stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paalu
Paalutyyppejä

Mikropaalu
Kaivinpaalu
Franki-paalu
Vibrex-paalu
Ruuvipaalu
Paarnoori

| Paarnoori> Barnöre (ruots) |
| --- | --- |
 Paarnoorinraittia Paarnoorin kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Länsi-Pori
Kaupunginosa nro:  79
Postinumero(t):  28660
Paarnoori (ruots. Barnöre) on Porin 79. kaupunginosa Länsi-Porissa. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Paarnoori on maaseutumainen taajama erillään kaupungin keskustaajamasta ja muusta Meri-Porista. Paarnoorin lähin naapurikaupunginosa on pohjoisessa Uusiniitty. Peltoaukean takana, parin kilometrin päässä kaakossa on Pietniemen kaupunginosa, ja pari kilometriä länteen on Preiviiki.
Tunnettuja paarnoorilaisia

Arttu Tuominen, kirjailija
Raimo Kaarluoto, opettaja
Salme Paasilinna

| Salme Paasilinna> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. toukokuuta 1933 Petsamo
Kuollut: 11. lokakuuta 2006 (73 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Salme Aulikki Paasilinna (28. toukokuuta 1933 Petsamo – 11. lokakuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Paasilinnalla oli useita kiinnityksiä 1957–1968, minkä jälkeen hän työskenteli vapaana taiteilijana. Hänen teatteriroolejaan oli muun muassa Niskavuoren Heta.
Ura

Salme Paasilinnan vanhemmat olivat Väinö Paasilinna (ent. Gullstén) ja Hilda Maria (Maija o.s. Niva). Salme Paasilinna oli mukana Lapin ilta -kiertueella 1953–1955. Vuosina 1957–1964 hän työskenteli näyttelijäharjoittelijana ja eräissä muissa tehtävissä Kemin kaupunginteatterissa. Myöhemmin 1960-luvulla hänellä oli kolme lyhyttä näyttelijänkiinnitystä: Kajaanin kaupunginteatteri 1965–1965, Joensuun kaupunginteatteri 1965–1967 ja Studioteatteri 1968, kunnes hän 1969 aloitti pitkän rupeamansa vapaana taiteilijana.
Paasilinnan rooleja olivat muun muassa nimiosa draamassa Niskavuoren Heta ja rouva Varavaara komediassa Kuriton sukupolvi sekä Varvara (Ukonilma), Katrin (Lemmen oppituoli) ja Juanita (Laulu valkoiselle miehelle).
Paasilinna näytteli teatteriroolien ohella sivuosia muutamassa elokuvassa (Aika hyvä ihmiseksi, Ulvova mylläri, Kolme miestä, Uppo-Nalle). Lisäksi hänellä oli erilaisia televisiotehtäviä vuodesta 1974.
Anssi Paasi

Anssi Ilmari Paasi (s. 14. syyskuuta 1955 Kajaani) on suomalainen maantieteilijä. Paasi on ollut maantieteen professorina Oulun yliopistossa vuodesta 1990 lähtien. Vuosina 2008–2012 Paasi toimi akatemiaprofessorina. Paasin tieteellisen kiinnostuksen kohteina ovat etenkin teoreettiset ja metodologiset ongelmat maantieteessä, uusi aluemaantiede ja poliittinen maantiede.
Paasin vanhemmat ovat Paavo Päiviö Paasi ja Hilkka Elina Kyyhkynen. Hän tuli ylioppilaaksi Vuohengin lukiosta Kajaanissa 1975 ja valmistui Joensuun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1979, lisensiaatiksi 1981 ja tohtoriksi 1986, väitöskirjan aiheenaan The institutionalizations of regions: Theory and comparative case studies. Suomen Akatemian tutkimusapulaisena ja assistenttina Paasi toimi 1981-1986, Joensuun yliopiston assistenttina 1984-1988, dosenttina vuodesta 1987 sekä yliassistenttina ja maaseutuinstituutin johtajana 1988-1989. Oulun yliopiston va. professori hänestä tuli 1989 ja vakinainen seuraavana vuonna. Paasi oli vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa 1997.
Tutkimustyössään Paasi on keskittynyt muun muassa Suomen ja sen alueiden sosiaaliseen rakentumiseen ja identiteettiin, alueen teoriaan ja alueen muuttuviin merkityksiin, territorioihin ja rajoihin poliittisessa maantieteessä, globalisaatioretoriikkaan ja geopoliittiseen mielikuvitukseen sekä alueiden Eurooppaan ja aluesuunnitteluun.
Paasille myönnettiin Pohjois-Pohjanmaa -palkinto tammikuussa 2015.
Professoriliitto valitsi Paasin Vuoden Professoriksi 2020. Perusteluissa sanottiin, että Paasia "pidetään kansainvälisesti tunnetuimpana, arvostetuimpana ja siteeratuimpana suomalaisena ihmismaantieteilijänä".
Paasi on sotilasarvoltaan reservin alikersantti. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1978 Eija Marketta Romppainen.
Julkaisuja

Granö, Johannes Gabriel: Pure Geography.  (Edited by Olavi Granö and Anssi Paasi)  Baltimore – London:  Johns Hopkins University Press, 1997.  ISBN 0-8018-5591-8
Paasi, Anssi: Neljä maakuntaa: maantieteellinen tutkimus aluetietoisuuden kehittymisestä.  (Joensuun yliopiston yhteiskuntatieteellisiä julkaisuja n:o 8)  Joensuu:  Joensuun yliopisto, 1986.  ISSN 0781-0350
Paasi, Anssi: Territories, boundaries and consciousness: the changing geographies of the Finnish-Russian border.  (foreword by W. R. Mead; editor’s introduction by P. J. Taylor)  Chichester:  John Wiley, 1995.  ISBN 0-471-96119-1
Aiheesta muualla

Paavola, Arja-Leena: Maiden rajat eivät ole ihmisen rajat. Acatiimi, 2020, 23. vsk, nro 1, s. 22-26.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.3.2021.
RELATE (The relational and territorial politics of bordering, identities and transnationalization) (Käyttäjätunnuksella) Oulun yliopisto. Viitattu 4.4.2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  Google Scholar  Scopus 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Paatsjoen vesistö

| Paatsjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 71) |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä, Norja, Suomi
Maakunnat:  Murmanskin alue, Tromssa ja Finnmark, Lappi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Barentsinmeri
Päävesistöalue:  Paatsjoen vesistö (71)
Vesistöjako:  Norjan puolella (71.000N), Inarin alue (71.1), Paatarin-Mutusjärven alue (71.2), Vaskojoen valuma-alue (71.3), Ala-Ivalojoen alue (71.4), Ylä-Ivalojoen valuma-alue (71.5), Kirakkajoen valuma-alue (71.6), Menesjoen valuma-alue (71.7), Lemmenjoen valuma−alue (71.8), Kaamasjoen valuma-alue (71.9)
Laskujoki:  Paatsjoki
Laskupaikka:  Varanginvuono, Barentsinmeri
Koordinaatit:  69°42′29″N, 30°06′04″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  18 403 km²  
Järvisyys:  12,38 % 
Alueen pituus:  245 km  lähde?
Alueen leveys:  125 km  lähde?
 fiJoki laskee  Barentsinmereen Varanginvuonossa. 
Paatsjoen vesistö (vesistöaluetunnus 71) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Paatsjoki laskee Barentsinmeren Varanginvuonoon. Vesistöalueen pinta-ala on 14 512 neliökilometriä, josta 14 491,6 neliökilometriä kuuluu Suomelle, 2,0 neliökilometriä Norjalle ja 19,0 neliökilometriä Venäjälle. Alueen järvisyys on 12,38 %.
Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Paatsjoen alaosan alue (Norjan puolella) (71.000N)
Inarin alue (71.1)
Ala-Ivalojoen alue (71.4)
Ylä-Ivalojoen valuma-alue (71.5)
Kirakkajoen valuma-alue (71.6)
Paatarin–Mutusjärven alue (71.2)
Kaamasjoen valuma-alue (71.9)
Vaskojoen valuma-alue (71.3)
Menesjoen valuma-alue (71.7)
Lemmenjoen valuma-alue (71.8)
PA-järjestelmä

Mikrofoni
Mikseri
Päätevahvistin
Kaiuttimet kotikäyttöön
PA-kaiutin
PA-järjestelmä (lyhenne sanoista public address) on äänentoistojärjestelmä, jonka tarkoituksena on välittää ääntä esimerkiksi julkisissa tiloissa kuten liikenneterminaaleissa ja yleisötapahtumissa, kuten konserteissa. Kouluissa PA-järjestelmää kutsutaan usein keskusradioksi.
PA-järjestelmällä voidaan toistaa joko reaaliaikaisesti tuotettua ääntä, esimerkiksi tilannetiedotus tai konserttiesitys, tai tallennettua ääntä, kuten tallennettua musiikkia tai tallennettuja tiedotteita.
Jos äänilähde on mikrofoni, mikrofonin sähköiseksi muuttama niin sanottu mikrofonitasoinen signaali vahvistetaan esivahvistimella niin sanotusti linjatasoiseksi, jolloin sitä voidaan helpommin käsitellä. Esimerkiksi CD-soittimelta saadaan suoraan linjatasoista ääntä.
Linjatasoinen signaali ohjataan päätevahvistimille. Päätevahvistinten kaiutintasoiseksi vahvistama signaali ohjataan edelleen kaiuttimiin. Ammattikäyttöön tarkoitetut kaiuttimet jaetaan kahteen pääluokkaan käyttötarkoituksen perusteella: PA-kaiuttimet joita voi olla yksi tai useampi on tarkoitettu äänen toistamiseen yleisölle), monitorikaiutin äänen toistamiseen esiintyjille esiintymisen helpottamiseksi.
Lisälaitteita

Lisälaitteita on monenlaisia, mutta ne kaikki eivät ole välttämättömiä.
mikserillä voi sekoittaa eri äänilähteiden ääntä toivotulla tavalla
kompressori (audio), tekee äänen hiljaisetkin kohdat helpommin kuultaviksi
kaikulaite
taajuuskorjaimella voi korjata toiston taajuusvirheitä
kaiutinprosessori, joka sisältää yleensä useita näistä laitteista
Erilaisia laiteyhdistelmiä

Yksinkertainen vaihtoehto PA-järjestelmäksi, jota voi hyödyntää esimerkiksi karaokessa:
Mikrofoni, päätevahvistin esivahvistimella ja kaiuttimet
Kuhunkin alla olevista vaihtoehdoista voi periaatteessa käyttää esimerkiksi kahta eri mikrofonia, sähkökitaraa efektilaitteen kanssa ja kosketinsoittimia.
Miksereiden kanavamäärä voi vaihdella paljonkin 2-kanavaisesta studiomiksereiden kymmeniin kanaviin.
Erillinen mikseri, päätevahvistin ja kaiuttimet
Erillinen mikseri, päätevahvistin ja PA-kaiuttimet
Mikserivahvistin ja kaiuttimet
Mikseri ja aktiivikaiuttimet
Miksaajan toimena on säätää äänentasot sopiviksi, mutta sitä tehtävää voivat hoitaa myös esiintyjät mikäli he osaavat käyttää mikseriä.
Keskeisenä riskinä on mikrofonin säätäminen liian herkällä, jolloin ääni voi alkaa kiertää. Mitä kaikuisemmassa tilassa ääntä toistetaan, sitä suurempi riski akustiselle kierrolle on.
Kirjallisuutta

Toivanen, Jarmo: Teknillinen akustiikka, "Kaiuttimet", s. 261-359.  Espoo:  Otakustantamo, 1976.  ISBN 951-671-123-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Audiokirja, audiotekniikkaa ammattilaisille ja kehittyneille harrastajille
Paavali I (paavi)

| Paavali I |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 700  Rooma 
Kuollut: 28. kesäkuuta 767
Paavi
Paavius alkoi:  757
Paavius päättyi:  28. kesäkuuta 767
Edeltäjä:  Stefanus II
Seuraaja:  Stefanus III
Pyhä Paavali I (k. 767) oli paavina huhtikuusta 757 – 28. kesäkuuta 767. Hän oli ennen paaviksi tuloaan usein veljensä, paavi Stefanus (II) III:n edustajana neuvottelemassa langobardien kuninkaiden kanssa. Stefanuksen kuoltua Paavalin valintaa tukivat ne, jotka halusivat edesmenneen paavin ulkopolitiikan jatkuvan ennallaan. Paavalin paaviuskausi kuluikin hoitaessa suhteita frankkeihin, langobardeihin ja Konstantinopoliin.
Tommi Paalanen

| Tommi Paalanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Heinola
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Filosofi
Siviilisääty:  Monisuhteinen
Muut tiedot
Lempinimet:  Baal
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tommi Paalanen on suomalainen seksologi. Hän toimi aiemmin Suomen Sexpo-säätiössä. Paalanen on väitellyt seksuaalietiikasta filosofian oppiaineessa.
Ura ja toiminta

Paalanen valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2005 teoreettisesta filosofiasta. Hänellä on elämänkatsomustiedon opettajan pätevyys ja hän on ollut Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat Feto ry:n hallituksen jäsen. Paalanen väitteli huhtikuussa 2015 Helsingin yliopistossa aiheesta "Vapaus ja seksuaalisuus – tutkielmia liberaalista etiikasta".Hän pitää Seksualistin päiväkirja -blogia.
Paalanen pitää pornografian ikärajoja Suomessa liian korkeina. Hänen mukaansa porno on pikemminkin hyödyllistä kuin vahingollista. Hänen mukaansa pornon ikäraja tulisi laskea 15 vuoteen sekä seksuaalikasvatukseen suunnitellun materiaalin pitäisi olla saatavilla kaikille ilman rajoituksia. Paalanen ei kannata eläinseksin kriminalisointia Suomessa.
Paalanen oli aloitteentekijänä Helsingin vapaa-ajattelijoiden 4. kesäkuuta 2010 pitämässä kampanjassa, jossa tarjottiin Raamatun vaihtoehdoksi pornolehtiä. Paalanen sai tempauksen ajatuksen Texasin ateistiopiskelijoilta. Heidän tunnuslauseensa oli ”vaihda roskasi roskaan”, toisin sanoen ”väkivaltaa, epäeettisiä elämänohjeita ja naisten alistamista” sisältävä Raamattu olisi suurempi paha kuin porno. Paalasen perusteluissa porno oli sen sijaan myönteinen asia.
Salakatselutuomio

Paalanen oli vuoden 2023 syyskuussa oikeudessa häneen kohdistuneen raiskausta ja salakuvausta koskevien syytösten takia. Syytös raiskauksesta hylättiin, mutta saman henkilön tekemä syytös salakuvauksesta meni lävitse ja toi 60 päiväsakkoa. Sexpo vaihtoi Paalasen työtehtäviä järjestössä tuomion jälkeen. Sexpon silloisen hallituksen puheenjohtajan mukaan Paalanen todettiin syyttömäksi seksuaalirikokseen, kun taas salakuvaus ei ole seksuaalirikos. Tuomio ei ole lainvoimainen. Paalasen mukaan syytteet olivat kumppanin kosto siitä, että hän lähti "myrkylliseksi muuttuneesta" ihmissuhteesta.
Teokset

Elo, Pekka & Järnefelt, Heljä & Paalanen, Tommi (toim.): Elävää kulttuuriperintöä: Tutki ja opi.  (Suomen Tammi plus -hanke)  Helsinki:  Museovirasto: Opetushallitus: Ympäristöministeriö, 2002.  ISBN 952-13-1490-7
Paalanen, Tommi: Pornoko alentavaa?.  Humanisti, 3/2006.
Paalanen, Tommi & Karhumäki, Aune: Vallaton vai valtava halu? Naisten seksuaalisen vallan kriittistä arviointia.  Tieteessä tapahtuu, 7/2008.
Paalanen, Tommi et al.: Seksologian ammattietiikan ohjeisto.  Helsinki:  Suomen seksologinen seura, 2009.
Paalanen, Tommi: Seksuaalietiikan perustana on yksilönvapaus.  Helsingin sanomat, 26.6.2009.
Paalanen, Tommi: Esineellistäminen ja pornografia - pieni filosofinen tutkielma.  Niin & näin, no.65, 2010.
Paalanen, Tommi & Boasdottir, Solveig Anna @ Berg, Anna Kulseng: Ethical Guidelines for Sexologists.  Nordic Association for Clinical Sexology, 2010.
Paalanen, Tommi: Seksuaalioikeuksia poljetaan Suomessakin.  Helsingin sanomat, 29.6.2010.
Paalanen, Tommi: Nuorten oikeus seksiin - kysymyksiä itsemääräämisoikeudesta ja kasvatuksesta.  (Teoksessa Bildjuschkin, Katriina & Ruuhilahti, Susanna (toim.): Selkee!)  Turku:  Turun kaupunki, 2010.
Paalanen, Tommi: Etiikka seksuaalineuvonnassa.  (Teoksessa Ritamo, Maija  Ryttyläinen-Korhonen, Katri (toim.): Seksuaalineuvonnan tueksi)  Helsinki:  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, 2011.
Paalanen, Tommi: Uskonto ja seksuaalisuus - kivulias yhdistelmä.  Uskomaton, 1/2011.
Paalanen, Tommi: Tuhatpäinen käärme - internet on pornon runsaudensarvi.  Kulttuurivihkot, 3/2011.
Paalanen, Tommi: Lapsiporno on haaste lainsäädännölle.  Tieteessä tapahtuu, 2/2012.
Paalanen, Tommi & Liimatainen, Leena (toim.): From Taboo to Health and Human Rights.  (Publications of JAMK University of Applied Sciences)  Jyväskylä:  JAMK, 2013.
Paalanen, Tommi & Kaisla, Maija & Valkama, Sirpa: Pedagogy in Sexological Education.  (Teoksessa Paalanen, Tommi & Leena Liimatainen (toim.): From Taboo to Health and Human Rights)  Jyväskylä:  Humanisti, 2013.
Paalanen, Tommi: Ethics in Clinical Sexology.  (Teoksessa Kirana et al. (toim.): The EFS and ESSM Syllabus of Clinical Sexology)  Amsterdam:  Medix, 2013.
Paalanen, Tommi: Etiikka ja ihmisoikeudet terapeutin työvälineinä.  Perheterapia, 4/2013.
Paalanen, Tommi: Esinahkaetiikkaa.  (Teoksessa Oikeus omaan kehoon)  Helsinki:  Sexpo-säätiö, 2014.
Paalanen, Tommi: Sadomasokismi ja väkivaltaporno - sallitun rajat lain ja etiikan näkökulmista.  Oikeus, 3/2014.
Paalanen, Tommi & Kontula, Osmo & Valkama, Sirpa: Seksologian ammatillinen erikoistuminen Suomessa 2000-luvulla.  Seksologinen aikakauskirja, 1/2014.
Paalanen, Tommi: Vapaus ja seksuaalisuus. Tutkielmia liberaalista etiikasta.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Sexpo-säätiö, 2015.  ISBN 978-951-95548-8-4
Paalanen, Tommi & Kontinen, Esa: Seksuaalikasvatuksen etiikkaa arvojen näkökulmasta.  (Teoksessa Bildjuschkin, Katriina (toim.): Seksuaalikasvatuksen tueksi)  Helsinki:  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, 2015.
Paalanen, Tommi & Ahtola, Anni & Forsström, Tiia: Nautinnon aika. Sexpon seksuaalipoliittinen ohjelma.  Helsinki:  Into, 2019.  ISBN 978-952-351-080-7
Aiheesta muualla

Seksualistin päiväkirja -blogi
Slideshare-luentomateriaaliarkisto
Uutinen väitöksestä: Hyvää vappua! Liberaali seksuaalietiikka tukee seksuaalista hyvinvointia, STT Info 22.4.2015
Haaveena seksimyönteinen Suomi – 50 vuotta täyttävä Sexpo vaatii seksuaalisuuden huomioimista kaikessa päätöksenteossa, YLE 17.1.2019
Luettelo pikkuplaneetoista: 57001–58000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
57001:stä ja päättyen 58000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 42001–43000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
42001:stä ja päättyen 43000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 429 001–430 000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
429001:stä ja päättyen 430000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 423 001–424 000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
423001:stä ja päättyen 424000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 51001–52000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
51001:stä ja päättyen 52000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 433 001–434 000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
433001:stä ja päättyen 434000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Olavi Paavolainen (jalkapalloilija)

Olavi Paavolainen (s. 27. joulukuuta 1950) on suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Paavolainen edusti koko uransa ajan Kokkolan Pallo-Veikkoja vuosina 1969–1981. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1969. Kaikkiaan Paavolainen pelasi 12 kauden aikana 194 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia.
Paavolainen pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua 1973.
Overshoot: The Ecological Basis of Revolutionary Change

Overshoot: The Ecological Basis of Revolutionary Change on William R. Cattonin vuonna 1980 julkaisema sosiologian tieteenalaan kuuluva englanninkielinen tietokirja. Catton yhdistää kirjassa ekologian käsitteistöä sosiologiseen teoriaan ja käsittelee ihmisen sekä ympäristön suhdetta. Teos on merkittävä lähde yhteiskuntien ekologisen perustan tarkastelulle ja käsitteelliselle määrittelylle. Catton arvostelee ikuiseen kasvuun perustuvia näkemyksiä. Hän olettaa, että maailman väkiluku ylittää maapallon kantokyvyn, mikä johtaa lopulta väestön ja yhteiskunnan romahdukseen. Vaikka Overshootista ei ikinä tullut suurta myyntimenestystä, siitä on otettu useita uusintapainoksia vuoden 1980 jälkeen ja se on käännetty venäjäksi sekä espanjaksi.
Ympäristön kantokyky

Teoksessaan Overshoot Catton katsoo ympäristön kantokyvyn olevan merkittävä ihmiskunnan historiaa muovannut tekijä. Tietty teknologinen kehitysvaihe on mahdollistanut vain tietyn kokoisen väestön, joka ennen maatalouden käyttöönottoa oli maailmanlaajuisesti vain muutama miljoona ihmistä. Teollistumisen kynnyksellä 1700-luvun lopulla maailman väestö oli kasvanut vajaaseen miljardiin, mutta teollistumisen myötä väestömäärät ovat räjähtäneet useisiin miljardeihin. Kulttuurisesti erittäin tärkeänä vaiheena Catton pitää Uuden maailman asutusvaihetta 1500-luvulta 1800-luvun lopulle, jolloin länsimaisen kulttuuri kykeni laajenemaan vapaasti. Tätä vaihetta hän kutsuu yltäkylläisyyden aikakaudeksi (Age of Exuberance).
Ympäristön kantokyvyn laajentaminen ei ole Cattonin mukaan tapahtunut kustannuksitta. Maapallon biosfääri on systeemi, jossa eliölajit vaikuttavat toisiinsa. Catton erottaa kaksi päästrategiaa, joilla ihminen on teknologiaa hyödyntäen laajentanut omaa siivuaan biosfääristä:
Overtake eli ekologisten lokeroiden valtaaminen muilta eliölajeilta. Tämä voi olla sekä maantieteellistä laajenemista, joka on usein johtanut esimerkiksi muiden suurten nisäkkäiden tuhoamiseen, tai dominanssin laajentamista saman alueen sisällä esimerkiksi kaatamalla puita ihmisasutuksen ja viljelysten tieltä. Strategia toimii myös lajinsisäisessä kilpailussa, kuten eurooppalaisten maanviljelijöiden vallatessa metsästäjä-keräilijäintiaanien metsästysmaita.
Drawdown eli uusiutumattomien resurssien kuluttaminen. Malliesimerkkeinä toimivat fossiiliset polttoaineet sekä kaivostuotteet.
Catton huomauttaa, että rajallisessa maailmassa kumpikin strategia on kertaluontoinen. Kun yksi alue on vallattu, on jäljellä yksi alue vähemmän vallattavaksi. Hän lisää myös, että kun Yhdysvallat oli pääosin asutettu 1800-luvun loppuun mennessä, oli koko maapallo tärkeimmiltä osiltaan vallattu maanviljelyksen käyttöön. Tällöin siirryttiin laajassa mitassa fossiilisten polttoaineiden käyttöön, jolla ihmisasutusta voitiin tihentää. Väestö kasvoi, mutta koska fossiiliset polttoaineet tulevat väistämättä jonakin päivänä loppumaan, ei nykyinen väestömäärä voi olla kestävä. Maapallon kantokyky on ylitetty, mitä ekologiassa kutsutaan ”ylilyönniksi” (overshoot). Ylilyönnin seurauksena on ”romahdus” (crash), mikä eliölajin kannalta tarkoittaa ”joukkokuolemaa” (die-off).
Teollisuusyhteiskunnissa väestön ylilyöntiä on vaikea havaita, koska ympäristön kantokykyä täydennetään esihistoriallisella energialla (fossiiliset polttoaineet) sekä ”haamupinta-alalla”. Esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta tai Japani eivät pysty kasvattamaan tarpeeksi ruokaa valtionsa alueella, jolloin ne joutuvat turvautumaan tuontiruokaan sekä merten ryöstökalastukseen. Catton ei tarkkaan arvioi ylilyönnin suuruutta, mutta arvelee kestävän väestömäärän ylittyneen viimeistään 1900-luvun alkupuolella. Hän myös esittää, että 1970-luvulla kestävän kulutuksen rajat oli ylitetty jo kymmenkertaisesti.
Suhtautumistapoja ylilyöntiin

Cattonin mukaan ongelma olisi pitänyt havaita viimeistään vuoden 1973 öljykriisin yhteydessä. Arabivaltiot onnistuivat öljysaarrolla lähes tuomaan länsivaltiot polvilleen. Aikakauden ihmiset pitivät tätä vain arabien pahansuopaisuutena ja väliaikaisena ongelmana, mutta varsinainen syy tilanteeseen heiltä jäi huomaamatta: Yhdysvaltojen öljyntuotannon huippu oli saavutettu kolme vuotta aikaisemmin. Ilman tätä geologista välttämättömyyttä ei öljysaarto olisi toiminut. Cattonin mukaan ihmiset halusivat uskoa ikuiseen kasvuun, joten todellista tilannetta ei tunnustettu. Häivähdys ylilyönnin ymmärtämisestä saattoi esiintyä presidentti John F. Kennedyn puheessa 1960-luvun alussa, kun hän halusi avata uuden rajaseudun avaruuteen sulkeutuneen Amerikan lännen tilalle. Kennedy siis tiedosti, että maapallo oli rajallinen, mutta hän toivoi uutta kasvua saavutettavan avaruudesta.
Catton erittelee viisi erilaista suhtautumistapaa ylilyöntiin:
Realismi: ymmärretään, että ylilyönti on tapahtunut ja että ihmisen toimintaa on muutettava tilanteen ratkaisemiseksi.
Cargoismi: ymmärretään, että ylilyönti on tapahtunut, mutta luullaan, että uutta kasvua voidaan luoda teknologisilla innovaatioilla. Nimitys on johdettu lastikulteista ja viittaa sellaiseen teknologiauskoon, joka perustuu vääriin käsityksiin aikaisempien teknologioiden merkityksestä.
Kosmeettisuus: puutteellinen ymmärrys tilanteesta ja usko siihen, että kasvusta johtuvia ongelmia voidaan poistaa kosmeettisilla muutoksilla, kuten roskien lajittelemisella tai pienempipäästöisillä autoilla.
Kyynisyys: sekä aikaisemman kehityksen että nykyisen tilanteen merkityksen vähätteleminen.
Strutsin toimintamalli eli haudataan pää hiekkaan: kielletään koko tilanne.