stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Peltola

| Jukka Peltola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1987 (ikä 37) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jugi, Juki, Le Chef, Peltsi
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2022
Seurat:  Tappara (SML) Sibir Novosibirsk (KHL)
Jukka Peltola (s. 26. elokuuta 1987 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Peltola osasi pelata myös laidassa. Hän edusti suurimman osan urastaan SM-liigajoukkue Tapparaa, jonka kapteenina Peltola toimi vuosina 2014–2018 ja 2020–2021. Hän voitti joukkueessa Suomenmestaruuden vuosina 2016, 2017 ja 2022, joista kaksi ensimmäistä kapteenina. Peltola palkittiin vuonna 2017 myös pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Jari Kurri -palkinnolla. Hän voitti myös SM-hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2018 sekä SM-pronssia vuonna 2008. Peltola on Tapparan seurahistorian kaikkien aikojen neljänneksi eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja 634 ottelullaan. Hän teki niissä tehot 103+162=265. Pudotuspeleissä Peltola pelasi 136 ottelua tehopistein 28+33=61. Hän pelasi myös kaksi kautta KHL-seura Sibir Novosibirskissä. Peltola edusti myös Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hänet tunnettiin pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjänä. Peltolan pelipaita numero 81 jäädytettiin Tampereen Kannen areenan kattoon 27. syyskuuta 2024 seitsemäntenä Tapparan pelaajana.
Ura > Maajoukkueura

Peltola edusti Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Yhteensä hän pelasi 28 A-maaottelua tehopistein 1+3=4. Peltola teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2011 Lahdessa Slovakiaa vastaan. Hänet merkittiin Suomen nelosketjun oikeaan laitaan Joonas Kemppaisen ja toisen debytantin, Peltolan joukkuetoverina Tapparassa pelanneen Kim Strömbergin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Peltola teki Karjala-turnauksessa 11. marraskuuta 2017 Helsingin Hartwall Arenassa Ruotsia vastaan. Vuoden 2018 Channel One Cupissa hän toimi Suomen kapteenina.
Perhe

Jukka Peltolalla on vaimo Johanna sekä lapset Niki ja Lila. Johannan veli Jan-Mikael Järvinen pelaa hyökkääjänä SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Jan-Mikael pelasi aiemmin seitsemän kautta Peltolan joukkuetoverina Tapparassa. Johannan ja Jan-Mikaelin isä sekä Jukan appi Kari Järvinen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä yhteensä 257 SM-liigaottelua Ilveksessä.
Tilastot

Peltola Tapparan paidassa kaudella 2008–2009.
Alejandro Valverde
Ura > 2002 Kelme

Clásica de Alcobendas, pistekilpailun voitto
Ura > 2003 Kelme

Espanjan ympäriajo: 3. kokonaiskilpailussa, yhdistelmäkilpailun sekä etappien 9 ja 15 voitto, etapilla 20 (aika-ajo) toinen, etapilla 2 kolmas
MM-kilpailujen maantieajo: hopeaa
Klasika Primavera: voitto
GP Villafranca de Ordizia: voitto
Vuelta al Pais Vasco: 5. kokonaiskilpailussa ja etapin 3 voitto
Vuelta a Aragón: etappivoitto
Challenge Mallorca: kokonaiskilpailun voitto
Ura > 2004 Comunitat Valenciana

Espanjan ympäriajo: 4. kokonaiskilpailussa, etapin 3 voitto, etapeilla 14 ja 15 (aika-ajo) toinen, etapilla 5 kolmas
Vuelta al Pais Vasco: 6. kokonaiskilpailussa sekä pistekilpailun ja etapin 1 voitto
Klasika Primavera: voitto
Trofeo Manacor: voitto
Vuelta a Murcia: kokonaiskilpailun voitto
Volta a la Comunitat Valenciana: kokonaiskilpailun sekä etappien 2 ja 3 voitto
Vuelta a Burgos: kokonaiskilpailun sekä etappien 1, 2 ja 3 voitto
Vuelta Castilla-León: etappien 3, 4 ja 5 voitto
MM-kilpailujen maantieajo: kuudes
Ura > 2005 Illes Balears

Challenge Mallorca: kokonaiskilpailun sekä Trofeo Soller- ja Trofeo Manacor -kilpailujen voitto
Pariisi–Nizza: 2. kokonaiskilpailussa ja etapin 7 voitto
Vuelta al Pais Vasco: etappien 3 ja 4 voitto
Ranskan ympäriajo: etapin 10 voitto, etapilla 8 kolmas, keskeytys kokonaiskilpailun 5. tilalta
MM-kilpailujen maantieajo: hopeaa
Ura > 2006 Caisse d'Epargne

Tour de Romandie: 3. kokonaiskilpailussa sekä pistekilpailun ja etapin 4 voitto
Vuelta al Pais Vasco: 2. kokonaiskilpailussa sekä pistekilpailun ja etapin 1 voitto
Vuelta a Murcia: etapin 1 voitto
La Flèche Wallonne: voitto
Liège–Bastogne–Liège: voitto
Espanjan ympäriajo: 2. kokonaiskilpailussa, etapin 7 voitto, etapeilla 9 ja 16 toinen, etapeilla 13 ja 20 (aika-ajo) kolmas
UCI ProTour: Mestari
MM-kilpailujen maantieajo: pronssia
Ura > 2007 Caisse d'Epargne

Critérium International: 3. kokonaiskilpailussa
Vuelta a Murcia: kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
Volta a la Comunitat Valenciana: kokonaiskilpailun voitto
La Flèche Wallonne: toinen
Liège–Bastogne–Liège: toinen
Amstel Gold Race: kuudes
Ranskan ympäriajo: 6. kokonaiskilpailussa, etapilla 9 toinen, etapilla 8 kolmas
Clásica de San Sebastián: kolmas
Vuelta al Pais Vasco: 5. kokonaiskilpailussa
Vuelta a Burgos: 2. kokonaiskilpailussa, etapin 4 voitto
Ura > 2008 Caisse d'Epargne

Liège–Bastogne–Liège: voitto
Vuelta a Murcia: kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
Pariisi–Camembert: voitto
Klasika Primavera: toinen
Amstel Gold Race: kolmas
Dauphiné Libéré: kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. ja 3. (aika-ajo) etapin voitto
Espanjan maantieajomestaruus
Ranskan ympäriajo, 9. kokonaiskilpailussa, 1. etapin voitto, 6. etapilla toinen
Clásica de San Sebastián: voitto
Olympialaiset, maantieajossa 13.
Espanjan ympäriajo: 5. kokonaiskilpailussa, etapin 2 voitto, etapeilla 8 ja 13 toinen, etapeilla 6 ja 20 kolmas
UCI ProTour: Mestari
Ura > 2009 Caisse d'Epargne

Vuelta Castilla-León: etappien 3 ja 5 voitto
Klasika Primavera: voitto
Tour de Romandie: 4. kokonaiskilpailussa
Katalonian ympäriajo: kokonaiskilpailun ja etapin 3 voitto
Dauphiné Libéré, kokonaiskilpailun voitto
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonais- ja yhdistelmäkilpailun voitto, etapilla 19 toinen, etapeilla 9 ja 13 kolmas
MM-kilpailujen maantieajo: yhdeksäs
Maailmanrankingissa toinen
Ura > 2010 Caisse d'Epargne

Tulokset mitätöity takautuvasti.
Välimeren ajo: Kokonaiskilpailun voitto
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen
GP Miguel Indurain, toinen
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun sekä etappien 1 ja 2 voitto
Liège–Bastogne–Liège, kolmas
Tour de Romandie: Kokonaiskilpailun ja etapin 5 voitto
Ura > 2012 Team Movistar

Tour Down Under, 2. kokonaiskilpailussa, etapin 5 voitto
Vuelta a Andalucia, kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa kolmas, etapin 3 voitto
Ranskan ympäriajo, etapin 17 voitto
Espanjan ympäriajo, piste- ja yhdistelmäkilpailun sekä etappien 3 ja 8 voitto, etapeilla 17 ja 19 toinen, etapeilla 6, 12 ja 14 kolmas
MM-kilpailujen maantieajo, pronssia
Ura > 2013  Team Movistar

Trofeo Deià, voitto
Vuelta a Andalucía, kokonais- ja pistekilpailun sekä prologin ja 3. etapin voitto
Amstel Gold Race, toinen
Liège–Bastogne–Liège, kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, etapilla 8 kolmas
Clásica de San Sebastián, toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, pistekilpailun voitto, etapeilla 3 ja 9 toinen, etapeilla 10 ja 20 kolmas
MM-kilpailujen maantieajo, pronssia
Lombardian ympäriajo, toinen
Ura > 2014  Team Movistar

Vuelta a Andalucía, kokonais- ja pistekilpailun sekä prologin, 1. ja 2. etapin voitto
Vuelta a Murcia, voitto
Strade Bianche, kolmas
Roma Maxima, voitto
GP Miguel Indurain, voitto
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Amstel Gold Race, neljäs
La Flèche Wallonne, voitto
Liège–Bastogne–Liège, toinen
Espanjan aika-ajomestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, etapilla 10 kolmas
Clásica de San Sebastián, voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 6. etapin voitto, 11. ja 15. etapilla toinen, 18. ja 20. etapilla kolmas
MM-kilpailujen maantieajo, pronssia
Lombardian ympäriajo, toinen
UCI World Tour, mestari
Ura > 2015 Team Movistar

Trofeo Deià, voitto
Omanin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Strade Bianche, kolmas
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, etappien 2, 5 ja 7 voitto
Amstel Gold Race, toinen
La Flèche Wallonne, voitto
Liège–Bastogne–Liège, voitto
Espanjan maantieajomestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, etapilla 8 kolmas
Clásica de San Sebastián, kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, pistekilpailun ja etapin 4 voitto, etapilla 17 (aika-ajo) kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa viides
Lombardian ympäriajo, neljäs
UCI World Tour, mestari
Ura > 2016 Team Movistar

Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailun ja etapin 5 voitto
Vuelta Castilla-León, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 3. etapin voitto
La Flèche Wallonne, voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, etapin 16 voitto, etapilla 15 (ylämäkiaika-ajo) kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, etapeilla 2 ja 19 kolmas
Clásica de San Sebastián, kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s, etapeilla 3, 7 ja 11 kolmas
Lombardian ympäriajo, kuudes
Ura > 2017 Team Movistar

Vuelta a Murcia, voitto
Vuelta a Andalucía, kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. etapin voitto
Katalonian ympäriajo, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 3., 5. ja 7. etapin voitto
Baskimaan ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 5. etapin voitto
La Flèche Wallonne, voitto
Liège–Bastogne–Liège, voitto
Ura > 2018 Team Movistar

Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
Abu Dhabi Tour, kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
Strade Bianche, neljäs
Katalonian ympäriajo, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
GP Miguel Indurain, voitto
Amstel Gold Race, viides
La Flèche Wallonne, toinen
La Route d'Occitanie, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s, 6. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, pistekilpailun voitto, 2. ja 8. etapin voitto, 7. ja 14. etapilla kolmas
MM-kilpailujen maantieajo, kultaa
Milano−Torino, kolmas
Ura > 2019 Team Movistar

UAE Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
Milano – San Remo, seitsemäs
Flanderin ympäriajo, kahdeksas
La Route d'Occitanie, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Espanjan maantieajomestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, 20. etapilla toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 7. etapin voitto, 20. etapilla toinen, 18. etapilla kolmas
GP Bruno Beghelli, toinen
Milano−Torino, toinen
Lombardian ympäriajo, toinen
Ura > 2020 Team Movistar

Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 7. etapilla kolmas
Ura > 2021 Team Movistar

Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
GP  Miguel Indurain, voitto
Amstel Gold Race, viides
La Flèche Wallonne, kolmas
Liège–Bastogne–Liège, neljäs
Critérium du Dauphiné. 6. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 15. etapilla toinen
Giro di Sicilia, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
Lombardian ympäriajo, viides
Ura > 2022 Team Movistar

Trofeo Pollença - Port d'Andratx, voitto
Gran Camiño, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. etapin voitto
Strade Bianche, toinen
La Flèche Wallonne, toinen
Liège–Bastogne–Liège, seitsemäs
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s
Tre Valli Varesine, kolmas
Lombardian ympäriajo, kuudes
Ura > 2023

La Indomable (Gravel World Series), voitto
Hutchinson Ranxo Grave (Gravel World Series), voitto
Gravelpyöräilyn MM-kilpailut, neljäs
Ura > 2024

La Indomable (Gravel World Series), voitto
Castellon Gravel Race, voitto
Aiheesta muualla

Caisse d'Epargnen sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Katalonia
OIRT

| Kansainvälinen radio- ja televisiojärjestö> Organisation Internationale de Radiodiffusion et de Télévision International Radio and Television Organisation |
| --- | --- |
   Jäsenet lakkauttamisen aikaan   Jäsenet, jotka kuuluivat liittoon ennen lakkauttamista   Kumppanijäsenet
Perustettu:  28.kesäkuuta 1946
Lakkautettu:  1. tammikuuta 1993
Tyyppi:  televisio- ja radioliitto
Päämaja:  Bryssel, Belgia (1946–1950) Praha, Tšekkoslovakia (1950–1993)
Jäsenet:  20 jäsentä (1946-1950) 10 jäsentä (1950-1993) 1 liittänäisjäsen
Viralliset kielet:  ranska, englanti
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansainvälinen radio- ja televisiojärjestö (engl. International Radio and Television Organisation, ransk. Organisation Internationale de Radiodiffusion et de Télévision, lyh. OIRT; ennen vuotta  1960 Kansainvälinen yleisradiojärjestö, engl. International Broadcasting Organization (IBO), ransk. Organisation Internationale de Radiodiffusion (OIR)) oli vuonna 1946 perustettu kansainvälinen radio- ja televisioliitto, jonka tehtävänä oli koordinoida yhteistyötä eri maiden radioyhtiöiden välillä.
Historia

26 maata perusti OIR:n 28. kesäkuuta 1946. Seuraavana päivänä Kansainvälisen yleisradiounionin (IBU) yleiskokouksessa tämä elin yritettiin hajottaa, mutta esitys ei saanut vaadittua enemmistöä. 28 jäsenestä  18 perustajajäsentä erosi IBU:sta ja niistä tuli uuden OIR:n perustajia
Vuonna 1946 OIR asettui IBU:n rakennukseen Brysseliin. Tekninen toiminta aloitettiin jälleen kahden johtajan alaisuudessa, joista toisen delegoi Neuvostoliitto ja toisen Ranska. Kylmän sodan poliittinen tilanne kuitenkin heikken  ja tämä aiheutti levottoman epäluottamustilanteen teknisen keskuksen henkilöstön piriissä  .
Vuonna 1950 jotkut jäsenet (enimmäkseen länsieurooppalaiset) erosivat OIRT:ista muodostaakseen uuden Euroopan yleisradiounionin johon kuului muun muassa  Belgia, Egypti, Ranska, Italia, Libanon, Luxemburg, Monaco, Marokko, Alankomaat, Tunisia ja Jugoslavia.
OIRT:n jäseniksi jäivät  Albania, Bulgaria, Tšekkoslovakia, Suomi (myös EBU:n jäsen), Itä-Saksa, Unkari, Puola, Romania, Syyria ja Neuvostoliitto.
Tämän seurauksena OIR:n päämaja ja sen tekninen keskus siirrettiin Brysselistä Prahaan vuonna 1950. Belgiasta ja muista länsimaista tulleita työntekijöitä jäi Brysseliin ja keskustasta tuli uuden EBU:n tekninen keskus.
Toisin kuin EBU, OIRT ei rajoittunut Euroopan ja Välimeren maihin vaan toimi globaalina organisaationa. Järjestön jäseniä olivat itäblokin kanssa liittoutuneet maat, kuten Kuuba, Vietnam, Kiina ja Pohjois-Korea sekä Neuvostoliiton liittolaiset joita johtivat tilapäisesti kommunistiset hallinnot  kuten Nicaragua ja Afganistan sekä Afrikan ja Lähi-idän valtiot, jotka olivat tilapäisesti assosioituneet tai tukeneet sosialistista leiriä.
Tammikuun 1. päivänä 1993, Neuvostoliiton hajoamisen ja kylmän sodan päättymisen jälkeen, OIRT sulautui Euroopan yleisradiounioniin ja kaikki eurooppalaiset OIRT-jäsenyydet siirrettiin EBU:lle. Vuonna 2022 Venäjä erotettiin EBU:sta.
Intervision

OIRT:n televisioverkko perustettiin vuonna 1960 ja sen nimi oli Intervision (ven. Интервидение, saks. Intervision, bulg. Интервизия, puol. Interwizja, tšek. Intervize, slovak. Intervízia, unk. Intervízió, rom. Interviziune, suom. Intervisio).
Vuosina 1977–1980 OIRT järjesti neljä Intervision laulukilpailua Sopotissa Puolassa yrittääkseen jäljitellä Eurovision laulukilpailua.
Jäsenmaat

| Valtio | Yhtiö | Liittyi | Erosi |
| --- | --- | --- | --- |
|  Afganistan | Da Afġanistan Mīlī Radīo Telvizoon/Rādīo Telvizoon-e Mīlī-e Afġānestān | 1978 | 1992 |
|  Albania | Radio Televizioni Shqiptar | 1946 | 1961 |
|  Algeria | Radiodiffusion télévision algérienne | 1962 | 1970 |
|  Belgia | Radio-télévision belge de la Communauté française | 1946 | 1950 |
| Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie | 1946 | 1950 |  |
|  Valko-Venäjä | Bielaruśkaja Tele-Radio Kampanija | 1991 | 1992 |
|  Bulgaria | Bălgarsko Nationalno Radio | 1946 | 1992 |
|  Bulgaria | Bălgarska Nationalna Televizija | 1959 | 1992 |
|  Kiina | Radio Peking | 1952 | 1961 |
|  Kiina | Beijing Television | 1958 | 1961 |
|  Kuuba | Instituto Cubano de Radio y Televisión | 1962 | 1992 |
|  Itä-Saksa | Rundfunk der DDR | 1951 | 1990 |
|  Itä-Saksa | Deutscher Fernsehfunk | 1952 | 1990 |
|  Egypti | Itteh'ad Al-Edhaa'a wa at-Televezyon al-Mis'ri) | 1946 | 1950 |
|  Viro | Eesti Raadio | 1991 | 1992 |
|  Viro | Eesti Televisioon | 1991 | 1992 |
|  Suomi | Yleisradio Oy | 1946 | 1992 |
|  Ranska | Radiodiffusion française Radiodiffusion-Télévision Française | 1946 | 1950 |
|  Unkari | Magyar Rádió | 1946 | 1992 |
|  Unkari | Magyar Televízió | 1952 | 1992 |
|  Italia | RAI-Radiotelevisione Italiana | 1946 | 1950 |
|  Latvia | Latvijas Radio | 1991 | 1992 |
|  Latvia | Latvijas Televīzija | 1991 | 1993 |
|  Libanon | Télé Liban | 1946 | 1950 |
|  Liettua | Lietuvos Radijas ir Televizija | 1991 | 1992 |
|  Luxemburg | Compagnie luxembourgeoise de radiodiffusion | 1946 | 1950 |
|  Marokko | Société Nationale de Radiodiffusion et de Télévision | 1946 | 1950 |
|  Moldova | Teleradio-Moldova | 1991 | 1992 |
|  Monaco | Radio Monte Carlo | 1946 | 1950 |
|  Nicaragua | Sistema Sandinista de Televisión | 1984 | 1990 |
|  Alankomaat | Nederlandse Radio Unie | 1946 | 1950 |
|  Pohjois-Korea | Korean Central Broadcasting Committee | 1953 | 1992 |
|  Puola | Polskie Radio | 1946 | 1992 |
|  Puola | Telewizja Polska | 1952 | 1992 |
|  Romania | Societatea Română de Radiodifuziune | 1946 | 1992 |
|  Romania | Televiziunea Română | 1956 | 1992 |
|  Venäjä | Radio Dom Ostankino :   - Radio Mayak (MK) - Radio Orpheus (OP) - Voice of Russia (VOR)  | 1991 | 1992 |
|  Venäjä | Kanal Ostankino | 1991 | 1992 |
|  Venäjä | RossijskoeTeleradio | 1991 | 1992 |
|   Syyria | Organisme de la Radio-Télévision Arabe Syrienne | 1946 | 1992 |
|  Neuvostoliitto | Vsesoyuznoye radio | 1946 | 1991 |
|  Neuvostoliitto | Tsentral'noye televideniye SSSR | 1946 | 1991 |
|  Tšekkoslovakia | Československý rozhlas | 1946 | 1992 |
|  Tšekkoslovakia | Československá televize | 1957 | 1992 |
|  Tunisia | Radio Tunis | 1946 | 1950 |
|  Ukraina | Natsionalna Radiokompanya Ukraïny | 1991 | 1992 |
|  Ukraina | Natsionalna Telekompaniya Ukraïny | 1991 | 1992 |
|  Vietnam | Đài Tiếng nói Việt Nam | 1956 | 1992 |
|  Vietnam | Vietnam Television | 1976 | 1992 |
|  Etelä-Jemen | Aden Radio | 1971 | 1990 |
|  Etelä-Jemen | Yemen TV | 1971 | 1990 |
|  Jugoslavia | Jugoslovenska Radio-Televizija | 1946 | 1950 |
Assosioituneet jäsenet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Valtio | Yhtiö | Liittyi | Erosi |
|  Länsi-Saksa | Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland | 1988 | 1992 |
|  Länsi-Saksa | Zweites Deutsches Fernsehen | 1988 | 1992 |
|  Mongolia | Mongolyn ündesnii olon niitiin televiz | 1967 | 1992 |
Yöloma paratiisisaarella

| Yöloma paratiisisaarella> Mister Roberts |
| --- | --- |
 Yöloma paratiisisaaren elokuvajuliste
Ohjaaja:  John Ford Mervyn LeRoy Joshua Logan
Käsikirjoittaja:  Romaani: Thomas Heggen Näytelmä: Thomas Heggen Joshua Logan Käsikirjoitus: Frank S. Nugent Joshua Logan
Tuottaja:  Leland Hayward
Säveltäjä:  Franz Waxman
Kuvaaja:  Winton Hoch
Leikkaaja:  Jack Murray
Pääosat:  Henry Fonda James Cagney William Powell Jack Lemmon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  10. heinäkuuta 1955 Los Angeles, Kalifornia 14. heinäkuuta 1955  New York City, New York 24. helmikuuta 1956 Suomi
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Kapteeni yli laidan (1964)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yöloma paratiisisaarella (engl. Mister Roberts) on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen CinemaScope-elokuva, jonka ohjasi John Ford, Mervyn LeRoy ja Joshua Logan. Genreltään elokuva on komedia- ja draamaelokuva ja sen pääosissa ovat Henry Fonda, joka näyttelee nimiroolia sekä James Cagney kapteeni Mortonina, William Powell viimeisessä elokuvassaan luutnantti "Docina" ja Jack Lemmon Oscar-palkitussa roolissaan aliluutnantti Pulverina. Sivuosissa ovat muun muassa Betsy Palmer ja Ward Bond.
Yöloma paratiisisaarella perustuu Thomas Heggenin samannimiseen romaaniin vuodelta 1946 sekä hänen ja Joshua Loganin samannimiseen Broadway-näytelmään vuodelta 1948, joka voitti parhaan näytelmän Tony-palkinnon. Käsikirjoituksen romaanin ja näytelmän pohjalta laativat Frank S. Nugent ja Logan. Toisen maailmansodan vuosiin sijoittuva komedia Tyynellä valtamerellä lojuvasta rahtialuksesta, sen tyrannimaisesta kapteenista ja tositoimiin kaipaavasta perämiehestä.
Yöloma paratiisisaarella sai ensi-iltansa kotimaassaan 10. heinäkuuta vuonna 1955 Los Angelesissa ja 14. heinäkuuta New Yorkissa. Suomeen Yöloma paratiisisaarella ilmestyi teattereihin 24. helmikuuta vuonna 1956. Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Warner Bros..
Yöloma paratiisisaarella oli Warner Brothersin suurin kassamagneetti ilmestymisvuonnaan ja toiseksi menestynein elokuva The Walt Disney Companyn Kaunotar ja Kulkurin jälkeen tuottaen 21,2 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa. Yöloma paratiisisaarella sai vuonna 1956 kolme Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti yhden; Jack Lemmon voitti suorituksestaan parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Elokuva oli myös ehdolla myös parhaan elokuvan Oscar-palkintoon.
Juoni

Yöloma paratiisisaarella on toisen maailmansodan loppuvaiheisiin sijoittuva kertomus Tyynellä valtamerellä lojuvasta USS Reluctant -rahtilaivasta ja sen miehistöstä. Laivan sympaattinen perämies Doug Roberts (Fonda) toimii lenkkinä öykkärimäisen kapteenin ja tiukan kurin alla napisevan miehistön välillä. Miehistöä kiinnostaa eniten viinan ja naisten jahtaaminen, ja Roberts tuntuu ainoalta, joka ottaa sodan vakavasti.
Robertsin ja kapteeni Mortonin (Cagney) välinen kärhämöinti huipentuu, kun ylennystä janoavan kapteenin ja taistelutehtäviin kaipaavan perämiehen edut joutuvat ristiriitaan. Kolmantena päähenkilönä on laivan pesulaa hoitava aliluutnantti Pulver (Lemmon), joka yrittää voittaa pelkonsa ärjyä kapteenia kohtaan.
Näyttelijät

| Näyttelijä | Rooli |
| --- | --- |
Henry Fonda: Luutnantti Douglas A. "Doug" Roberts
James Cagney: Kapteeni Morton
William Powell: Luutnantti "Doc"
Jack Lemmon: Aliluutnantti Frank Thurlowe Pulver
Betsy Palmer: Luutnantti Ann Girard
Ward Bond: Pursimies Mate Dowdy
Philip Carey: Mannion (nimellä Phil Carey)
Nick Adams: Merimies Reber
Perry Lopez: Merimies Rodrigues
Ken Curtis: Kolmannen luokan avustaja Dolan
Robert Roark: Insignia
Harry Carey, Jr.: Stefanowski
Patrick Wayne: Bookser
Frank Aletter: Gerhart
Tige Andrews: Wiley
Martin Milner: Rannikkovartioston vänrikki
Palkinnot ja ehdokkuudet > Palkinnot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Kenelle |
| 1956 | Oscar-palkinto | Paras miessivuosa | Jack Lemmon |
| 1956 | Writers Guild of America -palkinto | Paras kirjoitettu amerikkalainen komedia | Frank S. Nugent Joshua Logan |
Palkinnot ja ehdokkuudet > Ehdokkuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Kenelle |
| 1956 | Oscar-palkinto | Paras elokuva | Leland Hayward |
| 1956 | Oscar-palkinto | Paras äänitys | William A. Mueller |
| 1956 | BAFTA-palkinto | Paras miespääosa | Jack Lemmon |
| 1956 | Directors Guild of America Award | Paras ohjaaja | John Ford Mervyn LeRoy |