stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fabrice Leggeri
Ura

Leggeri on suorittanut jatkotutkinnon nykyhistoriasta Pariisin yliopistossa. Hän on suorittanut tutkinnon myös École normale supérieure (ENS) -korkeakoulussa  ja Institut d’Etudes Politiques de Paris -kauppakorkeakoulussa.
Leggeri on työskennellyt Ranskan sisäministeriössä apulaisosastopäällikkönä ja päällikkönä, joka vastasi rajoista, rajat ylittävästä liikenteestä ja viisumeista. Vuosina 2000−2003 Leggeri toimi Euroopan komission kansallisena asiantuntijana, vuosina 2003−2007 varaprefektinä (valtion viranhaltija) kahdessa kunnassa ja 2007−2011 kansainvälisestä sekä eurooppaoikeudesta vastavan osaston johtajana puolustusministeriössä. Vuonna 2011 hän muutti Ranskan Etelä-Korean suurlähetystön apulaisjohtajaksi Souliin ja palasi takaisin vuonna 2013 toimiakseen sisäministeriön epäsäännöllisen maahanmuuton osastossa muun muassa Schengenin sopimukseen liittyvien asioiden, laittoman maahanmuuton ja budjettien parissa. Vuonna 2015 Leggeri nimitettiin EU:n rajavirasto Frontexin johtajaksi.
27. helmikuuta 2017 Leggeri arvosteli Välimerestä ihmisiä pelastavia järjestöjä siitä, että ne pelastavat ihmisiä vääristä paikoista. Hänen mukaansa eurooppalaisten alusten on vältettävä poimimasta siirtolaisia kyytiinsä yhä lähempänä Libyan rannikkoa, koska se tukee rikollisverkostoja ja ihmiskauppiaita Libyassa ja rohkaisee ihmissalakuljettajia, jolloin he pakottavat vielä aiempia vuosia enemmän siirtolaisia merikelvottomiin aluksiin. Jokaisella on hänen mukaansa kuitenkin velvollisuus auttaa ihmisiä merihädässä.
Ernesto Vaser

Ernesto Vaser (31. maaliskuuta 1876 Torino – 23. marraskuuta 1934 Torino) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Piemontelaisen murreteatterin näyttelijänä työskennellyt Vaser siirtyi vuonna 1905 Ambrosio Filmille, jossa hänestä tuli Italian ensimmäinen elokuvakoomikko. Vuosina 1910–1916 hän teki Ambrosiolle suositun Fricot-komedioiden sarjan, mutta näytteli myös muita tyylilajeja edustavissa elokuvissa. Vaser työskenteli ohjaajana ja näyttelijänä myös Itala Filmillä, jossa hänen koomikkohahmonsa nimi oli Fringuelli. Hänen elokuvauransa päättyi 1920-luvun alussa.
Vaserin veli Ercole oli myös näyttelijä.
Elokuvia

Pompeijin viimeiset päivät, 1908
Il diavolo zoppo, 1910
Keisari Nero, 1910
Aeneas ja Dido, 1910
Tigre reale, 1916
Fauni, 1917
Aiheesta muualla

Ernesto Vaser Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fiagdon

| Fiagdon, Fyjjagdon |
| --- | --- |

Alkulähde:  Kaukasusvuoristo
Laskupaikka:  Terek
Maat:  Venäjä (Pohjois-Ossetia-Alania)
Pituus:  74 km
Fiagdon (ven. Фиагдон) eli Fyjjagdon (oss. Фыййагдон) on 74 km:n pituinen joki Alagirin ja Ardonin piirien alueilla Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä Kaukasiassa. Fiagdon on Terekin sivujoki. Se saa alkunsa Alagirin piirin kaakkoisosasta läheltä Pohjois-Ossetia-Alanian etelärajaa, virtaa sieltä kohti pohjoista ja laskee Terekiin Ardonin piirin pohjoisosassa Ardonin kaupungin pohjoispuolella. Terek laskee edelleen Kaspianmereen.
Eurooppa-liigan kauden 2019–2020 karsintavaihe ja play-off-kierros

Eurooppa-liigan kauden 2019–2020 karsintavaihe pelattaan 27. kesäkuuta – 15. elokuuta 2019 ja play-off-kierros 22. – 29. elokuuta 2019. Karsintavaihe koostuu esikarsinnasta sekä kolmesta karsintakierroksesta. Ennen lohkovaihetta pelataan vielä play-off-kierros.
Esikarsinta

Esikarsinnan ensimmäiset osaottelut pelataan 27. kesäkuuta ja toiset osaottelut 4. heinäkuuta 2019.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Progrès Niederkorn  | 2–2 |  CMU | 1–0 | 1–2  |
| La Fiorita  | 1–3 |  Engordany | 0–1 | 1–2  |
| Sant Julià  | 3–6 |  Europa | 3–2 | 0–4  |
| Ballymena United  | 2–0 |  NSÍ Runavík | 2–0 | 0–0  |
| Pristina  | 1–3 |  St Joseph's | 1–1 | 0–2  |
| KÍ Klaksvík  | 9–1 |  Tre Fiori | 5–1 | 4–0  |
| Barry Town  | 0–4 |  Cliftonville | 0–0 | 0–4 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Esikarsinta > Ottelut

Progrès Niederkorn  v  CMU
| Progrès Niederkorn  | 1–0 |  CMU |
| --- | --- | --- |
| De Almeida  62' | Raportti |  |
CMU  v  Progrès Niederkorn
| CMU  | 2–1 |  Progrès Niederkorn |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
La Fiorita  v  Engordany
| La Fiorita  | 0–1 |  Engordany |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti | Sánchez  31' |
Engordany  v  La Fiorita
| Engordany  | 2–1 |  La Fiorita |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
Sant Julià  v  Europa
| Sant Julià  | 3–2 |  Europa |
| --- | --- | --- |
| Joel Mendez  44', 64'   Pedro Muñoz  90+3' | Raportti | Gallardo Valdes  4'   Mango  46' (om) |
Europa  v  Sant Julià
| Europa  | 4–0 |  Sant Julià |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
Ballymena United  v  NSÍ Runavík
| Ballymena United  | 2–0 |  NSÍ Runavík |
| --- | --- | --- |
| Millar  49'   Winchester  55' | Raportti |  |
NSÍ Runavík  v  Ballymena United
| NSÍ Runavík  | 0–0 |  Ballymena United |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
Pristina  v  St Joseph's
| Pristina  | 1–1 |  St Joseph's |
| --- | --- | --- |
| Dallku  28' (rp) | Raportti | Juanfri  31' |
St Joseph's  v  Pristina
| St Joseph's  | 2–0 |  Pristina |
| --- | --- | --- |
| Villar  75'   Juanfri  80' | Raportti |  |
St Joseph's voitti 3–1 yhteistuloksella.
KÍ Klaksvík  v  Tre Fiori
| KÍ Klaksvík  | 5–1 |  Tre Fiori |
| --- | --- | --- |
| P. Johannesen  9'   Sandmæl  37'   J. Johannesen  56'   Bjartalíð  73', 83' | Raportti | Compagno  90+3' |
Tre Fiori  v  KÍ Klaksvík
| Tre Fiori  | 0–4 |  KÍ Klaksvík |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
Barry Town  v  Cliftonville
| Barry Town  | 0–0 |  Cliftonville |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
Cliftonville  v  Barry Town
| Cliftonville  | 4–0 |  Barry Town |
| --- | --- | --- |
|  | Raportti |  |
1. karsintakierros

Ensimmäiset osaottelut pelataan 11. ja toiset osaottelut 18. heinäkuuta.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Malmö FF  | – |  Ballymena United | 7–0 | 18.7  |
| Connah's Quay Nomads  | – |  Kilmarnock | 1–2 | 18.7  |
| KuPS  | – |  Vitebsk | 2–0 | 18.7  |
| Breiðablik  | – |  Vaduz | 0–0 | 18.7  |
| Brann  | – |  Shamrock Rovers | 2–2 | 18.7  |
| Ordabasy  | – |  Torpedo Kutaisi | 1–0 | 18.7  |
| Europa  | – |  Legia Varsova | 0–0 | 18.7  |
| TsSKA Sofia  | – |  Titograd | 4–0 | 16.7  |
| Gżira United  | – |  Hajduk Split | 0–2 | 18.7  |
| Flora  | – |  Radnički Niš | 2–0 | 18.7  |
| Maccabi Haifa  | – |  Mura | 2–0 | 18.7  |
| Debrecen  | – |  Kukësi | 3–0 | 18.7  |
| Čukarički  | – |  Banants | 3–0 | 16.7  |
| Jeunesse Esch  | – |  Tobol | 0–0 | 18.7  |
| Steaua Bukarest  | – |  Milsami Orhei | 2–0 | 18.7  |
| Crusaders  | – |  B36 Tórshavn | 2–0 | 18.7  |
| Brøndby  | – |  Inter Turku | 4–1 | 18.7  |
| Molde  | – |  KR | 7–1 | 18.7  |
| St Joseph's  | – |  Rangers | 0–4 | 18.7  |
| Cork City  | – |  Progrès Niederkorn | 0–2 | 18.7  |
| RužomberokRužomberok  | – |  Levski Sofia | 0–2 | 18.7  |
| Akademija Pandev  | – |  Zrinjski Mostar | 0–3 | 18.7  |
| Speranța Nisporeni  | – |  Neftçi Baku | 0–3 | 18.7  |
| Zeta  | – |  Fehérvár | 1–5 | 18.7  |
| Šah’tsjor Salihorsk  | – |  Hibernians | 1–0 | 18.7  |
| Olimpija Ljubljana  | – |  RFS | 2–3 | 18.7  |
| Honvéd  | – |  Žalgiris | 3–1 | 18.7  |
| Alaškert  | – |  Makedonija GP | 3–1 | 18.7  |
| Radnik Bijeljina  | – |  Spartak Trnava | 2–0 | 18.7  |
| Fola Esch  | – |  Chikhura Sachkhere | 1–2 | 17.7  |
| Dinamo Tbilisi  | – |  Engordany | 6–0 | 18.7  |
| Široki Brijeg  | – |  Kairat | 1–2 | 18.7  |
| DAC Dunajská Streda  | – |  Cracovia | 1–1 | 18.7  |
| Kauno Žalgiris  | – |  Apollon Limassol | 0–2 | 18.7  |
| Ventspils  | – |  Teuta | 3–0 | 18.7  |
| Stjarnan  | – |  FCI Levadia | 2–1 | 18.7  |
| Cliftonville  | – |  Haugesund | 0–1 | 18.7  |
| Riteriai  | – |  KÍ Klaksvík | 1–1 | 16.7  |
| Liepāja  | – |  Dinamo Minsk | 1–1 | 18.7  |
| St Patrick's Athletic  | – |  IFK Norrköping | 0–2 | 18.7  |
| Aberdeen  | – |  RoPS | 2–1 | 18.7  |
| Balzan  | – |  Domžale | 3–4 | 18.7  |
| Laçi  | – |  Hapoel Be'er Sheva | 1–1 | 18.7  |
| Narva Trans  | – |  Budućnost Podgorica | 0–2 | 18.7  |
| Səbail  | – |  Universitatea Craiova | 2–3 | 18.7  |
| Pyunik  | – |  Shkupi | 3–3 | 18.7  |
| AEK Larnaca  | – |  Petrocub Hîncești | 1–0 | 18.7 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
2. karsintakierros

Ensimmäiset osaottelut pelataan 25. heinäkuuta ja 1. elokuuta.
3. karsintakierros

Ensimmäiset osaottelut pelataan 8. elokuuta ja 15. elokuuta.
Play-off-kierros

Ensimmäiset osaottelut pelataan 22. elokuuta ja 29. elokuuta.
Eupatorus

| Eupatorus |
| --- | --- |
 Eupatorus gracilicornis - koiras
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Scarabaeiformia
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Dynastinae
Tribus::  Dynastini
Suku::  Eupatorus  Burmeister, 1847
Lajit
 Eupatorus beccarii  Eupatorus birmanicus  Eupatorus gracilicornis  Eupatorus hardwickei  Eupatorus koletta  Eupatorus siamensis  Eupatorus sukkiti 
Katso myös
   Eupatorus Wikispeciesissä   Eupatorus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eupatorus on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva kaakkoisaasialainen suku.
Eupatorus birmanicus -koiras
Lajeja

Eupatorus beccarii
Eupatorus birmanicus
Eupatorus gracilicornis
Eupatorus hardwickei
Eupatorus koletta
Eupatorus siamensis
Eupatorus sukkiti
Aiheesta muualla

Catalog: Genus Eupatorus, Coleop-terra.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
FS Armide (1867)

| Armide |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Rochefort
Kölinlasku:  1865
Laskettu vesille:  24. huhtikuuta 1867
Palveluskäyttöön:  20. heinäkuuta 1870
Poistui palveluskäytöstä:  maalilaivana 1886
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 692 t
Pituus:  68,9 m
Leveys:  14,06 m
Syväys:  6,43 m
Koneteho:  1 585 ihp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  316
Aseistus
Aseistus:  6 × Canon de 194 mm Modèle 1864 4 × 120 mm tykkiä
Armide oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. Alus osallistui 1870-1871 Ranskan–Saksan sotaan, jonka jälkeen se oli Välimerellä ja Kauko-Idässä ennen palveluksesta poistoaan vuonna 1880. Alus tuhoutui maalilaivana vuonna 1886.
Valmistus

Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1867 ja otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870.
Palvelus

Alus määrättiin heti valmistuttuaan reserviin Brestissä. Alus otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870, jolloin se sijoitettiin Ranskan–Saksan sodassa Itämeren laivueeseen. Laivueen tehtävänä ollut Saksan satamien saarto keskeytettiin 16. syyskuuta ja alukset palasivat Cherbourgiin. Armide poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta, mutta se palautettiin palvelukseen jo 21. tammikuuta 1871 estämään Preussin laivaston korvetin SMS Arconan pääsy merelle Lissabonista. Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin Välimerelle, missä se oli aina vuoteen 1873.
Alus poistettiin palveluksesta 28. lokakuuta 1873 Toulonissa, minkä jälkeen sen aseistus supistettiin kuuteen tykkiin. Alus palautettiin palvelukseen Lähi-idän laivueen lippulaivaksi 25. elokuuta 1874. Se oli Algerissa 19. syyskuuta 1875 ja alus siirrettiin reserviin joulukuussa 1875 Brestissä. Alus palautettiin palvelukseen vuonna 1877 Kiinan laivueeseen kontra-amiraali Duburquoisin lippulaivaksi ja se lähti Brestistä 17. tammikuuta 1878. Alus vapautti sisaraluksensa Thétiksen tehtävistään 22. tammikuuta 1880 Singaporessa. Armide poistettiin palveluksesta 17. maaliskuuta 1880 Toulonissa ja se poistettiin alusluettelosta 25. lokakuuta 1882. Alus oli tykistömaalina maaliskuussa 1886, jolloin aluksen uppoaminen oli estetty tynnyrein. Alus jätettiin tuuliajolle ja joukko aluksia ampui sitä jopa 5 000 metrin päästä, jonka jälkeen hylky hinattiin takaisin satamaan tutkittavaksi.
Fabrice Guy

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fabrice Guy |  Fabrice Guy |  Fabrice Guy |  |
Maa:   Ranska
Miesten yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Albertville 1992 | normaalikilpailu |  |
|  Pronssia | Nagano 1998 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 1991 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | normaalikilpailu |  |
Fabrice Guy (s. 30. joulukuuta 1968 Pontarlier, Doubs, Ranska) on ranskalainen entinen yhdistetyn hiihtäjä. Hän voitti olympiakultaa 15 km:n matkalla vuoden 1992 talviolympialaisissa. Lisäksi hän voitti pronssia 4 × 5 km joukkuekilpailussa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa ja kaksi mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Aiheesta muualla

Fabrice Guy Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Yhdistetyn normaalikilpailun olympiavoittajat
Yhdistetyn maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
83–84: Tom Sandberg | 84–85: Geir Andersen | 85–86: Hermann Weinbuch | 86–87: Torbjørn Løkken | 87–88: Klaus Sulzenbacher | 88–89: Trond-Arne Bredesen | 89–90: Klaus Sulzenbacher | 90–91: Fred Børre Lundberg | 91–92: Fabrice Guy | 92–93: Kenji Ogiwara | 93–94: Kenji Ogiwara | 94–95: Kenji Ogiwara | 95–96: Knut Tore Apeland | 96–97: Samppa Lajunen | 97–98: Bjarte Engen Vik | 98–99: Bjarte Engen Vik | 99–00: Samppa Lajunen | 00–01: Felix Gottwald | 01–02: Ronny Ackermann | 02–03: Ronny Ackermann | 03–04: Hannu Manninen | 04–05: Hannu Manninen | 05–06: Hannu Manninen | 06–07: Hannu Manninen | 07–08: Ronny Ackermann | 08–09: Anssi Koivuranta | 09–10: Jason Lamy Chappuis | 10–11: Jason Lamy Chappuis | 11–12: Jason Lamy Chappuis | 12–13: Eric Frenzel | 13–14: Eric Frenzel | 14–15: Eric Frenzel | 15–16: Eric Frenzel | 16–17: Eric Frenzel | 17–18: Akito Watabe | 18–19: Jarl Magnus Riiber | 19–20: Jarl Magnus Riiber | 20–21: Jarl Magnus Riiber | 21–22: Jarl Magnus Riiber | 22–23: Johannes Lamparter
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fabrice Guy
Käännös suomeksi
Faradi

Faradi (tunnus F) on SI-järjestelmän kapasitanssin yksikkö. Jos faradin kokoiseen kondensaattoriin siirretään coulombin (= 1 A·s) kokoinen varaus, sen jännite muuttuu voltilla (C = Q/U). Toisin päin ajatellen: jos faradin kondensaattorin jännite muuttuu voltin sekunnissa, kondensaattorista kulkee läpi ampeerin virta (I = C·ΔU/Δt).
Faradi on erittäin suuri yksikkö. Käytännössä kondensaattorien kapasitanssit ilmoitetaan yleensä millifaradeina (mF), mikrofaradeina (μF), nanofaradeina (nF) tai pikofaradeina (pF).
Tosin nykyään on kaupallisesti edullisesti  saatavilla 350 Faradin superkondensaattoreita.
Yksikkö on nimetty brittiläisen fyysikon Michael Faradayn mukaan. Faradayn mukaan on nimetty myös Faradayn vakio, johon faradia ei tule sekoittaa.
Four Star Television

Four Star Television (tunnetaan myös nimillä Four Star Films, Four Star Productions ja Four Star International) oli yhdysvaltalainen televisiotuotantoyhtiö, jonka perustivat näyttelijät Dick Powell, David Niven ja Charles Boyer vuonna 1952. Ajatus omasta tuotantoyhtiöstä oli alkujaan Dick Powellin, joka lähti toteuttamaan ajatusta Boyerin, Joel McCrean ja Rosalind Russellin kanssa. McCrea ja Russel kuitenkin vetäytyivät hankkeesta, ja heidän sijastaan osakkaaksi tuli Niven. Neljänneksi tähdeksi ryhmään tuli myöhemmin näyttelijä Ida Lupino, vaikkakaan hän ei omistanut yhtiön osakkeita.
Four Star Playhouse -ohjelma sai ensi-iltansa CBS:llä syksyllä 1952, ja sitä esitettiin ensimmäisellä kaudella vuoroviikoittain Amos ’n’ Andyn kanssa. Ohjelma oli menestys, kunnes se lopulta lakkautettiin 1956. Tämän jälkeen yhtiö alkoi tuottaa muita televisiosarjoja, joita olivat muun muassa Dick Powell's Zane Grey Theater (1956–1960), Richard Diamond, Private Detective (1957-1960), Wanted: Dead or Alive (1958–1960), The Rifleman (1958–1960), The Detectives (1959-1962), The June Allyson Show (1959–1961) ja Burke's Law (1965–1966).
Four Star oli käynnistämässä usean näyttelijän, tuottajan ja ohjaajan uraa. Heihin kuuluivat esimerkiksi Steve McQueen, David Janssen, Mary Tyler Moore, Chuck Connors, Sam Peckinpah ja Aaron Spelling.
Powell toimi yhtiön johdossa aina kuolemaansa saakka tammikuussa 1963. Tämän jälkeen yrityksen johtoon siirtyi aikaisemmin varatoimitusjohtajana ollut Thomas McDermott. Vuonna 1968 Four Star Television myytiin uudelle omistajalle, ja se nimettiin uudelleen Four Star Internationaliksi. Roger Cormanin johtama New World Communications osti Four Star Internationalin vuonna 1989. Sen taas hankki 1997 omistukseensa Rupert Murdochin News Corporation.
Fabrice Fourment

| Fabrice Fourment> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Ranska
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  ?–2005
Painoluokka:  superraskassarja
Seura(t):  Sons of Kyokushin ACBB
Vyöarvo:  8. dan 3. dan (IKO)
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten kyokushin karate.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten kyokushin karate.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten kyokushin karate.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Porto 2000 | +90 kg |  |
| Ranskan cup  | Ranskan cup  | Ranskan cup  |  |
|  Kultaa | 2000 | +90 kg |  |
|  Kultaa | 2002 | +90 kg |  |
|  Kultaa | 2003 | +90 kg |  |
|  Kultaa | 2005 | +90 kg |  |
|  Hopeaa | 2001 | +90 kg |  |
|  Hopeaa | 2007 | +90 kg |  |
|  Pronssia | 1997 | -90 kg |  |
| Scandinavian International Open  | Scandinavian International Open  | Scandinavian International Open  |  |
|  Kultaa | 1998 |  |  |
| Flanders International Open  | Flanders International Open  | Flanders International Open  |  |
|  Hopeaa | Antwerp 1999 |  |  |
Fabrice Fourment-Makoff on ranskalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinin superraskaansarjan EM-pronssia 2000 ja on nelinkertainen Ranskan mestari. Fourment on vyöarvoltaan 8. dan WIBK-liitossa ja 3. dan IKO-liitossa.
Kilpaura

Fourment aloitti kilpauransa ranskalaisessa ACBB-seurassa, jossa hän saavutti ensimmäisen kerran menestystä 1997 tultuaan kolmanneksi Ranskan cupissa. Hän oli mukana myös EM-kisoissa Puolassa. Seuraavat vuodet 1998–1999 Fourment saavutti pientä menestystä voitettuaan Scandinavian International Openin ja oltuaan muun muassa Flanders International Openissa toinen, sekä kilpailtuaan EM-kisoissa Espanjassa ja Ukrainassa.
2000-luvulla Fourment saavutti parempaa menestystä voitettuaan heti 2000 Ranskan mestaruuden ja EM-pronssia Portugalissa. Hän uusi Ranskan mestaruuden vielä kolmesti vuosina 2002, 2003 ja 2005.
Kilpauran jälkeen

Kilpauran jälkeen Fourment keskittyi enemmän valmentamiseen ja eri kamppailulajien opettamiseen. Hän muun muassa työskenteli Ranskan karate maajoukkueen valmentajana ja Sveitsin Kyokushin karate maajoukkueen teknisenäjohtajana. Fourment opettaa myös Krav Maga ja Kombat-Russea.
Fallujan taistelu (2016)

Fallujan taistelu oli ääri-islamilaisen Isis-järjestön, sekä Irakin hallinnon välillä käyty taistelu Fallujan kaupungin hallinnasta 23. toukokuuta – 26. kesäkuuta 2016. Isis oli vallannut Fallujan yhtenä ensimmäisistä suurista irakilaisista kaupungeista vuonna 2014. Irakin hallinto päätti vallata sen takaisin ennen Mosulin kaupungin valtausyritystä. Hyökkäys kaupunkiin alkoi toukokuussa ja Isis-järjestön vastarinta romahti odotettua hepommin. Kaupungin viimeiset alueet oli vallattu kesäkuun puolella.
Tausta

Falluja on kaupunki noin 60 kilometriä länteen Irakin pääkaupunki Bagdadista. Suurin osa sen asukkaista on uskonnoltaan sunnalaisia. Irakissa se on osa niin sanottua sunnalaista kolmiota eli maantieteellistä aluetta, jonne sunnalaiset ovat Irakissa keskittyneet. Esimerkiksi Irakin sodan aikana se oli myös yksi irakilaisen vastarinnan keskuksista. Levottomuudet jatkuivat edelleen vuonna 2013. Tällä kertaa osapuolia olivat paikallisten sunnalaisten heimojen asemiehet, sekä pääosin šiialaiset Irakin turvallisuusjoukot. Tilanne oli pahentunut koko sunnalaisen Anbarin maakunnan alueella muutaman kuukauden ajan, kun tuolloinen Irakin pääministeri Nuri al-Maliki päätti määrätä turvallisuusjoukot ulos kaupungista ilmeisesti rauhoittaakseen tilannetta. Pian tämän jälkeen kaupungin valtasivat sekalainen joukko paikallisia heimotaistelijoita sekä ääri-islamilaisen Isis-järjestön taistelijat. Pian vallassa oli kokonaan Isis ja Fallujasta tuli vuonna 2014 ensimmäinen sen käsiin joutunut suuri kaupunki.
Kun Irakissa alettiin viimein suunnitella Isisin valtaamien kaupunkien takaisinvaltausta päätettiin keskittyä ensiksi Fallujan valtaukseen. Yhdysvallat oli painostanut Irakia keskittymään ensin pohjoiseen ja Mosulin valtaukseen, mutta Irakissa pelättiin Fallujan uhkaavan pääkaupunki Bagdadin turvallisuutta. Monet šiialaiset asejoukkojen komentajat halusivat myös kostaa nopeasti Isis-järjestön tekemät iskut Bagdadissa. Uudelle pääministeri Haider al-Abadille taistelu oli myös mahdollisuus yhdistää kiistelevät poliittiset tahot Isis-järjestöä vastaan.
Osapuolet

Fallujan takaisinvaltaukseen osallistui noin 30 000 irakilaisten maajoukkojen sotilasta. Ne koostuivat Irakin asevoimien ja puolustusministeriön joukoista, sekä šiialaisista asejoukoista. Irakin maavoimat olivat kaikkiaan šiiaenemmistöisiä. Mukana oli tosin myös noin 6 000 sunnalaista heimotaistelijaa. Niiden tarkoituksena oli myös valvoa Fallujaa sen valloituksen jälkeen. Operaation johdossa oli kenraaliluutnantti Abdul-Wahab al-Sa’adi Pääministeri al-Abadi valvoi joukkojen toimintaa tarkasti.
Isis-järjestön taistelijoita oli irakilaisten lähteiden mukaan noin 3 500. Joukkoja komensi Maher Al-Bilawi. Isis-järjestön taistelijoilla oli kevyttä ja raskasta aseistusta. Puolustajat myös rakensivat esimerkiksi tie-esteitä, tunneleita ja asensivat teille räjähteitä. Tunnelien tartkoituksena oli esimerkiksi toteuttaa yllättäviä väijytyksiä. siirrellä tarkka-ampujia paikasta toiseen, sekä toimia huolto- ja pakoreitteinä.
Taistelu

Fallujan taistelua valmistelevat operaatiot alkoivat tammi-helmikuussa 2016. Ensimmäisenä Falluja eristettiin Isis-järjestön huoltoreiteistä. Kokonaan kaupunkia ei saatu kuitenkaan koskaan piiritettyä. Samaan aikaan Yhdysvaltojen johtama liittouma teki ilma-iskuja Isis-järjestön asemiin Fallujassa. Kaupungissa oli Isiksen toimintaa vastustavia paikallisia, jotka salaa ilmoittivat hyökkääjille esimerkiksi puolustajien asemien sijainnista. Osa kaupungin asukkaista oli paennut jo ennen taistelujen alkamista. Niiden viimein alkaessa kaupungissa oli vielä noin 50 000 siviiliä.
Irakin joukkojen eteneminen kohti Fallujaa alkoi 23. toukokuuta 2016. Irakin asevoimien joukot etenivät kaupunkiin etelästä kohteenaan sen keskusta. Šiialaiset asejoukot olivat varmistaneet alueet kaupungin pohjoispuolella. Asejoukoilla oli ohjeistus olla etenemättä kaupunkiin, vaikka ne tähän oikeutta vaativatkin. Lopulta 13. kesäkuuta osa joukoista jätti käskyn huomiotta ja siirtyi etelään vallaten osia kaupungista. Tämä ja seuranneet paikallisten pidätykset uhkasivat operaation toteutusta. Pelkona oli vastareaktio paikallisilta, mutta lopulta operaation toiminnan onnistui jatkua edelleen.
Fallujan keskusta oli saavutettu 17. kesäkuuta Isis-järjestön puolustuslinjojen romahdettua etelässä. Pääministeri al-Abadi julisti vielä samana päivänä taistelun voitetuksi. Kuitenkin pohjoisempana muutamat sadat taistelijat pysäyttivät etenemisen vielä useiden viikkojen ajaksi. Fallujan viimeinen Isiksen käsissä ollut alue al-Golan oli vallattu viimein 26. kesäkuuta.