stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hellions (yhtye)
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyinen kokoonpano Anthony Caruso – rummut, lyömäsoittimet, laulu (2013–)  Dre Faivre – laulu (2013–)  Matthew Gravolin – kitara, laulu (2013–)  Josh Campiao – kitara, taustalaulu (2015–) :  Entiset jäsenet Lewis Usher – kitara, taustalaulu (2013–2014)  Dylan Stark – basso, taustalaulu (2013–2014)  Chris Moretti – basso, taustalaulu (2015–2017)
Diskografia

Die Young (2013,  UNFD)AUS #49
Indian Summer (2015,  UNFD)AUS #19
Opera Oblivia (2016,  UNFD)AUS #4
Rue (2018,  UNFD) AUS #23
Heinrich Geissler

| Johann Heinrich Wilhelm Geissler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1814 Igelshieb, Saksa
Kuollut: 24. tammikuuta 1879 Bonn, Preussi
Kansalaisuus:  Saksalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Bonnin yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Geisslerin putki
Johann Heinrich Wilhelm Geissler (26. toukokuuta 1814 – 24. tammikuuta 1879) oli saksalainen keksijä ja mittalaitteiden valmistaja. Geissler tunnetaan erityisesti keksimästään elohopea-tyhjiöpumpusta ja  Geisslerin putkesta, joka oli varhainen loisteputki.
Geissler syntyi Igelshiebissä, Thüringenin vapaavaltiossa, Saksassa. Geissler opiskeli isänsä johdolla lasinpuhallusta. Hän työskenteli aluksi vanhempiensa yrityksessä, mutta vietti sitten kymmenen vuotta kierrellen Saksan yliopistoilla valmistamassa erilaisia tutkimuslaitteita.
Vuonna 1850 hän rakensi talon Bonniin ja perusti kaksi vuotta myöhemmin työpajan sinne. Työpajassaan hän teki erilaisia fysikaalisia ja kemiallisia kojeita ja mittalaitteita, osa niistä palkittiin kansainvälisesti.
Geissler meni töihin Bonnin yliopistoon vuonna 1868.[lähde? ]
Geissler kuoli Bonnissa vuonna 1879.
Xe-muotoinen Geisslerin putki
Gustav Lokotar

| Gustav Lokotar |
| --- | --- |
 Gustav Lokotar vuonna 1936.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1899 Kalvi, Virumaa, Vironmaan kuvernementti
Kuollut: 12. lokakuuta 1969 (70 vuotta) Tallinna, Neuvosto-Viro
Kansalaisuus:  Viro
Uran tiedot
Laji:  ammunta
Kilpauran kesto:  1932–1939
| Mitalit> Maa:   Viro.Ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Viro.Ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Viro.Ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Viro> Ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1935 | 50 m pienoiskivääri (polvi) |  |
|  Kultaa | Helsinki 1937 | 300 m vapaakivääri (polvi) |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1937 | 300 m vapaakivääri, (asennot) |  |
|  Pronssia | Helsinki 1937 | 300 m vapaakivääri, (pysty) |  |
|  Pronssia | Helsinki 1937 | 50 m pienoiskivääri, (asennot) |  |
Gustav Lokotar (12. lokakuuta 1899 Kalvi, Virumaa, Vironmaan kuvernementti – 12. lokakuuta 1969 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen ampuja, joka on 1930-luvun MM-kisoissa menestynyt virolaisampuja kautta aikain. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri.
Kivistik aloitti ampumisharjoittelun vuonna 1932. Hän kuului sen jälkeen vuosina 1934–1939 Viron ampumamaajoukkueeseen. Hän sai kaikkiaan 19 MM-mitalia vuosina 1935–1939 henkilökohtaisissa ja joukkuekilpailuissa. Niistä oli 12 kultaa, kolme hopeaa ja neljä pronssia.
Mitalit MM-kisoissa

| --- | --- |
 Henkilökohtainen kilpailu  Kultaa 50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma)  300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki) Hopeaa 300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki) Pronssia 300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)  50 m pienoiskivääri, asennot (1937 Helsinki) :  Joukkuekilpailu  Kultaa 50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma)  50 m pienoiskivääri, makuu (1935 Rooma)  300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki)  50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki)  50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern)  50 m pienoiskivääri, polvi (1939 Luzern) Hopeaa 300 m sotilaskivääri, polvi (1937 Helsinki)  300 m sotilaskivääri, pysty (1937 Helsinki) Pronssia 50 m pienoiskivääri, makuu (1937 Helsinki)  300 m sotilaskivääri, asennot (1937 Helsinki)
Ennätykset ja tunnustukset

Vuosina 1933–39 hän voitti Viron mestaruuden seitsemän kertaa henkilökohtaisissa ja 11 joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset:
1138 pistettä vapaakivääri 3 x 40 laukausta, asennot (1939),
562 pistettä 3 × 20 laukausta, sotilaskivääri (1938).
Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan ansiomerkki.
Urheilu-uran ulkopuolinen elämä

Lokotar toimi aliupseerikoulun opettajana ja sai kersantin arvon vuonna 1939. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi vuosina 1941-1966 linja-autonkuljettajana Tallinnassa.
Vuodesta 2009 Lokotarin kunniaksi on järjestetty hänelle nimetty ampumakilpailu.
Viron vapaakiväärijoukkue Luzernin vuoden 1939 MM-kilpailuissa. Voittajajoukkue kuvassa palanneena takaisin Viroon, jossa heille järjestettiin heinäkuussa 1939 juhlat Kadrioru staadionilla Tallinnassa. Ampujien edessä Argentiina-pokaali, jonka he saivat haltuunsa seuraaviin MM-kisoihin asti. Joukkueen jäsenet vasemmalta: joukkueen johtaja Otto Sternbeck, August Liivik, Elmar Kivistik, Harald Kivioja, Kaarel Kübar ja Gustav Lokotar.
Henrik Zilliacus

Henrik Zilliacus tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Johan Henrik Zilliacus (1908–1992), antiikintutkija (filologi)
Henrik Johan Wilhelm Zilliacus (1857–1919), lääkäri, sairaalanjohtaja, aktivisti
Henrik Wilhelm Johan Zilliacus (1823–1887), Helsingin pormestari, senaattori, porvarissäädyn puhemies
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Henrik Zilliacus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henitšeskinsalmi

Henitšeskinsalmi 1860-luvun kartassa.
Maantiesilta salmen yli.
Henitšeskinsalmi (ukr. Генічеська протока, Henitšeska protoka, krimintat. Ceniske) on Syvašinlahden ja Asovanmeren yhdistävä kapea salmi Ukrainan eteläosassa, Hersonin alueen Henitšeskin piirissä. Salmi erottaa Krimiltä kuroutuvan Arabatinkynnäksen mantereesta. Salmen yli on rakennettu maantiesilta. Henitšeskinsalmi on noin neljä kilometriä pitkä ja 80–150 metriä leveä. Salmen pohjoisrannalla on Henitšeskin satamakaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henitšeskinsalmi Wikimedia Commonsissa
Henjo Richter

| Henjo Richter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1963 (ikä 60)
Muusikko
Aktiivisena:  1980–
Tyylilajit:  heavy metal, power metal
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  Gamma Ray, Avantasia, The Unity
Aiheesta muualla
www.gamma-ray.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Henjo Richter (s. 24. marraskuuta 1963 Hampuri) on saksalaisen power metal -yhtye Gamma Rayn toinen kitaristi. Hän laulaa myös taustoja ja soittaa kosketinsoittimia. Henjo on itseoppinut muusikko, joka alkoi soittaa 13 vuoden ikäisenä.
Gamma Ray on Richterin ensimmäinen yhtye. Hän liittyi siihen Dirk Schlächterin siirryttyä kitarasta bassoon vuoden 1997 albumia Somewhere Out in Space äänitettäessä ja on soittanut kaikilla sen jälkeen levyillä.  Syksyllä 2011 Richter oli pyöräilyonnettomuudessa, jossa hänellä murtui kolme kylkiluuta ja solisluu ja hän ei voinut osallistua yhtyeen konsertteihin.
Gamma Rayn lisäksi hän on soittanut Tobias Sammetin Avantasia albumeille The Metal Opera ja The Metal Opera Part II sekä saksalais-italialaisen The Unityn albumeille The Unity ja Rise.
Aiheesta muualla

Gamma Rayn kotisivut
Helena Dalli

| Helena Dalli |
| --- | --- |

EU:n tasa-arvokomissaari
 Von der Leyenin komissio 1. joulukuuta 2019 –  
Maltan Eurooppa-asioiden ja tasa-arvon ministeri
Edeltäjä:  Louis Grech
Seuraaja:  Edward Zammit Lewis
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1962 (ikä 62)
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  poliittisen sosiologian tohtori
Tutkinnot:  Maltan yliopisto   Nottinghamin yliopisto
Helena Dalli (o.s. Abela; s. 29. syyskuuta 1962) on maltalainen poliitikko, joka aloitti vuonna 2019 Von der Leyenin komission tasa-arvokomissaarina. Maltalla hän on toiminut ministerinä 2013–2019. Toisella ministerikaudellaan hänen vastuullaan olivat Eurooppa-asiat ja tasa-arvo. Ennen poliittista uraa hän oli Miss Malta, ja myöhemmin hän opetti Maltan yliopistossa.
Missi, näyttelijä ja koulutus

Helena Dalli teki nuorena uraa mallina ja näyttelijänä. Hän voitti vuonna 1979 Miss Malta -kilpailun ja edusti Maltaa Miss Maailma -kilpailussa. Vuonna 1985 hän näytteli yhdysvaltalais-italialaisessa yhteistuotannossa Ajojahti Maltalla. Pahasti flopanneessa elokuvassa hän esitti jämäkkää poliisia.
Dalli suoritti alemman korkeakoulututkinnon Maltan yliopistosta. Hänen pääaineenaan oli sosiologia. Hän jatkoi opintoja Nottinghamin yliopistossa ja valmistui tohtoriksi poliittisesta sosiologiasta. Maltalla hän on opettanut yliopistossa talouden ja politiikan sosiologiaa, julkista valtaa ja oikeussosiologiaa.
Poliittinen ura

Dalli siirtyi myöhemmin politiikkaan ja teki läheistä yhteistyötä työväenpuolueen Dom Mintoffin kanssa. Hänet valittiin vuonna 1996 Maltan parlamenttiin, ja hänestä tuli naisten oikeuksien parlamentaarinen valtiosihteeri. Vuosina 1998–2013 hän toimi opposition varjoministerinä, jonka alaa olivat julkishallinto, tasa-arvo, yleisradiotoiminta ja kansalliset sijoitukset.
Joseph Muscat valitsi Dallin vuoden 2013 vaalien jälkeen hallitukseensa. Dallin vastuulle tulivat työmarkkinaneuvottelut, kuluttaja-asiat ja kansalaisvapaudet. Vuoden 2017 vaalien jälkeen hänestä tuli Eurooppa-asioiden ja tasa-arvon ministeri. Dallin kaudella esiteltiin laki, joka mahdollisti samaa sukupuolta olevien avioliiton. Hän ajoi myös lakia, joka takasi intersukupuolisten oikeuksia, ja lakia, joka kielsi eheytyshoidot.
Pääministeri Muscat nimesi Dallin vuonna 2019 Maltan ehdokkaaksi Euroopan komissioon. Hän oli ensimmäinen maltalaisnainen komissioehdokkaana. Von der Leyenin komissioon Dalli valittiin tasa-arvokomissaariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helena Dalli Wikimedia Commonsissa
Dalli Maltan parlamentin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Henrik Öhquist

Henrik Öhquist
Henrik Ferdinand Öhquist (22. huhtikuuta 1926 Viipuri – 13. tammikuuta 2005) oli suomalainen yritysjohtaja, joka valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1950. Öhquist työskenteli Ruotsissa ja Saksassa ja palasi Suomeen Ovakon toimitusjohtajaksi 1967–1977. Hänet nimitettiin Salora Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1977.
Henrika Maikola

Henrika Maikola (s. 17. helmikuuta 2003 Uusikaupunki) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja.
Maikola on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kolmen kauden aikana 49 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia ja antanut 20 maalisyöttöä, sekä yhdeksän pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut kaksi syöttöpistettä. Maikolan kasvattajaseura on Kalannin Pallo -65.
HC Minaur Baia Mare

HC Minaur Baia Mare on romanialainen vuonna 1974 perustettu käsipalloseura. Seuran kotikaupunki on Baia Mare. HC Minaur Baia Mare pelaa Romanian korkeimmalla sarjatasolla.
Seura pelaa kotiottelunsa Sala Lascar Pana- areenalla, jolle mahtuu 2060 katsojaa. HC Minaur Baia Maren värit ovat oranssi ja musta.
Saavutuksia

EHF Cup, voittajia vuosina 1985 ja 1988
Cupvoittajien cup, semifinaaleissa 1979, 1981 ja 1986
Romanian liiga, voittajia kausina 1997–1998 ja 1998–1999, 
 lisäksi 8 kertaa toisella sijalla
Romanian cup, voittajia kausina 1977–1978, 1982–1983, 1983–1984, 1988–1989 ja 1998–1999
Kuuluisia pelaajia

Gheorghe Covaciu
Maricel Voinea
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi, ranskaksi ja romaniaksi)
Henitšesk

| Henitšesk (Генічеськ) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Henitšesk
 Koordinaatit: 46.1663°N, 34.8089°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Hersonin alue
Piiri:  Henitšeskin piiri
Perustettu:  1784
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  603,83 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  19 253
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 genich-rada.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asovanmeren uimarantaa.
Henitšesk (ukr. Гені́чеськ; ven. Гени́ческ, Genitšesk) on satamakaupunki ja Henitšeskin piirin hallintokeskus Asovanmeren luoteisrannalla, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 19 253. Koko piirissä – jota oli laajennettu heinäkuussa 2020 – asukkaita oli noin 119 900 (2021). Helmikuun 24. päivänä 2022 Henitšesk joutui Venäjän miehityksen kohteeksi osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henitšesk Wikimedia Commonsissa
Hersonin alue
Piirit:Beryslav | Henitšesk | Herson | Kah’ovka | Skadovsk


Kaupungit (keskus lihavoitu): Beryslav | H’erson | Henitšesk | Hola Prystan | Kah’ovka | Nova Kah’ovka | Olešky | Tavrijsk | Skadovsk


Taajamat: Antonivka | Arh’anhelske | Askanija-Nova | Bila Krynytsja | Bilozerka | Brylivka | Dniprjany | Hornostajivka | Ivanivka | Kalantšak | Kalynivske | Karjerne | Komyšany | Kozatske | Lazurne | Ljubymivka | Myrne | Naddniprjanske | Nova Majatška | Novooleksijivka | Novotrojitske | Novovorontsovka | Nyžni Sirohozy | Rykove | Syvaske | Tšaplynka | Velyka Lepetyh’a | Velyka Oleksandrivka | Verh’ni Rohatšyk | Vysokopillja | Zelenivka
Hmelnytskyin alueen lippu

Hmelnytskyin alueen lippu.
Hmelnytskyin alueen lippu (ukr. Прапор Хмельницької області, Prapor H’melnytskoji oblasti) on Ukrainan Hmelnytskyin alueen symboli. Lipun taustan vasen puoli on sininen ja oikea puoli punainen tai vadelmanpunainen, ja sen keskellä on Hmelnyskyin alueen vaakuna, jossa on kuvattuna ihmiskasvoinen 16-säteinen aurinko ja sen alapuolella kaksi viljantähkää. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Hmelnytskyin aluevaltuusto hyväksyi lipun 21. maaliskuuta 2002. Sen on suunnitellut M. Mastykaš. Sininen väri ja aurinko kuvastavat Podoliaa, punainen väri Volyniaa ja viljantähkät alueen maataloutta.
Haltiajärvi (Salla, Onkamo)

| Haltiajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Lappi
Kunnat:  Salla
Koordinaatit:  66°44′18″N, 28°59′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Koutajoen vesistö (73)
Järvinumero:  73.082.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  301,9 m 
Rantaviiva:  3,56 km 
Pinta-ala:  0,54 km² 
Tilavuus:  0,00406 km³ 
Keskisyvyys:  7,3 m 
Suurin syvyys:  15,5 m 
Saaria:  2
 fiHaltiajärvi 
Haltiajärvi on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen ylänköjärvi Sallassa Lapin maakunnan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 146 kilometriä itään ja Sallan keskustasta 17 kilometriä kaakkoon.
Maantiede

Muodoltaan kolmiomaisen Haltiajärven suurin ulottuvuus lounaasta koilliseen ja kaakosta luoteeseen on noin kilometrin. Järven länsiosassa sijaitsee kaksi pientä saarta. Noin kolmasosa Haltiajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven itäosa on selvästi länsiosaa syvempi. Haltiajärven metsäisillä rannoilla on yksittäisiä pientaloja. Järven koillispuolella sijaitsee Onkamojärvi ja Onkamon kylä.
Haltiajärven vesitilavuus on 4 059 000 kuutiometriä.
Haltiajärvi (73.082.1.014) kuuluu Onkamojoen keskiosan alueeseen (73.082), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Onkamojoen valuma-alue (73.08). Onkamojoen keskiosan alueella on 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Haltiajärvi on laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Halijärvi, Tunturilampi (pohjoinen) ja Iestinlampi.
Sallassa on toinenkin Haltiajärvi (65.476.1.003). Se sijaitsee Naruskan alueella noin 62 kilometriä Onkamon alueen Haltiajärveltä pohjoiseen.
Hlín

Hlín on skandinaavisessa mytologiassa lohdutuksen ja suojelun jumalatar. Hän on yksi Friggan palvelijattarista, ja hänet yhdistetään myötätuntoon ja armoon. Hän suojelee viattomia, pakolaisia ja naisia. Lisäksi hän lohduttaa surullisia ja vähentää heidän kipuaan.
Runo-Eddassa Hlínin nimi mainitaan Odinin kuolemasta kertovan ennustuksen yhteydessä. Hänen kerrotaan myös suojelevan ihmisiä, joita Frigga haluaa pelastaa.
Hlín on vesijumalatar Ránin tytär. Muinaisnorjasta käännettynä hlín tarkoittaa suojelijaa.
Helmi Tähtinen

| Helmi Tähtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1882 Jämsä
Kuollut: 7. tammikuuta 1961 (78 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Mauri Honkajuuri (1908–)
Lapset:  Paavo Honkajuuri Eeva Honkajuuri
Näyttelijä
Aktiivisena:  1897–1908
Helmi Amanda Tähtinen (7. joulukuuta 1882 Jämsä – 7. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1900-luvun alkuvuosina.
Elämä ja ura

Helmi Tähtisen vanhemmat olivat opettaja Mikko Tähtinen ja Amanda Sjöblom.
Hän sai näyttämöopetusta Kaarola Avellanin johdolla ja aloitti ammattimaisen näyttelijän uransa Suomalaisessa Maaseututeatterissa vuonna 1901. Seuraavana vuonna hän siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, missä hän näytteli kevääseen 1908.
Tähtinen näytteli noin sata roolia. Hänen tehtäviään olivat muun muassa Maiju näytelmässä Papin perhe, Susanne näytelmässä Figaron häät ja Katri laulunäytelmässä Tukkijoella. William Shakespearen Kesäyön unelmassa Tähtinen näytteli Hermiaa ja Aleksis Kiven Nummisuutareissa hänellä oli Kreetan osa.
Helmi Tähtinen avioitui kruununnimismies Mauri Honkajuuren kanssa 1908. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä (Eeva ja Leena) ja kolme poikaa (Jaakko, Paavo ja Erkki), joista Paavo Honkajuuri teki merkittävän uran teollisuusjohtajana.
Aiheesta muualla

Näyttelijäliitto.fi: Näyttelijäliiton ystävyysjäsenet / 1940-luku (Arkistoitu – Internet Archive)
Biografiasampo.fi: Helmi Amanda Tähtinen
Hm

Hm tarkoittaa seuraavia:
Air Seychelles, IATA-koodi HM, lentoyhtiö
hallintotieteiden maisteri, HM, HTM tai hallintot. maist., korkeakoulututkinto
hallitusmuoto, HM, laki, jossa määritellään valtion valtaa käyttävät instituutiot
Heard ja McDonaldinsaaret, ISO 3166-1 -koodi HM, valtio tai muu maantieteellinen alue
hehtometri, tunnus hm, pituuden yksikkö
Hennes & Mauritz, H & M, ruotsalainen vaate- ja kosmetiikkamyymäläketju
HM, musiikkilehti
h-molli, nuottikirjoitusmerkintä Hm, sointu
hoc mense, h.m., tätä kuuta
Hänen majesteettinsa, H.M. tai HM, englannin ilmauksista His Majesty ja Her Majesty, kuninkaallisen puhuttelussa käytettävä ilmaus
Härmän rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Hm, rautatieliikennepaikka.
Haluatko miljonääriksi?, suomalainen visailuohjelma.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hm”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Heimo Pihlajamaa

Heimo Pihlajamaa vuonna 1970.
Heimo Tuomo Elias Pihlajamaa (s. 10. helmikuuta 1936 Veteli) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä, joka on asunut 1960-luvun puolestavälistä asti Alankomaissa.
Pihlajamaa on suomentanut muun muassa Jack Londonin, John Updiken ja Daniel Sheldonin teoksia.
2000-luvulla Pihlajamaa on julkaissut omakustanteena kahdeksan kirjaa, joissa kotikunta Veteli on vahvasti mukana.
Teoksia

Yksin tein.  Tammi 1966
Kafuri.  Otava 1968
Talven ohjelma.  Otava 1969
Toukokuu.  Otava 1970
Elämää Länsi-Venäjällä, romaani.  Otava 1971
Mimosa.  Otava 1976
Aurinkokaste.  Otava 1988
Primula.  Otava 1991
Onni on vaarallista : hollanninkielisen nykyrunon antologia, suomentanut ja toimittanut Heimo Pihlajamaa.  Nihil interit, Helsinki 2002
Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto 1969
Henitšeskin piiri

| Henitšeskin piiri Генічеський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Hersonin alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 46.1663°N, 34.8089°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Hersonin alue
Perustettu:  1923, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Henitšesk (19 253 as., 2021)
Pinta-ala  ():  7 120,5 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  119 901
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Henitšeskin piiri (ukr. Генічеський район, Henitšeskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Hersonin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Henitšeskin piiri rajoittuu lännessä Kah’ovkan piiriin ja idässä Zaporižžjan alueen Melitopolin piiriin. Etelässä vastassa ovat Asovanmeri ja Venäjän vuodesta 2014 lähtien miehittämä Krimin autonominen tasavalta. Henitšeskin piirin hallinnollinen keskus on merenrantakaupunki Henitšesk (19 253 as., 2021).
Henitšeskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Hersonin alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Henitšeskin piirin pinta-alaksi tuli 7 120,5 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Henitšeskin piirin väkiluvuksi 119 901 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 47,2 prosenttia piirin asukkaista (56 545 as.), eli Henitšeskin kaupungin ja kuuden kaupunkityyppisen taajaman (Ivanivka 4 390 as., Nyžni Sirohozy 4 544 as., Novooleksijivka 10 080 as., Novotrojitske 10 627 as., Rykove 3 501 as. ja Syvaske 4 150 as.) väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on noin kaksi kertaa aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 59 564 as.).
Henitšeskin piiri oli pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Henitšeskin satamaa.
Henitšeskin rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henitšeskin piiri Wikimedia Commonsissa
Henitšeskyi raion (pdf) (ukrainaksi) (khoda.gov.ua)
Henitšeskyi raion, Hersonska oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 22. voluumin Hersonska oblast - artikkeli) (ukrainaksi) (ukrssr.com.ua)
Hersonin alue
Piirit:Beryslav | Henitšesk | Herson | Kah’ovka | Skadovsk


Kaupungit (keskus lihavoitu): Beryslav | H’erson | Henitšesk | Hola Prystan | Kah’ovka | Nova Kah’ovka | Olešky | Tavrijsk | Skadovsk


Taajamat: Antonivka | Arh’anhelske | Askanija-Nova | Bila Krynytsja | Bilozerka | Brylivka | Dniprjany | Hornostajivka | Ivanivka | Kalantšak | Kalynivske | Karjerne | Komyšany | Kozatske | Lazurne | Ljubymivka | Myrne | Naddniprjanske | Nova Majatška | Novooleksijivka | Novotrojitske | Novovorontsovka | Nyžni Sirohozy | Rykove | Syvaske | Tšaplynka | Velyka Lepetyh’a | Velyka Oleksandrivka | Verh’ni Rohatšyk | Vysokopillja | Zelenivka
Happotorni

Jämsänkosken sellutehtaan happotorni vuonna 1927
Happotorni on sulfiittiselluloosatehtailla käytetty prosessihapon valmistuslaitos.
Kaasunvalmistus

Sellunkeittohappo valmistettiin rikkidioksidista, jota tuotettiin polttamalla Outokummun kuparipitoista rikkikiisua erityisissä kiisu-uuneissa, jolloin palamistuotteena syntyi rikkidioksidia (SO2).
Kiisu- eli Lurgi-uuni oli lieriömäinen pystyuuni, jossa oli useampia päällekkäisiä polttopintoja. Keskellä oli pyörivä akseli, johon oli kiinnitetty sekoitusvarsia metalliharjoineen. Kiisu lastattiin uuneihin lapioimalla se vaunuista eräänlaiselle polakuljettimelle, joka vei sen uunin päällä olevalle täyttöaukolle.
Täyttöaukon alapäässä oli vastapainolla suljettu luukku; kun sille oli pudonnut tietty määrä kiisua, kuorma painoi luukun raolleen, jolloin uuniin valui tasainen virta kiisua. 
Täyttöaukon putkessa oleva kiisu eristi tehokkaasti kaasun karkaamisen: kun määrä väheni alle tietyn rajan, luukku sulkeutui kunnes uutta kiisua lastattiin.
Uuniin pudotettiin ensin ylimmälle tasolle annos kiisua, joka sytytettiin erityisillä polttimilla; kun kiisu paloi tasaisesti koko ylimmällä tasolla, alkoi sekoitinakseli pyöriä ja syöttö jatkua. Harjat kuljettivat palavan kiisun vähin erin polttopinnalta toiselle, lopulta aina alimmalle tasolle jossa loppuun palanut ja sammunut polttojäte eli pasutusjäte poistui tyhjennysputkista suoraan korkealaitaisiin avovaunuihin, joilla kiisu oli tuotu. Pasutusjäte oli hyötyjätettä joka meni takaisin kiisun toimittajalle siinä edelleen olevan kuparin poistamiseksi.
Kiisun syöttö jatkui nyt koko työpäivän ajan.