Vilho Rantanen (Vapaakirkko)
Julkaisutoiminta

Rantanen toimitti Nuorten Todistus -lehteä vuosina 1921−1965. Vuoteen 1947 asti hän oli toimitussihteerinä ja loppuajan päätoimittajana. Lehden alkaessa ilmestyä vuonna 1915 tiedotettiin, että lehden tarkoituksena on erityisesti tehdä työtä nuorten ajalliseksi ja iankaikkiseksi hyväksi. Lehti hyväksyttiin CE-liikkeen viralliseksi äänenkannattajaksi. Kun Rantanen tuli toimitussihteeriksi, oli Eeli Jokinen päätoimittaja. Muissa jutuissa kuin saarnoissa tai pääkirjoituksissa Rantanen saattoi käyttää salanimenä Benjami Peltomäki, joskus B. P-mäki tai Markus Mäki tai V. R. Ajankohtaisia asioita valottivat kirjoitussarjat Tähdenvälejä ja Toimittajan kynästä. Rantasen laati kirjoitussarjan Pöytäpuheet, aiheena hengelliset laulut. Allekirjoittajana oli Pöytävieras. Vuodesta 1962 jatkui kirjoitussarja nimellä Arkisana kirjoittajanimellä Päivämies.
Merkittävä julkaisu oli Jouluaatto toimittajina Eeli Jokinen ja Vilho Rantanen.
Rantanen perusti Tähtipolku-nimisen lastenlehden, jonka päätoimittajana hän oli 1949−1965. Hän oli Tähtipolun Veka-setä. Tämä tuotti Metsälän väen seikkailut, kilpailut, runot, mutta myös vakavan sanan lehteen.
Rantasen kirjallinen tuotanto koostui runoista, elämäkerroista, romaaneista ja lastenkirjoista. 2. lokakuuta 1928 Gummerus Oy:n ja Rantasen välillä tehtiin kustannussopimus kirjasta Ristinmerkki ja kihlasormus. Siitä lähtien hän julkaisi alkuvuosina kirjan vuodessa. Lastensa kasvaessa Rantanen kirjoitti vuodesta 1933 lukemista lapsille, kaikkiaan 14 lastenkirjaa. Laajin oli Risu-Tuomo, ja viimeinen lapsille suunnattu kirja Hekki Hiireläisen seikkailut julkaistiin 1974. Elämäkertakirjoina syntyivät teokset Aatu Heiskasesta ja Artturi Pylkkäsestä. Israelin matkansa tiimoilta Rantanen kirjoitti lopun ajan tapahtumiin liittyvän Israel lopun ajan merkkinä. Lopun aikoja Rantanen tutkaili vuodesta 1931 lähtien useissa teoksissa. Teoksessaan Kuninkaasta on lauluni Rantanen esittelee hengellisten laulujen historiaa, niiden tekijöitä ja syntyvaiheita. Ristin ja Siperian tie perustui tositapahtumiin kristittyjen kohtaloista itärajan takana. Hän kuvasi siinä Railon pariskunnan selviytymistä 5 000 kilometrin matkasta Siperiasta Suomeen. Teos ilmestyi myös ruotsin, saksan ja unkarin kielillä. Unkarinkielisessä oli Vilho Rantanen muutettu Wilmos Rantaseksi. Siitä lähtien perhepiirissä Vilho olikin Wilmos.
Rantasen runokirjoja olivat Tähtisilta, Sävel vuoritieltä, Viisi pappia taivaan portilla ja Jälkiharava. Näistä koostettiin teos Runot, josta osa julkaisuun Päivä kerrallaan. Rantasen runoja julkaistiin myös Suomen Viikkolehdessä ja Nuorten Todistuksessa. Yleisradion ohjelmasarjasta Tämän runon haluaisin kuulla toimitettiin samanniminen runoantologia, jossa on kuusi Rantasen runoa. 12. sijalle nousi Rantasen Viisi pappia.
Rantasen runoja on julkaistu sävellettyinä hengellisissä laulu- ja virsikirjoissa. Aluevaltaukseksi Rantasella tuli Sävelsilta. Yhteistyö Rantasen sekä säveltäjien Juhani Pohjanmies, Yrjö Karanko ja Iina Karttunen kanssa alkoi. Sävelsilta-vihkosia julkaistiin kaksitoista, painosmäärä oli yli 200 000. Säveltäjä Mika Piiparisen sävellystuotantoa Rantasen runoista ovat Herää jo kantele, Parempi, Kädet ja Hiljaa.