stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo ministereistä Suomen sosiaali- ja terveysministeriössä
Ministereiden työnjako

Ministeriössä toimivien ministerien työnjako sovitaan hallituskohtaisesti. Vuonna 2019 nimitetyssä Marinin hallituksessa sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalan tehtävät on jaettu kolmelle ministerille, joista sosiaali- ja terveysministeri ja perhe- ja peruspalveluministeri toimivat päätoimisesti sosiaali- ja terveysministeriössä.
| Sosiaali- ja terveysministeri | Perhe- ja peruspalveluministeri |
| --- | --- |
sairausvakuutus: sosiaalihuolto
työttömyysturva: ehkäisevä sosiaalipolitiikka
Kelan kuntoutus: terveyspalvelut
eläketurva: potilasturvallisuus
eläkkeensaajan asumistuki: terveydenhuoltolain mukaiseen ja julkisesti rahoitettuun lääkehoitoon liittyvät kysymykset sekä tähän liittyvä lääkehuolto
tapaturma-, liikenne-, potilas-, henki- ja vahinkovakuutus: tartuntatautien torjunta
vakuutusmarkkinat: kansallinen rokotusohjelma ja rokotehankinnat
yleinen asumistuki: tartuntataulilain mukaan ja asiakasmaksulain perusteella maksuttomat hoidot
äitiysavustus: kansanterveys
sotilasavustus: mielenterveys
lapsilisät: kuntoutus
kotihoidontuki ja yksityisen hoidon tuki: terveyden edistäminen
lääkehuolto: ympäristöterveydenhuolto
vammaisetuudet: alkoholi-, tupakka- ja huumepolitiikka
työsuojelu: rahapelihaitat
STEA sekä Veikkaus Oy ja sen tuotto: terveydensuojelu
valmiusasioiden koordinointi: koti- ja vapaa-ajan tapaturmat
: naisiin kohdistuva ja perheväkivalta
: työterveyshuolto; pl. korvaukset
: toimeentulotuki
: äitiys- ja lastenneuvola
: koulu- ja opiskeluterveydenhuolto ja oppilashuolto
: kasvatus- ja perheneuvonta, perhesosiaalityö, perhetyö
: perheiden sosiaali- ja terveyspalvelut
: seksuaali- ja lisääntymisterveys
: valtion koulukodit
: lasten- ja nuorten syrjäytyminen, hyvinvointi ja osallisuuden vahvistaminen
: rintamaveteraaniasiat
: maatalouslomitus
: valtionosuusasiat
Tasa-arvoasiat kuuluvat oikeusministeriössä toimivalle pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministerille.
Aron Kiviharju

| Aron Kiviharju> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. tammikuuta 2006 (ikä 19) Esbjerg, Tanska
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Arska
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  TPS (SML)
NHL-varaus:  122. varaus, 2024 Minnesota Wild
Aron Kiviharju (s. 25. tammikuuta 2006 Esbjerg, Tanska) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Häntä on yleisesti pidetty yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista ja Kiviharjusta odotettiin pitkään ensimmäisen kierroksen varausta NHL:n varaustilaisuudessa 2024. Lopulta Minnesota Wild varasi hänet neljännellä kierroksella 122. pelaajana.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2025 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Saksa 2022 | jääkiekko |  |
| Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  |  |
|  Pronssia | Red Deer 2022 | jääkiekko |  |
Kiviharju valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2022. Kiviharju voitti pronssia alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2022. Kiviharju voitti Suomen sisäisen pistepörssin kuudella tehopisteellään. Hänestä tuli myös turnauksen historian kaikkien aikojen eniten tehopisteitä tehnyt alle 17-vuotias puolustaja, kun ennätyksen edellinen haltija, Venäjän Mihail Guljajev teki viisi tehopistettä edellisen vuoden turnauksessa.
Kiviharju pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2022, 2023 ja 2024, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Vuoden 2022 turnauksessa hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Suomen alle 18-vuotiaiden MM-joukkueeseen valittu U16-ikäinen puolustaja. Vastaavasti ennen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuja pelattuihin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuihin Suomen joukkueeseen kaksi vuotta pääikäluokkaa nuorempana on valittu kolme pelaajaa: Jari Munck ja Mika Saarinen vuonna 1978 sekä Esa Keskinen 1981. Kiviharju voitti kuudella syöttöpisteellään Suomen sisäisen syöttöpörssin. Valmentajat valitsivat hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Vuoden 2023 turnauksessa Kiviharju toimi Suomen varakapteenina. Hän oli seitsemällä syöttöpisteellään Suomen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Kasper Halttusen jälkeen. Kiviharju voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Valmentajat valitsivat hänet Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Kiviharju valittiin myös Norjaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2024 turnauksessa hän oli Suomen kapteeni.
Kiviharju putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2023 turnaukseen. Vuoden 2025 turnaukseen Kiviharju valittiin Suomen kapteeniksi. Hän johdatti joukkueensa lopulta hopealle.
Yhteensä Kiviharju on pelannut 21 nuorten ja 37 poikien maaottelua.
Muuta

Kiviharjun isä Jani pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 426 SM-liigaottelua Turun Palloseurassa, jossa hän voitti myös kolme Suomen-mestaruutta. Jani loi pääsarjauraa myös Ranskassa ja Tanskassa. Hän toimi myöhemmin valmentajana TPS:n organisaatiossa ja Kiviharju toimii nykyään NHL-seura Arizona Coyotesin kykyjenetsijänä. Aron Kiviharjun serkku Joona Korhonen on pelannut hyökkääjänä lähinnä Mestiksessä, jossa hän on pelannut yli 100 ottelua.
Kiviharju on maininnut esikuvikseen Cale Makarin, Victor Hedmanin ja Adam Foxin. Entisistä pelaajista hän on maininnut esikuvakseen Petteri Nummelinin, joka on Kiviharjun mukaan auttanut häntä myös kaukalon ulkopuolella.
Kiviharju on harrastanut myös frisbeegolfia, padelia ja golfia.
Radio Wapina

| Radio Wapina |
| --- | --- |
 Väriterapiaa korvakäytävillesi
Perustettu:  15. huhtikuuta 2014
Ohjelmat ja juontajat
vapaa radioslotti:   (ma–su 14–22)
yöradio:   (ma–su 22–)
Mediatiedot 
Omistaja:  Rubbarit
https://wapina.fi/
Radio Wapina on Vaasan yliopiston Wappu­radio. Radio Wapina kuuluu nettiradiona noin 10 päivän ajan joka vappu. Lähetyksiä on tehty vuodesta 2014 lähtien. Vaasan yliopiston kulttuuriseura Rubbarit ovat vastuussa radion ylläpitämisestä.
Radio Wapina koostuu kahden tunnin radiosloteista, joihin voi ilmottautua kuka tahansa, mutta yleensä juontajat ovat Vaasan yliopiston ja ammattikorkeakoulun opiskelijoita tai jo valmistuneita. Vapun viimeinen radioslotti on varattu Rubbareille, jonka he pitävät oman tapahtumansa Epäeroottisen aamubrunssin kanssa samaan aikaan.
Radion ohjelma yleensä koostuu useamman henkilön keskustelusta liittyen heidän kiinnostuksen aiheisiin. Keskustelun ohella juontajat pystyvät soittamaan musiikkia, sekä vastaamaan kuuntelijoiden puheluihin. Kello 22 jälkeen virallinen radio-osuus loppuu ja yöradio alkaa. Yöradiossa ei ole virallista loppumisaikaa ja se voi jatkua seuraavaan aamuun asti.
Huomatukset

↑  Vain vapun aikaan.
↑  Yöradion kesto vaihtelee, mutta loppuu viimeistään klo 10 seuraavana aamuna.
Aiheesta muualla

wapina.fi
Facebook
Instagram
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:  Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:  Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:  NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:  Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:  Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:  Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024)
Kočanin yökerhopalo

16. Maaliskuuta 2025 Pohjois-Makedoniassa Kočanin kaupungin yökerhossa syttyi tuhoisa tulipalo, jossa menehtyi noin 59 ihmistä ja yli 100 loukkaantui. Yökerhossa oli tapahtuman aikaan noin 1500 ihmistä, jotka olivat kuuntelemassa paikallisen yhtyeen konserttia.
Tulipalo sai alkunsa todennäköisesti konsertissa käytetystä pyrötekniikasta.
↑  Joel Tiessalo STT: Yli 50 kuollut yökerhossa Pohjois-Makedoniassa Ilta-Sanomat. 16.3.2025. Viitattu 16.3.2025.
SKY

SKY ja Sky tarkoittavat seuraavia:
Suomalaisia yhdistyksiä

Suomalaisen Kansantanssin Ystävät, SKY
Suomen kannabisyhdistys, SKY
Suomen kielitieteellinen yhdistys, SKY
Suomen kustannusyhdistys, SKY
Suomen kosmetologiyhdistys, SKY
Suomen kristillinen yhteiskoulu, SKY
Suomen kristillinen ylioppilasliitto, SKY
Suomen kunto- ja terveysliikuntakeskusten yhdistys, SKY
Suomen kuraattorien yhdistys, SKY
Muut

Sky oli brittiläis-australialainen progressiivisen rockin yhtye
Team Sky, brittiläinen pyöräilytalli
British Sky Broadcasting, jolla on useita samannimisiä televisiokanavia
Sky Sports, British Sky Broadcastingin urheilukanavia
The Sky, vuosina 1935-1941 julkaistu yhdysvaltalainen tähtitieteen harrastajien aikakauslehti
Sky, sukunimenä:
Jennifer Sky (s. 1976), yhdysvaltalainen kirjailija
Sky: Children of the Light, vuoden 2019 videopeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SKY”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Reinhold Svento

| Reinhold Svento |
| --- | --- |
 Reinhold Svento vuonna 1948.
Ministeri ulkoasiainministeriössä
 Paasikiven II hallitus 17.11.1944–17.4.1945  
Ministeri ulkoasiainministeriössä
 Paasikiven III hallitus 17.4.1945–26.3.1946  
Ministeri ulkoasiainministeriössä
 Pekkalan hallitus 26.3.1946–30.4.1948  
Kansanedustaja
 5.9.1922–27.4.1948  
Ryhmä/puolue:  SDP (1922–1945), SKDL (1945–1948)
Vaalipiiri:  Mikkeli
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1881 Pietari
Kuollut: 30. maaliskuuta 1973 (91 vuotta) Lappeenranta
Ammatti:  toimittaja, juristi
Reinhold Konstantin Svento (vuoteen 1938 Sventorzetski, 24. heinäkuuta 1881 Pietari – 30. maaliskuuta 1973 Lappeenranta) oli suomalainen juristi, toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n ja SKDL:n kansanedustajana vuosina 1922–1948. Hän oli myös toisena ulkoasiainministerinä kolmessa eri hallituksessa vuosina 1944–1948. Politiikan jätettyään Svento toimi vielä Suomen suurlähettiläänä Bernissä 1948–1951. Svento edusti 1920-luvun alussa SDP:n "keskustaksi" kutsutta vasemmistosiipeä ja kuului myöhemmin puolueen huplilaiseen oppositioon. Svento oli sosialidemokraattien johtava ulkopolitiikan asiantuntija, joka painotti 1920-luvulta lähtien Suomen puoluettomuutta ja Pohjoismaista yhteistyötä.lähde? 1930-1940-luvulla Svento oli presidentti Kyösti Kallion ja presidentti J. K. Paasikiven ulkopoliittisia luottomiehiä.
Elämä > Virkamiehenä

Reinhold Sventon vanhemmat olivat Viipurissa syntynyt asemapäällikkö August Sventorzetski (1847-1941) ja venäläinen Barbara Konstantinova Arkangelski (k. 1933). Isoisä oli liettuanpuolalainen Venäjän keisarillisen armeijan eversti Stanislaus Sventorzetski (1783-1854), joka palveli muun muassa linnamajurina Hämeenlinnassa. Isoäitinsä puolelta hän kuului Hornborgien pappissukuun. August Sventorzetski opiskeli lakitiedettä Helsingin yliopistossa, kunnes siirtyi Valtionrautateiden palvelukseen Parkalan rautatieaseman asemapäälliköksi. Vuodesta 1887 hän toimi Suomen aseman asemapäällikkönä Pietarissa.
Svento kirjoitti ylioppilaaksi Pietarin I kymnaasista ja opiskeli lakitiedettä Pietarin yliopistossa, jossa hän osallistui myös opiskelijapolitiikkaan. Ensimmäisen sortokauden aikana Svento vaati Suomen laillisten olojen palauttamista, minkä johdosta hänet erotettiin lukuvuodeksi. Saatuaan jatkaa opintojaan Svento suoritti tuomarintutkinnon 1907, jonka jälkeen hän työskenteli Suomen valtiosihteerinviraston virkamiehenä yleten nuoremmaksi toimitussihteeriksi. Vuonna 1914 Svento joutui eroamaan kenraalikuvernööri F. A. Seynin vaatimuksesta kirjoitettuaan Suomen oikeuksien puolesta Finljandskij Vestnik ja Finljandija-lehtiin. Seuraavat kaksi vuotta Svento työskenteli lankonsa Antti Hackzellin lakiasiaintoimistossa Pietarissa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin Helsingissä toimineen Suomen kenraalikuvernöörin kanslian vt. johtajaksi. Svento hoiti tehtävää reilun kuukauden ajan ja teki yhteistyötä nuorsuomalaisissa vaikuttaneen Tekla Hultinin kanssa. Toukokuussa hän siirtyi Tokoin senaatin pyynnöstä kenraalikuvernööri Mihail Stahovitšin suomalaiseksi neuvonantajaksi ja senaatin asiamieheksi. Svento oli jo Pietarissa tutustunut menševikkeihin ja liittyi vielä 1917 sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi.
Elämä > Kansanedustajaksi

Sisällissodan aikana Svento toimi kansanvaltuuskunnan ulkoasiainosaston virkailijana. Sodan päätyttyä hän vältti vangitsemisen ja lähti syksyllä elvyttämään sosialidemokraattien lamaantunutta puoluetoimintaa. Marraskuussa pidetyssä epävirallisessa puoluekokouksessa Svento valittiin väliaikaiseen puoluetoimikuntaan. Joulukuun ylimääräisessä puoluekokouksessa hän alusti ulkopolitiikasta, joka oli sosialidemokraateille kokonaan uusi aluevaltaus. Svento korosti teeseissään puolueettomuutta, Kansainliiton jäsenyyttä sekä puolueensa edustajien osallistumista Versailleksen rauhanneuvotteluihin. Svento oli esittänyt ajatuksiaan jo aikaisemmin samana syksynä Edistysseurojen Kustannuksen julkaisemassa kirjassaan Tiede, politiikka ja diplomatia. Hieman myöhemmin vastaavaa esitti ulkoministeri Rudolf Holsti, mutta hänestä poiketen Svento vastusti myös Neuvosto-Venäjän rajanaapureiden harjoittamaa reunavaltiopolitiikkaa.
Svento työskenteli toimittajana Suomen Sosialidemokraatissa, jossa hän vastasi lehden ulkomaanosastosta.lähde? Talvella 1919 Svento oli mukana perustamassa Työväen Sivistysliittoa. Samana keväänä Svento valittiin eduskuntaan Uudeltamaalta, mutta hänen osoittauduttuaan vaalikelvottamaksi paikan sai Leander Sirola. Eduskunnan sijaan Svento lähetettiin SDP:n edustajaksi ja Suomen Sosialidemokraatin kirjeenvaihtajaksi Tukholmaan, jossa hän kirjoitti myös Social-DEmokrateniin. Svento joutui pähkäilemään muun muassa Ahvenanmaan kysymystä, jonka ohella hänen tehtävänään oli agitoida Edénin hallitusta vaatimaan Suomen hallitusta armahtamaan punavangit. Tammiskuussa 1920 Svento lähetettiin Tallinnaan solmimaan yhteyksiä Baltian maiden sosialidemokraatteihin. Hänen aloitteestaan kaupungissa pidettiin maaliskuussa Suomen ja Baltian maiden sosialidemokraattien yhteinen kokous, joka toimi myös vastapainona hallitusten militaristisena pidetylle reunavaltiopolitiikalle. Hänen piti virolaisten sosialidemokraattien kanssa estää Neuvosto-VEnäjän vastaisen sotaliiton muodostaminen ja organisoida rauhanpropagandaa kaikkiin reunavaltioihin.
Toukokuussa 1920 SDP:n opposition julkaisi "keskustan julistuksena" tunnetun julkilausuman, jossa esitettiin kritiikkiä puoluetta kohtaan. Sventon ja Johan Helon laatiman julistuksen oli allekirjoittanut 51 kansanedustajaa ja puolueen toimihenkilöä. Työskenneltyään Tampereella Kansan Lehden ja Viipurissa Kansan Työn toimituksissa Svento lähetettiin talvella 1922 Ouluun perustetun Pohjolan Työmiehen ensimmäiseksi päätoimittajaksi. Lehti sai kuitenkin vastaansa Pohjois-Suomen tulipalokommunistit ja esimerkiksi Luulajassa ilmestynyt Revontulet kehotti tekemään "noskelaisten" aikeet tyhjiksi. Oulujoen työväenyhdistykset puolestaan kielsivät Sventoa luennoimasta työväentaloillaan. Kesän 1922 vaaleissa Svento valittiin eduskuntaan Mikkelin läänin vaalipiiristä, josta hänen puolisonsa perhe oli kotoisin. SAmalla Svento palasi Helsinkiin ja liittyi jälleen Suomen Sosialidemokraatin toimitukseen jatkaen toimittajan työtään kansanedustajan tehtäviensä ohessa. Svento kirjoitti lehteen lähes päivittäin ”Ulkopoliittisia päivänkysymyksiä” -palstallaan.
Perhe

Reinhold Sventon ensimmäinen puoliso vuosina 1907–1953 oli Antti Hackzellin sisar Evi Hackzell. Heidän poikansa oli Truvor Svento, talvisodassa kaatunut lupaava säveltäjä. Heidän tyttärensä Marina avioitui kenraaliluutnantti, Mannerheim-ristin ritari Martti Miettisen kanssa. Reinhold Sventon toinen puoliso vuodesta 1968 oli Helvi Inkeri Dillström.
Teoksia

Tiede, politiikka ja diplomatia Suomen valtiollisessa kehityksessä : lyhyt esitys.  Valtiollisia päivänkysymyksiä VIII. Helsinki:  Edistysseurojen Kustannus, 1918.
Politiikan taito.  Itsenäisyyden Liiton poliittinen kirjasto n:o 4. Helsinki:  Itsenäisyyden Liitto, 1928.
Eduskunta ja edustajat : kritiikkiä ja itsekritiikkiä.  Helsinki:  tekijä, 1935.
Suomen ulkopolitiikka.  Jyväskylä:  Gummerus, 1938.
Vetenskapen och politikens bankrott.  Helsingfors:  Söderström, 1953.
Neuvostoliitto maailmanpolitiikan keskipisteessä.  Helsinki:  Suomi–Neuvostoliitto-Seura, 1959.
Ystäväni Juho Kusti Paasikivi.  Porvoo:  WSOY, 1960.  Teoksen verkkoversio.
Tuleeko kolmas maailmansota? : poliittisia aforismeja ja mietelmiä.  Helsinki:  Tammi, 1965.
Petri Kaverma

| Petri Kaverma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1963 (ikä 62) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Ala:  Installaatio, ympäristötaide, käsitetaide, valokuva, tutkimus, taiteellinen tutkimus
Aiheesta muualla
www.kaverma.fi
Petri Kaverma (s. 4. maaliskuuta 1963 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, joka tekee valokuvia, videoita ja sekatekniikalla toteutettuja veistoksia, mutta useimmiten hän on työskennellyt toisen polven käsitteellisen ympäristötaiteen parissa. Kaverma pyrkii luomaan vuoropuhelua teosten ja erilaisten ympäristöjen välillä. Näin hän on velkaa 1960–1970-lukujen amerikkalaiselle käsite- ja ympäristötaiteilijoille, kuten Robert Smithsonille (1938–1973).
Kaverma valmistui kuvataiteen tohtoriksi vuonna 2012, Tohtorintutkinnon opinnäytetyön nimi on Tyhjä piha – Häiriö ja hiljaisuus [nyky]taiteessa, ja se käsitteli millaisia häiriöitä taide aiheuttaa erilaisissa ympäristössä. Kriittisen designin alueelle sijoittuvassa postdoc-tutkimuksessaan hän on käsitellyt kuoleman kulttuurisia ja visuaalisia näkökohtia sekä pyrkinyt löytämään uusia ratkaisuja yleisön kohtaamiseen.
Kaverma on opettanut useissa taidekouluissa; hän on kuratoinut näyttelyitä ja järjestänyt visuaalisen taiteen ja ympäristötaiteen hankkeita sekä Suomessa että ulkomailla.
Kuvia teoksista > Silta

Silta on Kaverman teos  vuodelta 2007, ja se sijaitsee Helsingin Kannelmäen Pasuunapuistossa. Teoksessa on viisi osaa.
Silta, osa ”Viipurin linna”.
Silta, osa ”Monrepos-puiston silta”.
Silta, osa ”Torkkeli Knuutinpojan patsas”.
Silta, osa ”Hirvi”.
Silta, osa ”Poika ja karhu”.
Julkaisuja

Kaverma, Heimonen & Vehviläinen: In Between Silences – Research Catalogue, 2018
Tero Heikkinen, Petri Kaverma & Denise Ziegler: Taiteellinen tutkimus – jatkuva prototyyppi, Tiede & edistys 4/2017
Petri Kaverma, Tyhjä piha: häiriö ja hiljaisuus [nyky]taiteessa, 2012
Aiheesta muualla

Kaverman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Petri Kaverma taiteilijamatrikkelissa
Kuvataideakatemia, Jatkotutkinto-osasto  Kaverman opin- ja taidonnäytetyö Kuvataideakatemian jatkotutkinto-osastolla: "Kokonaisvaltaisuuden ja -oivalluksen synty installaatiotaiteessa".
Silta-teoskokonaisuus (Arkistoitu – Internet Archive), Ympäristötaideteos Helsingin Kannelmäessä 2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Muut:  Europeana 
Kahdeksan Kotia -slummi/asuinalue, Peking, Kiina (2008).
Tasakantainen nuolenkärki

Tasakantainen nuolenkärki Luopioisista.
Tasakantainen l. leveäkantainen nuolenkärki on  varhaismetallikautinen/ pronssikautinen (noin 1900-300 eaa.) kiviesinetyyppi.  Kaksipuoleisella pintaretsoinnilla valmistettu esinetyyppi oli käytössä lähes koko Fennoskandian alueella ja siitä tunnetaan erilaisia kannan muotoilun perusteella erottuvia muotoja. Tasakantaisia nuolenkärkiä valmistettiin useista kiviraaka-aineista, kuten kvartsista,  kvartsiitista ja  piikivestä.
Aiheesta muualla

Sjölander, Mattias, Linderholm, Johan, Geladi, Paul & Buckland, Philip I.: Quartzite complexities: Non-destructive analysis of bifacial points from Västerbotten, Sweden. Journal of Archaeological Science: Reports, 2024, 53. vsk, s. 104381.  ISSN 2352-4103  Artikkelin verkkoversio. (pdf)
Färsaaret

Färsaaret (fääriksi Føroyar, tansk. Færøerne) on Tanskalle kuuluva itsehallinnollinen saariryhmä pohjoisella Atlantin valtamerellä. Färsaarten kahdeksantoista saarta sijaitsevat suunnilleen Skotlannin, Norjan ja Islannin välissä. Niiden yhteispinta-ala on 1 396 neliökilometriä. Saaret ovat muodostuneet noin 55 miljoonaa vuotta sitten. Ne ovat vuoristoisia, ja niillä vallitsee arktinen meri-ilmasto. Kasvillisuus on pääasiassa matalaa, eikä puita ja pensaita ole paljonkaan. Rantakallioilla pesii noin kaksi miljoonaa paria merilintuja.
Saaret asutettiin todennäköisesti 300–500-luvulla, mutta viikingit liittivät ne Norjan yhteyteen 800-luvulla. Tanskan ja Norjan kruunut yhdistettiin vuonna 1380, ja saaret siirtyivät Tanskalle, kun Ruotsi-Norjan unioni korvasi vuonna 1814 Tanska-Norjan. Färsaarelaisten eli färingien kansallistunne voimistui 1800-luvun lopulla, ja itsehallinnon saaret saivat lopulta vuonna 1948. Färsaaret jäivät kalastuspolitiikan takia Euroopan yhteisön ulkopuolelle, vaikka Tanska liittyi siihen vuonna 1973.
Färsaarten hallitsija on Tanskan monarkki. Lainsäädäntövalta on Färsaarten parlamentilla, mutta sen toimivaltaan eivät kuulu kuitenkaan ulko-, turvallisuus-, puolustus-, valuutta- eikä rahapolitiikka. Kalastus on ollut saarten pääelinkeino 1920-luvulta lähtien, ja viennistä noin 85 prosenttia muodostuukin kalatuotteista. Saarten talous onkin sidoksissa kalastukseen, ja pitkän nousukauden jälkeen talous ajautui lamaan 1990-luvun alussa, kun kalansaaliit pienenivät ja kalan markkinahinta laski.
Färsaarilla asui vuoden 2022 toukokuussa 53 882 ihmistä, joista yli 40 prosenttia pääkaupungissa Tórshavnissa. Pääosa asukkaista on skandinaavista ja anglosaksista alkuperää olevia, fääriä puhuvia färingejä. Monet asukkaista muuttavat opiskelemaan ulkomaille, sillä jatko-opiskelumahdollisuudet ovat muuten rajalliset. Vaikka saarilla on pitkät balladi- ja tanssiperinteet, moderni kirjallisuus ja taide kehittyivät vasta 1900-luvulla. Färsaarten kansallisurheilulaji on soutu, joka on osa saarten kulttuurihistoriaa. Färsaaret on saanut kielteistä julkisuutta vuotuisen valaanpyyntiperinteensä (grindadráp) vuoksi, jossa satoja pallopäävalaita ajetaan rantaan kyläläisten tapettaviksi.