stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laivastolippue

| Laivastolippue |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1961-1980
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Merivoimat
Osa joukkoa:  Suomen merivoimia
Marssi:  J. Stranenskyn Ernst von Vegesackin marssi
Vuosipäivät:  9. heinäkuuta
Laivastolippue (lyhenne LaivLp) oli Suomen merivoimien joukko-osasto, joka muodostettiin 1. toukokuuta 1961 yhdistämällä Turun lippue ja Helsingin lippue. Samalla lippueet irrotettiin laivastoasemiensa alaisuudesta. Merivoimien komentaja esitti marraskuussa 1979 lippueen nimen muuttamista rannikkolaivastoksi, minkä puolustusvoimain komentaja hyväksyi. Nimi vaihdettiin 1. tammikuuta 1980 esityksen mukaisesti rannikkolaivastoksi.
Organisaatio

Lippueeseen kuuluivat koulutuskokoonpanossa:
Lippueen esikunta
Saattajalaivue
Miinalaivue
Moottoritykkivenelaivue
Komentajia

Joukko-osaston komentajat:
komentaja Eino Siivonen 1961-1962
komentaja Niilo Väänänen 1962-1964
kommodori Kalervo Kijanen 1963-1964
kommodori Jouko Pirhonen 1964-1966
komentaja Olavi Knaapi 1966
kommodori Olavi Haikala 1966-1969
kommodori Lasse Pauhakari 1969-1974
kommodori Jorma Haapkylä 1974-1977
kommodori Erik Wihtol 1977-1980
Lars Sivert Lervik

| Lars Sivert Lervik |
| --- | --- |
 Lervik vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Sunndal, Norja
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Norja
Komentajuudet:  Norjan maavoimat (2020–)
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Lars Sivert Lervik (s. 12. heinäkuuta 1971 Sunndal) on norjalainen kenraalimajuri, joka on toiminut Norjan maavoimien komentajana kesäkuusta 2020.
Lervik on urallaan toiminut muun muassa panssaripataljoonan komentajana, kouluttajana taisteluaseiden koulutus- ja osaamiskeskuksessa ja armeijan ylitarkastajan sotilasavustajana. Vuosina 2007–2009 hän oli Telemark-pataljoonan apulaiskomentaja, ja vuonna 2010 hänestä tuli sen komentaja. Lisäksi Lervikillä on kokemusta Norjan asevoimien operatiivisesta esikunnasta, puolustusministeriöstä sekä useista kansainvälisistä operaatioista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Sivert Lervik Wikimedia Commonsissa
Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 1971

Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 1971 pelattiin Italiassa 23. syyskuuta – 1. lokakuuta 1971. Mitaliottelut pelattiin Milanossa, ja muita pelipaikkakuntia olivat Bologna, Imola, Bergamo, Ancona, Torino ja Modena. Mukana oli 22 joukkuetta Englannin ja Albanian jäätyä kisoista pois. Joukkueet pelasivat kuudessa alkulohkossa, joiden voittajat pääsivät pelaamaan sijoista 1–6 ja kakkoset pelasivat sijoista 7–12, kolmoset sijoista 13–17 sekä viimeiset sijoista 18–22. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Tšekkoslovakia ja pronssille sijoittui Romania.
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.:  Neuvostoliitto
2.:  Tšekkoslovakia
3.:  Romania
4.:  Itä-Saksa
5.:  Unkari
6.:  Puola
7.:  Bulgaria
8.:  Italia
9.:  Alankomaat
10.:  Belgia
11.:  Jugoslavia
12.:  Israel
13.:  Suomi
14.:  Ranska
15.:  Turkki
16.:  Länsi-Saksa
17.:  Ruotsi
18.:  Kreikka
19.:  Sveitsi
20.:  Tanska
21.:  Itävalta
22.:  Skotlanti
Laivanvarustajankatu

Laivanvarustajankatu heinäkuussa 2019.
Laivanvarustajankatu (ruots. Skeppsredaregatan) on noin 250 metriä pitkä itä-länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Neitsytpolulta ja päättyy länsipäässään Kapteeninkadulle. Laivanvarustajankadun ajorata on koko pituudeltaan kaksisuuntainen.
Suurin osa Laivanvarustajankadun julkisivuista mukailee Ullanlinnalle tyypillistä jugend-tyyliä.
Historia

Laivanvarustajankatu liittyy Ullanlinnan kaupunginosan merenkulkuaiheisiin ryhmänimiin, ja nimen alkuperäinen, vuonna 1842 käyttöön otettu ruotsinkielinen kirjoitusasu oli Skeppsredare Gatan. Vuoden 1866 kartassa nimen suomennoksena oli Laivanisännänkatu. Kadunnimestä Skeppsredaregatan tuli virallinen vuonna 1875 asemakaavan vahvistamisen myötä. Vuonna 1896 kadulle ehdotettiin nimeä Batterigatan, koska se sijaitsi lähellä venäläisen sotaväen ruutihuonealuetta, mutta nimi jäi entiselleen. Kadun viralliseksi suomenkieliseksi nimeksi tuli vuonna 1909 Laivanvarustajakatu ja vuonna 1928 otettiin käyttöön nykyinen kirjoitusasu.
Kotijoukkojen esikunnan rovastintoimisto perustettiin Kotijoukkojen esikunnan perustamisen myötä. Rovastintoimisto sijaitsi joulukuuhun 1939 asti Laivanvarustajankatu 6:ssa, josta se muutti Hämeenlinnaan ja sieltä takaisin Helsinkiin maaliskuussa 1940.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laivanvarustajankatu Wikimedia Commonsissa
Laivanvarustajankadun nimikyltti
Latvajärvi (täsmennyssivu)

Latvajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Latvajärvi, kylä Vienan Karjalassa
Latvajärvi, järvi Hämeenlinnassa Evon retkeilyalueella
Latvajärvi, järvi Jämsänkoskella
Latvajärvi, järvi Rovaniemellä
Latvajärvi, järvi Punkalaitumella
Latvajärvi, järvi Sastamalan Suodenniemellä
Latvajärvi, järvi Suojärvellä
Alainen Latvajärvi, järvi Ylöjärvellä
Ylinen Latvajärvi, järvi Ylöjärvellä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Latvajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Latvanen

Latvanen voi tarkoittaa seuraavia:
Latvanen, kylä Pyhäjärvellä
Latvanen, järvi Lappeenrannassa
Latvanen, järvi Saarijärvellä
Latvanen, sukunimenä:
Jari Latvanen (s. 1964), Stockmannin toimitusjohtaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Latvanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lehtikankaan koulu

Lehtikankaan koulu (entinen Hauholan koulu) on Kajaanissa Lehtikankaan kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 1–9. Koulu toimii Lehtikankaan monitoimitalossa, jossa on koulun lisäksi päiväkoti ja kirjasto. Monitoimitalon rakentaminen aloitettiin vuonna 2015, ja se valmistui 2017. Vuonna 2022 koulussa oli noin 770 oppilasta.
Lehteri

Jämsän vanhan kirkon lehteri
Lehteri on kirkon tai kokoushuoneen parveke.
Kirkossa lehteri voi olla takaosassa sijaitseva uruille ja kuorolle varattu tila (urkuparvi) tai myös kirkossa kävijöille varattu parveke istumapaikkoineen.
Vanhoissa kirkoissa on sääty-yhteiskunnan aikana saattanut olla myös erillinen herrasväen lehteri.
Aiheesta muualla

Lehteriltä parvekkeelle Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2009.
Leena Hoviniemi

Leena Marjatta Hoviniemi (vuoteen 1934 Unonius; 29. elokuuta 1932 Nurmes – 10. maaliskuuta 2002) oli suomalainen juristi. Hän oli korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1980–1984 ja hallintoneuvos vuodesta 1984.
Lehti (blogi)

Lehti on blogi, jonka perusti vuonna 2004 joukko silloisia jyväskyläläisiä journalistiikan opiskelijoita. Lehden uutiset tekevät pilaa ajankohtaisista tapahtumista ja liittävät näihin historiallisia ja fiktiivisiä hahmoja kuten Suuren Cthulhun, joka on ehdokkaana milloin missäkin vaaleissa.
Lehti-uutisia on julkaistu Jyväskylän Ylioppilaslehdessä vuodesta 2005 alkaen. Lisäksi Lehti toimitti Noin seitsemän uutiset -segmentin YLE Extra -kanavalla esitettyyn Extra Large -ohjelmaan. Syksyllä 2010 Lehti tuotti Ylelle kymmenosaisen nettivideosarjan.
Lehdellä on monia yhtymäkohtia satiiriseen amerikkalaiseen The Onion -verkkolehteen. Sen huumori on varsin samanlaista kuin entisessä Pahkasiassa.
Eräässä artikkelissaan Lehti kertoi yhdysvaltalaisrepublikaanien väittäneen John Kerryä ihmissudeksi. Tieto päätyi totena Pohjalaisen sivuille Lisäksi City-lehden haastattelussa rap-artisti Pikku G:ltä kysyttiin Matti Vanhasen räppärinimestä ”MC Massey Ferguson”.
Lehti ilmoitti 12. maaliskuuta 2008 julkaisevansa lehdestä ensimmäisen paperiversion, nimellä Aikakaus-Lehti. Hanke toteutui, kun ennakkotilausten arvo nousi fundable.com -sivuston kautta tehdyn varainkeruun avulla yli 5000 dollariin. Ensimmäinen Aikakaus-Lehti ilmestyi marraskuussa 2008. Vuonna 2009 Aikakaus-Lehti ilmestyi kerran ja vuonna 2010 kolme kertaa.
Huhtikuussa 2009 Yhtyneet Kuvalehdet vaati Aikakaus-Lehden vetämistä pois myynnistä, koska se loukkaa Suomen Kuvalehden tavaramerkkiä.
Lehden toimittajien kirjoittama Rakas vuosikirja ilmestyi lokakuussa 2009. Sitä seurasi marraskuussa 2010 julkaistu Rakas almanakka.
Aiheesta muualla

Lehti
Noin seitsemän uutiset YouTubessa
Libristi

Libristi on ammattinimike, joka edellyttää kirjakauppa-alan ammattitutkinnon suorittamista. Libristin koulutus valmistaa suorittamaan myynnin ammattitutkintoon.
Suomessa libristikoulutusta järjestää Rastor. Aiemmin koulutuksesta vastasi Markkinointi-instituutti. Libristin koulutukseen osallistumisen edellytyksenä on kahden vuoden kokemus kirjakauppa-alan myynti- ja asiakaspalvelutehtävissä sekä työpaikka kirjakaupassa. Työn ohessa suoritettavat opinnot kestävät noin 1,5 vuotta.
Lars Skalm
Kirjallisuutta

Ramsay, Jully: Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden.  Helsinki:  Förlagsaktiebolaget Söderström & Co, 1909-16.
Elgenstierna, Gustav: Den introducerade svenska adelns ättartavlor.  Stockholm:  P.A. Nordstedt & söner, 1925-34.
Hiekkanen, Markus; Klemelä, Marja; Ahlström-Taavitsainen, Camilla; Rosenlew, Fredrik: Sauvon kirkko.  Sauvo. Määritä julkaisija!
Hausen, Reinhold: Finlands medeltidsurkunder I-VIII.  Helsinki:  Suomen kansallisarkisto, 1910-35.
Laeva

| Laeva Laeva vald |
| --- | --- |
 Laevan entinen kunta Tartumaalla.
 Koordinaatit: 58°29′31″N, 26°21′42″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Tartumaa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Kunnanjohtaja:  Väino Kivirüüt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  233,18 km²
Väkiluku (1.1.2008):  879
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.laeva.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laeva oli kunta Tartumaalla Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Tarton kunta, Laeva ja Piirissaar sekä Tabivere Jõgevamaalta yhdistettiin uudeksi Tarton kunnaksi.
Pinta-alaa kunnalla oli 233,18 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 879 (1.1.2008). Kunnan keskus oli nimeltään Laeva. Laevan kunnanjohtaja oli Väino Kivirüüt.
Laevan naapurikunnat olivat Puhja etelässä, Tähtvere kaakossa, Tartu idässä, Tabivere (Jõgevamaalla) koillisessa, Puurmani (Jõgevamaalla) pohjoisessa ja Kolga-Jaani (Viljandimaalla) luoteessa.
Laevan suomalainen ystävyyskunta oli Vähäkyrö (vuodesta 1994).
Valion virolaisella tytäryhtiöllä Valio Eestillä on meijeri Laevan kylässä.
Kylät

Laevan kylät (vir. küla) ja niiden väkiluvut 1. tammikuuta 2008:
| Kylä | Väkiluku |
| --- | --- |
Kämara: 39
Kärevere: 155
Laeva: 478
Siniküla: 101
Valmaotsa: 57
Väänikvere: 44
Lähde:
Ensimmäinen maininta Laevan kylästä on vuodelta 1295. Kärevere mainittiin puolestaan ensimmäistä kertaa vuonna 1296.
Väestö

Vuonna 2011 Laevan kunnassa oli 797 asukasta, joista 768 (96,4 %) oli virolaisia, 21 (2,6 %) venäläisiä ja 9 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laeva Wikimedia Commonsissa
Libuše

Přemysl ja Libuše, Josef Václav Myslbekin patsas Vyšehradissa Prahassa
Libuše (saks. Libussa tai Libuscha) oli Přemyslidien hallitsijasuvun perustaja ja tšekkiläisten myyttinen esiäiti. Legendan mukaan Libuše perusti Prahan 700-luvulla.
Libušen sanotaan olleen tšekkien myyttisen Krok-hallitsijan nuorin tytär. Tarinan mukaan Krok rakensi linnan Vltava-joen varrelle Vyšehradiin. Isä valitsi kolmesta tyttärestä seuraajakseen Libušen, joka osoittautui viisaaksi hallitsijaksi. Heimon miehet häpesivät kuitenkin naisvallan alla oloa, mistä suuttuneena Libuše lupasi osoittaa kansalle uuden miespuolisen hallitsijan, josta tulisi hänen aviomiehensä. Valinta osui Přemysliin, joka aurasi peltoja Stadicen kylästä. Přemyslistä ja Libušesta polveutui Přemyslidien hallitsijasuku.
Bedřich Smetana on säveltänyt Libušen tarinasta oopperan Libuše.
Landquart (joki)

| Landquart |
| --- | --- |
 Landquart Klostersissa.
Alkulähde:  Klosters-Serneus, Graubünden  46°51′6″N, 9°57′15″E
Laskupaikka:  Landquart, Graubünden  → Rein  46°58′8″N, 9°33′1″E
Maat:  Sveitsi
Pituus:  38 km
Alkulähteen korkeus:  1 340 m
Virtaama:  25 m³/s
Valuma-alue:  615 km²
Landquart on Kaakkois-Sveitsissä virtaava Reinin sivujoki. Sen pituus on 38 kilometriä.
Sijainti

Landquart saa alkunsa Klostersin kaakkoispuolelta. Joen alkupurot alkavat noin 2 500 metrin korkeudesta. Vereinabach ja Verstanclabach yhdityvät 1 340 metrin korkeudessa Landquartjoeksi. Joki virtaa Prättigaun laakson halki laskien Alppi-Reiniin Landquartin kylässä.
Virtaama

Joen virtaama vaihtelee vuosien 1926–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Landquartin Felsenbachissa – ennen joen laskemista Reiniin – on ollut 25 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (39 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1971 (16 m³/s).
Vesivoima

Joessa on neljä vesivoimalaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Landquart (joki) Wikimedia Commonsissa
Kwai-joen silta (elokuva)

| Kwai-joen silta> The Bridge on the River Kwai |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Lean
Käsikirjoittaja:  Michael Wilson  Carl Foreman
Perustuu:  Pierre Boullen romaaniin Kwai-joen silta
Tuottaja:  Sam Spiegel
Säveltäjä:  Malcolm Arnold
Kuvaaja:  Jack Hildyard
Leikkaaja:  Peter Taylor
Pääosat:  Alec Guinness Sessue Hayakawa William Holden Jack Hawkins Geoffrey Horne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  Iso-Britannia 2. lokakuuta 1957 Yhdysvallat 14. joulukuuta 1957 Suomi 29. elokuuta 1958
Kesto:  161 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, japani, thai
Budjetti:  3 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kwai-joen silta (The Bridge on the River Kwai) on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, joka kertoo toisesta maailmansodasta. Se perustuu Pierre Boullen samannimiseen romaaniin. Elokuva palkittiin seitsemällä Oscarilla.
Elokuvan tapahtumat ovat kuvitteelliset, mutta ne sijoittuvat historiallisiin tapahtumiin Burman rautatien rakennustyömailla vuosina 1942–1943.
Sotavankien viheltämästä elokuvan tunnussävelmästä, nimeltään ”Colonel Bogey March”, on tullut instrumentaaliklassikko. Toisen maailmansodan aikana sävelmään liitettiin natsijohtoa pilkkaava sanoitus ”Hitler Has Only Got One Ball”. Kun Kwai-joen silta sai ensi-iltansa, brittiyleisölle oli hyvin selvää, mihin sävelmällä viitattiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Holden  | … |  Shears   |
|  Alec Guinness  | … |  eversti Nicholson   |
|  Jack Hawkins  | … |  majuri Warden   |
|  Sessue Hayakawa  | … |  eversti Saito   |
|  James Donald  | … |  majuri Clipton   |
|  Geoffrey Horne  | … |  luutnantti Joyce   |
|  André Morell  | … |  eversti Green   |
|  Peter Williams  | … |  kapteeni Reeves   |
|  John Boxer  | … |  majuri Hughes   |
|  Heihachiro Okawa  | … |  kapteeni Kanematsu   |
|  M. R. B. Chakrabandhu  | … |  Yai   |
Vastaanotto

Elokuva sai ensi-iltansa Lontoossa 2. lokakuuta 1957 ja Yhdysvalloissa 14. joulukuuta samana vuonna. Suomen ensi-ilta oli 28. elokuuta 1958. Elokuvasta tuli taloudellinen menestys. Sen lipputulot maailmanlaajuisesti olivat noin 33,3 miljoonaa dollaria, tai vuoden 2017 dollarin arvoissa 290 miljoonaa dollaria. Elokuvan budjetti oli ollut 3 miljoonaa dollaria.
Suurin osa elokuvakriitikoista ylisti elokuvaa. Elokuva-arvosteluja keräävä Rotten Tomatoes antoi elokuvalle 105 arvosteluun perustuvan arvosanan 95/100 %. Samankaltainen  Metacritic antoi elokuvalle 15 arvosteluun perustuvan arvosanan 87/100. Kwai-joen silta valittiin vuonna 1997 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Kwai-joen silta äänestettiin kaikkien aikojen 11. parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Palkinnot > Oscarit

Kwai-joen silta voitti seitsemän Oscaria:
Paras elokuva — Sam Spiegel
Paras ohjaaja — David Lean
Paras miespääosa — Alec Guinness
Paras sovitettu käsikirjoitus — Michael Wilson ja Carl Foreman (Pierre Boullen nimellä)
Vaikka kirjailija Pierre Boullen nimi on elokuvan alkuteksteissä, julkinen salaisuus oli, että käsikirjoituksen tekivät Hollywoodin mustalla listalla tuolloin olleet Foreman ja Wilson. Ranskalainen Boulle ei osallistunut käsikirjoittamiseen eikä edes osannut englantia. 11. joulukuuta 1984 Yhdysvaltain elokuva-akatemia päätti myöntää Foremanille ja Wilsonille heidän Oscar-palkintonsa postuumisti.
Paras musiikki — Malcolm Arnold
Paras leikkaus — Peter Taylor
Paras kuvaus — Jack Hildyard
Ehdokaana oli myös
Paras miessivuosa — Sessue Hayakawa
Palkinnot > BAFTA Film Award

Elokuva voitti kolme BAFTA-palkintoa
Paras brittielokuva — David Lean ja Sam Spiegel
Paras elokuva — David Lean ja Sam Spiegel
Paras miespääosa — Alec Guinness
Palkinnot > Golden Globe -palkinnot

Elokuva voitti kolme Golden Globe-palkintoa
Paras draamaelokuva — David Lean ja Sam Spiegel
Paras ohjaaja — David Lean
Paras miespääosa draamaelokuvassa — Alec Guinness
Ehdokkaana oli myös
Paras miessivuosa — Sessue Hayakawa
Palkinnot > Muut palkinnot

New York Film Critics Circle Awards
Paras elokuva
Paras ohjaaja – David Lean
Paras miespääosa – Alec Guinness
Directors Guild of America Award: paras ohjaus (David Lean, apulaisohjaajat: Gus Agosti & Ted Sturgis)
Palkinnot > Muut ehdokkuudet

Grammy-palkinto: paras elokuvamusiikkialbumi – Malcolm Arnold
Aiheesta muualla

Markku Salomaa: Myytti: Eikö mikään asia Kwai-joen sillan legendassa pidä paikkaansa? Seura 13.9.2015
Elokuvan traileri.
Alkuperäinen Kwai-joen ylittänyt rautatiesilta.
Lafayette (Indiana)

| Lafayette |
| --- | --- |
 lippu

 Koordinaatit: 40°25′2″N, 86°52′43″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Indiana
Piirikunta:  Tippecanoe
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tony Roswarski
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  52 km²
 – Josta vettä:  0 km² (0 %)
Korkeus:  211 m
Väkiluku (2000):  56 397 (2 000)
 – Väestötiheys:  1083,6 as./km²
 – Metropolialue:  183 340 (2 000)
Aikavyöhyke:  UTC-5
Lempinimi::  Star City
 
 http://www.lafayette.in.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lafayette on kaupunki Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa, Tippecanoen piirikunnassa, 101 kilometriä luoteeseen osavaltion pääkaupungista Indianopoliksesta. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungissa oli 56 397 asukasta. Wabash-joen toisella puolella on West Lafayetten kaupunki, jolla oli samaisessa väestönlaskennassa 28 788 asukasta. Yhdessä kaupungit muodostavat noin 183 000 asukkaan metropolialueen. Kuuluisia Lafayettelaisia ovat muun muassa astronautti Donald E. Williams, Guns N' Rosesin perustajajäsenet Izzy Stradlin ja Axl Rose, ja edesmennyt muusikko Shannon Hoon.
Maantiede

Lafayetten koordinaatit ovat  40°24′38″ pohjoista leveyttä ja 86°52′29″ läntistä pituutta. Korkeus merenpinnasta kaupungintalolla on 168 metriä, mutta se vaihtelee ympäri kaupunkia noin 150 metristä 210 metriin. Kaupungilla on yhteensä pinta-alaa noin 52 km², josta kaikki on maata.
Kuvia

West Lafayetten suunnasta kuvattuna Lafayetten horisontti
Oikeustalo sijaitsee keskustassa
CityBus -tuulivoimala
Pääkatu yöllä
Clegg Garden
Lafayette Main Street Bridgeltä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lafayette (Indiana) Wikimedia Commonsissa
Leo Losert

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | kaksikko |  |
Leo Losert (31. lokakuuta 1902 – 22. lokakuuta 1982) oli itävaltalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa kaksikossa pronssia. Myös hänen poikansa Dieter Losert kilpaili olympialaisissa.
Liisa Tukkimäki

Liisa Tukkimäki on suomalainen radiotoimittaja, joka teki yli 35-vuotisen uran Yleisradiossa. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin valtion journalistipalkinto. Koulutukseltaan hän on filosofian kandidaatti.
Kuopiosta kotoisin oleva Tukkimäki valittiin ensimmäiseksi varsinaiseksi juontajaksi radion vastaperustettuun Tänään iltapäivällä - ajankohtaisohjelmaan vuonna 1972. Sen lisäksi Tukkimäki teki 1970-luvulla lukuisia reportaasi- ja haastattelumatkoja Suomessa ja selosti radioon muun Ruotsin kuninkaalliset häät kesäkuussa 1976. Hän on ollut toimittajana radion kulttuuritoimituksessa sekä muun muassa Kansanradiossa 1980-luvun alussa. Hän toimi Pääministerin haastattelutunti -ohjelman puheenjohtajana usean vuoden ajan.
Vuonna 1986 Tukkimäki valittiin radion ajankohtaisohjelmien toimitussihteeriksi, ja hän toimi vuodesta 1997 lähtien tuottaja- tai toimituspäällikkötehtävissä eläkkeelle siirtymiseensä 28. helmikuuta 2009 saakka.
Tukkimäki on kirjoittanut kirjan Varuskuntaelämää Kuopion kasarmilla 1940- ja 1950-luvulla (Snellman-Instituutti 1998, ISSN 1236-1747).
Liisa Tukkimäen äiti Hilkka Tukkimäki oli myös toimittaja ja isä Eino Tukkimäki upseeri.
Lehtijalkaiset

| Lehtijalkaiset |
| --- | --- |
 Eubranchipus grubii
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kidusjalkaiset Branchiopoda
Alaluokka::  Sarsostraca  Tasch, 1969
Lahko::  Lehtijalkaiset Anostraca  G.O. Sars, 1867
Heimot
 Artemiidae  Branchinectidae  Branchipodidae  Chirocephalidae  Parartemiidae  Streptocephalidae  Tanymastigiidae  Thamnocephalidae 
Katso myös
   Lehtijalkaiset Wikispeciesissä   Lehtijalkaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtijalkaiset (Anostraca) on kidusjalkaisten luokkaan (Branchiopoda) kuuluva äyriäislahko. Toisin kuin muilla kidusjalkaisilla, lehtijalkaisilla ei ole ruumiin etuosaa suojaavaa selkäkilpeä (carapax). Ruumis on selvästi jakautunut etu-, keski- ja takaruumiiseen.
Lehtijalkaiset ovat yleensä suhteellisen suuria, 1–2 cm, enimmillään 15 cm. Niillä on  varrelliset verkkosilmät ja lisäksi päälaella naupliussilmä. Keskiruumiissa on yleensä 11 jaoketta, joissa kaikissa on samanlaiset yksinkertaiset lehtijalat. Takaruumis on yksinkertaisen lieriömäinen ja sen päättää telson.
Sukupuolet ovat erilliset. Naaras kantaa munia keskiruumiin kahden viimeisen jaokkeen alla olevassa hautomataskussa.
Lehtijalkaiset elävät tyypillisesti tilapäisympäristöissä, kuten ajoittain kuivuvissa sade- tai sulamisvesilammikoissa tai suolajärvissä. Kuivan kauden yli ne selviävät kovakuorisina lepomunina, kystoina, jotka ovat itse asiassa jo kehityksensä aloittaneita alkioita. Ne heräävät henkiin noin 30 tunnin kuluttua veteen jouduttuaan. Munat leviävät helposti sekä tuulen että eläinten mukana.
Ryhmän tunnetuimpia edustajia ovat suolalehtijalkaiset (Artemia-suku), erityisesti Artemia salina, jotka luonnossa elävät hypersuolaisissa järvissä. Näiden lajien lepomunia myydään kasvatettavaksi mm. akvaariokalojen ruoaksi.
Lehtijalkaiset ovat kidusjalkaisten Sarsostraca-alaluokan ainoa nykyisin elävä lahko.
Suomen lehtijalkaiset

Suomesta tunnetaan kaksi lehtijalkaislajia, ruijanlehtijalkainen Polyartemia forcipata ja pohjanlehtijalkainen Branchinecta paludosa. Molempia on Suomessa tavattu vain Lapin perukoilta. Skandinavian vuoristossa niiden levinneisyys ulottuu etelämmäksi.