stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rosvoja, rosvoja
Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Craig Warnock  | … |  Kevin   |
|  David Rappaport  | … |  Randall   |
|  Kenny Baker  | … |  Fidgit   |
|  Malcolm Dixon  | … |  Strutter   |
|  Mike Edmonds  | … |  Og   |
|  Jack Purvis  | … |  Wally   |
|  Tiny Ross  | … |  Vermin   |
|  Ralph Richardson  | … |  Korkeampi voima   |
|  David Warner  | … |  Pimeyden herra   |
|  Ian Holm  | … |  Napoleon   |
|  Michael Palin  | … |  Vincent   |
|  Shelley Duvall  | … |  Pansy   |
|  John Cleese  | … |  Robin Hood   |
|  Sean Connery  | … |  kuningas Agamemnon / palomies   |
|  Peter Vaughan  | … |  Winston (jätti)   |
|  Katherine Helmond  | … |  Rouva Jätti   |
|  Sheila Fearn  | … |  Kevinin äiti   |
|  David Daker  | … |  Kevinin isä   |
|  Tony Jay  | … |  Korkeampi voima (ääni)   |
|  Jim Broadbent  | … |  tv-juontaja   |
Rick Vaive

Rick Vaive (1988)
Richard Claude "Rick" Vaive (s. 14. toukokuuta 1959 Ottawa, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Pelaajaura > Juniorivuodet ja WHA

Ennen ammattilaisuraansa Vaive pelasi vuosina 1976–1978 kaksi kautta Castors de Sherbrooken riveissä LHJMQ-junioriliigassa. Ensimmäisellä LHJMQ-kaudellaan Vaive teki runkosarjassa 110 tehopistettä 67:ssä ottelussa, 51 maalia ja 59 maalisyöttöä, ja pudotuspeleissä 23 pistettä 18:ssa ottelussa, 10 maalia ja 13 maalisyöttöä. Hän ansaitsi kauden päätteeksi LHJMQ:n vuoden tulokkaan palkinnon Trophée Michel Bergeronin. Toisella kaudellaan hän teki 155 tehopistettä 68:ssa runkosarjaottelussa, 76 maalia ja 79 maalisyöttöä, ja 12 pistettä yhdeksässä pudotuspeliottelussa, kahdeksan maalia ja neljä maalisyöttöä. Toisella kaudellaan Sherbrookessa hän sijoittui LHJMQ:n runkosarjan pistepörssissä viidenneksi, maalipörssissä kolmanneksi ja syöttöpörssissä hän sijoittui jaetulle sijalle yhdeksän.
Vaive teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna 1978 Birmingham Bullsissa WHA-liigassa. Hän keräsi Bullsin riveissä 59 tehopistettä 75:ssä runkosarjaottelussa, 26 maalia ja 33 syöttöpistettä, ja oli näin seuransa paras pistemies. Jäähyminuutteja hänelle kertyi 248, joka oli tuolla kaudella eniten koko liigassa.
Pelaajaura > NHL-ura

WHA kuopattiin kauden 1978–1979 jälkeen ja Vaive sai vuonna 1979 NHL-varauksen Vancouver Canucksiin, joka varasi hänet numerolla viisi varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi NHL:ssä lokakuussa 1979 ottelussa, jossa Canucks kohtasi St. Louis Bluesin.
Vaive pelasi Canucksissa vain vajaan kauden ennen siirtoa Toronto Maple Leafsiin helmikuussa 1980. Maple Leafsiin siirtyi kaupassa Vaiven lisäksi Bill Derlago ja toiseen suuntaan lähtivät Dave "Tiger" Williams ja Jerry Butler. Maple Leafsissä Vaive pelasi kauden 1979–1980 lopun ja seitsemän seuraavaa täyttä kautta. Hänen uransa pisteiden valossa parhaita kausia olivat kaudet 1981–1982, 1982–1983 ja 1983–1984. Ensiksi mainitulla hän teki 89 tehopistettä 77:ssä ottelussa, 54 maalia ja 35 syöttöpistettä, toisella 79 pistettä 78:ssa runkosarjaottelussa, 51 maalia ja 28 syöttöpistettä, ja viimeksi mainitulla 93 tehopistettä 76:ssa ottelussa, 52 maalia ja 41 syöttöpistettä. Hän oli näillä kolmella kaudella ja myös kaudella 1984–1985, jolla hän teki 35 maalia ja antoi 33 maaliin johtanutta syöttöä 72:ssa ottelussa, Maple Leafsin paras maalintekijä. Vaive on ensimmäinen yli 50 maalia yhden runkosarjakauden aikana tehnyt pelaaja Maple Leafsin historiassa ja hänen uransa paras maalilukema yhden kauden aikana, 54, oli Maple Leafsin seuraennätys, kunnes Auston Matthews teki 60 maalia kaudella 2021–2022. Hän oli myös kolmesti Maple Leafsin paras pistemies, kausilla 1981–1982, 1983–1984 ja 1984–1985. Vaive toimi neljän vuoden ajan Maple Leafsin kapteenina, tammikuusta 1982 helmikuuhun 1986.
Syyskuussa 1987 Maple Leafs kauppasi Vaiven, Steve Thomasin ja Bob McGillin Chicago Blackhawksiin vaihdossa Ed Olczykiin ja Al Secordiin. Vaive pelasi Blackhawksissa puolitoista kautta ja teki ainoalla täydellä Blackhawks-kaudellaan 69 pistettä, 43 maalia ja 26 syöttöpistettä, 76:ssa runkosarjaottelussa. Blackhawks kauppasi Vaiven Buffalo Sabresiin 26. joulukuuta 1988 vaihdossa Adam Creightoniin. Sabres-vuodet olivat Vaivelle pisteiden valossa hänen NHL-uransa heikoimpia. Kaudella 1991–1992 Vaive pelasi ensimmäistä kertaa urallaan farmisarjassa, Rochester Americansissa AHL-liigassa. Syyskuussa 1992 hän teki vapaana agenttina sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa, mutta pelasi koko seuraavan kauden AHL:ssä Vancouverin silloisessa farmiseurassa Hamilton Canucksissa. Pelaamisen lisäksi hän toimi Hamiltonissa myös apuvalmentajana. Vaive lopetti ammattilaisuransa vuonna 1993.
Vaive pelasi NHL-urallaan 876 runkosarjaottelua, joissa hän teki yhteensä 788 tehopistettä, 441 maalia ja 347 syöttöpistettä. Hän pelasi myös 54:ssä NHL:n pudotuspeliottelussa, joissa hän teki 27 maalia ja antoi 16 maaliin johtanutta syöttöä. Vaive hallitsi myös kovan fyysisen pelin, mistä kertovat myös hänen jäähylukemansa etenkin NHL-uran alkupuolelta. Vaivelle kertyi NHL:ssä 1445 jäähyminuuttia runkosarjassa ja 111 pudotuspeleissä.
Pelaajaura > Maajoukkue

Vaive edusti Kanadaa kahdesti aikuisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1982 ja 1985. Vuoden 1982 MM-kilpailuissa hän oli voittamassa pronssia ja vuoden 1985 MM-kilpailuissa hopeaa.
Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Vaive on toiminut pitkään jääkiekkovalmentajana. Vuodesta 1993 vuoteen 1998 hän toimi ECHL-seura South Carolina Stingraysin päävalmentajana ja johdatti seuran vuonna 1997 liigan mestaruuteen. Vuodesta 1998 vuoteen 2000 hän toimi päävalmentajana AHL-seura Saint John Flamesissä ja kaudella 2000–2001 OHL-seura Mississauga Ice Dogsissa. Kaudella 2004–2005 hän toimi Major League Hockey Ontario Senior AAA -liigassa pelaavan Dundas Real McCoysin päävalmentajana. Ennen Real McCoysin päävalmentajuutta Vaive oli pelannut seuran riveissä kahdella kaudella.
Ríta Sakellaríou

Ríta Sakellaríou (kreik. Ρίτα Σακελλαρίου) (22. lokakuuta 1934 – 6. elokuuta 1999) oli kreikkalainen, Kreetalta kotoisin ollut laulaja. Hän tuli köyhistä oloista ilman muodollista musiikkialan koulutusta, mutta hänet huomattiin poikkeuksellisen hyvän lauluäänensä takia. Hän kuitenkin kohosi kuuluisuuteen suorastaan kansallisen vertauskuvan asemaan, ja sai sellaisia ihailijoita kuin Aristoteles Onassis, Stávros Niárchos, Anthony Quinn ja pääministeri Andréas Papandréou.
Risto Hilpinen

Ilkka Risto Juhani Hilpinen (s. 9. maaliskuuta 1943 Lahti) on suomalainen filosofi. Hilpinen on toiminut Jyväskylän yliopiston filosofian professorina 1970-1971 ja Turun yliopiston filosofian professorina vuodesta 1972 vuoteen 1999. Nykyään Hilpinen työskentelee professorina University of Miamin filosofian laitoksella. Hän on tutkinut muun muassa induktiivisen tiedon teoriaa, ja hänen tutkimuksensa episteemisten ja deonttisten käsitteiden logiikan alalla ovat kansainvälisesti arvostettuja.
Hilpinen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1973.
Aiheesta muualla

Hilpisen kotisivu University of Miamin sivuilla
Rikkakukonkannus

| Rikkakukonkannus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Kukonkannukset Consolida
Laji::  regalis
Kaksiosainen nimi
 Consolida regalis  Gray 
Synonyymit
 Delphinium consolida L. 
Katso myös
   Rikkakukonkannus Wikispeciesissä   Rikkakukonkannus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rikkakukonkannuksen tuppiloita ja siemeniä.
Rikkakukonkannus (Consolida regalis, syn. Delphinium consolida) on yksivuotinen, lähinnä Euroopassa tavattava leinikkikasvi.
Ulkonäkö ja koko

Rikkakukonkannus kasvaa 20–50 cm, joskus jopa 80 cm korkeaksi. Varsi on pysty, haarainen ja yläosastaan alaspäisesti myötäkarvainen, joskus myös sirottavakarvainen. Alimmat varsilehdet ovat pitkäruotisia, ylemmät lähes ruodittomia. Lehtilapa on 3–5-osainen ja toistamiseen kapealiuskainen. Terttumainen kukinto on leveähkö ja niukkakukkainen. Kaikkien kukkien tukilehdet ovat tavallisesti ehyitä. Kukkien esilehdet ovat tyviosasta kukkaperän kanssa yhdiskasvuisia, mutta eivät ylety kukkapohjukseen saakka. Vastakohtaiset, siniset tai purppuranvivahteiset ja usein hieman kirjavat kukat ovat 2–3 cm leveitä. Verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Ylimmän verholehden kannus on 15–25 mm pitkä. Terälehtiä on vain yksi ja sen lapa on kolmiliuskainen. Emin vartalo on kalju. Suomessa rikkakukonkannus kukkii kesä-syyskuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu yksi, 6–15 mm pitkä kalju tai harvakarvainen tuppilo, joka kapenee toispuolisesti jyrkästi lyhyeksi odaksi. Siemenet ovat väriltään mustia. Rikkakukonkannus on myrkyllinen kasvilaji.
Suomessa tavataan kahta rikkakukonkannuksen alalajia. Nimialalaji rikkakukonkannus (subsp. regalis) on melko niukkahaarainen, kukinnoltaan tiheähkö ja suurikukkainen, kukat tavallisesti väriltään violetinsinisiä ja tuppilot kaljuja. Toinen alalaji harsukukonkannus (subsp. paniculata) on runsashaarainen, kukinnoltaan harsu ja pienikukkainen, kukat vaihtelevat väriltään tummansinisestä violetinpunaiseen ja tuppilot kaljuja tai joskus harvakarvaisia.
Levinneisyys

Rikkakukonkannusta tavataan Euroopassa Ranskasta Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan, Keski-Kreikkaan ja Kaukasuksen alueelle, pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin ja Baltian maihin. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan muutamin paikoin Turkissa, Keski-Aasiassa ja Länsi- ja Keski-Siperiassa. Suomessa rikkakukonkannusta on tavattu tulokkaana Lappia myöten, runsaimmin kuitenkin eteläisimmästä Suomesta. Laji on hävinnyt monilta vanhoilta kasvupaikoiltaan. Alalajeista rikkakukonkannusta on tavattu koko maasta, harsukukonkannuksen levinneisyysalueen rajoittuessa eteläisimpään Suomeen.
Elinympäristö

Suomessa rikkakukonkannus on Ahvenanmaalla muinaistulokas ja muualla maassa uustulokas, jota tavataan rautateillä, myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla. Aikaisemmin se oli tavallinen viljapeltojen rikkakasvi, mutta on hävinnyt niiltä lähes kokonaan. Kasvin myrkyllisyyden vuoksi sitä yritettiin kerätä pois viljapelloilta karjan ja ihmisten myrkyttymisen välttämiseksi.
Käyttö

Rikkakukonkannuksesta on aikaisemmin valmistettu rohtoa virtsan eritystä lisäämään sekä matolääkettä. Myrkyllisyytensä takia sitä ei kuitenkaan enää nykyään käytetä lääkkeenä. Kasvilla on ollut myös monia muita käyttötarkoituksia. Siitä on tehty myrkkyä tuholaisia vastaan ja valmistettu mustetta. Kuivattuja kukkia on myös käytetty tupakan koristeena yhdessä ruiskaunokin kukkien kanssa. Laji on myös harvinainen koristekasvi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Rikkakukonkannuksen (Delphinium consolida) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Rikkakukonkannus (Delphinium consolida)
Pohjolan kasvien pauloissa: Delphinium consolida subsp. consolida - rikkakukonkannus subsp. peltokukonkannus
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Consolida regalis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Consolida regalis (englanniksi)
Rikkakukonkannuksen kukinto.
Rita Coolidge

Rita Coolidge vuonna 2002
Rita Coolidge (s. 1. toukokuuta 1944 Lafayette, Tennessee) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen laulaja.
Coolidge syntyi Tennesseen osavaltion Lafayettessa cherokeesukuisen baptistipapin tyttärenä. Hän aloitti muusikonuransa Delaney & Bonnien yhtyeessä sekä taustalaulajana muiden muassa Joe Cockerille, Eric Claptonille ja Leon Russellille. Hän oli vuosina 1973–1980 naimisissa countrytähti Kris Kristoffersonin kanssa. Hän on levyttänyt mm. A&M Recordsille.
Coolidgen tunnetuimpia levytyksiä ovat hitit ”(Your Love Has Lifted Me) Higher and Higher”, ”We’re All Alone”, ”One Fine Day”, ”I Don’t Want to Talk About It”, ”The Way You Do the Things You Do” ja ”I'd Rather Leave While I'm in Love”.
Rita Coolidge lauloi vuonna 1983 James Bond -elokuvan Octopussy – mustekala tunnuslaulun ”All Time High”. Samana vuonna häneltä mm. ilmestyi single I’ll Never Let You Go samannimiseltä albumilta.
1990-luvun loppupuolella Coolidge perusti Walela-nimisen lauluyhtyeen sisarensa Priscilla Coolidgen ja tämän tyttären Laura Satterfieldin kanssa.
Albumeja

Rita Coolidge (1971)
Lady’s Not for Sale (1972)
Cherokee (1995)
Out of the Blues (1996)
Thinkin' About You (1998)
Albumeja > Walelan jäsenenä

Unbearable Love (2000)
Albumeja > Muiden levyillä

Joe Cocker: Mad Dogs and Englishmen (1970)
Aaron Neville: Warm Your Heart (1991)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Roger William Gries

Roger William Gries (2016)
Roger William Gries (s. 26. maaliskuuta 1937 Cleveland) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli benediktiinien jäsen 11. heinäkuuta 1957, ja hänet vihittiin papiksi 16. toukokuuta 1963. Hänet nimitettiin Clevelandin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Praesidiumin titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Pilla, jota avustivat Alexander James Quinn ja Anthony Edward Pevec.
Saint-Ours

Saint-Ours on neljän paikkakunnan nimi:
Saint-Ours, kunta Ranskan Puy-de-Dômessa
Saint-Ours, kunta Ranskan Savoiessa
Saint-Ours eli St. Ursen, kunta Sveitsissä
Saint-Ours, kunta Kanadan Quebecissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Ours”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SV Blau-Weiss Berlin

SV Blau-Weiss Berlin on jalkapalloseura Mariendorfin kaupunginosasta Berliinistä. Seura on perustettu varsinaisesti 27. heinäkuuta 1927 Berliner FC Vorwärts 1890 sekä Berliner Thor- und Fussball Club Union 1892 fuusioituessa. Seuralla on yksi Saksan mestaruus vuodelta 1905. Nykyään seura pelaa Oberliga, joka on Saksan viidenneksi korkein sarja.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (saksaksi)
Saatchi Gallery

| Saatchi Gallery Saatchi Gallery  |
| --- | --- |

Tyyppi:  contemporary art gallery (käännä suomeksi), yksityismuseo 
Osoite:  Duke of Yorks HQ, Kings Road, London SW3 4SQ  
Sijainti:  Duke of York’s Headquarters 
Kotisivut:  saatchigallery.com 
Koordinaatit:  51°29′28″N, 0°09′32″W
 fiSaatchi Gallery 
  
The Saatchi Gallery on nykytaiteen museo ja galleria Lontoossa. Charles Saatchi perusti sen 1985 taidekokoelmaansa varten.
Saatchi Gallery toimii nykyisin Lontoon Chelseassa. Saatchin kokoelmassa oli aluksi amerikkalaisia taiteilijoita ja minimalismia, sittemmin Damien Hirstin ja Young British Artists -ryhmän teoksia. Viime vuosina on palattu yhdysvaltalaiseen taiteeseen, ja näytteillä on ollut myös maalaustaidetta ja kiinalaista nykytaidetta.
Saatchi Gallerylla on ollut suuri vaikutus Englannin taiteeseen avaamisestaan lähtien. Monet galleriassa esitellyt taiteilijat ovat aiemmin olleet tuntemattomia sekä laajalle yleisölle että taidemaailmalle, ja gallerialla on ollut merkitystä taiteilijoiden uran kannalta. Saatchi Gallery on myös herättänyt kohua ja arvostelua.
Saatchi Galleryn ensimmäisessä näyttelyssä vuonna 1985 oli teoksia amerikkalaiselta minimalistilta Donald Juddilta, Brice Mardenilta, Cy Twomblyltä ja Andy Warholilta. Myöhemmin näyttelyissä nähtiin teoksia muun muassa Sol Le Wittiltä, Frank Stellalta ja Jeff Koonsilta.
Saatchi muutti linjaansa 1980-luvun lopulla. Hän myi suuren osan yhdysvaltalaisen taiteen kokoelmastaan ja investoi englantilaisten taiteilijoiden nuoreen sukupolveen, joka oli galleriassa esillä Young British Artists -näyttelyissä.
Saatchi Gallery on kokoluokassaan ainoa taidemuseo, jonne ei ole sisäänpääsymaksua. Saatchi Gallery on tehnyt myös laajoja kokoelmalahjoituksia. Sillä on myös tavallista laajemmat nettisivut. Vuonna 2006 avattiin kaikille avoin osasto ja muun muassa Your Gallery, jossa taiteilijat ja taideopiskelijat voivat ladata 20 teoskuvaa ja biografiatietoja omalle sivulleen. Sivustolla on jo yli sadantuhannen taiteilijan tiedot. Sivuilla myös myydään taidetta, ja vuonna 2007 sinne lisättiin maailman museoiden osasto.
Gallerian tavoitteena on ollut esitellä nykytaidetta, joka ei muuten pääsisi esille Lontoon suurissa instituutioissa, kuten Tate Modernissa. Tarkoituksena on myös tehdä taiteesta helpommin lähestyttävää suurelle yleisölle.
Aiheesta muualla

Your Gallery Saatchin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Runkolinja

Runkolinja 520 Vantaan Myyrmäessä.
Runkolinja tai runkobussilinja on linja-autolinja, joka pyrkii muistuttamaan raideliikennettä tiheine vuoroväleineen ja hieman tavallisia bussilinjoja harvempine pysähdyksineen. Reitillä voidaan hyödyntää myös liikennevaloetuuksia. Runkobussilinjoja perustetaan sinne, missä kysyntää on paljon, mutta ei tarpeeksi raideliikenteelle, kuten raitioliikenteelle tai pikaraitiotielle. Runkolinjojen päätepisteet sijoitetaan yleensä raideliikenteen solmukohtiin. Yhdessä lähijuna- ja metroliikenteen kanssa runkolinjat muodostavat julkisen liikenteen runkoverkon.
Runkolinjan bussit ja pysäkit tunnistaa omasta tunnusväristään. Helsingin seudun liikenteessä eli HSL-alueella tunnusväri on oranssi. HSL-liikenteessä runkolinjojen linjanumerot ovat tasalukuja. Runkolinjoilla käytetään avorahastusta, eli linja-autoon voi nousta keskiovista näyttämättä lippua kuljettajalle. Linjoilla käytetään kuitenkin satunnaisia lipuntarkastajia. Kaikista joukkoliikennevälineistä  liputta matkustavia on runkolinjoilla eniten.
Runkolinjoja on 2010- ja 2020-luvuilla otettu Helsingin seudulla käyttöön 14 kappaletta: 20, 30, 40, 200, 300, 400, 500, 510, 520, 530, 560, 570, 600 sekä  550, joka tosin on sittemmin lakkautettu vuonna 2023. Ensimmäinen 2000-luvun runkolinja, Keilaniemestä Itäkeskukseen liikennöinyt 550, perustettiin vuonna 2003. Sitä kutsuttiin Jokeri-linjaksi vuoteen 2013 asti, kunnes se sai nimityksen runkolinja. Linjan 550 matkustajamäärät olivat suuret, ja se muutettiin pikaraitiolinjaksi 15.Runkolinjoja on käytössä myös Tampereella.
Runkolinja, bussimetro ja superbussi

Runkolinja-nimitystä saatetaan käyttää päällekkäin bussimetron ja superbussin kanssa. Jälkimmäiset yleensä kuitenkin viittaavat selkeästi vahvemmin muusta liikenteestä eroteltuihin bussijärjestelmiin. Superbussien määritelmänä voidaan pitää omia kaistoja ja kaksinivelistä kalustoa. Runkolinja ei vaadi omaa kulkuväylää, vaan linjoilla voi olla vaihtelevasti sekaliikenneosuuksia, bussikaistaosuuksia ja oman kulkuväylän osuuksia. Toisaalta runkolinjaa varten saatetaan kuitenkin toteuttaa muusta liikenteestä selkeästi eroteltuja ratkaisuja: esimerkiksi linjaa 560 varten rakennettiin Haltialaan joukkoliikennekatu ja vain busseille tarkoitettu Paloheinäntunneli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Runkolinjat Wikimedia Commonsissa
Helsingin seudun liikenteen runkoverkko 2022 (PDF)
SV Dynamo

Sportvereinigung Dynamo oli Volkspolizein ja Stasin urheilujärjestö Itä-Saksassa.
Järjestö perustettiin vuonna 1953 ja sen puheenjohtajana toimi Erich Mielke. SV Dynamon nimi kopioitiin Neuvostoliitolta, jolla oli myös samantapainen urheilujärjestö. Perustamisen yhteydessä järjestön päämääräksi asetettiin urheilun tarjominen kaikille Volkspolizein ja Stasin työläisille.
Toimintansa aikana valtion johto oli järjestön takana ja muun muassa jalkapallossa sopupelit Dynamon alaisen Berliner FC Dynamon hyväksi oli yleistä. Myös dopingin käyttö järjestön seuroissa oli yleistä. Laajamittainen dopinginkäyttö paljastui vasta Itä-Saksan romahtamisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Järjestön ohjesäännöt (saksaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Runkojäärät

| Runkojäärät |
| --- | --- |
 Aasianrunkojäärä (Anoplophora glabripennis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Sarvijäärät Cerambycidae
Alaheimo::  Lamiinae
Tribus::  Lamiini
Suku::  Runkojäärät Anoplophora  Hope, 1839
Katso myös
   Runkojäärät Wikispeciesissä   Runkojäärät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Runkojäärät (Anoplophora) on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu noin 40 lajia.
Lajeja

Aasianrunkojäärä (Anoplophora glabripennis)
Kiinanrunkojäärä (Anoplophora chinensis)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Runkojäärät (Anoplophora)
iNaturalist: Runkojäärät (Anoplophora)
ITIS: Anoplophora (englanniksi)
Lamiinae.org: Anoplophora (englanniksi)
Iowa State University,  Bug Guide: Genus Anoplophora (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Anoplophora (englanniksi)
Roger Wendoverilainen

Roger Wendoverilainen (k. 6. toukokuuta 1236) oli englantilainen benediktiinimunkki ja kronikoitsija. Hän syntyi luultavasti Buckinghamshiren Wendoverissa, mistä hän on saanut nimensä. Roger Wendoverilainen on ensimmäinen Saint Albansin luostarin merkittävistä kronikoitsijoista. Roger Wendoverilainen kirjoitti luostarissa kronikkansa Flores historiarumin, joka alkaa luomishetkestä ja päättyy vuoteen 1235. Kronikasta on julkaistu 1800-luvulla tarkistetut painokset, muun muassa H. G. Hewlettin vuosina 1886-1889 julkaistu kolmen niteen painos.
Río de la Platan evankelinen kirkko

| Río de la Platan evankelinen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  protestanttinen
Johtaja:  presidentti Leonardo Schindler
Yhteistyötahoja:  Luterilainen maailmanliitto, Reformoitujen kirkkojen maailmanyhteisö, Kirkkojen maailmanneuvosto
Toiminta-alue:  Argentiina
Jäseniä:  27 500
Kotisivu:  http://ierp.org.ar/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Río de la Platan evankelinen kirkko on protestanttinen kirkkokunta Argentiinassa. Sillä on noin 27 500 jäsentä. Se on yhtä aikaa sekä Luterilaisen maailmanliiton että Reformoitujen kirkkojen maailmanyhteisön jäsen.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut
SV Babelsberg 03

| SV Babelsberg 03 |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sportverein Babelsberg 03 e.V.
Perustettu:  1903, uudelleen 1948
Kenttä:  Karl-Liebknecht-Stadion
– kapasiteetti:  10 499
Sarja:  Regionalliga
Puheenjohtaja:  Archibald Horlitz
Päävalmentaja:  Jörg Buder
Infobox OKNimi-testi OK: 
Babelsberg (sinisissä) löi 2009 Brandenburgin finaalissa Germania 90 Schöneichen maalein 0–1
Sportverein Babelsberg 03 e.V., joka yleisemmin tunnetaan nimellä SV Babelsberg 03 tai lempinimellä "Nulldrei", on saksalainen jalkapalloseura Berliinin metropoliin kuuluvasta Potsdamin kaupungista.
Seura perustettiin alun perin vuonna 1903 nimellä Sport-Club Jugendkraft 1903. Tämän lisäksi vuonna 1905 lähinnä työväestö perusti Nowawesin taajamaan jalkapallojoukkueen nimeltä Fußball-Club Fortuna 05. Vuonna 1938 kansallissosialistien "böömiläisenä" hyljeksimä Nowawes-nimi jätettiin pois käytöstä, ja se huvila-alue Neubabelsberg yhdistettiin Babelsbergiksi, josta tuli jo vuonna 1940 Potsdamin osa. Myös jalkapallojoukkueet kokivat nimenmuutoksia.
Toisen maailmansodan ajan seura oli tauolla, ja sen päätyttyä itse asiassa Berliinin ja Babelsbergin väliin tuli valtakunnanraja, ja vuonna 1946 sodan jälkiseurauksena kaikki "porvarillinen" yhdistystoiminta kiellettiin epäiltynä nationalistihenkisyydestä, mukaan lukien jalkapallojoukkueet. Babelsbergiin perustettiin DDR:ssa uudelleen vuonna 1948 nimellä BSG Motor Babelsberg jatkamaan SpVgg Potsdam 03:n ennen sotia saavuttamaa asemaa. Nykyisen nimensä seura sai Saksojen yhdistyttyä vuonna 1991.
Nykyisin seuran edustusjoukkue pelaa Regionalligassa, mutta korkeimmillaan seura on ollut 2. Bundesliigassa kausien 2001-2004 ajan.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi