stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mandalay (alue)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mandalay Maps Myanmar Information Management Unit. Arkistoitu 29.3.2012. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
Myanmarin hallinnollinen jako
Osavaltiot: Chin • Kachin • Kayah • Kayin • Mon • Rakhine • Shan
Alueet: Ayeyarwady • Bago • Magway • Mandalay • Sagaing • Tanintharyi • Yangon
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Luokattomuus

Luokattomuus tarkoittaa koulua, jossa oppilas itse saa päättää, missä ajassa suorittaa opintonsa. Sen vuoksi on pyritty hylkäämään oppilaan sitominen pysyviin luokkiin, joiden takia kaikille luokkaan kuuluville opetetaan sama sisältö, samassa määrin, samassa ajassa. Suomessa 1990-luvulla toteutui lukiouudistus, jonka keskeisin tekijä oli luokattomuus.
Historiallisesti opiskelu lienee alun pitäen ollut lähempänä luokatonta kuin luokallista jo opiskelijoiden vähälukuisuudenkin takia. Esimerkiksi kirkon katedraalikouluissa luokkiin sitomista tuskin on ollut. Vasta kun opiskelijamäärät lisääntyivät teollistumisen myötä, syntyi tarve ja pakkokin organisoida koulu luokalliseksi eli pysyvinä luokkayhteisöinä toimivaksi. Monien opetuksen ja opiskelun epäkohtien nähtiin johtuvan luokallisen koulusysteemin jäykkyydestä. Niinpä ensimmäiset luokattomuuskokeilut syntyivätkin heti 1900-luvun alussa. Laajaa mielenkiintoa herätti esimerkiksi yhdysvaltalaisen Helen Parkhurstin perustama The Dalton Plan. Se levisi moniin maihin, ja myös Suomessa siitä tiedettiin viimeistään 1920-luvun jälkipuoliskolla. Kurssimuotoinen opetussuunnitelma on välttämättömyys luokattomassa järjestelmässä. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Luokattomuuden määrittely ja historia. Anssi Kuusela.
Luojan virsi

| Luojan virsi eli suomalainen messiadi |
| --- | --- |

Kirjailija:  kansanruno
Kieli:  suomi
Genre:  legendarunoelma
Kustantaja:  SKS
Julkaistu:  1985
Sivumäärä:  16
ISBN:  951-717-430-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Luojan virsi eli suomalainen messiadi on kalevalamittainen sikermä katolista keskiajan legendarunoutta. Laajaan runoon kuuluu viisi legendarunoa. Runoelman on tallentanut Elias Lönnrot Arhippa Perttusen laulusta 1834. Runoelman on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 1985.
Ote Luojan virrestä, jossa kerrotaan Neitsyt Marian synnytyksestä:
(Kaarle Krohn, Suomen muinaisrunoja I)
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Luojan virsi on Wikiaineistossa
Marcel Diallo

| Marcel Diallo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1972 (ikä 52)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, runoilija
Aiheesta muualla
www.blacknewworld.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marcel Diallo (s. 9. lokakuuta 1972) on yhdysvaltalainen muusikko, runoilija, taiteilija ja asuinyhteisöaktivisti, joka tunnetaan parhaiten Black Dot Artists Collectiven jäsenenä.
Pikkulapasotka

| Pikkulapasotka |
| --- | --- |
 Aikuinen koiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sotkat Aythya
Laji::  affinis
Kaksiosainen nimi
 Aythya affinis  (Eyton, 1838) 

Katso myös
   Pikkulapasotka Wikispeciesissä   Pikkulapasotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkulapasotka (Aythya affinis) on pieni, kokonaan sukeltava pohjoisamerikkalainen sorsalintu, joka joskus harhautuu Eurooppaan. Se on havaittu ensimmäisen kerran Suomessa vuonna 2004.
Koko ja ulkonäkö

Pikkulapasotkan erottaminen lapasotkasta on vaikeaa. Tärkeimmät erot ovat pään ja nokan muoto: lapasotkan pää on korkein silmän kohdalta, pikkulapasotkan korkein kohta on silmän takana. Yksi erottava tekijä on linnun pituus: pikkulapasotka on vain 38–45 cm pitkä, kun lapasotka on 40–51 cm. Molemmille mainitaan siipien kärkiväliksi 75 cm ja painoksi noin 700 grammaa.
Myös pään kiilto auttaa joskus lajin tunnistamisessa: pikkulapasotkan punasävyä vastaa lapasotkan vihreä sävy. 
Koiraalla on hyvin tumma kaula ja pää, joka kiiltää hyvässä valossa punertavansävyisenä, valkea vatsa sekä harmaa selkä. Lisäksi sillä on sininen nokka ja keltaiset silmät. Naaras muistuttaa enemmän tukkasotkaa, mutta nokan tyvessä on usein enemmän valkeaa, poskella selvempää vaaleaa kuviointia ja selässä harmaa ”huurteinen” väritys.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pikkusotkan pesimäaluetta ovat järvet ja suolammet Alaskassa ja Kanadan länsiosissa. Laji muuttaa talveksi avoimen Tyynenmeren tuntumaan aina Keski- ja Etelä-Amerikkaan asti.
Lisääntyminen

Pikkulapasotka pesii maassa lähellä rantaa, joskus harvoissa yhdyskunnissa. Munia on tavallisesti 8–11 kappaletta. Poikaset menevät pian veteen kuoriutumisen jälkeen ja ovat emon hoitamia mutta ruokkivat itsensä ja ovat 47-54 päivän ikäisiä ensimmäisen lennon aikaan.
Ravinto

Pikkulapasotka syö nilviäisiä kuten simpukoita ja etanoita sekä vesihyönteisiä ja äyriäisiä ja kasvimateriaalia kuten suolilevien, vitojen ja sarojen varsia ja lehtiä sekä siemeniä.
Aiheesta muualla

Pikkulapasotka Lintukuva-verkkopalvelussa
Malá Fatran kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Žilinan alue Slovakia
Pinta-ala:  223,8 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1. huhtikuuta 1988 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Malá Fatran kansallispuisto on Slovakiassa Länsi-Karpaateilla sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on jyrkkäseinämäisiä kanjoneita. Terchovasta pääsee puiston poluille, missä on mahdollisuus kulkea köysiratojen tai tuolihissien avulla. Matalassa mäkimaastossa kasvaa pyökkejä, mutta korkeammalla vuoristossa kasvaa kuusta ja pihtaa. Puiston kukkakasveja ovat vuorikatkero, kultaesikko, neilikka ja pyöreälehtikihokki. Puistossa esiintyy myös tikankonttia. Puistossa esiintyviä lintuja ovat maakotka, huuhkaja ja mustahaikara. Puiston ylängöillä ja vuoristossa elää karhuja, ilveksiä, susia, villikissoja, saukkoja ja kivinäätiä. Puistossa on luola nimeltä Kryštálová jaskyňa, missä on kalsiittimuodostumia.
Malmin kirjasto

| Malmin kirjasto |
| --- | --- |
 Sisäänkäynti Malmin kirjastoon on Malmitalon aulasta.
Sijainti:  Ala-Malmin tori 1, 00700 Helsinki
Koordinaatit:  60.2504°N, 25.0148°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1946
Kotisivut
Malmin kirjasto on Helsingin Malmin kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Malmin kirjasto on perustettu vuonna 1946. Nykyään kirjastotilat sijaitsevat Malmitalossa, joka on vuonna 1994 valmistunut, Arkkitehtuuritoimisto Huhtiniemi & Söderholmin suunnittelema monitoimitalo.
Aiheesta muualla

Malmitalon pohjapiirros: Kirjaston sijainti 1. kerroksessa, Ala-Malmin puiston puolella (malmitalo.fi)
Malyi-teatteri

Teatterirakennus
Teatteri palaa
Malyi-teatteri, virallisesti Venäjän valtiollinen akateeminen Pieni teatteri (ven. Госуда́рственный академи́ческий Ма́лый теа́тр Росси́и), kuuluu samaan laitokseen kuuluisamman Bolšoi-teatterin kanssa, jotka molemmat sijaitsevat Moskovassa.
Teatterin juuret ovat vuodessa 1776, jolloin keisarinna Katariina II allekirjoitti ja myönsi ruhtinas Pjotr ​​Urusoviille "etuoikeuden" järjestää teatteriesityksiä, naamiaisia, tanssiaisia ja muita viihdemuotoja kymmenen vuoden ajaksi. Malyi (Pieni teatteri) rakennettiin vuonna 1824 samalle Teatteriaukiolle Bolšoin kanssa. Bolšoin ja Malyin rakennukset on suunnitellut kaupunginarkkitehti Joseph Bové uusklassiseen tyyliin Moskovan palon 1812 jälkeen. Sisustuksen uudisti arkkitehti Konstantin Ton 1830-luvulla. Rakennus paloi toukokuussa 1914, mutta korjattiin uudelleen. Teatterin edustalla on näytelmäkirjailija Aleksandr Ostrovskin muistopatsas vuodelta 1929.
Luojan kiitos!

| Luojan kiitos! |
| --- | --- |

Tyyli:  viihde improvisaatio
Kestoaika:  42 minuuttia
Pääosissa:  Heikki Paasonen Pirkka-Pekka Petelius
Verkko:  MTV3
Esitetty:  6. maaliskuuta 2015 –  15. toukokuuta 2015
Jaksoja:  10
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Suvi Salokoski
Vastaava(t) tuottaja(t):  Jenni Lähteenmäki, Eerika Vermilä, Hanna Kortti (MTV3)
Ohjaaja(t):  Teppo Airaksinen Jan-Aslak Leino (monikameraohjaus)
Käsikirjoittaja(t):  Joona Kortesmäki Hermanni Koppala
Leikkaaja(t):  Jussi Kauppila
Tuotantoyhtiö(t):  FremantleMedia Finland
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Luojan kiitos! on suomalainen, australialaiseen Thank God You're Here-formaattiin perustuva viihdeohjelma, jota esitettiin MTV3-kanavalla maalis–toukokuussa 2015. Ohjelman juontajana toimi Heikki Paasonen ja tuomarina Pirkka-Pekka Petelius.
Jokaisessa jaksossa neljä vierailevaa näyttelijää tai julkisuudesta tuttua henkilöä joutuivat lavastettuun kohtaukseen, joista he eivät tienneet ennakkoon mitään. Kohtaukset alkoivat sanoilla ”Luojan kiitos...”. Ohjelmassa oli mukana viisi vakionäyttelijää Teijo Eloranta, Misa Palander, Annika Poijärvi, Iida-Maria Heinonen sekä Jussi Puhakka, joiden osalta kohtaukset olivat käsikirjoitettuja.
Jakson päätteeksi tuomarina toimiva Pirkka-Pekka Petelius päätti, kuka vierailijoista suoriutui kohtauksistaan parhaiten.
Jaksot

| Jakso | Esityspäivä | Katsojaluvut | Näyttelijät |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6. maaliskuuta 2015 | 487 000  | Jukka Rasila, Maria Sid, Joonas Saartamo ja Santtu Karvonen |
| 2 | 13. maaliskuuta 2015 | 324 000  | Nicke Lignell, Simo Frangen, Lotta Backlund ja Kai Vaine |
| 3 | 20. maaliskuuta 2015 | 323 000  | Minna Kivelä, Eero Ritala, Ilkka Heiskanen ja Kari Ketonen |
| 4 | 27. maaliskuuta 2015 | 368 000  | Marco Bjurström, Esko Roine, Uniikki ja Janne Kataja |
| 5 | 3. huhtikuuta 2015 | 264 000  | Satu Silvo, Roope Salminen, Iikka Forss ja Paula Noronen |
| 6 | 10. huhtikuuta 2015 | 364 000  | Olga Temonen, Jarppi Leppälä, Aki Linnanahde sekä Eppu Salminen |
| 7 | 17. huhtikuuta 2015 | 265 000  | Noora Karma, Tume Uusitalo, Tero Tiittanen ja Jussi Vatanen |
| 8 | 1. toukokuuta 2015 | 366 000  | Ilkka Villi, Eija Vilpas, Ellen Jokikunnas ja Sami Hedberg |
| 9 | 8. toukokuuta 2015 | 299 000  | Pamela Tola, Ali Jahangiri, Lauri Nurkse ja Anu Sinisalo |
| 10 | 15. toukokuuta 2015 | alle 342 000  | Olli Herman, Reino Nordin, Ilari Johansson ja Essi Hellén |
Luolamies Lontoossa

| Luolamies Lontoossa> Only Human |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Gareth Roberts
Kieli:  englanti
Genre:  science fiction
Julkaistu:  2005
Suomennos
Suomentaja:  Lotta Toivanen, esipuhe: Jukka Halme
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  235
ISBN:  9789510321959
Sarja: Doctor Who
Seuraava:  Tikittävä painajainen
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Luolamies Lontoossa on Doctor Who -kirjasarjan ensimmäinen osa. Kirja pohjautuu Doctor Who -televisiosarjaan, mutta kirjan tarinaa ei ole julkaistu televisiossa. Kirjasarjan toinen osa on Tikittävä painajainen.
Juoni

Aito neandertalinihminen on päätynyt lontoolaiseen diskoon. Myös Tohtori ja hänen matkakumppaninsa Rose ovat Lontoossa, mikä johdattaa heidät oudon mysteerin jäljille. Poliisikopiksi naamioitu TARDIS-aikakone kuljettaa heidät kohti kivikauteen asettunutta yhteisöä, jossa juonitaan järkyttävää hanketta muinaisihmisten päänmenoksi.
Maláxa

Maláxa-vuori nähtynä Apteran arkeologiselta alueelta.
| --- | --- |
Sijainti:  Chaniá, Kreeta, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  610 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Maláxa (kreik. Μαλάξα) eli Zoúrva (Ζούρβα), antiikin Berekynthos/Berekyntos (m.kreik. Βερέκυνθος/Βερέκυντος, lat. Berecynthus/Berecyntus), on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 610 metriä (toisen lähteen mukaan 614 metriä).
Maláxa-vuori sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla Soúdanlahden etelärannalla noin kymmenen kilometriä kaakkoon Chanián kaupungista. Vuoren korkeimman huipun nimi on Zoúrva (Ζούρβα) ja toisen huipun nimi Poúpa (Πούπα, 550 m). Vuorella sijaitsee Maláxan kylä.
Vuoren antiikin aikainen nimi Berekynthos on esikreikkalainen. Nimi kytkeytyy oletettavasti fryygialaisiin, ja Fryygiassa oli samanniminen kaupunki. Berekynthia oli yksi Kybelen epiteeteistä. Vuoresta on kaivettu rautaa, ja tähän viittaa oletettavasti myös sen nykyinen nimi (< μάλαμα, málama, ’arvokas metalli’). Joskus vuori on tulkittu samaksi, josta Idavuoren daktyylien kerrotaan löytäneen rautaa. Joskus vuorelle on sijoitettu myös Stefanos Byzantionlaisen mainitsema kaupunki nimeltä Khalketorion (m.kreik. Χαλκητόριον, Khalkētorion, lat. Chalcetorium), jonka senkin nimi viittaa metallikaivoksiin.
Lund (Norja)

Lund on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Sirdal, Flekkefjord, Sokndal ja Eigersund.
Kunnan hallinnollinen keskus on Moin taajama, jossa asuu myös pääosa väestöstä.
Kuvia

Kunnan väestökehitys vuosina 1951–2010.
Lundin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Elvira Nikolaisen (s. 1980), muusikko
Ole Gabriel Ueland (1799–1870), poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lund (Norja) Wikimedia Commonsissa
Rogalandin läänin kunnat
Bjerkreim
Bokn
Eigersund
Finnøy
Forsand
Gjesdal
Haugesund
Hjelmeland
Hå
Karmøy
Klepp
Kvitsøy
Lund
Randaberg
Rennesøy
Sandnes
Sauda
Sokndal
Sola
Stavanger
Strand
Suldal
Time
Tysvær
Utsira
Vindafjord
Norjan läänit | Norja
Polymoog

Polymoog
Polymoog (kirjoitetaan joskus myös PolyMoog) on elektroninen analoginen kosketinsoitin ja syntetisaattori. Nykyisin sitä pidetään usein toimintatapansa vuoksi urkutyyppisenä soittimena, jossa on laajat mahdollisuudet muokata valittua sointiväriä.
Historiaa

Polymoog oli ensimmäinen markkinoille tullut  polyfoninen varsinainen syntetisaattori. Prototyyppivaiheessa sen nimenä oli Apollo.
Soittimen oli tarkoitus olla osa Moog Music -yhtiön markkinoille aikomaa Constellation-yhdistelmää, jonka osina olisivat olleet Lyra, monofoninen soolosoitin, Apollo l, tuleva Polymoog sekä Taurus-bassojalkio säestykseen. Keith Emerson käytti näitä soittimia kiertueella ilman bassojalkio-osaa. Constellation-suunnitelma ei toteutunut sellaisenaan, vaikka Taurus-bassojalkio tuli markkinoille ja etenkin pop-muusikot ovat käyttäneet sitä.
Emerson, Lake & Palmer -yhtyeen Keith Emerson käytti Apolloa osana Moog Polyphonic Ensembleä albumilla Brain Salad Surgery 1973.
Polymoog julkistettiin 1975
Syntetisaattorien polyfonian taustaa

Moog Music oli aiemmin saavuttanut kaupallisen menestyksen monofonisella Minimoog-mallilla.
Jo Minimoogin tullessa markkinoille tiedettiin, että lisäämällä oskillaattorien määrää soivia ääniä saatiin lisää, mutta hinta rajoitti tätä, sillä jokainen oskillaattori tai oskillaattoriryhmä olisi tarvinnut oman Minimoogin kaltaisen signaalinmuokkausväylänsä.
Myöhempi Memorymoog toteutettiin tällä tavoin mikropiirien kehittyessä ja siinä on 18 oskillattoria 6. soivalle äänelle monofonisen Minimoogin tarjotessa 3 oskillaattoria.
Toinen esimerkki ovat Oberheim Two, Four ja Eight Voice. Niissä kullekin soivalle äänelle on oma moduuli, joka on itsenäinen syntetisoija oskillaattoreineen ja muokkausmahdollisuuksineen. Näin esimerkiksi Two Voice - mallissa on kaksi moduulia.
Myöhemmässä, 1978 julkaistussa digitaalisessa Sequential Circuits Prophet 5 - syntetisaattorissa on 10 oskillaattoria 5 yhtäaikaiselle äänelle mikroprosessorin lukiessa, mitä kosketinta painetaan ohjaten oskillaattoreita sekä muita parametrejä joko valmiin sointivärin tai käyttäjän luomien asetusten mukaisesti..
Polymoogin ominaisuuksia

Polymoogissa polyfonia on toteutettu siten, että jokaisella 72. koskettimesta on oma mikropiireillä toteutettu äänipiirinsä jotka saavat muokattavan signaalin kahdelta oskillaattorilta muodostaen siitä piiriin valmiiksi luodun sointivärin. Soitin pystyy näin tuottamaan signaalista 72 ääntä samanaikaisesti.. Kahta oskillaattoria käytetään täyteläisemmän soinnin saavuttamiseksi.
Oskillaattorit tuottavat valinnaisesti ns. sahanterä-, kantti- ja ramppimuotoista aaltoa. Oskillaattorit on mahdollista virittää toisiinsa verrattuna harmonisesti tai dissonantiksi. Eri aaltomuotoja voi yhdistää.  Oktaavialueet olivat 8' ja 4' sekä 16' ja 8'.
Polymoogissa on kahdeksan vapaasti muokattavaa sointiväriä ja soitin tarjoaa yhden muistipaikan. Sointivärejä pystyy yhdistämään vapaasti ja ne sisältävät äänipiirit ovat vaihdettavissa. Sointivärit oli tarkoitettu myös lähtökohdaksi omien sointivärien luomiselle Var-kytkennän (Variation) avulla.
Soittimessa on sample/hold - toiminto, kohinageneraattori, ekvalisoija sekä chorus-efekti. Koskettimiston voi jakaa kolmeen osaan joista jokaisella on oma äänenvoimakkuudensäätönsä. Kultakin osiolta on ulostuloväylä, jolla voidaan ohjata esimerkiksi muita syntetisaattoreita. Koskettimisto reagoi soiton voimakkuuteen. Soittimessa on valittavissa yli- ja alipäästösuodatin, jota voi haluttaessa ohjata LFO-generaattorilla. Soittimessa on myös ADSR (engl. attack, decay, sustain, release) jolla ohjataan äänen käyttäytymistä soimisen eri vaiheissa. Soittimeen voi myös kytkeä ulkopuolisia instrumentteja niiden soinnin muokkaamiseksi.
Myöhemmin markkinoille tuotiin Polymoog Keyboard, jossa oli enemmän valmiita sointivärejä, mutta muokkausmahdollisuuksia oli rajattu. Soittimiin oli saatavissa Polypedal, jolla jalkakäyttöisesti voitiin ohjata äänen kestoa, suodatinta sekä äänen korkeutta, joka mahdollisti ns. pitch-bend-efektin.
Polymoogin hinta oli julkistettaessa 80 000 markkaa. Esimerkiksi suurehko perheauto maksoi tuohon aikaan 40 000–50 000 markkaa.Lisäksi soittimet valmistettiin yksitellen käsityönä.
Tunnettu käyttäjä on ollut esimerkiksi Rick Wakeman Yes-yhtyeen albumilla Going for the One kappaleessa "Wondrous Stories" 1977.
Aiheesta muualla

http://www.vintagesynth.com
http://www.synthmuseum.com
http://www.popeye-x.com/tech/willalexander.htm
http://www.retrosound.de/The_Taurus.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.brain-salad-surgery.de/moog_constellation.html
MOS

MOS voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Metal–oxide–semiconductor, mikropiirin valmistustekniikka, ks. MOSFET
MOS Technology, mikropiirivalmistaja
Mostek, puolijohdevalmistaja
Mambo (ohjelmisto)
Mos, piirikunta Espanjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”MOS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marcel Fischer

| Mitalit> Miesten miekkailu.Maa:   Sveitsi. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten miekkailu.Maa:   Sveitsi. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten miekkailu.Maa:   Sveitsi. Olympialaiset  | Miesten miekkailu> Maa:   Sveitsi. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | kalpa |  |
Marcel Fischer (s. 19. elokuuta 1978 Biel/Bienne) on sveitsiläinen kalpamiekkailija. Fischer asuu Baselissa ja edustaa Fechtgesellschaft Basel-seuraa. Hänen valmentajinaan toimivat Rolf Kalich ja Manfred Beckmann. Ammatiltaan hän on ortopedi. Marcel Fischer on 190 cm pitkä ja painaa 80 kg.
Fischer voitti kalvan olympiakultaa vuoden 2004 olympialaisissa Ateenassa. Fischer on ensimmäinen sveitsiläinen miekkailun olympiavoittaja.
Aiheesta muualla

fischermarcel.ch fischermarcel.ch. Viitattu 27.2. 2008. (saksaksi)
Miesten kalpamiekkailun olympiavoittajat
Lunatica

| Lunatica |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  sinfoninen metalli
Kotipaikka:  Sveitsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andrea Dätwyler,  laulu   Sandro D’Incau,  kitara   Marc Torretti,  kitara   Emilio MG Barrantes,  basso   Alex Seiberl,  koskettimet   Ronny Wolf,  rummut  
Entiset jäsenet:  Beat Brack,  basso   Ermes Di Prisco,  rummut   Andy Leuenberger,  kitara  
Levy-yhtiö:  Frontiers Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lunatica on sinfonista metallia soittava kuusihenkinen yhtye, joka on perustettu Sveitsissä vuonna 1998.
Historia

Yhtyeen perustivat Alex Seiber ja Sandro D'Incau. Heidän laulusolistin etsintänsä päättyi 2001 Andrea Dätwyleriin. Ensimmäinen levy Atlantis sai mukavahkoja arvosteluja ja Lunatica alkoi saada keikkoja. Valinta parhaaksi yhtyetulokkaaksi Sveitsin suurimmalla heavy-festivaalilla Metaldayzillä toi myös uusia faneja.
Toiselle albumilleen yhtye sai tuottajaksi tunnetun Sascha Paethin, joka on työskennellyt muun muassa Rhapsodyn ja Kamelotin kanssa. Vuonna 2004 ilmestyneestä Fables & Dreamsistä tulikin edeltäjäänsä paremmin tuotettu ja viimeistellympi. Levy menestyi kohtalaisesti Sveitsin listoilla ja single Fable of Dreams sai radiosoittoa.
Joulukuussa 2005 alkoivat kolmannen albumin äänitykset ja albumi The Edge of Infinity ilmestyi syyskuussa 2006. Yhtyeen neljäs albumi nimeltä New Shores ilmestyi 27. helmikuuta 2009.
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset Andrea Dätwyler – laulu  Sandro D’Incau – kitara  Emilio MG Barrantes – basso  Alex Seiberl – koskettimet  Ronny Wolf – rummut :  Entiset Beat Brack – basso  Andy Leuenberger – kitara  Ermes Di Prisco – rummut  Marc Torretti – kitara
Albumit

Atlantis (2001)
Fables & Dreams (2004)
The Edge of Infinity (2006)
New Shores (2009)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
Lunatica Last.fm:ssä (englanniksi)
MOLLE

MOLLE-verkko näkyvissä Yhdysvaltain armeijan Interceptor-luotiliivissä
MOLLE:n PALS-verkko
MOLLE (Modular Lightweight Load-carrying Equipment) on Yhdysvaltain asevoimien ja NATO:n käyttämä modulaarinen kantovälineiden standardi.
MOLLE:n idea on liittää taktista välineistöä yhteen. Tämä perustuu yhden tuuman leveisiin nylon-hihnoihin, jotka muodostavat PALS-verkon (Pouch Attachment Ladder System). Tyypillinen käyttötarkoitus on liittää taisteluvyöhön, sirpaleliiviin tai reppuun pussukoita, kuten ammustaskut, ensiapuvälineet tai veitsen tuppi. Nämä liitetään pujottamalla niissä oleva hihna verkon hihnojen läpi ja kiinnittämällä painonapilla. PALS-kiinnikkeitä voi olla myös muissa paikoissa, kuten ajoneuvoissa.
MOLLE-järjestelmä otettiin käyttöön 1997, jolloin se korvasi aiemman ALICE-järjestelmän (All-purpose Lightweight Individual Carrying Equipment), joka puolestaan korvasi aikoinaan M-1956 Individual Load-Carrying Equipment (ILCE) ja M-1967 Modernized Load-Carrying Equipment (MLCE) -järjestelmät.
MOMO-oireyhtymä

MOMO-oireyhtymä on erittäin harvinainen geneettinen oireyhtymä, joka sai nimensä pääpiirteiden englanninkielisten nimitysten alkukirjaimista. Nämä piirteet ovat makrosomia, ylipaino, makrokefalia ja silmien poikkeavuudet. Oireistoon liittyy kehitysvamma, joka saattaa määrittää sitä paremmin kuin makrosomia, jota ei ole kuvattu kaikilla sairastuneilla. MOMO-oireyhtymässä yleisiä ovat lisäksi muun muassa luuston kypsymisen viive sekä poikkeavat kasvonpiirteet, joihin kuuluvat muiden muassa hypertelorismi ja otsan korostuneisuus.
MOMO-oireyhtymän oireet ilmenevät jo vastasyntyneenä tai vauvaiän aikana. Hoito on oireenmukainen. Oireyhtymän geneettinen pohja on jäänyt tuntemattomaksi, mutta LINC00237-geenin mutaatiota on epäilty syyksi. Autosomissa vallitsevaa tai autosomissa peittyvää periytymistapaa on esitetty, mutta harvinaisten sairauksien Orphanet-tietokanta määrittää oireyhtymän peittyvästi periytyväksi. Arvioitu esiintyvyys on alle yksi miljoonasta. Lääketieteellisissä julkaisuissa on raportoitu vain noin tusinan verran tapauskuvauksia.