stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Frank Liivak

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. heinäkuuta 1996
Syntymäpaikka: Tartto, Viro
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Alcobendas Sport
Pelinumero: 12
Junioriseurat
2004-2013: Almere City
2006: Olümpia Tartu
2013-2014: SSC Napoli
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015-2017 | Alcobendas Sport | 46 | (5) |
| 2017– | FK Sarajevo | 3 | (0) |
Maajoukkue
| 2011-2013 | Viro U17 | 12 | (4) |
| 2013-2014 | Viro U19 | 12 | (5) |
| 2013- | Viro U21 | 23 | (2) |
| 2014- | Viro | 7 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. marraskuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. marraskuuta 2017.
Frank Liivak (s. 7. heinäkuuta 1996 Tartto, Viro) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa Bosnian Premijer ligassa pelaavaa FK Sarajevoa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Liivak kuuluu Viron jalkapallomaajoukkueeseen ja häntä pidetään maan suurimpana lupauksena.
Nuoruutensa Liivak pelasi pääosin Alankomaissa, AFC Ajaxin farmiseurassa Almere Cityssä, josta hän siirtyi vuonna 2013 Italian suurseuran Napolin juniorijoukkueisiin. Hän ei pelannut otteluakaan seuran paidassa ja siirtyi tammikuussa 2015 Espanjan neljänneksi korkeimman sarjatason Alcobendas Sportiin. Helmikuussa 2017 hän teki yhden ja puolen vuoden sopimuksen FK Sarajevon kanssa.
Viron nuorten maajoukkueissa pelannut Liivak debytoi Viron jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2014 harjoitusottelussa Gibraltaria vastaan. Liivakin isä Jaanus Liivak on entinen koripalloilija.
Käännös suomeksi
Ford Fiesta Rally2

Erik Cais Puolan rallissa vuonna 2021.
Ford Fiesta Rally2 (alun perin Ford Fiesta R5 Mk. II) on M-Sportin kehittämä Rally2-luokan ralliauto. Auto on julkaistu vuonna 2020 seuraajana M-Sportin Ford Fiesta R5:lle. Auton suunnittelu ja kehitys alkoi tammikuussa 2018.
Auton aerodynamiikkaa on parannettu vuonna 2022 ja runkoa on parannettu vuonna 2023. Päivitetty versio autosta tulee Keski-Euroopan MM-rallissa 18 kuukauden työn jälkeen kun FIA:n homologaatio valmistuu. Autoon on kehitetty muun muassa uusi takajousitus ja uudet iskunvaimentimet.
Aiheesta muualla

Tulokset eWRC-sivustolla (englanniksi)
Filippiinienpikkutikka

| Filippiinienpikkutikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Käpytikat Dendrocopos
Laji::  maculatus
Kaksiosainen nimi
 Dendrocopos maculatus  (Scopoli, 1786) 
Katso myös
   Filippiinienpikkutikka Wikispeciesissä   Filippiinienpikkutikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Filippiinienpikkutikka (Dendrocopos maculatus) on Filippiineillä kotoperäisenä esiintyvä tikkalaji. Siitä tunnetaan neljä eri saariryhmissä elävää alalajia. Sen holotyypin kuvaili Giovanni Antonio Scopoli Filippiinien Antiguan Panaylta vuonna 1786.
Friaça

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Albino Friaça Cardoso
Syntymäaika: 20. lokakuuta 1924
Syntymäpaikka: Porciúncula, Rio de Janeiro, Brasilia
Kuolinaika: 12. tammikuuta 2009
Kuolinpaikka: Itaperuna, Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1944–1949   1949–1951   1951–1954   1954–1955   1955–1958 | Vasco da Gama   São Paulo   Vasco da Gama   Ponte Preta   Guarani |  ? (?)   ? (?)   ? (?)   ? (?)   ? (?) |
Maajoukkue
| 1947–1952 |  Brasilia | 13 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Albino Friaça Cardoso eli Friaça (20. lokakuuta 1924, Porciúncula, Brasilia – 12. tammikuuta 2009, Itaperuna, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Friaça oli voittamassa Brasilialle hopeaa Brasilian kotikisoissa, jolloin se hävisi loppuottelussa Uruguaylle 2–1. Friaça teki ottelussa maalin.
Friberg

Friberg on ruotsinkielinen sukunimi. Suomessa oli 27. huhtikuuta 2020 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 688 Fribergiä.
Tunnettuja Friberg-nimisiä henkilöitä ovat:
Adam Friberg (s. 1991), ruotsalainen tietokonepelaamisen ammattilainen
Arnold Friberg (1913–2010), yhdysvaltalainen taidemaalari
Bobbie Friberg da Cruz (s. 1982), ruotsalainen jalkapalloilija
Eino Friberg (1901–1995), suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjojen kääntäjä
Erik Friberg (s. 1983), ruotsalainen pokerinpelaaja
Frans Friberg (1892–1921), suomalainen jääkärikapteeni
Jere Friberg (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija
Karoliina Friberg (s. 1994), suomalainen lentopalloilija
Louise Edlind Friberg (s. 1946), ruotsalainen näyttelijä ja poliitikko
Maikki Friberg (1861–1927), suomalainen kirjailija ja feministi
Max Friberg (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkoilija
Naemi Friberg (1869–1958), suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja
Niklas Friberg (s. 1996), suomalainen jalkapalloilija
Ralf Friberg (s. 1936), suomalainen poliitikko, toimittaja ja diplomaatti
Myös seuraavien henkilöiden sukunimi oli alun perin Friberg:
Salli Karuna, alk. Friberg (1902–1987), suomalainen näyttelijä
Niilo Vapaavuori, alk. Friberg (1899–1949), suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija
Onni Petäys, alk. Friberg (1885–1946), suomalainen hovioikeudenneuvos ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Tuure Vapaavuori, alk. Friberg (1905–1977), suomalainen lähetysjohtaja ja kirjailija
Friberg (pelaaja)

| friberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Adam Friberg
Syntynyt: 19. lokakuuta 1991 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Ruotsi
Ammatti:  Ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  friberg
Aktiivisena:  2012–
Rooli:  Pelin sisäinen johtaja (In-game leader) Kivääripelaaja
Peli:  Counter-Strike: Global Offensive
Adam ”friberg” Friberg (s. 19. lokakuuta 1991) on ruotsalainen Counter-Strike: Global Offensive -ammattilainen. Friberg kuului yhteen aikansa tunnetuimmista CS:GO -joukkueista, ruotsalaiseen Ninjas in Pyjamasiin eli NiP:iin. Hän edusti Ninjas in Pyjamasia 5 vuoden ajan. Marraskuussa 2017 hän siirtyi OpTic Gaming -joukkueeseen. Kuuden kuukauden jälkeen joukkue kuitenkin hajosi. Toukokuussa 2018 Friberg aloitti joukkueessa nimeltä Heroic. Tällä hetkellä hän ei pelaa millekään joukkueelle.
NiP:in kanssa Friberg on voittanut muun muassa Winter Assemblyn vuonna 2015 sekä monia muita turnauksia. Yhteensä hänellä on 33 turnausvoittoa NiP:in kanssa. Hän on saavuttanut urallaan 169 200 dollaria.
Finnish Business & Society

Vuonna 2000 perustettu FIBS eli Finnish Business & Society on suomalainen yritysvastuuasioihin keskittyvä yhdistys, jonka jäseninä on mm. yrityksiä, oppilaitoksia, edunvalvonta- ja kansalaisjärjestöjä ja yhdistyksiä.
FIBSin tavoitteena on saada yhä useammat suomalaisyritykset kehittämään tuottavia ratkaisuja paikallisiin ja maailmanlaajuisiin ongelmiin yhteistyössä muiden yritysten ja organisaatioiden kanssa ja nousemaan näin kestävän liiketoiminnan huipulle.
FIBS on nostanut yritysten agendalle vastuullisuusteemoja monimuotoisuuden johtamisesta luontopääomaan, ihmisoikeuksista YK:n kestävän kehityksen tavoitteisiin. FIBS on myös tehnyt yhteistyötä alan kansainvälisten toimijoiden kanssa, näiden joukossa mm. CSR Europe sekä World Business Council for Sustainable Development (WBCSD).
FIBS tarjoaa räätälöityä palvelua eri jäsenryhmilleen ja järjestää vuosittain vastuullisuusteemoja käsitteleviä tilaisuuksia webinaareista työpajoihin. FIBSin palveluihin sisältyvät myös mm. tutkimukset ja uutiskirjeet.
FiBSin jäseneksi voivat liittyä kaikki yritykset ja yhteisöt, jotka pyrkivät edistämään kestävää ja vastuullista liiketoimintaa. FIBSillä on yli 350 jäsentä (elokuu 2020), joista valtaosa on yrityksiä. Yritysten lisäksi verkostossa on mukana myös mm. kansalaisjärjestöjä, yliopistoja sekä julkisen sektorin toimijoita.
Aiheesta muualla

FIBSin kotisivut
Finnish Dance Chart

Finnish Dance Chart (lyh. FDC) on Dee Jay Promotionsin julkaisema, tanssimusiikkiin erikoistunut musiikkilista, josta selviää, mitä suomalaiset tanssivat juuri tällä hetkellä (top 40 tanssituinta kappaletta). Lista ei perustu myynti- tai soittotilastoihin, vaan listan kokoamiseen osallistuu noin 90 DJ:tä, jotka arvostelevat kappaleita sen mukaisesti, miten ne toimivat tanssilattioilla. Lista päivittyy kerran viikossa. Myös Ruotsissa (engl. Swedish Dance Chart (SDC)) ja Norjassa (engl. Norwegian Dance Chart (NDC)) on vastaavanlaiset listat.
Aiheesta muualla

Dee Jay Promotions: Dance Charts
Frank Bello

| Frank Bello |
| --- | --- |
 Bello esiintymässä vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1962 (ikä 62)
Muusikko
Tyylilajit:  metallimusiikki ja thrash metal 
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Anthrax, Helmet, Satyricon
Aiheesta muualla
www.anthrax.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Frank Bello (s. 9. heinäkuuta 1965 Bronx, New York, Yhdysvallat) on Anthrax-yhtyeen basisti. Hän korvasi yhtyeen entisen basistin Dan Lilkerin Spreading the Disease -albumin (1985) äänitysten aikana.
Bello jätti Anthraxin huhtikuussa 2004, jolloin hän liittyi yhtyeeseen Helmet. Hän liittyi kuitenkin takaisin Anthraxiin maaliskuussa 2005 reunion-kokoonpanoon, joka koostui hänestä, Scott Ianista, Joey Belladonnasta, Charlie Benantesta, ja Dan Spitzistä. Bellolla on oma Fenderin tuottama nimikkobassonsa.[lähde? ]
Bello tunnetaan energisestä lavaesiintymisestä, jossa hän omien sanojensa mukaan ”hyppii kuin idiootti”.[lähde? ]
Fazilet Hanım ve Kızları

| Fazilet Hanım ve Kızları |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  150 min
Pääosissa:   Nazan Kesal  Deniz Baysal  Çağlar Ertuğrul  Mahir Günşiray  Afra Saraçoğlu  Alp Navruz 
Alkuperämaa:   Turkki
Alkuperäiskieli:  turkki
Verkko:   Star TV
Esitetty:  25. maaliskuuta 2017 – 9. kesäkuuta 2018
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  50
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):   Avşar Film 
Aiheesta muualla
IMDb
Fazilet Hanım ve Kızları on televisioyhtiö Star TV:n esittämä turkkilainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Nazan Kesal, Deniz Baysal, Çağlar Ertuğrul, Mahir Günşiray, Afra Saraçoğlu ja Alp Navruz.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Fieldin metalli

Fieldin metalli on metalliseos, joka sisältää 32,5 % vismuttia, 51 % indiumia, ja 16,5 % tinaa. Sen sulamispiste on noin 62 °C. Seos on nimetty keksijänsä Simon Quellen Fieldin mukaan. Koska Fieldin metalli ei sisällä  kadmiumia tai  lyijyä, sitä voidaan pitää myrkyttömänä vaihtoehtona Woodin metallille. Se muistuttaa ulkoasultaan hopeaa, mutta on sitä kalliimpaa indiumin korkean hinnan vuoksi. Metalliseosta käytetään painevalamiseen ja pikamallien valmistukseen.
Fieldin metallin soveltuvuutta nestemäisillä metalleilla jäähdytettyihin ydinreaktoreihin on tutkittu. Se on lämmönjohto-ominaisuuksiltaan käytettyjen jäähdytysseosten kaltainen, ja siksi lupaava vaihtoehto vaarallisen natriumin ja myrkyllisen lyijyn sekä elohopean korvaajaksi.
Flugmotorenwerke Ostmark

Flugmotorenwerke Ostmarkin logo
Flugmotorenwerke Ostmark oli suuri itävaltalainen lentokonemoottoreiden valmistaja toisen maailmansodan aikana. Se kuului Steyr-Daimler-Puch-yritykseen. Se tuotti moottorit useisiin Heinkelin lentokoneisiin, ja sillä oli käytössään kolme suurta tehdasta Wiener Neudorfissa, Biedermannsdorfissa ja Guntramsdorfissa. Tehtaat käyttivät orjatyövoimaa läheiseltä Mauthausen-Gusenin keskitysleiriltä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Flugmotorenwerke Ostmark
Fluffy bunny

Fluffy bunny (engl. pörröinen, pöyheä, pehmoinen + pupu) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Chubby bunny, syömispeli.
Pehmopupu, kielteinen ilmaus, jolla wiccat viittaavat henkilöihin, jotka kannattavat wiccaa mutta sivuuttavat tummasävyiset asiat ja korostavat hyviä puolia, eklektismiä ja New Agesta peräisin olevia aineksia tai ovat mukana muodin vuoksi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fluffy bunny”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Frank Lloyd

Frank Lloyd
Frank Lloyd (2. helmikuuta 1886 Glasgow, Britannia – 10. elokuuta 1960 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän kuului Yhdysvaltain elokuva-akatemian perustajajäseniin ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1934–1935.
Lloyd syntyi Glasgow’ssa, Skotlannissa. Hänen tunnetuimpien elokuviensa joukkoon kuuluvat Oliver Twist (1922), Lady Hamiltonin lemmentarina (1929), Cavalcade (1933), Kapina laivalla (1935), Under Two Flags (1936) ja Kunnian miehet (1955). Lady Hamiltonin lemmentarinasta ja Cavalcadesta hän sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon.
Lloyd kuoli Santa Monicassa, Kaliforniassa 74-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Frank Lloyd Elonetissä.
Frank Lloyd Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Frank Loesser

Frank Henry Loesser (29. kesäkuuta 1910 – 26. heinäkuuta 1969 New York) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Hän kirjoitti musiikkia Broadway-näytelmiin ja useisiin 1940-luvun musikaalielokuviin. Toisen maailmansodan aikana hän kirjoitti sota-aiheisia lauluja, joista tunnetuimmaksi on tullut ”Praise the Lord and Pass the Ammunition”.
Loesser voitti vuonna 1949 Oscar-palkinnon kappaleella ”Baby, It’s Cold Outside” elokuvasta Ahdin tytär (engl. Neptune’s Daughter). Hänen vuoden 1950 Broadway-musikaalinsa Guys and Dolls voitti parhaan musikaalin Tony-palkinnon. Vuonna 1961 Loesser palkittiin Pulitzerilla ja toisella Tony-palkinnolla musikaalista How to Succeed in Business Without Really Trying.
Suomennettuja kappaleita

”En tiennyt mihin lempi vie” (I’ve Never Been in Love Before)
”Hoppla hei” (Hoop De Doo)
”Manakooran kuu” (Moon of Mana Koora)
”Olet vienyt sydämeni” (I Wish I Didn’t Love You So)
”Rakastunut nainen” (A Woman in Love), san. Reino Helismaa
”Soutuvenheellä Kiinaan” (On a Slow Boat to China), san. Kullervo
”Vain pieni polkka” (Just Another Polka)
Lähde: Suomen Äänitearkisto ry.
Friedrich Waidacher

Friedrich Waidacher (15. syyskuuta 1934 Graz, Itävalta) on itävaltalainen museologi ja jazzmuusikko. Hän soitti musiikkiuransa aikana pasuuna monissa ja yhtyeissä ja Itävallan yleisradioyhtiössä. Vuodesta 1964 eteenpäin Waidacher on toiminut aktiivisesti museoalalla, ja hän oli 1977–1994 Universalmuseum Joanneumin johtaja.
Waidacher syntyi Grazissa 1834. Hän opiskeli Steiermarkin osavaltion konservatoriossa ja sen jälkeen Grazin yliopistossa. Grazissa Waidacher opiskeli musiikkitiedettä, historiaa, psykologiaa, filosofiaa ja kansatiedettä.
Waidacher aloitti uransa jazzmuusikkona. Hän soitti useissa yhtyeissä ja orkesterissa. Itävallan yleisradioyhtiössä hän työskenteli 1958–1963 muusikkona, tuottajana, säveltäjänä ja sovittajana. Waidacher soitti 1961–1963 pasuuna New Austrian Big Bandissa ja sävelsi sekä sovitti sen yhtetydessä monia kappaleita Grazin jazzinstituutille.
Waidacherin valmistuttua tohtoriksi hän aloitti 1964 työuran Grazin Universalmuseum Joanneumissa. Hän työskenteli museossa 30 vuoden ajan ja vuodet 1977–1994 hän toimi museon johtajana. Waidacher luennoitsi museologiasta monissa yliopistoissa, ja vuonna 2002 hänet nimettiin Grazin yliopiston yleisen museologian kunniaprofessoriksi.
Evolution (showpaini)

Evolution oli heel-ryhmä (pahiksia) World Wrestling Entertainmentin RAW-brändissä vuosina 2003–2005 ja 2014. Ryhmä muodostui neljästä painijasta: Triple H:sta (johtaja), Ric Flairista, Batistasta ja Randy Ortonista.
Kun Orton voitti World Heavyweight -mestaruuden vuoden 2004 SummerSlam-tapahtumassa, hänet erotettiin Evolutionista, koska hän ei suostunut luovuttamaan mestaruusvyötään Triple H:lle. Batista lähti ryhmästä voitettuaan Royal Rumble -tapahtuman ja käytettyään mestaruusottelunsa Triple H:n World Heavyweight -mestaruuteen WrestleMania XXI -tapahtumassa, jonka hän voitti. Vuoden 2005 loppupuolella Triple H löi lekalla Flairia WWE Homecoming -tapahtumassa, mikä tarkoitti Evolutionin loppua. Evolution teki paluun vuonna 2014 jäsenillä Triple H, Randy Orton ja Batista. He hävisivät kaksi kertaa ryhmälle The Shield.
Muodostuminen

Unforgiven-tapahtumassa Triple H puolusti World Heavyweight -mestaruutta Rob Van Damia vastaan. Matsin aikana Ric Flair juoksi kehään. Hetken aikaa näytti siltä kuin Flair aikoi lyödä Triple H:ta, mutta hän löikin Van Damia. Sen ansiosta Triple H säilytti mestaruuden. Tämän jälkeen Flair toimi usein Triple H:n managerina kehän ulkopuolella. Juuri SmackDown -brändistä RAW'hon siirtynyt Batista otti managerikseen myös Flairin. Kun Triple H aloitti vihanpidon Scott Steineriä vastaan Batista, Randy Orton ja Ric Flair auttoivat häntä usein.
Ryhmä perustettiin virallisesti 3. helmikuuta, 2003, ja ryhmän jäsenet alkoivat kutsumaan ryhmää nimellä Evolution. Orton ja Batista kuitenkin loukkaantuivat matseissa helmikuussa 2003. 26. toukokuuta Orton palasi ja hyökkäsi naamioituneena Shawn Michaelsin ja Kevin Nashin kimppuun.
Muodostuminen > Vihanpitoselvennä Shawn Michaelsia ja Goldbergia vastaan

Vuoden 2003 Bad Blood -tapahtumassa Flair voitti Michaelsin, kun Orton löi Michaelia tuolilla. Samana iltana Triple H säilytti World Heavyweight -mestaruuden Kevin Nashia vastaan Hell in a Cell -matsissa. Unforgivenissä Orton (jolla oli käytössään "Legend Killer" -kikkaselvennä) voitti Michaelsin todistaakseen olevansa todella Legendan Tappaja. Myöhemmin illalla Triple H puolusti maailmanmestaruutta Goldbergia vastaan. Flairin avusta huolimatta Goldberg voitti Triple H:n, ja Goldbergista tuli uusi World Heavyweight -mestari.
29. syyskuuta RAW'ssa Triple H sanoi antavansa palkkioksi 100 000 dollaria sille, joka ottaa Goldbergin pois pelistä. 20. lokakuuta Batista teki paluun, pieksi Goldbergin ja sai 100 000 dollarin palkkion. Survivor Series -tapahtumassa Orton osallistui Elimination Tag Teamselvennä -matsiin Eric Bischoffin tiimissä "Stone Cold" Steve Austinin tiimiä vastaan. Orton oli ottelun ainut selviytyjä. Myöhemmin samana iltana Goldberg kohtasi Triple H:n uusintaottelussa World Heavyweight -mestaruudesta, ja hän voitti ottelun jatkuvista sekaantumisista huolimatta.
Muodostuminen > Menestys (2003-2004)

Armageddon-tapahtuman jälkeen Evolution hallitsi kaikkia mestaruuksia, joita RAW'ssa oli saatavilla. Armageddonissa Batista ja Flair voittivat World Tag Team -mestaruudet Tag Team Turmoil -matsissa, kun taas Orton voitti Rob Van Damilta WWE Intercontinental -mestaruuden. Samassa tapahtumassa Triple H voitti World Heavyweight -mestaruuden Goldbergilta Triple Threat -matsissa, johon osallistui myös Kane.
Tammikuussa 2004 Royal Rumble -tapahtumassa Flair ja Batista puolustivat onnistuneesti mestaruutta entisiä mestareita Dudley Boyzeja vastaan Tables-matsissa. Samassa tapahtumassa Triple H säilytti mestaruuden Shawn Michaelsia vastaan Last Man Standingselvennä -matsissa, kun matsi päättyi tasapeliin. Flair ja Batista hävisivät World Tag Team -mestaruuden Booker T:lle ja RVD:lle 16. helmikuuta, mutta he voittivat sen takaisin 22. maaliskuuta.
WrestleMania XX -tapahtumassa Evolution voitti Rock 'n' Sock Connection -ryhmän (The Rock (kyseessä oli hänen viimeinen matsinsa) ja Mick Foley) 3 vs. 2 Handicap -matsissa. Päätapahtumassa Triple H hävisi World Heavyweight -mestaruuden Chris Benoitille Triple Threat -ottelussa, johon osallistui myös Shawn Michaels. Backlash -ottelussa Flair hävisi Shelton Benjaminille. Samana iltana Orton puolusti onnistuneesti Intercontinental-mestaruutta Cactus Jackia vastaan Hardcore-matsissa. Päätapahtumassa Benoit säilytti mestaruuden Triple Threat -matsissa, johon osallistuivat myös Triple H ja Shawn Michaels, pakottaen HBK:n luovuttamaan. Bad Bloodissa Hell in a Cell -matsissa Triple H.n ja Michaelsin vihanpito tuli päätökseen Triple H:n voittaessa matsin.
Muodostuminen > Erimielisyys ja itsetuho (2004)

Kun Orton oli mestari, hän muodosti Rated RKO-tiimin Edgen kanssa. Yhdessä he voittivat Batistalta ja Flairilta World Tag Team -mestaruuden 19. huhtikuuta. Vengeance-tapahtumassa Edge lopetti Ortonin seitsemän kuukauden Intercontinental-mestaruuskauden.
26. heinäkuuta RAW'ssa Triple H sai viimeisen mahdollisuuden voittaa World Heavyweight -mestaruuden Iron Man -matsissa. Aiemmin Ortonista oli tullut ykköshaastaja World Heavyweight -mestaruuteen SummerSlam -tapahtumaan. Iron Man -matsin kuitenkin voitti Benoit, mikä tarkoitti sitä, että Orton kohtaisi Benoitin SummerSlamissa. SummerSlamissa Orton selätti Benoitin ja hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin maailmanmestari WWE:n historiassa. 16. elokuuta RAW'ssa Orton puolusti onnistuneesti mestaruuttaan Benoitia vastaan tämän saamassa uusintaottelussa. Matsin jälkeen Evolution (Batista, Ric Flair ja Triple H) tuli juhlimaan Ortonin voittoa. Kun Batista "riemuissaan" nosti Ortonin harteilleen, Triple H näytti Ortonille peukkuja. Yllättäen Triple H käänsikin peukalonsa alas ja käski Batistan pudottaa Orton maahan. Tämän jälkeen Evolution alkoi pieksää Ortonia, ja Triple H kertoi, ettei Orton olisi mitään ilman Evolutionia. Tämän seurauksen Ortonista tuli "face" (hyvis), ja hän ryhtyi vihanpitoon entisiä tiimitovereita vastaan.
23. elokuuta RAW'ssa Triple H käski Ortonia lahjoittamaan World-titteli hänelle, tai muuten tämä potkittaisiin Evolutionista. Orton oli tekemässä työtä käskettyä, mutta sitten hän sylkäisikin Triple H:n kasvoille ja löi tätä mestaruusvyöllä. Tämän jälkeen RAW'n manageri Eric Bischoff ilmoitti, että Randy Ortonin ja Triple H:n välille tulisi ottelu World Heavyweight -mestaruudesta Unforgiven-tapahtumaan.
Unforgivenissä Triple H voitti World-mestaruuden Ortonilta neljännen kerran. Ortonin ja Triple H:n välinen vihanpito jatkui Survivor Series -tapahtumaan asti, jossa Ortonin tiimi kukisti Triple H:n tiimin Ortonin ollessa tiiminsä viimeinen ja ainoa selviytyjä.
6. joulukuuta RAW'ssa Triple H:n World Heavyweight -mestaruus hyllytettiin Triple Threat -ottelussa käytetyn tuplaselätyksen vuoksi. Otteluun osallistuivat myös Benoit ja Edge. Hyllytyksen vyoksi mestaruustittelistä oteltaisiin Elimination Chamber- matsissa New Year's Revolution -tapahtumassa.
Muodostuminen > Hajoaminen (2005)

Elimination Chamber -matsissa Triple H, Batista ja Orton olivat viimeiset kehässä olijat. Orton selätti Batistan käyttämällä lopetusliikettään RKO:ta, ja Triple H voitti tittelin Batistan avulla. Royal Rumbleen Orton sai matsin Triple H:ta vastaan maailmanmestaruudesta. Triple H ei halunnut Batistan osallistuvansa Royal Rumbleen vaan keskittyvän auttamaan häntä. Batista kieltäytyi ja osallistui Royal Rumbleen numerolla 28 ja voitti sen. Samana iltana Triple H säilytti mestaruuden, mikä lopetti vihanpidon Ortonia vastaan.
Triple H yritti suostutella Batistaa kohtaamaan WrestleManiassa SmackDownin WWE-mestari JBL:n mieluummin kuin hänet World-tittelistä. Batista oli siirtymässä SmackDowniin brändiseremoniassa, mutta hän kääntyi "faceksi", hyökkäsi Evolutionin kimppuun ja valitsi Triple H:n vastustajakseen WrestleMania XXI -tapahtumaan. Batista voitti Triple H:n World Heavyweight mestaruuden WrestleMania XXI:ssä. Backlashissa Batista säilytti mestaruuden Triple H:n saamassa uusintaottelussa. Vengeancessa Batista puolusti onnistuneesti mestaruutta Hell in a Cell -matsissa Triple H:ta vastaan. Matsin jälkeen Batista teki rauhan Triple H:n kanssa.
Vengeancen jälkeen Triple H lähti vähäksi aikaa kuvioista ja Flair kääntyi faceksi voitettuaan Intercontinental-mestaruuden, mikä tarkoitti Evolutionin loppua. Triple H palasi "WWE Homecoming" -tapahtuman RAW'n jaksossa 3. lokakuuta, jolloin hän ja Flair voittivat Chris Mastersin ja Carliton. Matsin jälkeen Triple H iski Flairia lekalla.
Painissa

Lopetusliikkeet
Pedigree - Triple H:n
RKO - Randy Ortonin
Batista Bomb - Batistan
Figure 4 Leglock - Ric Flairin
Sisääntulomusiikit
"Line in the Sand" Motörheadilta
"Evolve" Jom Johnstonilta
Mestaruudet ja saavutukset

World Wrestling Entertainment
World Heavyweight -mestaruus (6 kertaa) - Triple H (5), Randy Orton (1)
WWE Intercontinental -mestaruus (2 kertaa) - Randy Orton (1), Ric Flair (1)
World Tag Team -mestaruus (2 kertaa) - Ric Flair ja Batista (2)
Royal Rumble (2005) - Batista
Orton World Heavyweight -mestarina.
Batista World Heavyweight -mestarina.