stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Orijärven kaivos
Historia

Kaivoksen historia alkoi 1757, kun Orijärven ratsutilan omistanut Johan Isaksson (Juhana Iisakinpoika) löysi mailtaan kupariesiintymän. Kaivostoiminta alkoi jo seuraavana vuonna vuorivouti J. A. Liljeqvistin johdolla. Kaivoksen pääomistajaksi tuli 1764 Kosken, Fiskarsin ja Antskogin ruukit omistanut Robert Finlay. Finlayn ruukit ja Orijärven kaivos siirtyivät sitten vuonna 1783 tukholmalaisen tukkukauppias Bengt Magnus Björkmanin haltuun. Pääkaivoksen muodosti 1700-luvun lopulla Isokaivos eli Vanha kaivos, muita kaivoksia olivat Keskikaivos (1774), Länsikaivos (1779) ja Oikokujankaivos (1787). Björkmanin aikana rakennettiin myös kaivoksen rokokoo-tyylinen päärakennus.
Kaivoksesta louhittu malmi kuljetettiin aluksi Ruotsiin jalostettavaksi mutta Björkmanin aikana rakennettiin Perniön Koskelle ja Karjalohjan Kärkelään kuparisulatot, Antskogiin survin- ja rikastuslaitos sekä kasarrus- ja vasaralaitos Fiskarsiin. Tämä jalostusketju tuotti raakakuparia Orijärven malmista. Kuparin kuljetusta varten rakennettiin Suomen ensimmäiset sulkukanavat Antskogiin ja Koskelle vuosina 1824 ja 1826.
Björkman myi Suomessa omistamansa ruukit ja Orijärven kaivokset 1815 pojalleen Ludvigille joka asettui asumaan Fiskarsiin. Kuparin hinnan voimakas lasku pakotti Ludvig Björkman myymään laitokset 1822 turkulaiselle asessori John Jacob von Julinille. John Jacob von Julin omisti kaivoksen kuolemaansa saakka 1853. Hänen jälkeensä se oli perikunnan hallussa kunnes se siirtyi perinnönjaossa 1866 Emil von Julinille yhdessä Fiskarsin, Antskogin ja Kärkelän ruukkien kanssa.
Emil von Julinin tehtyä vararikon 1875 hänen omaisuutensa oli tehtailija Albert von Julinin johtaman väliaikaishallinnon hoidettavana vuoteen 1883 saakka jolloin ruukit ja kaivokset siirtyivät vastaperustetulle Fiskars Ab -yhtiölle.
Fiskars Ab omisti Orijärven kaivoksen vuoteen 1906 saakka, jolloin kaivos myytiin The Finnish-American Mining Company -nimiselle yritykselle. Tämä yhtiö teki konkurssin 1912 ja vuonna 1915 kaivos myytiin huutokaupassa Oy Vuorikaivos -yhtiölle. Vuonna 1918 kaivoksen omistajaksi tuli Orijärvi Gruvaktiebolag jonka osake-enemmistö oli aluksi tukholmalaisella Centralgruppens Emissionsaktiebolagetilla ja vuodesta 1928 Falunissa toimineella AB Zinkgruvor yhtiöllä. Vuonna 1945 kaivos siirtyi Outokumpu Oy:n omistukseen ja tässä vaiheessa aloitettiin myös lyijyn ja sinkin talteenotto malmista.
Malmin louhinta jatkui miltei keskeytyksettä vuoteen 1870 saakka, mutta sen jälkeen kaivos oli malmivarojen ehtymisen takia lähestulkoon seisahduksissa aina vuoteen 1931 saakka. Kaivoksen viimeinen teollinen toimintavaihe ajoittui vuosiin 1929–1955. Tämän vaiheen aikana kaivoksesta louhittiin uutta malmia sekä käsiteltiin vanhaa hylkykiveä yhteensä 715 642 tonnia. Kiviaineksen kuparipitoisuus oli tällöin enää 0,84 %.
Museovirasto määritteli vuonna 2009 Orijärven kaivosyhdyskunnan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä kulttuuriympäristöistä.
Orijärven kaivoksesta louhittu malmimäärä

1758–1928   615 683 tonnia (kuparia 9 307 tonnia, sinkkiä 87 tonnia)
1929–1955   736 400 tonnia (kuparia 12 546 tonnia, sinkkiä 21 946 tonnia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orijärven kaivos Wikimedia Commonsissa
Orijärvi Grufaktiebolagin historiaa Pörssitiedossa
Vanhoja kaivostyökaluja. Suomen Kuvalehdelle kirj. ja valok. tri A. Laitakari, Suomen Kuvalehti, 11.11.1933, nro 46, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nuclear Family

| Nuclear Family |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kyle Rankin
Käsikirjoittaja:  Kyle Rankin
Tuottaja:  Jaime Burke
Säveltäjä:  Steven Gutheinz
Kuvaaja:  Michael Mayers
Leikkaaja:   Greg Arata  Gabriel Thorburn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cocksure Entertainment
Ensi-ilta:  15. lokakuuta 2012 (Yhdysvallat)
Kesto:  n. 100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englannin kieli
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuclear Family on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Kyle Rankinin ohjaama elokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Blanc  | … |  Jen   |
|  Sarah Butler  | … |  Audrey   |
|  Pauline Cohn  | … |  Pauline   |
|  Olivia d'Abo  | … |  Doctor Hughes   |
|  Deborah Geffner  | … |  John's Lawyer   |
|  Danielle Harris  | … |  Zoe   |
|  Sharon Lawrence  | … |  Karen   |
|  Chynna Merritt  | … |  Leslie   |
|  Kinsey Packard  | … |  Lynn   |
Vastaanotto

IMDb One-Eyed-rating: 2.65/5
Aiheesta muualla

Nuclear Family Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Para (Suriname)

| Para |
| --- | --- |
 Paran sijainti punaisella
Valtio:   Suriname
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Onverwacht
Pinta-ala:  5393 km²
Väkiluku (2012):  24 700
Para on yksi Surinamen kymmenestä piiristä. Piirin pääkaupunki on Onverwacht. Alueen väkiluku oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 24 700 ja pinta-ala on 5 393 km2. Alue on Surinamen kaivos- ja metsätaloustoiminnan keskus.
Juutalaisten autonomiseksi territorioksi 1600-luvulla perustettu ja 1832 lopullisesti tuhoutunut Jodensavanne sijaitsi nykyisellä piirin alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Para (Suriname) Wikimedia Commonsissa
Surinamen piirit
Brokopondo
Commewijne
Coronie
Marowijne
Nickerie
Para
Paramaribo
Saramacca
Sipaliwini
Wanica
Parapeíros

| Parapeíros Παραπείρος |
| --- | --- |
 Parapeíros-jokea.
Alkulähde:  Erýmanthos-vuori  38°00′16″N, 21°44′50″E
Laskupaikka:  Peíros-joki  38°07′33″N, 21°38′28″E
Maat:  Kreikka
Parapeíros (kreik. Παραπείρος), antiikin Teutheas (m.kreik. Τευθέας), on joki Akhaiassa Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se saa alkunsa Erýmanthos-vuorelta ja laskee Peíros-jokeen, jonka sivujoki se on. Joki on padottu, mikä muodostaa Astérin tekojärven.
Olympoksensoilimo

| Olympoksensoilimo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Gesneriakasvit Gesneriaceae
Alaheimo::  Cyrtandroideae
Tribus::  Trichosporeae
Suku::  Soilimot Jankaea
Laji::  heldreichii
Kaksiosainen nimi
 Jankaea heldreichii  (Boiss.) Boiss. 
Synonyymit
 Haberlea heldreichii Boiss.  Ramonda heldreichii (Boiss.) C.B.Clarke 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Olympoksensoilimo (Jankaea heldreichii) on Kreikan vuoristossa kasvava paavalinkukkien lähisukuinen ja näköinen kasvilaji. Se on maailmanlaajuisessa uhanalaisluokituksessa silmälläpidettävä (NT).
Levinneisyys

Olympoksensoilimo on endeeminen (kotoperäinen) Pohjois-Kreikassa Ólympos-vuorella. Se kasvaa laajimmillaan 400–2 400 metrin korkeudella, pääosin 700–1 400 metrissä. Lajin kasvupaikat ovat varjoisia kalkkikallion rakoja, se suosii purojen läheisyyttä ja pohjoissivua. Kasvi on lailla suojeltu Kreikassa.
Käyttö

Olympoksensoilimoa voidaan kasvattaa koristekasvina alppipuutarhassa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Jankaea heldreichii
Oranssi Pazuzu

| Oranssi Pazuzu |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  black metal, space rock, doom metal
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Jun-His, laulu, kitara   Ikon, kitara   Ontto, basso   Korjak, rummut   EviL, kosketinsoitin, lyömäsoittimet  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, 2020–   Svart Records, 2013–2020   Spinefarm Records, 2011–2012   Violent Journey Records, 2009  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oranssi Pazuzu on suomalainen yhtye, joka on perustettu vuonna 2007. Yhtyeen tyylilaji yhdistää elementtejä black metalista, psykedeelisestä rockista, space rockista ja progressivisesta metallista. Yhtyeen nimessä oranssi viittaa kosmiseen energiaan sekä alkuräjähdyksen ensimmäisten valonsäteiden väriin, kun taas Pazuzu on myyttinen tuulen demoni. Yhtyeen juuret ovat Kuolleet Intiaanit -yhtyeessä. Musiikista on sanottu, että toisinaan tuntee kuuntelevansa yhtä aikaa freejazzia ja grooverockia.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet:
Jun-His (Juho Vanhanen) – laulu, kitara
Ikon (Niko Lehdontie) – kitara
Ontto (Toni Hietamäki) – basso
Korjak (Jarkko Salo) – rummut
EviL (Ville Leppilahti) – kosketinsoitin, lyömäsoittimet
Diskografia > Studioalbumit

Muukalainen puhuu (2009)
Kosmonument (2011)
Valonielu (2013)
Värähtelijä (2016)
Mestarin kynsi (2020)
Muuntautuja (2024)
Diskografia > EP:t

Farmakologinen (2017)
Kevät / Värimyrsky (2017)
Diskografia > Split-albumit

Candy Cane / Oranssi Pazuzu (2010)
Aiheesta muualla

Oranssi Pazuzu Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Yhtyeen kotisivut
NHL-kausi 1971–1972

NHL-kausi 1971–1972 oli National Hockey Leaguen historian 55. kausi. Sen aikana 14 NHL-joukkuetta pelasi kukin 78 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Boston Bruins, joka kukisti finaalisarjassa New York Rangersin otteluvoitoin 4–2. Kyseessä oli Bruinsin viides Stanley Cup -mestaruus. Seuraavan kerran seura vei mestaruuden kaudella 2010–2011.
Kaudella 1971–1972 runkosarjan maali- ja pistepörssin voitti Boston Bruinsin keskushyökkääjä Phil Esposito. Hän teki pelaamissaan 76 ottelussa 133 tehopistettä, joista 66 oli maaleja ja 67 syöttöpisteitä. Pistepörssin kakkoseksi sijoittui Espositon tavoin Bruinsia edustanut puolustaja Bobby Orr, joka sai Hart Memorial Trophyn sekä Norris-palkinnon. Lisäksi Orr voitti plus/miinus-tilaston. Lester B. Pearson Award myönnettiin puolestaan New York Rangersin Jean Ratellelle. Kauden aikana Chicago Black Hawksin Bobby Hull teki uransa 600. runkosarjamaalin 25. maaliskuuta 1972 pelatussa ottelussa Boston Bruinsia vastaan.
Vezina Trophyn saivat Chicago Black Hawksia edustaneet maalivahdit Tony Esposito ja Gary Smith. Runkosarjan tavoin pudotuspelien pistepörssin ykkönen oli Phil Esposito, joka keräsi 15 ottelussa yhteensä 24 tehopistettä, joista 9 oli maaleja ja 15 syöttöpisteitä. Pudotuspelien arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävä Conn Smythe Trophy annettiin Bobby Orrille. Myös hän keräsi pudotuspeleissä 24 tehopistettä, mutta Orr teki neljä maalia vähemmän kuin Esposito.
Montreal Canadiensin maalivahti Ken Dryden sai kauden parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn, vaikka hän oli jo edellisen kauden päätteeksi voittanut sekä Stanley Cupin että Conn Smythe -palkinnon. Kaudella 1970–1971 Dryden oli kuitenkin pelannut ainoastaan kuusi runkosarjaottelua, joten häntä ei vielä tuolloin kelpuutettu Calder-ehdokkaaksi. Ennen Canadiensiin siirtymistään Dryden oli pelannut Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa.
Runkosarja

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.
| Itäinen divisioona | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Boston Bruins | 78 | 54 | 13 | 11 | 119 | 330 | 204 |
| New York Rangers | 78 | 48 | 17 | 13 | 109 | 317 | 192 |
| Montreal Canadiens | 78 | 46 | 16 | 16 | 108 | 307 | 205 |
| Toronto Maple Leafs | 78 | 33 | 31 | 14 | 80 | 209 | 208 |
| Detroit Red Wings | 78 | 33 | 35 | 10 | 76 | 261 | 262 |
| Buffalo Sabres | 78 | 16 | 43 | 19 | 51 | 203 | 289 |
| Vancouver Canucks | 78 | 20 | 50 | 8 | 48 | 203 | 297 |
| Läntinen divisioona | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Chicago Black Hawks | 78 | 46 | 17 | 15 | 107 | 256 | 166 |
| Minnesota North Stars | 78 | 37 | 29 | 12 | 86 | 212 | 191 |
| St. Louis Blues | 78 | 28 | 39 | 11 | 67 | 208 | 247 |
| Pittsburgh Penguins | 78 | 26 | 38 | 14 | 66 | 220 | 258 |
| Philadelphia Flyers | 78 | 26 | 38 | 14 | 66 | 200 | 236 |
| California Golden Seals | 78 | 21 | 39 | 18 | 60 | 216 | 288 |
| Los Angeles Kings | 78 | 20 | 49 | 9 | 49 | 206 | 305 |
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Phil Esposito | Boston Bruins | 76 | 66 | 67 | 133 | 76 |
| Bobby Orr | Boston Bruins | 76 | 37 | 80 | 117 | 106 |
| Jean Ratelle | New York Rangers | 63 | 46 | 63 | 109 | 4 |
| Vic Hadfield | New York Rangers | 78 | 50 | 56 | 106 | 142 |
| Rod Gilbert | New York Rangers | 73 | 43 | 54 | 97 | 64 |
| Frank Mahovlich | Montreal Canadiens | 76 | 43 | 53 | 96 | 36 |
| Bobby Hull | Chicago Black Hawks | 78 | 50 | 43 | 93 | 24 |
| Yvan Cournoyer | Montreal Canadiens | 73 | 47 | 36 | 83 | 15 |
| John Bucyk | Boston Bruins | 78 | 32 | 51 | 83 | 4 |
| Bobby Clarke | Philadelphia Flyers | 78 | 35 | 46 | 81 | 87 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät | Välierät |  |  | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali |
 
|   | I1 |  Boston Bruins | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | I4 |  Toronto Maple Leafs | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | I4 |  Toronto Maple Leafs | 1 |   |   | I1 |  Boston Bruins | 4 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | I1 |  Boston Bruins | 4 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | L3 |  St. Louis Blues | 0 |   |  |  |  |  |
|  | L2 |  Minnesota North Stars | 3 |   |   | L3 |  St. Louis Blues | 0 |   |  |  |  |  |
|  | L2 |  Minnesota North Stars | 3 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|   | L3 |  St. Louis Blues | 4 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | I1 |  Boston Bruins | 4 |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | I2 |  New York Rangers | 2 |
|   | L1 |  Chicago Black Hawks | 4 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  | L4 |  Pittsburgh Penguins | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  | L4 |  Pittsburgh Penguins | 0 |   |   | L1 |  Chicago Black Hawks | 0 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | L1 |  Chicago Black Hawks | 0 |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   | I2 |  New York Rangers | 4 |   |  |  |  |  |
|  | I2 |  New York Rangers | 4 |   |   | I2 |  New York Rangers | 4 |   |  |  |  |  |
|  | I2 |  New York Rangers | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | I3 |  Montreal Canadiens | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Phil Esposito | Boston Bruins | 15 | 9 | 15 | 24 | 24 |
| Bobby Orr | Boston Bruins | 15 | 5 | 19 | 24 | 19 |
| John Bucyk | Boston Bruins | 15 | 9 | 11 | 20 | 6 |
| Ken Hodge | Boston Bruins | 15 | 9 | 8 | 17 | 62 |
| Bobby Rousseau | New York Rangers | 16 | 6 | 11 | 17 | 7 |
| John McKenzie | Boston Bruins | 15 | 5 | 12 | 17 | 37 |
| Vic Hadfield | New York Rangers | 16 | 7 | 9 | 16 | 22 |
| Fred Stanfield | Boston Bruins | 15 | 7 | 9 | 16 | 0 |
| Rod Gilbert | New York Rangers | 16 | 7 | 8 | 15 | 11 |
| Phil Roberto | St. Louis Blues | 11 | 7 | 6 | 13 | 29 |
NHL-palkinnot

| --- | --- |
Prince of Wales Trophy:: Boston Bruins
Clarence S. Campbell Bowl:: Chicago Black Hawks
Art Ross Trophy:: Phil Esposito, Boston Bruins
Bill Masterton Memorial Trophy:: Bobby Clarke, Philadelphia Flyers
Calder Memorial Trophy:: Ken Dryden, Montreal Canadiens
Conn Smythe Trophy:: Bobby Orr, Boston Bruins
Hart Memorial Trophy:: Bobby Orr, Boston Bruins
James Norris Memorial Trophy:: Bobby Orr, Boston Bruins
Lady Byng Memorial Trophy:: Jean Ratelle, New York Rangers
Lester B. Pearson Award:: Jean Ratelle, New York Rangers
Vezina Trophy:: Tony Esposito ja Gary Smith, Chicago Black Hawks
Lester Patrick Trophy:: Clarence S. Campbell, John Kelly, James D. Norris ja Ralph Cooney Weiland
NHL-palkinnot > Tähdistökentälliset

| Ykköstähtikenttä |   Pelipaikka   | Kakkostähtikenttä |
| --- | --- | --- |
| Tony Esposito, Chicago Black Hawks | maalivahti | Ken Dryden, Montreal Canadiens |
| Bobby Orr, Boston Bruins | puolustaja | Pat Stapleton, Chicago Black Hawks |
| Brad Park, New York Rangers | puolustaja | Bill White, Chicago Black Hawks |
| Phil Esposito, Boston Bruins | keskushyökkääjä | Jean Ratelle, New York Rangers |
| Bobby Hull, Chicago Black Hawks | vasen laitahyökkääjä | Vic Hadfield, New York Rangers |
| Rod Gilbert, New York Rangers | oikea laitahyökkääjä | Yvan Cournoyer, Montreal Canadiens |
Olympoksen Zeuksen temppeli (Akragas)

| Olympoksen Zeuksen temppeli> Ολυμπιείον |
| --- | --- |
 Olympoksen Zeuksen temppelin raunioita.
Sijainti:  Valle dei Templi, Agrigento, Agrigento, Sisilia, Italia
Koordinaatit:  37°17′27″N, 13°35′04″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 480 eaa.– (keskeneräinen)
Tuhoutui:  406 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Agrigenton arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olympoksen Zeuksen temppeli  eli Olympieion (m.kreik. Ολυμπιείον) oli antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Se oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi ('Temppelien laakso') -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella.
Historia

Olympoksen Zeuksen temppeli rakennettiin sen jälkeen, kun akragaslaiset olivat voittaneet karthagolaiset Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Tämän jälkeen kaupungissa käynnistettiin suurisuuntainen rakennusohjelma, johon kuului useita suurikokoisia temppeleitä ja muita julkisia rakennuksia. Rakentamisessa hyödynnettiin karthagolaisia orjia. Olympoksen Zeuksen temppeli oli kaupungin päätemppeli, ja se oli osoitettu Zeukselle kiitokseksi voitosta. Se jäi kuitenkin keskeneräiseksi ja tuhoutui karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Tutkimuksessa temppeli tunnetaan myös nimellä Temppeli B.
Temppelin löysi historioitsija Tommaso Fazello 1500-luvulla. Hänen mukaansa osa temppelin pylväistä ja patsaista oli pystyssä vielä edeltäneellä vuosisadalla, sillä hän sanoo niiden romahtaneen 9. syyskuuta 1401. Tämän jälkeen kiviä käytettiin rakennusmateriaalina Agrigenton aallonmurtajaan.
Rakennus

Zeuksen temppeli sijaitsi Akragaan eteläosassa lähellä kaupungin agoraa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templin alueen länsiosassa länteen Concordian temppeliksi kutsutusta rakennuksesta.
Arkkitehtuuriltaan temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu viisiportaiselle korokkeelle. Temppelin stylobaatin koko oli noin 56,3 × 112,6 metriä, ja sen pinta-ala oli siten lähes 6 400 neliömetriä eli lähes jalkapallokentän verran. Tämä tekee siitä suurimman kaikista doorilaisista temppeleistä ja myös yhden kaikista suurimmista kreikkalaisista temppeleistä joonialaista tyyliä edustaneiden Efesoksen Artemiin temppelin ja Samoksen Heraionin ohella. Temppeli oli pseudoperipteraali, toisin sanoen tavanomaisen vapaasti seisovan pylväikön sijasta se oli ympäröity seinämuurilla, jossa oli määrävälein doorilaiset puolipylväät. Lyhyemmillä sivuilla puolipylväitä oli seitsemän ja pidemmillä sivuilla 14. Pylväät olivat niin suuria, että ihmisen kerrotaan mahtuneen pylvään pystyuraan.
Puolipylväiden välin täytti seinä noin puoleenväliin niiden korkeudesta. Ylemmässä puoliskossa oli puolestaan syvennykset, joissa jokaisessa oli suurikokoinen, noin 7,65 metriä korkea atlantti- eli telamonpatsas. Puolipylväiden lisäksi palkistoa kannattelivat patsaiden koholla olevat kädet. Osa patsaista on säilynyt. Temppelin ylemmät osat oli koristeltu gigantomakhiaa ja Troijan kukistumista esittävillä veistoksilla.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Alttarin perustusten koko on noin 17,5 × 54,5 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olympoksen Zeuksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Temppelin pienoismalli Agrigenton arkeologisessa museossa.
Temppelin raunioita.
Temppelin pohjapiirros.
Temppeliin kuulunut suurikokoinen atlantti- eli telamonpatsas.
Orilampi (Kangasniemi, Korhola)

| Orilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°06′08″N, 26°39′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskujoki:  suo-oja Myllyjokeen 
Järvinumero:  14.927.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,2 m  
Pituus:  390 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  0,975 km  
Pinta-ala:  3,13 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiOrilampi 
Orilampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Korholan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 390 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,2 metriä mpy.
Palorchestidae

| Palorchestidae |
| --- | --- |
 Palorchestes azael
 Mioseeni–Pleistoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Vombatiformes
Heimo::  Palorchestidae  Tate, 1948
Katso myös
   Palorchestidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palorchestidae on sukupuuttoon kuollut pussieläinten heimo, joka eli Australiassa mioseenilta pleistoseenille. Ne saattoivat olla pussieläinten vastineet istukkanisäkkäiden maalaiskiaisille.
Luokittelu

Neljä sukua ja kahdeksan lajia on kuvattu.
Propalorchestes (Murray, 1986)
P. novaculocephalus (Murray, 1990)
P. painei (Murray, 1986)
Ngapakaldia (Stirton, 1967)
N. bonythoni (Stirton, 1967)
N. tedfordi (Stirton, 1967)
Palorchestes (Owen, 1873)
P. selestiae (Mackness, 1995)
P. paine (Woodburne, 1967)
P. azael (Owen, 1873)
Pitikantia dailyi (Stirton, 1967)
Orilampi (Kangasniemi, Makkola)

| Orilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°05′54″N, 26°18′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Mesiänlampeen 
Järvinumero:  14.926.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,7 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,822 km  
Pinta-ala:  2,727 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiOrilampi 
Orilampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Makkolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Synsiäjärven valuma-alueeseen (14.926) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 164,7 metriä mpy.
Operaatio Chevalier

| Operaatio Chevalier |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ville Kaarnakari
Kieli:  suomi
Genre:  kaunokirjallisuus
Kustantaja:  Tammi
ISBN:  978-951-31-6284-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Operaatio Chevalier on elokuussa 2011 julkaistu Juhan-Ville Kaarnakarin sotatrilleri. Se kertoo Suomessa toimineesta salaisesta sabotaasiryhmästä, jonka Neuvostoliitto oli istuttanut maahan jo ennen talvisotaa. Sabotaasiryhmän operaation toteutuminen olisi muuttanut historiaa. Yhteensattumien vuoksi tehtävään kytkeytyi myös suurvaltapoliittisia ulottuvuuksia, joiden toteuttajiksi valittiin Neuvostoliiton salaiset erikoisjoukot.