stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kados

Kadoksen muoto ulkoa ja sisältä.
Kados (m.kreik. κάδος, lat. cadus) on antiikin aikainen keraaminen viini- tai vesiruukku. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Kados on eräs amforoiden tyyppi, ja sitä käytettiin ainakin nesteiden säilyttämiseen. Kadoksessa on leveähkö vartalo, laaja suu ja kaksi pystysuuntaista kädensijaa. Termin käyttö tunnetaan ainakin 500- ja 400-luvuilta eaa.
Roomassa kados (cadus) oli myös kreikkalaisten viinien mittayksikkö, joka vastasi kreikkalaista metretestä eli amforeusta, toisin sanoen noin 39,4 litraa, siinä missä roomalaisten viinien mittayksikkö oli roomalainen amfora (amphora).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kadokset Wikimedia Commonsissa
Kadmiumsyanidi

| Kadmiumsyanidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  542-83-6
PubChem CID:  68335
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Cd(CN)2
Moolimassa:  164,45
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  > 200 °C (hajoaa)
Tiheys:  2,226 g/cm3
Liukoisuus veteen:  17 g/l (15 °C)
     
Kadmiumsyanidi (Cd(CN)2) on kadmium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pinnoitettaessa metalleja elektrolyyttisesti kadmiumilla.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Kadmiumsyanidi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, jonka kiderakenne on samankaltainen sinkkisyanidin kanssa. Kuumennettaessa yhdiste muuttuu väriltään ruskehtavaksi. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen. Kadmiumsyanidi reagoi syanidiliuoksien kanssa muodostaen kompleksi-ioneja kuten trisyanokadmaatti(II)- ja tetrasyanokadmaatti(II)-ionit ([Cd(CN)3]- ja [Cd(CN)4]2-). Kadmiumsyanidi liukenee hyvin väkeviin happoliuoksiin.
Kadmiumsyanidia voidaan valmistaa kadmiumhydroksidin ja vetysyanidin välisellä reaktiolla tai saostamalla kadmiumsuolaliuoksista alkalimetallisyanidien avulla.
Kadmiumsyanidia käytetään kadmiumin lähteenä päällystettäessä metalleja kadmiumilla elektrolyyttisesti.
Kaarinuoliainen

| Kaarinuoliainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Piikkinuoliaiset Cobitidae
Alaheimo::  Loistonuoliaiset Botiinae
Suku::  Yasuhikotakia
Laji::  morleti
Kaksiosainen nimi
 Yasuhikotakia morleti  (Tirant, 1885) 
Katso myös
   Kaarinuoliainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaarinuoliainen (Yasuhikotakia morleti, vanh. Botia morleti, syn. Botia horae) on piikkinuoliaisten (Cobitidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään usein akvaariossa.
Ulkonäkö ja koko

Se on pohjaväriltään tasaisen harmaanruskea. Selkärankaa pitkin kulkee musta juova, ja pyrstön tyvessä on musta kaari. Pyrstö on läpikuultava, mustapilkullinen, vatsapuolen evät punaiset. Kaarinuoliaisen sukupuolta ei voi määrittää ulkonäön perusteella. Kaarinuoliainen voi kasvaa 10 senttimetrin mittaiseksi.
Alkuperä

Luonnossa kaarinuoliaisia esiintyy Thaimaan Mekong-joessa ja siihen yhteydessä olevissa vesistöissä.
Käyttäytyminen ja ravinto

Kaarinuoliaisille sopii akvaario, jossa on hienojakoinen hiekkapohja ja paljon piilopaikkoja kasvien ja juurakoiden alla. Ne syövät luonnossa nilviäisiä ja akvaariossa kernaasti sinne eksyneet kotilot. Kaarinuoliainen on vilkas ja melko aggressiivinen laji eikä sovi seura-akvaariossa kovin rauhallisten kalojen seuraan. Kaarinuoliaisia pitäisi olla ainakin viiden yksilön parvi, jotta reviirikiistat ja aggressiot jakautuisivat tasaisesti eikä heikointa yksilöä kiusattaisi hengiltä. Kaarinuoliaista on lähes mahdotonta saada lisääntymään akvaario-olosuhteissa.
Aiheesta muualla

Helsingin akvaariokeskus (Arkistoitu – Internet Archive) (kuva)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q427311  Wikispecies: Yasuhikotakia morleti  BioLib: 15646  BOLD: 387766  EoL: 210822  FishBase: 11321  GBIF: 2367782  iNaturalist: 115207  IRMNG: 10026597  ITIS: 687829  IUCN: 187878  NCBI: 322113  Open Tree of Life: 822527  WoRMS: 1026368
Kāf

Arabian kāf-kirjain.
Persian kāf-kirjain.
Kāf (arab. كاف‎, kāf, pers. ‏کاف‎, kâf) on arabialaisen kirjaimiston 22. kirjain. Sen vastine heprealaisessa kirjaimistossa on kaf (כ). Kirjaimen ääntämys on [k].
Kāf-kirjaimesta käytetään eri kielissä erilaisia kirjoitusasuja. Arabiassa kāf näyttää sanan lopussa ja itsenäisessä muodossa lām-kirjaimelta, johon on lisätty pieni S:n muotoinen tarke. Persiassa kāfin kirjoitusasu sanan alussa ja keskellä muistuttaa arabiaa, mutta sanan lopussa ja itsenäisessä muodossa se kirjoitetaan eri tavalla. Sindhin kāf-kirjain näyttää vaakasuunnassa venytetyltä persialaiselta kirjaimelta. Sindhissä käytetään lisäksi persian kāfin näköistä kirjainta (ک, sindhiksi کي khē) ilmaisemaan aspiroitua konsonanttia [kʰ].
| Kieli | Itsenäinen | Alussa | Keskellä | Lopussa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| arabia | ك | كـ | ـكـ | ـك |
| persia | ک | کـ | ـکـ | ـک |
| sindhi | ڪ | ڪـ | ـڪـ | ـڪ |
Kāfin pohjalta on muodostettu persian kirjain gaf (گ) ja uiguurissa käytetty ng (ڭ).
Kaarnasiivet

| Kaarnasiivet |
| --- | --- |
 Kehräkaarnasiipi (Brassolis sophorae)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Heinäperhoset Satyrinae
Tribus::  Brassolini
Suku::  Kaarnasiivet Brassolis  Fabricius, 1807
Katso myös
   Kaarnasiivet Wikispeciesissä   Kaarnasiivet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaarnasiivet (Brassolis) on pieni, vain neljä lajia käsittävä päiväperhossuku. Sen lajeja tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa. Muutamat lajit ovat tuhohyönteisiä.
Piirteitä

Suvun perhoset ovat kookkaita siipivälin ollessa noin 60–100 mm. Siipien yläpinnat ovat ruskeat ja niissä on leveä, kellanoranssi poikkijuovakuvio. Siipien alapinnoilla on kookkaat silmätäplät. Aikuiset perhoset lentävät päiväperhosille epätyypilliseen tapaan hämärän aikaan. Ne ovat lyhytikäisiä ja ne elävät korkeintaan pari viikkoa. Aikuisen perhosen imukärsä on surkastunut eikä se nauti ravintoa.
Kaarnasiipien toukat elävät pääasiassa palmuilla ja saattavat syödä ne kokonaan lehdettömiksi. Naaras munii munat ryhmiin, joissa on muutamasta munasta jopa yli 200 munaan, yleensä ravintokasvin lehtien alapinnoille, harvemmin versoille tai hedelmystöihin. Munat kuoriutuvat noin 20–25 vuorokauden kuluttua. Toukkavaihe kestää noin 150 vuorokautta. Toukat ovat aktiivisia öisin ja elintavoiltaan vaeltelevia. Päivisin ne piilottelevat yksitellen tai ryhmissä silkkirihmalla yhteenkiedottujen palmunlehdyköiden välissä. Täysikasvuiset toukat jättävät ravintokasvin ja saattavat liikkua pitkiäkin matkoja etsiessään koteloitumispaikkaa. Kotelovaihe kestää pari viikkoa.
Kehräkaarnasiipi (Brassolis sophorae) ja liekkikaarnasiipi (Brassolis astyra) ovat taloudellisesti merkittäviä tuholaisia niiden syödessä kookospalmun (Cocos nucifera) lehtiä. Yksittäinen toukka syö 500–600 cm2 lehteä ja kaarnasiipien toukat syövat usein jopa puolet palmun lehdistä.
Lajit

Sukuun kuuluu neljä lajia, joskin kehräkaarnasiipi saattaa tosiasiassa olla useamman lajin muodostama kompleksi.
liekkikaarnasiipi Brassolis astyra
loimukaarnasiipi Brassolis haenschi
panamankaarnasiipi Brassolis isthmia
kehräkaarnasiipi Brassolis sophorae
Aiheesta muualla

Butterflies of America (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q290814  Wikispecies: Brassolis  BioLib: 574842  BOLD: 7146  CoL: 9243L  EoL: 18597  EPPO: 1BRSSG  GBIF: 1903581  iNaturalist: 182483  IRMNG: 1302566  LepIndex: 145771  NCBI: 442186  Open Tree of Life: 554797  Plazi: 4F132667-0D25-7550-6BD0-B7A46348A0E3
Kadui

| Kadui Кадуй |
| --- | --- |
 Vologdan alue Venäjällä, alla taajaman sijainti alueella
 Kadui
 Koordinaatit: 59°12′N, 37°9′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Vologdan alue
Piiri:  Kaduin piiri
Väkiluku (2023):  11 373
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kadui (ven. Ка́дуй) on kaupunkimainen taajama Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Sudaan laskevan Voronjoen suuta 170 kilometriä Vologdasta länteen. Taajama on Kaduin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pietarin ja Vologdan välinen rautatie. Asukkaita on 11 373 henkeä (vuonna 2023). Vuonna 2010 taajaman asukasluku oli 11 300.
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1906 rakennetusta rautatieasemasta, joka nimettiin lähellä sijainneen kylän mukaan. Vuonna 1918 siitä tuli volostin ja vuonna 1927 hallintopiirin keskus.
Kaduissa toimii Tšerepovetsin voimalaitos, elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta sekä kalankasvattamo. Taajamassa on kolme keskikoulua, ammattikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kultturitalo, museo, poliklinikka ja sairaala.
Aiheesta muualla

Kaduin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Mohamed Kader

Mohamed Kader
Mohamed Abdel Kader Coubadja Touré (s. 8. huhtikuuta 1979 Sokodé) on togolainen jalkapalloilija.
Ura

Kader aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Togossa Etoile Filante de Lomessa. Vuonna 1998 hän siirtyi Italiaan Serie A -seura AC Parmaan. Parmassa hänen ottelunsa jäivät vähiin, koska joukkue lainasi Kaderia useisiin seuroihin Sveitsin, Italian ja Egyptin liigoihin. Kaudella 2002–2003 hän pelasi yhden parhaista kausistaan sveitsiläisessä Servette FC:ssä, jossa hän teki 19 maalia pelaamissaan 35:ssä ottelussa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi parhaana ulkomailla pelaavana togolaisena pelaajana. Myöhemmin hän edusti muun muassa Ranskan Ligue 2:ssa pelannutta En Avant Guingampia.
Ura > Maajoukkueura

Maajoukkueessa Kader teki läpimurtonsa ratkaisemalla vuoden 1998 Afrikan maiden välisen turnauksen voiton Togolle, tekemällä  voittomaalin ottelussa Ghanaa vastaan. Hän oli myös johdattamassa Togoa vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailuihin, jotka olivat Togon joukkueen ensimmäiset. Hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki sen kaikkien aikojen ensimmäisen MM-kisamaalin Etelä-Koreaa vastaan.
Kagoron kieli

Kagoro on Malin luoteisosassa asuvien kagorojen puhuma mandelainen kieli.
Kagoro kuuluu manding-kielten luoteis- eli länsiryhmään. Se on hyvin lähellä kitanmaninkaa. Bagèn murre muodostaa jatkumon kielten välillä.
Noin 30 000 kagorosta vain puolet puhuu kagoron kieltä. He asuvat seitsemällä erillisellä alueella Ségoun, Banamban, Kolokanin, Diéman ja Kitan piireissä. Suurin osa puhujista osaa bambaraa tai soninkea. Kagoro on uhanalainen kieli.
Kagorot

Kagorot (myös kakolot) ovat mandelaista kagoron kieltä puhuva kansa Malissa. He asuvat hajallaan bambaroiden ja soninkejen joukossa Kaartasta Ségouun ulottuvalla vyöhykkeellä. Kagoroja arvioidaan olevan noin 30 000 henkeä.
Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Tuotantoeläimiä ovat lampaat, vuohet ja naudat.
Kagorojen yhteiskunta ja kulttuuri eivät juurikaan poikkea bambaroista ja mandinkoista. He muodostavat patrilineaarisia sukuryhmiä ja jakautuvat ”jalosukuisten”, seppien ja griottien kastiryhmiin. Kagorot ovat fiktiivisissä sukulaisuussuhteissa diawandoihin.
Suurin osa kagoroista on sunnimuslimeja. Pieni osa harjoittaa perinteistä uskontoa. Kansa on nopeasti sulautumassa bambaroihin ja soninkeihin.
K

K (k) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 11. kirjain. Kirjaimen nimi on suomen kielessä koo ja äännearvo [k].
Latinalaista K-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain kappa (Κ, κ), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan kyrillinen К (к). Osittaisesta (lähinnä suuraakkosten) yhdennäköisyydestään huolimatta ne ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.
Historiaa

Kreikan kappan suora edeltäjä on foinikialaisen aakkoston kaf, joka muodoltaan vaihteli mutta jolla oli sama äännearvo, [k]. Aluksi kreikassa Κ saattoi olla peilikuvamainen (pystyakselin suuntaan), koska kirjoitussuunta vaihteli: oikealta vasemmalle (kuten foinikiaa kirjoitettiin), vasemmalta oikealle tai ns. boustrofedon ’kyntöhärän tapaan’, vuorotellen vasemmalta oikealle tai oikealta vasemmalle. Lisäksi kreikassa oli toinen kirjain, qoppa, jonka edeltäjä oli foinikian qōf ja jolla saatettiin kirjoittaa [k]:n takaista varianttia takavokaalien edellä, mikä kreikassa ei ollut fonologinen ero, toisin kuin foinikiassa. Tästä kirjaimesta luovuttiin jo varhain, mutta ei ennen kuin se ehdittiin lainata etruskin ja sitä kautta latinan aakkostoon Q-kirjaimena.
Kyrilliseen kirjaimistoon kappa lainattiin kreikasta sellaisenaan. Lännessä sen sijaan kehityskulku mutkistui etruskien takia. Etruskin kielessä ei ollut soinnillisia klusiileja [b d ɡ], joten etruskit päättivät käyttää aakkosissa aikaisempana olevaa C-kirjainta ensisijaisena kirjoitusmerkkinään [k]-äänteelle. Kun roomalaiset ottivat kirjoitusjärjestelmän käyttöönsä, sekä C että K olivat äännearvoltaan [k] eikä [ɡ]-äänteelle ollut merkkiä lainkaan; G lisättiin aakkostoon myöhemmin. Latinan oikeinkirjoituksen kautta C vakiintui sen jatkajakieliin ensisijaiseksi [k]-äänteen merkiksi ja K jäi lähinnä joidenkin sanojen käyttöön.
K suomen kielessä

K-kirjain merkitsee soinnitonta velaariklusiilia [k]. Yleiskielessä [k] kuten muutkaan ei-alveolaariset konsonantit ei voi esiintyä sanan lopussa. Toinen rajoite k:n esiintymisessä on, että historiallisen *kt > ht -äänteenmuutoksen vuoksi suomen vanhassa sanastossa ei esiinny konsonanttiyhtymää kt. Tämän takia monissa vanhoissa lainasanoissa, joissa lainanantajakielessä esiintyy kt, on suomessa yleensä ht, esim. mahti (< ruotsin makt).
Vanhassa kirjasuomessa k-äännettä merkittiin monin tavoin. Yleissääntö oli myöhäislatinan [k]:n oikeinkirjoitusta mukaillen kirjoittaa etuvokaalin edellä yleensä K, takavokaalin edellä C. Joskus kuitenkin se kirjoitettiin CH, etuvokaalin edellä KI (esim. kieula ’keula’), u:n edellä sanoittain Q (samoin latinaa mukaillen; esim. quinga). Nasaali- ja likvidakonsonanttien (m, n; l, r) jäljessä k kuten muutkin klusiilit kirjoitettiin vastaavan soinnillisen klusiilin merkillä (G; esimerkiksi hengi, iulgi, surgia). Tähän oli mahdollisesti syynä se, että vanha kirjasuomi perustui ensi sijassa lounaismurteisiin, jossa klusiilit tietyissä asemissa ääntyvät pehmeämmin, jopa soinnillisina. Geminaatta-k kirjoitettiin yleisesti CK. Lisäksi X-kirjaimella merkittiin ks-äänneyhtymää.
Q-kirjaimesta k-äänteen merkkinä luovuttiin 1642 Raamatussa, C-kirjaimesta 1700-luvun jälkipuoliskolla ja X-kirjaimesta 1840-luvun loppuun mennessä.
K muissa kielissä

K on yleinen [k]-äänteen merkki germaanisissa, slaavilaisissa, balttilaisissa ja suomalais-ugrilaisissa kielissä (joko latinalainen K tai kyrillinen К) sekä albaniassa, maltassa ja turkissa.
Englannissa K on [k]-äänteen merkkinä germaanisissa lainasanoissa, mutta romaanisissa sen tilalla on yleisesti lainanantajan tapaan C tai Q. Englannissa K esiintyy sanan lopussa vain CK-kirjainyhdistelmässä lukuun ottamatta joitakin sanoja kuten trek ’vaellus’. K ei esiinny myöskään kaksoiskonsonanttina lukuun ottamatta tiettyjä -ing-muodosteita kuten trekking ’vaeltaminen’.
Latinassa ja sen mukaisesti romaanisissa kielissä K on harvinainen ja esiintyy vain lainasanoissa. Yleensä [k] kirjoitetaan niissä aina C kuitenkin niin, että etuvokaalien edellä kirjoitetaan:
espanjassa, portugalissa, katalaanissa ja ranskassa QU ja
italiassa ja romaniassa CH.
Kelttiläisissä kielissä [k] kirjoitetaan yleensä aina C.
Muita esitystapoja

Morseaakkosissa K merkitään: -.-
Radioaakkosissa K on suomalaisen standardin mukaan Kalle ja NATO-standardin mukaan Kilo
Pistekirjoituksessa (Braille) K merkitään:
Tietokoneissa K koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
|  | K | k |
| --- | --- | --- |
| ASCII | 75 | 107 |
| Unicode | U+004B | U+006B |
K-kirjaimen merkityksiä > Pienen k:n merkityksiä

k (kilo-) on SI-järjestelmässä etuliite, joka tarkoittaa tuhatta (1 000).
k (kilo) tarkoittaa tietotekniikassa lukua 1 024 (= 210). Tietoliikenteessä yleensä kuitenkin k = 1 000lähde?.
Fysiikassa
k on Boltzmannin vakio.
k on Coulombin vakio.
k on jousivakio, ks. Hooken laki:  F=-kx
k tarkoittaa Internet-slangissa "'kay" eli "okay", ok.
k-arvo on rakennustekniikassa lämmönläpäisykertoimen aikaisempi nimi
K-kirjaimen merkityksiä > Ison K:n merkityksiä

K on kelvin-lämpötilayksikön symboli.
K ajoneuvon kansallisuustunnuksena tarkoittaa Kambodžaa.
K on elektroniikassa katodin tunnus
K on kemiassa kaliumin kemiallinen symboli.
K-numeroilla viitataan musiikissa englanninkielisessä maailmassa Wolfgang Amadeus Mozartin teoksiin Ludwig von Köchelin kokoamassa teosluettelossa (saksan- ja suomenkielisessä tekstissä lyhenne on KV); K-numeroita käytetään myös Domenico Scarlattin teoksista Ralph Kirkpatrickin luettelon mukaan.
K on šakissa kuninkaan symboli.
K on Moi Dix Mois-bändin kitaristi ja toinen laulaja
K suomalaisissa kalentereissa merkitsee keskiviikkoa (käytetään myös lyhennettä ke)
K on kansantaloustieteessä pääoman symboli (saks. das Kapital)
Ⓚ (ympyrän sisällä oleva K) ruokatuotteissa tarkoittaa košer-tuotetta.
keittiö, K, tila asunnossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta K Wikimedia Commonsissa
Kadmiumasetaatti

| Kadmiumasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  543-90-8
PubChem CID:  10986
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (CH3CO2)2Cd
Moolimassa:  230,498
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  256 °C
Tiheys:  2,341 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Kadmiumasetaatti ((CH3CO2)2Cd) on kadmium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää keraamien, lasitteiden ja muiden kadmiumyhdisteiden valmistukseen, päällystettäessä metalleja kadmiumilla ja akkujen valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kadmiumasetaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin ja etanoliin. Kidevedettömän kadmiumasetaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset monohydraatti ((CH3CO2)2Cd·H2O), dihydraatti ((CH3CO2)2Cd·2H2O) ja trihydraatti ((CH3CO2)2Cd·3H2O). Muiden kadmiumyhdisteiden tavoin myös kadmiumasetaatti on myrkyllistä ja karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö

Kadmiumasetaattia valmistetaan kadmiumnitraatin ja etikkahappoanhydridin välisellä reaktiolla tai liuottamalla metallista kadmiumia, kadmiumoksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia etikkahappoon. Kadmiumasetaattia voidaan käyttää keramiikan lasitteiden valmistukseen, kadmiumia sisältävien pigmenttien ja muiden kadmiumyhdisteiden valmistukseen, kadmiumsyanidin asemasta pinnoitettaessa metalleja kadmiumilla elektrolyyttisesti sekä nikkelikadmiumakkujen valmistamiseen.
Kaeng Krachanin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Phetchaburin ja Prachuap Khiri Khanin provinssit, Thaimaa
Lähin kaupunki:  Phetchaburi
Pinta-ala:  2 915 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Thaimaan kansallispuisto 
Perustettu:  1981
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kaeng Krachanin kansallispuisto (thaiksi แก่งกระจาน) on kansallispuisto Thaimaassa. Se sijaitsee Myanmarin rajalla Phetchaburin ja Prachuap Khiri Khanin provinsseissa. Kansallispuisto on Thaimaan suurin, sen pinta-ala on 2 915 neliökilometriä. Alueesta noin 95 prosenttia on metsän peitossa. Kansallispuistossa sijaitsee osittain 45,5 neliökilometrin laajuinen tekojärvi.
Puistossa on tavattu 355 lintulajia ja 58 nisäkäslajia. Kansallispuiston lintulajistoon kuuluvat isokalakotka, palmukaija, valko-otsapöllönen, sundanhuuhkaja, thaimaansarvinokka, aarnitulitöyhtö, bampusieppo ja okapyrstöharakka. Alueella asuvia nisäkkäitä ovat muun muassa aasiannorsu, kauluskarhu, malaijikarhu, kultasakaali, intiantapiiri, feanmuntjakki ja silmälasilanguri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaeng Krachanin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Kadmiumjodidi

| Kadmiumjodidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7790-80-9
PubChem CID:  24635 ja 277692
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CdI2
Moolimassa:  366,21
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  387 °C
Kiehumispiste:  796 °C
Tiheys:  5,67 g/cm3
Liukoisuus veteen:  862,5 g/l
Kadmiumjodidi (CdI2) on kadmium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään metallurgiassa pinnoittamiseen, valokuvauskemikaalina ja lääketieteessä.
Rakenne ja ominaisuudet

Kadmiumjodidilla on kaksi allotrooppista kidemuotoa, jotka ovat α-muoto ja β-muoto. Väriltään α-kadmiumjodidi on valkoista kiteistä ainetta ja β-muoto on ruskeaa kidemassaa. Heksagonaalinen α-kiderakenteinen yhdiste on stabiilimpi ja β-kadmiumjodidi on sitä harvempaa sekä sulaa matalammassa lämpötilassa (tiheys 5,3 g/cm3, sulamispiste 404 °C). Alkeiskopiltaan heksagonaalisen kadmiumjodidin kiderakenne on kerrosmainen ja sidostyypit ovat kovalenttisen ja ionisidosten välillä. Rakenne muodostuu toisiinsa koskettavista jodidi-ionikerroksista, joiden välisiin taskuihin kadmium-ionit ovat sijoittuneet. Osa kerrosten välisistä taskuista on tyhjiä. Kadmiumjodidin kiderakenteen pitävät koossa sähköisten ionisten voimien lisäksi heikot Van der Waals-vuorovaikutukset jodidikerrosten välillä.
Kadmiumjodidi liukenee hyvin veteen ja veden lisäksi myös monet orgaaniset liuottimet kuten etanoli, dietyylieetteri ja asetoni kykenevät liuottamaan yhdisteen.
Valmistus ja käyttö

Kadmiumjodidia voidaan valmistaa alkuaineistaan kadmiumista ja jodista veden läsnä ollessa tai neutraloimalla vetyjodidia emäksisellä kadmiumsuolalla, kuten kadmiumoksidilla, kadmiumhydroksidilla, kadmiumsulfidilla tai kadmiumkarbonaatilla.
Kadmiumjodidia voidaan käyttää valokuvauskemikaalina. Muita käyttökohteita ovat esineiden pelkistys kadmiumilla elektrolyyttisesti, litografiassa, analyyttisessä kemiassa alkaloidien tunnistamiseen, loisteaineiden ja voiteluaineiden valmistuksessa ja lääketieteessä sukkulamatojen häätämiseen.
Kadmiumsulfidi

| Kadmiumsulfidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1306-23-6
PubChem CID:  14783 ja 9793819
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CdS
Moolimassa:  144,48 g/mol
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 750 °C
Kiehumispiste:  980 °C (sublimoituu)
Tiheys:  4,82 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Kadmiumsulfidi (CdS) on kadmium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pigmenttinä muun muassa taiteilijaväreissä ja keramiikan ja lasin värjäykseen sekä puolijohteena aurinkokennoissa. Luonnossa kadmiumsulfidia esiintyy harvinaisina greenockiitti- ja hawleyiittimineraaleina.
Ominaisuudet

Kadmiumsulfidi on huoneenlämpötilassa valmistusprosessista riippuen kirkkaan keltaista tai punertavankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on kaksi eri kiderakennetta. Huoneenlämpötilassa se esiintyy alkeiskopiltaan kuutiollisena ja tämä muoto muuntuu kuumennettaessa noin 700–800 °C:n lämpötilaan punaiseksi rakenteeltaan heksagoniseksi kadmiumsulfidiksi. Hapen läsnä ollessa yhdiste voi myös hapettua kuumennettaessa kadmiumsulfaatiksi tai kadmiumoksidiksi. Kadmiumsulfidi ei liukene veteen, mutta liukenee happoliuoksiin. Myös ammoniakkiliuokset liuottavat kadmiumsulfidia, koska muodostuu liukoinen kompleksi-ioni, jossa kadmium on keskusatomina. Kadmiumsulfidi on n-tyypin puolijohde ja sen valenssivyön ja johtavuusvyön välinen energiaero on 2,58 eV.
Koska kadmiumsulfidi on veteen liukenematonta, ei se ole muihin kadmiumyhdisteisiin nähden erityisen myrkyllistä akuutisti. Useat kadmiumyhdisteet ovat kuitenkin karsinogeenisia, minkä vuoksi myös kadmiumsulfidi luokitellaan todennäköisesti syöpää aiheuttavaksi aineeksi.