Anabaptismi
Liikkeen synty Sveitsissä

Ulrich Zwingli oli Zürichin suurkirkon pappi ja hänellä oli läheiset suhteet kaupungin raatiin. Hän luki Erasmus Rotterdamilaisen vuonna 1516 julkaisemaa Uutta testamenttia. Hän oli luomassa oppia tulevalle reformoidulle valtiokirkolle. Päätettäessä opista, hän sai vastustusta Balthasar Hubmaierilta, Konrad Grebeliltä ja Felix Manzilta, jotka olivat osallistuneet Zwinglin järjestämiin väittelyihin. He katsoivat, että Zwingli ei ollut uskollinen Raamatulle (sola scriptura -periaatteelle) säilyttäessään lapsikasteen, kirkon ja viranomaisten yhteyden ja kristittyjen osallistumisen sodankäyntiin. Vaikka miesten välillä oli muitakin opillisia erimielisyyksiä, kasteasia nousi yli muiden, mitä kuvastaa haukkumanimi "uudestikastajat". Tosiasiassa he tunsivat vain yhden kasteen, nimittäin uskovien kasteen, joka tarkoittaa henkilökohtaisen uskoontulon jälkeen otettua kastetta. Zwingli nimitti heitä myös kasteenvastustajiksi, "katabaptisteiksi", koska he vastustivat vauvojen kastamista. He eivät pitäneet vauvojen kastetta raamatullisena kasteena. Siksi he itse ajattelivat olevansa vain kerran kastettuja.
Juuri se seikka, että he eivät antaneet kastaa vauvojaan johti ensimmäisiin yhteenottoihin raadin ja Ulrich Zwinglin kanssa. Kun vauvojensa kastamisesta kieltäytyvät eivät alistuneet raadin toimenpiteisiin, seurasi uusi uskontoväittely. Välittömästi sen jälkeen annettiin tammikuussa 1525 uusi määräys, jossa vaaditaan, että niitten, jotka olivat kieltäytyneet kastattamasta vastasyntyneitä lapsiaan, oli maastakarkotuksen uhalla viikon sisällä vietävä heidät kasteelle. Tämä johti siihen, että monet uskoon tulleet sen sijaan, että olisivat kastattaneet vauvansa ottivatkin itse kasteen ja ajatus uskovien muodostamasta seurakunnasta vahvistui. Historian tutkijat pitävät tuota ajankohtaa kastajaliikkeen syntynä. Anabaptismi siis syntyi Zwinglin kannattajain piirissä tammikuussa 1525.
Zürichistä liike levisi Sankt Galleniin, Graubündeniin ja muihin Pohjois-Sveitsin osiin sekä Etelä-Saksaan. Muiden alueiden anabaptistit nimittivät Sveitsin anabaptisteja "sveitsiläisveljiksi". Itävällan ja Sveitsin rajakaupunki Waldshut muodostui tärkeäksi paikaksi, koska siellä asui Balthasar Hubmaier, joka oli alusta asti ollut mukana Zürichissä Zwinglin järjestämissä väittelyissä. Hän oli ottanut kasteen huhtikuussa 1525. Hänen vaikutuksestaan liike levisi Sankt Galleniin, Berniin ja Baseliin. Hän oli liikkeen oppineimpia miehiä ja oli toiminut yliopistojen professorina. Herätys alkoi kaupungeista. Kastajiin kuului enimmäkseen kaupungin käsityöläisiä ja maaseudulla talonpoikia. 
Sankt Gallenissa kerrotaan olleen vuonna 1525 noin 800 kastajaa. Kaupungin arkisto kertoo, että vielä vuonna 1639 seudulla oli anabaptisteja, kaupungissa koulun opettaja ja muutamia, jotka asuivat maaseudulla.
Zürichissä vaino koveni, kun raati maaliskuussa 1525 antoi asetuksen, jossa säädettiin maastakarkotus jokaiselle, joka antoi kastaa itsensä uudelleen. Maaliskuussa 1526 raati antoi asetuksen, jossa määrättiin, että jokaisen oli pysyttävä omassa pastoraatissaan ja käytävä siellä kirkossa. Kastajia ei saanut majoittaa eikä ruokkia. Ankarat rangaistukset uhkasivat niitä, jotka eivät totelleet määräyksiä. Raati ja Zwingli kävivät sanoista tekoihin, kun Felix Manz tammikuussa 1527 hukutettiin Zürichin läpi virtaavaan Limmatiin. Zürichistä vaino levisi muualle Sveitsiin. Anabaptisteille annettiin sakkoja, vankeutta, maastakarkotuksia, takavarikoitiin omaisuutta ja annettiin kuolemanrangaistuksia. Baselissa teloitettiin ensimmäinen kastaja tammikuussa 1530. Saman vuoden lopulla julkaistiin uusi määräys: peruuttajat armahdetaan, kannassaan pysyvät karkotetaan, ja jos he palaavat, heidät hukutetaan tapaamispaikalla.
Kronikoitsija kirjoittaa, että Appenzellin osavaltiossa muutamassa kuukaudessa tuhansia ihmisiä oli liittynyt anabaptisteihin. 
Näiltä seuduilta monet muuttivat Määriin, jolloin syntyi kastajaliikkeen itäinen haara. Katolisten joukkojen uhatessa kaupunkia yhdenmukaisen kristillisyyden vaatimus vain kasvoi. Siksi luotiin tiukka kirkkojärjestys. Vuonna 1530 Zürichin raati sääti lain, jonka mukaan kansalaisten oli pakko käydä kirkossa. Zwingli kaatui taistelussa katolisia hyökkääjiä vastaan vuonna 1531. Hänen seuraajansa Heinrich Bullinger jatkoi vainoa.