stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maxim Lapierre
Ura > Anaheim Ducks ja Vancouver Canucks

Oltuaan Montrealin organisaation jäsen viiden ja puolen kauden ajan, Lapierre kaupattiin Anaheim Ducksiin puolustaja Brett Festerlingin ja viidennen kierroksen varaukseen vuodelle 2012 31. joulukuuta 2012. Hän teki debyyttinsä Anaheimissa joukkueen hävitessä lukemin 4–1 Nashville Predatorsille 5. tammikuuta 2011. Seuraavassa pelissä hän teki ensimmäisen pisteensä joukkueessa syöttäessään Matt Beleskeyn maalin Anaheimin voittaessa Columbus Blue Jacketsin 6–0. Lapierre pelasi Anaheimissa 21 ottelua, joissa syötti kolme osumaa ennen kuin hänet kaupattiin uudelleen NHL:n vaihtojen takarajapäivänä 28. helmikuuta 2011 Vancouver Canucksiin yhdessä MacGregor Sharpin kanssa. Vastineeksi Vancouver antoi Anaheimille farmiliigassa pelanneen Joël Perraultin ja kolmannen kierroksen varauksen vuodelle 2012.
Canucksin päävalmentaja Alain Vigneault oli suositellut häntä seuran toimitusjohtaja Mike Gillikselle, joka oli valmentanut Lapierrea tämän ollessa juniori-ikäinen. Lapierren saavuttua Vancouveriin, hänen maineeseensa pelin sekoittajana puututtiin, kun Vigneault pyysi häntä vähentämään toimintaa pillien vihellysten välillä, kuten vastustajalle huutelua ja turhia osumia heihin. Lapierre teki ensimmäisen maalinsa Vancouverissa 16. maaliskuuta 2011 joukkueen voitettua 4–2 Colorado Avalanchen. Vaikka Lapierre oli hankittu Vancouveriin vain neljännen kentän pelaajaksi, hän pääsi Manny Malhotran loukkaantumisen vuoksi pelaamaan myös joukkueen kolmannessa hyökkäyskentällisessä loppukaudella. Montrealissa, Anaheimissa ja Vancouverissa Lapierre pelasi yhteensä 78 ottelua, joissa teki kuusi maalia ja syötti yhtä monta. Vuoden 2011 pudotuspeleissä Lapierre pelasi kolmannen kentällisen keskushyökkääjänä Raffi Torresin ja Jannik Hansenin välillä. Hän teki 25 ottelussa kolme maalia ja sai viisi syöttöpistettä. Vancouver eteni Stanley Cup -finaaleihin ensimmäisen kerran 17 vuoteen. Finaaleissa Lapierre teki ainoan maalinsa Boston Bruinsin verkkoon viidennessä ottelussa, kun Vancouver voitti hänen maalillaan Bostonin 1–0. Vancouver johti finaaleita otteluvoitoin 3–2, mutta hävisi sen jälkeiset kaksi kohtaamista ja Stanley Cupin voitto meni seitsemännessä ottelussa Boston Bruinsille. Lapierresta olisi tullut kauden jälkeen rajoitetusti vapaa pelaaja, mutta Vancouver teki hänen kanssaan kahden vuoden ja kahden miljoonan dollarin sopimuksen 27. kesäkuuta 2011.
Ura > St. Louis Blues ja Pittsburgh Penguins

Lapierre hyväksyi St. Louis Bluesin tarjoaman kahden vuoden ja 2,2 miljoonan dollarin sopimuksen. 15. lokakuuta 2013 pelissä San Jose Sharksia vastaan Lapierre taklasi Dan Boylea laitaa vasten niin, että tämä joutui sairaalaan. Taklaus aiheutti joukkueiden välien kuumenemisen Lapierren poistuttua pelistä ulosajon vuoksi. Kurinpidollinen lautakunta kuuli Lapierrea tilanteesta myöhemmin. Hän sai tilanteesta 18. lokakuuta 2013 viiden ottelun pelikiellon NHL:n kurinpitäjältä Brendan Shanahanilta. Viiden ottelun pelikieltoon joutuneen Lapierren tuomiosta valitettiin paljon, etenkin Sharksin organisaatiossa. Joukkue oli toivonut, että Lapierre olisi saanut taklauksestaan vähintään kymmenen ottelun pelikiellon.
Tammikuun lopulla 2015 Lapierre siirtyi kaupassa St. Louisista Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Marcel Gociin.
Pelityyli

Lapierre on tunnettu pääasiassa kolmannessa tai neljännessä hyökkäyskentällisessä pelaavana rouhijana. Hän on saanut myös maineen pelin sekoittajana, joka häiriköi ja provosoi vastassa olevien joukkueiden pelaajia ottamaan jäähyjä. Hän pelaa aggressiivisesti laidassa ja oli Canadiensin paras taklaaja jokaisella pelaamallaan kokonaisella kaudella joukkueessa. Puolustuspäässä hän saa jääaikaa alivoimalla. Kaudella 2008–2009 hän sai Canadiensin joukkueesta keskimäärin kolmanneksi eniten peliaikaa alivoimalla.
Lapierre Canadiensissa
Lapierre Canucksin paidassa vuonna 2012.
Lapierre alkulämmittelyssä ennen peliä tammikuussa 2012.
Käännös suomeksi
Mildred Pierce – amerikkalainen nainen

| Mildred Pierce – amerikkalainen nainen> Mildred Pierce |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Curtiz
Käsikirjoittaja:   Ranald MacDougall  William Faulkner  Catherine Turney 
Perustuu:  James M. Cainin romaaniin
Tuottaja:  Jerry Wald
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Ernest Haller
Leikkaaja:  David Weisbart
Tuotantosuunnittelija:  Anton Grot
Pukusuunnittelija:  Milo Anderson
Pääosat:   Joan Crawford  Jack Carson  Zachary Scott  Eve Arden  Ann Blyth 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix HBO Max
Ensi-ilta:   24. syyskuuta 1945 (US)  22. marraskuuta 1946 (FI) 
Kesto:  111 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joan Crawford ja Zachary Scott.
Mildred Pierce – amerikkalainen nainen (engl. Mildred Pierce) on yhdysvaltalainen Michael Curtizin ohjaama dramaattinen film noir -elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1945. Mildred Pierce on tehty kirjailija James M. Cainin samannimisen romaanin pohjalta. Mildred Piercen nimiroolin näytteli Joan Crawford, ja Ann Blyth, Jack Carson, Zachary Scott ja Eve Arden olivat mukana elokuvan sivurooleissa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 24. syyskuuta ja Suomessa seuraavana vuonna 22. marraskuuta. Se kestää 111 minuuttia, (tunti ja 51 minuuttia) ja tuotantoyhtiönä oli Warner Bros.
Elokuvan tapahtumat

Mildred Pierce kertoo menestyvästä liikenaisesta Mildred Pierce Beragonista (Crawford), joka tuodaan kuulusteltavaksi epäiltynä aviomiehensä (Scott) murhasta. Tarinaa kerrotaan lukuisten takautumien kautta, ja sen kertojana toimii Mildred. Tarinaa muutettiin jonkin verran alkuperäisestä romaanista. Muun muassa Mildredin miehen murha lisättiin, useita hahmoja poistettiin ja juonta muutenkin yksinkertaistettiin. Kirjailija James M. Cainin kerrotaan olleen närkästynyt muutoksista.
Crawford voitti roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon. Mildred Pierce sai lisäksi useita muita Oscar-ehdokkuuksia, kuten parhaan elokuvan ja parhaan naissivuosan ehdokkuuden.
Vuonna 1996 Mildred Pierce valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Romaanin pohjalta on tehty lisäksi samanniminen minisarja, jonka pääosaa näyttelee Kate Winslet.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Mildred Pierce Beragon   |
|  Jack Carson  | … |  Wally Fay    |
|  Zachary Scott  | … |  Monte Beragon    |
|  Eve Arden  | … |  Ida Corwin    |
|  Ann Blyth  | … |  Veda Pierce Forrester    |
|  Bruce Bennett  | … |  Albert 'Bert' Pierce    |
|  Lee Patrick  | … |  Rouva Maggie Biederhof    |
|  Moroni Olsen  | … |  valvoja Peterson    |
|  Veda Ann Borg  | … |  Miriam Ellis    |
|  Jo Ann Marlowe  | … |  Kay Pierce   |
Palkinnot ja ehdokkuudet > Palkinnot

National Board of Review-palkinto: paras naispääosa - Joan Crawford, 1945
Oscar-palkinto: paras naispääosa - Joan Crawford, 1946
Palkinnot ja ehdokkuudet > Ehdokkuudet

Oscar-ehdokkuudet, 1946
Paras elokuva - Warner Bros. (Jerry Wald, tuottaja)
Paras naissivuosa - Eve Arden
Paras naissivuosa - Ann Blyth
Paras kuvaus - Ernest Haller
Paras sovitettu käsikirjoitus - Ranald MacDougall
Aiheesta muualla

Mildred Pierce – amerikkalainen nainen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mildred Pierce – amerikkalainen nainen Elonet.
Mildred Pierce - amerikkalainen nainen Leffatykissä
Mildred Pierce - amerikkalainen nainen Sediksen elokuvablogissa
Molot

Molot on etninen ryhmä Sinisen-Niilin alueella Sudanissa. Moloja on alle tuhat henkeä, ja he puhuvat niloottisiin kieliin kuuluvaa molo-kieltä. Useimmat molot ovat muslimeja.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Molot
Molo-kieli
Molotovin leipäkori

Molotovin leipäkori
Molotovin leipäkori, viralliselta neuvostoliittolaiselta nimeltään RRAB-3, oli rypälepommi, jota Neuvostoliitto käytti ensimmäisen kerran talvisodassa Suomen kaupunkien pommituksissa. Eräs ensimmäisiä dokumentoituja kertoja oli Viipurin tuhoisa palopommitus 10. helmikuuta 1940, tuhopolttolauantai.
Pommi sisälsi kymmeniä pienempiä palopommeja. Kärjessä oleva turbiini toimii voimanlähteenä pyöriessään pommin pudotessa: mekanismi avaa pommin kyljet ja laukaisee pienemmät pommit ulospäin jousien avulla. Takaosan suuret siivekkeet saavat pommin pyörimään pudotessaan, mikä levittää räjähteet laajalle alueelle. Eräiden lähteiden mukaan pommi sisälsi myös suuremman, tavanomaisen räjähdepommin.
Tunnetumman nimensä pommi sai Vjatšeslav Molotovin vuonna 1939 pitämän radiopuheen ansiosta: Molotov väitti, että Neuvostoliitto ei pommita Suomea, vaan pudottaa lentokoneista ruokaa suomalaisille. Vastauksena suomalaiset nimesivät polttopullot ”Molotovin cocktaileiksi”.
Aiheesta muualla

"Big Russian Bomb Holds Sixty Little Ones", Popular Mechanics, 1940 (englanniksi)
Mika Gissler

Mika Veikko Juhani Gissler (s. 10. kesäkuuta 1966 Kotka) on THL:n tutkimusprofessori ja Pohjoismaisessa kansanterveystieteen korkeakoulun (NHV) professori. Oulun yliopiston tilastotieteellisen epidemiologian dosentti Gissler on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri (tilastotiede, Helsingin yliopisto) ja filosofian tohtori (Tampereen yliopisto, epidemiologia, 1999). Gissler on Liberaalien entinen varapuheenjohtaja.
Gissler on tehnyt pääosan työurastaan Stakesissa (nykyään Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL). Hän on myös toiminut kansainvälisissä tilastoihin ja rekisteritutkimukseen liittyvissä tehtävissä mm. EU:ssa ja WHO:ssa. Gissler on työskennellyt monissa kansallisissa ja kansainvälisissä asiantuntijaryhmissä ja julkaissut sadoissa tieteellisissä ja muissa julkaisuissa.
Poliittinen toiminta

Mika Gissler valittiin Liberaalisen Nuorisoliiton varapuheenjohtajaksi vuonna 1993. Hän on ollut Liberaalien varapuheenjohtaja ainakin 2000-2001 sekä puoluehallituksen jäsen monen vuoden ajan, Liberaalien Helsingin piirin puheenjohtaja ainakin 2002-2003 (ainakin vuoden 2008 alusta hallituksen rivijäsen). Vuoden 2009-2010 puoluehallituksessa Gissler on varajäsen.
Aiheesta muualla

Mika Gissler, BiomedExperts profile
Mustajoki (Jalasjärvi)

| Mustajoki |
| --- | --- |
 Mustajoki Keskikylässä, Koskenmäentien sillalta kohti pohjoista kuvattuna.
Laskupaikka:  Jalasjoki, Jalasjärvi
Maat:  Suomi
Mustajoki on Jalasjärvellä virtaava joki, joka saa alkunsa Mustajärvestä, jonka lasku-uoma on Mustaluoma. Se jatkuu Yli-Koskuelta Koskuen kirkonkylään, jossa se laskee Niskaluomasta Koskutjärveen. Koskutjärven pohjoispuolella Koskuen kirkonkylästä Ala-Koskuelle Keskikylän Pentinmäen eteläpuolella virtaavana joki on nimeltään Koskutjoki. Kun Ilvesjoki yhtyy Koskutjokeen, tulee joesta jälleen Mustajoki, jossa on ollut Pentinmäellä Pihlajan Kevarin kohdalla olevan padon äärellä saha ja mylly. Mustajoki muuttuu Hirvijärvellä Jalasjoeksi.
Micro Cabin

| Micro Cabin |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Perustettu:  27. marraskuuta 1981
Perustaja:  Naoto Ōyachi
Toimitusjohtaja:  Hideji Tanaka
Kotipaikka:  Yokkaichi, Japani
Toimiala:  ohjelmistoteollisuus, videopeliteollisuus
Tuotteet:  tietokoneohjelmat ja videopelit
Kotisivu:  www.microcabin.co.jp
Infobox OKNimi-testi OK: 
Micro Cabin Corporation oli japanilainen tietokoneohjelmien ja videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 1981. Tytäryhtiö Micro Cabin Entertainment sai vuonna 2002 uudeksi nimekseen Neuron Image ja se liitettiin vuonna 2008 emoyhtiöön. Vuonna 2008 yrityksen osti AQ Interactive. Vuonna 2011 siitä tuli Fields Corporationin tytäryhtiö.
Tätä nykyä Micro Cabinin tuotanto keskittyy lähinnä Windowsin työkaluihin, pachinko-pelikoneiden ohjelmistoihin sekä strategiapeleihin. Yrityksen maineikkaimpiin peleihin kuuluu Xak -pelisarja sekä Gainaxin Princess Maker -sarjan käännökset. Yhtiö on Koein kanssa kehittänyt pelin Naval Ops: Warship Gunner.
Toimintansa alkuvaiheilla Micro Cabin laati pienimuotoisia pelejä (kuten Pico Pico) sekä tekstiseikkailuja mangasarjoista What's Michael? ja Maison Ikkoku. Vuonna 1989 MicroCabin julkaisi Xak-roolipelin, jonka saama suosio oli yhtiön senhetkisistä peleistä huomattavin. RPG-pelejä Micro Cabin kehitti  aktiivisimmin 1980- ja 1990-luvulla. Yhtiöllä oli eräässä vaiheessa tapana painaa tuotteidensa kanteen  tunnuslause "Me luomme seikkailuhenkeä".
Kehitettyjä pelejä

| Vuosi | Nimi | Alustat |
| --- | --- | --- |
| 1982 | Diamond Adventure | MSX, NEC PC-6001, Sharp X1 |
| 1983 | Pico Pico | MSX 1 |
| 1983 | Ninja-kun | MSX, NEC PC-8801 |
| 1984 | Polar Star | MSX |
| 1988 | Kimagure Orange Road: Natsu no Mirage | MSX, NEC PC-8801, NEC PC-9801 |
| 1989 | Xak: The Art of Visual Stage | MSX 2, NEC PC-8801, NEC PC-9801, Sharp X68000, Super Nintendo Entertainment System |
| 1990 | Xak II: The Rising of the Red Moon | FM Towns, MSX 2, NEC PC-88, NEC PC-98, Sharp X68000 |
| 1990 | Fray in Magical Adventure | PC Engine |
| 1991 | Xak: The Tower of Gazzel | MSX 2, NEC PC-88, NEC PC-98 |
| 1991 | Illusion City: Gen'ei Toshi | FM Towns, MSX, NEC PC-9801, Sega CD, Sharp X68000, Windows |
| 1993 | Xak III: The Eternal Recurrence | FM Towns, NEC PC-98, PC Engine |
| 1993 | Mystic Formula | PC Engine |
| 1994 | Guardian War | 3DO |
| 1994 | Eiyū Shigan: Gal Act Heroism | NEC PC-98, Sega Saturn |
| 1995 | Blazing Heroes | Sega Saturn |
| 1995 | Sword & Sorcery (Lucienne's Quest) | 3DO, Sega Saturn |
| 1996 | Riglord Saga 2 | Sega Saturn |
| 1996 | Kokū Hyōryō Nirgends | PC-FX |
| 1999 | Marionette Company | Sega Dreamcast, PlayStation, PlayStation 3, PlayStation Portable, PlayStation Vita |
| 2000 | Marionette Company 2 Chu! | Sega Dreamcast, PlayStation, PlayStation 3, PlayStation Portable, PlayStation Vita |
| 2003 | Naval Ops: Warship Gunner (Kurogane no Houkou 2: Warship Gunner) | PlayStation 2 |
| 2004 | Naval Ops: Commander (Kurogane no Houkou 2: Warship Commander) | PlayStation 2 |
Julkaistuja pelejä

Muiden studioiden kehittämien pelien julkaisut:
| Vuosi | Nimi | Kehittäjä | Alustat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Final Fantasy | Square | MSX 2 |
| 1992 | Princess Maker | Gainax | MSX 2, PC Engine |
| 1994 | Dragon Half | Studio Hard | PC Engine |
| 1995 | Princess Maker 2 | Gainax | 3DO, Sega Saturn |
| 1998 | Savaki | Cynus | Sega Saturn |
| 1998 | Street Sk8er | Atelier Double | PlayStation |
| 2000 | Street Sk8er 2 | Atelier Double | PlayStation |
| 1999 | Dragon Money | E.O. Imagination | PlayStation |
| 2000 | Magical Chase | Quest Corporation | Game Boy Color |
|  | Taco no Marine |  | Sega Dreamcast |
Aiheesta muualla

MicroCabinin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
MicroCabin GameSpyssa (englanniksi)
MicroCabinin profiili WOOMBissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mnemosyne (anime)

| RIN – Daughters of Mnemosyne |
| --- | --- |
Mnemosyne -ムネモシュネの娘たち-   (Mnemosyne -Mnemosyne no Musumetachi-)
Genre: toiminta, kauhu 
Manga
Tekijä: Xebec Genco
Julkaisija: Kill Time Communication
Sarjajulkaisulehti: Comic Valkyrie
Ensimmäinen painatus: 27. toukokuuta 2008 –  26. heinäkuuta 2008
Kirjojen lukumäärä: 2 
TV-anime
Ohjaaja: Shigeru Ueda
Studio: Xebec Genco
Lähetyskanavat:  AT-X   2×2
Alkuperäinen lähetyskierros: 3. helmikuuta 2008 –  6. heinäkuuta 2008
Jaksojen määrä: 6 
Kirja
Kirjailija: Hiroshi Ōnogi
Taiteilija: Chūō Higashiguchi
Julkaisija: Hobby Japan
Alkuperäinen painatus: tammikuu 2008 –  syyskuu 2008
Kirjojen lukumäärä: 1 
Mnemosyne: Mnemosyne no Musumetachi (jap. Mnemosyne -ムネモシュネの娘たち-, Mnemosyne no musume tachi), tunnetaan myös nimellä RIN ~Daughters of Mnemosyne~ on japanilainen kuusiosainen animesarja, jonka loivat Xebec ja Genco. Animaation lisäksi siitä on julkaistu myös romaani ja mangasarja.
Mnemosyne no Musumetachi 2008 (jap. ムネモシュネの娘たち2008) niminen miniromaani julkaistiin 1. huhtikuuta 2009. Sen tarinoita julkaistiin japanilaisen Charano!-animelehden sisällä vuoden 2008 aikana.
Miss Blackin kirjoittama mangasarja julkaistiin vuoden 2008 aikana Kill Time Communicationin Comic Valkyrie-lehden mukana.
Juoni

Tarina sijoittuu Tokioon, jossa kuolematon yksityisetsivä Rin Asougi (麻生祇 燐 Asōgi Rin) ratkoo ystävänsä Mimin (ミミ) kanssa muiden ongelmia eri vuosikymmenillä.
Ääninäyttelijät > Japaninkielinen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Mamiko Noto   | … |   Rin Asougi   |
|   Rie Kugimiya   | … |   Mimi   |
|   Nobuyuki Hiyama   | … |   Koki Maeno   |
|   Yoshino Takamori   | … |   Yuki Maeno   |
|   Hideo Ishikawa   | … |   Shogo Shimazaki   |
|   Emiri Katō   | … |   Teruki Maeno (lapsi)   |
|   Daisuke Hirakawa   | … |   Teruki Maeno   |
|   Kaori Nazuka   | … |   Mishio Maeno   |
|   Akira Ishida   | … |   Apos   |
|   Sayaka Ohara   | … |   Laura   |
|   Rie Tanaka   | … |   Sayara Yamanobe   |
|   Hitomi Nabatame   | … |   Ruon Kamiyama   |
Ääninäyttelijät > Englanninkielinen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Colleen Clinkenbeard   | … |   Rin Asougi   |
|   Jamie Marchi   | … |   Mimi   |
|   Robert McCollum   | … |   Koki Maeno   |
|   Cherami Kuehn   | … |   Yuki Maeno   |
|   Ian Sinclair   | … |   Shogo Shimazaki   |
|   Brina Palencia   | … |   Teruki Maeno (lapsi)   |
|   Chris Burnett   | … |   Teruki Maeno   |
|   Luci Christian   | … |   Mishio Maeno   |
|   Todd Michael Haberkorn   | … |   Apos   |
|   Clarine Harp   | … |   Laura   |
|   Monica Rial   | … |   Sayara Yamanobe   |
|   Tia Ballard   | … |   Ruon Kamiyama   |
Aiheesta muualla

Xebecin virallinen Mnemosyne sivusto (japaniksi)
RIN - Daughters of Mnemosyne Funimation.comissa (englanniksi)
RIN - Daughters of Mnemosyne Anime News Networkissa (englanniksi)
RIN - Daughters of Mnemosyne Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Micro Bit

| Micro Bit |
| --- | --- |

Kehittäjä:  BBC
Mitat:  43mm x 52mm
Paino:  8g
Näyttö:  25 lediä 5x5 matriisissa
Suoritin:  ARM
Massamuisti:  256 kB Flash
Keskusmuisti:  16kB RAM
Liitännät:  USB 2.0, BLE, 23 pinninen kortinreunaliitin
Muuta:  kiihtyvyysanturi, magnetometri
BBC Micro Bit (vaihtoehtoinen kirjoitusasu micro:bit) on ARM-pohjainen kehitysalusta, jonka Britannian yleisradioyhtiö BBC on 
kehittänyt koulujen tietotekniikan opetukseen. Micro Bit on mitoiltaan 43x52 millimetriä ja sisältää Nordic Semiconductorin valmistaman ARM Cortex-M0 käskykantaa tukevan nRF51822-suorittimen. Mikrokontrolleri sisältää langatonta tiedonsiirtoa varten Bluetooth Low Energy -toteutuksen ja valmistajan oman 2.4 GHz taajuudella toimivan aaltomuodon. Prosessorin lisäksi piirilevyllä on 25:stä ledistä muodostuva näyttö, kiihtyvyys- ja magneettikenttäanturit, sekä kolme painiketta. Micro Bit saa jännitteen USB- tai JST-liittimien kautta. Piirikortin reunassa on 23 nastainen kortinreunaliitin, jonka nastoista osa on muita suurempia ja niihin kytketään usein johtimia hauenleukaliittimillä.
Suomessa Innokas-verkosto järjestää Micro Bitin käytöstä pilotin syksyllä 2017 50 peruskoulussa.
Laitteisto

Micro Bit sisältää seuraavat komponentit:
Nordic nRF51822 – 16 MHz ARM Cortex-M0 -mikrokontrolleri, joka sisältää 256 kB Flash-muistia, 16 kB RAM-muistia ja Bluetooth Low Energy radion.
NXP/Freescale KL26Z – 48 MHz ARM Cortex-M0+ -mikrokontrollerin, joka toteuttaa USB-rajapinnan ja piirilevyn jännitereguloinnin USB-virrasta
NXP/Freescale MMA8653FC – 3-akselinen kiihtyvyysanturi I²C-väylässä
NXP/Freescale MAG3110 – 3-akselinen magnetometri I²C-väylässä – toimii kompassina ja metallinpaljastimena
MicroUSB-liitin
JST PH-liitin virransyöttöön
25 punaista pintaliitos LEDiä, jotka muodostavat 5x5 matriisin
Kolme painonappia, joista kaksi (A ja B) ovat käyttäjää varten ja kolmas on reset-nappi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://microbit.org/fi/
Lue myös

Arduino
Raspberry Pi
Messenger (luotain)

| MESSENGER |
| --- | --- |
Alkuperäinen nimi:  MESSENGER
 Taiteilijan näkemys Messenger-luotaimesta.
Organisaatio:  Nasa
Valmistaja:  Johns Hopkinsin yliopiston Applied Physics Laboratory
Tehtävätyyppi:  ohilento satelliitti
Ohilennot:  Maa, Venus, Merkurius
Kohde:  Merkurius
Laukaisu:  3. elokuuta 2004 kello 7.16 (UTC) Cape Canaveral Air Force Station
Laukaisualus:  Delta II
Kohteessa:  18. maaliskuuta 2011
Massa:  1 093 kg
Teho:  450 W
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
COSPAR ID::  2004-030A
MESSENGER on NASAn valmistama luotain, joka lähetettiin tutkimaan Merkurius-planeettaa 3. elokuuta 2004 kello 7.16 (UTC) Cape Canaveral Air Force Stationistä Delta II -kantoraketilla. Messenger on lyhenne sanoista MErcury Surface, Space ENvironment, GEochemistry and Ranging. Luotain siirtyi Merkuriuksen kiertoradalle 18. maaliskuuta 2011 noin kymmenen vuotta ennen ESAn ja JAXAn Merkurius-luotaimia.
Lentorata

Messenger lensi noin 8 miljardin kilometrin matkan spiraalilentona Merkuriukseen vajaassa seitsemässä vuodessa. Luotain oli aluksi tarkoitus lähettää matkaan 11. toukokuuta 2004, mutta saman vuoden maaliskuussa NASA ilmoitti lähtöä siirrettävän saman vuoden elokuuhun. Myöhästymisen johdosta luotaimen matka Merkuriukseen pidentyi kahdella vuodella. Uuden suunnitelman mukaisesti Messenger teki Maan ohilennon vuonna 2005, Venuksen ohilennon lokakuussa 2006 ja uudelleen kesäkuussa 2007. Luotain teki kolme Merkuriuksen ohilentoa tammi- ja lokakuussa 2008 ja syyskuussa 2009. Se asettui onnistuneesti planeettaa kiertävälle radalle 18. maaliskuuta 2011. Euroopan avaruusjärjestön ESAn ja Japanin avaruusjärjestön JAXAn kaksi BepiColombo-luotainta ovat tuolloin vasta testattavina. Ne laukaistiin 2018 ja niiden on tarkoitus saapua kohteeseen 2025.
Luotaimen rakenne

Messengerin mitoitukset ovat 1,27 m × 0,71 m × 1,05 m. Sitä suojaa Auringolta puolikkaan sylinterin muotoinen suoja. Luotaimesta ulottuu 3,6 m:n pituinen magnetometrin pidin. Luotaimen massa on 987,7 kg, josta 607,8 kg on ajoainetta ja heliumia. Luotain on rakennettu pääosin grafiittisyanaattiesterikomposiitista (GRCE). Päämoottorin teho on 645 N, lisäksi luotaimessa on neljä 22 N ohjausmoottoria. Virtaa tuottavat aurinkokennot antavat 450 W Merkuriuksen kiertoradalla.
Luotaimen rakensi Johns Hopkinsin yliopisto. Luotaimessa on kaksi samanlaista lentotietokonetta, Integrated Electronics Module (IEM). Molemmissa on 25 MHz pääsuoritin ja 10 MHz suoritin virheiden havainnointiin. Suorittimet ovat säteilysuojattuja RAD6000-suorittimia, jotka perustuvat IBM:n PowerPC-suorittimiin. Tiedon tallennusta varten luotaimessa on kaksi yhden gigatavun massamuistia.
Luotaimen tieteellinen tehtävä

430 miljoonaa dollaria maksanut Messenger-luotain on ensimmäinen Merkuriukseen lähetetty luotain sitten NASAn Mariner 10:n, joka teki kolme Merkuriuksen ohilentoa vuosina 1974 ja 1975. Messenger kartoittaa yhden (Maan) vuoden ajan planeettaa muun muassa väri- ja stereokuvina sekä mittaa planeetan geologiaa, kaasukehää, magnetosfääriä ja ytimen rakennetta. Luotain muun muassa varmisti jään olemassaolon Merkuriuksen ikuisesti varjossa olevilla kraaterien pohjilla.
Luotain putosi Merkuriuksen pinnalle polttoaineen loputtua 30. huhtikuuta 2015.
Instrumentit:
Mercury Dual Imaging System (MDIS) koostuu kahdesta kamerasta
Gamma- ja Neutronispektrometri (GRNS)
Magnetometri (MAG)
Mercury Laser Altimeter (MLA) on laserkorkeusmittari
Mercury Atmospheric and Surface Composition Spectrometer (MASCS) tutkii kaasukehän ja pinnan kemiallista koostumusta
Energetic Particle and Plasma Spectrometer (EPPS)
X-Ray Spectrometer (XRS). Aluksen aurinkomonitorit ja röntgenverrannollisuuslaskurit ovat suomalaisen Metorex-yrityksen (uusi nimi Oxford Analytical Instruments) toteuttamia.
Radio Science (RS)