Hattinin taistelu
Tausta

Ristiretkeläiset olivat vallanneet Jerusalemin ensimmäisen ristiretken aikana vuonna 1099 ja Palestiinaan oli perustettu Jerusalemin kuningaskunta, Antiokian ruhtinaskunta, Edessan kreivikunta ja hieman myöhemmin Tripolin kreivikunta. Valloitukset teki mahdolliseksi alueen muslimien keskinäiset erimielisyydet, mutta ristiretkeläisten saavuttua useampi muslimihallitsija pyrki yhdistämään muslimit ristiretkeläisiä vastaan. Vuoteen 1176 mennessä kurdipäällikkö,  sulttaani Saladin oli kohonnut hallitsemaan Syyriaa ja Egyptiä uhaten kristittyjen alueita. Ennen Hattinin taistelua kristityt alkoivat itse kärsiä eripuraisuudesta. Kuningas Amalric I:n kuollessa vuonna 1176 valtaan nousi hänen spitaalinen poikansa Balduin IV, jonka kaudella hallitsi useita holhoojahallituksia. Balduin IV:n kuollessa vuonna 1185 kruunu periytyi hänen sisarensa Sibyllan poika Balduin V:lle. Sibyllan puoliso ja Balduin V:n isä kreivi Guillaume "Pitkämiekka" de Montferrat oli kuollut vuonna 1177 ja Sibylla avioitui vuonna 1180 Guy de Lusignanin kanssa, joka oli vasta hiljattain saapunut Palestiinaan. Lapsikuningas Balduin V:n kuollessa vuonna 1186 Guy ja Sibylla kaappasivat vallan suututtaen monet merkittävät aatelin jäsenet. Kruunua myös tavoitellut Tripolin kreivi Raymond II suuttui siinä määrin, että salli Saladinin muslimien kulkea omien maidensa halki näiden ryöstellessä kuningaskuntaa.
Saladinin ryöstöretket eivät kuitenkaan tuottaneet sanottavia tuloksia. Saladin oli liian huolestunut muslimien keskenäisestä politiikasta ryhtyäkseen avoimeen sotaan kristittyjä vastaan. Jerusalemin kanssa oli tehty aselepo, jonka oli tarkoitus raueta vuonna 1187. Kuitenkin vuonna 1186 yksi Guyn tärkeistä kannattajista Reynald de Châtillon, Kerakin ja Montréalin linnojen hallitsija, ryösti rikkaan karavaanin eikä suostunut maksamaan Saladinille korvausta aselevon rikkomisesta. Saladinin oli toimittava säilyttääkseen arvovaltansa ja hän kokosi noin 30 000:n miehen kokoisen armeijan. Muslimiarmeijan uhkaama Guy pyrki tällöin sopimaan välinsä Raymondin kanssa, mutta hänen lähettämänsä neuvottelijat eivät saapuneet kuin vasta Raymondin jo sallittua muslimien kauttakulun maidensa halki. Muslimiarmeija surmasi 30. huhtikuuta 150 johanniittaa ja temppeliherraa Cressonin taistelussa, mistä järkyttynyt Raymond suostui lopulta sopimaan välinsä Guyn kanssa, joskin miesten välit säilyivät kireinä.
Saladdin ylitti armeijoineen 1. heinäkuuta 1187 Jordanvirran ja piiritti Raymondille kuuluneen Tiberiaan kaupungin Genesaretinjärven rannalla. Guy oli puolestaan tällä välin koonnut kuningaskunnan siihenastisista armeijoista suurimman. Armeijaan kuului yhteensä noin 20 000 miestä, joiden ydinjoukko oli 1 200 raskaasti aseistettua ritaria. Heitä tuki suuri kevyen ratsuväen joukko ja lähes 12 000 jalkaväen sotilasta. Armeijan kokoamiseksi kaikki kaupunkien ja linnojen varuskunnat oli tyhjennetty, jonka lisäksi oli palkattu suuri joukko palkkasotureita. Palkkasoturien palkkoihin saatiin rahaa Englannin kuningas Rikhard Leijonamieleltä ja myös Antiokian ruhtinaskunta, sekä Tripolin kreivikunta lähettivät joitakin vahvistuksia joukkoihin. Jerusalemin latinalainen patriarkka Heraclios ei itse lähtenyt joukkojen mukaan, mutta antoi näille kuljetettavaksi Pyhän ristin tärkeän pyhäinjäännöksen. Guy leiriytyi 2. heinäkuuta armeijoineen Sepforiihin 26 kilometriä länteen Tiberiaasta ja leiripaikan lähettyvillä oli runsaasti vettä.