stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jürgen Melzer
Ura

Melzer voitti Wimbledonin poikien kaksinpeliturnauksen 1999, jonka jälkeen samana vuonna hänestä tuli tennisammattilainen. Melzer edusti maataan Ateenan olympialaisissa 2004, mutta hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa. Melzer voitti Bukarestin ATP-kaksinpeliturnauksen 2006. Turnauksen finaalissa hän voitti italialaisen Filippo Volandrin erin 6–1, 7–5.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän selvisi puolivälieriin. Toisella kierroksella hän voitti Stanislas Wawrinkan erin 6–4, 6–0 ja kolmannella Lu Yen-hsunin erin 6–2, 6–4, mutta hävisi puolivälierissä Rafael Nadalille erin 6–0, 6–4. Uransa toisen ATP-kaksinpeliturnauksen hän voitti Wienissä 2009 voitettuaan finaalissa Marin Čilićin. Kolmas ATP-turnausvoitto tuli lokakuussa 2010, kun hän voitti Wienin finaalissa yllättäjä Andreas Haider-Maurerin luvuin 6–7(10), 7–6(4), 6–4. Neljännen turnausvoittonsa hän saavutti Memphisissä vuonna 2012.
Grand Slam -turnauksissa Melzer on yksitoista kertaa yltänyt kolmannelle kierrokselle, kolme kertaa neljännelle kierrokselle ja kerran välieriin. Kolmannen kierroksen otteluissaan hän on hävinnyt Sjeng Schalkenille Australiassa 2004, Michaël Llodralle Yhdysvalloissa 2004, Andy Roddickille Australiassa 2005 ja Wimbledonissa 2009, Guillermo Corialle Ranskassa ja Wimbledonissa 2005, Gaël Monfilsille Ranskassa 2008 ja 2009, Arnaud Clémentille Wimbledonissa 2008 sekä Andy Murraylle Yhdysvalloissa 2008 ja Australiassa 2009.
Välieriin asti Melzer pääsi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2010. Kolmannella kierroksella hän voitti David Ferrerin, neljännellä kierroksella Teimuraz Gabašvilin ja puolivälierässä hän yllätti maailmanlistan kolmosen, Novak Đokovićin viiden erän ottelussa, joka kesti yli neljä tuntia. Välierässä hän hävisi Rafael Nadalille.
Neljännelle kierrokselle Melzer on päässyt Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2010, ja molemmilla kerroilla hänet pudotti jatkosta Roger Federer. Vuoden 2011 Australian avoimissa Melzer pääsi neljännelle kierrokselle voitettuaan kolmannella kierroksella Marcos Baghdatisin. Neljännellä kierroksella hän hävisi Andy Murraylle.
Jörgen Brink

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jörgen Brink |  Jörgen Brink |  Jörgen Brink |  |
Maa:  Ruotsi
Miesten maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2003 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2003 | 50 km |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2003 | 4 × 10 km |  |
Jörgen Brink (s. 10. maaliskuuta 1974 Delsbo, Hälsingland, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä.
Brink on hiihtänyt hiihdon maailmancupissa 20 kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Maailmancupin osakilpailun hän on voittanut kuitenkin vain kerran, Otepäässä Virossa 12. tammikuuta 2003. Brink hiihtää kaikkia matkoja sprinteistä 50 kilometrin hiihtoon. Brink muistetaan erityisen hyvin Val di Fiemmen MM-kisoista 2003, jolloin hän viestin ankkuriosuudella hyytyi täysin ja Ruotsi putosi johtopaikalta kilpailun kolmanneksi.
Kaudella 2007–2008 Brink kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa, jossa hänen paras sijoituksensa on ollut 40:s.
Jörgen on voittanut Vaasahiihdon vuosina 2010, 2011 ja 2012.
Sijoitukset arvokisoissa > Olympialaiset

2002 Salt Lake City: 24. (sprintti)
2006 Torino: 31. (takaa-ajo)
2006 Torino: 51. (50 km)
Sijoitukset arvokisoissa > MM-kilpailut

2001 Lahti: 19. (sprintti)
2003 Val di Fiemme: 3. (takaa-ajo)
2003 Val di Fiemme: 3. (viesti)
2003 Val di Fiemme: 3. (50 km)
2003 Val di Fiemme: 7. (30 km)
2005 Oberstdorf: 52. (takaa-ajo)
2005 Oberstdorf: 27. (sprintti)
Aiheesta muualla

Jörgen Brink Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Jörgen Brink Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU). (englanniksi)
KISS-periaate

Periaatteen nimi on englantilaisten sanojen alkukirjaimista koottu lyhenne. Kuvassa periaatteen nimen yksinkertaistettu muoto.
KISS-periaate (engl. Keep it simple, Stupid!) on ajatusmalli, joka pyrkii yksinkertaisuuteen. Termin alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Albert Einsteiniin on yhdistetty sanonta "everything should be made as simple as possible, but no simpler" (Kaikesta pitäisi tehdä niin yksinkertaista kuin mahdollista, mutta ei yksinkertaisempaa). Tämä vastaa KISS-periaatetta. Tämä periaate tunnetaan nimellä Einsteinin hiomakivi, ja sitä käytetään Occamin partaveitsen tarkastelussa.
Käyttö

KISS-termiä käytetään usein järjestelmä- ja ohjelmistosuunnittelussa sekä viestinnässä.
Juhana V

| Juhana V |
| --- | --- |
 Juhana V, Jean Ranc n. 1729
Portugalin kuningas
Valtakausi:  9. joulukuuta 1706 – 31. heinäkuuta 1750
Edeltäjä:  Pietari II
Seuraaja:  Joosef I

Syntynyt:  22. lokakuuta 1689 Lissabon, Portugali
Kuollut:  31. heinäkuuta 1750 Lissabon, Portugali
Puoliso:  Maria Anna
Lapset:  Barbara  Pedro Joosef I Pietari III
Koko nimi:  João Francisco António José Bento Bernardo
Suku:  Bragança
Isä:  Pietari II
Äiti:  Marie Sophie 
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Juhana V Jalomielinen (port. João o Magnânimo, 22. lokakuuta 1689 – 31. heinäkuuta 1750) oli Portugalin kuningas vuoden 1707 alusta aina kuolemaansa saakka vuonna 1750.
Suku

João Francisco António José Bento Bernardo oli kuningas Pietari II:n poika tämän toisesta avioliitosta saksalaisen prinsessan Maria Sofia Elisabet von der Pfalz-Neuburgin kanssa. Hänen äidinisänsä oli Neuburgin vaaliruhtinas Filip Vihelm. Hänellä oli kuusi sisarusta, jotka kuolivat jo lapsina tai naimattomina.
Avioliitto

Juhana V avioitui vuonna 1708 serkkunsa, Itävallan arkkiherttuatar Maria Annan (1683–1754) kanssa. Tämän vanhemmat olivat keisari Leopold I ja Eleonoora Magdalena Terese von der Pfalz-Neuburg, joka oli Juhanan äidin sisar.
Kuningatar Maria Anna eli erillään puolisostaan ja heillä oli omat kiinnostuksen kohteensa vaikkakin heidän avioliittoaan pidettiin onnistuneena.
Kuninkaana

Juhana V nousi valtaan jo 17-vuotiaana ja peri isältään Pietari II:lta Portugalin osallistumisen Espanjan perimyssotaan. Rauha tehtiin lopulta vuonna 1713 Ranskan ja vuonna 1715 Espanjan kanssa. Sen jälkeen Portugalissa vallitsi rauha Juhana V:n hallituskauden loppuun asti lukuun ottamatta turkkilaisia ​​vastaan ​​käytyä lyhyttä sotaretkeä.
Juhana V:n yli 40 vuotta kestäneen valtakauden aikana valtio rikastui entisestään, kun siirtomaa Brasiliasta tuotettiin kultaa ja timantteja, joista viidennes (quinto real / quinto del rey) oli tilitettävä kruunulle eli kuninkaalle.
Juhana V toteutti monia näyttäviä rakennusprojekteja, joista komein on kuninkaallinen Mafran palatsi. Hän rakennutti myös Coimbran yliopistolle kirjaston ja Lissaboniin akveduktin, joka toi kaupunkiin juomavettä. Suuret rahavarat mahdollistivat sen, että Juhana saattoi hallita yksinvaltiaana kutsumatta kansalliskokousta kertaakaan koolle.
Vaikka Juhana V yritti palauttaa Portugalin laivaston mahdin ja edistää teollisuutta ja rakentamista, hänen hallintonsa ei ollut tunnettu tarmokkuudestaan. Hänen suuret rikkautensa antoivat mahdollisuuden jäljitellä muiden eurooppalaisten hovien loistoa. Juhana V rakennutti ja lahjoitti kirjastoja, jakoi stipendejä, suojeli taiteita ja perusti Kuninkaallisen historia-akatemian vuonna 1720 sekä luonnonhistoriallisia ja arkkitehtuurimuseoita. Hän käytti suuria rahasummia katoliseen kirkkoon ja yritti parantaa hovinsa kirkollista asemaa, vaikka hänen ponnistelunsa johtivatkin pitkään kiistaan ​​paavinvallan kanssa.
Viimeisinä vuosinaan Juhana V kärsi huonosta terveydestä. Hallintoa kansoittivat kirkonmiehet, joiden epäpätevyys johti valtakunnan asioiden hoidon laiminlyömiseen. Vuonna 1742 Juhana sai aivoinfarktin ja halvaantui osittain, jolloin kuningatar Maria Annasta tuli sijaishallitsija. Heidän vanhin poikansa Joosef I peri valtaistuimen isänsä kuoltua vuonna 1750.
Lapset

Juhanalla ja Maria Annalla oli kuusi lasta, joista kolme eli aikuisiksi:
infanta Barbara, Maria Madalena Bárbara Xavier Leonor Teresa Antónia Josefa (1711–1758), avioitui Espanjan Ferdinand VI:n kanssa
infante Pedro de Alcântara Francisco António João Carlos Xavier de Paula Miguel Rafael (1712–1714), Brasilian prinssi, kuoli kaksivuotiaana
Joosef I (1714 – 1777), Portugalin kuningas, avioitui Espanjan kruununprinsessan Mariana Viktorian kanssa
infante Carlos João Manuel Alexandre (1716–1736), kuoli 19-vuotiaana kuumeeseen
Pietari III (1717–1786), Portugalin kuningaspuoliso, avioitui veljentyttärensä, kuningatar Maria I:n kanssa
infante Alexandre Francisco José António Nicolau (1723–1728), kuoli nelivuotiaana isorokkoon
Lisäksi Juhana V:llä oli useita aviottomia lapsia ainakin neljän eri rakastajattaren kanssa, joita olivat Filipa de Noronha, Paula de Odivelas, Luísa Inês Antónia Machado Monteiro, Madalena Máxima de Miranda, Inácia Rosa de Távora ja Luísa Clara de Portugal.
António de Braganza (1714–1800), teologian tohtori, suhteesta ranskalaisen Luísa Inês Antónia Machado Monteiron kanssa;
Gaspar de Braganza (1716–1789), Bragan arkkipiispa, suhteesta nunna Madalena Máxima de Miranda kanssa
José de Braganza (1720–1801), Portugalin suurinkvisiittori, suhteesta Mosteiro de São Dinisin abbedissa, äiti Paula Teresa da Silva e Almeida de Odivelasin (1701–1768) kanssa
Maria Rita de Braganza (1731–1808), suhteesta hovinainen Luísa Clara de Portugalin kanssa.
António, Gaspar ja José tunnustettiin kaikki Juhanan V:n pojiksi. Heidät tunnettiin Palhavãn lapsina Palhavãn palatsin mukaan, jossa he asuivat Juhanan kustannuksella ja joka kuului Louriçalin markiisi Luís Carlos Inácio Xavier de Menesesille. Palhavãn lapset saivat aatelispojan koulutuksen ja heistä tuli korkea-arvoisia papiston jäseniä.
Maria Ritaa ei koskaan virallisesti tunnustettu kuningas Juhanan tyttäreksi, mutta tämä järjesti epävirallisesti hänen elämänsä nunnana Santosin luostarissa ja hoiti hänen kulujaan. Maria Ritan isäpuoli Jorge de Meneses yritti pysäyttää Juhanan toimet Maria Ritan hyväksi, mutta kuningas karkotti de Meneseksen ensin Espanjaan ja sitten Englantiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juhana V Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Pietari II  | Portugalin kuningas | Seuraaja: Joosef I |
Juhana V teini-ikäisenä, Pompeo Batoni (attr.).
Mafran palatsi.
Kuningatar Maria Anna, Jean Ranc n. 1729.
Käännös suomeksi
Karl Röderer

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 50 metrin vapaapistooli |  |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 50 metrin pistoolin joukkuekilpailu |  |
Karl Conrad Röderer (12. kesäkuuta 1868 - 28. elokuuta 1928) oli sveitsiläinen ampuja, hän kilpaili 50 metrin vapaapistoolissa.
Röderer voitti Pariisin olympiakisoissa 1900 päälajinsa 50 metrin vapaapistoolin olympiaennätyksellä 503 sekä 50 metrin pistoolin joukkuekilpailun kultaa. Hänen lisäkseen Sveitsin joukkueeseen kuuluivat Konrad Stäheli, Louis Richardet, Friedrich Luethi ja Paul Probst.
Rödererin vuonna 1900 ampuma 50 metrin vapaapistoolin 60 laukauksen tulos 503 säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 1905 saakka, kunnes Paul van Asbroeck rikkoi sen.
Julian Gardner

| Julian Gardner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Englanti
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  13
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  2 432 345
Päivitetty:  28. tammikuuta 2009
Julian Gardner (s. 1978) on englantilainen pokeriammattilainen. Hänen merkittävin pokerisaavutuksensa on World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen kakkostila vuonna 2002.
Gardner on toisen polven pokeriammattilainen, joka seurasi isänsä Daven jalanjälkiä ammatinvalinnassaan. Hän aloitti paikallisella kasinolla käymisen 15-vuotiaana ja 20-vuotiaana hän oli jo voittanut 10 turnausta. 21-vuotiaana hän oli ollut 25 kertaa turnausten finaalipöydässä.
Vuonna 2000 Gardner osallistui ensimmäistä kertaa WSOP:n pääturnaukseen. Hän kolminkertaisti pelimerkkinsä kahden ensimmäisen tunnin aikana siirtyen kisan johtoon. Gardner kuitenkin putosi jatkosta ennen päivän päättymistä.
Vuonna 2002 24-vuotiaana Gardner sijoittui toiseksi WSOP:n pääturnauksessa voittaen 1,1 miljoonaa dollaria. Hänestä tuli nuorin miljoona dollaria pokeriturnauksessa voittanut pelaaja. Gardner sijoittui pääturnauksessa rahasijoille myös 2003 ja 2004 ja oli ainoa näinä jokaisena kolmena vuonna pääturnauksessa rahoilla ollut pelaaja. Vuonna 2005 hänen rahasijasarjansa katkesi, mutta hän sijoittui tuona vuonna rahoille neljässä muussa WSOP-turnauksessa. Vuonna 2006 Gardner oli rahoilla kolmessa WSOP-turnauksessa mukaan lukien 2 000 dollarin no limit hold'em -turnaus, jossa hän oli kolmas. Seuraavana vuonna hän oli jälleen rahasijoilla WSOP:n pääturnauksessa.
Gardner on ollut mukana Late Night Poker -televisio-ohjelmassa sekä Ison-Britannian 888.com Poker Nations Cup -joukkueessa. Hän on yksi The Secrets of Online Power Poker-kirjan kirjoittajista. Gardner on kihloissa pokerinpelaaja Kerry "Pint Size" Clarken kanssa.
Tammikuussa 2009 Gardnerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,4 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Julian Gardner The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
PokerPlayer-lehden haastattelu
Cardplayer: "Julian Gardner: Modest, Unsung Tournament Star"
Suomen urheilu 2023

Suomen urheilu 2023 käsittelee vuoden 2023 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Lauri Markkanen | Koripallo |
| 2. | Wilma Murto | Yleisurheilu |
| 3. | Kalle Rovanperä | Autourheilu |
| 4. | Lukas Hradecký | Jalkapallo |
| 5. | Martti Puumalainen | Judo |
| 6. | Sami Välimäki | Golf |
| 7. | Mikko Rantanen | Jääkiekko |
| 8. | Reetta Hurske | Yleisurheilu |
| 9. | Kerttu Niskanen | Maastohiihto |
| 10. | Harri Heliövaara | Tennis |
Lähde: 
Vuoden joukkueeksi valittiin tenniksen Davis Cup -joukkue ja vuoden valmentajaksi maailmanmestaruuden voittaneen Saksan koripallomaajoukkueen päävalmentaja Gordon Herbert.
Yleistä

Talviuniversiadeissa 12.–22.1. Lake Placidissa, Yhdysvalloissa Suomi saavutti neljä kultamitalia, yhden hopean ja kaksi pronssia. Suomi sijoittui mitalitilastossa seitsemänneksi.
Kesäuniversiadeissa 28.7.–8.8. Chengdussa, Kiinassa Suomi voitti yhden kultamitalin ja saavutti kolme pronssia. Suomi sijoittui mitalitilastossa 32:nneksi.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 6.–19.2. Courchevelissä ja Méribelissä, Ranskassa Suomella oli seitsemän urheilijan joukkue, josta kilpailuihin osallistui kuusi alppihiihtäjää. Jaakko Tapanainen sijoittui alppiyhdistetyssä 21:nneksi sekä Elian Lehto supersuurpujottelussa 22:nneksi ja syöksylaskussa 25:nneksi.
Amerikkalainen jalkapallo

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Suomi saavutti hopeaa voitettuaan 5.8. Vantaalla pelatussa välierässä Ruotsin 33–14 mutta hävittyään 28.10. St. Pöltenissä pelatussa loppuottelussa isäntämaa Itävallalle 0–28.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Porvoon Butchers, joka voitti loppuottelussa Seinäjoki Crocodilesin 27–7.
Ammunta

Maailmanmestaruuskilpailuissa 14.8.–1.9. Bakussa, Azerbaidžanissa hopeaa saivat Eetu Kallioinen skeetissä, Marianne Palo 50 metrin pienoiskiväärin makuukilpailussa ja Aleksi Leppä 300 metrin kiväärin makuukilpailussa ja pronssille ylsi Krister Holmberg liikkuvan maalin sekajuoksuissa 50 metrin matkalta. Lisäksi Holmberg, Niklas Hyvärinen ja Aaro Vuorimaa saavuttivat joukkuemitaleja.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 6.–19.2. Oberhofissa, Saksassa Suomella oli kymmenen urheilijan joukkue. Suvi Minkkinen sijoittui 15 kilometrin normaalimatkalla kahdeksanneksi ja Tero Seppälä 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi. Viesteissä Suomi sijoittui parhaimmillaan kymmenenneksi miesten viestissä ja sekaparien viestissä.
Autourheilu

Rallin MM-sarjassa Toyotalla ajanut Kalle Rovanperä ja hänen kartanlukijansa Jonne Halttunen voittivat toisena peräkkäisenä vuonna maailmanmestaruuden. Rovanperä voitti MM-kilpailuista Portugalin, Viron ja Kreikan rallit.
Suomen MM-rallissa 3.–6.8. Jyväskylän seudulla voiton vei Toyotalla ajanut brittikuljettaja Elfyn Evans, ja paras suomalainen oli neljänneksi päätynyt Teemu Suninen. Toyotan tallipäällikkö Jari-Matti Latvala ajoi MM-osakilpailun ensi kertaa sitten vuoden 2020 ja sijoittui viidenneksi.
Formula 1:n MM-sarjassa Alfa Romeolla ajanut Valtteri Bottas sijoittui 15:nneksi 10 pisteellä.
Freestylehiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 19.2.–4.3. Bakurianissa, Georgiassa Suomella oli kymmenen urheilijan joukkue. Jon Sallinen saavutti half-pipessa hopeaa ja Anni Kärävä sijoittui slopestylessa viidenneksi.
Jalkapallo

Markku Kanervan valmentama Suomen miesten maajoukkue voitti EM-kilpailujen karsintalohkossaan kuusi ottelua ja hävisi neljä eikä selviytynyt suoraan EM-kilpailuihin.
Marko Salorannan valmentama Suomen naisten maajoukkue voitti Kansojen liigassa viisi ottelua ja pelasi viimeisessä ottelussaan tasapelin. Joukkue voitti lohkonsa ja nousi A-liigaan.
Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 20.7.–20.8. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa suomalainen Lina Lehtovaara oli erotuomarina yhdessä alkulohko-ottelussa ja neljäntenä tuomarina kolmessa alkulohko-ottelussa.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopealle sijoittui Kuopion Palloseura ja pronssia sai Vaasan Palloseura.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran Kuopion Palloseura, hopeaa vei Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssille päätyi Åland United.
Judo

Maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–14.5. Dohassa, Qatarissa Suomella oli kaksi judokaa, jotka molemmat hävisivät ainoan ottelunsa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 3.–5.11. Montpellierissa, Ranskassa Martti Puumalainen voitti kultaa raskaassa sarjassa. Hän voitti loppuottelussa Georgian Guram Tušišvilin jatkoajalla. Suomen edellinen yleisen sarjan arvokisamitali oli vuodelta 1993. Elokuussa Puumalainen voitti Unkarin Masters-kilpailun.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 5.–16.4. Bramptonissa, Kanadassa Suomi voitti B-tasolohkon mutta hävisi puolivälierissä Tšekille maalein 1–2. Sijoitusotteluissa Suomi voitti Saksan ja Ruotsin ja sijoittui turnauksessa viidenneksi.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut pelattiin 12.–28.5. Tampereella ja Latvian Riiassa. Jukka Jalosen valmentama Suomi sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi mutta putosi jatkosta puolivälierissä, joissa se hävisi Kanadalle maalein 1–4.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 26.12.2022–5.1.2023 Halifaxissa ja Monctonissa, Kanadassa Suomi hävisi puolivälierissä Ruotsille maalein 2–3.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Tappara, joka voitti loppuotteluissa lahtelaisen Pelicansin voitoin 4–1. Pronssille sijoittui Tampereen Ilves.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Kiekko-Espoo ja pronssille sijoittui kuopiolainen Kalevan Pallo.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailuissa 28.3.–2.4. Växjössä, Ruotsissa Suomi saavutti hopeaa sekä miesten että naisten turnauksessa. Suomi hävisi miesten loppuottelussa Ruotsille maalein 1–3 ja naisten loppuottelussa myöskin Ruotsille maalein 0–15.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti porilainen Narukerä, jolle mestaruus oli toinen. Loppuottelussa se voitti Mikkelin Kampparit maalein 7–3. Pronssille sijoittui Lappeenrannan Veiterä.
Keilailu

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 7.–18.6. Wittelsheimissa, Ranskassa Tomas Käyhkö, Juhani Tonteri ja Santtu Tahvanainen saavuttivat pronssia triokilpailussa.
Euroopan mestareiden cupissa lokakuussa Berliinissä Tomas Käyhkö voitti miesten kilpailun ja Roosa Lundén saavutti naisten kilpailussa pronssia.
Ballmaster Openin 6.–15.1. Talin keilahallissa, Helsingissä voitti ruotsalainen Jesper Svensson. Suomalaisista välieriin ylsi Santtu Tahvanainen.
Koripallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailuissa 25.8.–10.9. Filippiineillä, Japanissa ja Indonesiassa Lassi Tuovin valmentama Suomi pelasi Okinawalla. Joukkue hävisi alkulohkossa kaikki kolme otteluaan, joissa vastustajina olivat Australia, Japani ja Saksa. Sijoitusotteluissa Suomi voitti Kap Verden ja Venezuelan, mikä varmisti paikan olympiakarsintoihin. Suomen sijoitus MM-kilpailuissa oli 21:s.
Suomen cupin loppuotteluissa 14.–15.1. Helsingissä Joensuun Kataja voitti miesten loppuottelussa Helsinki Seagullsin pistein 86–84 ja Torpan Pojat naisten loppuottelussa Peli-Karhut pistein 76–51.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsinki Seagulls, joka oli loppuotteluissa Kauhajoen Karhu Basketia parempi otteluvoitoin 4–2. Mestaruus oli Seagullsin ensimmäinen ja 25 vuoteen ensimmäinen helsinkiläisseuran voittama miesten koripallomestaruus. Pronssille sijoittui joensuulaisseura Kataja Basket.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran kotkalainen Peli-Karhut, hopeaa sai helsinkiläinen Torpan Pojat ja pronssille sijoittui Vimpelin Veto.
Kesäuniversiadeissa 28.7.–8.8. Chengdussa, Kiinassa Suomen naisten joukkue saavutti pronssia. Se oli Suomen ensimmäinen palloilulajien kesäuniversiadimitali.
NBA:ssa Utah Jazzia edustava Lauri Markkanen pelasi helmikuussa NBA:n tähdistöottelussa avauskokoonpanossa, ja hänet valittiin kauden 2022–2023 kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Mestarien liigan voitti suomalaisen Tuomas Iisalon valmentama saksalaisseura Baskets Bonn.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran karjaalainen BK-46 ja hopeaa sai Riihimäen Cocks.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Grankulla IFK ja hopealle sijoittui helsinkiläinen Dicken.
Lentopallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 15.8.–3.9. Belgiassa, Italiassa, Saksassa ja Virossa Nikolas Buserin valmentama Suomi pelasi Viron Tallinnassa ja voitti viidestä alkulohko-ottelustaan vain yhden Viroa vastaan eikä selviytynyt lohkostaan jatkoon.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 28.8.–16.9. Italiassa, Bulgariassa, Pohjois-Makedoniassa ja Israelissa Joel Banksin valmentama Suomi pelasi Bulgarian Varnassa ja voitti viidestä alkulohko-ottelustaan vain yhden Kroatiaa vastaan eikä selviytynyt lohkostaan jatkoon.
Suomen Cupin loppuotteluissa 4.–5.2. Tampereella VaLePa voitti miesten loppuottelussa Akaa-Volleyn 3–0 ja Hämeenlinnan Lentopallokerho naisten loppuottelussa LP Kangasalan 3–2.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti kuudennen peräkkäisen kerran sastamalalainen VaLePa, joka voitti loppuotteluissa Akaa-Volleyn otteluvoitoin 4–0. Pronssille sijoittui Savo Volley.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Pölkky Kuusamo, joka voitti loppuotteluissa Hämeenlinnan Lentopallokerhon otteluvoitoin 4–0. Pronssille sijoittui Puijo Wolley.
Mestareiden liigan voitti suomalaisen Tuomas Sammelvuon valmentama puolalaisseura Kędzierzyn-Koźle. Loppuottelun hävinneessä puolalaisessa Jastrzębski Węgielissä pelasi Eemi Tervaportti.
Lumilautailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 19.2.–4.3. Bakurianissa, Georgiassa Suomella oli viiden urheilijan joukkue, joka ei saavuttanut loppukilpailupaikkoja.
Miekkailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 22.–30.7. Milanossa, Italiassa Niko Vuorinen sijoittui kalvassa seitsemänneksi, mikä oli Suomen miesmiekkailijoiden kaikkien aikojen paras MM-kisasijoitus.
Moottoripyöräily

Motocrossin MM-sarjan MXGP- ja MX2-luokkien osakilpailu ajettiin 29.–30.7. Vantaalla. Alun perin kilpailu oli tarkoitus ajaa Hyvinkäällä, mutta alkuperäisen promoottorin vetäydyttyä järjestelyistä kilpailu siirrettiin Vantaalle.
Ratamoottoripyöräilyn Imatranajossa 1.–2.7. Imatralla alankomaalainen Joey den Besten kuoli kaaduttuaan IRRC Superbike -luokan tutustumiskierroksella.