stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simon Cowell
Ura > Televisioura

Vuonna 2001 Cowell palkattiin Simon Fullerin kehittämään brittiläiseen Pop Idol -kykyjenetsintäohjelmaan tuomariksi. Seuraavana vuonna sarja alkoi Yhdysvalloissa nimellä American Idol, ja Cowell aloitti sen tuomarina yhdessä Paula Abdulin ja Randy Jacksonin kanssa. Cowellin tyyli puhua kilpailijoille oli alusta alkaen brutaalin suora, kuten "Olet kehittänyt uuden kidutusmuodon".
Cowell loi vuonna 2003 kansainvälisen laulukvartetin Il Divon, josta tuli suurmenestys, sekä tuotti Leona Lewisin musiikkia.
Cowellin tuotantoyhtiö SYCOtv aloitti The X Factor -kykyohjelman vuonna 2004, ja Cowell itse toimi sen tuomarina. Fuller haastoi Cowellin oikeuteen Idol-konseptin plagioinnista, ja juttu soviteltiin oikeuden ulkopuolella. Cowell tuotti vuonna 2006 myös ABC:n sarjan American Inventor ja loi NBC:n sarjan America's Got Talent.
Vuoden 2010 American Idol -kausi jäi Cowellin viimeiseksi ohjelmassa, koska hän halusi keskittyä kokonaan X Factorin tuomaroinnille.. Cowell toi X Factorin Yhdysvaltoihin vuonna 2011.
Cowell sanoo X Factoriin vuonna 2010 osallistuneen, myöhemmin suursuosioon nousseen One Directionin kokoamisen olleen yksin hänen ajatuksensa.
Entertainment Weekly valitsi Cowellin yhdeksi vuoden 2004 viihdyttäjistä, ja Forbes valitsi hänet vuonna 2007 kolmanneksi TV-kasvojen listallaan. Cowellin palkkio vuoden 2006 American Idolista oli 40 miljoonaa dollaria. Cowell loi myös Idol Gives Back -hyväntekeväisyyskeräyksen, jolla kerättiin 76 miljoonaa dollaria.
Cowell on vieraillut Simpsonit-sarjan jaksoissa ”Välkky ja välkympi” ja ”Tuomion hetket”.
Yksityiselämä

Cowell ei ole koskaan ollut naimisissa. Hän oli vuosina 2009–2012 kihloissa meikkitaiteilija Mezhgan Hussainyn kanssa. Cowell kihlasi tammikuussa 2022 Lauren Silvermanin , jonka kanssa hänellä on jo vuonna 2014 syntynyt poika.
Cowell on kiistänyt julkisuudessa toisinaan esiin nousevat huhut ja väitteet, joiden mukaan hän olisi homoseksuaali.
Cowell kannattaa julkisesti Britannian konservatiivipuoluetta.
Vuonna 2003 Cowell julkaisi muistelmansa, televisiossa käyttämänsä lausahduksen mukaan nimetyn "I Don't Mean to be Rude, But...", jossa hän kuvailee lapsuuttaan ja kokemuksiaan levyalalla.
Cowellin omaisuuden arvoksi huhtikuussa 2012 arvioitiin 350 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

http://www.angrysimon.com/simon_bio.html
Iltalehden julkkislista: Simon Cowell
Christina Applegate

| Christina Applegate |
| --- | --- |
 Christina Applegate San Diegon Comic-Conissa 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1971 (ikä 52) Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–
Merkittävät roolit:  Pulmuset
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Christina Applegate (s. 25. marraskuuta 1971 Hollywood, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hän näytteli Kelly Bundya komedia­sarjassa Pulmuset vuosina 1987–1997.
Ura

Christina Applegate oli vain kolmen kuukauden ikäinen, kun hän esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa. Hän oli äitinsä, näyttelijä Nancy Priddyn sylissä Päivien viemää -saippuaoopperan jaksossa. Christinan isä oli äänitetuottaja Bobby Applegate. Nancy Priddy ja Bobby Applegate erosivat, ja Priddy kasvatti tyttärensä yksin.
Applegate oli 15-vuotias, kun hän sai roolin televisiosarjasta Pulmuset. 11 kautta kestäneessä tilannekomediassa Applegate näytteli perheen yksinkertaista tytärtä Kelly Bundyä. Pulmusten ohjella hän teki myös joitakin elokuvia, muun muassa vuoden 1991 komedian Apua! Lastenvahti kuoli – eihän kerrota äidille?
Applegate pyrki 1990-luvun lopulla erottumaan aiemmasta Kelly Bundyn hahmosta. Hänen elokuviaan olivat muun muassa vuonna 1998 ensi-iltansa saaneet komediat The Big Hit ja Jane Austenin mafia!, jossa Applegate näytteli nuoren mafioson morsianta. Applegaten uusi televisiosarja oli myös vuonna 1998 alkanut Jesse, jossa hän näytteli työn ja perheen välillä taiteillutta yksinhuoltajaäitiä. Sarjan inspiraationa oli Applegaten oma nuoruus äitinsä kanssa. Sarja lakkautettiin kahden tuotantokauden jälkeen.
Applegaten vuoden 2001 aikamatkustuselokuva Just Visiting – kuokkavieraat keskiajalta oli sekä kriittinen että taloudellinen pettymys. Sen jälkeen hän näytteli elokuvissa Radalla (2002), Huippunäkymät (2003) ja Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda (2004). Applegate vieraili myös televiosarjassa Frendit, missä hän esitti Rachel Greenin siskoa Amyä. Applegate voitti roolista Emmy-palkinnon vuonna 2003 ja oli uudestaan ehdolla vuonna 2004.
Applegaten seuraava tilannekomediasarja oli vuonna 2007 alkanut Samantha, jota hienoisesta menestyksestä huolimatta näyttettiin vain kaksi kautta. Myös sarjaa Up All Night näytettiin kaksi kautta. Applegate näytteli 2010-luvulla muun muassa elokuvissa Uutisankkuri 2: Legenda jatkuu (2013), Loma (2015) ja Bad Moms (2016). Vuonna 2019 alkoi puolestaan musta komedia Dead to Me.
Applegate on toiminut rintasyöpäjärjestön puheenjohtajana. Hän kannattaa eläinten oikeuksia ja PETA-järjestöä.
Vuonna 2009 People-lehti nimesi Applegaten maailman kauneimmaksi henkilöksi.
Yksityiselämä

Vuonna 2008 Applegate sairastui rintasyöpään. Häneltä poistettiin molemmat rinnat, kun häneltä löydettiin rintasyövälle altistava BRCA1-geeni. Häneltä poistettiin vuonna 2017 syöpäriskin pienentämiseksi myös munanjohdimet ja munasarjat. Applegatella todettiin MS-tauti kesällä 2021.
Applegate oli 2001–2005 naimisissa näyttelijä Jonathan Schaechin kanssa. Applegate ja muusikko Martyn LeNoble saivat tyttären vuonna 2011 ja menivät kaksi vuotta myöhemmin naimisiin.
Filmografia

| Ääninäyttely> Vuosi | Ääninäyttely> Elokuva / sarja | Ääninäyttely> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Kukkulan kuningas | Colette / Attorney |
| 2007 | Farce of the Penguins | Melissa |
| 2009 | Alvin ja pikkuoravat 2 | Brittany |
| 2010 | Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto | Catherine |
| 2011 | Alvin ja pikkuoravat 3 | Brittany |
| 2014 | Manolon lumoava matka | Mary Beth |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christina Applegate Wikimedia Commonsissa
Christina Applegate Golden Globe -gaalassa tammikuussa 2009.
Viidakon tähtöset

| Viidakon tähtöset |
| --- | --- |
 Kolmannen tuotantokauden tunnus
Tyyli:  tosi-tv
Kestoaika:  noin 40 min
Pääosissa:  Tino Singh (juontaja, 2014) Ali Jahangiri (juontaja, 2012–2013)  Shirly Karvinen(juontaja, 2023) Jarkko Luoma (voice over – 1. kausi) Jake Kilpiö (voice over – 2–3 kaudet)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  22. maaliskuuta 2012 –  11. kesäkuuta 2014
Tuotantokausia:  4-
Jaksoja:  30
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Les Nordhauser Suvi Oja-Heiniemi Mirtta Salonen (3. kausi)
Vastaava(t) tuottaja(t):  Joonas Hytönen Roope Lehtinen Jarkko Luoma Sari Valtanen (MTV)
Ohjaaja(t):  Jussi Korva (1. kausi) Kimmo Mäki (2. kausi–)
Käsikirjoittaja(t):  Jussi Korva (1. kausi) Marjatta Sipponen (3. kausi) Kimmo Mäki (3. kausi)
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla Paras TV-ohjelma 2012 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Viidakon tähdet tai Viidakon tähtöset on tositelevisiosarja, jota alettiin esittää Subilla keväällä 2012. Sarjaan valitut kymmenen julkisuudesta tuttua henkilöä joutuvat keskelle viidakkoa, jossa heidän täytyy Selviytyjät-sarjan tavoin selviytyä erilaisista raha- ja majoitustehtävistä.
Sarjaa kuvataan Thaimaassa sijaitsevassa viidakossa. Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin syksyllä 2011, toinen kausi syksyllä 2012 ja kolmas kausi syksyllä 2013. Kolmannen kauden esitys aloitettiin Subilla 9. huhtikuuta 2014.
Neljäs ja päivitetty versio Viidakon tähdet alkaa vuonna 2023. Ensimmäistä kertaa puolet osallistujista ovat miehiä.
Alkuperäinen formaatti

Viidakon tähtöset perustuu hollantilaisen Eyeworks-tuotantoyhtiön formaattiin Reality Queens of the Jungle (hollanniksi Echte Meisjes In De Jungle). Sarja alkoi Hollannissa vuonna 2011 RTL 5-kanavalla. Ensimmäinen kausi kuvattiin Surinamessa. Toisen kauden teemana vuonna 2012 oli Tähtöset etsivät itseään, jolloin sarjaa kuvattiin Nepalissa ja tehtävät liittyivät teeman mukaisesti itämaiseen mystiikkaan, henkisyyteen ja sisäisen harmonian etsimiseen. Kolmas kausi (2013) kuvattiin Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa, ja teemana oli Preerian tähtöset. Naispuolisten kilpailijoiden lisäksi kolmannelle kaudelle osallistui viisi homoseksuaalia miestä.
Saksalaisella ProSieben-kanavalla esitettiin vuonna 2013 ”Safarin tähtöset” (saksaksi Reality Queens auf Safari), joka oli kuvattu Tansaniassa.
1. tuotantokausi

Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 22. maaliskuuta 2012 – 24. toukokuuta 2012. Ensimmäistä jaksoa katsoi 497 000 katsojaa. Ohjelman alussa kilpailijat jaettiin kahteen joukkueeseen, Thaifuuniin ja Viidakon tiikereihin. Joukkueet kilpailivat nukkumapaikoistaan, voittajat pääsivät luksusleiriin ja häviäjät luuserileiriin. Joukkueet kilpailivat myös rahakilpailuissa, joiden voittajan kassaan lisättiin tietty summa rahaa. Kisan edetessä loppua kohden kilpailijat äänestivät toisiaan ulos kilpailusta. Lopulta myös tehtävät muuttui yksilökisoiksi ja niiden voittaja pääsi yksin valitsemansa kilpailijan kanssa nauttimaan luksusleirin hemmotteluista. Ensimmäisen tuotantokauden juonsi Ali Jahangiri ja sen voitti Anni Uusivirta.
1. tuotantokausi > Kilpailijat

| Kilpailija | Joukkue | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Anni Uusivirta | Thaifuuni | Voittaja |
| Susanna Ruotsalainen | Thaifuuni | 2. sija |
| Sara Sieppi | Viidakon tiikerit | 4. pudonnut |
| Susanna Penttilä | Viidakon tiikerit | 4. pudonnut |
| Marianne Harjula | Thaifuuni | 3. pudonnut |
| Iida Ketola | Viidakon tiikerit | 3. pudonnut |
| Maisa Torppa | Thaifuuni | 2. pudonnut |
| Susanna Ingerttilä | Viidakon tiikerit | 2. pudonnut |
| Henna Kalinainen | Thaifuuni | 1. pudonnut |
| Martina Aitolehti | Viidakon tiikerit | 1. pudonnut |
2. tuotantokausi

Toinen tuotantokausi esitettiin 11. huhtikuuta 2013 – 13. kesäkuuta 2013. Tälläkin tuotantokaudella kilpailijoita oli ensimmäisen kauden tapaan kymmenen, mutta tällä kertaa mukana oli myös yksi mies. Toisen tuotantokauden juonsi edellisen tapaan Ali Jahangiri. Kauden avausjaksoa seurasi 406 000 katsojaa. Kauden voitti Sabina Särkkä, joka sai voiton myötä Tarzanit -joukkueen keräämät 18 000 euroa.
2. tuotantokausi > Kilpailijat

| Kilpailija | Joukkue | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Sabina Särkkä | Tarzanit | Voittaja |
| Anna Strömberg | Tarzanit | 2. sija |
| Minna Sara | Pommit | 4. pudonnut |
| Niina Lavonen | Pommit | 4. pudonnut |
| Emmi Lehtomaa | Tarzanit | 3. pudonnut |
| Niko Saarinen | Pommit | 3. pudonnut |
| Katri Sorsa | Tarzanit | 2. pudonnut |
| Leina Ogihara | Pommit | 2. pudonnut |
| Susanna Indrén | Tarzanit | 1. pudonnut |
| Nina Hämäläinen | Pommit | 1. pudonnut |
3. tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi esitettiin 9. huhtikuuta 2014 – 11. kesäkuuta 2014. Tällä kaudella kisassa nähtiin yhteensä 11 kilpailijaa, joista kaksi luovutti jo ensimmäisessä jaksossa. Kristina Karjalainen luovutti jo lentokentällä hammastulehduksen takia ja Marianne Kallio ehti olla viidakossa vain muutamia tunteja. Toisessa jaksossa Alisa Ranta-Aho poistettiin viidakosta luvattoman esineen takia ja tilalle tuli Sanna Suutari. Kolmannen tuotantokauden juontajana toimi Tino Singh. Kauden avausjakso keräsi 340 000 katsojaa. Kisan voitti Amanda Harkimo joka sai voiton myötä Timantit -joukkueen keräämät 15 000 euroa.
3. tuotantokausi > Kilpailijat

| Kilpailija | Joukkue | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Amanda Harkimo | Timantit (alussa Villikissat) | Voittaja |
| Katrie Daler | Villikissat | 2. sija |
| Laura Ahola | Villikissat | 2. pudonnut |
| Suvi Pitkänen | Timantit | 2. pudonnut |
| Tia Kiuru | Timantit | 1. pudonnut |
| Sanna Suutari | Villikissat (alussa Timantit) | 1. pudonnut |
| Johanna Pulkkinen | Villikissat | 4. luovuttanut |
| Tiina Jylhä | Villikissat | 3. luovuttanut |
| Alisa Ranta-Aho | Timantit | 1. poistettu |
| Marianne Kallio | Timantit | 2. luovuttanut |
| Kristina Karjalainen | Timantit | 1. luovuttanut |
4. tuotantokausi

Neljättä tuotantokautta alettiin esittää 4. syyskuuta 2023. Uudistetulla kaudella kisasi 10 kilpailijaa, joista puolet oli miehiä. Neljännen tuotantokauden juontajana toimi Shirly Karvinen.
Kilpailuun palasivat myös aiemmilta kausilta tutut Amanda Harkimo ja Iida Ketola.
Kilpailun voitti tubettaja Ibrahim ”Iba” Manza. Finaalissa häntä vastassa oli realitytähti Henrik ”Henkka” Mykrä.
4. tuotantokausi > Kilpailijat

| Kilpailija | Joukkue | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Ibrahim Manza | Pinkit | Voittaja |
| Henrik Mykrä | Pinkit | 2. sija |
| Jeffrey Lawman | Vihreät | 4. pudonnut |
| Kelly Kalonji | Vihreät | 4. pudonnut |
| Amanda Harkimo | Pinkit | 3. pudonnut |
| Jesse Sarkkinen | Vihreät | 3. pudonnut |
| Joni Hesselgren | Pinkit | 2. pudonnut |
| Janely | Vihreät | 2. pudonnut |
| Mona Bling | Pinkit | 1. pudonnut |
| Iida Ketola | Vihreät | 1. pudonnut |
Viidakon tähtöset -sarjan 1. tuotantokauden tunnus
Viidakon tähtöset -sarjan 2. tuotantokauden tunnus
Pentti Siimes

| Pentti Siimes |
| --- | --- |
 Pentti Siimes vuonna 1959.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pentti Kalevi Siimes
Syntynyt: 10. syyskuuta 1929 Helsinki
Kuollut: 27. lokakuuta 2016 (87 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Elina Pohjanpää (vih. 1956; k. 1996)
Lapset:  Tarja Siimes   Paula Siimes
Näyttelijä
Aktiivisena:  1946–2008
Palkinnot
 Pro Finlandia (1982)   Suomen Kulttuurirahaston palkinto (1988)   Näyttämötaiteen valtionpalkinto (1999) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Pentti Kalevi Siimes (10. syyskuuta 1929 Helsinki – 27. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän sai urastaan Pro Finlandia -mitalin 1982 ja Suomen Kulttuurirahaston 50 000 markan tunnustuspalkinnon vuonna 1988.
Ura > Teatterissa

Pentti Siimes valmistui Teatterikoulusta 1953. Hän teki merkittävän uran laaja-alaisena teatterinäyttelijänä. Hän työskenteli Suomen Kansallisteatterin näyttelijänä yhtäjaksoisesti yli neljä vuosikymmentä, vuosina 1953–1994.
Siimes näytteli Helsingin kaupunginteatterissa erittäin suositussa näytelmässä Kvartetti vuosina 2002–2007. Tammikuussa 2008 Siimes ilmoitti jäävänsä eläkkeelle teatterityöstä.
Ura > Elokuvissa, televisiossa ja radiossa

Siimes oli 1950-luvulla yksi eniten elokuvissa käytetyistä näyttelijöistä. Eräs Siimeksen tunnetuimmista elokuvarooleista on Määttä elokuvassa Tuntematon sotilas (1955). Hänet muistetaan myös 1960-luvun alussa tehdyistä Komisario Palmu -elokuvista. Hän esitti kolmessa ensimmäisessä Palmu-elokuvassa eri roolihahmoja.
Ohjaaja William Markus antoi Siimekselle ensimmäisen pääosan elokuvassa. "Rakkaus kahleissa" (1955) päänäyttelijöinä nähtiin Siimes ja Åke Lindman. Siimes näytteli lukuisissa Markuksen ohjaamissa elokuvissa.
Monet Siimeksen elokuva- ja televisiorooleista olivat humoristisia. Siimes näytteli muuan muassa Spede Pasasen elokuvissa ja televisio-ohjelmissa kuten Spede Show’ssa 1970-luvulla. Vuonna 1970 Siimes oli mukana sarjassa Ilkamat ja 1979 suositussa Parempi myöhään... -ohjelmassa, jota hän juonsi yhdessä Ritva Valkaman kanssa. 1990-luvulla Siimes näytteli Ere Kokkosen Vääpeli Körmy -elokuvissa eversti Tossavaista.
Siimes oli mukana monissa radiokuunnelmissa. Teatteriuransa päätettyään Siimes jatkoi vielä pienimuotoista työskentelyä televisiolle ja luki 2008–2009 joka toinen viikko TV1:n Pisara-ohjelmassa muutaman minuutin pituisia tekstejä. Vuonna 2008 valmistui myös televisioelokuva Thomas, jossa Siimeksen lisäksi näytteli Lasse Pöysti.
Henkilökuva

Työtoverit muistavat Siimeksen olleen tunnollinen, ahkera ja kannustava ihminen, joka otti toiset huomioon. Hänellä oli erinomainen muisti ja erittäin hyvä ajoituskyky ja huumorintaju.
Yksityiselämä

Pentti Siimeksen vanhemmat olivat kirjapainotyöntekijä Paul Siimes (synt. Pawel Starkowski) ja ompelija Hilja Siimes (o.s. Keinänen), jotka solmivat avioliiton vuonna 1922. Isä oli Puolan kansalainen, vaikka olikin äitinsä puolelta suomalainen ja syntynyt Suomessa. Hän suomensi nimensä virallisesti vuonna 1926, jolloin perheeseen syntyi ensimmäinen lapsi, Pentin sisar Sirkka. [lähde? ] Tampereella asunut Paul Siimes sai perheineen Suomen kansalaisuuden vuonna 1932.
Pentti Siimes oli naimisissa näyttelijä Elina Pohjanpään kanssa vuodesta 1956 tämän kuolemaan 1996 saakka. Liitosta syntyi kolme tytärtä: Tarja, Hanna-Mari ja Paula, joista Tarja ja Paula ovat näyttelijöitä. Siimes kuoli pitkään sairastettuaan lokakuussa 2016. Hänet on haudattu vaimonsa Elina Pohjanpään viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Pentti Siimeksen elämästä ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 2002 Lauri Meren kirjoittama 320-sivuinen kirja Pentti Siimes: Näyttämöllä, kotonaan.
Valikoitu filmografia

Tuntematon sotilas
Komisario Palmun erehdys
Kaasua, komisario Palmu!
Tähdet kertovat, komisario Palmu
Vääpeli Körmy -elokuvat
Thomas
Spede Show
Ilkamat
Parempi myöhään...
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aunila, Seija: Kulttuuri ja viihde: Teatterin ja tanssin tekijät: Pentti Siimes Yle Elävä arkisto.  9.9.2009. Arkistoitu 16.11.2011.
Palander, Misa: Pentti Siimes Kansallisteatterin virtuoosina näytäntökaudella 1987–1988  9.5.2006. Arkistoitu 28.10.2008.
Jesse James

| Jesse James |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Jesse Woodson James
Syntynyt: 5. syyskuuta 1847 Clay County, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 3. huhtikuuta 1882 (34 vuotta) St. Joseph, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Jesse Jamesin hauta
Jesse Woodson James (5. syyskuuta 1847 Clay County, Missouri, Yhdysvallat – 3. huhtikuuta 1882 St. Joseph, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka keräsi mainetta jo eläessään ja josta kuolemansa jälkeen tuli legenda.
Jesse James osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan, minkä jälkeen paluu arkeen ei enää onnistunut. Sen sijaan Jesse, hänen veljensä Frank, heidän serkkunsa Youngerin veljekset ja muutama muu vanha Quantrillin sissi muodostivat James-Younger-jengin nimellä tunnetun rikollisjoukkion. Youngerin veljeksille olivat äitinsä kautta sukua myöhemmin vaikuttaneet Daltonin veljekset.
James-Younger-jengi ryösti pankkeja, junia ja postivaunuja vuosina 1866–1876. Syyskuussa 1876 jengi lähti ryöstämään pankin Northfieldiin Minnesotaan. Pankkivirkailija kuitenkin kieltäytyi avaamasta kassaholvin ovea, ja pankin ulkopuolella kaupunkilaiset nousivat aseisiin. Clell Miller ja Bill Chadwell ammuttiin kadulle. Pakomatkan aikana Youngerin veljekset pidätettiin ja Charley Pitts ammuttiin. Vain Jamesin veljekset pääsivät pakoon, ja tämä oli jengin loppu.
Kolmen vuoden hiljaiselon jälkeen Jesse kokosi täysin uuden koplan, jonka toimintaan Frank osallistui vain pari kertaa. Uudet jäsenet eivät olleet vanhojen sotakaverien veroisia tappajia. Dick Liddil, Charles ja Robert Ford vehkeilivät viranomaisten kanssa Jamesin selän takana. Vainoharhainen Jesse James ampui Clell Millerin veljen Edin, joka oli isoveljensä kuoleman jälkeen liittynyt uuteen jengiin.
Marraskuussa vuonna 1881 Jesse James muutti perheineen St. Josephiin, Missouriin. Hän oli aikeissa lopettaa ryövärin uransa, mutta hän halusi tehdä vielä viimeisen suuren ryöstön, joten hän kutsui Charles ja Robert Fordin suunnittelemaan Platte Cityn pankin ryöstöä. Fordin veljesten todellisena tarkoituksena ei ollut ryöstää pankkia vaan saada Jesse Jamesista luvattu 10 000 dollarin etsintäkuulutuspalkkio.
3. huhtikuuta 1882 Fordit ja James söivät aamiaista Jamesin talolla. James huomasi talossaan pölyisen taulun. Hän nousi tuolille puhdistamaan sitä, eikä hänellä ollut asetta. Robert Ford huomasi tilaisuutensa tulleen ja tappoi Jamesin ampumalla tätä takaraivoon. James haudattiin talonsa pihalle.
Joskus Jesse Jamesin kerrotaan olleen eräänlainen Villin lännen Robin Hood, joka ryösti rikkailta ja jakoi ryöstösaaliin köyhille. Tämä lauluissa ja kevyessä kirjallisuudessa esiintyvä Jesse James on luultavasti vain kuvitteellinen hahmo, jolla ei ole oikean Jesse Jamesin kanssa muuta yhteistä kuin nimi ja ammatti.
Elokuvia ja näyttelijöitä

Jesse James – suuri seikkailija (1939) – Tyrone Power
Kansas tulessa (1950) – Audie Murphy
Jesse James (1957) – Robert Wagner
Kutsumattomat (1970) – Stuart Margolin
Ryövärit (1972) – Robert Duvall
Lainsuojattomat (1980) – James Keach
Frank ja Jesse (1994) – Rob Lowe
American Outlaws – viimeiset lainsuojattomat (2001) – Colin Farrell
Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta (2007) – Brad Pitt
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jesse James Wikimedia Commonsissa
Contents Official Website for the Family of Frank & Jesse James. Arkistoitu 26.7.2011. Viitattu 2.4.2019 (englanniksi). Jesse Jamesin jälkeläisten virallinen kotisivu.
Jesse Gregory James, alias Jesse James Official Website for the Family of Frank & Jesse James. Arkistoitu 28.5.2022. Viitattu 2.4.2019 (englanniksi). Jesse G. James ei ole todistanut olevansa sukua.
Gilmore, Donald L.: James Younger Gang – Facts, information and articles about the James Younger Gang, famous outlaws from the Wild West Historynet.  elokuu 2000. Viitattu 2.4.2019 (englanniksi).
James-Younger Gang Civil War St. Louis.  25.1.2001. Arkistoitu 6.4.2019. Viitattu 2.4.2019 (englanniksi).
Short History of the James-Younger Gang James – Younger Gang. Viitattu 2.4.2019 (englanniksi).
Jacques-Yves Cousteau

| Jacques-Yves Cousteau |
| --- | --- |
 Jacques-Yves Cousteau vuonna 1976
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1910 Saint-André-de-Cubzac, Ranska
Kuollut: 25. kesäkuuta 1997 (87 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  dokumentaristi, merentutkija, merivoimien upseeri
Vanhemmat:  Daniel Cousteau   Elizabeth Cousteau
Puoliso:  Simone Melchior (1937–1990)   Francine Triplet (1992–1997)
Lapset:  Philippe Cousteau   Jean-Michel Cousteau
Muut tiedot
Merkittävät teokset:  kirjat:  Hiljainen maailma (1953)  Elävä meri (1963)  tv-sarjat:  Meren salaisuudet  Merten salaisuudet 
Järjestö:  Cousteau Society
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jacques-Yves Cousteau (11. kesäkuuta 1910 Saint-André-de-Cubzac – 25. kesäkuuta 1997 Pariisi) oli ranskalainen merivoimien upseeri, tutkimusmatkailija, laitesukelluksen edelläkävijä ja tieteilijä, joka tutki merta ja kaikkia vesielämän muotoja.
Cousteau tuli erityisesti tunnetuksi pitkistä dokumenttielokuvistaan, joista hän sai kaksi Oscar-palkintoa, ja televisiosarjoistaan, joista Meren salaisuudet toi maailmanlaajuista mainetta. Cousteau ei kuitenkaan ollut pelkkä dokumentaristi, vaan hän tutki aluksellaan Calypsolla maailman meriä ja niihin liittyviä ilmiöitä. Cousteaun elokuvat herättivät kiinnostusta meriin ja näiden suojeluun, ja hänen keksintönsä vaikuttivat sukellusharrastuksen kehittymiseen. Cousteaun työtä jatkaa hänen perustamansa Cousteau Society.
Cousteaun ura kesti pitkään, sillä se alkoi käytännössä jo hänen ollessaan laivastossa 1930-luvun lopulla. Hän työskenteli kuolemaansa asti ja sai useita arvonimiä ja palkintoja. Vuonna 1988 hänet valittiin Ranskan akatemiaan.