stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauhun kilometrit
Aiheesta muualla

Kauhun kilometrit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Amblin’ (1968)  Kauhun kilometrit (1971)  Something Evil (1972)  Kovat ratsastajat (1974)  Tappajahai (1975)  Kolmannen asteen yhteys (1977)  1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979)  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  E.T. (1982)  Hämärän pelottavat varjot (1983)  Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984)  Häivähdys purppuraa (1985)  Auringon valtakunta (1987)  Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989)  Always – ikuisesti (1989)  Hook – Kapteeni Koukku (1991)  Jurassic Park (1993)  Schindlerin lista (1993)  Amistad (1997)  Kadonnut maailma – Jurassic Park (1997)  Pelastakaa sotamies Ryan (1998)  A.I. – Tekoäly (2001)  Minority Report (2002)  Ota kiinni jos saat (2002)  Terminaali (2004)  Maailmojen sota (2005)  München (2005)  Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008)  Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011)  Sotahevonen (2011)  Lincoln (2012)  Vakoojien silta (2015)  Iso kiltti jätti (2016)  The Post (2017)  Ready Player One (2018)  West Side Story (2021)  The Fabelmans (2022)
Kumi

Kumisaappaita.
Kumi on kimmoinen aine, jota saadaan vulkanoimalla kautsukasvien maitiaisnestettä tai valmistamalla synteettisesti. Suurin osa kumista käytetään autonrenkaisiin.
Kumin perusominaisuudet ovat sen pieni jäykkyys, kokoonpuristumattomuus, hyvä kulumisenkesto, suuri kitka sekä hyvä korroosionkesto. Kumi on siis joustavaa, vaimentavaa, tiivistävää, suojaavaa ja liittävää.
Etymologia

Suomen sana kumi tulee ruotsin (gummi/gumi) kautta latinasta, jossa cummi tai gummi tarkoitti puun mahlaa. Latinaan sana on tullut todennäköisesti muinaisegyptistä kreikan kautta.
Luonnonkumi

Luonnonkumi valmistetaan trooppisten puulajien maitiaisnesteestä, erityisesti brasilialaisesta kumipuusta (Hevea brasiliensis). Kolotuista puista juoksuttamalla kerätty lateksi saostetaan (koaguloidaan) esimerkiksi muurahaishapolla, jolloin saadaan raakakumia, kautsua. Tämä on juustoa muistuttavaa ainetta.
Raakakumi on vaaleaa ja läpikuultavaa, lämpimänä pehmeää ja plastista, kylmänä haurasta ja murtuvaa. Sen tuoreet pinnat tarttuvat puristettaessa lujasti toisiinsa kiinni. Kemiallisesti raakakumi on isopreenin polymeeri cis-1,4-polyisopreeni.
Historia > Luonnonkumin historia

Kasvit ovat fossiiliaineiston perusteella tuottaneet suojakseen kumimaista ainetta vähintään 60 miljoonan vuoden ajan. Meksikossa olmeekit hyödynsivät kumia tiettävästi jo 1800-luvulla eaa. Eurooppalaiset tutustuivat kumiin ilmeisesti vuonna 1519, kun konkistadori Hernán Cortés näki asteekkien kuningas Montezuman järjestämän pallopelin. Cortés toi kumin Espanjaan vuonna 1528.
Ranskalainen Charles Marie de La Condamine toi vuonna 1736 Eurooppaan Amazoniasta saamaansa lateksia sekä kuvasi sen keräämisen puista ja sen erilaisia käyttötapoja. Vielä tuolloin ainetta ei osattu kuljettaa nestemäisenä meren yli ilman että se kiinteytyisi ja menisi pilalle, joten sitä voitiin tuoda vain valmiina kuminpalasina. Vuonna 1770 englantilaiset havaitsivat, että kumilla pystyttiin pyyhkimään lyijykynänjäljet paremmin kuin leivällä. Sen jälkeen opittiin päällystämään kankaiset ilmapallot kumi-tärpättiliuoksella. Vuonna 1791 Samuel Peal sai patentin vedenpitävälle kumituotteelleen. Kumi oli tuolloin kuitenkin yhä tahmeaa ja pahanhajuista, ja se haurastui kylmässä.
Ranskaan perustettiin maailman ensimmäinen kumitehdas vuonna 1803. Se tuotti kuminauhoja ja vedenpitäviä kankaita. Valssauskoneen keksiminen vuonna 1820 auttoi kumin saamisessa aiempaa pehmeämmäksi niin sanotussa mastinointiprosessissa. Charles Goodyear ja Thomas Hancock keksivät toisistaan riippumatta 1830-luvun lopulla vulkanoinnin eli kumin, rikin ja kuumennuksen yhdistelmän, joka mullisti kumiteollisuuden.
Brasilialla oli luonnonkumin monopoli 1870-luvulle asti, ja se pystyi hinnoittelemaan kumin mielivaltaisesti. Vuonna 1876 englantilainen Henry Wickham salakuljetti kumipuun siemeniä Brasiliasta Englantiin, mistä taimet siirrettiin Ceylonille tuottamaan kumia. Sieltä kumintuotanto laajeni muuallekin Kaakkois-Aasiaan, ja vuonna 1910 kumin hinta romahti. Vuonna 1930 Brasilian osuus maailman kumintuotannosta oli enää kaksi prosenttia.
John Boyd Dunlop keksi vuonna 1888 valmistaa kumista ilmatäytteisen renkaan. Kumin tarve alkoi kasvaa nopeasti, kun kumirengas otettiin käyttöön polkupyörissä ja autoissa.
Historia > Synteettisen kumin historia

Synteettiset kumit kehitettiin Saksassa 1900-luvun alkupuolella. Ensimmäisen kumin synteettisen valmistusmenetelmän patentoi Fritz Hofman vuonna 1909. Puhtaan isopreenin valmistusprosessi oli kuitenkin niin kallis ja vaativa, että synteettistä kumia ei valmistettu vielä moneen vuoteen. Saksa tuotti kumia ensimmäisessä maailmansodassa, mutta siviilikäyttöön sitä ei vielä otettu. Kun vuonna 1926 Saksassa ryhdyttiin polymeroimaan butadieeniä ja styreeniä, saatiin aikaan elastomeeri Buna, jota alettiin käyttää renkaisiin ja teknisiin tuotteisiin. Seuraavina vuosina Saksassa ja Yhdysvalloissa kehitettiin uusia kumeja, kuten kloorikumi eli Neopreeni.
Toisen maailmansodan alussa Saksan kumiteollisuus perustui paljolti synteettiseen kumiin, ja maa pyrki täyteen omavaraisuuteen. Neuvostoliitto oli jo kumin suhteen lähes omavarainen. Yhdysvallat ja Britannia käyttivät pääasiassa luonnonkumia, mutta kun Japani valloitti aasialaiset kuminviljelyalueet, Yhdysvallat joutui kiireesti käynnistämään synteettisen kumin tuotannon. Sota nostikin synteettisen kumin poliittisstrategiseksi tekijäksi ja laajensi sen sovelluksia. Sodassa saatiin myös tietoa synteettisen kumin käyttökelpoisuudesta esimerkiksi kovassa pakkasessa Venäjän rintamalla.
Sodan jälkeen kumin kysyntä kasvoi voimakkaasti teknologian, teollisuuden ja liikenteen nopean kehityksen myötä. Erikoiskumeille alkoi syntyä tarvetta. Synteettisten kumien kehitys kiihtyi, ja kaikki teollisuusmaat aloittivat niiden tuotannon. Synteettisen kumin osuus nousi yli 70 prosentin. Kaakkois-Aasian osuus luonnonkumin tuotannosta jatkoi nousuaan, Afrikan osuus jäi alle 10 prosentin, ja Brasilian osuus jäi yhteen prosenttiin.
Nykyään eniten käytetty synteettinen kumi on styreenibutadieenikumi. Luonnonkumin ja öljystä tehtyjen synteettisten kumien lisäksi kehitettyjen, ominaisuuksiltaan perinteisten kumien ja termoplastisten muovien väliin sijoittuvien termoplastisten elastomeerien käyttö on lisääntynyt nopeasti.
Kumisekoitus

Kumi on useasta aineesta valmistettu seos. Kumisekoituksen raaka-aineryhmiä ovat elastomeeri, täyteaineet, pehmittimet, suoja-aineet, vulkanointisysteemin aineet sekä muut aineet. Näitä raaka-aineita kumisekoituksessa käytetään tyypillisesti 10–20 erilaista. Eri yhdistelmillä kumiin saadaan erilaisia ominaisuuksia.
Kumisekoitus > Elastomeerit

Kumituotteen perusominaisuudet määräytyvät siinä käytetystä elastomeerista. Kumiin voidaan käyttää kymmeniä erilaisia elastomeereja. Eniten käytetty elastomeeri on luonnonkumi. Vuonna 2006 sitä tuotettiin maailmassa 9,2 miljoonaa tonnia, josta lähes kaikki Aasiassa. Synteettisiä elastomeereja käytettiin yhteensä 12,6 miljoonaa tonnia. Niitä tuotetaan Aasian lisäksi myös muualla maailmassa.
Polyisopreenin ominaisuudet ovat käytännössä samat kuin luonnonkumilla. Styreenibutadieenikumi on suosittua ja edullista, mutta se kestää kulumista ja pakkasta hiukan heikommin kuin polyisopreeni. Butadieenikumi on erittäin kimmoisaa, ja se kestää hyvin pakkasta. Sitä on kuitenkin vaikea prosessoida, ja sen mekaaniset ominaisuudet sekä öljyn- ja liuottimienkesto ovat heikot. Erikoiskäyttöön tarkoitetuissa elastomeereissa on haluttuja erityisominaisuuksia. Niitä ovat esimerkiksi eteenipropeenidieenikumi, nitriilikumi, kloropreenikumi ja butyylikumi. Näiden lisäksi ovat vielä erikoiskumit, jotka soveltuvat vaikeisiin kemiallisiin olosuhteisiin, ja voivat olla hyvin kalliita.
Kumisekoitus > Muut ainesosat

Aktiivisilla ja puoliaktiivisilla täyteaineilla parannetaan kumin fysikaalisia ominaisuuksia ja säädetään sen kovuutta. Täytteillä sekoituksesta tehdään edullisempi. Tärkein aktiivinen täyteaine on noki, joka antaa kumituotteille mustan värin. Vaaleista täyteaineista merkittävin on piihappo. Muita ovat luonnosta saatavat mineraalit, jotka esiintyvät yleensä silikaatteina, karbonaatteina tai oksideina.
Pehmittimillä, kuten mineraaliöljyillä, säädetään kumin kovuutta ja sekoituksen työstettävyyttä. Suoja-aineilla, kuten antioksidanteilla, antiotsonanteilla ja suojavahalla, estetään valon, UV-säteilyn, lämmön, otsonin ja hapen kaltaisten tekijöiden haittavaikutukset. Vulkanointiaineista tärkein on rikki, jonka lisäksi vulkanoinnissa käytetään kiihdyttäjiä ja aktivaattoreita. Muita kumisekoituksessa käytettäviä aineita ovat esimerkiksi pillkkoutumista ja sekoittumista parantavat aineet, hartsit, värit, palonestoaineet ja tartunta-aineet.
Valmistus

Kumituotteiden valmistusmenetelmiä on useita. Menetelmän valinta riippuu tuotteesta ja materiaalista. Aine voidaan työstää muoviesineeksi joko puristamalla se muottiin, puristamalla se nauhamaisena suulakkeen läpi, kalanteroimalla se levyksi telojen alla, kastamalla sisäpuolinen muotti kumilateksiin, tai valamalla materiaali nestemäisessä muodossa. Vulkanoinnissa plastinen ja muovailtava kumisekoitus muutetaan elastiseksi, kimmoisaksi ja muotonsa säilyttäväksi tuotteeksi lämmittämällä se rikin kanssa.
Elastisuus

Kumia voidaan venyttää jopa kymmenkertaiseksi, minkä jälkeen se palautuu lähes takaisin alkuperäisiin mittoihinsa. Kumimolekyyliketjut ovat hyvin pitkiä hiiliketjuja, jotka voivat koostua kymmenistä tuhansista yksiköistä. Aineen kumimaisia ominaisuuksia lisää molekyylien epäsymmetrisyys. Kun pääketjussa on sivuryhmiä, molekyylit eivät kykene pakkautumaan tiiviisti, ja ketjut pääsevät liikkumaan myös toistensa ohi. Poikkisidosten lisääminen vähentää kumin venyvyyttä.
Kumilenkin päästessä jännityksestä, sen polymeeriketjut palautuvat alkuperäiseen suuremman epäjärjestyksen tilaan. Termodynamiikan termein entropia kasvaa. Jännityksen poistuessa lämpöenergia muuttuu pääosin liike-energiaksi. Tapahtuma on endoterminen. Jännityksestä vapautuva kumi jäähtyy adiabaattisesti. Tämän kumin ominaisuuden voi jokainen itse testata pitämällä jännitettyä kumilenkkiä huulien välissä ja vapauttamalla sen sitten.
Vanheneminen

Kumituotteen ominaisuudet heikkenevät ajan myötä ympäristötekijöiden vaikutuksesta. Vanhetessaan kumi voi elastomeerista riippuen joko kovettua, haurastua, pehmetä, tahmaantua, menettää elastisuuttaan tai lujuuttaan, halkeilla, harmaantua tai muuttaa väriään.
Käyttökohteet

Kaikesta tuotetusta kumista noin 60 prosenttia käytetään autonrenkaisiin ja ajoneuvoteollisuus käyttää kaikkiaan yli 70 prosenttia. Luonnonkumista käytetään renkaisiin 77 prosenttia. Renkaissa hyödynnetään kumin joustavuuden lisäksi sen ajoneuvojen liikkeenhallitsemisessa tarvittavia hyviä kumin kitkaominaisuuksia eli pitoa.
Muita kumivalmisteita:
joustavia koneenosia, kytkimiä ja liitoskappaleita
puskureita ja törmäysvaimentimia
letkuja
tiivisteitä ja tulppia
kengänpohjia ja jalkineita
kondomeja
asuja, sukelluspukuja, märkäpukuja, kurahousuja ja muita sadevaatteita
leluja, esimerkiksi kylpyankkoja
kumihanskat
Ympäristökysymykset

Kumiteollisuus tuottaa pahaa hajua, joka ei kuitenkaan ole terveydelle vaarallista. Kumiteollisuus aiheuttaa myös jonkin verran pienhiukkasia, liuotinpäästöjä, melua ja jätettä.
Suomessa syntyy vuosittain yli 45 000 tonnia kierrätettävää kumia, josta 43 000 tonnia on renkaita. Yli 90 prosenttia renkaista kierrätetään. Yleensä renkaat murskataan ja hyödynnetään maanrakennuksessa. Osa renkaista poltetaan, sillä kumilla on korkea energia-arvo. Kumista jauhettua uusiokumia voidaan myös käyttää kumituotteissa, vaikka se heikentääkin kumin laatua.
Kirjallisuutta

Silvennoinen, Sakari: Raaka-ainekäsikirja. 4, Muovit ja kumit.  Metalliteollisuuden kustannus, 2001.  ISBN 9518177457
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Muovimuotoilu.fi: Kumit (Arkistoitu – Internet Archive)
Lateksin juoksutusta kumipuusta.
Autonrenkaiden valmistukseen käytetty muotti.
Gemara

Gemara on juutalaisten talmudin jälkimmäinen osa, joka sisältää mišnan kriittisiä kommentteja. Sen perustana ovat Israelin rabbien keskustelut mišnasta; sisältö päätettiin lopullisesti noin vuonna 500. Se on kirjoitettu arameaksi.
Varsinainen Mišna-kritiikki keskittyy seuraaviin kysymyksiin
Kieli. Miksi käytetään tiettyä sanaa eikä toista
Logiikka
Lainopilliset kysymykset
Yhteys Raamattuun
Reijo Taipale (vuoden 1987 albumi)

| Reijo Taipale Reijo Taipale |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1962–1974
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy (SAFLP 2008)   C-kasetti (SAFK 2008)
 Tyylilaji: iskelmä, tango
 Kesto: 62.37
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
 Levymerkki: Safir
Muut kannet
 Albumin takakansi.
Reijo Taipaleen muut kokoelmalevyt
| Reijo Taipaleen parhaat 1985 | Reijo Taipale 1987 | Rakkauden satu 1988 |
Reijo Taipale on Reijo Taipaleen samanniminen kokoelma-albumi vuodelta 1987. Albumi on Kaksi levyä yhden hinnalla -sarjan seitsemäs julkaisu. Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Safir-levymerkillä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Jaakko Salo, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Satumaa – 2.56 (säv. ja san. Unto Mononen, sov. Kaarlo Valkama)
Aila – 3.00 (säv. Antero Vartia, san. Martti Maja, sov. Kaarlo Valkama)
Tuntematon armas – 2.56 (säv. Pentti Viherluoto, san. Harry Etelä, sov. Kaarlo Valkama)
Kesäinen muisto – 2.51 (säv. Arvo Koskimaa, san. Jouko Kukkonen)
Niin monta pitkää iltaa – 2.56 (säv. Veikko Lenkkeri, san. Saukki)
Jos jätät minut – 2.53 (säv. Unto Mononen, san. Unto Mononen ja Solja Tuuli)
Kappaleet > B-puoli

Ethän minua unhoita – 2.43 (säv. Harry Bergström, san. Ela)
Valkea satu – 2.55 (säv. Georg Malmstén, san. Siiri Albrecht, sov. Esko Linnavalli)
Kun sinisilmäs mä nähdä sain – 2.50 (säv. Arvo Koskimaa, san. Arvo Koskimaa ja Saukki, sov. Kaarlo Valkama)
Onnen maa – 2.25 (säv. Unto Mononen, san. Juha Vainio, sov. Olli Heikkilä)
Kotiseutuni – 2.58 (säv. ja san. Lauri Jauhiainen, sov. Heikki Laurila)
Kaukainen ystäväni – 2.55 (säv. Pentti Viherluoto, san. Harry Etelä, sov. Esko Linnavalli)
Kappaleet > C-puoli

Vaaralliset huulet – 2.50 (säv. Arvo Koskimaa, san. Solja Tuuli, sov. Kaarlo Valkama)
Kangastus – 2.55 (säv. Unto Mononen, san. Solja Tuuli)
Monika Monika Monika – 3.08 (säv. Olavi Karu, san. Olaus)
Sateen tango – 3.00 (säv. Unto Mononen, san. Unto Mononen ja Solja Tuuli)
Tango Humiko – 2.30 (säv. Rauni Autio, san. Saukki)
Satu ruskeista silmistä – 2.32 (säv. ja san. Lauri Jauhiainen ja Kaarlo Kurki)
Kappaleet > D-puoli

Tähdet meren yllä – 3.06 (säv. Unto Mononen, san. Solja Tuuli)
Ei saavu hän – 2.32 (säv. Arvo Koskimaa, san. Jouko Kukkonen ja Solja Tuuli, sov. Esko Linnavalli)
Muistelen sinua Marketta – 2.45 (säv. Arvo Koskimaa, san. Arvo Koskimaa ja Saukki)
Yön tummat siivet – 2.55 (säv. ja san. Unto Mononen)
Hiekkaa – 3.11 (alkup. Polvere, säv. Mario Micheletti, suom. san. Solja Tuuli)
Vanhan vaahteran laulu – 2.55 (säv. ja san. Eino Partanen, sov. Esko Linnavalli)
Tuotanto

Reijo Taipale – laulu
Q-Studio – kuva
Mikko Raita

Mikko Raita on suomalainen miksaaja, äänittäjä, tuottaja, kitaristi, basisti ja laulaja. Hän asuu Helsingissä ja on Studio Kekkonen -musiikkistudion yksi omistajista ja pääkäyttäjistä.
Raita on miksannut vuoden 2025 parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon voittaneen Flow -elokuvan musiikit.
Raita on soittanut kitaraa yhtyeissä Soma ja Luokkasota sekä kitaraa, 4-raituria ja live-elektroniikkaa yhtyeessä LPT-One.lähde?
Teoksia

Joitain äänitteitä, joiden tekemisessä Mikko Raidalla on ollut merkittävä rooli:
Apocalyptica: Eurovision-laulukilpailun finaalin 2007 väliaikaohjelma (miksaus, äänitys, editointi)
Apocalyptica feat. Nina Hagen: ”Seemann” (miksaus, äänitys)
Bleak: Burns Inside (miksaus, äänitys, co-tuotanto)
Bleak feat. Ana Johnsson & Kimmo Pohjonen: ”Fate”, Jadesoturi-elokuvan tunnussävelmä (miksaus, editointi)
Hector: Ei selityksiä (miksaus, äänitys)
Ana Johnsson: Little Angel (miksaus, äänitys, kitara, co- tuotanto)
Jonna's Problem: Jonna's Problem (äänitys)
Ari Koivunen: ”On the Top of the World” (tuotanto, miksaus, kitara)
Natalia Podolskaya: ”Nobody Hurt No One”, Venäjän euroviisuedustaja 2005 (tuotanto, miksaus, äänitys)
Quintessence: 5 am (tuottaja, miksaus, äänitys)
Sara: He kutsuivat luokseen (äänitys)
Scandinavian Music Group: Hölmö rakkaus ylpeä sydän (miksaus)
Sunrise Avenue: On the Way to Wonderland (miksaus, äänitys)
Tuomo: My Thing (miksaus, äänitys)
Olavi Uusivirta: Me ei kuolla koskaan (miksaus, äänitys, laulu)
Olavi Uusivirta: Nuoruustango (tuottaja, miksaus, äänitys, laulu, kitara, reidet)
Aiheesta muualla

Mikko Raita kotisivut mikkoraita.com (englanniksi)
Mikko Raita IMDB.com -sivustolla (englanniksi)
Mikko Raidan haastattelu LiquidSonics -yhtiön sivuilla Flow-elokuvan musiikkien miksaamisesta (englanniksi)
Mikko Raita Meteli.netissä
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Karl Staaff

| Karl Staaff |
| --- | --- |
 Karl Staaff
Ruotsin pääministeri
 7. marraskuuta 1905 – 29. toukokuuta 1906 7. lokakuuta 1911 – 17. helmikuuta 1914  
Edeltäjä:  Christian Lundeberg Arvid Lindman
Seuraaja:  Arvid Lindman Hjalmar Hammarskjöld
Henkilötiedot
Koko nimi:  Karl Albert Staaff
Syntynyt: 21. tammikuuta 1860 Tukholma
Kuollut: 4. lokakuuta 1915 (55 vuotta) Tukholma
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  asianajaja
Tiedot
Puolue:  liberaali kokoomus
Karl Albert Staaff (21. tammikuuta 1860 Tukholma – 4. lokakuuta 1915 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko, joka toimi Ruotsin pääministerinä vuosina 1905–1906 ja 1911–1914.
Staaff oli vuonna 1882 perustamassa radikaalia ylioppilasyhdistystä Verdandia ja tuli sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Vuonna 1896 hänet valittiin valtiopäivien toiseen kamariin kansanpuolueen radikaalin ryhmän jäsenenä. Staaff suhtautui Norjan myötämielisesti ja arvosteli hallituksen unionipolitiikkaalähde?.
Vuosina 1905–1906 Staaff oli Ruotsin ensimmäisen vasemmistohallituksen pääministeri. Hän teki ensimmäisellä pääministerikaudellaan aloitteen yleisestä äänioikeudesta ja enemmistövaalitavasta, joita ei kuitenkaan hyväksytty valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa. Vuosina 1909–1910 Staaff oli valtiopäivien toisen kamarin varapuhemies.
Parlamentarismin ohjelmakseen ottaneiden liberaalien vuonna 1911 saavuttaman vaalivoiton jälkeen Staaffista tuli jälleen pääministeri. Hän asettui vastustamaan kuningasta, porvaristoa ja talonpoikaisluokan enemmistöä maan puolustuskysymyksissä, ja joutui eroamaan vuonna 1914 hallituksineen kuningas Kustaa V:n talonpoikaismarssin yhteydessä pitämän niin sanotun linnanpihapuheen jälkeen. Kuningas nimitti 17. helmikuuta 1914 uudeksi pääministeriksi Hjalmar Hammarskjöldin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Staaff Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Christian LundebergArvid Lindman | Ruotsin pääministeri 1905–19061911–1914 | Seuraaja: Arvid LindmanHjalmar Hammarskjöld |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Muut:  IdRef
Studio Kekkonen

Studio Kekkonen on vuonna 2006 perustettu äänitysstudio Helsingin Vallilassa. Omistajat ja pääkäyttäjät ovat Mikko Raita, Janne Riionheimo ja Julius Mauranen.
Studiossa työstettyjä äänitteitä

Ana Johnsson: Little Angel
Apocalyptica: Eurovision laulukilpailun finaalin 2007 väliaikaohjelman miksaus, editointi ja rumpuäänitys
Bleak feat. Ana Johnsson & Kimmo Pohjonen: Fate (Jadesoturi-elokuvan tunnusävelmä)
Crumbland: In Your head
Tuomo: My Thing
Traffic Island
Vesa-Matti Loiri: Ivalo
Vesa-Matti Loiri: Inari
Vesa-Matti Loiri: Kasari
Deep Insight: New Day
Manna: Sister
Jason Muuttaa Taivaseen: Sopivaa hintaa
Natalja Podolskaja: Like Everybody Else
Kalle Ahola: Nämä päivät ovat meitä varten
Ari Koivunen: On the Top of the World
Vuk: The Plains
Kiki Pau: Let's Rock
Kiki Pau: White Mountain
Tuvalu: Tuvalu
Pooma: Persuader
Murmansk: Chinese locks
Murmansk: Eleven eyes to shade
Soma: Rakkaus on jättänyt Maan
Soma: Mä en usko Jeesukseen
Mesmer: The ghost of a tennis court
Risto Juhani: Luuranko
Lotta: It's about the feeling
Lotta: Blue Autumn
Janna: Right now
Janna: The makings of me
Joonatan Rautio Trio: Transition
Mamba: Kaipuun sanomat
Kim Herold: DrunkSoberLoveMusic
Astrid Swan: Better than wages
Cats on fire: Our Temperance Movement
Suvi Isotalo: Vapaa (ennen julkaisematon kappale ennen vuoden 2015 albumia Näin minusta tuli ihminen; osa "Kekkonen elää!" -studiolivesarjaa)
Suvi Isotalo: Vastarakastuneet (albumilta P.S. Maj’lle; osa "Kekkonen elää!" -studiolivesarjaa)
Aiheesta muualla

Studio Kekkosen internetsivusto
Salvatore Garau

Salvatore Garau  (s. 1953 Santa Giusta, Italia) on italialainen taidemaalari.
Aiheesta muualla

http://www.artnet.com/artists/salvatore-garau/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Muut:  IdRef
Louis De Geer (1854–1935)

| Louis De Geer |
| --- | --- |

Ruotsin pääministeri
 27. lokakuuta 1920 – 23. helmikuuta 1921  
Monarkki:  Kustaa V
Edeltäjä:  Hjalmar Branting
Seuraaja:  Oscar von Sydow
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1854 Kristianstad, Ruotsi
Kuollut: 25. helmikuuta 1935 (80 vuotta) Östra Göinge, Ruotsi
Puoliso:  Magdalena Sörensen
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton liberaali
Gerhard Louis De Geer (1854–1935) oli Ruotsin pääministerinä muutaman kuukauden ajan vuosina 1920–1921. Hänen isänsä Louis De Geer (1818–1896) toimi maan ensimmäisenä pääministerinä 1870-luvulla. Hänen veljensä oli ruotsalainen geologi Gerard De Geer. De Geer-suvusta on noussut muitakin näkyvillä paikoilla toimineita henkilöitä.
De Geer oli ammatiltaan juristi. Hän toimi maltillisen puolueen (moderata partiet, myöhemmin liberala samlingspartiet) riveissä Ruotsin valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa vuodesta 1900. Hän nousi maan pääministeriksi vuonna 1920. Hallitus oli kuitenkin lyhytikäinen, sillä sen päätös reippaasta kahvitullin nostamisesta hylättiin valtiopäivillä ja hallitus joutui eroamaan 111 päivän ikäisenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis De Geer (1854–1935) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Hjalmar Branting | Ruotsin pääministeri 1920−1921 | Seuraaja: Oscar von Sydow |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi
Paavo E. S. Elo

Paavo Elias Samuli Elo (20. elokuuta 1911 Ähtäri – 17. lokakuuta 1963 Turku) oli suomalainen opettaja ja kirjallisuudentutkija.
Teoksia

Aleksis Kiven persoonallisuus ; väitöskirja (Turun yliopisto). WSOY 1950
Aiheesta muualla

Elo, Hannu: Täsmennettyä tietoa Aleksis Kivestä. Turun Sanomat. 13.10.2009. Arkistoitu 30.4.2013.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF