stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Westland Wapiti

Westland Wapiti pommittaa.
Westland Wapiti on brittiläinen sotilaslentokone. Se oli kaksitasoinen ja Bristol Jupiter -tähtimoottorilla varustettu. Koneen miehistön määrä oli kaksi henkeä. Kone käytettiin yhteystoiminnan lisäksi taistelutehtävissä yleiskäytössä.
Royal Air Force esitti 1920-luvulla, tuolloin käytössä olleen de Havilland D.H. 9A -tyypin seuraajan spesifikaatiot. Vaatimuksissa esitettiin, että uuden konetyypin käytössä tulee hyödyntää D.H. 9A:n osia. Suorituskyvyn lisäämisen ohella, asetettiin runkorakenteen lujuudelle paljon painoarvoa. Vuonna 1927 tapahtuneen ensilennon jälkeen, Wapitia valmistettiin 570 koneyksilöä ja tyyppi oli laajasti käytössä Kansainyhteisön maissa (kuten Australia, Etelä-Afrikka, Intia, Kanada) sekä Kiinassa. Tämä konetyyppi osallistui toiseen maailmansotaan, vaikkakin jo silloin täysin vanhentuneena. Eräs merkittävimpiä seuraajista tälle tyypille on Westland Lysander, jota käytettiin Suomen ilmavoimissakin.
Koneen aseistus käsitti 2x 0.303 kaliiperin eli 7,7 mm konekiväärejä. Niistä toinen oli eteenpäin kiinteästi potkurikehän lävitse ampuvana eturungossa ylhäällä ja toinen oli liikuteltavana takatähystäjän käytössä. Ulkopuolisiin pommiripustimiin saatettiin liittää pudotettavaa aseistusta 263 kg verran.
Bristol Jupiter -tähtimoottori oli 9-sylinterinen ja teholtaan 420 hv (313 kW). Myös Armstrong Siddeleyn valmistamat Panther sekä Jaguar -moottorit olivat käytössä eri versioissa. Wapiti Mk. III:n huippunopeus oli 225 km/h ja lakikorkeus 6 250 m. Toimintamatka oli 1 062 km.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aiheesta muualla

http://www.historyofwar.org/articles/weapons_westland_wapiti.html
http://travelforaircraft.wordpress.com/2013/12/09/westland-wapiti-write/
http://www.airspacemag.com/military-aviation/The-Bombing-of-Waziristan.html
Michel Wedel

Michel Wedel (s. 1957 Haag) on alankomaalainen ekonomisti ja entinen karateka. Hänellä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän on PepsiCon kuluttajatutkimuksen professori Marylandin yliopistossa. Hän työskentelee tilastollisten ja ekonometristen menetelmien kehittämisessä kuluttajien käyttäytymisen analysoimiseksi ja ennakoimiseksi. Karatessa hän voitti aktiiviurallaan Kyokushinin raskaansarjan Euroopan mestaruuden.
Koulutus

Wedel opiskeli Haagissa Atheneum B, Thorbecke lyseossa vuosina 1969–1975, jonka jälkeen hän suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon biomatematiikasta Leidenin yliopistossa 1981. Wedel suoritti myös Delftin yliopistossa liiketoiminnan hallinnon tutkinnon 1980. Lisäksi hänellä on tohtorin tutkinto markkinoinnista Wageningenin yliopistossa, jonka hän suoritti 1990.
Karate

| Michel Wedel |
| --- | --- |
 Michel Wedel vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1957 Haag
Kansalaisuus:   Alankomaat
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1978–1987
Pituus:  197 cm
Paino:  104 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  5. dan
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Katowice 1987 | +80 kg |  |
| Ibutz Oyama Cup  | Ibutz Oyama Cup  | Ibutz Oyama Cup  |  |
|  Kultaa | Budapest 1983 | +80 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 1986 | +80 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 1985 | +80 kg |  |
| International Open  | International Open  | International Open  |  |
|  Kultaa | Alkmaar 1983 | +80 kg |  |
| Alankomaiden mestaruuskilpailut  | Alankomaiden mestaruuskilpailut  | Alankomaiden mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 1978 | avoin |  |
|  Kultaa | 1979 | avoin |  |
|  Kultaa | 1981 | avoin |  |
|  Kultaa | 1982 | avoin |  |
|  Kultaa | 1983 | avoin |  |
|  Kultaa | 1984 | avoin |  |
|  Kultaa | 1985 | avoin |  |
|  Kultaa | 1986 | avoin |  |
|  Kultaa | 1987 | avoin |  |
|  Hopeaa | 1980 | avoin |  |
Wedel otteli Kyokushin karatessa raskaassarjassa 1970-luvulta 1980-luvulle. Hän voitti Hollannin mestaruuden yhdeksän kertaa vuosien 1978–1987 aikana häviten loppuottelun vain kerran Gerard Gordeaulle 1980.
Kansainvälisellä tasolla Wedel oli mukana historian toisissa maailmanmestaruuskisoissa 1979, mutta saavutti menestystä voitettuaan historian ensimmäisen Ibutz Oyama Cupin 1983. Hän voitti loppuottelussa Michael Thompsonin. Samana vuonna Wedel voitti Alankomaissa pidetyn kansainvälisen openin, jossa hän voitti loppuottelussa Flemming Jensenin. 1984 Wedel oli mukana kolmansissa maailmanmestaruuskisoissa, jossa hän sijoittui 16. parhaan joukkoon. Hänen turnaus päättyi hävittyään Akira Masudalle.
1985 Wedel sijoittui toiseksi Ibutz Oyama Cupissa hävittyään loppuottelussa Andy Hugille. Seuraavana vuonna Wedel sen sijaan voitti toisen kerran Ibutz Oyama Cupin voitettuaan loppuottelussa puolalaisen Lendan. Wedel oli mukana myös 1986 Peter Smitin kanssa Japanin mestaruuskisoissa, mutta jäi ilman menestystä. 1987 Wedelistä tuli historian toinen alankomaalainen Kyokushinin Euroopan mestari ja ensimmäinen raskaansarjan mestari Katowicessa, Puolassa. Hän voitti loppuottelussa Michael Thompsonin, jota vastaan Wedel oli otellut myös kolme vuotta sitten Ibutz Oyama Cupin loppuottelussa. Loppuvuodesta hän oli mukana kolmannen kerran maailmanmestaruuskisoissa, jossa hän sijoittui edellisten kisojen tavoin 16. parhaan joukkoon. Tällä kertaa Wedelin kisat päättyivät tappioon Ademir da Costaa vastaan.
Kilpauran jälkeen Wedel oli Alankomaan karatemaajoukkueen valmentaja vuosina 1988–1991. Lisäksi hän julkaisi 1990 Koen Scharrenbergin kanssa kirjoittaman kirjan “Kyokushin Karate: Training and Fighting”. 1994 Wedel liittyi Kenji Midorin hallinnoimaan ShinKyokushin liittoon.
Aiheesta muualla

Michel Wedel[vanhentunut linkki]
IKO:n raskaansarjan Euroopan-mestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
William Wharton

William Wharton
William Wharton, oikeasti Albert William Du Aime (7. marraskuuta 1925 Philadelphia, Yhdysvallat – 29. lokakuuta 2008 Encinitas, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Birdy ilmestyi 1978. Se oli menestys ja toi kirjoittajalleen Kansallisen kirjapalkinnon vuonna 1980.
Wharton valmistui Upper Darby High Schoolista vuonna 1943.lähde? Hän haavoittui vakavasti toisessa maailmansodassa Ardennien taistelussa.
Suomennetut teokset

Birdy (Birdy, 1978), suom. Arto Häilä, WSOY 1979 ISBN 951-0-09457-9
Isä (Dad), suom. Arto Häilä, WSOY 1982 ISBN 951-0-10681-X
Oi kuusipuu (A midnight clear, 1982), suom. Arto Häilä, WSOY 1985 ISBN 951-0-12184-3
Rauma-Repola Oceanics

MIR-sukellusalus.
Rauma-Repola Oceanics oli Rauma-Repola Oy:n vedenalaistekniikkaryhmä, sittemmin tytäryhtiö, joka vuoden 1987 lopussa toimitti Neuvostoliiton tiedeakatemialle MIR-1 ja MIR-2 -sukellusalukset.
Historia

1980-luvulla suomalainen Rauma-Repola Oceanics toimitti teknisesti erittäin kehittyneitä Mir-sukellusveneitä Neuvostoliiton tiedeakatemialle tutkimuskäyttöön, eikä saanut myydä niitä länteen. Neuvostoliitto oli alun perin tilannut alukset Kanadasta, mutta siellä suunniteltu tekninen ratkaisu ei ollut täyttänyt tilaajan vaatimuksia.
MIR-sukellusalukset valmisti Rauma-Repolan Lokomon tehdas. Alusten painekammiot valmistettiin Lokomon kehittämästä erikoisteräksestä, jolla korvattiin vaikeasti käsiteltävä titaani.
Oceanics-ryhmä kuului alun perin Rauma-Repolan offshore-teollisuuteen, mutta liitettiin vuoden 1988 lopussa yhtiön Kehitysyksiköiden ryhmään.
Oceanics-ryhmässä oli mukana Rauma-Repolan Italiasta ostama sukellusjärjestelmien tuottaja Drass S.p.A, helsinkiläinen suunnittelutoimisto Malmari & Winberg Oy sekä brittiläinen tytäryhtiö Osel Group Ltd. Ryhmä toimi muutaman vuoden MIR-alusten valmistumisen jälkeen ja toimitti mm. sukellusjärjestelmän Koreaan.  Rauma Oceanics muuttui 1990-luvun alussa Rauma Ecoplanning Oy:ksi joka keskittyi ympäristöteknologiaan.   Syvänmerenteknologiassa hankittua tietotaitoa sovellettiin korkeapaineteknologiaan ja yhtiö alkoi kehittää ylikriittistä hiilidioksiditeknologiaa yhteistyössä VTT:n kanssa sekä yleiseurooppalaisessa Eureka-tutkimusohjelmassa .
Yhtiö hoiti myös MIR-alusten ylläpitohuollot Tampereella.  Neuvostoliiton hajoamisen aiheuttamien talousongelmien seurauksena alusten ylläpito uhkasi jäädä hoitamatta mikä olisi merkinnyt alusten miehistöille vaaratilannetta.  Julkisen kohun myötä tiedeakatemia sai lopulta huollot rahoitettua ja pian sen jälkeen Ecoplanning myi MIR-projektin jäljellä olevat Suomen-toiminnot Venäjän tiedeakatemialle.
1990-luvun jälkipuoliskolla Rauma Ecoplanning Oy  myytiin ruotsalaisen Nobel-konsernin omistamalle kemiantekniikkayhtiö Chematur AB:lle, jolloin yhtiön nimeksi tuli Chematur Ecoplanning AB.  Yhtiöllä on jonkin verran toimintaa myös Suomessa. Ecoplanningin korkeapaineteknologian muu osaaminen hajaantui henkilöstön perustamiin pikkuyhtiöihin.
MIR 1 ja 2 populaarikulttuurissa

Mir-alukset esiintyvät James Cameronin menestyselokuvan Titanic  alkujaksossa, missä nämä elokuvan mukaan tutkivat Atlantin pohjassa 3,8 kilometrin syvyydessä olevaa Titanicia.  Alusten suomalainen alkuperä ei ilmene elokuvan krediiteistä koska tuotantoyhtiön tästä vaatima summa oli alusten valmistajan mielestä liian suuri. Niinpä alusten alkuperä menee elokuvassa Venäjän tiedeakatemian nimiin.
Elokuussa 2007 Venäjä käytti Mir-aluksia propagandatarkoitukseen, "valloittaessaan" pohjoisnavan merenpohjan. Venäjän mielestä pohjoinen napa-alue kuuluu sen mannerjalustaan.   Merenpohjaan laskettiin metallinen Venäjän lippu ja mukana oli myös venäläinen kansanedustaja.  Tässä yhteydessä Yle haastatteli MIR-alusten pääsuunnittelijaa, jonka mukaan suoritus ei ollut kovin kummoinen, "aluksessa on normaali paine ja lämpötila, kunhan mahtuu luukusta sisään".   Venäläinen tv-yhtiö käytti arkistokuvituksena Titanic-elokuvan MIR-alkukohtausta ja Reutersin uutislevityksessä Cameronin filminpätkä muuttui kuvaukseksi pohjoisnapa-sukelluksesta.  Suomalainen koulupoika huomasi asian ja Ilta-Sanomat repäisi jättiotsikot suomalaispojan "paljastuksesta".
Myöhemmin myös Vladimir Putin laskeutui MIR:llä Baikal-järven pohjaan n. 1 500 metrin syvyyteen .
Kirjallisuutta

Käyhkö, Arttu: MIR - suomalainen sukellusalus. Kustantaja Myllymäki, 2019. ISBN 978-952-7260-13-5
Antti Tuuri: Tauno Matomäki. Suvipäivänä syntynyt. Helsinki Otava 2005. ISBN 951-1-19592-1
Aiheesta muualla

Metallitekniikka: Tauno Matomäki: CIA tuhosi Rauma-Repolan parhaan bisneksen (Arkistoitu – Internet Archive)
Deep Ocean Expeditions
Mallikuva MIRistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Franz Werfel

| Franz Werfel |
| --- | --- |
 Franz Werfel vuonna 1927.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1890 Praha, Böömi
Kuollut: 26. elokuuta 1945 (54 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Franz Werfel (10. syyskuuta 1890 Praha, Böömi – 26. elokuuta 1945 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli itävaltalais-böömiläinen proosakirjailija, näytelmäkirjailija ja runoilija. Hän kirjoitti saksaksi.
Werfel tutustui Alma Mahleriin Wienissä ensimmäisen maailmansodan aikana. He asuivat yhdessä vuosia ennen kuin avioituivat 1929. He joutuivat lähtemään 1938 maanpakoon ja 1940 Yhdysvaltoihin, sillä Werfel oli syntyperältään juutalainen.
Werfel toimi Leipzigissa kustannustoimittajana ja oli ekspressionistisen runouden edustajia ja edistäjiä. Hän lähti maanpakoon 1938 ja Yhdysvaltoihin 1940. Hänen läpimurtoteoksensa oli romaani Verdi, joka ilmestyi 1924. Joissakin romaaneissa, kuten Luokkakokous (1928) näkyy psykoanalyysin vaikutus. Romaani Neljäkymmentä päivää Musa Daghilla (1933) kertoo armenialaisten kohtalosta Turkissa. Menestysteos oli 1941 ilmestynyt Bernadetten laulu, joka on kiitollisuudenosoitus pelastumisesta. Hän kirjoitti myös näytelmiä.
Suomennetut teokset

Bernadetten laulu, suom. Kyllikki Sutinen, Helsinki: Fennia 1949
Kirje naisen käsialalla, suom. Oili Suominen, Jyväskylä: Atena 2004 ISBN 951-796-336-X
Kuoleman voittaja (Der Tod des Kleinbürgers, 1928), suom. Anna Leivo, 1928
Kuulkaa Herran ääntä, 1–2 (Höret die Stimme, 1937); suom. V. Hämeen-Anttila, 1938
Luokkakokous, kertomus nuoruudenrikoksesta, suom. J. A. Hollo, 1930
Neljäkymmentä päivää Musa Daghilla, romaani, 1–3; suom. V. Hämeen-Anttila, 1935
Syntymättömien tähti. Romaani.  (Stern der Ungeborenen. Ein Reiseroman, 1946.)  Suomentanut Lauri Hirvensalo. WSOY, 1950.
Verdi, oopperan romaani (Verdi. Roman der Oper, 1924), suom. Kyllikki Hämäläinen, 1949
Juarez ja Maximilian (Juarez und Maximilian, 1924)
Paavali ja juutalaiset (Paulus unter den Juden, 1926)
Jakobovski ja eversti (Jakobowsky und der Oberst, 1944)
Hotellinportaat, teoksessa Aikamme parhaita rakkauskertomuksia, toim. Erkki Reenpää, Helsinki: Otava 1954, 2.p. 1965
Pieneläjän kuolema, teoksessa: Yhdeksäs hyvää yötä"!: hetki lepoa kunnes nukutte, toim. V. Hämeen-Anttila, Hämeenlinna: Arvi A. Karisto 1942
Puhtauden rukous, suom. Uuno Kailas, teoksissa:
Kaunis Saksa: sarja saksalaista lyriikkaa, suom. Uuno Kailas, Porvoo WSOY 1924
Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930
Aiheesta muualla

Lauri Viljanen : Eräs uuden vuosisadan runoilija. Franz Werfel, Helsingin Sanomat, 05.02.1928, nro 35, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Franz Werfel Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Franz Werfel on Wikiaineistossa
Sitaatteja aiheesta Franz Werfel Wikisitaateissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Stephen Wiesner

Stephen Wiesner vuonna 2019.
Stephen Wiesner (1942–2021) oli Israelissa työskentelevä fyysikko. Häntä pidetään ensimmäisenä, joka jo v. 1983 tutki kvanttimekaanisen − myöhemmin kubitiksi nimetyn − systeemin käyttöä tiedon välitykseen ja varastointiin soveltaen sitä kvanttirahaan, jota olisi mahdoton väärentää.
Käännös suomeksi
Weberocereus

| Weberocereus |
| --- | --- |
 Weberocereus rosei.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicotyledoneae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Hylocereeae
Suku::  Weberocerus  Britton & Rose (1909)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Weberocereus on kaktuskasvisuku. Se on nimetty 1800-luvun maineikkaan kaktustutkijan Fréderick Albert Constant Weberin mukaan.
Tuntomerkit

Kasvit ovat päällyskasveja (epifyyttejä tai litofyyttejä), rentovartisia tai kiipeileviä pensaita. Juuret ovat usein varteen kehittyviä jälkijuuria (adventiivijuuria). Nivelikkäät varret ovat poikkileikkaukseltaan pyöreitä, kulmikkaita tai litistyneitä. Uurteiden väliset harjut ovat liuskaisia tai hampaisia, ja niitä on kahdesta viiteen. Areolit ovat pieniä ja heikkopiikkisiä tai piikittömiä. Kukat sijaitsevat varren sivulla lateraalisesti ja ovat avoinna yöaikaan. Ne ovat muodoltaan kellomaisia tai lyhyen suppilomaisia, väriltään vaaleanpunaisia, hailakankeltaisia tai vihreäsävyisiä ja kooltaan kolmesta viiteen cm pitkiä. Kukkapohjuksessa on sukasten ja karvamaisten piikkien muodostamia tupsuja. Maljamaisen pohjuksen nielussa on hedekiehkura. Hedelmä on pallomainen tai pitkänomainen, mehevä, pinnaltaan usein kyhmyinen tai sukasellinen, väriltään keltainen tai punainen. Malto on valkoista tai purppuraista.
Levinneisyys

Eniten suvun lajeja on Costa Ricassa, mutta suvun kokonaisalue ulottuu Meksikon eteläosasta Ecuadoriin.
Lajit

Suvussa katsotaan olevan yhdeksän lajia.
Weberocereus biolleyi
Weberocereus bradei
Weberocereus glaber
Weberocereus imitans
Weberocereus panamensis
Weberocereus rosei
Weberocereus tonduzii
Weberocereus trichophorus
Weberocerus tunilla
Aiheesta muualla

Cacti Guide.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q136931  Wikispecies: Weberocereus  BioLib: 105640  CoL: 87PG  GBIF: 7281443  GRIN: 12792  iNaturalist: 272578  IPNI: 289036-2  IRMNG: 1071485  ITIS: 907043  NCBI: 336104  Open Tree of Life: 801965  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:289036-2  Tropicos: 40025647  WFO: wfo-4000040571
Göran Westerlund

Viktor Göran Gustaf Westerlund (29. kesäkuuta 1922 Helsinki – 2. helmikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen juristi ja kirjailija.
Elämä

Göran Westerlund kirjoitti ylioppilaaksi Svenska Normallyceumista 1941 ja aloitti asepalveluksensa saman vuoden syksyllä. Rintamavuosien jälkeen hän aloitti oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa, valmistui juristiksi 1947 ja sai varatuomarin arvon 1951. Työuransa Westerlund teki Svenska handelshögskolanissa, jossa hän aloitti sihteerinä 1951 ja toimi hallintojohtajana 1972–1985. Hän hoiti myös lukuisia luottamushtehtäviä muun muassa Helsingin lastensuojelulautakunnassa 1949–1959, oikeusapulautakunnassa 1969–1980 ja Folkhälsanissa 1969–1982. Eläkkeelle jäätyään hän osallistui ruotsinkielisten sotaveteraanien järjestötoimintaan ja julkaisi useita sotakirjoja.
Teoksia

Svenska handelshögskolan : Återblick på en 75-årig utveckling (1984)
Sjemenskiavsnittet : En bok om ett frontavsnitt under fortsättningskriget, hur det etablerades, byggdes ut, försvarades och slutligen utrymdes (1992)
Tienhaara : Finlands lås (1995)
Frontsoldaterna blir krigsveteraner : Helsingfors svenska krigsveteraner r.f. Förhistoria och verksamhet 1967–2007 (2007)
Finland överlevde : Finlands krig 1939–1945 i ord och bild (2007)
Vårt liv vid fronten : Miljöer och vardagar (2010)
Lina Wertmüller

| Lina Wertmüller |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Arcangela Felice Assunta Wertmüller von Elgg Español von Braueich
Syntynyt: 14. elokuuta 1928 Rooma, Italia
Kuollut: 9. joulukuuta 2021 (93 vuotta) Rooma, Italia
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1963–2021
Tunnetuimmat ohjaukset:  Mies joka osti elämänsä
Palkinnot
 Golden Globe, Career, 2009 
Aiheesta muualla
www.linawertmuller.com
IMDb 
Elonet
Lina Wertmüller (14. elokuuta 1928 Rooma – 9. joulukuuta 2021 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka on tunnettukenen mukaan? erityisesti 1970-luvun komedioistaanlähde?.
Vuonna 1976 Oscar-ehdokkaaksi parhaasta ohjauksesta pääsi ensimmäistä kertaa naisen ohjaama elokuva. Kyseessä oli Wertmüllerin ohjaustyö Mies joka osti elämänsä. Elokuva oli myös kolmen muun Oscar-palkinnon ehdokkaana. Huomiota herättäneiden yhteiskunnallisten komediateostensa ansiosta Wertmülleria verrattiin 1970-luvulla Federico Felliniin, jonka avustajana hän oli aiemmin ollut. Hänen myöhempi tuotantonsa jäi vähemmän tunnetuksi muun muassa levitysvaikeuksien vuoksi. Suomen suurin elokuvafestivaali Helsinki International Film Festival – Rakkautta & Anarkiaa sai alun perin nimensä Wertmüllerin elokuvasta Rakkautta ja anarkiaa.
Filmografia (ohjaajana)

| Vuosi | Elokuva | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1963 | I basilischi |  |
| 1965 | Questa volta parliamo di uomini |  |
| 1967 | Non stuzzicate la zanzara |  |
| 1968 | Il mio corpo per un poker | Balladi Belle Starrista |
| 1972 | Mimì metallurgico ferito nell'onore | Mafian uhri |
| 1973 | Film d'amore e d'anarchia - Ovvero "Stamattina alle 10 in via dei Fiori nella nota casa di tolleranza..." | Rakkautta ja anarkiaa |
| 1974 | Tutto a posto e niente in ordine |  |
| 1974 | Travolti da un insolito destino nell'azzurro mare d'agosto |  |
| 1975 | Pasqualino Settebellezze | Mies joka osti elämänsä |
| 1978 | La fine del mondo nel nostro solito letto in una notte piena di pioggia | Sateinen yö |
| 1978 | Fatto di sangue fra due uomini per causa di una vedova. Si sospettano moventi politici | Verikosto Sisiliassa |
| 1983 | Scherzo del destino in agguato dietro l'angolo come un brigante da strada |  |
| 1984 | Sotto... sotto... strapazzato da anomala passione |  |
| 1986 | Un complicato intrigo di donne, vicoli e delitti | Camorra – napolilainen kosto |
| 1986 | Notte d'estate con profilo greco, occhi a mandorla e odore di basilico |  |
| 1989 | In una notte di chiaro di luna |  |
| 1989 | Il decimo clandestino |  |
| 1990 | Sabato, domenica e lunedì | Donna Rosan keittiö |
| 1992 | Io speriamo che me la cavo |  |
| 1996 | Ninfa plebea |  |
| 1996 | Metalmeccanico e parrucchiera in un turbine di sesso e politica |  |
| 1999 | Ferdinando e Carolina |  |
| 2004 | Peperoni ripieni e pesci in faccia |  |
Teoksia

Wertmüller, Lina 1977. The screenplays of Lina Wertmüller. New York: Quadrangle. ISBN 0-8129-0685-3
Yrjö Wichmann

Yrjö Wichmann
Yrjö Jooseppi Wichmann (8. syyskuuta 1868 Liminka – 3. toukokuuta 1932 Helsinki) oli Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen ylimääräinen professori vuodesta 1909 ja varsinainen professori vuosina 1920–1932.
Wichmannin vanhemmat olivat kirkkoherra Emil August Wichmann ja Charlotta Wilhelmina Schroderus. Hän tuli ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1891 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1897. Suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosentiksi Wichmann tuli samana vuonna. Hän toimi suomen kielen opettajana Helsingin kauppaopistossaa 1893–1897 ja Helsingin ruotsalaisessa jatko-opistossa 1897–1901, 1902–1905 sekä 1908–1922.
Wichmann tutki vuosina 1891–1892 ja 1894 udmurtin kieltä Suomalais-Ugrilaisen Seuran stipendiaattina. Hänen väitöskirjansa (1897) aiheena oli udmurtin ensi tavun vokaalisto komin edustukseen verrattuna. Wichmann tutki myöhemmillä matkoillaan myös komia, maria ja Moldovassa asuvien csángó-unkarilaisten kieltä. Wichmannin csángó-murteen sanakirjan julkaisivat Bálint Csüry ja Artturi Kannisto vuonna 1936.
Suomalais-Ugrilaisen Seuran toinen sihteeri Wichmann oli 1894–1897, ensimmäinen sihteeri 1898–1905, toinen varaesimies 1909–1919 ja ensimmäinen varaesimies 1919–1932. Hän oli myös Unkarin kansatieteellisen seuran ulkomainen jäsen 1908, Moskovan luonnon- ja kansatieteen harrastajien seuran jäsen 1911 ja kunniajäsen 1927, Unkarin kielitieteellisen seuran kunniajäsen 1921 ja Unkarin tiedeakatemian ulkomainen jäsen 1921. Marburgin yliopiston kunniatohtoriksi Wichmann vihittiin 1927.
Wichmannin puoliso vuodesta 1905 oli Julia Maria Herrmann (1881–1974). Asianajaja, juristi ja kauppaoikeuden professori Väinö Vihma (1907–1958) oli heidän poikansa.
Yrjö Wichmannin veljiä olivat vankila- ja sairaalapappi Kuopiossa Henrik August Wichmann (1859–1923), ylimetsänhoitaja Gustaf Emil Wichmann (1863–1943), kihlakunnantuomari, laamanni Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), maanmittari Lennart Johannes Wichmann (1872–1923), helsinkiläinen apteekkari Alexis Rafael Wichmann (1876–1943) ja naistentauti- ja synnytysopin professori Seth Wichmann (1885–1939).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yrjö Wichmann Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef