stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juovakukrikäärme

| Juovakukrikäärme |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Tarhakäärmeet Colubridae
Alaheimo::  Colubrinae
Suku::  Oligodon
Laji::  octolineatus
Kaksiosainen nimi
 Oligodon octolineatus  (Schneider, 1801) 
Synonyymit
 Elaps octolineatus Schneider, 1801 
Katso myös
   Juovakukrikäärme Wikispeciesissä   Juovakukrikäärme Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovakukrikäärme (Oligodon octolineatus) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Sillä on selässään punertava tai oranssi raita, ja sivuilla useita ruskeita tai vihertäviä raitoja mustalla taustalla. Käärme kasvaa enintään 68-senttiseksi. Se on saanut nimensä gurkha-sotilaiden käyttämän kukri-veitsen mukaan, sillä sen takahampaat muistuttavat veistä muodoltaan. Juovakukrikäärme on kuitenkin myrkytön ja melko harmiton, vaikka se voikin purra häirittynä. Käärme on levinnyt laajalle alueelle Sundamaassa, jossa sitä esiintyy merenpinnan tasolta 1 000 metriä korkeille ylängöille. Sen elinympäristöä ovat metsät ja viljelysmaat, ja joskus myös puistot ja puutarhat. Se vaikuttaa olevan sekä päivä- että yöeläin.
Juovakukrikäärmettä tavataan Bruneista, Malesiasta (Länsi-Malesia ja Itä-Malesia), Singaporesta sekä Indonesiasta (Nias, Sumatra, Riaun saaristo, Bangka, Belitung, Borneo ja Jaava). Lisäksi Sulawesiltä ja Filippiineiltä (Sibutu) on tehty vahvistamattomia havaintoja.
Joona Monto

| Joona Monto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1994 (ikä 30) Hyvinkää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Montsa
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  GKS Katowice
Sarja:  Polska Hokej Liga
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Peliitat (Mestis) HPK (SML) TUTO Hockey (Mestis) SaPKo (Mestis) Kiekko-Vantaa (Mestis) Jokerit (KHL)
Joona Monto (s. 22. kesäkuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowicessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Monto osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

Monto on pelannut neljä nuorten maaottelua.
Julian Reid (yleisurheilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Julian Reid vuonna 2013. |  Julian Reid vuonna 2013. |  Julian Reid vuonna 2013. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Amserdam 2016 | kolmiloikka |  |
Julian Reid (s. 23. syyskuuta 1988) on Jamaikalla syntynyt ja vuodesta 2011 alkaen Isoa-Britanniaa edustanut kolmiloikkaaja ja pituuhyppääjä. Hän voitti kolmoiloikan EM-pronssia vuoden 2016 EM-kilpailuissa Amsterdamissa. Reid osallistui kesäuniversiadeihin vuonna 2011 sijoittuen pituushypyssä kolmanneksi. Jamaikan mestaruuden hän on voittanut pituushypyssä kahdesti ja kolmiloikassa kerran. Brittien mestaruuden kolmiloikasta Reid on saavuttanut sisäradoilta kerran ja ulkoradoilta kolme kertaa.
Ennätyksikseen Reid on hypännyt kolmiloikassa tuloksen 16,98 metriä vuonna 2009 ja pituudessa tuloksen 808 cm vuonna 2011.
Joululevy (Ismo Alanko Säätiö)

| ”Joululevy” Ismo Alanko Säätiö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 A-puoli: ”Vittu kun vituttaa”
 B-puoli: ”Taide vai jazz? (rock and roll)”
 Julkaistu: 22. marraskuuta 1999
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 03.55
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  2. (marraskuu 1999)
Ismo Alanko Säätiön muut singlet
| ”Rakkaus on ruma sana” 1998 | ”Joululevy” 1999 | ”Sisäinen solarium” 2000 |
Joululevy (tunnetaan myös nimellä Vittu kun vituttaa) on Ismo Alanko Säätiön single, joka julkaistiin 22. marraskuuta 1999 levymerkillä Poko Rekords. Se nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 2.
Kappaleet

Vittu kun vituttaa – 3.55 (säv. ja san. Ismo Alanko, sov. Säätiö)
Taide vai jazz? (rock and roll) – 2.55 (säv. Säätiö, san. Alanko, sov. Säätiö)
Järvenojan paperitehdas

Järvenojan paperitehdas sijaitsi Turun lähellä Auran pitäjässä Järvenojan kylässä Järvijoessa sijainneen kosken rannalla. Tehtaan perusti 1764 turkulainen kauppias Jacob Bremer, ja se oli toiminnassa vuoteen 1820 saakka. Järvenojan tehdas oli Suomen toiseksi vanhin paperitehdas. Sitä ennen oli toiminut piispa Johannes Gezelius vanhemman Pohjan pitäjän Tomasbölen kylään perustama tehdas, joka oli toiminnassa 1667–1713.
Tehtaassa oli vuonna 1770 työssä 8 henkilöä ja siellä valmistettiin painopaperia, nuottipaperia, musiikkipaperia ja raskasta käärepaperia. Paperi valmistettiin käsityömenetelmillä arkki kerrallaan ja raaka-aineena käytettiin lumppuja. Tehdas siirtyi vuonna 1794 kirjanpainaja J. C. Frenckellin haltuun.
Tehtaan toiminnan päätyttyä sen laitteet siirrettiin muualle ja rakennukset purettiin.
Johanna Larsson

| Johanna Larsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1988 (ikä 36)
Kansalaisuus:   Ruotsi
Tennispelaaja
Pituus:  174 cm
Paino:  66 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  4 033 736 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  45. (19.9.2016)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  442–338
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2015, 2016, 2019)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2014)
Wimbledon:  1. kierros (2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2014, 2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  20. (30.10.2017)
Turnausvoittoja:  13
Voitot/tappiot:  301–185
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Johanna Larsson (s. 17. elokuuta 1988 Boden) on ruotsalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelin maailmanlistalla sijalla 45 ja nelinpelilistalla sijalla 20. Kaksinpelissä hän on voittanut kaksi ja nelinpelissä 13 WTA-turnausta.
Tennisura > 2008

Larssonin läpimurtokausi oli 2008. Hän voitti kaksi 25 000 dollarin arvoista ITF-turnausta Tukholmassa ja Suttonissa. Ranskan avoimissa hän teki Grand Slam -debyyttinsä, mutta jäi siellä karsintoihin. Wimbledonissa ja US Openissa Larsson jäi myös karsintoihin.
Tennisura > 2009

Larsson aloitti vuoden Australian avoimilla, jossa hän hävisi karsintojen 1. kierroksella. Hän pelasi Ruotsin Fed Cup-joukkueessa Romaniaa vastaan Sofia Arvidssonin, Sandra Roman ja Ellen Allgurinin kanssa. Bogotán WTA-turnauksessa Larsson pääsi pääsarjaan, mutta hävisi avauskierroksella Carla Suárez Navarrolle. Hän pääsi Istanbulin ITF-turnauksen finaaliin, mutta hävisi sen Maret Anille.
Tennisura > 2010

Larsson aloitti vuoden pelaamalla kaksi 25 000 dollarin arvoista turnausta Yhdysvalloissa. Ensimmäisessä turnauksessaan Larsson pääsi finaaliin voittamalla ykköseksi sijoitetun Maret Anin, mutta hävisi finaalin Ajla Tomljanovićille. Lutzissa Larsson pääsi puolivälieriin asti, jossa hänet pudotti jatkosta Mariana Duque Mariño. Yhdennentoista ITF-kaksinpeliturnauksensa Larsson voitti Jerseyssä 22. maaliskuuta, kun hän voitti finaalissa Anna Smithin 6–2, 6–3. Grand Slam -turnauksen pääsarjaan hän pääsi mukaan ensimmäistä kertaa Ranskan avoimissa. Turnauksen 1. kierroksella hän voitti Latvian Anastasija Sevastovan luvuin 6–2, 6–2, mutta hävisi toisella kierroksella Akgul Amanmuradovalle.
Slovenian avoimessa WTA-tennisturnauksessa Larsson pääsi finaaliin asti, mutta hävisi sen Anna Tšakvetadzelle luvuin 6–1, 6–2. Yhdysvaltain avoimissa Larsson putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johanna Larsson Wikimedia Commonsissa
Johanna Larssonin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Johanna Larsson WTA:n sivuilla (englanniksi)
Juha Virtanen (jääkiekkoilija, 1987)

| Juha Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. lokakuuta 1987 (ikä 36) Sonkajärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  IPK
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  KalPa (SML) Hokki (Mestis) TuTo (Mestis) Kiekkokopla (II-div.) Viking Hockey (Norja I) Tønsberg Vikings (Norja I)
Juha Virtanen (s. 24. lokakuuta 1987 Sonkajärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Virtanen on pelipaikaltaan vasen laitahyökääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä.
John Peter Jukes

John Peter Jukes (7. elokuuta 1923 Eltham – 21. marraskuuta 2011) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 19. heinäkuuta 1952 papiksi Southwarkin hiippakuntaan (vuodesta 1965 arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin Southwarkin vihkipiispaksi sekä Strathernian titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1979, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 1980. Pääkonsekraattorina toimi Michael George Bowen, jota avustivat Anthony Joseph Emery ja Charles Joseph Henderson.
Jukes jäi eläkkeelle 11. joulukuuta 1998. Hän kuului konventuaaleihin fransiskaaneihin.
John Korty

John Korty (22. kesäkuuta 1936 Lafayette, Indiana – 9. maaliskuuta 2022 Point Reyes Station, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ohjaaja, jonka elokuvien joukossa on Joulukertomus (Ms. Scrooge, 1997). Hän voitti vuonna 1978 parhaan dokumentin Oscar-palkinnon. Hänet palkittiin kahdella Emmyllä vuosina 1974 ja 1979.
Aiheesta muualla

John Korty Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Konkola

John William Konkola "Körmy" (vuoteen 1929 Hertzberg; (9. toukokuuta 1886 Jämsä – 28. tammikuuta 1955 Jyväskylä) oli Suomen Joutsenen toinen päällikkö vuosina 1932–1938. Konkola oli sotilasarvoltaan komentajakapteeni ja koulutukseltaan myös merikapteeni. Hän oli myös AICH-yhdistyksen Albatrossi eli kiertänyt Kap Hornin lastipurjelaivan päällikkönä.
Konkolan vanhemmat olivat Alfred Herzberg ja  Elina Konkola. Konkolan 1. puoliso oli Hellin Valta 1910–1923. 2. puoliso oli Sylva Magnusson ja 3. puoliso oli Elna Backström
Ura

Vuosina 1902–12 Hertzberg purjehti kuusi ja puoli vuotta suomalaisilla, englantilaisilla ja norjalaisilla purjelaivoilla. Tästä ajasta hän toimi perämiehenä 10 kuukautta. Vuonna 1913 hän valmistui merikapteeniksi Helsingin Merikoulusta. Valmistuttuaan hän toimi 2 ½ vuotta Jämsä-laivan päällikkönä Jyväskylän – Lahden reitillä. Hertzberg kuului Jyväskylän suojeluskuntaan. Vuonna 1918 hän kävi Vöyrin koulun ja osallistui vapaussodassa Kurun taisteluun Hjalmarsonin osastossa. Kesällä 1925 hän oli miinalaiva M-1:n (myöhemmin Louhi) päällikkönä, kun se teki matkan Norjan rannikkoa pitkin Petsamoon. Vuonna 1928 hänet nimitettiin komentajakapteenin virkaan ja määrättiin tykkivenelaivueen päälliköksi. Vuonna 1929 hän muutti nimensä Konkolaksi äitinsä mukaan. Vuonna 1932 hänet nimitettiin Suomen Joutsenen uudeksi päälliköksi Fär-saarilla uhanneen haaksirikon jälkeen. Konkola oli Suomen Joutsenen päällikkönä kaikilla kahdeksalla valtameripurjehduksella. Kahdeksannella matkalla hän joutui luopumaan aluksen päällikkyydestä sairaskohtauksen jälkeen. Toivuttuaan sydänkohtauksesta hän jatkoi palvelustaan komentajaksi ylennettynä ensin sukellusvenelaivueen päällikkönä ja vuodesta 1939 Turun Laivastoaseman päällikön apulaisena ja päällikkönä, kunnes sai eron 16. heinäkuuta 1940 sairautensa takia. Eläkepäivinään hän toimi Jyväskylän ja Lahden välillä seilaavien matkustajalaivojen päällikkönä 1948–54.
Józef Śmidowicz

Józef Śmidowicz (2. syyskuuta 1888 Żytomierz – 10. kesäkuuta 1962 Varsova) oli puolalainen pianisti.
Śmidowicz piti ensimmäisen julkisen esiintymisensä 10-vuotiaana paikallisen orkesterin kanssa Kislovodskissa. Vuonna 1905 hän muutti Varsovaan, jossa aloitti opiskelun Aleksander Michałowskin johdolla. Ensimmäisen esiintymisensä Varsovassa Śmidowicz piti 19. huhtikuuta 1909 tulkitsemalla Franz Lisztin ensimmäisen pianokonserton Varsovan filharmonisen orkesterin kanssa. Vuodesta 1918 Śmidowicz opetti pianonsoittoa Varsovan konservatoriossa.
Śmidowicz oli tuomariston jäsenenä kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa vuosina 1927, 1932, 1937 ja 1955.
Józef Unrug

Józef Unrug
Józef Michał Hubert Unrug (saks. Joseph von Unruh; 6. lokakuuta 1884 Brandenburg an der Havel – 28. helmikuuta 1973) oli saksalaissyntyinen puolalainen vara-amiraali, joka oli rakentamassa Puolan merivoimia ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Toisen maailmansodan alkuvaiheissa hän palveli Puolan laivaston komentajana.
Unrug syntyi Preussin armeijassa palvelleen saksalaistuneen Thaddäus Gustav von Unruhin perheeseen. Puolan itsenäistyttyä Józef Unrug muutti Puolaan, astui vapaaehtoisena Puolan armeijan palvelukseen ja sai pian siirroon tuoreeseen laivastoon. Puutteellisesta kielitaidosta huolimatta hänestä tuli 1925 Puolan merivoimien komentaja.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Józef Unrug
John Kordic

| John Kordic> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  John Nicholas Kordic
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1965 Edmonton, Alberta, Kanada
Kuollut: 8. elokuuta 1992 (27 vuotta) Quebec City, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–1992
Seurat:  Montreal Canadiens Toronto Maple Leafs Washington Capitals Quebec Nordiques
NHL-varaus:  78. varaus, 1983 Montreal Canadiens
John Nicholas Kordic (22. maaliskuuta 1965 – 8. elokuuta 1992) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kordic pelasi urallaan 244 NHL-ottelua tehden niissä 17 maalia ja antaen 18 maalisyöttöä. Varsinaisesti hänet tunnettiin yhtenä kovimmista kaukalotappelijoista. Kordic tappeli NHL-kaukaloissa yhteensä 87 kertaa ja hänelle tuomittiin 997 jäähyminuuttia.
Kordic kuoli elokuun 8. päivänä 1992 poliisin sellissä huumeiden yliannostuksen aiheuttamiin sydänongelmiin ja niistä seuranneeseen keuhkojen pettämiseen. Poliisin suojiin hän oli joutunut rähistyään poliisin kanssa quebecilaisessa hotellissa. Hän oli kuollessaan vain 27-vuotias.
Kordicin nuorempi veli Dan Kordic pelasi 197 NHL-ottelua, kaikki Philadelphia Flyersin paidassa.
Aiheesta muualla

John Kordic The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
John Kordic Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Julie Masse

Julie Masse (s. 3. kesäkuuta 1970 Greenfield Park, Québec) on kanadalainen poplaulaja.
Julie Masse julkaisi ensimmäisen, itsensä mukaan nimetyn albuminsa vuonna 1990. Singlet "C'est Zéro", "Billy", "Sans t'oublier" ja "Prends bien garde" menestyivät paitsi Kanadan ranskankielisillä alueilla, myös Ranskassa. Toisena albumina julkaistiin vuonna 1992 À Contre Jour.
Julie Masselle myönnettiin vuonna 1993 parhaan uuden naisesiintyjän Juno-palkinto. Hän meni samoihin aikoihin naimisiin Sylvain Brault'n kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1995.
Massen ensimmäinen englanninkielinen albumi Circle of One ilmestyi 1994. Hän teki levyllä yhteistyötä Corey Hartin kanssa, jonka hän nai vuonna 2002. Pari asuu Bahamalla ja heillä on kolme tytärtä ja yksi poika. Massen tuorein levytys on hittikokoelma Compilation vuodelta 1996.
Julie Lengweiler

Julie Lengweiler (s. 6. marraskuuta 1998) on sveitsiläinen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja tai hakkuri ja pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän edustaa kaudella 2021–2022 Suomessa lentopallon Mestaruusliigassa kuusamolaisseura Pölkkyä.
Lengweiler on edustanut kotimaansa Sveitsin liigassa Viteosia ja voittanut Sveitsin-mestaruuden. Hän teki sopimuksen kuusamolaisseura Pölkyn kanssa huhtikuussa 2021. Kaudella 2021–2022 Lengweiler voitti Suomen Cupin ja Suomen-mestaruuden.
Lengweiler on pelannut Sveitsin maajoukkueessa.
Janosch

Janosch
Janosch, oikealta nimeltään Horst Eckert (s. 11. maaliskuuta 1931 Hindenburg O.S., Saksa), on puolalais-saksalainen lastenkirjailija. Hän on julkaissut yli sata lastenkirjaa yli 30 kielellä ja lukuisia aikuistenromaaneja. Tunnetuimpia teoksia ovat esimerkiksi Panama-kirjat, Myssy-Kasperi, Hiiri punasukissaan ja Polski Blues. Lisäksi hän on kuvittanut kaikki kirjansa itse. Janosch asuu nykyään Teneriffalla Espanjassa.
Ura

Janosch syntyi köyhään puolalaiseen perheeseen. Aluksi vanhemmilla ei ollut tarpeeksi rahaa oman asunnon hankkimiseen, ja ensimmäiset kolme elinvuottaan hän asuikin isovanhempiensa luona. Kun hän muutti vanhempiensa luo asumaan, isä alkoi juoda runsaasti alkoholia ja löi vaimoaan ja poikaansa. Koulussa lapset saivat ankaran katolisen kasvatuksen, mutta Janosch ei tuntenut sopeutuvansa siihen. Kolmetoistavuotiaana hän sairastui keltatautiin, ja sitä yritettiin parantaa itse poltetulla snapsilla. Vuotta myöhemmin hän parantui ja aloitti työt sepän pajassa oppipoikana.
Janosch joutui lapsena todistamaan sodan kauhuja, kun Hitler valloitti Puolan. Sodan jälkeen perhe pakeni Saksaan, jossa Janosch opiskeli tekstiilialaa. Vuosina 1950–1953 Janosch opiskeli Münchenin taideakatemiassa, josta hän lopulta erosi ”lahjojen puutteen” takia, kuten hän itse sanoo. Sen jälkeen hän työnskenteli itsenäisenä taiteilijana, mutta se tarkoitti vähäisiä tuloja.
Vuonna 1960 ilmestyi ensimmäinen lastenkirja Oi ihana Panama. Sen teksti ja kuvat olivat aikanaan hyvin uskaliaita ja herättivät paljon keskustelua. Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyi ensimmäinen aikuistenromaani Cholonek oder Der liebe Gott aus Lehm. Vuonna 1980 hän muutti Teneriffalle saadakseen rauhaa ihailijoilta ympäri maailmaa.
Janoschin satuja on esitetty myös Tarinatuokio-nimisessä animaatiosarjassa.
Palkintoja

Münchenin kaupungin kirjallisuuspalkinto 1975
Deutscher Jugendliteraturpreis (Saksalainen nuortenkirjallisuuspalkinto) 1979
Ranskalainen lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto
2 kertaa Hopeinen sulka (Hollanti)
Andreas Gryphius -palkinto
Teoksia

Aarretta etsimässä: Kertomus siitä, kuinka pikku karhu ja pikku tiikeri löytävät onnen. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1980
Hiiri punasukissaan. Suomentaneet Kaija Löytty ja Riitta Mäyrälä. WSOY, 1987.
Hiiriseriffi: Luikuritarinoita Villistä Lännestä. Runoillut Janosch. Kauniilla värikuvilla kuvittanut Janosch itse. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1990.
Huli Hunskeli. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1988.
Huli Hunskelin etuvetojänismoottori. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1990.
Hyvää päivää, pikku possu: Kertomus siitä, kuinka pikku tiikeri eräänä päivänä ei palannutkaan kotiin. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1987.
Jalli Koiranleuka. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. WSOY, 1976.
Jannesta tulee intiaani. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1991.
Jäniksen ja siilin kilpajuoksu. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1987.
Kuinka tiikeri oppi laskemaan. Suomentanut Marja Kyrö. WSOY, 1996.
Köyhä mies ja omena. Suomentanut Hannu Niklander. WSOY, 1986.
Köyhä mies ja omena. Suomentanut Jukka Kemppinen. WSOY, 1967.
Leijonanhammas ja Silkkitassu: Laatuisa tarina kahdesta hiirestä, jotka rakastivat toisiaan ja joille syntyi kaksi lasta nimittäin Leijonanhammas ja Silkkitassu. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1984.
Leiki kisu kanssani. Suomentanut Panu Pekkanen. WSOY, 1985.
Myssy-Kasperi eläintarhassa. Suomentanut Aappo I. Piippo. WSOY, 1986.
Myssy-Kasperi matkustaa. Suomentanut Aappo I. Piippo. WSOY, 1986.
Myssy-Kasperin syntymäpäivä. Suomentanut Aappo I. Piippo. WSOY, 1986.
Nallella on myssy. Suomentanut Panu Pekkanen. WSOY, 1985.
Oi ihana Panama: Kertomus siitä kuinka pikku karhu ja pikku tiikeri löytävät Panaman. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1980.
Omenamies. Suomentanut Katri Alvesalo-Heikkilä. WSOY, 1984.
Panama-kirja: Pikku karhun ja pikku tiikerin seikkailuja. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1988.
Pieni Panama-kirja. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1990.
Pikku karhu ja pikku tiikeri kaupungin kohinassa: Kertomus siitä, kuinka pikku karhu ja pikku tiikeri lähtivät kerran kaupunkiin. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1990.
Pikku tiikerin jymyjuhlat: Kertomus siitä, kuinka pikku tiikeri kerran juhli syntymäpäiväänsä. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1990.
Postia tiikerille: Kertomus siitä, kuinka pikku karhu ja pikku tiikeri keksivät kirjepostin, lentopostin ja puhelimen. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1982.
Pupu loikkii. Suomentanut Panu Pekkanen. WSOY, 1985.
Soittajasirkka ja maamyyrä. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1986.
Suuri Panamakirja. Suomentanut Riitta Mäyrälä. 2004.
Tule terveeksi, pikku Tiikeri: Kertomus siitä, kuinka pikku tiikeri kerran tuli kipeäksi. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1985.
Urhea pikku räätäli. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1988.
Uskomaton unikeko. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1978.
Vanha mies ja karhu. Suomentanut Riitta Mäyrälä. WSOY, 1990.
Vilppu ja ihmesivellin. Kirjoittanut Mischa Damjan. Kuvittanut Janosch. Suomentanut Pirjo Santonen. Kustannus-Mäkelä, 1986.
Äiti, mistä lapset tulevat? Suomentanut Marja Kyrö. Otava, 1993.
Kirjallisuutta

Bajorek, Angela: Wer fast nichts braucht, hat alles: Janosch – die Biografie.  Berlin:  Ullstein, 2016.  ISBN 978-3-550-08125-5.
Merk, Jörg: Reden Sie Tacheles Herr Janosch: Ein Interview.  Langenpreising:  Neue-Welt-Verlag, 2007.  ISBN 978-3-937957-97-5.
Thiriet, Marie – Bastet, Marc  (toim.): Janosch – Leben & Werk: Eine Werkschau zum 90. Geburtstag des Künstlers.  Gifkendorf:  Merlin, 2021.  ISBN 978-3-87536-341-8.
Aiheesta muualla

Kirjailijan sivusto.
Janosch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaakon Kamarimusiikki

Kaakon Kamarimusiikki on Virolahdella vuonna 2014 ensimmäisen kerran järjestetty musiikkijuhla. Toiminnanjohtaja on Siru Ahopelto, taiteellinen johtaja on Suomen Kansallisoopperan 1. konserttimestari Jukka Merjanen. Yhteistyökumppaneina ovat Virolahden kunta, Virolahden Musiikkiyhdistys, Virolahden kappeliseurakunta sekä Harjun oppimiskeskus..
Ensimmäisten juhlien pääesiintyjä oli Apocalyptican sellisti Perttu Kivilaakso, ja juhliin liittyi säveltäjä-akateemikko Uuno Klamin muistokonsertti hänen kotikylässään Klamilassa.
Julian Morris

Julian Morris vuonna 2013.
Julian Morris (s. 13. tammikuuta 1983) on brittiläinen näyttelijä.
Morris aloitti näyttelemisen lapsena Lontoon Anna Scher -teatterissa ja eteni sittemmin Royal Shakespeare Companyyn. Tärkeä merkkipaalu hänen urallaan oli rooli elokuvassa Cry Wolf (2005). Hän on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa Teho-osasto (2008–2009), 24 (2010) ja Valehtelevat viettelijät (2010–2013).
Aiheesta muualla

Julian Morris Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaakkurin tarina

| Kaakkurin tarina |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tuomo Björksten
Kieli:  suomi
Genre:  luontokuvateos
Kustantaja:  Docendo
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  Tuomo Björksten (kuvat) Elina Reineck (taitto)
Sivumäärä:  144 s.
ISBN:  978-951-0-37841-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaakkurin tarina  on vuonna 2012 julkaistu kuvateos, joka kertoo kaakkureiden tositarinan. Kirjan teksti ja kuvat ovat Tuomo Björkstenin.
Kirjan pääosassa on Heikiksi ristitty kaakkuri. Se joutuu vaikeaan tilanteeseen, kun sen puoliso kuolee ja siitä tulee yksinhuoltaja. Kirjan tarinassa kerrotaan, kuinka kaakkureiden elämä muistuttaa huomattavasti ihmisten elämää. Niin kaakkurit kuin ihmisetkin deittailevat, riitelevät ja ovat laihdutuskuurilla.
Kirjan kuvat on otettu pääasiassa Pirkanmaalla. Sen liitteenä on Tero Linjaman äänittämä levy lintujen äänistä.
Björksten on Jyväskylässä syntynyt, nykyisin Tampereella asuva Aamulehden toimittaja, joka aloitti luontokuvauksen jo 1997 mutta digijärjestelmäkameran hankinta vuonna 2004 sai hänet innostumaan oikein todella.
Kriitikoiden arvioissa teos saa myönteisen vastaanoton. Tekstistä on sanottu, että siitä ”huokuu – – rakkaus luontoon – sekä kärsivällisyys, jota harrastuksessa tarvitaan”. Pertti Koskimiehen joissakin viestimissä esittämiin negatiivisiin arvioihin häirintäväitteisiin Björksten on vastannut kirjan verkkosivulla.