SGI
Historia > Perustaminen ja kasvu

SGI perustettiin 1981 Kaliforniassa nimellä Silicon Graphics. Aluksi yhtiö valmisti graafisia päätteitä Digital Equipment Corporationin VAX-tietokoneille. Myöhemmin SGI aloitti omien Motorola 68000 -sarjan suorittimia käyttävien UNIX-pohjaisten SGI IRIS -työasemien valmistuksen. Näiden koneiden huippumalli oli SGI IRIS 3130, jossa oli Motorola 68030 -suoritin Weitek-matematiikkasuorittimen ohella, kaksi 300 MB kiintolevyä ja 10 Mbit/s ethernet. Kone oli riittävän tehokas käytettäväksi 3D-animaatioiden tekoon ilman suurtietokoneen tukea.
Monien muiden UNIX-työasemavalmistajien tapaan SGI siirtyi Motorola 68000 -sarjasta RISC-suorittimiin 1990-luvun vaihteessa. Suorittimeksi valittiin MIPS Technologiesin 32-bittinen R3000, ja ensimmäinen sitä käyttävä työasemasarja sai nimen "4D". SGI osti MIPSin vuonna 1992 varmistaakseen jatkuvasti kehittyvien suorittimien saannin tuleviin koneisiinsa, ja myöhemmin samana vuonna SGI julkaisikin ensimmäisen 64-bittisen MIPS-suorittimen, R4000:n. R4000 oli yksi ensimmäisiä 64-bittisiä RISC-suorittimia DEC:n Alphan rinnalla, ja ensimmäinen sitä käyttänyt työasema oli vuonna 1993 julkaistu Indigo 2.
SGI:n RISC-pohjaiset työasemat olivat pitkään markkinoiden edistyneimpiä grafiikkatyöasemia ja loivat SGI:lle aseman televisio- ja filmituotannon 3D-grafiikassa. Koneet käyttivät grafiikkakirjastonaan SGI:n vuonna 1992 julkistamaa OpenGL:ää, joka perustui aiempien SGI-työasemien IRIS GL -rajapintaan. OpenGL:stä kehittyi sittemmin teollisuusstandardi useiden muiden yhtiöiden tukemana. Nykyisin Khronos Group vastaa OpenGL:n standardoinnista.
Eräs kuuluisimmista SGI:n työasemista on vuonna 1996 julkaistu O2, jonka erikoisuuksiin kuului keskusmuistin jakaminen näytönohjainpiirisarjan kanssa, jolloin periaatteessa koneessa pystyi olemaan lähes gigatavun verran tekstuurimuistia. O2 oli ominaisuuksiinsa nähden varsin edullinen, ja siitä muodostui myöhemmin klassikko, josta SGI julkaisi uusia hieman paranneltuja versioita vielä 2000-luvun puolellakin.
1990-luvun alkupuolella SGI valmisti palvelinkäyttöön tarkoitettua Challenge-tietokonesarjaa, josta oli versiot pöydän vierelle asetettavaan ja räkkiasennettavaan käyttöön.
SGI laajensi myös supertietokoneisiin. Origin-tietokoneet käyttivät NUMA-muistiarkkitehtuuria ja tukivat jopa 128 suoritinta.
Onyx-koneet tukivat moniprosessointia ja käyttivät kehittynyttä grafiikkalaitteistoa. Ensimmäinen Onyx-malli tuki 24 suoritinta räkkiasennetussa versiossa. Myöhempi SGI Onyx 3000 -sarja tukee useamman räkin konfiguraatiota NUMAlink-kytkentäverkolla.
Maaliskuussa 1996 SGI ilmoitti ostavansa Cray Research -yhtiön. Cray on tunnettu nimi supertietokonevalmistajana ja SGI liitti sen tekniikan omaansa. Toinen hankinta oli AliasWavefront, joka valmistaa Maya 3D -grafiikkaohjelmistoa.
Ed McCracken oli yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1984 lokakuuhun 1997, jonka aika yhtiön liikevaihto kasvoi 5,4 miljoonasta 3,7 miljardiin dollariin. McCrackenin lähdön yhteydessä ilmoitettiin aikeesta vähentää 700 – 1000 työpaikkaa noin 11 000 työntekijästä. McCrackenin aikana yhtiö ansaitsi maineensa grafiikkateknologiastaan.
Vuonna 1999 yhtiö ilmoitti siirtävänsä grafiikasta vastaavien insinöörien osaston yhteistyössä toimivaan Nvidiaan.
Halpojen henkilökohtaisten tietokoneiden saavuttaessa 3D-grafiikan tuottamiseen tarvittavat tehot SGI alkoi keskittyä yhä enemmän palvelinlaitteistoon. Vastatakseen muuttuvan imagoonsa Silicon Graphics vaihtoi nimensä SGI:ksi, ja siitä on tullut merkittävä supertietokone- ja palvelinvalmistaja. Muuttuvat markkinat jättivät SGI:n osittain ajelehtimaan, sen ollessa kyvytön vastaamaan halpeneviin hintoihin. Yritys tuottaa Windows NT -pohjainen Visual Workstation -työasema johti täydelliseen fiaskoon.[lähde? ]