stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekko talviolympialaisissa 1952
Loppusijoitukset > Pistepörssi

| Sija | Nimi | Joukkue | Paik>  | O | M | S | P | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Billy Gibson |  Kanada | H | 8 | 12 | 7 | 19  | 6 |
| 2 | Vlastimil Bubnik |  Tšekki | H | 8 | 10 | 3 | 13  | 0 |
| 3 | George Abel |  Kanada | H | 8 | 6 | 6 | 12  | 2 |
| 4 | Frank Sullivan |  Kanada | H | 8 | 5 | 7 | 12  | 2 |
| 5 | David Miller |  Kanada | H | 8 | 11 | 0 | 11  | 2 |
| 5 | Ulrich Poltera |  Sveitsi | H | 8 | 11 | 0 | 11  | 0 |
| 5 | Hans-Martin Trepp |  Sveitsi | H | 8 | 11 | 0 | 11  | 0 |
| 8 | Slavomir Barton |  Tšekki | H | 8 | 9 | 2 | 11  | 0 |
| 9 | Bruce Dickson |  Kanada | H | 8 | 8 | 3 | 11  | 0 |
| 10 | Arnold Oss |  Yhdysvallat | H | 8 | 7 | 4 | 11  | 0 |
| 11 | Billy Dawe |  Kanada | H | 8 | 6 | 5 | 11  | 2 |
Joukkueiden kokoonpanot

| --- | --- |
Kultaa::  Kanada  George Abel, John Davies, Billie Dawe, Robert Dickson, Donald Gauf, William Gibson, Ralph Hansch, Robert Meyers, David Miller, Eric Paterson, Thomas Pollock, Alan Purvis, Gordon Robertson, Louis Secco, Francis Sullivan, Robert Watt
Hopeaa::  Yhdysvallat  Ruben Bjorkman, Leonard Ceglarski, Joseph Czarnota, Richard Desmond, André Gambucci, Clifford Harrison, Gerald Kilmartin, John Mulhern, John Noah, Arnold Oss, Robert Rompre, James Sedin, Alfred Van Allen, Donald Whiston, Ken Yackel
Pronssia::  Ruotsi  Göte Almqvist, Hans Andersson-Tvilling, Stig Andersson-Tvilling, Ake Andersson, Lars Björn, Göte Blomqvist, Thord Flodqvist, Erik Johansson, Gösta Johansson, Rune Johansson, Sven Johansson-Tumba, Erik Lassas, Holger Nurmela, Lars Pettersson, Lars Svensson, Sven Thumann, Hans Öberg
4.:  Tšekkoslovakia  Slavomir Barton, Miloslav Blazek, Václav Bubnik, Vlastimil Bubnik, Miloslav Charouzd, Bronislav Danda, Karel Gut, Vlastimil Hajsman, Jan Lidral, Miroslav Nový, Miloslav Osmera, Zdenék Pycha, Miroslav Rejman, Jan Richter, Oldrich Sedlák, Jiri Sekyra, Josef Záhorský
5.:  Sveitsi  Hans Bänninger, Paul Wyss, Emil Handschin, Emile Golaz, Paul Hofer, Walter Dürst, Hans-Martin Trepp, Gebhard Poltera, Ulrich Poltera, Gian Bazzi, Willy Pfister, Alfred Streun, Bixio Celio, Otto Schläper, Otto Schubiger, François Blank, Reto Delnon
6.:  Puola  Stanisław Szlendak, Jan Hampel, Michał Antuszewicz, Henryk Bromowicz, Kazimierz Chodakowski, Stefan Csorich,  Rudolf Czech, Alfred Gansiniec, Marian Jeżak, Eugeniusz Lewacki, Roman Penczek, Hilary Skarżyński, Tadeusz Świcarz, Zdzisław Trojanowski, Alfred Wróbel, Antoni Wróbel
7.:  Suomi  Pekka Myllylä, Unto Wiitala, Eero Salisma, Ossi Kauppi, Jukka Wuolio, Matti Rintakoski, Kauko Mäkinen, Pentti Isotalo, Lauri Silván, Yrjö Hakala, Eero Saari, Matti Karumaa, Aarne Honkavaara C, Christian Rapp, Keijo Kuusela, Erkki Hytönen, Esko Rekomaa, valmentaja Risto Lindroos
8.:  Saksa  Alfred Hoffmann, Heinz Wackers, Karl Bierschel, Markus Egen, Karl Enzler, Georg Guggemos, Engelbert Holderied, Lugwig Kuhn, Dieter Niess, Hans Petscher, Fritz Poitsch, herbert Schibukat, Xaver Unsinn, Karl Wild
9.:  Norja  Arthur Kristiansen, Egil Bjerklund, Jan Erik Adolfsen, Arne Bergh, Per Dahl, Björn Gulbrandsen, Björn Oscar Gulbrandsen, Finn Gundersen, Gunnar Kroge, Johnny Larntvet, Roar Pedersen, Annar Petersen, Ragnar Rygel, Leif Solheim, Oivind Solheim, Roy Strandem, Per Voigt
B-sarja

Vuoden 1952 maailmanmestaruuskilpailujen B-sarja järjestettiin Liègessä, Belgiassa. Sarjan voitti Iso-Britannia, jonka maajoukkueessa oli vain englantilaisia pelaajia. Mukana ei ollut kanadalaisia tai skotteja.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | GBR | AUT | ITA | NED | FRA | BEL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Iso-Britannia | 5 | 4 | 0 | 1 | 28–10 | 8 |  | 2–1 | 7–3 | 8–1 | 1–5 | 10–0 |
|  Itävalta | 5 | 3 | 1 | 1 | 32–19 | 7 |  |  | 5–1 | 5–5 | 10–7 | 11–4 |
|  Italia | 5 | 3 | 0 | 2 | 26–21 | 6 |  |  |  | 5–3 | 3–1 | 14–5 |
|  Alankomaat | 5 | 1 | 1 | 3 | 19–26 | 3 |  |  |  |  | 7–1 | 3–7 |
|  Belgia | 5 | 1 | 1 | 3 | 17–24 | 3 |  |  |  |  |  | 3–3 |
|  Ranska | 5 | 1 | 1 | 3 | 19–41 | 3 |  |  |  |  |  |  |
Sven Tumba Ruotsin ja Saksan välisessä ottelussa.
Göta Blomberg

Göta Gunvor Blomberg, o.s. Grönholm  (2. helmikuuta 1915 Helsinki – 11. syyskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Ester Ingman ja myöhemmin Aune Antti. Myöhemmin hän jatkoi lauluopintoja useaan otteeseen Ruotsissa (1953–1960) ja Wienissä (1956–1960). Blomberg on konsertoinut paitsi Suomessa myös Ruotsissa, Itävallassa, Saksassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa (muun muassa Jean Sibeliuksen 100-vuotisjuhlakonsertti Washingtonissa 1965). Vuonna 1961 hän lauloi Suomen Kansallisoopperassa Kundryn osan Richard Wagnerin Parsifalissa. Hänet muistetaan lämpimän, metallikkaan ja laaja-alaisen äänensä ja dramaattisen esitystapansa ansiosta.  Erityisesti hän ansioitui Sibeliuksen, Toivo Kuulan ja Yrjö Kilpisen laulujen tulkitsijana. Näitä hän on myös levyttänyt.
Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1966.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – miesten 50 metrin pienoiskiväärin moniasentokilpailu

| Ammunta kesäolympialaisissa 2008 > Kivääri |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri |   | Miehet |   | Naiset |
| 50 m pienoiskiväärin makuu |  | Miehet |  |  |
| 50 m pienoiskiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |
Pistooli
| 10 m ilmapistooli |  | Miehet |  | Naiset |
| 25 m olympiapistooli |  | Miehet |  |  |
| 25 m urheilupistooli |  |  |  | Naiset |
| 50 m pistooli |  | Miehet |  |  |
Haulikko
| Skeet |  | Miehet |  | Naiset |
| Trap |  | Miehet |  | Naiset |
| Kaksoistrap |  | Miehet |  |  |
Miesten 50 m pienoiskiväärin asentokilpailu ammuttiin 17. elokuuta Pekingin ampumaradalla. Kilpailun voitti Kiinan Qiu Jian tuloksella 1272.5 (1173+99.5).
Peruskilpailun jälkeen kärjessä oli Sydneyn olympiavoittaja Slovenian Rajmond Debevec ennen Yhdysvaltojen Matthew Emmonsia. Qiu oli neljäntenä kolme pistettä Debevecistä.
Finaalissa Debevec aloitti surkeasti ampuen 7,7 ensimmäisellä, ja 7,9 kolmannella laukauksella. Emmons ampui vakuuttavasti yhdeksän laukausta ja hänellä oli 3,2 johto ennen Ukrainan Juri Suh’orukovia. Emmonsille olisi riittänyt 6,8 kultaan, mutta laukaus lipsahti 4,4. Näin Emmons menetti lajin kultamitalin viimeisellä laukauksella toisissa olympialaisissa peräkkäin. Qiu nousi viimeisellä laukauksella 0,1 pisteen erolla ohi Suh’orukovin, joka otti hopeaa. Debevec nousi hienon loppukirin ansiosta (viimeinen laukaus 10,8) pronssille ja Emmons jätettiin neljänneksi.
Juha Hirvi oli olympiauran viimeisessä kilpailussaan 12.
| --- | --- |
Kultaa:  Qiu Jian Kiina (CHN)
Hopeaa:  Juri Suh’orukov Ukraina (UKR)
Pronssia:  Rajmond Debevec Slovenia (SLO)
Aikataulu

Suluissa Suomen aika (EEST)
| Päivä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| Sunnuntai, 17. elokuuta, 2008 | 9:00-12:20 (4:00-7:20) | Peruskilpailu |
| Sunnuntai, 17. elokuuta, 2008 | 13:30-13:50 (8:30-8:50) | Finaali |
Ennätykset

Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Peruskilpailu:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys | 1186 |  Rajmond Debevec | München, Saksa | 29. elokuuta 1992 |
| Olympiaennätys | 1177 |  Rajmond Debevec | Sydney, Australia | 23. syyskuuta 2000 |
Finaali:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys | 1287.9 (1186+101.9) |  Rajmond Debevec | München, Saksa | 29. elokuuta 1992 |
| Olympiaennätys | 1275.1 (1177+98.1) |  Rajmond Debevec | Sydney, Australia | 23. syyskuuta 2000 |
Finaali

|  | Urheilija | Maa | Perus- kilpailu | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Finaali | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Qiu Jian |  Kiina | 1173 | 10.2 | 8.8 | 10.5 | 10.6 | 9.3 | 9.4 | 10.0 | 10.3 | 10.4 | 10.0 | 99.5 | 1272.5 |
| 2 | Juri Suh’orukov |  Ukraina | 1174 | 9.5 | 9.5 | 9.8 | 9.9 | 10.1 | 9.1 | 10.2 | 10.1 | 10.4 | 9.8 | 98.4 | 1272.4 |
| 3 | Rajmond Debevec |  Slovenia | 1176 | 7.7 | 10.2 | 7.9 | 9.5 | 10.0 | 10.5 | 9.2 | 10.0 | 9.9 | 10.8 | 95.7 | 1271.7 |
| 4 | Matthew Emmons |  Yhdysvallat | 1175 | 9.7 | 10.2 | 10.5 | 10.1 | 10.5 | 10.0 | 10.1 | 10.0 | 9.8 | 4.4 | 95.3 | 1270.3 |
| 5 | Thomas Farnik |  Itävalta | 1171 | 10.0 | 9.4 | 9.7 | 9.4 | 9.8 | 9.9 | 9.9 | 10.1 | 9.4 | 10.3 | 97.9 | 1268.9 |
| 6 | Mario Knögler |  Itävalta | 1170 | 8.2 | 10.1 | 9.4 | 10.2 | 10.2 | 10.3 | 10.4 | 10.2 | 10.1 | 9.3 | 98.4 | 1268.4 |
| 7 | Valerian Sauveplane |  Ranska | 1172 | 8.8 | 9.2 | 10.3 | 10.1 | 10.0 | 10.1 | 7.9 | 9.5 | 9.2 | 10.0 | 95.1 | 1267.1 |
| 8 | Vebjørn Berg |  Norja | 1172 | 9.4 | 8.8 | 8.6 | 10.6 | 8.0 | 10.2 | 9.5 | 9.6 | 10.0 | 9.8 | 94.5 | 1266.5 |
Jimmy Blanton

| Jimmy Blanton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. lokakuuta 1918
Kuollut: 30. heinäkuuta 1942 (23 vuotta)
Ammatti:  kontrabasisti
Muusikko
Aktiivisena:  1936-1942
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  kontrabasso, viulu
Yhtyeet:  Duke Ellington
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jimmy Blanton (5. lokakuuta 1918 – 30. heinäkuuta 1942) oli merkittävä yhdysvaltalainen jazz-kontrabasisti. Hän oli bassonsoiton uranuurtaja, etenkin soolosoitossa.
Blanton syntyi Chattanoogassa Tennesseessä ja aloitti soitonopiskelut viululla, mutta ryhtyi soittamaan kontrabassoa opiskellessaan Tennessee State Universityssä. Loma-aikoina hän soitti Fate Marablen yhtyeessä. Hän jätti yliopiston ja muutti Missouriin Saint Louisiin soittaakseen päätoimisesti Jeter-Pillars Orchestrassa, jonka kanssa hän teki ensimmäisen levytyksensä. Duke Ellingtonin orkesteriin hän liittyi vuonna 1939.
Vaikka Blantonin pesti Ellingtonin yhtyeessä kesti vain kaksi vuotta, hänen vaikutuksensa kontrabasson merkitykseen jazzmusiikissa oli mittaamaton. Aikaisemmin kontrabassolla soitettiin lähes yksinomaan neljäsosanuotteja kompissa sekä sooloissa. Blantonin lähestymistapa soittimeen oli enemmänkin soolopuhallintyylinen. Hän soitti sekä kahdeksasosa- että kuudestoistaosalinjoja ja toi melodisia ja harmonisia ideoita bassonsoittoon, mitkä olivat täysin uusia asioita bassonsoitossa. Blantonin virtuoosisuus erotti hänet edeltäjistään, ja häntä pidetäänkin ensimmäisenä todellisena jazzbasson mestarina sekä kontrabasson soolopotentiaalin esilletuojana. Tenorisaksofonisti Ben Websterin ohella hän oli Ellingtonin yhtyeen kantavia voimia. Hänen kaudellaan yhtye tunnetaankin yleisesti nimellä Blanton-Webster Band. Blanton levytti Ellingtonin kanssa myös useita basso-piano-duoja.
Vuonna 1941 Blantonilla todettiin tuberkuloosi, ja hän kuoli seuraavana vuonna keuhkotautiparantolassa Kaliforniassa.
Aiheesta muualla

Carr, Ian, Digby Fairweather, & Brian Priestley. Jazz: The Rough Guide. London: Rough Guides. ISBN 1-85828-528-3
Richard S. Ginell, Jimmy Blanton All Music Guide
"Jimmy Blanton". African American Almanac. 9th ed. Gale, 2003. Student Resource Center. Thomson Gale.
Duke Ellington
| --- | --- |
Albumit: ...And His Mother Called Him Bill
Kappaleet:  ”Blood Count”  ”Caravan”  ”Chelsea Bridge”  ”In a Sentimental Mood”  ”It Don’t Mean a Thing (If It Ain’t Got That Swing)”  ”Lush Life”  ”Mood Indigo”  ”Prelude to a Kiss”  ”Perdido”  ”Satin Doll”  ”Solitude”  ”Something to Live For”  ”Take the ’A’ Train”  ”Things Ain’t What They Used to Be” 
Soittajat:  Harold Ashby  Louie Bellson  Jimmy Blanton  Mercer Ellington  Otto Hardwick  Al Hibbler  Johnny Hodges  Herb Jeffries  Oscar Pettiford  Billy Strayhorn  Billy Taylor  Clark Terry  Juan Tizol  Ben Webster 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Belgia  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Bjarozauka

| Bjarozauka, Berjozovka (Бярозаўка, Берёзовка) |
| --- | --- |
 Neman-lasitehtaan edustaa Bjarozaukassa
 vaakuna
 Bjarozauka, Berjozovka
 Koordinaatit: 53°43′10″N, 25°30′00″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Hrodnan alue
Väkiluku (10/2009):  10 835
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bjarozauka (valkoven. Бярозаўка) eli Berjozovka (ven. Берёзовка, puol. Brzozówka, liett. Biarozauka) on pieni kaupunki Lidan piirissä Valko-Venäjän länsiosissa Hrodnan alueella. Kaupungin väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennassa 10 835.
Bjarozaukan kulttuuritalo.
Niemen Bjarozaukan lähistöllä.
Liikenneyhteydet

Bjarozauka on Itämereen laskevan Niemenin itärannalla joen yläjuoksulla. Kaupunki on maanteitse 28 kilometriä Lidan kaakkoispuolella ja 27 kilometriä Navahrudakista luoteeseen. Kantatie P11 yhdistää Bjarozaukan 9 kilometriä kaupungin länsipuolella Liettuan Vilnasta Lidan kautta saapuvaan pohjois-eteläsuuntaiseen M11-valtatiehen (eurooppatie E85), etelässä tämä valtatie jatkaa Kobryniin ja Ukrainaan.
Lasitehdas

Kaupungissa sijaitsee Valko-Venäjän tunnetuimpiin kuuluva perinteikäs Neman-lasitehdas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjarozauka Wikimedia Commonsissa
WikiMapia satelliittikuvalinkki kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Bjarozaukassa sijaitsevan Neman-lasitehtaan sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) ja (englanniksi) (neman.by)
Kuvia kaupungin rakennuksista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Lidan piirin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (lida.by)
Hrodnan alueen viralliset sivut Lidan piiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (valkovenäjäksi) ja (venäjäksi) (region.grodno.by)
Valkovenäläinen sääennuste Lidaan (venäjäksi) (pogoda.by)
Aulis Blinnikka

Auvo Aulis Blinnikka (2. syyskuuta 1927 Sortavala – 28. heinäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja. Hän aloitti uransa Laatokka-lehden kirjeenvaihtajana vuonna 1950. Vuosina 1972–1992 hän toimi Lehdistön Sanomapalvelun päätoimittajana ja toimitusjohtajana.
Blinnikka eli lapsuutensa ja nuoruutensa Suistamon Jalovaarassa. Evakkotaival vei häntä eri puolille Suomea. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylästä ja jatkoi opintojaan Helsingissä, jossa valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi.
Blinnikan puoliso oli kirjastoalalla elämäntyönsä tehnyt Vuokko Blinnikka.
Julkaisut

Sanomalehdistömme kehitys. Hki, 1968.
Valvontakomission aika. Porvoo; WS, 1969
Lehdistön sanomapalvelu 40 vuotta: sanomalehtien yhteistyötä, Auli (!) Blinnikka. Helsinki: s.n., 1990
Aulis Blinnikka, Leevi Blinnikka, Karjalasta Kanta-Suomeen. 2, Tietoja ja kuvia Blinnikan suvusta. Jokela: Blinnikan sukuseura, 1998 ISBN 952-91-0027-2.
Sortavalan lyseoseura 50 vuotta 1948-1998, toimittanut Aulis Blinnikka. Helsinki: Sortavalan lyseoseura, 1998 ISBN 952-91-0226-7.
Suistamolaisten joulukuu 1939, toimittanut Aulis Blinnikka. Järvenpää: Suistamon perinneseura, 1999 ISBN 951-96684-2-X.
Suistamolaisuus elää: Suistamon perinneseuran vuosikymmenet, toimittanut Aulis Blinnikka. Helsinki: Suistamon perinneseura, 2001 ISBN 951-96684-3-8.
Evakkoreppu: milloin minnekin Suistamolta, Aulis Blinnikka ; kuvat, piirrokset ja kartat: Aulis Blinnikka et al. Järvenpää: Suistamon perinneseura, 2003 ISBN 951-96684-4-6.
Sotavainajiamme rajan takaa: Suomen sodissa 1939-45 kentälle jääneiden etsinnät ja muiston vaaliminen, toimittanut Aulis Blinnikka. Helsinki, Sotavainajien muiston vaalimisyhdistys, 2004 ISBN 952-91-7168-4.
Aulis Blinnikka ja Asko Simanainen. Muistojen Suistamo kuvina: elämää ennen evakkoaikaa, Helsinki: Suistamon perinneseura, 2011 ISBN 978-951-96684-7-5.
Kuu

| Kuu |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytöaika:  esihistoriallinen
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Maa
Keskietäisyys:  384 400 km
Eksentrisyys:  0,0549
Kiertoaika:  27,3217 d (27 d 7 h 43 min)
Inklinaatio:  5,145°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  3 474,2 km
Massa:  7,346 × 1022 kg 0,0123 Maan massaa
Keskitiheys:  3,344 g/cm3
Painovoima pinnalla:  1,62 m/s2
Pakonopeus pinnalla:  2,38 km/s km/s
Pyörähdysaika:  27,3217 d
Albedo:  0,12
Pinnan lämpötila:  alin: 40 K (−233 °C) keski: 250 K (−23 °C) ylin: 396 K (123 °C)
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  3 × 10−10 Pa
Koostumus
Pinnan koostumus – happea – piitä – magnesiumia – rautaa – kalsiumia – alumiinia – kromia – titaania – mangaania:  Osuus 43 % 20 % 19 % 10 % 3 % 3 % 0,42 % 0,18 % 0,12 %
Kuu (symboli: ) on Maan ainoa luonnollinen kiertolainen ja aurinkokunnan viidenneksi suurin kuu. Sen säde on 27 prosenttia Maan säteestä, mikä tekee siitä aurinkokunnan suhteessa emoplaneettaansa suurimman kuun. Kuun massa on 1,23 prosenttia ja tiheys 61 prosenttia Maan vastaavasta. Se kiertää Maata keskimäärin noin 384 400 kilometrin etäisyydellä.
Kuu on vuorovesilukkiutunut Maan kanssa. Tämä tarkoittaa, että Kuusta on kääntynyt Maahan päin aina sama puoli, jolloin niin sanottu Kuun etäpuoli jää aina näkymättömiin. Kuu heijastaa Auringon valoa, ja on taivaan toiseksi kirkkain kohde Auringon jälkeen. Noin kuukaudessa Kuu käy läpi säännölliset vaiheet uusikuusta puolikuun kautta täysikuuhun. Erityisesti tämä on tehnyt Kuusta tärkeän kulttuurillisen ikonin, jolla on ollut suuri vaikutus eri kansojen ajanmittaukseen, mytologiaan ja taiteeseen.
Kuun uskotaan syntyneen samoihin aikoihin kuin Maankin, lähes 4,5 miljardia vuotta sitten. Synnystä on esitetty useita erilaisia teorioita, joista suosituin on törmäyshypoteesi. Törmäyshypoteesin mukaan nuoreen Maahan törmäsi noin planeetta Marsin kokoinen kohde, protoplaneetta Theia. Törmäyksessä Maan kiertoradalle jääneestä materiaalista muodostui Kuu.
Ensimmäinen miehittämätön luotain laskeutui Kuun pinnalle vuonna 1959. Miehitetty Apollo 8 kiersi Kuun vuonna 1968. Kuu on ainoa vieras taivaankappale, jonka pinnalla ihminen on kävellyt. Vuosina 1969–1972 Kuuhun laskeutui kuusi miehitettyä avaruuslentoa, joista ensimmäinen oli Apollo 11 heinäkuussa 1969. Vuoden 1972 jälkeen Kuuhun on lähetetty vain tieteellistä työtä tekeviä miehittämättömiä luotaimia.
Historia > Synty

Useimmat tieteilijät ovat nykyisin sitä mieltä, että Kuu syntyi 4,5 miljardia vuotta sitten Theia-nimisen protoplaneetan törmättyä Maahan. Tämä teoria syrjäytti kilpailevat teoriat 1980-luvulla. Teorian todisteena ovat Apollo-astronauttien Kuusta keräämät kivet, joista on löytynyt materiaalia toisesta planeetasta.
Theian törmättyä Maahan kummankin kappaleen ytimet sulautuivat yhteen. Osa ympäröivästä vaippa-aineksesta sinkoutui ulos ja höyrystyi. Siitä muodostui Maata kiertävä irtoaines- ja pölypilvi, joka tiivistyi Kuuksi ehkä satojen miljoonien vuosien kuluessa. Kuun kiertorata alkoi loitontua, koska Kuun Maahan aiheuttama vuorovesipullistuma vetää Kuulle lisää vauhtia ja siirtää energiaa Maan pyörimisestä Kuuhun.
Historia > Muotoutuminen

Kuun syntymän jälkeen sen pintaa pommitti lähes puolen miljardin vuoden ajan aurinkokunnan planeettojen syntymästä ylitse jäänyt aines. Törmäysten energia synnytti Kuuhun yli 480 kilometrin syvyisen sulan magmameren. Sen pinnalle kohosi alumiinista, piistä, hapesta ja kalsiumista muodostuneista kiteistä eli plagioklaasista muodostunutta kuonaa. Sen jäähtyessä anortosiitiksi Kuu sai ensimmäisen kuorensa, josta Kuun ikivanhat ylänköalueet ovat muodostuneet. Pommitusten lakattua kuori jäähtyi lähes kokonaan ja muuttui liikkumattomaksi noin 50 miljoonassa vuodessa. Kuoreen kertyi lisää ainetta altapäin, ja paikoittain sen puhkaisivat magmavirrat, jotka synnyttivät ylänköalueille tulivuoria.
Raskaimpien alkuaineiden painuessa alaspäin Kuulle muodostui rauta-nikkeliydin. Samalla sen pinnalle syntyi laajoja altaita suurissa törmäyksissä 500 miljoonan vuoden aikana 4,5–4 miljardia vuotta sitten. Noin 100 kilometrin läpimittaiset asteroidit synnyttivät Australen, Nubiumin, Tranquilitatiksen ja Focunditatiksen altaat. Uudemmat törmäykset hävittivät vanhempien törmäyksien jälkiä, joita saattaa kuitenkin vielä heikosti erottua. Yksi suurimmista törmäyksistä synnytti Kuun etelänavan ympärille valtavan Aitkenin altaan, joka on aurinkokunnan suurin kuoppa. Kaikki suuret altaat olivat syntyneet viimeistään 3,9 miljardia vuotta sitten, kun aurinkokunnassa vaeltaneet suuret kappaleet olivat jo ehtyneet. Altaat täyttyivät seuraavien satojen miljoonien vuosien aikana Kuun sisuksista nousseesta sulasta laavasta. Koska Kuun kääntöpuolella kuori on paksumpaa, sinne ei tummia laava-altaita eli ”meriä” juurikaan syntynyt. Laavan purkautuminen päättyi 3,5 miljardia vuotta sitten. Sen jälkeen ovat vielä syntyneet jotkin nykyisin parhaiten näkyvistä kraattereista, kuten Kopernikus vähän yli miljardi vuotta sitten ja Tycho hieman yli 100 miljoonaa vuotta sitten. Geologisesti Kuussa ei enää tapahdu paljoakaan, sillä vulkaaninen toiminta on lakannut ja törmäyksiäkin tapahtuu paljon aikaisempaa harvemmin.
Fyysiset ominaisuudet > Koostumus

Kuun mineraalit ovat samoja kuin Maassa. Kuussa on merkittävä määrä jäätynyttä vettä, joka on todennäköisesti peräisin aurinkotuulesta.
Kuun kuoren paksuus on 50–65 kilometriä, kääntöpuolella noin 13 kilometriä enemmän kuin Maahan näkyvällä puolella. Kuun pinnan vaaleat alueet ovat koostumukseltaan Maan vaipan kaltaisia. Ne koostuvat lähinnä anortosiitista ja breksiasta. Tummat alueet, ”meret”, koostuvat basaltista, joka nousi pinnalle valtavissa törmäyksissä yli kolme miljardia vuotta sitten. Sen jälkeen Kuun sisus on ollut melko rauhallinen.
Kuoren alapuolella on vaippa, joka ulottuu yli 1 000 kilometrin syvyyteen. Vaippa koostuu lähinnä silikaattimineraaleista, kuten Maankin vaippa. Metalleja Kuun vaipassa on vähemmän kuin Maassa.
Kuun massa 7,346 × 1022 kg on 1,2 prosenttia ja keskitiheys 3,344 g/cm3 on 61 prosenttia Maan vastaavasta. Kuun matala tiheys merkinnee sitä, että sen rautaydin on pieni, arviolta noin 450 kilometriä halkaisijaltaan. Ydin on osittain sulanut. Sen massa on noin 4 prosenttia Kuun kokonaismassasta. Raudan vähäisyydestä johtuen Kuun magneettikenttä on heikko.
Kuulla ei ole varsinaista kaasukehää. Sen vuoksi pinnan lämpötilat vaihtelevat Kuun vuorokauden aikana +130 ja −200 celsiusasteen välillä.
Suhde Maahan > Etäisyys ja rata

Kuun etäisyys Maasta vaihtelee noin 357 000 kilometristä noin 406 000 kilometriin. Tämän vuoksi myös Kuun näennäinen halkaisija vaihtelee 29,4:stä 33,5:een kaariminuuttiin. Kuu etääntyy Maasta noin 3,8 senttimetriä vuodessa.
Kuu kiertää Maata ellipsin muotoisella radalla, joka on 5,1 astetta kallellaan Maan ratatason suhteen. Kuun ratataso kiertyy ja tekee yhden kierroksen 18,6 vuodessa. Myös Kuun deklinaation vaihteluväli muuttuu samassa jaksossa. Lisäksi Kuun radan Maata lähinnä olevan pisteen suunta tekee 8,8 vuodessa täyden kierroksen.
Kuun kiertoaikaa Maan ympäri kutsutaan kuukaudeksi. Kuun kiertoaikaa ympäröivään tähtiavaruuteen verrattuna kutsutaan sideeriseksi kuukaudeksi. Sen pituus on 27 vuorokautta 7 tuntia 43 minuuttia. Kuun vaiheisiin liittyvää, esimerkiksi kahden täydenkuun välistä aikaa kutsutaan synodiseksi kuukaudeksi. Sen pituus on 29 vuorokautta 12 tuntia 44 minuuttia. Näiden kuukausien pituuksien ero johtuu siitä, että Maa kiertää Aurinkoa.
Kuun pyörähdysaika oman akselinsa ympäri on lukkiutunut samaksi kuin sen kiertoaika Maan ympäri. Siten Kuusta on aina sama puoli Maata kohti. Lukkiutuminen johtuu Maan aiheuttamasta massajakauman epäsymmetrisyydestä ja vääntömomentista, joka hidasti Kuun pyörimistä ja lopulta kulutti sen lähes kokonaan. Myös Kuu hidastaa koko ajan Maan pyörimistä.
Koska Kuusta on aina sama puoli kääntyneenä Maata kohti, vasta avaruusluotaimilla pystyttiin kartoittamaan kokonaan Maahan kaukoputkella suoraan näkymätön Kuun kääntöpuoli. Näkyvä osa Kuun pinnasta on kuitenkin hiukan enemmän kuin puolet (noin 59 %), sillä pääasiassa Kuun radan muodon vuoksi se näennäisesti hieman huojahtelee puolelta toiselle.
Maa ja Kuu samassa mittakaavassa.