stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
New Yorkin historia
Uusi Amsterdam, 1625–1664

Vuonna 1623 alankomaalainen alus Nieuw Nederlandt toi 30 protestanttista perhettä, 110 henkeä, New Yorkin alueelle ja sisämaahan. Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania perusti Uusiin-Alankomaihin siirtokunnan, jonka oli tarkoitus olla vain väliaikainen. Vuonna 1625 alueelle tuli lisää hollantilaissiirtolaisia, jotka asettuivat Manhattanin eteläkärkeen, jonka siirtokunnan johtaja Peter Minuit oli ostanut intiaaneilta. Kylä nimettiin Uudeksi Amsterdamiksi (holl. Nieuw Amsterdam) vuonna 1626. Sinne pystytettiin orjatyövoimalla Fort Amsterdamin linnake, jonka muurien sisäpuolelle rakennettiin asuintaloja, kouluja, kirkko, sairaala ja tori. Alankomaalaiset kävivät rauhanomaista kauppaa intiaanien kanssa, mutta sekaantuivat ajoittain myös intiaaniheimojen keskinäisiin sotiin. Kun suhteet intiaaneihin huononivat, sisämaassa sijainnut Fort Oranje siirrettiin turvallisemmalle paikalle Manhattaniin. Vuonna 1635 saaren poikki rakennettiin puinen suojamuuri nykyisen Wall Streetin kohdalle. Vuosina 1642–1643 alankomaalaiset kävivät johtajansa Willem Kieftin aloitteesta uhkarohkean sodan algonkin-heimoja vastaan, minkä seurauksena siirtokunta melkein tuhoutui.
Vuonna 1643 Manhattanin siirtokunnassa oli 400–500 asukasta ja siellä puhuttiin 18 kieltä. Kolme Long Islandilla sijainnutta kylää yhdistyivät 1642 Breukelenin kaupungiksi, joka nimettiin myöhemmin Brooklyniksi. Alankomaalaiset ostivat intiaaneilta maata Queensista vuonna 1635 ja Bronxista 1639, ja myös Staten Island asutettiin. Harlemin asutuksesta tuli pysyvää vuonna 1658.
Vuonna 1647 Uuden Amsterdamin johtajaksi tuli Peter Stuyvesant. Hänen ankaran hallintonsa aikana rappioituneeseen siirtokuntaan palautettiin järjestys, sen puolustusta vahvistettiin, ja kaupankäyntiä etenkin englantilaisten kanssa kehitettiin. Siirtokunta ei kuitenkaan menestynyt, mistä on syytetty muun muassa huonoa hallintoa, vähäistä väestönkasvua, jatkuvaa sodankäyntiä sekä korkeita tulleja ja veroja, jotka haittasivat kaupankäyntiä ja taloutta. Englantilaiset valtasivat 8. syyskuuta 1664 siirtokunnan rauhanomaisesti, ja sen nimeksi annettiin Yorkin herttuan mukaan New York City. Siirtokunnan asukasluku oli tuolloin 1 500.
Brittiläinen New York, 1664–1783

New Yorkin ensimmäinen brittikuvernööri Richard Nicholls jatkoi aluksi alankomaalaisten hallintomallia kaupungissa, jonka varakkaimmat asukkaat olivat edelleen alankomaalaisia. Vuonna 1665 New Yorkin kauppayhteydet Amsterdamiin katkesivat Englannin ja Alankomaiden välisen sodan seurauksena, ja kaupungin englantilaistuminen voimistui. Vuonna 1673 Alankomaat valtasi kaupungin väliaikaisesti takaisin itselleen, mutta vaihtoi sen vuonna 1674 Etelä-Amerikan Surinameen.
Vuonna 1682 New Yorkin provinssi jaettiin neljään piirikuntaan, New Yorkiin (Manhattan), Kingsiin (nimettiin kuningas Kaarle II:n mukaan, nykyisin Brooklyn), Richmondiin (Richmondin herttuan mukaan, nykyisin Staten Island) ja Queensiin (kuningatar Katariinan mukaan). Vuonna 1685 Yorkin herttuasta tuli Englannin kuningas Jaakko II, mikä teki New Yorkista kruunun omaisuutta ja vahvisti kuvernöörin valtaa. Alankomaalaisia kaupungin asukkaista 1600-luvun lopulla oli yhä yhä 60 prosenttia, mutta englantilaisten ja ranskalaisten hugenottien osuus kasvoi etenkin kauppiaiden yhteiskuntaluokassa. Myös juutalaisia oli muuttanut kaupunkiin Brasiliasta. Brittien vallan aikana New Yorkin juutalaisilla oli täydet kansalaisoikeudet, mikä oli harvinaista tuon ajan maailmassa. Afrikkalaisia oli tuotu kaupunkiin orjiksi jo varhain, ja 1700-luvulla kaupungissa koettiin joitain väkivaltaisia orjakapinoita. Lenape-intiaanien määrä alueella oli pudonnut 200:aan.
New Yorkin taloudelliseen kehitykseen vaikutti ennenkaikkea kauppa ja merenkulku ja se seikka, että Hudson-joen suu on yksi koko Amerikan parhaita luonnonsatamia. Uuden-Englannin hollantilaista ja englantilaista alkuperää olevien asukkaiden, jenkkien, joukossa oli erinomaisia merenkulkijoita. Tyypillisesti kauppaa käytiin kolmionmuotoisilla reiteillä, joiden yhdessä kärjessä oli Englanti. Mistään muusta ostajamaasta ei nimittäin ollut saatavilla ylellisiä teollisuustavaroita, joita amerikkalainen yläluokka halusi. Legitiimin kaupankäynnin lisäksi jenkkipurjehtijat eivät kaihtaneet ryhtyä moraalisesti arveluttavampiinkin hankkeisiin. Tuottoisin ja vähiten kunniallinen kolmioreiteistä oli ”orjakolmio”, jonka liikenteelle Amerikan eteläisten siirtokuntien maataloustuotteiden massatuotanto merkitsi paljon. Lisäksi jenkit olivat valmiita suoranaiseen merirosvoukseenkin. Utrechtin rauha 1713 vei kapteeneilta laillisen oikeuden ryöstää Englannin vihollisia, mutta käytännössä se merkitsi vain kaikkien maiden kauppalaivojen joutumista saaliiksi. New York oli itse asiassa johtavien merirosvopäälliköiden avoin turvapaikka ja heidän miehistöjensä eniten suosima satama.
New Yorkin taloudellisesta kasvusta 1600-luvun lopulla ja 1700-luvulla todisti myös se, että entisestä pikkukadusta Wall Streetistä kehittyi merkittävä talouselämän keskus. Kaupunkiin rakennettiin myös uusia kirkkoja ja kaupungintalo. Vuonna 1764 britit yrittivät kiristää siirtokunnan verotusta, mutta protestien seurauksena yrityksestä luovuttiin. Bostonin teekutsujen tapainen protesti järjestettiin vuonna 1774, ja vuonna 1776 kaupunki perusti tasavaltalaisen hallinnon.
Brittiläinen New York, 1664–1783 > Yhdysvaltain vapaussota ja brittimiehitys, 1776–1783

Useita Yhdysvaltain vapaussotaan liittyviä taisteluja käytiin New Yorkissa vuonna 1776, ja Britannia piti New Yorkia hallinnassaan vuosina 1776–1783. Kaupunki kärsi miehityksen aikana taisteluista ja tulipaloista, joista pahin, vuoden 1776 tulipalo tuhosi neljänneksen kaupungista. Miehitys päättyi 25. marraskuuta 1783, kun viimeiset britit lähtivät Yhdysvalloista. Samana päivänä George Washington palasi voitokkaana kaupunkiin. Miehityksen jälkeen noin 10 000 lojalistia ja brittiä, kolmasosa asukkaista, muutti pois kaupungista. Kaupunkiin jääneet lojalistit menettivät äänioikeutensa kahdeksi vuodeksi, ja osa heistä menetti omaisuutensa.
Yhdysvaltalainen kaupunki, 1783–

Kaupunki oli brittimiehityksen jäljiltä huonossa kunnossa, ja osa väestöstä asui telttakylissä. Tulvivat kadut ja viemärien puute aiheuttivat keltakuume-epidemioita. Jälleenrakennus ja katujen päällystäminen aloitettiin ja kaupunki laajeni nopeasti. Etenkin pohjois–eteläsuuntainen kauppakatu Broadway ja talouden keskuskatu Wall Street kunnostettiin. Uusi kaupungintalo rakennettiin vuosien 1803–1812 välillä.
New York Citystä tuli uuden New Yorkin osavaltion pääkaupunki vuonna 1788, ja se toimi Yhdysvaltain pääkaupunkina vuosina 1789–1790. New Yorkissa oli brittien vetäytymisen jälkeen 12 000 asukasta. Alankomaalaisten määrä kaupungissa väheni jatkuvasti, ja Uudesta-Englannista muutti paljon väkeä tilalle. Vuonna 1790 kaupungin asukasluku oli jo 33 131: heistä 5 000 oli taustaltaan irlantilaisia, 2 000–2 500 saksalaisia ja 3 470 afroamerikkalaisia, joista 2/3 oli orjia. New Yorkissa luovuttiin orjuudesta vaiheittain 1800-luvun alkuvuosikymmeninä.
Yhdysvaltalainen kaupunki, 1783– > Siirtolaisuuden aika

1880-luvulla New Yorkin italialais- ja juutalaisyhteisöt kasvoivat voimakkaasti siirtolaisuuden myötä, ja suuri osa kaupungin väestöstä oli tuoreita siirtolaisia, joilla ei ollut juuria kaupungissa. Vuonna 1892 Lower East Siden siirtolaiskaupunginosassa oli rekisteröity 136 eri uskonnollista yhteisöä. Saksalaiset siirtolaiset asettuivat 1840-luvulta alkaen omaan kaupunginosaansa, jota he kutsuivat Pikku-Saksaksi, ja harjoittivat erityisesti käsityöläisammatteja. Irlantilaiset olivat sekatyö- ja palvelusväestöä ja asuivat hajallaan ympäri kaupunkia.
Vuoden 1900 väestönlaskennassa New Yorkissa oli lähes 3,5 miljoonaa asukasta. Siirtolaisuutta pyrittiin jo hillitsemään, ja 1920-luvulla etenkin Itä-Euroopasta tulevien siirtolaisten määrää vähennettiin Johnson-Reed Actin myötä. Siirtolaisuuden tyrehtymisen jälkeen kaupungin etninen eriytyminen väheni ja siirtolaisryhmät alkoivat sulautua toisiinsa.
Vuodesta 1892 alkaen siirtolaisten vastaanottokeskuksena toimi Ellis Islandin saari, joka oli vuoteen 1924 saakka Yhdysvaltain suurin vastaanottokeskus.
1900-luvulla > Rakentaminen

New Yorkin rakennukset 1800-luvulla olivat etupäässä viisikerroksisia, ja jotkin liikerakennukset kahdeksankerroksisia. Rakennusten korkeus kasvoi vähitellen, ja vuonna 1902 New Yorkin liikekortteleihin rakennettiin huomiota herättävä 20-kerroksinen pilvenpiirtäjä Flatiron Building, josta tuli yksi kaupungin maamerkeistä. New Yorkiin rakennettiin 1900-luvulla maailman korkeimmat pilvenpiirtäjät: Chrysler Building (1930), Empire State Building (1931) ja myöhemmin World Trade Center (1975). Liikemies John D. Rockefeller, Jr. rakennutti New Yorkiin 1930-luvulla Rockefeller Center -rakennuskokonaisuuden. Yhdistyneiden kansakuntien päärakennus valmistui New Yorkiin vuonna 1952. 1970-luvun alussa New Yorkiin rakennettiin World Trade Centerin lisäksi hyvin paljon muitakin toimistotiloja, pankkeja ja pörssirakennuksia. World Trade Centerin tornit tuhoutuivat terroristihyökkäyksessä 2001.
New Yorkin muuttuminen teollisuuskaupungista palveluelinkeinovetoiseksi sekä uusien teiden rakentaminen johtivat sen esikaupunkien nopeaan kasvuun 1950-luvulta alkaen. Kaupunki levittäytyi etenkin Long Islandin suuntaan, missä väkiluku kasvoi miljoonalla vain 12 vuoden aikana.
1900-luvulla > Liikenne

Vuonna 1904 avattiin New Yorkin metron ensimmäinen varsinainen linja, ja uusi kulkuväylä vaikutti pian etenkin Bronxin kaupungistumiseen. Vuonna 1923 New Yorkiin syntyi kunnallinen liikenneyhtiö BMT. Kaupungin suurista silloista viimeinen, Long Islandin ja Staten Islandin yhdistävä Verrazano–Narrows, avattiin vuonna 1964. Lisääntyneen autoliikenteen vuoksi 1., 2. ja 6. avenue muutettiin yksisuuntaisiksi, mutta liikenneruuhkat olivat siitä huolimatta vaikea ongelma.
1900-luvulla > Talous

Vuonna 1929 New Yorkin pörssi romahti, mistä alkoi maailmanlaajuinen lama. Toisen maailmansodan päättymisen myötä sodasta ehjänä selvinnyt New York syrjäytti Berliinin, Lontoon ja Pariisin maailman johtavana metropolina. Kaupungin tärkein teollisuudenala sodan jälkeen oli vaate- ja painoteollisuus, mutta sota toi kasvua myös raskaaseen teollisuuteen. Vuosina 1964–1965 kaupungissa järjestettiin New Yorkin maailmannäyttely.
New Yorkin taloustilanne heikkeni 1960-luvulta alkaen. Vuosien 1968–1977 välillä kaupunki menetti 600 000 teollisuustyöpaikkaa ja sen sataman merkitys väheni. Myös osa Yhdysvaltain suurimpien yhtiöiden pääkonttoreista siirtyi muihin kaupunkeihin. New York velkaantui rankasti 1970-luvulla. Vuonna 1975 kaupunki oli konkurssin partaalla ja joutui pyytämään liittovaltiolta taloudellista apua. Kaupunki onnistui niukasti välttämään konkurssin ja sai tasapainotettua taloutensa vuoteen 1981 mennessä. 1990-luvulla New York koki informaatioteknologian aikakauden myötä uuden taloudellisen nousukauden.
1900-luvulla > Politiikka

New Yorkin pitkäaikaisimpia ja suosituimpia pormestareita toisen maailmansodan jälkeen oli demokraatti Ed Koch (1978–1989). Kaupungilla on ollut myös republikaanipormestareita, kuten Rudolph Giuliani (1994–2001).
1900-luvulla > Kulttuuri

Brooklynin etelärannikolla sijaitsevasta Coney Islandista tuli newyorkilaisten suosima huvittelupaikka 1920-luvulla, mutta sen suosio on sittemmin vähentynyt. Vuonna 1916 Greenwich Villagen kaupunginosasta tuli Manhattanin boheemi taiteilijakeskus, kun pikkukaupat muuttivat uusien liikennejärjestelyjen vaikutuksesta pois alueelta. Harlemista kehittyi merkittävä mustan musiikin keskus.
New Yorkista tuli 1900-luvulla merkittävä kulttuurin ja taiteen keskus. Etenkin abstrakti ekspressionismi ja muu nykytaide on kukoistanut siellä; yksi maailman tunnetuimmista taidemuseoista on vuonna 1959 New Yorkissa avattu Solomon R. Guggenheim -museo. 1960-luvun tunnetuimpiin newyorkilaisiin taiteilijoihin lukeutuu muun muassa Andy Warhol.
New Yorkista tuli 1940-luvun lopulta alkaen Yhdysvaltain televisiotoiminnan keskus, ja kaikki suurimmat televisioyhtiöt perustivat sinne pääkonttorinsa ja studionsa.
1900-luvulla > Urheilu

New Yorkin urheilun kultakausi alkoi 1920-luvulla, jolloin New York Yankees ja Babe Ruth hallitsivat maan baseball-sarjaa, ja muutkin kaupungin ammattilaisjoukkueet alkoivat osallistua maan mestaruussarjoihin. Vuonna 1957 New Yorkin kaksi muuta suurta baseball-joukkuetta, Giants ja Dodgers, myytiin pois, mikä päätti New Yorkin baseball-hegemonian.
1900-luvulla > Väestö

Harlemin kaupunginosaan alkoi muuttaa afroamerikkalaisia vuoden 1863 rotumellakoiden jälkeen. Sinne muutti väkeä myös Etelävaltioista, missä mustien yhteiskunnallinen asema oli heikko. Muuttoaalto voimistui 1910-luvulla, ja sitä voimisti valkoisen väestön poismuutto alueelta. Vuoteen 1930 mennessä koko Harlem oli pääasiallisesti mustien asuttamaa aluetta.
Vuonna 1964 New Yorkissa koettiin ensimmäinen rotumellakka, ja sen jälkeen samanlaisia koettiin satunnaisesti 1990-luvulle asti.
1900-luvun lopulla New Yorkiin on muuttanut paljon etenkin espanjankielisiä ja aasialaisia siirtolaisia. Vuoden 1965 jälkeen New Yorkiin on muuttanut yli miljoona siirtolaista, joiden tulo on tasapainottanut kaupungista poismuuttaneiden valkoisten amerikkalaisten määrää.
New York oli pitkään tunnettu epäsiisteydestään ja rikollisuudestaan, kunnes 1990-luvulta alkaen sen kadut siistittiin rikollisista, alkoholisteista ja pornografiasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henry Hudson kohtaa lenape-intiaanit vuonna 1609.
Uusi Amsterdam vuonna 1664.
Uuden Amsterdamin kartta.
George Washington marssi New Yorkiin 25. marraskuuta 1783. Aikaisemmin samana päivänä britit olivat evakuoineet kaupungin.
Manhattanin katunäkymä vuodelta 1797. Oikealla Wall Street East Riverille päin. Vasemmalla pörssi Tontine Coffee House. Öljymaalaus, Francis Guy 1797.
Manhattanin ruutuasemakaavan suunnitelma vuodelta 1807.
Mulberry Streetin italialaiskortteleiden katunäkymää noin vuodelta 1900.
New Yorkin väestönkehitys (miljoonaa asukasta) 1790–2000.  Yhteensä  Brooklyn  Queens  Manhattan  Bronx  Staten Island
Tamara Ecclestone

Ecclestone, 2013
Tamara Ecclestone (s. 28. kesäkuuta 1984 Milano, Italia) on brittiläinen malli, televisiopersoona ja seurapiirihenkilö.
Varhainen elämä

Tamara Ecclestone syntyi Milanossa. Hän on kroatialaisen Armani-mallin Slavica Ecclestonen ja englantilaisen Formula 1 -sarjan päähallinnoitsijan Bernie Ecclestonen tytär. Hänellä on vanhempi sisarpuoli Deborah isänsä aiemmasta avioliitosta ja nuorempi sisar Petra Ecclestone.
Ecclestone kävi koulunsa yksityisessä Francis Holland School -tyttökoulussa Lontoossa ja opiskeli myöhemmin London School of Economicsissa ja University College Londonissa suorittamatta jälkimmäisissä kuitenkaan kokonaisia tutkintoja.
Ura

Vuonna 2006 Ecclestone debytoi televisiossa juontamalla Redbull Air Racen maailmanmestaruuskisat. Tämän jälkeen hän on esiintynyt lukuisia kertoja eri kanavilla; esimerkiksi formulakaudella 2009 Ecclestone toimi juontajana Italian Sky Sportsilla. Vuonna 2011 Sub-kanava esitti tositelevisiosarjaa Tamara Ecclestone - formulakuninkaan megatytär.
Ecclestone on tehnyt hyväntekeväisyystyötä muun muassa lahjoittamalla rahaa Great Ormond Streetin  sairaalalle ja poseeraamalla PETAn turkisten vastaisissa mainosjulisteissa.
Yksityiselämä

Vuonna 2002 Ecclestonen poikaystävä oli kiinteistövälittäjä Jonathan Keterman, joka myöhemmin nimellä Derek Rose, tuomittiin Ecclestonen kiristämisestä vuonna 2013. Vuoteen 2006 asti Ecclestone seurusteli personal trainer Patrick Toplissin kanssa. Vuosina 2007–2008 Ecclestone oli kihloissa liikemies Gavin Dein kanssa. Vuosina 2010–2012 hän seurusteli liikemies Omar Khyamin kanssa.
Vuonna 2013 hän meni naimisiin liikemies Jay Rutlandin kanssa ja heillä on 2014 syntynyt tytär.
FC Rosengård

FC Rosengård on ruotsalainen Malmössä toimiva naisten jalkapalloseura, joka pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Damallsvenskanissa. Rosengårdin kaupunginosan mukaan nimetty seura perustettiin joulukuussa 2013 jatkamaan LdB FC Malmön toimintaa. Sen edeltäjä puolestaan oli vuosina 1970–2007 toiminut Malmö FF:n naisjaosto Malmö FF Dam.
Saavutukset

Luettelo sisältää myös Malmö FF Damin ja LdB Malmön saavuttamat voitot.
Ruotsin mestaruus: 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2019, 2021, 2022
Ruotsin cup-mestaruus: 1990, 1997
Ruotsin Supercup: 2011, 2012, 2015
Joukkue kaudella 2019

Tilanne 15.4.2019.
Lähde:
Aiheesta muualla

FC Rosengårdin kotisivut (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta FC Rosengård Wikimedia Commonsissa
Kertš

| Kertš (Керчь) Керч, Keriç |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Krimin autonomisen tasavallan sijainti Ukrainassa, alla kaupungin sijainti Krimillä
 Kertš
 Koordinaatit: 45.36°N, 36.48°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Krimin autonominen tasavalta
Piiri:  Kertšin piiri
Perustettu:  500-luku eaa.
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  108 km²
Väkiluku (2013)  ((arvio)):  145 265
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
 
 http://www.kerchrada.gov.ua/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kertš (ukr. Керч, ven. Керчь, krimintat. Keriç) on kaupunki Krimin autonomisessa tasavallassa Kertšin niemimaan kärjessä. Kertš on merkittävä satamakaupunki ja teollinen keskus, jossa on terästehtaita, telakoita ja kalastus- sekä elintarviketeollisuutta. Lähialueella sijaitsee myös rauta- ja vanadiinikaivoksia. Vuonna 1989 kaupungin väkiluku oli 174 000. Vuoden 2013 väkiluvuksi arvioitiin 145 265 henkeä.
Kertšissä toimii B. E. Butoman mukaan nimetty Zaliv-telakka.
Maantiede

Kertšiin johtaa Ukrainan päärataverkkoihin kuuluva rautatieyhteys ja valtatie M17 (osa eurooppatietä 97). Kertšin satama on eräs Krimin niemimaan tärkeimmistä rahtisatamista. Kertšin lauttasatama puolestaan tuo sujuvan yhteyden Venäjän puolella sijaitsevaan Kavkazin satamaan liikkuville henkilö- ja automatkustajille. Lauttamatka Kertšinsalmen yli Venäjän Krasnodarin aluepiiriin on alle viisi kilometriä.
Historia > Antiikki

Antiikin aikana Kertšin paikalla sijaitsi Pantikapaionin (lat. Panticapaeum) kaupunki. Se oli kreikkalainen siirtokunta, joka perustettiin 500-luvun eaa. alkupuolella. 400-luvulta eaa. lähtien Pantikapaion toimi Bosporoksen valtakunnan pääkaupunkina, ja se tunnettiin myös nimellä Bosporos. Pantikapaion oli seudun tärkein kreikkalaiskaupunki ja satama, ja pitkään tärkeä viljanviennin keskus Välimeren kreikkalaisille pääalueille.
Historia > Myöhempi historia

Kaupunki toimi linnoituksena myös Bysantin valtakunnan aikana. 1400-luvulla se oli genovalainen Cercon satamakaupunki, ja vuonna 1475 sen valloittivat turkkilaiset. Kaupunki liitettiin vuonna 1771 Venäjän keisarikuntaan. Kaupunki kärsi pahoja vaurioita Krimin sodassa ja oli saksalaisten miehittämä toisen maailmansodan aikana toukokuusta 1942 huhtikuuhun 1944.
Nähtävyydet

Kaupungissa sijaitsee vuonna 1826 perustettu arkeologinen museo, joka on tunnettu kreikkalais-skyyttiläisistä esineistään. Kaupungin pyhän Johannes Kastajan kirkko on rakennettu 900-luvulla.
Antiikin Pantikapaionin akropoliin raunioita Kertšissä.
Nymfaionin kaupungin arkeologista aluetta.
700-luvulta (tai 900-luvulta) peräisin oleva Johannes Kastajan kirkko.
Roomalaiskatolinen kirkko Kеrtšissä.
Kеrtšin satamaa.
Taidemuseon rakennus.
Кatunäkymä Kеrtšistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kertš Wikimedia Commonsissa
Kerch (Toronton yliopiston Ukraina-tietosanakirjan artikkeli (alkujaan 1993)) (englanniksi) (encyclopediaofukraine.com)
Webkameroita Kertšissä (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (live.kerch.net) (Kertšin autolauttasataman kamera "sumeni" to 6.3.2014, mitä ennen tarkastuspistettä vartioivien sotilaiden lukumäärä oli noussut edellispäivien/öiden 2–3:sta 6.4. päivällä 4–6:een. Kamera käännetty osoittamaan taivaalle. Lenininaukion kamerassa näkyi ainakin 7.3.2014 Krimin AT:n lipun ohella vieraan valtion, eli Venäjän lippu.)
Kertšin lauttasataman sivusto aikatauluineen ja hintoineen (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ukrport.org.ua)
Perustietoja Kertšin satamasta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (pereprava.com.ua)
Kertšenski morskoi torgovyi port (Kertšin sataman kotisivut) (venäjäksi) (kerchport.com)
| n k Neuvostoliiton sankarikaupungit |
| --- | --- | --- |
|  Brestin sankarilinnoitus  Kertš  Kiova  Leningrad  Moskova  Minsk  Murmansk  Novorossijsk  Odessa  Sevastopol  Smolensk  Tula  Volgograd  |  Brestin sankarilinnoitus  Kertš  Kiova  Leningrad  Moskova  Minsk  Murmansk  Novorossijsk  Odessa  Sevastopol  Smolensk  Tula  Volgograd  |  |
Lautta ylittämässä kapeaa Kertšinsalmea. Krimin Kertšin lauttasataman ja Venäjän Kavkazin sataman noin 4,5 kilometrin väliä liikennöi useita autolauttoja ja kaksi junalauttaa.
Perusyhtymä

Perusyhtymä Oy oli vuonna 1940 nimellä Pellonraivaus Oy perustettu suomalainen rakennusliike. Sen alkuperäinen tehtävä oli luovutetusta Karjalasta evakuoidun siirtoväen asuttaminen sekä uudisraivauksen edistäminen. Suomen valtio oli yhtiön pääosakas vuoteen 1945 saakka. Tämän jälkeen yrityksestä kasvoi Olavi Jaakkolan ja Kauko Maijalan johdolla yksi Suomen suurimmista rakennusalan konserneista Polar-Yhtymän, Hakan ja Puolimatkan ohella.
Vuonna 1961 Pellonraivaus Oy hankki omistukseensa Yleisen Insinööritoimiston ja Insinööritoimisto Vesto Oy:n osake-enemmistön. Molemmat jatkoivat kuitenkin toimintaansa itsenäisinä. Vuonna 1968 Pellonraivaus muutti nimensä Perusyhtymäksi, joka tuli myöhemmin 1970-luvulla tunnetuksi erityisesti Neuvostoliitossa tekemistään rakennusprojekteista. Niistä merkittävin oli Kostamuksen kaivoskombinaatti Karjalan tasavallassa. Neuvostoliiton projekteissa Perusyhtymä oli mukana myös usean rakennusliikkeen perustaman yhteenliittymän Finn-Stroin kautta.
Vuonna 1986 Insinööritoimisto Veston toiminta yhdistettiin Yleiseen Insinööritoimistoon, joka puolestaan liitettiin vuotta myöhemmin Perusyhtymään. Uuden yhtiön nimeksi tuli YIT-Yhtymä Oy.
Nicole Polizzi

Nicole Polizzi vuonna 2010.
Nicole Elizabeth ”Snooki” LaValle (Polizzi) (s. 23. marraskuuta 1987) on yhdysvaltalainen televisiopersoona. LaValle on esiintynyt MTV:n tositelevisiosarjoissa Jersey Shore sekä Snooki & Jwoww.
Yksityiselämä

Nicole Polizzi syntyi Santiagossa Chilessä. Polizzi on chileläinen, ja hänen mukaansa hänellä on myös sisilialaisia juuria. Hänet adoptoitiin puolivuotiaana, ja amerikanitalialaiset vanhemmat Andy ja Helen Polizzi ovat kasvattaneet hänet. Polizzi sai kutsumanimensä Snookin, kun hänen ystävänsä yläasteella nimesivät hänet Save the Last Dance -elokuvassa esiintyneen henkilön Snookien mukaan. Polizzi kasvoi ja kävi koulua Marlborossa, New Yorkissa, jossa hän oli myös cheerleader. Lukion aikana Polizzi kärsi syömishäiriöstä, ja painoi vain 32 kiloa.lähde? Polizzin sairastuminen syömishäiriöön johtui osittain siitä, että hän yritti pitää yllä asemaansa cheerleaderina. Valmistuttuaan Marlboro High Schoolista, Polizzi kävi community collegea, missä hän opiskeli eläintenhoitajaksi.lähde?
LaValle on naimisissa Jionni LaVallen kanssa. Heillä on kolme lasta (s. 2012, 2014 ja 2019).
Ura

Polizzin ensiesiintyminen televisiossa oli MTV:n ohjelmassa Is She Really Going Out with Him?. Polizzi ja hänen poikaystävänsä Justin näyttäytyivät jaksossa 14. Polizzista tuli osa Jersey Shorea, kun hän näki mainoksen, jossa Jersey Shore etsi osallistujia ohjelmaan. Polizzin suosio ensimmäisellä Jersey Shore -kaudella tuotti hänelle noin 5 000 dollaria per jakso, ja myöhemmin hän ansaitsi noin 30 000 per jakso.lähde?
30. syyskuuta 2010 julkistettiin, että Polizzi aikoo kirjoittaa kirjan nimeltään A Shore Thing. Kirja julkaistiin tammikuussa 2011, ja se kertoo hänen rakkauden etsimisestään Jersey Shoressa. Polizzi on otellut myös WWE:n Wrestlemania-tapahtumassa yhdessä John Morrisonin ja Trish Stratuksen kanssa.