stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevan kisat 1944

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1944 Helsingissä 23.–24. syyskuuta. Kilpailupaikka oli Olympiastadion. Kilpailut käytiin muutamia viikkoja jatkosodan aselevon solmimisen jälkeen ja sodasta johtuen myöhemmin syksyllä kuin koskaan muulloin. Lapin sota oli vielä käynnissä. Kisoihin osallistui ensimmäisen kerran ulkomaalainen kilpailija Gunder Hägg, joka juoksi 5 000 metrin juoksussa kilpailun ulkopuolella. 25 000 metrin juoksu oli ohjelmassa viimeistä kertaa. Maastojuoksussa oli kilpailtu jo toukokuussa Sortavalassa. Mestariksi juoksi Viljo Heino, ja joukkuemestaruuden voitti hänen seuransa Karhulan Katajaiset, joka voitti myös Kalevanmaljan 1944.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Martti Kaskivirta | 11,3 | Alpo Savolainen | 11,3 | Helmer Kvist | 11,4 |
| 200 m | Bertel Storskrubb | 23,7 | Alpo Savolainen | 24,0 | Martti Kaskivirta | 24,2 |
| 400 m | Bertel Storskrubb | 49,9 | Mered Merisavo | 51,3 | Olavi Mattila | 52,4 |
| 800 m | Sakari Aarniala | 1.54,3 | Pentti Siltaloppi | 1.55,4 | Aarne Kainlauri | 1.57,4 |
| 1 500 m | Pentti Siltaloppi | 3.59,6 | Aarne Kainlauri | 4.01,4 | Reino Tikkanen | 4.05,2 |
| 5 000 m | Viljo Heino | 14.24,8 | Matti Vilenius | 15.03,4 | Kauko Pekuri | 15.04,0 |
| 10 000 m | Kauko Pekuri | 31.38,8 | Aaro Hietala | 32.04,2 | Matti Järvinen | 32.38,4 |
| 25 000 m | Tauno Kurki | 1.27.42,0 | Mikko Hietanen | 1.28.45,2 | Enver Bederdin | 1.29.29,8 |
| 110 m aidat | Veikko Jussila | 16,2 | Tauno Heliö | 18,2 | Henning Åkermarck | 18,3 |
| 400 m aidat | Bertel Storskrubb | 54,7 | Tauno Heliö | 56,8 | Olavi Mattila | 57,7 |
| Korkeushyppy | Heikki Nieminen | 192 | Nils Nicklén | 190 | Veikko Peräsalo | 190 |
| Seiväshyppy | Aarne Ketonen | 370 | Mauno Hurme | 360 | Torsti Kulmala Aulis Reinikka | 340 |
| Pituushyppy | Pekka Simola | 716 | Hannes Sonck | 680 | Valdemar Rautio | 670 |
| Kolmiloikka | Valdemar Rautio | 14,23 | Olli-Pekka Raitakari | 13,78 | Toivo Pöyry | 13,77 |
| Kuulantyöntö | Yrjö Lehtilä | 14,89 | Veikko Nyqvist | 14,21 | Åke Ahlfors | 14,13 |
| Kiekonheitto | Vilho Hänninen | 45,06 | Toivo Laihorinne | 44,10 | Ilkka Penttinen | 43,67 |
| Moukarinheitto | Uuno Veirilä | 48,78 | Otto Salin | 46,52 | Jussi Anttalainen | 46,25 |
| Keihäänheitto | Tapio Rautavaara | 67,65 | Risto Pohjanheimo | 65,35 | Erkki Autonen | 64,70 |
| Kymmenottelu | Hannes Sonck | 5746 | Gert Starckjohann | 5663 | Unto Andersson | 5573 |
Aiheesta muualla

Elonet: Finlandia-katsaus 47 (1944): Viljo Heinon ja Gunder Häggin kohtaaminen 24.9.1944 Helsingin Stadionilla - 5:19 filmin alusta, loppuosa filmistä
Kalevan kisat
| --- | --- |
1900-luku:: 1907 | 1908 | 1909
1910-luku:: 1910 | 1911 | 1912 | 1913 | 1914 | 1915 | 1916 | 1917 | 1918 | 1919
1920-luku:: 1920 | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 | 1929
1930-luku:: 1930 | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 | 1938 | 1939
1940-luku:: 1940 | 1942 | 1943 | 1944 | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949
1950-luku:: 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959
1960-luku:: 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969
1970-luku:: 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979
1980-luku:: 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989
1990-luku:: 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999
2000-luku:: 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009
2010-luku:: 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019
2020-luku:: 2020 | 2021 | 2022 | 2023  | 2024
Kalevan kisat 1933

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1933 Turussa 5.–6. elokuuta. Kilpailupaikka oli Turun urheilupuisto. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Börje Strandvall | 11,1 | Palle Virtanen | 11,1 | Tauno Kumlander | 11,2 |
| 200 m | Börje Strandvall | 22,3 | Akilles Järvinen | 22,5 | Martti Tolamo | 22,6 |
| 400 m | Börje Strandvall | 50,1 | Kosti Kurkela | 51,2 | Holger Ingberg | 51,8 |
| 800 m | Paavo Michelsson | 1.54,9 | Kosti Kurkela | 1.55,8 | Richard Söderman | 1.56,8 |
| 1 500 m | Paavo Nurmi | 3.55,8 | Paavo Michelsson | 3.56,8 | Eino Purje | 3.57,2 |
| 5 000 m | Volmari Iso-Hollo | 14.52,3 | Verner Toivonen | 14.59,6 | Toivo Loukola | 15.04,4 |
| 10 000 m | Lauri Virtanen | 30.54,7 | Johan Kumpula | 31.40,5 | Oiva Ekholm | 31.49,0 |
| 25 000 m | Eljas Suoknuuti | 1.33.08,3 | Frans Lahti | 1.40.05,0 |  |  |
| 110 m aidat | Bengt Sjöstedt | 15,2 | Yrjö Nygrén | 15,9 | Hans-Jörgen Sjöstedt | 16,1 |
| 400 m aidat | Akilles Järvinen | 55,3 | Yrjö Nygrén | 56,7 | Runo Viitasalo | 59,2 |
| 3 000 m esteet | Verner Toivonen | 9.22,3 | Martti Matilainen | 9.24,2 | Toivo Loukola | 9.34,1 |
| Korkeushyppy | Veikko Peräsalo | 190 | Kalevi Kotkas | 190 | Teuvo Lahtinen | 190 |
| Seiväshyppy | John Lindroth | 380 | Bror Lindberg | 370 | Aaro Häkkinen | 360 |
| Pituushyppy | Martti Tolamo | 698 | Urpo Nissilä | 695 | Aaro Laine | 695 |
| Kolmiloikka | Onni Rajasaari | 15,09 | Toivo Pöyry | 14,30 | Erkki Järvinen | 14,28 |
| Kuulantyöntö | Martti Alarotu | 15,09 | Risto Kuntsi | 14,86 | Petter Hassinen | 14,44 |
| Kiekonheitto | Kalevi Kotkas | 45,35 | Eino Kenttä | 42,94 | Vilho Hänninen | 42,88 |
| Moukarinheitto | Gustaf Koutonen | 51,06 | Juho Siltanen | 47,95 | Pekka Dickman | 43,88 |
| Keihäänheitto | Matti Järvinen | 73,15 | Eino Penttilä | 66,87 | Eero Ihanamäki | 65,32 |
| Viisiottelu | Arvi Andersson | 3086 | Heikki Taskinen | 3048 | Olavi Finell | 2930 |
| Kymmenottelu | Olavi Finell | 6290 | Urho Vilppunen | 5500 | Väinö Vainio | 5412 |
Kalevan malja

| # | Seura | Pist |
| --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin IFK | 30 |
| 2 | Tampereen Pyrintö | 21 |
| 2 | Helsingin Kisa-Veikot | 21 |
| 4 | Helsingin Toverit | 17 |
| 5 | Launosten Urheilijat | 15 |
| 6 | Turun Urheiluliitto | 10 |
| 7 | Kymintehtaan Urheiluseura | 9 |
| 8 | Jyväskylän Kisa-Toverit | 6 |
| 8 | Helsingin Poliisi-Voimailijat | 6 |
| 8 | Porvoon Akilles | 6 |
Göran Greider

| Göran Greider |
| --- | --- |
 Greider vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1959 (ikä 65)
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Göran Greider (s. 12. joulukuuta 1959) on ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on toiminut Dala-Demokratenin päätoimittajana vuodesta 1999.
Urallaan Greider on julkaissut muun muassa runokokoelmia sekä yhteiskuntakriittisiä teoksia. Hän on aatemaailmaltaan sosiaalidemokraattinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Göran Greider Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Hirmurykmentti

| Hirmurykmentti> Monstrous Regiment |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Terry Pratchett
Kansitaiteilija:  Paul Kidby
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Doubleday
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  0-385-60340-1
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  Paul Kidby
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  388
ISBN:  978-951-23-5341-5
Sarja: Kiekkomaailma
Edeltävä:  Yövartiosto
Seuraava:  Posti kulkee
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hirmurykmentti (Monstrous Regiment) on vuonna 2003 ilmestynyt kahdeskymmenesyhdeksäs romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Romaani ilmestyi suomeksi 2011 Mika Kivimäen kääntämänä.
Hirmurykmentin pääteemat ovat nationalismi, sodankäynti ja naisten asema. Sankareina tarinassa ovat borogravialaiset naiset, jotka värväytyvät miehiksi tekeytyneinä armeijaan, joka käy turhaa sotaa naapurivaltoja vastaan. Kirjan henkilöt elävät vahvasti uskonnollisen maan ennakkoluulojen ristitulessa. Esimerkiksi mieheksi pukeutuminen on ”Nugganin silmissä kauhistus”.
Tarinassa esiintyy myös aiemmista Kiekkomaailman osista tuttuja hahmoja, kuten Sam Vimes ja William de Worde.
| --- | --- |
Kirjat:  Magian väri  Valon tanssi  Johan riitti!  Mort  Velhous verissä  Noitasiskokset  Pyramidit  Vartijat hoi!  Eric  Elävät kuvat  Viikatemies  Noitia maisemissa  Pienet jumalat  Herraskaista väkeä  Vartiosto valmiina palvelukseen  Elävää musiikkia  Kiintoisia aikoja  Naamiohuvit  Savijaloilla  Valkoparta Karjupukki  Pojat urhokkaat  Viimeinen manner  Carpe Jugulum  Maanalainen elefantti  Totuuden torvi  Aikavaras  Yövartiosto  Hirmurykmentti  Posti kulkee  Muks!  Lyödään rahoiksi  FC Akateemiset  Niistäjä  Täyttä höyryä 
Nuortenkirjat:  Mahtava Morris ja sivistyneet siimahännät  Vapaat pikkumiehet  Tähtihattu  Talventakoja  Keskiyö ylläni  Paimenen Kruunu 
Muut teokset:  The Art of Discworld  The Pratchett Portfolio
Varniai

| Varniai |
| --- | --- |
 Varniain katolinen katedraali
 lippu:  vaakuna
Valtio:   Liettua
Lääni:  Telšiai
Kunnallispiiri:  Telšiain kunnallispiiri
Ensimmäinen maininta:  1314
Kaupunginoikeudet:  1950
Väkiluku (2010):  1 216
 
 www.varniai.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Varniai on Liettuan länsiosassa, Telšiain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Telšiain kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 1 216 asukasta.
Tunnettuja asukkaita

Mikalojus Daukša, liettualainen kirjailija ja kääntäjä
Motiejus Valančius, Žemaitijan piispa ja kirjailija
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen sivusto (liettuaksi)
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Ari Helenius

| Ari Helenius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1944 Oulu (ikä 80)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  biokemian professori (emeritus)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FT 1973)
Väitöstyön ohjaaja:  Kai Simons
Instituutti:  ETH Zürich (1997-), Yalen yliopisto (1981-1997)
Palkinnot:  useita, mm. EMBO (1999-), Leopoldina (2001),  Academia Europaea (2002-), NAS (2002-)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ari Henrik Helenius (s. 3. syyskuuta 1944 Oulu) on kansainvälisen uran tehnyt suomalainen biokemisti. Hän on ETH Zürich biokemian emeritusprofessori.
Helenius opiskeli biokemiaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli 1973 tohtoriksi Kai Simonsin ohjauksessa. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu The effects of detergents on membranes and lipoproteins. Helenius toimi vuosina 1975–1981 European Molecular Biology Laboratoryn tutkijana Heidelbergissä. Sen jälkeen hän työskenteli yhdysvaltalaisessa Yalen yliopistossa ensin apulaisprofessorina vuodesta 1981, ja solubiologian varsinaisena professorina vuodesta 1983, ollen vuosina 1992–1997 myös laitoksen esimies (chair).
Vuonna 1997 hän siirtyi biokemian professoriksi ETH Zürichiin, jossa hän myös toimi 1999–2004 biokemian laitoksen esimiehenä (”Dekan”).
Heleniuksen tutkimustyön pääaiheita ovat proteiinien laskostutuminen sekä eläinten virusten ja solujen keskinäiset vuorovaikutukset. Hän on saanut maailmanlaajuisesti tunnustusta solumekanismeja koskevistä töistään. Hänen tutkimusjulkaisuihin viitataan runsaasti; Google Scholarin kokoamien viittasten perusteella hän lukeutui maailman 900 viitatuimman tutkijan joukkoon kevään 2021 aineistossa (h-indeksi tuolloin 141, viittauksia yhteensä 75 440 kappaletta).
Vuonna 1999 Helenius nimitettiin arvostetun Euroopan molekyylibiologian järjestön (EMBO) jäseneksi ja vuonna 2001  Saksan kansallisen tiedeakatemia Leopoldinan biofysiikan ja biokemian jaoston jäseneksi. Vuonna 2002 hänet kutsuttiin eurooppalaisen Academia Europaea -tiedeakatemian jäseneksi ja vuonna 2009 Yhdysvaltain tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi. Hän on saanut useita muitakin tunnustuksia.
Aiheesta muualla

Ari Heleniuksen Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Ari Helenius (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  Leopoldina 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Kokkolan kaupunginteatteri

| Kokkolan kaupunginteatteri |
| --- | --- |
 Kokkolan kaupunginteatteri kesällä 2011
Osoite:  Torikatu 48
Sijainti:  Mäntykangas
Valmistumisvuosi:  1927
Julkisivumateriaali:  puu, kivi ja betoni
Kerrosluku:  kolme
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kokkolan kaupunginteatteri on Kokkolan Teatteritalo Vartiolinnassa toimiva ammattiteatteri.
Teatteri sai alkunsa vuonna 1905 Kokkolan Työväen Yhdistyksen näytelmäseurana. Vuonna 1920 näytelmäseura vaihtoi nimensä Kokkolan Työväen Näyttämöksi. Vuonna 1938 Kokkolaan perustettiin toinenkin suomenkielinen teatteri, Kokkolan Näyttämö. Teatterit yhdistettiin vuonna 1947 Kokkolan Yhteisteatteriksi, joka vaihtoi nimensä vuonna 1949 Keski-Pohjanmaan Maakuntateatteriksi. Vuonna 1961 perustettiin Kokkolan kaupunginteatteri.
Arkkitehti Ole Gripenbergin suunnittelema kaunis, ”Pompejin punaiseksi” maalattu Vartiolinna edustaa 1920-luvun klassistista arkkitehtuuria puhtaimmillaankenen mukaan?.  Kokkolan kaupunginteatterin kotina tunnetun rakennuksen on alun perin rakennuttanut Keski-Pohjanmaan Suojeluskuntajärjestö keskustalokseen. Talo valmistui ennätysajassa: peruskivi muurattiin 12.5.1927 ja kymmenvuotiaan Suomen itsenäisyyspäivää vietettiin juhlasalissa 6.12.1927.
Teatteritoimintaa on Vartiolinnassa ollut aina 1930-luvulta alkaen, jolloin talo toimi Kokkolan Näyttämön tyyssijana. Ensimmäinen kokoillan näytelmä ”Espanjan kärpänen” sai ensi-illan Vartiolinnan juhlasalissa tammikuussa 1932.
Teatterissa on kaksi näyttämöä; suuremmassa salissa eli päänäyttämöllä on 197 paikkaa ja pienellä näyttämöllä eli Katariinan kamarissa on 60 paikkaa.
Kokkolan kaupunginteatterin johtajana aloitti 1.7.2023 Jouni Leikkonen.
Teatterin johtajia

Niilo Kuukka (1957–1962)
Esko Poikonen (1967–
Esko Vuorio (1976–1977)
Erkki Aura (1977–1979)
Eero Siren (1979–1982)
Jukka-Pekka Rotko (1982–1984)
Seppo Rantonen (1984–1987)
Jukka-Pekka Rotko (1987–1990)
Liisa Isotalo (1990–1993)
Untamo Lepola (1993–1996)
Ossi Räikkä (1996–1999)
Jari Ålander (1999–2001)
Jukka-Pekka Rotko (2001–2006)
Anu Hälvä & Petteri Sallinen (2007–2009)
Ari-Pekka Lahti & Jarkko Lahti (2009–2012)
Sini Pesonen (2012–2015)
Juha Vuorinen (2015–2020)
Juha Luukkonen (2020–2023)
Jouni Leikkonen (2023-)
Näyttelijöitä ja ohjaajia

Kerttu Juusola (1983–)
Anna-Maija Ollikainen (1983–)
Esko Rissanen (1983–)
Tuomas Vuorinen (ohjaaja, 1984–)
Aiheesta muualla

Kokkolan kaupunginteatterin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Mark Cavendish
Aiheesta muualla

kotisivut (englanniksi)
Miesten maantiepyöräilyn maantieajon maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat  Puola
Olivier Giroud

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Olivier Giroud
Syntymäaika: 30. syyskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Chambéry, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 193 cm
Seura
Seura: Milan
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1994–1999: Froges
1999–2005: Grenoble
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2008 | Grenoble | 23 | (2) |
| 2007–2008 | → Istres (laina) | 33 | (14) |
| 2008–2010 | Tours | 44 | (24) |
| 2010–2012 | Montpellier | 73 | (33) |
| 2010 | → Tours (laina) | 17 | (6) |
| 2012–2018 | Arsenal | 180 | (73) |
| 2018–2021 | Chelsea | 75 | (17) |
| 2021–2024 | Milan | 97 | (39) |
| 2024– | Los Angeles | 13 | (0) |
Maajoukkue
| 2011–2024 | Ranska | 137 | (57) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. marraskuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Venäjä 2018 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Qatar 2022 | jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ranska 2016 | jalkapallo |  |
Olivier Giroud (s. 30. syyskuuta 1986 Chambéry, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka edustaa MLS-liigassa pelaavaa Los Angelesia. Hän edusti Ranskan maajoukkuetta vuodet 2011–2024 ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 2018.
Giroud on tehnyt Ranskan maajoukkueessa eniten maaleja kautta aikain; hän nousi tilaston kärkeen, kun hän teki 52. maalinsa MM-kilpailuissa 2022.
Seurajoukkueura > Ranskassa

Olivier Giroud aloitti pääsarjauransa Ranskan Ligue 2:sta  FC Grenoblen joukkueesta jossa pelasi kaudet 2005–2008. Hän pääsi kentälle 27 ottelussa tehden niissä vain kaksi maalia. Kaudeksi 2007–2008 Grenoble vuokrasi Giroud'n alemmissa sarjoissa tuolloin pelanneeseen FC Istresiin. Siellä hän pelasi 33 ottelua tehden niissä 14 maalia. Seuraavaksi kaudeksi miehen tie vei takaisin Ligue 2:een Toursiin. Toursissa miehen ura lähti todelliseen nousuun kun ensimmäisellä kaudella 2008–2009 maaleja syntyi 27 ottelussa 14 ja seuraavalla kaudella jo 24 ottelumäärän näyttäessä saldoa 42. Hyvin sujuneiden kahden kauden ansiosta Giroud sai sopimuksen Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaan Montpellier Hérault SC:n leiriin.
Montpellier’ssa Giroud pelasi kaksi kautta. Ensimmäisellä kaudella 2010–2011 mies viimeisteli 43 ottelussa 14 maalia ja löi itsensä läpi maajoukkuetasolle asti. Ranskan maajoukkuepaidassa ensimmäinen ottelu Olivierilla oli marraskuussa 2011 Yhdysvaltoja vastaan.
Viimeistään kaudella 2011–2012 Olivier Giroud löi itsensä läpi kansainvälisillä pelaajamarkkinoilla. Montpellier juhli kauden päätteeksi Ranskan liigamestaruutta ranskalaishyökkääjän juhliessa liigan maalikuninkuutta 21 maalillaan.
Seurajoukkueura > Englannissa

Giroud siirtyi kesällä 2012 Englannin Valioliigan Arsenaliin 12 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 180 valioliigaottelua, joissa teki 73 maalia. Parhaimmillaan hän teki 16 maalia kausilla 2013−2014 ja 2015−2016. Mestarien liigassa hän teki 29 ottelussa 12 maalia. Hän voitti FA Cupin mestaruuden 2014, 2015 ja 2017 pelaten joka kerta loppuottelussa. Hän voitti samoina vuosina myös Community Shieldin.
Giroud siirtyi toiseen lontoolaisseuraan Chelseaan 17 miljoonalla eurolla tammikuussa 2018. Heti debyyttikaudellaan hän pelasi neljännen kerran voitokkaasti FA Cupin loppuottelussa. Seuraavalla kaudella hän voitti 11 maalillaan Eurooppa-liigan maalikuninkuuden. Hän teki muun muassa kolme maalia eli hattutempun toisessa neljännesvälieräottelussa Kiovan Dynamoa vastaan ja yhden maalin voitokkaassa loppuottelussa entistä seuraansa Arsenalia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi vain 18 valioliigaottelua mutta teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2020–2021 hän oli voittamassa Mestarien liigaa, joskaan hän ei pelannut loppuottelussa ja välierissäkin vain yhden pienen hetken; kahdeksassa ottelussaan hän teki kuusi maalia, joista neljä maalia joulukuussa vierasottelussa Sevillaa vastaan Chelsean voittaessa 0–4. Kaikkiaan Giroud pelasi 3,5 kauden aikana Chelseassa 75 valioliigaottelua, joissa hän teki 17 maalia, 12 Mestarien liigan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia, ja 14 Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki 11 maalia.
Seurajoukkueura > Italiassa

Heinäkuussa 2021 Giroud siirtyi Italian pääsarjan Milanin riveihin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Serie A:ssa 29 ottelua, joissa hän teki 11 maalia Milanin voittaessa mestaruuden. Hän teki kaksi maalia samassa ottelussa elokuussa Cagliaria vastaan, helmikuussa Milanin 1–2-vierasvoittoon päättyneessä ottelussa sarjakärki Interiä vastaan ja toukokuussa liigakauden päättäneessä ottelussa Sassuoloa vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Serie A:ssa 33 ottelua ja teki niissä 13 maalia, muun muassa kolme maalia eli hattutemmpun toukokuussa Sampdoriaa vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Serie A:ssa 35 ottelua ja teki niissä 15 maalia, millä hän oli liigan maalintekijätilaston jaetulla kolmannella sijalla. Hän teki kaksi maalia elokuussa Torinoa ja lokakuussa Napolia vastaan. Kauden 2023–2024 loppuun mennessä hän on tehnyt Milanissa 97 Serie A -ottelussa 39 maalia, 23 Mestarien liigan ottelussa kuusi maalia ja viidessä Eurooppa-liigan ottelussa yhden maalin.
Seurajoukkueura > Yhdysvalloissa

Giroud liittyi toukokuussa 2024 Los Angelesiin. Sopimus kestää vuoteen 2025 asti, ja siinä on optio vuodesta 2026. Hän pelasi MLS-kaudella 13 ottelussa mutta jäi maaleitta.
Maajoukkueura

Giroud pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Yhdysvaltoja vastaan marraskuussa 2011. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Saksaa vastaan helmikuussa 2012. Hänet valittiin Ranskan joukkueeseen vuoden 2012 jalkapallon EM-kilpailuihin, vaikka hän oli pelannut vain kolme maaottelua ennen valintaa. EM-kilpailuissa hän tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi Ranskan kaikissa viidessa ottelussa ja teki maalin alkulohkopelissä Sveitsiä vastaan.
Giroud oli kuudessa ottelussa avauskokoonpanossa Ranskan saavuttaessa EM-hopeaa 2016. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Romaniaa ja kaksi maalia puolivälieräottelussa Islantia vastaan. Giroud oli avauskokoonpanossa jokaisessa ottelussa Ranskan voittaessa maailmanmestaruuden Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Hän ei tehnyt turnauksessa yhtään maalia. Vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa hän pelasi kahdessa ottelussa yhteensä 40 minuuttia. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Ranskan hopeajoukkueessa kuusi ottelua ja teki kaksi maalia Australiaa sekä yhden Puolaa ja Englantia vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle kolmessa alkulohko-ottelussa ja tappiollisessa välieräottelussa.
Giroud päätti maajoukkueuransa heinäkuussa 2024 ja teki joukkueessa yhteensä 57 maalia 137 ottelussa. Hän ohitti Ranskan maajoukkueen maalintekijätilaston kärjessä Thierry Henryn joulukuussa 2022. Maaleistaan Giroud teki viisi MM-kilpailuissa, kolme EM-kilpailuissa, kuusi MM-kilpailujen karsinnoissa, yhdeksän EM-kilpailujen karsinnoissa, viisi Kansojen liigassa ja 29 ystävyysotteluissa. Maaottelu-uransa ainoan hattutempun hän teki kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Paraguayta vastaan.