stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jakob Piil
Ura

Piil aloitti pyöräilyuransa ratapyöräilijänä ja kilpaili ratapyöräilyn erikoislajissa kuuden päivän kisoissa. Vuonna 1997 hän teki sopimuksen ammattilaistalli RDM:n kanssa. Ensimmäisen vuoden aikana hän sijoittui vain muutaman kerran kilpailun lopputuloksissa kymmenen parhaan joukkoon. Kaudet 1998–1999 hän ajoi tanskalaisessa Team Acceptcard -tallissa. Heti vuonna 1998 hän saavutti ensimmäisen voiton GP Skive -kilpailussa. Vuodesta 1999 muodostui Piilin kansainvälisen läpimurron kausi ja hän saavutti useita hyviä tuloksia. Vuonna 2000 hän siirtyi silloiseen Team Memory Card - Jack & Jones (nyk. Team CSC) -talliin.
Piilin ensimmäinen vuosi CSC:ssä ei ollut erityisen menestyksekäs. Juuri ennen Milano–San Remo-kilpailua hän kolaroi auton kanssa ja toipuminen kesti neljä kuukautta. Vuosi 2001 oli parempi, hän voitti Rauhanajon ja sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon 17. etapilla. Viisi kilometriä ennen maalia 16 ajajan ryhmä irtautui pääjoukosta ja Piil oli yksi ryhmän kolmesta ajajasta, joiden onnistui pitää pääjoukko takanaan. Loppukirissä hän kuitenkin hävisi Serge Baguetille. Vuonna 2002 Piil voitti Pariisi–Tours-kilpailun sekä Tanskan ympäriajon. Hän oli myös jälleen mukana taistelemassa etappivoitosta Ranskan ympäriajossa. 18. etapilla Piil oli suotuisassa asemassa loppukiritaistelussa, mutta hänen jalkansa lipesi varvaskoukusta vain 250 metriä ennen maalia ja hän sijoittui lopulta kolmanneksi.
Vuoden 2003 Ranskan ympäriajossa Piil viimein sai tavoittelemansa etappivoiton. 219 kilometrin mittaisen 10. etapin lopussa Piil oli mukana 9 ajajan irtiotossa, joka päättyi kaksintaisteluun Piilin ja Fabio Sacchin välillä. Ajajien lähestyessä maaliviivaa he kättelivät rehdin loppukirin merkiksi ja Sacchi avasi kirin Piilin seuratessa. Piil käytti takaa-ajoasemansa hyödykseen ja ohitti Sacchin vain hetkeä ennen maaliviivaa. Vuoden 2004 ympäriajossa Piil yritti jälleen etappivoittoa, mutta ei onnistunut. Sen sijaan hänet palkittiin kilpailun aggressiivisimpana ajajana. Suurimman osan vuotta 2005 Piil kärsi loukkaantumisista eikä osallistunut Ranskan ympäriajoon. Sen sijaan hän kilpaili Espanjan ympäriajossa ja jälleen kerran osoitti kykynsä hyökkäävänä ajajana, ennen kuin joutui keskeyttämään kilpailun. Hän kuitenkin toipui syksyn maailmanmestaruuskilpailuihin ja sijoittui maantieajossa kuudenneksi.
Kaudella 2006 Piil ei kilpaillut yhdessäkään kolmesta suuresta ympäriajosta. Pian sen jälkeen kun häntä ei valittu CSC:n joukkueeseen Espanjan ympäriajoon Piil allekirjoitti sopimuksen T-Mobile Teamin kanssa. Piil lopetti uransa kauden 2007 jälkeen.
Saavutuksia

Ranskan ympäriajo:
2001 toinen etapilla 17
2002 kolmas etapilla 18
2003 voitto etapilla 19
2004 toinen etapilla 5
Pariisi–Tours: 2002 voitto
Maantiejon MM-kilpailu: 2005 kuudes
GP Ouest-France: 2006 viides
Tanskan ympäriajo: 2002 kokonaiskilpailun ja etapin 1 voitto
Rauhanajo: 2001 kokonaiskilpailun sekä etappien 3 ja 7 voitto
Ruotsin ympäriajo (Postgirot Open): 1999 kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
First Union Uspro Championship: 1999 voitto
First Union Invitational: 1999 voitto
Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise: 2001 voitto
Grand Prix Kanton Aarau: 2001 kolmas
CSC Classic: 2003 voitto
Wachovia Invitational: 2003 voitto
Tanskan maantiepyöräilymestari: 2001
Aiheesta muualla

Team CSC:n profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jakob Piil
Käännös suomeksi
Jari Hämäläinen

| Jari Hämäläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1960 (ikä 64) Kerimäki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jirsi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  77 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–1993
Seurat:  SaPKo (I-div.) JoKP (I-div.) KalPa (SML)
Jari Hämäläinen (s. 13. kesäkuuta 1960 Kerimäki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Kalevan Pallossa riveissä yhteensä 218 runkosarjaottelua tehopistein 53+71=124 ja keräten 64 jäähyminuuttia sekä 16 playoff-ottelua tehopistein 4+5=9 ja keräten neljä jäähminuuttia. Suurimman osan urastaan Hämäläinen pelasi kuitenkin I-divisioonassa, jonka kaikkien aikojen neljänneksi paras maalintekijä ja viidenneksi paras pistemies hän on tehtyään yhteensä 436 runkosarjaottelussa tehot 270+235=505.
Ura > Seuraura

Hämäläinen oli Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa I-divisioonan tulokaskautensa vain 16-vuotiaana kaudella 1976–1977, joka toi Hämäläiselle 30 runkosarjaottelussa tehot 8+7=15. Viiden SaPKossa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1981–1982 Joensuun Kiekko-Poikien joukkueeseen. Hämäläinen sijoittui tehoilla 28+20=48 I-divisioonan pistepörssissä neljänneksi. Hän myös jakoi sarjan maalipörssin toisen sijan FoPSin Sakari Pehun ja KOO-VEEn Lasse Tasalan kanssa. Kaudella 1984–1985 Hämäläinen I-divisioonan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 37+45=82, joilla hän sijoittui sarjan pistepörssissä kolmanneksi.
Hämäläinen ylsi JoKP:ssa joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon myös kolmena viimeisimpänä I-divisioonakautenaan 1985–1986, 1986–1987 ja 1987–1988. Kaudeksi 1988–1989 hän siirtyi pelaamaan SM-liigaa Kalevan Pallon riveihin. Hämäläinen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä kolmannella kaudellaan 1990–1991 tehoilla 11+20=31, joka päättyi SM-hopeaan. Hän lopetti uransa kevääseen 1993.
Ura > Maajoukkueura

Hämäläinen putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 1980 turnaukseen. Hän edusti myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Saksassa pelatussa kuuden maan turnauksessa vuonna 1977.
Jeroen Van Herzeele

Jeroen Van Herzeele (syntynyt 13. syyskuuta 1965) on belgialainen jazz-saksofonisti. Hän syntyi Zottegemissä. Van Herzeele soittaa lukuisissa yhtyeissä, kuten Greetings From Mercuryssä, Maak's Spiritissä, Octurnissa sekä Tomas and Cossa. Vuonna 1999 Van Herzeele voitti Golden Django-palkinnon parhaana flaamilaisena jazz-artistina.
Jean Desforges

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 4×100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 4×100 m |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | pituushyppy |  |
Jean Catherine Pickering (o.s. Desforges, 4. heinäkuuta 1929 Newham – 25. maaliskuuta 2013 Welwyn, Hertfordshire) oli brittiläinen pikajuoksija, pituushyppääjä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Pickering, tuolloin vielä sukunimeltään Desforges, kuului Ison-Britannian olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Euroopan mestaruuden Brysselissä 1950 voittaneisiin 4×100 metrin viestijoukkueisiin. Helsingissä hän oli lisäksi 80 metrin aitajuoksussa viides. Bernissä 1954 hän saavutti Euroopan mestaruuden pituushypyssä.
Pickering kuoli sydäntautiin Welwynissä, Hertfordshiressä 25. maaliskuuta 2013, 83-vuotiaana. Hän oli kärsinyt terveysongelmista vuosia.
Pickeringin poika Shaun Pickering kilpaili kuulantyönnössä olympiatasolla.
Jean Doyen

Jean Doyen (1907–1982) oli ranskalainen pianisti.
Doyen opiskeli Marguerite Longin johdolla Pariisin konservatoriossa. Hän teki solistina ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1924. Hän kuitenkin palasi Pariisin konservatorioon opiskelemaan kontrapunktia ja sävellystä vuonna 1926. Doyen työskenteli vuosina 1941–1977 Pariisin konservatorion pianonsoiton opettajana Marguerite Longin seuraajana. Hän tuli erityisen tunnetuksi 1800–1900-lukujen ranskalaisten piano-ohjelmiston tulkitsijana. Hän esitti muiden muassa Gabriel Piernén, Reynaldo Hahnin, Vincent d’Indyn, Maurice Ravelin ja Gabriel Faurén teoksia.
Jarrett Jack

| Jarrett Jack |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jarrett Matthew Jack
Syntynyt: 28. lokakuuta 1983 (ikä 40) Fort Washington, Maryland, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  191 cm
Paino:  89 kg
NBA-varaus:  22. varaus 2005 Denver Nuggets
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2016 2017 2017–2018:   Portland Trail Blazers  Indiana Pacers  Toronto Raptors   New Orleans Hornets  Golden State Warriors  Cleveland Cavaliers  Brooklyn Nets  New Orleans Pelicans   New York Knicks
Jarrett Matthew Jack (s. 28. lokakuuta 1983 Fort Washington, Maryland) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Jackin ura ammattilaiskoripalloilijana alkoi, kun Denver Nuggets varasi hänet ensimmäisen kierroksen 22:ntena pelaajana vuoden 2005 varaustilaisuudessa. Varaustilaisuuden yönä Nuggets vaihtoi Jackin kahteen Portland Trail Blazersin varaukseen, ja Jack siirtyi näin ollen Trail Blazersiin, jota hän edusti aina kauden 2007–2008 loppuun saakka. Tämän jälkeen Jack siirtyi yhdeksi kaudeksi Indiana Pacersiin, ja kautena 2009–2010 hän edusti Toronto Raptorsia. Tämän jälkeen hän pelasi New Orleans Hornetsissa, Golden State Warriorsissa, Cleveland Cavaliersissa ja Brooklyn Netsissä. Helmikuussa 2017 hän solmi kymmenen päivän mittaisen sopimuksen New Orleans Pelicansin kanssa. Syyskuussa 2017 hän jatkoi NBA-uraansa tehtyään sopimuksen New York Knicksin kanssa.
Aiheesta muualla

Profiili NBA.com:issa (englanniksi)
Jackin NBA-uran tilastot basketball-reference.com (englanniksi)
Itävallan moottoritieverkko

Itävallan moottoritieverkko.
Mühlkreis Autobahn.
Itävallan moottoritieverkkoon kuului 1.1.2013 noin 1 700 kilometriä moottoritietä ja 485 kilometriä moottoriliikennetietä. Maan moottoritieverkolla on yleinen nopeusrajoitus 130 km/h lukuun ottamatta kaupunkeja ja tunneleita. Tunneleiden nopeusrajoitus on enintään 100 km/h, ja varsinkin useisiin pitkiin tunneleihin on viime vuosina asennettu muuttuvat nopeusrajoitukset ja varoitusmerkit. Moottoritieverkkoa saavat käyttää vain ajoneuvot, joiden huippunopeus ylittää 60 km/h.
Itävallan lähes kaikki moottoritiet ovat maksullisia. Niiden käyttöön oikeuttavan Autobahnvignette-nimisen kortin voi ostaa joko 10 päivän, 2 kuukauden tai vuoden ajalle. Moottoriteillä on noin 30-50 kilometrin välein palvelualueita, joista isoin osa on auki 24 h/vrk. Yleensä palveluasemat ovat hyvin varusteltuja, ja niissä on vähintään polttonesteen myynti, kauppa ja ravintola. Tärkeimpien moottoriteiden isommista palveluasemista löytyy yleensä myös motelli.
Eritasoliittymät on numeroitu kilometrien mukaan tien alkupisteestä, esim. 72 kilometrin kohdalla olevan eritasoliittymän numero on 72. Toisin kuin Saksassa, Itävallassa ei erotella erikseen kolmi- ja nelihaaraisia usean moottoritien liittymiä tai tavallisia moottoritien eritasoliittymiä, vaan kaikkien eritasoliittymien nimi on Knoten.
Moottoritiet (Autobahnen)

| Tienumero | Alkupiste | Päätepiste | Pituus | Käytössä | Rakenteilla | Suunnitteilla |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Wien, Kn. Gaudenzdorf  | Walserberg  | 301.5 km | 292.0 km | 0.0 km | 9.5 km |
|  | Wien, K. Matzleinsdorf | Thörl-Maglern  | 373.6 km | 369.6 km | 0.0 km | 4.0 km |
|  |  Guntramsdorf  | Klingenbach   | 39.2 km | 33.2 km | 0.0 km | 6.0 km |
|  | Wien, Kn. Stadionbrücke | Nickelsdorf  | 66.4 km | 66.4 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  |  Eibesbrunn |  Drasenhofen  | 56.4 km | 22.9 km | 25.0 km | 8.5 km |
|   |  Bruckneudorf |  Kittsee  | 22.0 km | 22.0 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  | Linz, Kn. Freindorf  | Unterweitersdorf | 26.8 km | 26.8 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  | Sattledt, Kn. Voralpenkreuz | Suben  | 76.0 km | 76.0 km | 0.0 km | 0.0 km |
|   | Sattledt, Kn. Voralpenkreuz | Spielfeld  | 230.0 km | 230.0 km | 0.0 km  | 0.0 km |
|  | Salzburg | Villach | 184.8 km | 184.8 km | 0.0 km | 0.0 km |
|   |  Villach | Karavankkien tunneli  | 21.2 km | 21.2 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  | Kufstein  | Zams  | 145.5 km | 145.5 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  | Innsbruck, Kn. Amras | Brennerin sola  |  |  |  |  |
|   | Hörbranz  | Bludenz, Kn. Montafon  | 61.4 km | 61.4 km | 0.0 km | 0.0 km |
| A16 | Ebenwaldin tunneli  | Ahrntalin tunneli  | 80.0 km | 0.0 km | 0.0 km | 80.0 km |
| A17 | Spittal, Kn. Seeboden | Zell, Kn. Zillertal | 184.2 km | 4.2 km | 0.0 km | 180.0 km |
| A18 | Sattledt, Kn. Voralpenkreuz | Strengberg | 55.0 km | 0.0 km | 0.0 km | 55.0 km |
| A20 | Wien, Kn. Landstraße | Eibesbrunn | 28.0 km | 6.0 km | 0.0 km | 22.0 km |
|  | Steinhäusl | Vösendorf | 38.2 km | 38.2 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  | Wien, Kn. Kaiserebersdorf | Stockerau | 33.8 km | 30.3 km | 0.0 km | 3.5 km |
|  | Wien, Kn. Altmannsdorf |  Wien, Kn. Raasdorf | 20.5 km | 17.0 km | 0.0 km | 3.5 km |
| A24 | Wien, Kn. Hanssonskurve  | Wien, Kn. Rothneusiedl | 2.5 km | 0.0 km  | 0.0 km | 2.5 km |
|  | Haid  | Wels | 19.7 km | 19.7 km | 0.0 km | 0.0 km |
|  |  Linz, Kn. Hummelhof | Linz, Kn. Urfahr | 8.5 km | 0.0 km | 0.0 km | 8.5 km |
| Yhteensä |  |  | 2,111.2 km | 1,703.2 km | 25.0 km | 383.0 km |
Tunnelit

Itävallan moottoritieverkolle on rakennettu vuoristojen takia yli 150 tunnelia, joista pisin on Arlbergin tunneli (n. 14 km) Moottoriliikennetiellä 16. Muista moottoriteistä pitkiä tunneleita löytyy mm. moottoriteiltä 9 ja 10, joista molemmilla on kaksi yli 5 kilometrin mittaista tunnelia. Tällä hetkellä maassa on rakenteilla parikymmentä ja suunnitteilla n. 50-100 uutta moottoritietunnelia. Pisimmät suunnitteilla olevat tunnelit ovat Ahrntalin tunneli Itävallan ja Italian rajalla ja Donau-Lobaun tunneli Wienin kehätiellä.
Kaikki yli 2,5 kilometrin pituiset tunnelit Itävallan moottoritieverkolla:
Valmistuneet tunnelit
| Tienumero | Nimi | Pituus | Avattu |
| --- | --- | --- | --- |
| S16, E60 | Arlbergin tunneli | 13 972 metriä | xx.xx.xxxx |
| A9, E57 | Plabutschin tunneli | 10 086 metriä | xx.xx.xxxx |
| A9, E57 | Gleinalmin tunneli |  8 320 metriä | xx.xx.xxxx |
| A11, E61 | Karavankkien tunneli | 7 865 metriä | xx.xx.xxxx |
| S15 | Landeckin tunneli | 6 900 metriä | xx.xx.xxxx |
| A10, E55 | Tauernin tunneli | 6 765 metriä |  xx.xx.xxxx |
| A14, E43 | Pfänderin tunneli | 6 719 metriä | xx.xx.xxxx |
| A10, E55  | Katschbergin tunneli | 5 898 metriä | xx.xx.xxxx |
| S16, E60 | Strengenin tunneli |  5 750 metriä | xx.xx.xxxx |
| A9, E57  | Bosruckin tunneli | 5 500 metriä | xx.xx.xxxx |
| A12, E60 |  Roppenin tunneli | 5 095 metriä |  xx.xx.xxxx |
| A10, E55, E66 | Oswaldibergin tunneli |  4 307 metriä | xx.xx.xxxx |
| S6 | Semmeringin tunneli | 3 488 metriä | xx.xx.xxxx |
| A2, E66 | Ehrentalerbergin tunneli | 3 345 metriä | xx.xx.xxxx |
| S1 | Stettenin tunneli | 3 200 metriä | xx.xx.xxxx |
| A14, E60 | Ambergin tunneli | 3 118 metriä | xx.xx.xxxx |
| S16, E60 | Perjenin tunneli | 2 993 metriä | xx.xx.xxxx |
| A9, E57 | Speringin tunneli | 2 852 metriä | xx.xx.xxxx |
| A9, E57 | Waldin tunneli | 2 844 metriä | xx.xx.xxxx |
| S35 | Kirchdorfin tunneli | 2 807 metriä |  xx.xx.xxxx |
| A8, E56 | Taxlbergin tunneli | 2 720 metriä | xx.xx.xxxx |
| S6 | Spitalin tunneli | 2 597 metriä | xx.xx.xxxx |
| S6 | Tanzenbergin tunneli | 2 523 metriä | xx.xx.xxxx |
Rakenteilla olevat tunnelit
| Tienumero | Nimi | Pituus | Valmis |
| --- | --- | --- | --- |
| S10, E55  | Götschkan tunneli | 4 425 metriä | 2015 |
Suunnitellut tunnelit
| Tienumero | Nimi | Pituus | Valmis |
| --- | --- | --- | --- |
| S1 | Tonavan-Lobaun tunneli | 8 275 metriä | xxxx |
| S14, E532 |  Tschirgantin tunneli | 4 500 metriä | 2016 |
| S34 |  Wilhelmsburgin tunneli |  4 500 metriä |  xxxx |
| A26 | Freinbergin tunneli | 3 200 metriä | xxxx |
| S7, E66 | Rudersdorfin tunneli | 2 900 metriä |  xxxx |
| A26 | Pöstlingbergin tunneli | 2 800 metriä | xxxx |
J. J. Redick

| ”J>  J.” Redick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jonathan Clay ”J. J.” Redick
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1984 (ikä 40) Cookeville, Tennessee, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  193 cm
Paino:  86 kg
Nyk. joukkue:   New Orleans Pelicans
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  11. varaus 2006 Orlando Magic
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2002–2006:   Duke University
Seurajoukkueet
2006–2013 2013 2013–2017 2017–2019 2019–:   Orlando Magic  Milwaukee Bucks  Los Angeles Clippers  Philadelphia 76ers  New Orleans Pelicans
Aiheesta muualla
FIBA
Jonathan Clay ”J. J.” Redick (s. 24. kesäkuuta 1984 Cookeville, Tennessee) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänen seurajoukkueensa kaudella 2019–2020 on New Orleans Pelicans. Hän oli yliopistouransa aikana yksi suurimmista yliopistokoripalloilun tähdistä.
Ura > Nuoruus

Redick pelasi lukiokoripalloa Cave Springin koulussa. Samalla hän sai kansallista huomiota pelitaidoillaan. Redick teki kaksikymmentä pistettä ottelua kohden kahtena ensimmäisenä vuotenaan lukiossa. Ennen kolmatta vuottaan hän lupautui pelaamaan Duken yliopistossa. Viimeisenä kautenaan Cave Springissä Redick johdatti koulunsa osavaltion mestariksi.
Ura > Duken yliopisto (2002–2006)

Vuonna 2002 hän siirtyi Duken yliopiston koripallojoukkueeseen. Redick valittiin heti ensimmäisenä vuonna McDonald’s All-American-otteluun, jossa hän voitti kolmen pisteen heittokisan. Samalla hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2002–2003 hän teki 15,0 pistettä ottelua kohden, joka oli yliopiston historian neljänneksi paras noteeraus ensimmäisen vuoden opiskelijalta.
Toisena yliopistokautena Redick oli joukkueensa paras pisteissä, kolmen pisteen heitoissa sekä vapaaheittoprosenteissa. Hän voitti myös ACC:n pistekuninkuuden. Duke pääsi mukaan NCAA:n lopputurnaukseen, jossa se pääsi neljän parhaan joukkoon. Välierissä joukkue hävisi Connecticutin yliopistolle. Redick teki ottelussa viisitoista pistettä.
Kaudella 2004–2005 Redick valittiin ACC:n vuoden pelaajaksi, kun hän voitti sarjan pistekuninkuuden.
Viimeisellä yliopistokaudellaan hän rikkoi koulunsa piste-ennätyksen ja pussitti samalla uransa piste-ennätyksen: 41 pistettä.
Ura > NBA (2006–)

Hänen pientä kokoaan ja huonoa puolustusta pidettiin ongelmana, joka saattaisi vaikuttaa pelaamiseen NBA:ssa. Redick osallistui vuoden 2006 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Orlando Magic varasi hänet numerolla 11. Kaudella 2006–2007 hän teki NBA:ssa keskimäärin 6,0 pistettä kolmen pisteen onnistumisprosentin ollessa 38,8.
Kaudella 2008–2009 Magic selviytyi NBA:n finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Los Angeles Lakersille. Redick edusti Magiciä helmikuuhun 2013 asti, jolloin siirtyi kauden 2012–2013 siirtotakarajapäivänä Milwaukee Bucksiin. Bucksiin siirtyivät pelaajakaupassa hänen lisäkseen Gustavo Ayon ja Ish Smith, kun Magic sai vaihdossa Tobias Harrisin, Doron Lambin ja Beno Udrihin. Saman vuoden heinäkuussa Redick siirtyi Los Angeles Clippersiin kolmen seuran välisessä pelaajakaupassa. Clippers sai Redickin lisäksi Jared Dudleyn Phoenix Sunsista, Suns Eric Bledsoen ja Caron Butlerin Clippersistä ja Bucks toisen kierroksen varausvuorot sekä Bucksilta että Clippersiltä.
Pelattuaan neljä kautta Los Angeles Clippersissä Redick siirtyi Philadelphia 76ersiin kesällä 2017.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
NBA:n pelaajaprofiili
ESPN
Joe Carter

Joe Carter vuonna 2017.
Joseph Christopher ”Joe” Carter (s. 7. maaliskuuta 1960 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tasolla vuosina 1983–1998.
Carter oli viidesti tähdistöottelijana ja voitti Silver Slugger Awardin vuosina 1991 ja 1992. Hän kuului myös World Series -voittajiin vuosina 1992 ja 1993.
Ammattilaisseurat

Chicago Cubs (1983)
Cleveland Indians (1984–1989)
San Diego Padres (1990)
Toronto Blue Jays (1991–1997)
Baltimore Orioles (1998)
San Francisco Giants (1998)
Jerome Damon

| Jerome Damon> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1972 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka
Jalkapallotuomari
Pituus:  176 cm
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2003   2004   2005   2003–2005   2006   2006   2008   2008   2008   2009   2009   2007–2009   2010   2010   2010   2010 | 2003 MM U-17   AM 2004   2005 MM U-17   MM 2006 Karsinnat   Seurajoukkueiden MM 2006   AM 2006   AM 2008   Pekingin olympialaiset   Afrikan Mestarien liiga 2008   Afrikan Mestarien liiga 2009   2009 MM U-17   MM 2010 Karsinnat   AM 2010   Afrikan Mestarien liiga 2010   CAF Conf. Cup 2010   MM 2010 | 02 00 06 02   01 00 05 01   02 00 11 00   07 00 30 00   02 00 08 00   03 01 06 00   03 02 09 01   02 00 04 00   01 00 05 00   03 01 11 01   03 01 15 01   09 00 34 00   03 01 14 02   01 00 06 00   01 01 04 01   02 01 08 00 | 02 00 06 02   01 00 05 01   02 00 11 00   07 00 30 00   02 00 08 00   03 01 06 00   03 02 09 01   02 00 04 00   01 00 05 00   03 01 11 01   03 01 15 01   09 00 34 00   03 01 14 02   01 00 06 00   01 01 04 01   02 01 08 00 |

Jerome Damon (4. huhtikuuta 1972 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapallotuomari. Hän on toiminut kansainvälisissä otteluissa vuodesta 2000. Damon on tuominnut muun muassa Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa, Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja Afrikan Mestarien liigassa.
Joseph Marie Régis Belzile

Joseph Marie Régis Belzile (13. maaliskuuta 1931 Amqui, Kanada – 4. syyskuuta 2018) oli kanadalais-tšadilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului kapusiineihin. Hänet vihittiin papiksi 11. helmikuuta 1961 ja nimitettiin tšadilaisen Moundoun hiippakunnan piispaksi 19. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. huhtikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Mario Tagliaferri, jota avustivat Joachim N'Dayen ja Samuel-Louis-Marie-Antoine Gaumain.
Belzile erosi tehtävistään 9. maaliskuuta 1985.
Jason Terry

| Jason Terry |
| --- | --- |
 Terry vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jason Eugene Terry
Syntynyt: 15. syyskuuta 1977 (ikä 47) Seattle, Washington, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  188 cm
Paino:  82 kg
NBA-varaus:  10. varaus 1999 (Atlanta Hawks)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1999–2004 2004–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2016 2016–2018:  Atlanta Hawks Dallas Mavericks Boston Celtics Brooklyn Nets Houston Rockets Milwaukee Bucks
Aiheesta muualla
www.jasonterry31.com
Jason Eugene Terry (s. 15. syyskuuta 1977 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa vuosina 1999–2018. Hän teki NBA-urallaan yli 2200 kolmen pisteen koria, kolmanneksi eniten koko NBA:n historiassa.
Pelintekijänä pelaavan Terryn varasi NBA:han vuoden 1999 varaustilaisuudessa 10. vuorolla Atlanta Hawks. Terry pelasi Hawksissa kauden 2003–2004 loppuun, jolloin hän siirtyi Dallas Mavericksiin. Kaudella 2010–2011 hän voitti Mavericksissa NBA:n mestaruuden, ja kauden 2008–2009 päätteeksi hänet valittiin sarjan kauden parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Heinäkuussa 2012 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Boston Celticsin kanssa. Kesällä 2013 hän siirtyi Brooklyn Netsiin, ja kaudet 2014–2016 hän edusti Houston Rocketsia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jason Terry Wikimedia Commonsissa
Dallas Mavericks – NBA:n mestari 2011
0 Shawn Marion ·
2 Jason Kidd ·
3 Rodrigue Beaubois ·
4 Caron Butler ·
6 Tyson Chandler ·
11 José Juan Barea ·
13 Corey Brewer ·
16 Predrag Stojaković ·
20 Dominique Jones ·
28 Ian Mahinmi ·
31 Jason Terry ·
33 Brendan Haywood ·
35 Brian Cardinal ·
41 Dirk Nowitzki ·
92 DeShawn Stevenson

Päävalmentaja Rick Carlisle 

Apuvalmentajat Darrell Armstrong · Dwane Casey · Tim Grgurich · Robert Hackett · Monte Mathis · Terry Stotts
Joseph Matthew Breitenbeck

Joseph Matthew Breitenbeck (3. elokuuta 1914 Detroit – 12. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Detroitin arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1942 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tepeltan titulaaripiispaksi 18. lokakuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Francis Dearden, jota avustivat John Anthony Donovan ja Gerald Vincent McDevitt.
Breitenbeck sai 6. lokakuuta 1969 nimityksen Grand Rapidsin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. joulukuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 24. kesäkuuta 1989.