stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kun mies on mies

| Kun mies on mies> A New Leaf |
| --- | --- |
 Elokuvan julisteessa Walter Matthau ja Elaine May.
Ohjaaja:  Elaine May
Käsikirjoittaja:  Elaine May
Perustuu:  Jack Ritchien novelliin
Tuottaja:  Hillard Elkins Howard W. Koch Joseph Manduke
Säveltäjä:  Neal Hefti
Kuvaaja:  Gayne Rescher
Leikkaaja:  Don Guidice Fredric Steinkamp
Pääosat:  Walter Matthau Elaine May Jack Weston George Rose James Coco
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Aries Productions, Elkins Productions International Corporation, Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kun mies on mies (A New Leaf) on Elaine Mayn käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen musta komediaelokuva vuodelta 1971. Jack Ritchien novelliin väljästi perustuvan elokuvan pääosia näyttelevät Elaine May itse sekä Walter Matthau, Jack Weston, George Rose ja James Coco.
Elokuva oli komediennenä tunnetuksi tulleen Elaine Mayn ensimmäinen ohjaustyö. Hän ylitti kuvausaikataulun 40 vuorokaudella ja leikkasi elokuvaa kymmenen kuukautta, kunnes tuotantostudio Paramount otti materiaalin haltuunsa. Paramount lyhensi Mayn versiota lähes tunnilla, poistaen kokonaan sivujuonen johon sisältyi muun muassa kaksi murhaa. Samalla kohtausten järjestys muuttui ja loppuratkaisusta tuli erilainen kuin pohjalla olevassa Jack Ritchien novellissa. May olisi halunnut nimensä pois elokuvan tekijätiedoista ja vei asian oikeuteenkin, mutta hävisi.
Juoni

Keski-ikäinen playboy Henry Graham (Matthau) on taloudellisissa ongelmissa ja päättää löytää varakkaan vaimon. Hankkeeseensa hän saa 50 tuhatta dollaria sedältään (Coco), joka antaa Henrylle kuusi viikkoa aikaa löytää sopiva puoliso. Henry löytääkin Henrietta Lowellin (May), rikkaan mutta kömpelön kasvitieteilijän. He avioituvat huolimatta Henryn lakimiehen suosituksesta. Lakimiehellä vaikuttaa olevan omakin lehmä ojassa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Golden Globe -gaalassa 1971 Kun mies on mies oli ehdokkaana parhaan musikaali- tai komediaelokuvan palkinnon saajaksi ja Elaine May naispääosastaan.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Aiheesta muualla

Kun mies on mies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kun mies on mies Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:A New Leaf (film)
Käännös suomeksi
Gerda Ryti

| Gerda Ryti |
| --- | --- |
 Syytetyn puoliso. Gerda Ryti poistuu Säätytalolta sotasyyllisyysoikeudenkäynnistä 16. marraskuuta 1945.
Suomen tasavallan presidentin puoliso
 19.12.1940–1.8.1944  
Edeltäjä:  Kaisa Kallio
Seuraaja:  Alli Paasikivi
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1886 Viipuri
Kuollut: 8. syyskuuta 1984 (97 vuotta) Helsinki
Puoliso:  Risto Ryti
Gerda Paula Ryti (o.s. Serlachius, 11. lokakuuta 1886 Viipuri – 8. syyskuuta 1984 Helsinki) oli Suomen tasavallan presidenttinä 1940–1944 toimineen Risto Rytin puoliso.
Elämäkerta

Gerda Serlachiuksen vanhemmat olivat oikeusosaston senaattori ja korkeimman oikeuden jäsen Julian Serlachius ja Paula Emilia Söderhjelm. Hän kuului isänsä puolelta Serlachiuksen sukuun ja äitinsä puolelta Söderhjelmin alkujaan ruotsalaiseen aatelissukuun. Äidinäidin suku von Bienenstamm oli baltiansaksalaista aatelia.
Gerda kävi ruotsinkielisen tyttökoulun ja lähti vuonna 1907 Dresdeniin Saksaan täydentämään piano-opintojaan, minkä ohella hän opiskeli saksaa, taidehistoriaa ja kirjallisuutta Dresdenin yliopistossa. Vuosina 1911 ja 1913 hän opiskeli englantia Lontoossa. Hänellä olikin myöhemmin monipuolinen kielitaito. Kun hänen veljensä Eric J. Serlachius vuonna 1914 perusti lakitoimiston yhdessä Risto Rytin kanssa, Gerda palkattiin sinne konttoristiksi. Hän rakastui pian veljensä yhtiökumppaniin, ja heidät vihittiin tammikuussa 1916. Samana vuonna Gerda lopetti konttoristin työt. Ryteille syntyi kolme lasta: Karl Johan Henrik (1916–2002), Niilo Erik (1919–1997) ja Eva Paula Margareta (Saxén) (1922–2009). Molemmista pojista tuli professoreita.
Ryti tunnettiin vastuuntuntoisena ensimmäisenä naisena, joka raskaina sotavuosina tuki aviomiestään ja koko Suomea. Hän oli myös tunnettu uskonnollisesta ja hiljaisesta luonteestaan. Sota-aikana hän piti useita kansalaisille osoitettuja radiopuheita, joista tunnetuin lienee Kannaksen ratkaisutaisteluiden aikana 16. heinäkuuta 1944 puolen päivän aikaan esitetty vetoomus koko kansalle yhtyä rukoukseen isänmaan puolesta. Radiopuhetta edeltäneestä kellonsoitosta juontaa edelleen jatkuva tapa, jossa Yleisradio soittaa päivittäin radiossa kello 12 Turun tuomiokirkon kellonsoittoa.
Sylvi Kekkosen kuoltua vuonna 1974 Rytistä tuli ainoa elossa ollut tasavallan presidentin puoliso vuoteen 1982 asti. Hän kuoli vuonna 1984 lähes 98-vuotiaana oltuaan leskenä 28 vuotta.
Gerda Rytistä ei sodan jälkeen poliittisista syistä teetetty virallista presidentin puolison muotokuvaa. Ryti teetti kuitenkin itsestään Linnea Juuselan maalaaman muotokuvan, joka lahjoitettiin tasavallan presidentin kanslialle Rytin kuoltua.
Gerda Ryti oli sattumalta paikalla todistamassa kahta merkittävää suomalaista murhatapausta: Suomen rikkaimpana miehenä tunnetun liikemies Alfred Kordelinin murhaa Mommilassa marraskuussa 1917 ja sisäministeri Heikki Ritavuoren murhaa Helsingin Töölössä vuonna 1922. Hän oli miehensä mukana paikalla myös presidentti Kyösti Kallion kuollessa Helsingin rautatieasemalla joulukuussa 1940.
Ryti oli 1930-luvulta alkaen vakaumuksellinen spiritualisti. Hänellä oli oman uskomuksensa mukaan myös selväkuuloisuuden lahja, ja hän oli jossakin vaiheessa päivittäin puheyhteydessä henkioppaansa kanssa.
Kirjallisuutta

Hanna-Liisa Ryti-Erkinheimo: Gerda Rytin elämäkerta 1. WSOY 1998.
Aiheesta muualla

Muistojen teillä: Gerda Ryti, haastattelu 10.1.1976. Ylen Elävä arkisto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kaisa Kallio | Suomen tasavallan presidentin puoliso 1940–1944 | Seuraaja: Alli Paasikivi |
Kaarlo Wilska

Kaarlo ”Kalle” Johannes Wilska (31. tammikuuta 1910 Viipuri – 15. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja SF:n järjestäjä.
Kaarlo Wilska toimi vuosikymmeniä Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa ja järjestelytöiden ohessa hän oli mukana useissa kotimaisissa elokuvissa. Vuonna 1964 hän tuli Yleisradioon tuotantojärjestelijäksi TV 1:n tuotantopalveluun, mistä hän jäi eläkkeelle vuoden 1975 lopulla. Wilskan elokuvaroolit olivat sivurooleja, joista tunnetuimpia olivat Tuntemattoman sotilaan jalaton sotilas (1955), Hän varasti elämän -elokuvan Mäenpää (1962), Kun tuomi kukkii -elokuvan 3. Suntilan renki (1962), Täällä Pohjantähden alla -elokuvan seonnut punakaartilainen (1968) ja Kahdeksan surmanluotia -elokuvan saarnamies (1972).
Wilskan puoliso oli laulaja Maininki Sippola-Wilska.
Wilska on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Kaarlo Wilska Elonetissä.
Kaarlo Wilska Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vilhelm I

Vilhelm I voi tarkoittaa:
Vilhelm I, Sisilian kuningas 1154–1166
Vilhelm I Oranialainen (1553–1584), Hollannin, Zeelandin ja Utrechtin maaherra, Alankomaiden vapaustaistelija
Vilhelm I (Willem I; 1772–1843), Alankomaiden kuningas ja Luxemburgin suurherttua 1815–1840
Vilhelm I (Wilhelm I; 1797–1888), Preussin kuningas 1861–1888, Saksan keisari 1871–1888
Vilhelm I Valloittaja (William the Conqueror; n. 1028–1087), Normandian herttua 1035–1087, Englannin kuningas 1066–1087
Vilhelm I, Hessen-Kasselin maakreivi 1785–1803, Hessenin vaaliruhtinas 1803–1807 ja 1813–1821
Vilhelm I (Wilhelm I; 1781–1864), Württembergin kuningas 1816–1864
Vilhelm I, Nassaun herttua 1806–1839
Vilhelm I (Wilhelm I; 1343–1407), Meißenin rajakreivi 1382–1407
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vilhelm I”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Umpisolmu

Esimerkkikuva kahden umpisolmun käytöstä pysäyttimenä.
Umpisolmu eli päätesolmu on yksinkertainen solmu.
Käyttötarkoitus

Umpisolmua käytetään sekä kädensijanaselvennä että pidäkesolmunaselvennä. Päätesolmuja tehdään säännöllisin välein pelastusköysiin estämään käsien liukumista. Se on perusta monille muille solmuille, erityisesti silmukoiden, kytkyjen ja sorkkien ryhmissä. Se on hyvin vaikea avattava kuormituksen jälkeen.
Solmiminen

Tee polvi viemällä köyden irtopää kiintopään taakse. Tuo irtopää solmun eteen ja vie sitten polven läpi. Kiristä solmu vetämällä irtopäästä ja kiintopäästä.
Sin

Sin tarkoittaa seuraavia asioita:
sini (sin), trigonometrinen funktio
šin, heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 21. kirjain
sīn (س), arabialainen kirjain
šīn (ش), arabialainen kirjain
Sin, toisinaan myös Nanna-nimellä tunnettu sumerilainen jumaluus
Sin (Siin) eli Pelusion, kaupunki muinaisessa Egyptissä, Vanhassa testamentissa käytetty nimi
Sin, Sine, nyk. Senegalissa 1500-luvulta 1800-luvulle saakka sijainnut valtio
SiN, videopeli
SIN, Kansainvälisen jalkapalloliiton Singaporesta käyttämä lyhenne
Sin, päävihollinen videopelissä Final Fantasy X
Sin, vuoden 1915 elokuva
Sin, vuoden 2003 elokuva
Spanish International Network, entisen televisiokanavan lyhenne
Sin, sukunimenä:
Allie Sin, oik, Stephanie Draheim (s. 1985), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja strippari
Jaime Sin (1928-2005), filippiiniläinen katolinen arkkipiispa
Sin Dong-pa (s. 1944), eteläkorealainen koripalloilija ja valmentaja
Sin Kim-dan (s. 1938), pohjoiskorealainen juoksija
Sin Son-ho (s. 1948), pohjoiskorealainen diplomaatti.
Lê Khả Phiêu

| Lê Khả Phiêu |
| --- | --- |

Vietnamin kommunistisen puolueen puheenjohtaja
 1997–2001  
Edeltäjä:  Đỗ Mười
Seuraaja:  Nông Ðức Mạnh
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. joulukuuta 1931
Kuollut: 7. elokuuta 2020 (88 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Vietnamin kommunistinen puolue
Lê Khả Phiêu (27. joulukuuta 1931 – 7. elokuuta 2020) oli Vietnamin kommunistisen puolueen pääsihteeri ja siten koko maan de facto johtaja vuosina 1997-2001.
Phiêu opiskeli sotilasopistossa ja politiikan tutkimusta, ja osallistui taistelutoimiin. Varsinainen poliittinen ura alkoi vuonna 1964. Hän nousi armeijan sisällä Vietnamin kansanarmeijan yleisen poliittisen osaston päälliköksi. Sieltä hänet äänestettiin puolueen keskuskomiteaan, sen sihteeristöön ja vuonna 1994 politbyroohon. Ura huipentui siihen, kun joulukuussa 1997 hänet äänestettiin puolueen pääsihteeriksi.  Vuonna 2001 Nông Ðức Mạnh äänestettiin hänen tilalleen.
Lê Khả Phiêu Venäjän presidentti Vladimir Putinin kanssa maaliskuussa 2001.
Sloan (täsmennyssivu)

Sloan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sloan, nelihenkinen powerpop -yhtye Kanadasta
Sloan, sukunimenä:
Alfred P. Sloan (1875–1966), yhdysvaltalainen yritysjohtaja, General Motorsin toimitus- ja puheenjohtaja
Bridget Sloan (s. 1992), yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti
Douglas Sloan, yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja
Elsi Sloan (s. 2000), suomalainen muusikko ja näyttelijä
Jerry Sloan (1942–2020), yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja koripalloilija
John Sloan (1871–1951), yhdysvaltalainen impressionistinen taidemaalari, graafikko ja kuvittaja
Matt Sloan, yhdysvaltalainen visuaalisten efektien teknikko
Michael Sloan (s. 1946), yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja
P. F. Sloan (1945–2015), yhdysvaltalainen laulaja ja laulunsanoittaja
Sloan, etunimenä:
Sloan Farrington (1923–1997), bahamalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti
David Sloan Wilson (s. 1949), yhdysvaltalainen evoluutiobiologi
Mark Sloan, kuvitteellinen henkilö tv-sarjassa Greyn anatomia
Tanya Sloan, kuvitteellinen henkilö ja sankari Power Rangers -universumissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sloan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Obscured by Clouds

| Obscured by Clouds Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : Ranska   23.–29. helmikuuta 1972,  23.–27. maaliskuuta 1972
 Julkaistu: 2. kesäkuuta 1972 (UK), 15. kesäkuuta 1972 (US)
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: progressiivinen rock psykedeelinen rock
 Kesto: 40.30
 Levy-yhtiö: Harvest, EMI (UK)   Capitol (US)
Pink Floydin muut julkaisut
| Meddle 1971 | Obscured by Clouds 1972 | The Dark Side of the Moon 1973 |
Obscured by Clouds on Pink Floydin vuonna 1972 julkaisema rock-albumi. Levyn musiikki on sävelletty Barbet Schroederin elokuvaan La Vallée.
Kappaleen "Childhood's End" sanotaan olevan Arthur C. Clarken samannimisen romaanin inspiroima. Kappaleessa "Free Four" Roger Waters viittaa isänsä kuolemaan Anzion maihinnousussa vuonna 1944; teema tuli keskeiseksi Watersin myöhemmässä tuotannossa.
Kappalelista

Obscured By Clouds – 3.03 ( säv. Waters, Gilmour )
instrumentaalinen
When You're In – 2.30 ( säv. Mason, Gilmour, Waters, Wright )
instrumentaalinen
Burning Bridges – 3.29 ( säv. Waters, Wright )
päävokaalit David Gilmour ja Richard Wright
The Gold It's In The... – 3.07 ( säv. Waters, Gilmour )
päävokaalit David Gilmour
Wot's... Uh The Deal – 5.08 ( säv. Waters, Gilmour )
päävokaalit David Gilmour
Mudmen – 4.20 ( säv. Gilmour, Wright )
instrumentaalinen
Childhood's End – 4.31 ( säv. Gilmour )
päävokaalit David Gilmour
Free Four – 4.15 ( säv. Waters )
päävokaalit Roger Waters
Stay – 4.05 ( säv. Waters, Wright )
päävokaalit Richard Wright
Absolutely Curtains – 5.52 ( säv. Mason, Gilmour, Waters, Wright )
instrumentaalinen
Amerikanjuutalaiset

| Amerikanjuutalaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  5 243 000 (2015)
Asuinalueet:  New York, Boston, Miami, Washington (DC), Los Angeles, San Francisco, Philadelphia, Chicago–Milwaukee
Kielet:  amerikanenglanti, jiddiš, venäjä, heprea
Uskonnot:  juutalaisuus
Amerikanjuutalaiset eli Yhdysvaltojen juutalaiset ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat etnisesti juutalaisia tai juutalaisuuteen kääntyneitä.
Ensimmäiset juutalaiset Amerikassa olivat Brasilian pakolaisia vuonna 1654, kun portugalilaiset valtasivat Brasilian takaisin hollantilaisilta. Aškenasijuutalaisten aallot tulivat Keski-Euroopasta (Baijerista, Länsi-Preussista ja Posenista) 1820-1870-luvuilla. Vuoteen 1900 mennessä Yhdysvalloissa asui 1,5 miljoonaa juutalaista. Toinen maahanmuuttoaalto tapahtui toisen maailmansodan jälkeen. Nykyään Yhdysvalloissa asuu noin 5,2 miljoonaa juutalaista, ja he muodostavat maailman toiseksi suurimman juutalaisyhteisön Israelin valtion asukkaiden jälkeen.
Yhdysvalloissa ei ole esiintynyt varsinaisia juutalaisvainoja, ja amerikanjuutalaiset ovatkin integroituneet amerikkalaiseen yhteiskuntaan hyvin. Juutalaisten vaikutusvallan on sanottu selittävän osin esimerkiksi Yhdysvaltojen Israel-myönteisen politiikan. Israel saa amerikanjuutalaisilta myös huomattavaa taloudellista tukea. Nykyään yhteisön pahin uhka on seka-avioliittojen yleisyys, sillä moni amerikanjuutalainen menee naimisiin ei-juutalaisen kanssa, eikä lasten identiteetti ole enää kovin juutalainen.
Yhdysvaltain suurimmat juutalaisyhteisöt

New York (1 750 000)
Miami (535 000)
Los Angeles (490 000)
Philadelphia (285 000)
Chicago (265 000)
San Francisco (210 000)
Boston (208 000)
Baltimore–Washington (165 000)
Suuntaukset

Yhdysvalloissa on useita juutalaisuuden suuntauksia, joista osa siellä syntyneitä. Merkittävin suuntaus on konservatiivinen juutalaisuus, mutta myös reformijuutalaisuudella ja ortodoksijuutalaisuudella on paljon kannatusta. Rekonstruktionistinen juutalaisuus syntyi Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa. Kaikkien suuntausten kattojärjestö on The Synagogue Council of America.
Historia

Ensimmäiset juutalaiset saapuivat Uuteen Amsterdamiin vuonna 1654. Vuosisadan loppuun mennessä oli toinen juutalaisyhteisö perustettu Charlestoniin. Ensimmäinen synagoga rakennettiin 1729. Alkuun Pohjois-Amerikan brittiläisten siirtokuntien juutalaiset olivat lähinnä espanjalaistaustaisia sefardijuutalaisia, mutta vuoteen 1730 mennessä Keski- ja Itä-Euroopan aškenasijuutalaisia, etenkin saksalaisia, oli siirtokuntien juutalaisista jo enemmistö. 1700-luvun lopulla Yhdysvaltojen alueella asui kaiken kaikkiaan noin 4 000 juutalaista, joista suurin osa koillisen suurissa kaupungeissa.
1700-luvulla juutalaiset toimivat lähinnä kauppiaina ja maahantuojina. Heillä oli täydet kansalaisoikeudet, lukuun ottamatta siirtokuntien hallintoa, joka oli protestanttien yksinoikeus. Tämäkin rajoitus poistui vuonna 1826. Juutalaisvainoja ei esiintynyt maassa, jonka asujaimisto koostui suurelta osin Euroopasta uskonnollista syrjintää paenneista.
1800-luvun lopulla siirtolaisuus Yhdysvaltoihin kiihtyi, ja juutalaisväestö oli kasvanut vuoteen 1887 mennessä jo 280 000:een. Saksassa syntynyt reformijuutalaisuus sai Yhdysvalloissa vankan jalansijan, ja juutalaisväestö maallistui. Myös integraatio eteni: juutalaislapset kävivät samoja julkisia kouluja kuin kristityt.
Vuonna 1880 vain joka kuudes Yhdysvaltain juutalainen oli itäeurooppalaista syntyperää. 1800-luvun loppuvuosikymmeninä kiihtynyt muuttoliike Itä-Euroopasta toi maahan kaksi miljoonaa juutalaista, ja vuoteen 1920 mennessä jo viisi kuudesosaa maan juutalaisista oli itäeurooppalaista perua. Tulokkaat asettuivat koillisen suurkaupunkeihin, kuten New Yorkiin, Philadelphiaan, Bostoniin ja Baltimoreen, ja nousivat kovalla työnteolla vuosikymmenien kuluessa köyhyydestä keskiluokkaan.
Vuonna 1924 Yhdysvaltojen maahanmuuttolakia kiristettiin, ja sen seurauksena juutalaisten maahanmuutto tyrehtyi muutamaan tuhanteen vuodessa. 1920-luvulla maassa syntyi antisemitististä mielialaa, ja juutalaisille asetettiin rajoituksia, kuten yliopistokiintiöitä. Toisen maailmansodan aikana Yhdysvallat vitkutteli Euroopan keskitysleirien pommittamisessa. Sodan jälkeen Yhdysvalloista kuitenkin tuli Israelin läheinen liittolainen eikä maassa ole enää esiintynyt juurikaan antisemitismiä. Juutalaiset ovat integroituneet yhteiskuntaan, ja heitä on näkyvissä asemissa kaikilla elämänaloilla. Syrjinnän puuttuminen on toisaalta lisännyt seka-avioliittoja, minkä on pelätty horjuttavan juutalaisten identiteettiä.
Merkitys populaarikulttuurissa

Yhdysvaltojen juutalaiset ovat olleet näkyvässä osassa amerikkalaisen populaarikulttuurin synnyssä. Itä-Euroopan juutalaissiirtolaiset toivat Yhdysvaltoihin 1900-luvun alussa oman laulu- ja musiikkikulttuurinsa, jonka tunnetuimpia edustajia olivat George Gershwin, Irving Berlin ja Al Jolson. Kuuluisin juutalainen jazzmuusikko on Benny Goodman, ja popmusiikin tunnetuimpia juutalaissyntyisiä esiintyjiä ovat muun muassa Bob Dylan, Paul Simon ja Carole King.
Juutalaiset tuottajat, yrittäjät ja viihdealan ihmiset perustivat 1900-luvun alussa Hollywoodin elokuvateollisuuden, ja kaikki Hollywoodin alkuvuosikymmenten mogulit olivat juutalaisia. Tunnetuimpia uudemman ajan juutalaisia elokuvaohjaajia ovat muun muassa Steven Spielberg, Mel Brooks, Woody Allen ja Coenin veljekset.
Yhdysvaltain sarjakuvakulttuuri on myös osin maan juutalaisten luomus, etenkin supersankarisarjakuvat: niin Teräsmies, Batman kuin Hämähäkkimieskin ovat lähtöisin juutalaisten sarjakuvataiteilijoiden kynästä.
Elokuva- ja standup-koomikoista juutalaisia on aina ollut suuri osa: heistä tunnetuimpia ovat esimerkiksi Marxin veljekset, Jerry Lewis ja Lenny Bruce.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
American Jewish Historical Society. (englanniksi)
Jewish-American History on the Web. (englanniksi)
Jewish American Hall of Fame. (englanniksi)
The Jewish Impact on America. (englanniksi)
2000-01 National Jewish Population Survey (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Juutalaisväestön osuus osavaltioittain.
Oleh Bah’matjuk

| Oleh Bah’matjuk> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1974 (ikä 50) Ivano-Frankivsk, Ivano-Frankivskin alue, Ukrainan SNT
Muut tiedot
Omaisuus:  0,6 miljardia dollaria (2014)
Yritys:  Avangard, UkrLandFarming
Oleh Romanovytš Bah’matjuk (ukr. Олег Романович Бахматюк, s. 14. elokuuta 1974, Ivano-Frankivsk, Ivano-Frankivskin alue, Ukrainan SNT) on ukrainalainen oligarkki.
Toukokuussa 2014 Forbes-lehden Ukrainan painos arvioi Bah’matjukin varallisuudeksi 609 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 1,4 miljardia dollaria.
Suurliikemies Bah’matjukin omaisuus on peräisin erityisesti maatalouteen liittyvistä liiketoimista. Bah’matjukin hallitsema UkrLandFarming on vuokrannut 5 320 neliökilometrin laajuisen alueen maatalousmaata.  Hänen Avantgard-yhtiönsä hallitsee Ukrainan kananmunatuotantoa ja kananmuniin pohjautuvia tuotteita. Yhtiötä on kritisoitu muun muassa epäreilusta hinnottelusta ja tuotantolaitosten (suurkanaloiden) lähistön ympäristöongelmista.
Aiheesta muualla

Bah’matjuk Oleh Romanovytš (venäjäksi) (liga.net)
100 samyh bogatyh ljudei Ukrainy.  24.4.2014. focus.ua. Viitattu 22.5.2014. (venäjäksi)
100 bogateiših – 2013 forbes.ua. Viitattu 22.5.2014. (venäjäksi)
200 samyh bogatyh ljudei Ukrainy. Reiting Fokusa. focus.ua. Viitattu 22.5.2014. (venäjäksi)
Mikko Kodisoja

Mikko Juhani Kodisoja (s. 21. heinäkuuta 1976) on suomalainen yrittäjä, joka on perustanut Supercell -ohjelmistoyrityksen (yhdessä Ilkka Paanasen kanssa) sekä elokuvastudio Fireframen.
Kodisoja on Paanasen ohella toinen Turun Palloseuran pääomistajista.
Maailman shakkiliitto

| Maailman shakkiliitto> Fédération internationale des échecs |
| --- | --- |


Laji:  shakki
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  FIDE
Perustettu:  20. heinäkuuta 1924
Sijainti:   Lausanne, Sveitsi
Presidentti:  Arkadi Dvorkovitš
Jäsenyydet:  ARISF
Jäsenet:  201 kansallista shakkiliittoa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maailman shakkiliitto (ransk. Fédération internationale des échecs, FIDE) on shakin kansainvälinen kattojärjestö.
FIDE perustettiin Pariisissa 20. heinäkuuta 1924. Sen latinankielinen motto on Gens una sumus, joka tavallisesti suomennetaan ”Olemme yhtä perhettä” tai ”Olemme yhtä kansaa”. FIDEn presidenttinä on vuodesta 2018 ollut venäläinen Arkadi Dvorkovitš.
Historia

FIDEllä ei ollut alkuaikoinaan juurikaan vaikutusvaltaa.lähde? Tämä johtui suurimmaksi osaksi siitä, että Neuvostoliitto kieltäytyi liittymästä FIDEn jäseneksi, koska se katsoi shakin ja politiikan olevan vahvasti kytköksissä toisiinsa. Suuri muutos tapahtui, kun shakin maailmanmestari Aleksandr Alehin kuoli vuonna 1946. FIDE organisoi tällöin turnauksen, jonka piti selvittää kuka olisi seuraava shakin maailmanmestari. Neuvostoliitto liittyi tällöin FIDEn jäseneksi osallistuakseen tähän turnaukseen. Turnaus järjestettiin vuonna 1948, ja sen voitti Mihail Botvinnik.
Vuoden 1948 shakin maailmanmestaruusturnauksesta lähtien vuoteen 1993 asti FIDE oli ainoa keskusjärjestö, joka järjesti mestaruuskisoja.
FIDEn toiminta

FIDEn tärkeimpiä tehtäviä on organisoida shakin maailmanmestaruusottelut ja shakkiolympialaiset. FIDE laskee myös pelaajien Elo-luvut, määrittelee shakin sääntöjä, julkaisee parhaita shakkipulmia (FIDE Albums) ja myöntää ansioituneille pelaajille eriarvoisia titteleitä (FIDE-mestari, kansainvälinen mestari, suurmestari).
Suurimmissa shakkiturnauksissa käytetään lähes poikkeuksetta FIDEn sääntöjä. FIDE järjestää kilpailuja miehille ja naisille sekä junioreille.
FIDEn presidentit

1924–1949 Alexander Rueb
1949–1970 Folke Rogard
1970–1978 Max Euwe
1978–1982 Fridrik Olafsson
1982–1995 Florencio Campomanes
1995–2018 Kirsan Iljumžinov
2018– Arkadi Dvorkovitš
Aiheesta muualla

FIDEn viralliset sivut (englanniksi)
Shin

Shin tai Šin  voi tarkoittaa seuraavia:
Šin (ש), heprealainen, foinikialainen ja aramealainen kirjain
Šīn (شين), arabialainen kirjain
Ṣhin (ښ), arabialainen kirjain
The Shin, georgialainen jazzyhtye