stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teemu Rautiainen
Ura > Seuraura > SM-liigasopimus Hämeenlinnan Pallokerhoon

Helmikuussa 2011 Rautiainen teki HPK:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden ensimmäiset ottelunsa A-nuorissa, kunnes Rautiainen pelasi kauden 2011–2012 ensimmäisen liigaottelunsa runkosarjan seitsemännellä kierroksella. Loukkaantumisten ja floppihankintojen myötä hän vakiinnutti paikkansa SM-liigassa, jossa Rautiaisen tulokaskausi toi 41 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Hän teki liigauransa avausmaalin 19. marraskuuta 2011 JYPiä vastaan. Rautiaisen osuma jäi HPK:n 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Marko Luomalan tekemään ylivoimamaaliin. Kevätkaudella Rautiainen vahvisti myös HPK:n A-nuoria, jonka paras maalintekijä hän oli pudotuspeleissä viidellä osumallaan. Rautiainen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Kaudella 2012–2013 Rautiainen teki SM-liigassa 50 runkosarjaottelussa tehot 9+7=16 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Hän avasi maalitilinsä pudotuspeleissä heti kahdella osumalla toisessa puolivälieräottelussa 21. maaliskuuta 2013 JYPiä vastaan. Rautiaisen toinen maali jäi HPK:n 3–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hänen otteluunsa mahtui myös 5+20-minuutin ottelurangaistus, jonka Rautiainen sai kolmannessa erässä päähän kohdistuneen taklauksen vuoksi. HPK hävisi ottelusarjan lopulta JYPin edettyä välieriin otteluvoitoin 4–1. Rautiainen pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa joulukuussa 2012. Hän teki niissä tehot 4+1=5. Rautiainen vahvisti myös HPK:n A-nuoria kauden viimeiseksi jääneessä neljännessä finaaliottelussa Espoo Bluesia vastaan yhdessä Otto Paajasen kanssa. Hän teki ottelussa kaksi maalia, joista ensimmäinen jäi HPK:n 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi, joka ratkaisi joukkueelle A-nuorten Suomen-mestaruuden.
Kausi 2013–2014 Rautiaisella osoittautui varsin ailahtelevaksi. Hänen vastuunsa kuitenkin lisääntyi loppukaudella, kun HPK:n hyökkäyksen jättivät Ville Viitaluoma ja Jere Sallinen. Joukkue onnistui kuitenkin nousemaan pudotuspeleihin voitettuaan runkosarjan kahdeksan viimeistä ottelua. Näistä viidellä viimeisellä kierroksella Rautiainen teki runkosarjan kymmenestä maalistaan viisi. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Jokereita vastaan hän teki kahdessa ottelussa tehot 3+1=4. Rautiainen oli myös puolivälierierät huomioiden HPK:n pudotuspelien paras pistemies ja hän jakoi sisäisen maalipörssin voiton Borna Rendulićin kanssa. Ensimmäisen kierroksen ensimmäisessä ottelussa 15. maaliskuuta 2014 vieraissa Jokereita vastaan Rautiainen teki kaksi maalia, joista ensimmäinen jäi HPK:n 1–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Antti Bruunin tekemään ylivoimamaaliin. Rautiaisen maaliputki kesti kaikkiaan seitsemän ottelua, kunnes hän joutui sivuun kahdesta ensimmäisestä puolivälieräottelusta. Ottelusarjan ja kauden kahdessa viimeisessä ottelussa Rautiainen jäi ilman tehopisteitä.
Ura > Seuraura > Tampereen Ilves 2014–2020

Rautiainen siirtyi kaudeksi 2014–2015 kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 12+17=29. Joulukuussa 2015 Rautiainen teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kausi 2015–2016 hänellä päättyi vain 27 ottelun jälkeen leikkaushoitoa vaatineen alaraajavamman vuoksi. Kaudella 2016–2017 Rautiainen oli 15 osumallaan Ilveksen paras maalintekijä ja hän teki runkosarjassa kaikkiaan 27 tehopistettä, vaikka Rautiainen pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 35 ottelua. Lokakuussa 2016 hän joutui kahdeksi kuukaudeksi sivuun leikkaushoitoa vaatineen yläraajavamman vuoksi. Rautiainen joutui vielä vuoden 2017 vaihteessa noin viikoksi sivuun.
Kaudella 2017–2018 Rautiainen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+26=45, joilla hän oli Ilveksen toiseksi paras pistemies Sami Sandellin jälkeen. Joulukuussa 2017 Rautiainen teki seuran kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen, joka sisältää jälkimmäisestä vuodesta option ulkomaille siirtymisestä. Kaudeksi 2018–2019 hänet nimettiin Ilveksen varakapteeniksi. Rautiainen oli 17 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+4=7 Ilveksen paras maalintekijä ja Rautiainen jakoi sisäisen pistepörssin voiton Arttu Ruotsalaisen kanssa. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmannessa ottelussa 19. maaliskuuta 2019 Saimaan Palloa vastaan hän teki Ilveksen 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin ylivoimalla ja se ratkaisi Ilvekselle puolivälieräpaikan. Rautiainen sai ottelussa myös syöttöpisteen Eemeli Suomen tekemään maaliin. Jussi Pesonen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kauden jälkeen Rautiainen jätti käyttämättä hänen sopimuksessaan olleen ulkomaanoption ja teki huhtikuussa 2019 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Kaudella 2019–2020 hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 12+20=32.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Sveitsiin

Rautiainen siirtyi kaudeksi 2020–2021 Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen GC Küsnacht Lionsiin. Hän nousi kauden aikana kuitenkin sarjatasoa ylemmäs National Leaguen ZSC Lionsiin, jossa Rautiainen pelasi lopulta suurimman osan kaudestaan pelaten 21 runkosarjaottelua tehopistein 6+4=10 ja kuusi playoff-ottelua tehden yhden maalin.
Ura > Seuraura > Paluu SM-liigaan ja siirtyminen KooKoohon

Kaudeksi 2021–2022 Rautiainen palasi SM-liigaan ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella KooKoohon. Joukkuetta valmentaa hänelle Ilveksestä ja HPK:n A-nuorista tuttu Olli Salo. Huhtikuussa 2022 KooKoo käytti Rautiaisen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2022–2023 Rautiainen oli tehoilla 6+24=30 joukkueen paras syöttäjä ja neljänneksi paras pistemies.
Ura > Seuraura > Paluu HPK:hon

Kaudeksi 2023–2024 Rautiainen palasi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hänen alkukautensa osoittautui vaikeaksi, sillä Rautiainen teki kahdeksassa ensimmäisessä ottelussa vain yhden syöttöpisteen, kunnes 4. lokakuuta 2023 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan Rautiainen avasi maalitilinsä tehtyään peräti neljä osumaa. Kypärätemppu oli hänen SM-liigauransa ensimmäinen. Rautiaisen ensimmäinen maali hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen, toinen jäi HPK:n 2–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja neljäs syntyi ylivoimalla. Marko Mäkinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Rautiainen teki runkosarjan aikana lopulta vain kuusi maalia ja kaikkiaan 21 tehopistettä, joilla hän oli kuitenkin HPK:n kolmanneksi paras pistemies.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Valko-Venäjä 2010 | jääkiekko |  |
Rautiainen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän toimi Suomen kapteenina ja johdatti joukkueen pronssiin. Rautiainen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta ja toimi joukkueensa kapteenina sekä World U-17 Hockey Challengessa että Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2009, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Rautiainen jakoi neljällä osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Markus Västilän kanssa. Yhteensä hän on pelannut 16 nuorten ja 46 poikien maaottelua. Rautiainen on kuulunut jokaisen juniorimaajoukkueen ikäluokassa joukkueensa kapteenistoon.
Palkinnot > A-nuorten SM-liiga

Teemu Selänne -palkinto (2011, liigan paras pelaaja)
Saku Koivu -palkinto (2011, liigan paras hyökkääjä)
Kari Jalonen -palkinto (2011, liigan paras pistemies)
Arto Javanainen -palkinto (2011, liigan paras maalintekijä)
Raimo Helminen -palkinto (2011, liigan tehopelaaja)
Tom Ridge (hevonen)

| Tom Ridge (ex>  Sixty One) |
| --- | --- |
Syntynyt:  3. toukokuuta 2001
Sukupuoli:  Ori
Väri:  Ruunikko
Rotu:  Lämminverinen ravihevonen
Synnyinmaa:   Yhdysvallat
Isä:  Muscles Yankee
Emä:  Astoria Lobell
Emänisä:  Joie De Vie
Autoennätys:  08,6aly
Voittosumma:  886 144 $
Tom Ridge (alkuperäiseltä nimeltään Sixty One) on yhdysvaltalainen lämminverinen ravihevonen. Se juoksi syyskuussa 2004 uuden maailmanennätysajan 1.08,6a (1609 m) voittaessaan World Trotting Derbyn DuQuoinin radalla Yhdysvalloissa. Maailmanennätys pysyi voimassa kolme vuotta. Tom Ridge voitti 2-vuotiaana Peter Haughton Memorialin ja New Jersey Sire Stakes -finaalin sekä 3-vuotiaana Hambletonian Stakes-karsinnan ja Stanley Dancer Trot -karsinnan, oli toinen Historic-Dickerson Cupin finaalissa ja kolmas Yonkers Trotissa.[lähde? ]
Tokot

| Tokot |
| --- | --- |
 Rubiiniraputokko (Amblyeleortis guttata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tokkokalat Gobiiformes
Heimo::  Tokot Gobiidae  Regan, 1911
Katso myös
   Tokot Wikispeciesissä   Tokot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tokot (Gobiidae) on tokkokalojen lahkoon kuuluva kalaheimo, joka on levinnyt kaikkiin maailman meriin ja jonka jäsenet ovat yleisiä etenkin lauhkeassa vyöhykkeessä.
Tokkoja tunnetaan yli 1 800 lajia, jotka on jaettu kahteensataan sukuun. Vuosittain löytyy 10-20 uutta lajia. Muun muassa hiekkatokkojen (Kraemeriidae), nuolikkojen (Microdesmidae) ja toukkakalojen (Schindleriidae) entisten heimojen lajit sisällytetään nykyisin tokkojen heimoon.
Ulkonäkö ja koko

Tokot ovat pienikokoisia kaloja. Suurin tokko, Karibialla elävä Gobioides broussenetii voi kasvaa puolimetriseksi. Useimmat ovat kuitenkin alle kymmensenttisiä, ja Filippiineillä elävä kääpiötokko (Pandaka pygmaea) jää alle 13 mm pitkäksi ja kuuluu maailman pienimpiin selkärankaisiin. Tokkojen vartalo on pitkulainen, niiden selkä- ja rasvaevät muodostavat yhden evän selkäpuolelle ja niiltä puuttuu kylkiviiva. Monet ovat kirkasvärisiä, jotkut lähes läpinäkyviä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tokkoja tavataan sekä merivedessä, murtovedessä että makeassa vedessä. Suurin osa lajeista elää Indopasifisella merialueella. Niitä on paljon koralliriutoilla sekä valtamerten saarien makeavetisissä lammikoissa. Jotkut lajit leviävät laivojen vesijärjestelmissä tai painolastin mukana.
Suomessa tokkoja esiintyy kuutta lajia: hietatokko (Pomatoschistus minutus), liejutokko (Pomatoschistus microps), mustatokko (Gobius niger), seitsenruototokko (Gobiusculus flavescens) sekä vieraslajit mustatäplätokko (Neogobius melanostomus) ja idänsieraintokko (Proterorhinus semipellucidus).
Käyttäytyminen

Useat lajit asuvat pehmeään merenpohjaan tekemissään koloissa. Jotkut toimivat puhdistajakaloina ja nyppivät loisia isompien kalojen iholta.
Aiheesta muualla

Family Gobiidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.).  (englanniksi)
ITIS: Gobiidae (englanniksi)
Tovenruusu

| Rosa ’Tove Jansson’> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Lajikeryhmä::  Tarhapimpinellaruusut Rosa Spinosissima-ryhmä
Lajike::  Rosa ’Tove Jansson’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tovenruusu (Rosa ’Tove Jansson’) on Rosa Spinosissima-ryhmään eli tarhapimpinellaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on karmiininpunaiset, samettimaiset kukat. Ruusu on kirjailija ja kuvataiteilija Tove Janssonin (1914–2001) nimikkoruusu. Ruusu tunnetaan kansainvälisesti nimellä Moomin rose.
Alkuperä

Vuonna 1990 alkoi Helsingin yliopistossa ruusujen jalostusprojekti. Tarkoituksena oli luoda Suomen olosuhteisiin sopivia, kestäviä, terveitä ja pitkään kukkivia ruusuja. Projektissa toimivat suomalaiset ruusujenjalostajat Peter Joy, Pirkko Kahila ja Matti Kangaspunta. ’Tove Jansson’ -ruusu syntyi kehitystyön tuloksena tässä projektissa.
Tovenruusu on tarhapimpinellaruusuihin eli Rosa Spinosissima-hybrideihin kuuluvien suviruusun (Rosa ’Poppius’) ja kirsikkaruusun (Rosa ’Red Nelly’) risteytys. Suviruusu (Rosa ’Poppius’) on yleinen lähinnä Suomessa ja Ruotsissa. ’Red Nelly’ on yleinen ruusu Euroopassa ja Amerikassa.
Peter Joy risteytti ’Tove Jansson’ -ruusun vuonna 1990. Siementainta kasvatettiin Helsingin yliopiston Viikin opetus- ja tutkimustilan kokoelmassa. Ruusu kukki ensimmäisen kerran kesällä 1993. Ruusun työnimenä oli aluksi ”Miriam Makeba”, sittemmin ”Mirjami”. Lopullinen lajikenimi ’Tove Jansson’ oli Matti Kangaspunnan ehdotus, jolle kirjailijan oikeudenomistajat antoivat ystävällisen suostumuksensa.
Kuvaus

Tovenruusu kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi, tiheäksi, pystyksi pensaaksi. Keskiversot ovat tukevasti pystyssä ja uloimmat varret kaartuvat kauniisti sivullepäin. Versot ovat pimpinellaruusujen tapaan pieni- ja tiheäpiikkiset. Lehdet ovat pienikokoiset, keskivihreät, sahalaitaiset, pimpinellaruusuille ominaiset. Kukinta alkaa Etelä-Suomessa kesäkuun puolenvälin paikkeilla ja kestää pari viikkoa. Kukat ovat yksinkertaiset, halkaisijaltaan 5–6 cm ja sijaitsevat yksittäin. Terälehdet, joita on tavallisesti 7–9, ovat samettisen tumman karmiininpunaiset, alta jonkin verran vaaleammat. Heteet ovat keltaiset. Vasta-auenneen kukan tuoksu on keskivoimakas, miellyttävä, pimpinellaruusumainen tuoksu. Syksyllä muodostuu pyöreitä punamustia kiulukoita. Ruusu kasvattaa juurivesoja runsaasti. Ruusu on hyvin talvenkestävä. Se menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V.
Toini Aunola

Toini Maria Aunola (12. tammikuuta 1917 Oulu – 19. kesäkuuta 1989 Oulu) oli Valtionarkistossa uransa tehnyt historioitsija ja arkistonhoitaja. Hänet nimitettiin arkistoneuvoksen virkaan ensimmäisenä naisena Pohjoismaissa.
Toini Aunolan vanhemmat olivat Johan Erik Aunola (1877-1944) ja Maria Kristiina Lepistö (1888-1970).
Nuoruus ja opinnot

Aunola kirjoitti ylioppilaaksi Oulun tyttölyseosta vuonna 1937. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1955. Suomen historiassa ja kasvatus- ja opetusopissa hän oli laudaturin oppilas. Filosofian maisterin arvon Aunola sai vuonna 1956. Vuonna 1967 hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi Pohjois-Pohjanmaan kauppiaiden ja talonpoikien kauppa- ja luottosuhteista Ruotsin ajan lopulla.
Työura arkistoissa

Aunola palkattiin Oulun maakunta-arkistoon ylimääräiseksi apulaiseksi keväällä 1938. Jatkosodan aikana hän siirtyi Viipurin maakunta-arkiston palvelukseen. Hän teki myös lyhyen lottakomennuksen sotasairaalassa vuonna 1944.
Arkistoalan töiden lomassa Aunola työskenteli lukuvuoden 1945-1946 matematiikan vanhempana lehtorina omassa opinahjossaan Oulun tyttölyseossa. Vuonna 1957 hän toimi Oulun maakunta-arkiston v.t. arkistonhoitajana (myöh. maakunta-arkiston johtaja). Valtionarkistoon Helsinkiin hän siirtyi vuonna 1956.
Tultuaan nimitetyksi arkistoneuvoksen virkaan Aunola toimi kansliaosaston päällikkönä eläköitymiseensä vuoteen 1980 saakka. Vuonna 1973 Valtionarkisto antoi yhteensä 10 000 todistusta, joita entiset punavangit tarvitsivat saadakseen korvausta valtiolta. Aunolan ansioksi on laskettu työrupeaman hyvä hoito. Aunola osallistui keskeisesti myös asiakirjojen mikrokuvausyhteistyön ja mikrofilmivaihtojen toteutukseen Neuvostoliiton arkistojen kanssa. Hän osallistui myös Valtionarkiston yleisluetteloiden toimitustyöhön.
Tuottelias kirjoittaja

Aunola oli tuottelias artikkelien kirjoittaja. Hänen tekstejään julkaistiin lukuisissa historia-alan julkaisuissa. Aunola kirjoitti myös Valtionarkiston toimintaa esitteleviä artikkeleita. Hän oli Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen ja Arkistoyhdistyksen kunniajäsen.
Aunola on haudattu perhehautaan Oulun hautausmaalle.
Julkaisut

The Indebtness of North-Ostrobothnian Farmers to Mechants 1765-1809. Julkaisussa Scandinavian Economic History Review 1965, s. 163-185.
Pohjois-Pohjanmaan kauppiaiden ja talonpoikien väliset kauppa- ja luottosuhteet 1765-1809. Helsingin yliopisto 1967. (väitöskirja)
Ruotsin kauppalainsäädännön vaikutus kauppaoloihin 1700-luvulla. Julkaisussa Historiallinen aikakauskirja 1967, s. 329-335.
Oulun triviaalikoulu 1801-1822. Julkaisussa Scripta historica 2 (1969), s. 20-83.
Tiivistä paikallishistoriaa: pitäjän, kauppalan ja kaupungin historia yhtenä sidoksena. Julkaisussa Historiallinen aikakauskirja 1971:2, s. 192-195.
The National Archives. Teoksessa Books from Finland. 1975, s. 102-108.
Majatalonpito, haluttuko vai torjuttu tehtävä Pohjois-Suomessa 1600-luvulta vuoteen 1884. Julkaisussa Historiallinen arkisto 74 (1978), s. 84-122.
200 vuotta majatalona: Roukala Kalajoen Rahjan kylässä. Julkaisussa Kaltio: pohjoissuomalainen aikakauslehti 1980:4, s. 125-128.
Arkistopäivien osanottajia Valtionarkiston rappusilla vuonna 1972. Toini Aunola eturivissä vaaleassa asussa.
Tom Ridge

| Tom Ridge |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 1. kotimaan turvallisuuden ministeri
 24. tammikuuta 2003 – 1. helmikuuta 2005  
Presidentti:  George W. Bush
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  Michael Chertoff
Yhdysvaltain 1. kotimaan turvallisuuden neuvonantaja
 20. syyskuuta 2001 – 24. tammikuuta 2003  
Presidentti:  George W. Bush
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  John A. Gordon
Pennsylvanian 43. kuvernööri
 17. tammikuuta 1995 – 5. lokakuuta 2001  
Varakuvernööri:  Mark Schweiker
Edeltäjä:  Robert P. Casey
Seuraaja:  Mark S. Schweiker
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Pennsylvanian 21. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 1983 – 3. tammikuuta 1995  
Edeltäjä:  Donald A. Bailey
Seuraaja:  Phil English
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1945 (ikä 79) Munhall, Pennsylvania, Yhdysvallat
Puoliso:  Michele Ridge
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Thomas Joseph Ridge (s. 26. elokuuta 1945) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka oli edustajainhuoneen jäsen Pennsylvaniasta (1983–1995), Pennsylvanian kuvernööri (1995–2001), Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin kotimaan turvallisuuden avustaja (2001–2003) ja kotimaan turvallisuuden ministeri (2003–2005).
Ridge opiskeli Harvard Collegessa ja palveli armeijassa Vietnamin sodassa, josta palasi 1970. Hän suoritti oikeustieteen tohtorin tutkinnon Dickinson School of Law'ssa 1972.
Hän oli Erie Countyn piirisyyttäjänä ennen valintaansa edustajainhuoneeseen. Kuvernöörinä hän ajoi lakia ja järjestystä ja allekirjoitti yli 200 kuolemantuomiota, viisi kertaa enemmän kuin kaksi edeltäjäänsä yhteensä. Toimeen Pennsylvaniassa pantiin hänen kuvernööriaikanaan kuitenkin vain kolme kuolemantuomiota.
Syyskuun 11. päivän 2001 iskujen jälkeen presidentti Bush loi valkoisen talon Office of Homeland Securityn ja nimesi Ridgen sen johtoon. Marraskuun 2002 Homeland Security Actin hyväksymisen jälkeen siitä tuli ministeriön tasoinen Department of Homeland Security, jonka alle järjestettiin 22 virastoa ja 180 000 työntekijää suojelemaan Amerikkaa terrorismilta. Ridgestä tuli Yhdysvaltain ensimmäinen kotimaan turvallisuuden ministeri tammikuussa 2003.
Ridge ilmoitti jäävänsä eläkkeelle marraskuussa 2004. Helmikuussa 2005 hänet nimitettiin Home Depotin johtokuntaan.
Erie International Airport nimettiin hänen mukaansa Tom Ridge Fieldiksi.
Tuuli Kukkonen

| Tuuli Kukkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tuuli Kukkonen
Syntynyt: 19. syyskuuta 1999 (ikä 25)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  175 cm
Nyk. joukkue:   LP Viesti LP Salo
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
-2016 2016-2019 :   Salon Viesti jun.  LP Viesti 
Tuuli Kukkonen (s. 19. syyskuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. Hän on Paimion Yrityksen kasvatti.
Kukkonen debytoi liigassa 22.10.2016 LP Viestin paidassa kotiottelussa Pieksämäki Volleyta vastaan.
Kukkonen saavutti heti ensimmäisellä liigakaudella sekä Suomen mestaruuden että Suomen Cupin voiton.
Kukkonen on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 175 cm.
Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016-17 | LP Viesti | 21 | 34 | 5 | 3 |
| 2017-18 | LP Viesti | 23 | 74 | 14 | 3 |
| 2018-19 | LP Viesti | 19 | 25 | 7 | 3 |

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016-17 | LP Viesti | 11 | 0 | 0 | 0 |
| 2017-18 | LP Viesti | 9 | 3 | 1 | 0 |
| 2018-19 | LP Viesti | 8 | 1 | 0 | 0 |
Tilintarkastaja

Tilintarkastaja (1762).
Tilintarkastaja tarkastaa yrityksen tai muun kirjanpitovelvollisen tilinpäätöksen, kirjanpidon ja hallinnon sekä antaa siitä tilintarkastuslaissa tai muualla lainsäädännössä edellytetyt raportit, esimerkiksi tilintarkastuskertomuksen yhtiökokoukselle tai vastaavalle. Tilintarkastaja voi raportoida myös muista asioista, kuten antaa osakeyhtiölaissa säädettyjä lausuntoja tietyistä yhtiötapahtumista. Tilintarkastaja on valittava muun muassa avoimiin yhtiöihin ja kommandiittiyhtiöihin, osakeyhtiöihin, asunto-osakeyhtiöihin ja säätiöihin. Pienet yhtiöt on kuitenkin vapautettu tilintarkastajan valitsemisvelvollisuudesta.
Osakeyhtiössä tilintarkastajat valitsee yhtiökokous, jossa ovat edustettuina yhtiön osakkaat. Yhdistyksessä valinnan tekee yhdistyksen kokous eli vuosikokous, jossa yhdistyksen jäsenet ovat läsnä. Tilintarkastajan on kuitenkin täytettävä tietyt riippumattomuussäännökset, sillä esimerkiksi hallituksen jäsen ei voi toimia tilintarkastajana. Suurempien yhteisöjen osalta edellytetään tiettyjä määriä tietyt pätevyysvaatimukset täyttäviä tilintarkastajia. Mikäli valitaan vain yksi tilintarkastaja eikä valittu ole auktorisoitu tilintarkastusyhteisö, on aina valittava ainakin yksi varatilintarkastaja.
Tilintarkastajan tehtävät

Tilintarkastajat tarkastavat kirjanpitoa ja hallintoelinten toimintaa tilikauden aikana ja sen päätyttyä sekä tilinpäätöksen. Tilintarkastajat antavat yhtiökokoukselle tilintarkastuskertomuksen, jossa he kertovat tekemästään tarkastuksesta ja sen tuloksista. Jos kaikki on ollut tilintarkastajien mielestä kunnossa, he esittävät kokoukselle tilinpäätöksen vahvistamista ja vastuuvapauden myöntämistä tarkastetun tilikauden osalta hallintoelimille, esimerkiksi hallitukselle ja toimitusjohtajalle.
Tilintarkastajan pitää lain mukaan antaa yhteisön kokoukselle tilintarkastuskertomus. Siinä pitää vähintäänkin olla lausunto seuraavista asioista:
Onko tilinpäätös laadittu kirjanpitolain ja tilinpäätöksen laatimista koskevien muiden säännösten ja määräysten mukaisesti
Antaako tilinpäätös kirjanpitolaissa tarkoitetulla tavalla oikeat ja riittävät tiedot yhteisön tai säätiön toiminnan tuloksesta ja taloudellisesta asemasta
Tilinpäätöksen vahvistamisesta
Tuloksen käsittelystä hallituksen tai muun vastaavan toimielimen esittämällä tavalla
Vastuuvapaudesta.
Mikäli joissain näistä asioista ilmenee tilintarkastajan mielestä ongelmia, pitää niistä myös mainita tilintarkastuskertomuksessa. Tämän lisäksi tilintarkastaja voi antaa muita lausuntoja itse yhtiön johdolle, esimerkiksi niin tilintarkastuspöytäkirjassa. Siinä voidaan ottaa kantaa pienempiin virheisiin, piileviin riskeihin tai muihin asioihin, joita tilintarkastaja katsoo aiheelliseksi mainita. Tilintarkastuspöytäkirja ei ole julkinen asiakirja kuten tilintarkastuskertomus, ja sen tarkoituksena onkin lähinnä ohjeistaa yhteisön hallintoa.
Tilintarkastajalla on oikeus olla läsnä ja käyttää puheoikeuttaan kaikissa yhteisön kokouksissa, joissa käsitellään hänen tehtäviinsä liittyviä asioita. Tilintarkastajalla on velvollisuus olla läsnä, mikäli kokouksessa käsiteltävät asiat ovat luonteeltaan sellaisia, että tilintarkastajan läsnäolo on tarpeellinen.