stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Franca Rame

Franca Rame 1956 L'Espresso-lehdessä
Franca Rame (18. kesäkuuta 1928 Parabiago, Lombardia, Italia – 29. toukokuuta 2013 Milano, Italia) oli italialainen näyttelijä ja vasemmistolainen naisasia-aktiivi. Hänet tunnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneen Dario Fon työtoverina ja puolisona.
Franca Rame oli teatterisuvusta, jonka juuret lasketaan jopa 1600-luvulle. Ramen ja Fon avioliitto solmittiin vuonna 1954. Heillä on poika Jacopo.
Rame ja Fo perustivat 1958 oman teatteriryhmänsä. He toimivat poliittisten vankien perheitä avustavassa järjestössä 1960-luvulla. He hylkäsivät perinteisen tavan tehdä teatteria 1968 Ranskan opiskelijalevottomuuksien aikana. He perustivat Associazione Nuova Scenan, joka esitti farssin keinoin poliittista teatteria, myös television välityksellä.
Äärioikeisto oli uhannut pariskuntaa pommi-iskulla jo 1966. Vuonna 1973 Franca Rame kidnapattiin ja pahoinpideltiin sekä joukkoraiskattiin. Tekijöitä ei tavoitettu. Vuonna 1975 hän toteutti monologin Lo Stupro (Raiskaus), jossa purki kokemuksiaan. Monologi kesti julkisuudessa vuosikymmeniä.
Vuonna 2006 Franca Rame valittiin Italian senaattiin Italia dei Valori -puolueesta.
Florian Howald

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Florian Howald vuonna 2011. |  Florian Howald vuonna 2011. |  Florian Howald vuonna 2011. |  |
Maa:   Sveitsi
Miesten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Strömstad 2016 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Riika 2018 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Riika 2018 | viesti |  |
|  Pronssia | Tartto 2017 | sprinttiviesti |  |
|  Pronssia | Riika 2018 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Doksy 2021 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jeseník 2016 | viesti |  |
|  Kultaa | Ticino 2018 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Ticino 2018 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Ticino 2018 | viesti |  |
|  Pronssia | Jeseník 2016 | sprintti |  |
|  Pronssia | Rakvere 2022 | viesti |  |
Florian Howald (s. 20. elokuuta 1991 Zürich) on sveitsiläinen suunnistaja. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Howaldilla on kolme MM-mitalia sprinttiviestistä: hopeaa 2016 ja 2018 sekä pronssia 2017. Perinteisessä viestissä hän saavutti MM-hopeaa Riiassa 2018 ja pronssia Doksyn MM-kilpailuissa 2021. Henkilökohtaisen MM-pronssin hän saavutti keskimatkalla vuonna 2018, mitä ennen hänen paras henkilökohtainen MM-suorituksensa on keskimatkan seitsemäs sija vuonna 2017.
EM-kisoista hänellä on viestin kultaa 2016 ja sprinttiviestin kultaa 2018, keskimatkan ja viestin hopeaa 2018 sekä sprintin pronssia 2016 ja viestin pronssia 2022.
Edward Molyneux

Edward Molyneux, James Abben valokuva 1922
Edward Henry Molyneux, lempinimi "Captain Molyneux"; (5. syyskuuta 1891 Hampstead, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 23. maaliskuuta 1974 Monte Carlo, Monaco) oli englantilainen muotisuunnittelija, jonka muotisalonki Pariisissa toimi vuosina 1919–1950.
Häntä pidetään modernistisena suunnittelijana, joka yhdisteli couture-tyylin hienostuneisuutta, modernistista estetiikkaa ja sosiaalista sekä kulttuurista valveutuneisuutta.
Suku ja koulutus

Edward Molyneux'n vanhemmat olivat Justin Molyneux ja Elizabeth Kenny. Hänen sukunsa polveutui Irlantiin muuttaneista ranskalaisista ​​hugenoteista. Hänen setänsä oli majuri Edward Mary Joseph Molyneux, joka tuli tunnetuksi Kashmirin aluetta esittävistä maisemamaalauksistaan. Edward opiskeli roomalaiskatolisessa yksityiskoulussa Beaumont Collegessa. Isänsä kuoleman vuoksi hän keskeytti koulun 16-vuotiaana elättääkseen itsensä ja äitinsä toteuttaen tavoitteitaan taidemaalarina ja kuvittajana.
Muotiuran alku

Molyneux työllistyi luonnostaiteilijana amerikkalaisen The Smart Set -lehden Lontoon painokseen, jossa hänen muodikkaista naisista julkaistut piirroksensa herättivät muotitaitelija Lucilen (Lady Lucy Christina Duff Gordon, 1863–1935) huomion. Tämä palkkasi hänet luonnostelijaksi Lontoon salonkiinsa vuonna 1910 ja ylensi hänet seuraavan vuoden loppuun mennessä apulaissuunnittelijaksi Pariisin haaraliikkeeseensä. Hän työskenteli Lucilelle myös New Yorkissa.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän liittyi Duke of Wellingtonin jalkaväkirykmenttiin, jossa hän taisteli Arrasin taistelussa. Hän saavutti kapteenin arvon, mutta menetti näkönsä toisesta silmästään. Jonkin aikaa hän työskenteli amiraliteetin signaalitiedusteluyksikössä. Hän palasi töihin Lucilen muotisalonkiin asepalveluksensa loppumisen jälkeen, mutta erimielisyys tämän kanssa johti hänen sopimuksensa irtisanomiseen vuonna 1919.
Muotitalo

Edward Molyneux avasi oman muotitalonsa Pariisissa osoitteessa 14 rue Royale marraskuussa 1919, laajensi toimintaansa Monte Carloon vuonna 1925, Cannesiin vuonna 1927 ja Lontooseen vuonna 1932. Suunnittelija tuli nopeasti tunnetuksi moitteettoman hienostuneesta yksinkertaisuudestaan. Molyneux oli, kuten historioitsija Caroline Milbank kirjoittaa, "suunnittelija, jonka puoleen muodikas nainen kääntyisi, jos hän haluaisi olla täysin oikeassa olematta täysin ennalta ennustettava 1920- ja 1930-luvuilla". Molyneux suunnitteli 1920-luvulla laulaja Mistinguettin esiintymispuvut tämän näytöksiin Folies Bergèressä. Hän paheksui tarpeetonta koristelua ja vaatetti Euroopan kuninkaallisia, kuten Kentin herttuatar prinsessa Marina, jonka hääpuvun hän suunnitteli vuonna 1934.
Toisen maailmansodan aikana hän siirsi yrityksensä Lontooseen sodan ajaksi ja palasi Pariisiin vuonna 1946. Huonon terveytensä vuoksi Jamaikalle vuonna 1950 vetäytynyt Molyneux jätti muotitalonsa Jacques Griffen käsiin. Hän jatkoi suunnittelua vuonna 1964 ja avasi Studio Molyneuxin, loi korkealaatuisen valmisvaatemalliston, joka sai vaihtelevia arvosteluja. Tuona aikana Time-lehti luonnehti häntä "pariisilaiseksi vastineeksi Manhattanin Mainbocherille, klassistille, joka on omistautunut pehmeälle ilmeelle ja räätälöitylle linjalle". Hän jäi eläkkeelle uudestaan vuonna 1969.
Taide

Edward Molyneux maalasi koko elämänsä, ja hänen maalauksistaan ​​pidettiin näyttelyitä Galerie Weillissä Pariisissa (1950-1956) ja Hammer Galleries'ssa New Yorkissa (1967). New Yorkin näyttelystä työn "Neilikat maljakossa" ostivat Windsorin herttua ja herttuatar ja "Ruusu lasissa" maalauksen osti Greta Garbo.
Molyneux keräsi laajan impressionistisen taidekokoelman, johon kuului Picasson, Monetin, Manet'n ja Renoirin maalauksia. Vuonna 1955 ne myytiin Ailsa Mellon Brucelle, joka vuonna 1969 testamentti kokoelman National Gallery of Artille, joka sijaitsee Washington, D.C.
Yksityiselämä

Edward Molyneuxilla oli monimuotoinen yksityiselämä. Yksi hänen nuoruutensa suhteista ​​oli ulkoministeriön diplomaatti Harold Nicolsonin kanssa, joka auttoi rahoittamaan suunnittelijan ensimmäisen Pariisin muotisalongin avaamista. Nicolson oli naimisissa kirjailija Vita Sackville-Westin kanssa, mutta kertoi tälle avoimesti asioistaan, kuten syrjähypystään Molyneux'n kanssa. Vuonna 1923 Molyneux meni naimisiin (Jessie) Muriel Dunsmuirin (1890–1951) kanssa, joka oli yksi James Dunsmuirin, Brittiläisen Kolumbian pääministerin kahdeksasta tyttärestä. He erosivat vuotta myöhemmin vuonna 1924.
Perintö

Edward Molyneuxin jäätyä eläkkeelle vuonna 1969 Studio Molyneux jatkoi valmisvaatteiden suunnittelua veljenpoika John Tullisin johdolla, kunnes se suljettiin vuonna 1977. Edward Molyneux kuoli 82-vuotiaana Monte Carlossa 23. maaliskuuta 1974. Hänet on haudattu Biot'n kaupunkiin, jossa hän omisti asuintalon.
Molyneux-tavaramerkin omistaa ranskalainen Parfums Berdoues. Yrityksen muotia luova puoli on pysyvästi epäaktiivinen mutta tuottaa edelleen tuoksuja, kuten "Captain" (1975), "Quartz" (1978), "Le Chic", " Vivre, "I Love You" ja "Quartz Pure Red" (2008).
Aiheesta lisää

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward Molyneux Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Prinsessa Marina hääpuvussaan, Edward Molyneux 1934
Création Molyneux, Trés Parisien 1927.
Käännös suomeksi
Feylinia polylepis

| Feylinia polylepis> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Scinciformata
Osalahko::  Skinkkimäiset Scincomorpha
Heimo::  Skinkit Scincidae
Suku::  Feylinia
Laji::  polylepis
Kaksiosainen nimi
 Feylinia polylepis  Bocage, 1887 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Feylinia polylepis on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Laji on Afrikan länsirannikon edustalla päiväntasaajan pohjoispuolella sijaitsevan Príncipen saaren kotoperäinen laji.
Feylinia polylepis on jalaton skinkkilaji. Siitä on olemassa kahta värimuunnosta, vaaleanharmaata ja ruskeaa.
Laji on hyvin yleinen Príncipen saaren kuivemmassa pohjoisosassa. Skinkin esiintymistiheys on suuri sille suotuisissa elinympäristöissä, mahdollisesti koska lajilla ei ole juurikaan saalistajia esiintymisalueellaan. Ne elävät miltei minkä tahansa alla, kunhan maa on vain hiemankin kostea. Feylinia polylepis elää esimerkiksi karisseiden lehtien alla.
Aiheesta muualla

Kuva lajista (englanniksi)
Kuvia Feylinia polylepis -lajista ja muista Guineanlahden saarilla tavattavista eliölajeista[vanhentunut linkki] (englanniksi)
FC Viktoria Köln

FC Viktoria Köln on jalkapalloseura Kölnistä, Saksasta. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 3. Ligassa.
Edustusjoukkueen pelaajat

| --- | --- |
 Maalivahdit: 1 Nico Pellatz  23 Alexander Monath  27 Michael Vogel Puolustajat: 2 Markus Brzenska  3 Tobias Haitz  4 Claus Costa  11 Michael Lejan  12 Dennis Malura  14 Roberto Guirino  15 Daniel Reiche  25 Edwin Schwarz  28 Patrick Koronkiewicz :  Keskikenttäpelaajat: 5 Jules Schwadorf  6 Tim Jerat  7 Connor Krempicki  8 Mike Wunderlich  10 Renè Klingenburg  13 Lukas Nottbeck  21 Florian Heister  22 Florian Moritz  31 Mehdi Reichert Hyökkääjät: 9 Sebastian van Santen  17 Jules Reimerink  18 Fabio Dias  20 Sven Kreyer
Entisiä pelaajia

Erich Ribbeck (1962–1965)
Tim Väyrynen (2015)
Ron-Robert Zieler (juniorit, 1994–1999)
Entisiä valmentajia

Wolfgang Jerat (2012–2013)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut (saksaksi)
Free at Last

| Free at Last Yukmouth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009–2010
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Smoke-a-Lot, RBC
Yukmouthin muut julkaisut
| The West Coast Don 2009 | Free at Last 2010 | Thug’n & Mob’n 2010 |
Free at Last on rap-artisti Yukmouthin kuudes sooloalbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2010.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Free at Last (mukana Country Black)  | 5.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Life (mukana Ya Boy, Jay Rock & London)  | 5.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Laughin at You Clownz | 4.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | 2-11 (mukana L.E.P. Bogus Boys)  | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | She Want It (mukana Rankin Scroo)  | 4.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Smell It on Me (mukana Gudda Gudda, Tity Boi & D-Golder)  | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | 100 Brick Boy (mukana Lucci)  | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Let's Get It, Let's Go (mukana Lil Hype, Ampichino, Lee Majors, Tha Realest, Freeze, Rahmean & Matt Blaque)  | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Bang Bang | 2.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Shine (mukana Messy Marv & Choppa City)  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | The West Iz Back (mukana Roccett & 2-Eleven)  | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Rise 2 da Top | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | That's Outta Here (mukana Mistah F.A.B. & Chop Black)  | 4.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | The Hard Way (mukana Jannine V)  | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | So Trill (mukana Lil Hype & Dru Down)  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Pac Man | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Smokin Treez (mukana Curren$y & Chop Black)  | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Hubba Rocks (mukana Stevie Joe, Philthy Rich & Lee Majors)  | 4.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Da Town (Remix) (mukana Richie Rich, Beeda Weeda, Agerman, Kafani, Shady Nate, Lee Majors, G-Stack & London)  | 5.22 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 79.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| iTunes Storen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Holla | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Da Block Goin Ham (mukana C-Bo)  | 3.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Gwop Boy | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Meet the Mob (mukana Lee Majors, Ampichino, Young Bossi & Matt Blaque)  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 95.26 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Redrum-187:
Florian Busch

Florian Busch vuonna 2012.
Florian Busch (s. 2. tammikuuta 1985 Tegernsee) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-liigan Eisbären Berlinin joukkueessa. Busch on pelannut DEL-liigaa vuodesta 2002 lähtien. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja laukoo vasemmalta.
Eurooppalainen korkeakoulualue

Eurooppalainen korkeakoulualue (EHEA, European Higher Education Area) on lähes koko Euroopan kattava, 47 valtion muodostama korkeakoulutusalue, joka syntyi maaliskuussa 2010.
Eurooppalainen korkeakoulutusalue (sininen) ja maat, jotka voivat liittyä siihen myöhemmin (punainen)
EHEA:n käynnistämistä edelsi vuonna 1999 aloitettu Bolognan prosessi. Sillä pyrittiin luomaan yhtenäinen, yhteensopiva ja keskinäisen vertailun mahdollistava Eurooppalainen korkeakoulualue, mikä edistäisi Euroopan asemaa korkeakoulutuksen kansainvälisessä kilpailussa.
Tutkimuspuolen vastaava alue on Eurooppalainen tutkimusalue (ERA).
Aiheesta muualla

European University Association EUA (Arkistoitu – Internet Archive)
Eurooppalainen Latsis-palkinto

Eurooppalainen  Latsis-palkinto on Euroopan tiedesäätiön myöntämä innovaatiopalkinto, jonka arvo on noin 100 000 Sveitsin frangia. Palkinnon myöntää geneveläinen Latsis säätiö.
Palkinnon saajat

| vuosi | palkinnon saaja | maa tai järjestö |
| --- | --- | --- |
| 1998 | Pierre A. Stadelmann |  Sveitsi |
| 1999 | Jürgen Baumert |  Saksa |
| 2000 | Kenneth Holmes |  Saksa/ Britannia |
| 2001 | André Berger |  Belgia |
| 2002 | Annette Karmiloff-Smith |  Britannia |
| 2003 | Colin Renfrew |  Britannia |
| 2004 | Amos Bairoch |  Sveitsi |
| 2005 | Donal Bradley |  Britannia |
| 2006 | Rainer Bauböck |  Itävalta |
| 2007 | Willi Kalender |  Saksa |
| 2008 | Simon White |  Saksa/ Britannia |
| 2009 | Uta Frith Chris Frith |  Britannia |
| 2010 | Ilkka Hanski |  Suomi |
| 2011 | James Vaupel |  Saksa |
| 2012 | Uffe Haagerup |  Tanska |
Fables from a Mayfly: What I Tell You Three Times Is True

| Fables from a Mayfly: What I Tell You Three Times Is True Fair to Midland |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Metalworks Studios Mississauga, Ontario
 Julkaistu: 11. kesäkuuta 2007
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Serj Tankian & David Bottrill
 Tyylilaji: taiderock progressiivinen metalli
 Kesto: 47.41
 Levy-yhtiö: Serjical Strike, Universal Republic
Listasijoitukset
  137.
Fair to Midlandin muut julkaisut
| The Drawn and Quartered (EP) 2006 | Fables from a Mayfly: What I Tell You Three Times Is True 2007 | Arrows & Anchors 2011 |
Fables from a Mayfly: What I Tell You Three Times Is True on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Fair to Midlandin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 11. kesäkuuta 2007, ja albumin tuottajina toimi System of a Downin laulajana tunnettu Serj Tankian sekä kanadalainen tuottaja David Bottrill. Albumilta julkaistiin radiosoittoa varten singlenä albumin ykkösraita "Dance of the Manatee".
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 137.
Kappaleet

Dance of the Manatee – 4.11
Kyla Cries Cologne – 4.01
Vice/Versa – 3.55
The Wife, the Kids, and the White Picket Fence – 3.29
April Fools and Eggmen – 4.44
A Seafarer's Knot – 4.11
A Wolf Descends Upon the Spanish Sahara – 4.13
Walls of Jericho – 3.46
Tall Tales Taste Like Sour Grapes – 4.02
Upgrade^Brigade – 5.17
Say When – 5.52
Näiden lisäksi albumin alussa on piiloraita "Tibet".
Kokoonpano

Darroh Sudderth – laulu
Cliff Campbell – kitara
Jon Dicken – bassokitara
Brett Stowers – rummut
Matt Langley – koskettimet
Arvostelut

Allmusic:
Desibeli.net:
IGN: 8.8/10
Imperiumi.net: 8+/10
Sputnikmusic:
Freebird Airlines

| Freebird Airlines |
| --- | --- |

 IATA: FH  –  ICAO: FHY 
Kutsukoodi:  FREEBIRD AIR
Perustettu:  2000
Laivaston koko:  9
Kohteiden määrä:  80
Solmukohdat:  Atatürkin kansainvälinen lentoasema, Antalya
Emoyhtiö:  Gözen Air Services
Kotipaikka:  Istanbul, Turkki
Avainhenkilö(t):  Selim Tukenmez, CEO
Yhtiön sivut:  www.freebirdairlines.com
Freebirdin Airbus A320
Freebird Airlines (IATA: FH, ICAO: FHY) on turkkilainen vuonna 2000 perustettu tilauslentoyhtiö. Yhtiö kuuluu kenttäpalveluita tuottavaan Gözen Holdingiin. Yhtiön solmukohdat ovat Antalya ja Izmir. Yhtiö käy joskus myös Suomessa. Esimerkiksi matkanjärjestäjät ovat tilanneet koneita Helsinkiin, Vaasaan, Lappeenrantaan, Ouluun, Kuopioon, Turkuun, Tampereelle ja Rovaniemelle. Yhtiöllä ei ole lento-onnettomuuksia.
Kohteet

Freebird operoi charter lentoja Eurooppaan, Libanoniin ja Iraniin, Turkin lomakohteista.
Laivasto

Huhtikuussa 2019:
8 Airbus A320-200
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Freebird Airlines Wikimedia Commonsissa
Florian Carvalho

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carvalho vuonna 2013 |  Carvalho vuonna 2013 |  Carvalho vuonna 2013 |  |
Maa:  Ranska
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2012 | 1500 m |  |
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Hyères 2015 | joukkue |  |
Florian Carvalho (s. 9. maaliskuuta 1989 Fontainebleau, Ranska) on ranskalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän kilpaili aiemmin pääosin 1 500 metrillä, mutta on sittemmin laajentanut matkavalikoimaansa maratonille saakka. Carvalho edustaa Us Nemours St Pierre Athlea ja on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 69 kiloa.
Carvalho karsiutui 800 metrin välierissä Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi Hengelon alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän saavutti samana vuonna hopeaa maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden kilpailussa. Hän sijoittui 2008 Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa seitsemänneksi 1 500 metrillä ja voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden maastojuoksussa. Seuraavana vuonna hän oli maastojuoksun EM-kilpailujen alle 23-vuotiaiden sarjassa neljäs.
Carvalho saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa 2010 hopeaa alle 23-vuotiaiden henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuekilpailussa. Hän sijoittui Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 3 000 metrillä kahdeksanneksi. Hän voitti Ostravassa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 1 500 metrilä ajalla 3.50,42. Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.  Kauden päätteeksi hän voitti Velenjessä maastojuoksun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja sai joukkuekilpailussa pronssia.
Carvalho saavutti 1 500 metrillä hopeaa vuoden 2012 EM-kisoissa Helsingissä ajalla 3.46,33. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui saman matkan välierissä. Hän sijoittui 2013 Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrillä viidenneksi. Moskovan MM-kilpailuissa hän oli 1 500 metrillä yhdestoista. Seuraavana vuonna hän karsiutui Zürichin EM-kilpailuissa 1 500 metrin alkuerissä ja sijoittui maastojuoksun EM-kilpailuissa neljänneksi.
Carvalho sijoittui 2015 Prahan EM-hallikilpailuissa 3 000 metrillä 11:nneksi. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli kuudes ja joukkuekilpailussa hopealla. Seuraavana vuonna hän sijoittui Amsterdamin EM-kilpailuissa 1 500 metrillä viidenneksi, mutta karsiutui Rio de janeiron olympialaisissa alkuerissä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 000 metrillä 12:nneksi ja 10 000 metrillä kahdeksanneksi.
Hänen ennätyksensä 1500 metrillä on vuonna 2013 Pariisissa juostu 3.33.47. 5 000 metriä hän on juossut aikaan 13.27,76 (2018), 10 000 metriä 27.55,68 (2021), puolimaratonin 1.00.58 (2020) ja maratonin 2.10.24 (2020). 3 000 metriä hän on juossut hallissa aikaan 7.45,77.
Käännös suomeksi
Fables & Dreams

| Fables & Dreams Lunatica |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 18. lokakuuta 2004
 Tuottaja(t): Sascha Paeth
 Tyylilaji: sinfoninen metalli
 Kesto: 51.39
 Levy-yhtiö: Frontiers
Lunatican muut julkaisut
| Atlantis 2001 | Fables & Dreams 2004 | The Edge of Infinity 2006 |
Fables & Dreams on Lunatican toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2004.
Kappaleet

The Search Goes On – 4.15
Avalon – 3.42
Elements – 6.54
Fable of Dreams – 5.22
Still Believe – 6.11
The Spell – 4.48
The Neverending Story – 5.36
Hymn – 4.30 (Ultravox-cover)
Silent Scream – 5.23
A Little Moment of Desperation – 4.58
Kokoonpano

Andrea – laulu
Sandro – kitara
Andy – kitara
Olaf Reitmeier – bassokitara, taustalaulu
Ermes – rummut
Alex – kosketinsoitin
Arvostelut

Metal Storm:
Imperiumi: 7+/10
Aiheesta muualla

Fables & Dreams Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Fables & Dreams Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Federica Montseny

| Federica Montseny |
| --- | --- |
 Federica Montseny vuonna 1977.
Espanjan sosiaali- ja terveysministeri
 1936–1937  
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1905 Madrid, Espanja
Kuollut: 14. tammikuuta 1994 (88 vuotta) Toulouse, Ranska
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Puoliso:  Germinal Esgleas
Federica Montseny i Mañé (12. helmikuuta 1905 Madrid, Espanja – 14. tammikuuta 1994 Toulouse, Ranska) oli espanjalainen anarkisti, feministi ja kirjailija. Hän toimi Espanjan toisen tasavallan sosiaali- ja terveysministerinä maan sisällissodan alkuvaiheessa vuosina 1936–1937. Montseny oli Espanjan ensimmäinen ja myös Euroopan ensimmäisiä naisministereitä.
Elämä > Nuoruusvuodet

Montseny syntyi Madridissa, jossa hänen vanhempansa toimivat anarkistisen La Revista Blanca -lehden toimittajina. Hänen isänsä oli tunnettu katalonialainen anarkisti Joan Montseny, joka kirjoitti myös salanimellä Federico Urales. Vuonna 1912 perhe muutti takaisin kotiseudulleen Barcelonaan, jossa Montseny liittyi myöhemmin anarkosyndikalistiseen CNT-ammattiliittoon ja anarkistiseen FAI-järjestöön. Hän työskenteli 1920-luvun jälkipuoliskolta lähtien useiden näiden julkaisemien lehtien toimittajana. Montseny tunnettiin myös taitavana puhujana, joka kiersi ympäri maata ammattiyhdistysten tilaisuuksissa.