stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin keskustakirjasto Oodi

| Helsingin keskustakirjasto Oodi |
| --- | --- |
 Keskustakirjaston läntinen julkisivu  Kansalaistorille päin.
Osoite:  Töölönlahdenkatu 4,  00100 Helsinki
Koordinaatit:  60°10′26″N, 024°56′17″E
Valmistumisvuosi:  5. joulukuuta 2018
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto ALA
Rakennuttaja:  Helsingin kaupunki
Urakoitsija:  YIT
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Käyttäjä:  Helsingin kaupunginkirjasto, KAVI
Julkisivumateriaali:  Puu (kuusi), lasi, alumiini
Kerrosluku:  3
Bruttoala:  17 250 m2
Tilavuus:  108 260 m3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oodi
Helsingin keskustakirjasto Oodi (ruots. Helsingfors centrumbibliotek Ode) on Helsingissä Töölönlahden läheisyydessä, Kansalaistorin laidalla sijaitseva kaupunginkirjaston toimipiste. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston 37 toimipisteestä ja osa Helmet-kirjastoverkkoa. Rakennuksesta järjestetyn kansainvälisen suunnittelukilpailun voitti suomalaisen Arkkitehtitoimisto ALAn kilpailuehdotus. Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman tammikuussa 2015 ja rakentaminen alkoi saman vuoden jälkipuoliskolla. Rakennus avattiin yleisölle 5. joulukuuta 2018.
Idean Helsingin keskustaan rakennettavasta kirjastosta esitti alun perin Claes Andersson ollessaan kulttuuriministerinä vuonna 1998.
Kirja- ja lehtiosasto kolmannessa kerroksessa.
Rakennus

Rakennuksessa on kolme kerrosta, joilla on erilaiset käyttötarkoitukset.
Pohjakerros on tarkoitettu kaupunkilaisten kohtaamispaikaksi, ja siellä on elokuvateatteri Kino Regina, monitoimisali Maijansali, digitaalisen taiteen näyttelytila, kahvila-ravintola sekä EU:n ja Helsingin kaupungin infopisteet.
Toisessa kerroksessa on Oodin Kaupunkiverstas-niminen makerspace, jossa asiakkaiden käytettävissä on mm. 3D-tulostimia, uv- ja suurkuvatulostin, erilaisia ompelukoneita, työskentely- ja kokoustiloja, vuokrattava keittiö sekä studioita soittamiseen, äänittämiseen ja valokuvaukseen.
Kolmannessa kerroksessa on perinteinen kirjasto kirjakokoelmineen ja lastenosastoineen. Kirjastokerroksessa on noin 100 000 teoksen kokoelma. Kerroksessa sijaitsee myös kahvila sekä Helsingin kaupungin leikkipuisto Loru, jossa järjestetään arkipäivisin ohjattua lasten toimintaa.
Keskustakirjaston vuotuisen kävijämäärän ennustettiin olevan 1,5 miljoonaa ja päivittäisen kävijämäärän 5 000. Vuonna 2019 Oodissa oli 3,1 miljoonaa kävijää.
Rakennus > Arkkitehtikilpailu

Helsingin kaupunki järjesti kirjaston suunnittelusta avoimen kaksivaiheisen kansainvälinen arkkitehtuurikilpailun Metropolin sykkivä sydän, joka alkoi tammikuussa 2012 ja päättyi kesäkuussa 2013. Kilpailu oli osa Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 -ohjelmaa.
Ensimmäinen vaihe, joka alkoi tammikuussa 2012 ja päättyi huhtikuussa 2012, oli avoin kilpailu ja siihen tuli 544 ehdotusta. Kaikki työt olivat nähtävillä Jätkäsaaren Bunkkerissa keväällä 2012, yleisö sai äänestää ehdotuksista suosikkiaan. Kilpailun tuomaristo valitsi jatkoon toiselle kierrokselle kuusi ehdotusta marraskuussa 2012. Ne olivat esillä Meilahden taidemuseossa. Yleisö sai kommentoida ja äänestää omaa suosikkiaan toisen vaiheen töistä verkossa, näyttelyssä ja kaupunkinäytöillä. Yleisön suosikiksi valikoitui The Diagonal Agora, toiseksi tuli Käännös.
Kilpailun lopputulos julkistettiin Helsingin Musiikkitalossa järjestetyssä tilaisuudessa 14. kesäkuuta 2013. Kilpailun voitti Arkkitehtitoimisto ALA:n ehdotus Käännös, jonka tekijät ovat Juho Grönholm, Antti Nousjoki, Janne Teräsvirta ja Samuli Woolston pääavustajinaan Aleksi Niemeläinen, Jussi Vuori sekä Erica Österlund. Voittanut ehdotus on puurunkoinen ja puujulkisivuinen. Toista palkintoa ei jaettu, jaetun kolmannen palkinnon saivat Arkkitehtitoimisto Playan ehdotus LibLab ja Verstasarkkitehtien Kasi.
Tuomaristo luonnehtii voittajaa muun muassa seuraavasti:
»Ehdotuksen arkkitehtuuri on erittäin korkeatasoista, rennon suurpiirteistä ja mieleenpainuvaa. Ehdotus antaa erinomaiset lähtökohdat kirjaston täysin uudenlaisen toiminnallisen konseptin kehittämiseen. Rakennuksessa on ainutkertaista puhuttelevuutta ja sillä on edellytykset nousta uudeksi merkkirakennukseksi jonka niin Helsingin asukkaat, kirjaston käyttäjät kuin henkilökunta kokevat omakseen.»
Rakennus > Suunnittelu

Kaupunkilaiset on otettu mukaan keskustakirjaston suunnitteluun aktiivisesti. Hankkeen suunnittelijat uskovat, että toimivan kirjaston synnyttämiseksi tarvitaan muutakin kuin arkkitehtien ja asiantuntijoiden kynänjälkeä. Kaupunkilaisten ja kumppanien tarpeet halutaan ottaa osaksi suunnitteluprosessia. Oodin yhteiskehittämisestä ja palvelumuotoilusta yhdessä kaupunkilaisten ja eri sidosryhmien kanssa valmistui Virve Hyysalon väitöskirja vuonna 2022.
Rakennus > Kustannukset

Hankkeen kustannusarvio oli noin 100 miljoonaa euroa, josta valtio maksoi kolmanneksen. Suomen hallitus valitsi keskustakirjaston Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlahankkeeksi ja valtio sitoutui rahoittamaan hanketta 30 miljoonalla eurolla. Kaupunki lupautui maksamaan hankkesta noin puolet. Rahoituksesta puuttui 16 miljoonaa euroa syyskuussa 2014. Lopulta Helsingin kaupunki maksoi 70 prosenttia Oodin rakennuskuluista.
Rakennus > Nimi

Kirjaston suomenkielinen nimi on Oodi ja ruotsinkielinen nimi Ode. Nimellä on kaksi virallista kirjoitusasua:
Helsingin keskustakirjasto Oodi – Helsingfors centrumbibliotek Ode – Helsinki Central Library Oodi
Kirjasto Oodi, Helsinki – Biblioteket Ode, Helsingfors – Library Oodi, Helsinki
Oodin robotiikka

Oodi käyttää robotteja työnteon auttamiseen, muun muassa automatisoidakseen yksitoikkoista logistiikkaa. Oodissa on kaksi robottikättä kirjojen lajitteluun, sekä kolme itsenäisesti kulkevaa mobiilirobottia kirjojen paikoilleen toimittamiseen. Kuljetusrobotit on nimetty lastenkirjojen mukaan: Tatu, Patu, ja Veera.
Erityisesti Veera-robottia käytettiin asiakkaiden ohjeistamiseen kirjastossa. Kirjaston henkilökunnan ja asiakkaiden kanssa yhdessä toteutetun suunnitteluprosessin aikana Veera-robotille lisättiin suuret silmät Disneyn animaatioperusteiden mukaisesti, minkä jälkeen kirjaston asiakkaat reagoivat siihen opastajana.
Tunnustuksia

Oodi palkittiin vuonna 2018 Vuoden teräsrakenne -palkinnolla. Rakennuksen arkkitehtisuunnittelun teki Arkkitehtitoimisto ALA ja rakennussuunnittelun Ramboll Finland.
Oodi valittiin elokuussa 2019 Vuoden yleiseksi kirjastoksi Ateenassa IFLA:n kansainvälisessä kirjastokonferenssissa.
Oodi voitti vuonna 2020 kansainvälisen Best In Heritage -järjestön Project of Influence -kulttuuriperintöpalkinnon.
Oodi voitti saksalaisen arkkitehtuuriin ja rakennesuunnitteluun keskittyvän Detail-lehden Detail Prize 2020 -pääpalkinnon. Oodi jakoi pääpalkinnon Eindhovenissa sijaitsevan BureauSLA:n ja Overtreders W:n suunnitteleman People’s Pavilionin kanssa.
Kuvia

Oodi rakenteilla syyskuussa 2018.
Oodin etelänurkka huhtikuussa 2019.
Oodin ensimmäisen kerroksen aula.
Toisen kerroksen työ- ja oleskelutiloja.
Oodin kolmas kerros.
Otto Karvosen teos Omistuskirjoitus portaikossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helsingin keskustakirjasto Oodi Wikimedia Commonsissa
Viralliset verkkosivut
Keskuskirjastoa esittelevä hankesivu Keskustakirjasto. Helsinki:  Helsingin kaupunginkirjasto. Arkistoitu 3.1.2018. Viitattu 16.10.2012. (suomeksi) (englanniksi) (ruotsiksi)
Kilpailun arvostelupöytäkirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Oodin virtuaalinen esittelykierros
Vuoden yleinen kirjasto
2014:  Craigieburnin kirjasto - 2015:  Kistan kirjasto - 2016:  Dokk1 - 2018:  Den Helderin School 7 -kirjasto - 2019:  Helsingin keskustakirjasto Oodi - 2021:  Oslon pääkirjasto

Huomaa: Vuosina 2017 ja 2020 ei valittu Vuoden yleistä kirjastoa.
Kuva arkkitehtikilpailun voittaneesta ehdotuksesta. Taustalla oikealla Eduskuntatalo ja vasemmalla Kiasma.
Helgi Þóririnpojan tarina

Helgi Þóririnpojan tarina (isl. Helga þáttr Þórissonar) on keskiajan Islannissa kirjoitettu tarina (isl. þáttr), joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Tarina kertoo norjalaismiehestä nimeltä Helgi, joka kohtaa tarunhohtoisen Kaunotantereen (isl. Glæsisvellir) kuninkaan tyttären, saa tältä rikkauksia ja katoaa myöhemmin Kaunotantereelle, mutta palaa sieltä kristityn kuninkaan Olavi Tryggvenpojan rukousten avulla. Tarinan kirjoittajaa ei tunneta, mutta teksti on todennäköisesti kirjoitettu jo 1300-luvun alkupuolella, joidenkin arvioiden mukaan 1200-luvun lopulla. Sen varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1300-luvun lopulta.  Helgi Þóririnpojan tarinaa ei ole suomennettu.
Synopsis > Helgi ja Ingibjörg

Helgi lähtee eräänä kesänä veljensä Þorsteinnin kanssa kauppamatkalle pohjoiseen Finnmarkiin, missä he käyvät kauppaa saamelaisten (isl. Finnar) kanssa. Paluumatkalla he pysähtyvät eräälle niemelle, missä kasvaa metsää. Helgi käy metsään, mutta äkkiä laskeutuu sankka sumu, eikä Helgi enää löydä laivalle. Tulee yö.



Helgi näkee kahdentoista punaisiin puetun naisen ratsastavan paikalle punaisilla hevosilla. Yksi heistä on ylitse muiden, ja muut naiset palvelevat häntä. Naisista korkea-arvoisin pyytää Helgiä syömään kanssaan, ja Helgi suostuu. Myöhemmin hän kysyy, tahtooko Helgi viettää yön hänen kanssaan. Helgi suostuu kuultuaan naisen olevan Kaunotantereen (isl. Glæsisvellir) kuningas Guðmundrin tytär Ingibjörg. Heidän erotessaan kolmen yön jälkeen Ingibjörg antaa Helgille kaksi rasiaa, joista toinen on täynnä hopeaa ja toinen kultaa, mutta Helgin täytyy luvata, ettei kerro kenellekään, mistä on aarteet saanut. Helgi palaa laivalle.
Synopsis > Helgi katoaa

Joulun aikaan eräänä päivänä säästä näyttää olevan tulossa huono. Þorsteinn pyytää Helgiä mukaansa tarkistamaan laivaa. Heidän siellä ollessaan kuuluu yhtäkkiä kova räsähdys ja paikalle saapuu ratsain kaksi miestä, jotka ottavat Helgin mukaansa. Myrsky väistyy, mutta kukaan ei tiedä, missä Helgi on. Þórir-isä pyytää kuningas Olavilta apua, mutta tämä epäilee, ettei Helgistä olisi enää kenellekään iloa.
Synopsis > Helgi ja kaksi Grímriä

Tulee seuraava joulu, ja kuningas Olavin luokse saapuu kolme miestä. Yksi heistä on Helgi ja kaksi miestä ovat kumpikin nimeltään Grímr. He ovat tulleet kuningas Guðmundrin lähettäminä ja tuovat Olaville tältä lahjaksi kaksi arvokasta juomasarvea, joita kutsutaan myös kumpaakin nimellä Grímr. Kuningas Olavi antaa kristityn piispan siunata sarvet ja tarjoaa sitten kummastakin juotavaa Grímreille. Kumpikin Grímr suuttuu ja kolme miestä lähtevät pois kovalla ryminällä niin, että kolme kuningas Olavin miehistä löytyy kuolleena vieraiden lähdettyä.
Synopsis > Helgi palaa takaisin

Kuluu vuosi ja seuraavana jouluna kuningas Olavi on messussa, kun kirkon ovelle tulee kolme miestä. Yksi näistä on Helgi, ja tämän kaksi miestä jättävät jälkeensä lähtiessään. Huomataan, että Helgi on sokea. Kuningas Olavi kysyy tältä, mitä on tapahtunut ja kyselee Kaunotantereesta. Helgi kertoo miesten vieneen hänet Ingibjörgin luokse ja että Kaunotantereella oli niin täydellistä, ettei sitä pysty kuvailemaan. Nyt Ingibjörg ei kuitenkaan enää kestänyt Helgiä voimatta pahoin, ja kuningas Guðmundr oli lähettänyt Helgin takaisin, koska ei tahtonut selkkaukseen Olavin kanssa. Sitä ennen Ingibjörg oli kuitenkin repinyt irti Helgin silmät, etteivät naiset Norjassa pääsisi nauttimaan Helgistä pitkään. Isä Þórir on kiitollinen kuningas Olaville siitä, että tämä oli saanut hänen poikansa takaisin ”peikkojen käsistä” (ór trölla höndum). Paluunsa jälkeen Helgi elää vielä vuoden päivät.
Helgi Þóririnpojan tarina lähteenä > Historiaa ja myyttiä samassa tarinassa

Helgi Þóririnpojan saaga ei ollut mukana vielä ensimmäisessä Carl Christian Rafnin (1795–1864) toimittamassa muinaissaagojen antologiassa Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum (1829–1830), vaan sen sisällytti muinaissaagoihin vasta Guðni Jónsson kokoelmateoksissaan Fornaldarsögur Norðurlanda, 1–3 (1943–1944) ja  Fornaldar sögur Norðurlanda, 1–4 (1954).  Helgi Þóririnpojan tarina eroaakin monesta muusta muinaissaagasta siinä, että tarinassa kuvatut tapahtumat sijoittuvat samalle aikakaudelle kuin islantilais- ja kuningassaagat. Helgin perheen kerrotaan kuuluvan kuningas Olavi Tryggvenpojan ystäviin ja aikalaisiin. Tarina ei näin ollen sijoitu muinaiseen, tarkemmin määrittelemättömään menneisyyteen, mikä olisi muinaissaagoille tyypillistä, vaan sen tapahtumat sidotaan kuningas Olavin kautta historialliseen aikaan. Helgi Þóririnpojan tarina luetaan kuitenkin nykyään yleensä muinaissaagoihin, koska siinä kuvataan Helgin kanssakäymistä myyttisen Kaunotantereen (isl. Glæsisvellir) valtakunnan väen kanssa ja siten saagakirjallisuuden kontekstissa Helgin matkoja tuonpuoleisen toiseen maailmaan. Tässä se muistuttaa myös muinaissaagaksi kategorisoitua Thorsteinn Talonvoiman tarinaa: sen tavoin Helgi Þóririnpojan tarina liikkuu kahden maailman välillä eli tuonpuoleisen, fantasian maailmaan kuuluvan kuningas Guðmundrin valtakunnan ja historialliseen aikaan kuuluvan kristillisen kuningas Olavin maailman välillä.
Helgi Þóririnpojan tarina lähteenä > Kotoperäisiä ja vaikutteina saatuja elementtejä

Helgi Þóririnpojan tarina on todennäköisesti tunnettu alkujaan suullisena tarinana. Sen kirjoittaja on tarinan kirjalliseen muotoon saattaessaan yhdistänyt kotoperäisiä myyttejä ja kulttuurin ulkopuolelta tulleita vaikutteita.  Matkat Glæsisvellirin kaltaiseen tuonpuoleiseen tai toiseen maailmaan olivat tyypillisiä myös keskiaikaisille ritariromaaneille. Helgi Þóririnpojan tarinan avaava osuus, missä kuolevainen kohtaa olennon tuonpuoleisesta, näyttääkin saaneen vaikutteita ranskalaisen Marie de Francen (n. 1160-1215) lais-runosta Lanval. Kyseinen kuningas Arthurista kertovaa tarinaperinnettä edustava runo käännettiin 1200-luvun alussa Norjassa proosamuotoon ja tunnettiin nimellä Januals ljóð.  



Glæsisvellir on rinnastettu Avaloniin ja nähty sen tavoin Elysionin kaltaiseksi, tuonpuoleiseksi kuolleiden maaksi. Sen osalta on myös pohdittu mahdollisia kelttiläisiä vaikutteita. Uusimmassa tutkimuksessa (Lummer 2017) on kuitenkin esitetty, että Glæsisvellir ei olisi niinkään kuolleiden valtakunta kuin jättiläisiin, peikkoihin ja muihin hirviöihin yhteydessä oleva, kauas pohjoiseen sijoitettu maaginen toinen maailma, ja että Glæsisvellirin Guðmundr olisi pikemminkin kotoperäinen kuin kulttuurin ulkopuolelta tulleiden vaikutteiden myötä syntynyt hahmo.
Helgi Þóririnpojan tarina lähteenä > Tarinan keskiaikaisesta merkityksestä

Helgi Þóririnpojan tarina esiintyy useassa Olavi Tryggvenpojan saagan (Ólafs saga Tryggvasonar en mesta) sisältävässä käsikirjoituksessa, kuten AM 62 fol (n. 1350-1399), AM 54 fol (Arkistoitu – Internet Archive) (n. 1500-1599 ) sekä 1300-luvun lopulla kirjoitetussa Flateyjarbókissa (GKS 1005 fol (Arkistoitu – Internet Archive)). Suuressa osassa niissä käsikirjoituksia, joissa tarina on säilynyt (Arkistoitu – Internet Archive), se esiintyy yhdessä ja seuraa toista muinaissaagaksi määriteltyä tarinaa, Norna-Gestrin tarinaa. Tarinat Olavin saagaan (todennäköisesti 1300-luvulla) lisännyt kirjuri mitä ilmeisimmin katsoi näiden kahden tarinan kuuluvan yhteen. Kumpikin tarina kuvaa sitä, miten silminnäkijät (Helgi ja Norna-Gestr) kertovat kristitylle kuninkaalle pakanamaailmasta, joka on kuninkaan omasta maailmasta joko ajallisesti tai maantieteellisesti kaukana. Norna-Gestrin tarina kertoo siitä, miten kristitty kuningas Olavi Tryggvenpoika kohtaa pakanan, iäisyyksiä eläneen Norna-Gestrin, joka on tuntenut monia muinaisia sankareita, mutta Olavi saa miehen ottamaan kristillisen kasteen ennen kuolemaansa. Myös Helgi Þóririnpojan tarinan osalta on tuotu esille, että se on selvästi luonteeltaan kristillinen.  



Elizabeth Ashman Rowe (2004) on kuitenkin esittänyt, että Helgi Þóririnpojan tarina toimii Olavin saagassa Norna-Gestrin tarinan vastakohtana: se on varoittava esimerkki siitä, miten vaarallinen epäkristillinen maailma voi olla sielulle ja ruumiille. Siinä Helgi on jo kastettu, mutta hän ei pysty vastustamaan toisen maailman iloja, minkä seurauksena on silmien menetys ja sokeus ja lopulta myös kadotus. Ashman Rowe näkeen Helgin tarinan moraalisena opettavaisena esimerkkitarinana (exemplum), joka käsitteli keskiajan kristittyjen päivittäistä kilvoittelua pahaa vastaan, mutta jolla oli myös viihdearvoa sen kertoessa peikoista ja viettelevistä prinsessoista tai pakanoiden taikuudesta.
Käännökset ja editiot

Biörner, Erik J. (toim.). 1737. Nordiska Kämpa Dater. Stockholmiæ: Horrn.
Guðbrandur Vigfússon & C. R. Unger (toim.). 1860-1868. Flateyjarbók, 1. Christiania: Malling, 359-362.
Guðni Jónsson (toim.). 1954-1959. Fornaldar sögur Norðurlanda, 4. Reykjavík: Íslendingasagnaútgáfan, 345-353.
Hermann Pálsson & Paul Edwards (käänt.). 1985. Seven Viking Romances. Harmondsworth: Penguin, 276-281.
Aiheesta muualla

Helga þáttr Þórissonar -bibliografia Stories for all time: The Icelandic Fornaldarsagas (Arkistoitu – Internet Archive) -sivustolla
Helga þáttr Þórissonar muinaisislanniksi Heimskrinla.no -sivustolla
Helga þáttr Þórissonar muinaisislanniksi Snerpa.is -sivustolla
Helga þáttr Þórissonar englanniksi Germanic Mythology -sivustolla
Vincent Manngard

Vincent Manngard 1999.
Karl Rudolf Vincent Manngård on suomalaissyntyinen kiinteistösijoittaja. Hän on syntynyt Närpiössä, mutta muutti Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana. Hän asuu nykyään Long Islandilla, New Yorkin osavaltiossa.
Suomessa Manngard tunnetaan parhaiten Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen entisenä pääomistajana. Hän oli joukkueen pääomistaja vuodesta 1993 lähtien ja myi seuran 7.2.2017. Hän omisti ennen 7.2.2017 tehtyä kauppaa 62 % Ilves-Hockey Oy:stä, joka on Ilveksen edustusjoukkueen toiminnasta vastaava yhtiö.
GeoJSON

GeoJSON on geospatiaalisen tiedon ja siihen liittyvien ei-spatiaalisten attribuuttien tallennukseen ja tiedon välitykseen kehitetty avoimen standardin tiedostomuoto, joka perustuu JavaScript Object Notation (JSON) -tiedostomuotoon. GeoJSON:issa on määriteltynä JSON-objektityyppejä tavalla, jolla ne edustavat tietoa maantieteellisistä ominaispiirteistä, niiden alueellisista ulottuvuuksista ja ominaisuuksista. GeoJSON:in voidaan määritellä olevan JSON-tiedosto, joka sisältää tietoja tietystä geometriasta (esim. piste, viiva, monikulmio, jne.) valinnaisten ei-spatiaalisten metatietojen kanssa.
Maantieteelliset ominaispiirteet esitetään GeoJSON:ssa geometrisina kuvioina (kuten piste, viivamerkkijono, monikulmio tai pinta). Esimerkiksi osoitteet ja muut tietyssä pisteessä olevat kohteet voidaan kuvata pisteinä, kadut, tiet ja rajat viivamerkkijonoina ja maat, kaupungit sekä muut rajatut maa-alueet erilaisina monikulmioina. Maantieteellisiä ominaisuuksia ei ole rajattu fyysisiin asioihin, vaan mitä tahansa asiaa, jonka sijainti voidaan avaruudellisesti rajata, voidaan pitää tällaisena ominaisuutena. Esimerkiksi erilaisten reititys- ja navigointisovellusten palveluiden kattavuutta voidaan kuvata GeoJSON:in avulla.
Geometriset muodot eli pisteet, viivat ja monikulmiot kuvataan koordinaattien avulla, jotka tiedostossa ovat tietotyyppinä numeroita. Koordinaattien esittämiseen GeoJSON:ssa käytetään maantieteellistä koordinaattiviittausjärjestelmää World Geodetic System 1984 (WGS84), jossa kuvataan pituus- ja leveysasteet desimaalilukuina. ,
Historia

Ensimmäinen GeoJSON-määrittely julkaistiin vuonna 2008. The Internet Engineering Task Force (IETF) muodosti huhtikuussa 2015 työryhmän, joka julkaisi nykyisen GeoJSON määrittelyn RFC 7946 elokuussa 2016.
GeoJSON-objektit

GeoJSON-objekti vastaa JSON-objektia. GeoJSON-objekti voi esittää jonkin asian avaruudellista ulottuvuutta (Geometry), avaruudellisesti rajattua kokonaisuutta eli ominaisuutta (Feature), tai ominaisuuksien kokoelmaa (FeatureCollection). GeoJSON:in Featuret sisältävät geometriaa kuvaavan objektin sekä lisäominaisuuksia ja FeatureCollection sisältää kokoelman Featureja.
Geometria

Pisteet GeoJSONissa ovat muotoa [x, y] tai [x, y, z]. Nämä voivat olla [pituusaste, leveysaste] tai vaihtoehtoisesti [itäinen, pohjoinen]. Kolmantena arvona on korkeus merenpinnasta. Tämä arvo ei ole pakollinen. Kaikki käytetyt arvot ovat desimaalilukuja. Esimerkiksi Lontoon sijainti (51.5074°N, 0.1278°W) on [-0.1278, 51.5074].
GeoJSONissa koordinaateille määritellään tyyppiarvo. Näitä tyyppiarvoja voivat olla esimerkiksi piste (Point), suora (LineString) ja monikulmio (Polygon). Tyyppiarvot voivat myös olla moniosaisia eli ne sisältävät useamman saman tyyppiarvon koordinaatit. Moniosaiset tyyppiarvot tunnistaa alkuliitteen “Multi” perusteella. Esimerkiksi useamman pisteen määrittelyyn käytetään MultiPoint-tyyppiarvoa sen sijaan, että määriteltäisiin yksitellen useampi Point-tyyppiarvo. Monen erilaisen yksittäisen tai moniosaisen tyyppiarvon lajitelman määrittelyyn voidaan käyttää GeometryCollection-tyyppiarvoa.
TopoJSON

TopoJSON on GeoJSONin laajennus joka käyttää topologiaa. Sen sijaan, että jokainen geometrinen kuvio esitettäisiin erikseen, TopoJSONissa geometriset kuviot muodostetaan jaetuista segmenteistä, joita kutsutaan arceiksi. Arcit ovat pisteiden sekvenssejä, kun taas suorat ja monikulmiot ovat arcien sekvenssejä. Jokainen arc on määritelty tiedostossa vain kerran, mutta sitä voidaan käyttää useita kertoja. Tämä auttaa vähentämään turhaa toistoa geometristen muotojen määrittelyssä ja pienentää tiedostokokoja.
GeoJSONin muuttamiseen TopoJSONiksi on saatavilla komentorivityökalu. TopoJSONin muuttamiseen takaisin GeoJSOniksi käytetään Javascript kirjastoa. TopoJSONia tukee OGR-työkalun alkaen versiosta 1.11 ja PostGIS alkaen versiosta 2.1.0.
Gyula Horn

| Gyula Horn |
| --- | --- |

Unkarin 64. pääministeri
 15. heinäkuuta 1994 – 6. heinäkuuta 1998  
Edeltäjä:  Péter Boross
Seuraaja:  Viktor Orbán
Unkarin ulkoministeri
 10. toukokuuta 1989 – 23. toukokuuta 1990  
Edeltäjä:  Péter Várkonyi
Seuraaja:  Géza Jeszenszky
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1932 Budapest, Unkari
Kuollut: 19. kesäkuuta 2013 (80 vuotta) Budapest, Unkari
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Anna Király
Tiedot
Puolue:  Unkarin sosialistinen puolue (MSZP) (1989-2013)
Muut puolueet:  Unkarin työväenpuolue (MDP) (1954-1956) Unkarin sosialistinen työväenpuolue (MSZMP) (1956-1989)
Kunnianosoitukset:  Unkarin työläisten ja talonpoikien vallan muistomitali (1957) Kaarle Suuren palkinto (1990) Bundesverdienstkreuz (1990) Stresemann-mitali (1990) Humanitäärin palkinto (1992) Schärfste Klinge (1992) Das Glas der Vernunft (1995) Goldene Henne (2004) Itävallan tasavallan kunniamitali (2005) Courage-palkinto (2005) Memminger Freiheitspreis 1525 (2005)
 Nimikirjoitus
Gyula Horn (5. heinäkuuta 1932 Budapest, Unkari – 19. kesäkuuta 2013 Budapest) oli Unkarin pääministeri ja ulkoministeri. Hän toimi pääministerinä vuosina 1994–1998. Hän oli myös sosialismin ajan viimeinen ulkoministeri ja keskeinen vaikuttaja 1980-luvun lopun tilanteessa, joka johti sosialismin päättymiseen Unkarissa. Hänen arvellaan olleen päättämässä Unkarin rajojen avaamisesta DDR:stä lähteville saksalaisille.