussa päällikkönä luutnantti E Aro
9. Komppania perustettiin Suoniemessä päällikkönä luutnantti P Salminen
Tykkikomppania perustettiin Kannaksella päällikkönä luutnantti S M Mäntykoski
Kolonna
Rykmentti pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulan takia niitä ei etenkään kaluston osalta täysin saavutettu.
Komentaja(t)

eversti Kaarlo Heiskanen
Keskittäminen

Rykmentti keskitettiin päämajan reserviksi 21. – 22. lokakuuta 1939 välisenä aikana Kaipiaisen alueelle lähelle muuta 6. divisioonaa. Joulukuun 5. päivänä divisioona sai käskyn siirtyä edelleen ylipäällikön reservinä Viipurin kaakkoispuolelle, josta alistettiin vasta 20. joulukuuta Kannaksen Armeijalle.
Velallinen

Velallinen on velkasuhteen osapuoli, jolla on oikeudellinen velvoite (velka) täyttää tietty varallisuusarvoinen suoritus toiselle osapuolelle eli velkojalle. Jos velallinen jättää suorituksen kokonaan täyttämättä tai täyttää sen virheellisesti, hänet voidaan velvoittaa korvaamaan velkojan kärsimä vahinko, suorittamaan puuttuva osuus tai myöntymään sopimuksen purkuun. Jos velallinen pahentaa maksukyvyttömyyttään ja näin vahingoittaa velkojan asemaa, hän syyllistyy velallisen epärehellisyydeksi nimitettyyn rikokseen. Velallisen petos on rikos, jossa velallinen pyrkii saamaan hyötyä antamalla vääriä tietoja. Velallisen vilpillisyydeksi nimitetään rikosta, jossa velallinen tekee petoksellisen teon ilman hyötymistarkoitusta. Velallisenkuulustelu on käräjäoikeudessa tapahtuva konkurssimenettelyn vaihe, jossa velallinen esittää näkemyksensä velkojan konkurssihakemukseen ja jossa hakemuksen kohtalo ratkaistaan. Konkurssivelallinen on oikeussubjekti, jonka kohdalla täyttyvät konkurssinedellytykset.
Yhteisvelalliset

Jos kaksi tai useampi henkilö, esimerkiksi puolisot, ottavat yhdessä velkaa, heitä kutsutaan yhteisvelallisiksi. Velkavastuu on tällöin lähtökohtaisesti yhteisvastuullista eli solidaarista. Velkoja voi vaatia koko velan maksua yhdeltäkin velalliselta.
Jos joku velallisista on maksanut velkaa omaa osuuttaan enemmän, hänelle syntyy takautumisoikeus. Sen perusteella hän voi vaatia muiden puolesta maksamaansa osuutta takaisin toisilta velallisilta.
Yhteisvelalliset vastaavat velasta kukin yhtä suurin osuuksin, jos muuta ei ole sovittu. Jos tasaosuuksista halutaan poiketa, on määräosaisvastuut mainittava velkakirjassa. Voidaan esimerkiksi sopia, että A vastaa 10 000 euron osuudesta ja B 20 000 euron osuudesta.
Velvoite

Velvoite on velkasuhteessa olevan velallisen velvollisuus tehdä velkojalle tietty suoritus. Suoritus voi olla esimerkiksi rahasumman maksaminen, esineen luovuttaminen toisen omistukseen tai palvelun toteuttaminen.
Velkojalla on suoritukseen saamisoikeus. Suorituksen jäädessä täyttämättä velallinen on oikeudellisessa vastuussa velkojaa kohtaan. Tämä vastuu ilmenee muun muassa velvollisuutena korvata velkojalle aiheutunut vahinko.
Velvoitteita ovat rahavelvoite ja luontoisvelvoite. Rahavelvoite tarkoittaa, että velvoitteen sisältö on rahan maksaminen. Luontoisvelvoitteen (lat. obligatio naturalis) sisältö on muun kuin rahasuorituksen tekeminen. Tällainen velvoite voi olla esimerkiksi esineen luovuttaminen tai palvelusuorituksen tekeminen. Luontoisvelvoite voi käytännössä muuttua rahavelvoitteeksi, mutta rahavelvoite ei yleensä muutu luontoisvelvoitteeksi.
Luontoissuoritukseen ei voi pakottaa, jos se vaatisi henkilökohtaista työtä. Jos esimerkiksi arkkitehti kieltäytyy laatimasta häneltä tilattuja piirustuksia, häntä ei voi siihen ulosottotoimin pakottaa, vaan velkojan vaadeoikeus muuttuu oikeudeksi vaatia vahingonkorvausta.
Velvoiteoikeus

Velvoiteoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, joka käsittelee sidonnaisuuksia ja suhteita velvoitetun ja oikeutetun välillä. Velvoiteoikeudellinen sidonnaisuus alkaa velvoitteen syntyessä ja lakkaa täytettäessä velvoite tai velvoitteen voimassaolon päättyessä esimerkiksi vanhentumisen vuoksi.
Veistos

Michelangelon veistos Daavid (1504).
Veistos on kolmiulotteinen kuva, joka on joko kaikilta suunnilta katseltava irrallinen veistos tai reliefi.
Veistos voidaan veistää esimerkiksi kivestä tai puusta. Pronssi on ollut tavallinen materiaali. Metallinen veistos voi olla myös taottu, pakotettu, hitsattu tai valettu. Veistos voi olla kipsivalos. Koon suhteen veistos voi olla pienois-, monumentaali- ja kolossaaliveistos. Se voi liittyä rakennukseen tai muuhun paikkaan kiinteästi. Tyyliltään se voi olla esittävä, abstrakti tai siltä väliltä.
Yleisiä veistostyyppejä ovat muistomerkki tai patsas. Veistokset ovat 1900-luvulta lähtien murtautuneet perinteisistä muodoistaan. Nykyisin veistokset ovat tulleet lähelle installaatiotaidetta ja tilataidetta.
Tunnettuja veistoksia

Vapaudenpatsas
Rodinin Ajattelija
Samothraken Nike
Marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas, Helsinki
Sibelius-monumentti, Helsinki
Havis Amanda, Helsinki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Taisteluosasto Neito

Taisteluosasto Neito eli lyhennettunä Tst.Os. Neito perustettiin IV Armeijakunnan viivytysvaiheen (30.11.-11.12.1939) jälkeen 15.12.1939 annetulla käskyllä, jossa muodostettiin JR 38 komentajan eversti Olkkosen alaisuuteen Ryhmä Jousimies. Tämä taas muodosti osasta joukoistaan nyt kyseessä olevan Tst.Os. Neidon.
Kyseessä oli IV Armeijakunnan alueella tyypillinen tilapäisorganisaatio armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäykseen.
Komentaja

Eversti Pietari Autti
Joukot

E/JR 39
Krk.K/JR 39
II/JR 36
II/JR 39
III/JR 39
Taistelut Joulukuussa 1939

Taisteluosasto perustettiin 15.12.1939 tehtävänään hyökätä Mitroon seuraavana päivänä. Perustamispäivän iltana taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti tavoitettaan.
16.12.1939 taisteluosaston joukot hyökkäsivät suunnistusvirheen vuoksi kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollinen kuitenkin torjui hyökkäykset ja taisteluosaston joukot vetäytyivät iltapäivän aikana Katitsanlammen alueelle.
789

| --- | --- |
Vuosisadat: 500-luku · 600-luku · 700-luku · 800-luku · 900-luku
Vuosikymmenet: 690-luku · 700-luku · 710-luku · 720-luku · 730-luku · 740-luku 750-luku · 760-luku · 770-luku · 780-luku · 790-luku · 800-luku
Vuodet: 690 · 691 · 692 · 693 · 694 · 695 · 696 · 697 · 698 · 699 700 · 701 · 702 · 703 · 704 · 705 · 706 · 707 · 708 · 709 710 · 711 · 712 · 713 · 714 · 715 · 716 · 717 · 718 · 719 720 · 721 · 722 · 723 · 724 · 725 · 726 · 727 · 728 · 729 730 · 731 · 732 · 733 · 734 · 735 · 736 · 737 · 738 · 739 740 · 741 · 742 · 743 · 744 · 745 · 746 · 747 · 748 · 749 750 · 751 · 752 · 753 · 754 · 755 · 756 · 757 · 758 · 759 760 · 761 · 762 · 763 · 764 · 765 · 766 · 767 · 768 · 769 770 · 771 · 772 · 773 · 774 · 775 · 776 · 777 · 778 · 779 780 · 781 · 782 · 783 · 784 · 785 · 786 · 787 · 788 · 789 790 · 791 · 792 · 793 · 794 · 795 · 796 · 797 · 798 · 799 800 · 801 · 802 · 803 · 804 · 805 · 806 · 807 · 808 · 809
Tapahtumia

Japanin keisari Kammua koettelivat vallankaappausyritys, kuivuus ja nälänhätä.
Syntyneitä

Ziryab, al-andalusialainen muusikko ja runoilija
Kuolleita

Willehad, Bremenin ensimmäinen piispa
V. O. Veilahti

Veikko Olavi Veilahti (vuoteen 1952 Lahtinen; 21. heinäkuuta 1926 Tampere – 21. huhtikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen työväenopiston rehtori ja yliopiston lehtori. Veilahti valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1948, toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun valtio-opin laitoksen assistenttina 1949–1953 sekä Tampereen työväenopiston opettajana vuodesta 1953 ja rehtorina 1962–1974. Vuosina 1974–1986 hän oli Tampereen yliopiston järjestöopin lehtori. Veilahti oli myös Kiljavan opiston opettaja, Lenin-museon johtokunnan jäsen, aikakauslehti Luotaimen toimitussihteeri ja Aamulehden kirjallisuusarvostelija. Veilahden elämäkerran kirjottaneen Sakari Kiurun mukaan hän oli keskeinen sosialidemokraattinen ideologi 1950-luvulta 1970-luvulle saakka.
Teoksia

Nimellä V. O. Lahtinen:
Naapurimme Neuvostoliitto. Työväen sivistysliiton opintosuunnitelmia. Helsinki 1949
Karl Vorländer : Sosialististen aatteiden historia ; suom. A. Penttilä, Heikki Välisalmi ; lisäyksillä varustanut Veikko Lahtinen. 2. painos Tammi, Lahti 1950
Sosialismin aatehistoria ja teoria : peruskurssi 1-9 opetuskirje. Työväen sivistysliiton kirjeopisto, Helsinki 1951
Nimellä V. O. Veilahti:
Ideologia ja todellisuus : maisteri V. O. Veilahden esitelmä kaupunginkirjaston yhteiskuntatieteellisessä kerhossa 18. 4. 1955. Yhteiskuntatieteellinen julkaisusarja / Tampereen kaupunginkirjasto 1. Tampere 1955
Yhteiskuntasuunnittelu ja yksilön vapaus : esitelmä pidetty Tampereen kaupunginkirjaston yhteiskuntatieteellisen kerhon kokouksessa 12. 12. 1955. Monistejulkaisu / Tampereen kaupunginkirjasto 6. Tampere 1955
Ammattiyhdistysliike kansanvaltaisessa järjestelmässä. Ajankohtaisia kysymyksiä 11. Suomen ammattiyhdistysten keskusliitto, Helsinki 1956
Hyvinvointivaltio, sen taloudelliset, poliittiset ja sivistykselliset kehittämisedellytykset : esitelmä. Synteesi ry:n ajankysymyksiä 1. Tammi, Helsinki 1957
Sosialismi meidän vuosisadallamme : kurssin peruskirja : Sosialismi tällä vuosisadalla. Tammi - Työväen sivistysliiton kirjeopisto, Helsinki 1966
Väinö Voionmaan sivistyksellisiä peruskäsityksiä: TSL:n juuret: Artikkeli seminaariraportissa toim. Ojala Pasi : Yhteiskunta, elämäntapa, työväen sivistystyö. Tampere 1989
Suomennoksia

Ernst Wigforss : Taloudellinen kansanvalta ; sisältää Oslon pohjoismaisessa työläiskokouksessa 29. 8. 1947 pidetyn esitelmän vähän täydennettynä ; suom. Veikko O. Lahtinen. Tammi, Helsinki 1951 (alkuteos Ekonomisk demokrati)
Sosialismi tällä vuosisadalla ; toim. Allan Flanders ja Rita Hindel ; suomennos: V. O. Veilahti. Tammi, Helsinki 1965
Kirjallisuutta

Sakari Kiuru : Aatteen mies : V. O. Veilahti arjen maailmassa. Edita, Helsinki 1998 ISBN 9513724395
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Venetpalo

Venetpalon vesivoimalaitos vuonna 1961
Venetpalo on noin 500 asukkaan kylä Kärsämäen kunnan eteläosassa Oulun läänissä. Kylässä on muun muassa vesivoimalaitos ja maastohiihtokeskus. Kylän läpi virtaa Pyhäjoki.
Kylän yleisilmettä leimaavat kumpareinen maasto sekä kylää halkovat Nelostie ja Pyhäjoki, johon on kylän kohdalle rakennettu vesivoimalaitos. Maatalous on eräs pääasiallisista elinkeinoista. Venetpalossa on myös oma hiihtomaja ja sen ympäristössä kulkeva hiihtolatu, jossa voi talvella käydä hiihtämässä sekä kesällä kiertää kävellen luontopolkua. Kylällä on myös uimaranta noin 1,8 kilometrin päässä Nelostien risteyksestä.
Kylälle on tehty oma kyläkirja, Veneet palo, airot jäi.
Hautajoen kylä on Venetpalon naapurikylä. Kylä sijaitsee Hautajoen varrella.
Alueen postinumero ja -toimipaikka ovat 86710 Kärsämäki.  Lähin postikonttori sijaitsee Kärsämäen keskustassa.
Aiheesta muualla

Venetpalon kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)[vanhentunut linkki]
Rentola, Liisa (toim.): Veneet palo, airot jäi : Kärsämäen kunnan Venetpalon kyläkirja. Haapaveden kansalaisopiston Kärsämäen osaston piiri, Venetpalon kylätoimikunta, Hautajoen kylätoimikunta, Venetpalon nuorisoseura 1994. ISBN 952-90-5881-0.
Vastamainos

Satiirinen graffiti Lontoossa.
Vastamainos tai antimainos on mainoksia parodisoiva ilmaisumuoto, joka kommentoi kulutusyhteiskunnan ongelmakohtia mainosten kielellä. Vastamainokset ovat osa kulttuurihäirintää, johon kuuluvat myös katutaide ja kaupunkitilassa tehdyt performanssit.
Vastamainokset voidaan käsittää sekä poliittiseksi että taiteelliseksi ilmaisumuodoksi, jossa yhdistyvät aktivismi, taide ja journalismi. Journalismia ja mainoskieltä yhdistävät vastamainokset hyödyntävät mainoskulttuurin ilmaisukeinoja, mutta siirtävät niihin poikkeavia merkityksiä. Vastamainonta on yhteiskunnallista kritiikkiä ja aktivismia. Vastamainokset toimivat huumorin, ironian ja parodian keinoin, ja ne ovat intertekstuaalisia eli niitä ei ole olemassa ilman alkuperäistä vastinettaan.
Vastamainoksissa on yleensä muunneltu yrityksen tai organisaation nimeä, logoa tai iskulausetta. Niissä on visuaalisen pääelementin lisäksi tekstiosuus, joka taustoittaa, tarkentaa, ottaa kantaa tai selittää sitä miten kuvaa luetaan. Vastamainos tuo esiin sellaisia todellisuuden tulkintoja, joista perinteinen mainoskuvasto haluaisi vaieta. Vastamainonta ei ole kirjaimellisesti mainosvastaisuutta, vaan sen pyrkimyksenä on kehittää katsojien medialukutaitoa ja kriittisyyttä mainoksia kohtaan.
Vastamainonnan historiaa

New Yorkissa ilmestyi vuoden 1929 pörssiromahduksen jälkeen vastamainoksia julkaiseva Ballyhoo-lehti. Vastamainonta alkoi Yhdysvalloissa 1930-luvun alun laman aikana mainonnan vastaisena liikkeenä, jonka kritiikin kohteena oli mainosten lupauksien ja talousromahduksen tuottaman todellisuuden välinen ristiriita. Kanadalainen Adbusters-lehti on ilmestynyt vuodesta 1989 lähtien. Suomessa vastamainoksia on julkaissut Voima-lehti vuodesta 1999 lähtien.
Lattusen mukaan vastamainonnan juuret ovat 1900-luvun alun taiteen avantgarde- suuntauksissa ja Pariisin situationisteissa, joiden johtohahmo oli Guy Debord 1960-luvun lopulla. Vastamainoksissa yhdistyvät muun muassa avantgardistiset taidesuunnat (dadaismi, surrealismi, konseptualismi, situationismi), graffititaide, punkfilosofia ja keppostelu. Yhtymäkohtia aktivismiin voi hakea ympäristöliikkeen, globalisaatioprotestien ja Occupy Wall Streetin kaltaisten joukkoliikkeiden/ poliittisen aktivismin historiasta.kenen mukaan?
Naomi Kleinin mukaan vastamainonta tarkoitti alkuvaiheessa eriävien viestien ja mielipiteiden lisäämistä alkuperäisten mainosviestien päälle tusseilla ja spraymaaleilla, vasta uudet digitaaliset tekniikat ja internet ovat mahdollistaneet paljon laajemmalle leviävän ja teknisesti huippuunsa hiotun vastamainonnan. Viimeisenä kehityssuuntana voisi ajatella vastamainonnan siirtymistä liikkuvan kuvan ja videoiden puolelle.kenen mukaan?
Vastamainokset 2000-luvulla

Mediakriittisyys on nykyään usein esillä ja vastamainokset tuovat oman ulottuvuutensa asiaan. Vastamainokset kannustavat aktiiviseen kansalaisuuteen ja kyseenalaistavat monia uskomuksia. Skeptinen suhtautuminen kerskakulutukseen ja monikansallisten yritysten eettisyyden pohdinta ovat hedelmällisiä ja merkityksellisiä keskustelun aiheita nykyään.kenen mukaan?
Vastamainokset ovat hyvää oppimismateriaalia mediakasvatukseen jo peruskoululaisille. Todennäköistä on, että niiden käyttö tulee lisääntymään myös kuvankäsittelyn ja medialukutaidon opetuksessa.lähde? Vuonna 2015 niitä julkaisivat esimerkiksi Omaoppi sekä Eettisen kaupan puolesta ry (Eetti) tarjoavat neuvoja vastamainoksen tekemiseen. Eettisen kaupan puolesta ry. yhdistyksellä on myös käynnissä mediakasvatushanke ”Medialukutaitoa vastamainoksista”.
Vastamainokset ovat tulleet 2010-luvulla myös kouluopetukseen ja oppimateriaalia sekä videoita ja kuvia on saatavilla runsaasti. Vastamainokset ovat tehokas keino herättää keskustelua globaaleista ongelmista ja kyvystämme ymmärtää informaatiota ja mediaa. Ne kertovat nopeasti ja vakuuttavasti asiansa ja herättävät mielenkiintomme usein vinksahtaneisuudellaan.lähde?