stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Autobahn A5 (Sveitsi)
Aiheesta muualla

Die Schweizer Autobahnen (Harrastajasivut) autobahnen.ch. Viitattu 10.11.2013. (saksaksi), (englanniksi)
Sveitsin moottoritiet (saks. , ransk. , ital. , retoromaaniksi )
A1 •  A2 •  A3 •  A4 •  A5 •  A6 •  A7 •  A8 •  A9 •  A10 

 A12 •  A13 •  A14 •  A16 •  A21 •  A22 • 
 A50 •  A51 •  A52 •  A53 • 
 J20
Naisen muotokuva (Elviira Ruokokoski)

| Naisen muotokuva (Elviira Ruokokoski) |
| --- | --- |

Nimi:  Naisen muotokuva (Elviira Ruokokoski)
Tekijä:  Jalmari Ruokokoski
Valmistumisvuosi:  1913
Teostyyppi:  Etsaus
Korkeus:  25  cm
Leveys:  17  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Naisen muotokuva (Elviira Ruokokoski) on taiteilija Jalmari Ruokokosken viivasyövytystyö vuodelta 1913. Tämä kuva on kooltaan 24,7×16,4 cm (lehti 36,5×26,5 cm) ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Jalmari Ruokokoski oli suomalaisen ekspressionismin keskeisiä edustajia, ja varsinkin hänen muotokuvataiteensa on erityisen arvostettua. Vuonna 1910 Ruokokoski vihittiin avioliittoon italialaissyntyisen Elvira Bonon kanssa. Avioliitto jäi lyhyeksi, mutta tämä viivasyövytystyö on noilta ajoilta.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Naisen muotokuva (Elviira Ruokokoski).  (Arkistoitu – Internet Archive)
Baijerin triumviraatti

Baijerin triumviraatti (myös Münchenin triumviraatti) oli väliaikainen kolmihenkinen osavaltionhallinto, joka hallitsi Weimarin tasavaltaan kuulunutta Baijeria rajattomin valtaoikeuksin loppuvuodesta 1923 alkuvuoteen 1924. Triumviraatti oli Baijerin pääministerin Eugen von Knillingin nimittämä ja sen johtajana toimi Gustav von Kahr.
Taustaa

Ensimmäisen maailmansodan jälkeisessä Baijerissa sekä monarkistit että monet äärioikeistolaiset separatistijärjestöt vaativat osavaltion itsenäistymistä. Äärioikeiston järjestämän epäonnistuneen Kappin vallankaappausyrityksen jälkeen Berliinissä vaadittiin Baijerissa järjestettäväksi yleistä aseistariisuntaa. Itsenäistymistä kannattanut Gustav von Kahr toimi tuolloin pääministerinä, mutta erosi vastalauseena Berliinissä sijainneen Weimarin tasavallan hallinnon vaatimuksille. Hänen seuraajansa oli maltillinen konservatiivi Hugo von und zu Lerchenfeld, jolla oli hyvät suhteet myös sosialidemokraatteihin. Lerchenfeld onnistui selviämään monista kriiseistä, joita aiheuttivat baijerilaisten separatistien itsenäistymisvaatimukset ja Berliinin lisääntyvät yritykset siirtää valtaa osavaltiolta itselleen. Kesällä 1922 Weimarin hallitus vaati suurempaa osuutta osavaltion hallintoon ja Lerchenfeldin nähtiin epäonnistuneen neuvotteluissa. Baijerilaisten mielestä hän ei saanut heidän vaatimuksiaan läpi ja siksi myös hän joutui eroamaan marraskuussa 1922.
Triumviraatti

Lerchenfeldin tilalle astui Eugen von Knilling, jonka aikana kiistat paisuivat väkivaltaisiksi yhteenotoiksi ja attentaateiksi. Knilling julisti osavaltioon hätätilan ja nimitti sen ylimpään johtoon kolmihenkisen hallinnon, joka koostui päävaltionkomissaariksi nimitetystä Gustav von Kahrista, Baijerin sotilasalueen johtajasta kenraali Otto von Lossowista ja Baijerin valtionpoliisin johtajasta Hans von Seisseristä. Ensi töikseen triumviraatti julisti kieltäytyvänsä ottamasta vastaan käskyjä Berliinistä.
Vaikka Berliini varoitti Baijeria, että kapinointi tultaisiin tukahduttamaan asein, triumviraatti alkoi suunnitella osavaltion itsenäistymisen toteuttamista ja otti yhteyttä separatisteihin. Kahr ja Lossow kävivät neuvotteluja myös nopeasti suosiota kasvattaneen kansallissosialistisen puolueen johtajien Adolf Hitlerin ja kenraali Erich Ludendorffin kanssa. Hitler ei kuulunut separatisteihin, mutta alkoi vuorostaan unelmoimaan natsivetoisesta vallankaappauksesta, joka ulottuisi koko maahan. Natsien lisäksi useat äärioikeistolaiset järjestöt unelmoivat kaappaavansa vallan suurin piirtein samalla tavalla, kuin Benito Mussolini oli vähän aikaisemmin tehnyt marssimalla Roomaan. Hitler toivoi yhdistävänsä nämä järjestöt sekä osavaltion laillisen hallinnon natsilipun alle.
Vallankaappaus

Triumviraatti, pääministeri Knilling ja tuhannet siviilivirkailijat olivat pitämässä kokousta Münchenin Bürgerbräukeller-oluttuvassa, kun Hitlerin johtamat aseistautuneet natsit piirittivät talon. Hitler uhkasi triumviraattia pistoolilla ja nämä myöntyivät mukaan vallankaappaukseen. Hitlerin lähdettyä järjestelemään asioita triumviraatti onnistui pakenemaan, hälyttämään poliisin ja armeijan ja lopulta tukahduttamaan Hitlerin vallankappauksen.
Epäonnistunut vallankaappaus tiesi natseille jyrkkää alamäkeä. Kaappaukseen osallistuneita ja puolueen johtoon kuuluneita pakeni ulkomaille ja vangittiin.
Kun triumviraatin osuus vallankaappauksen vehkeilyssä paljastui, se menetti suosionsa sekä äärioikeiston että maltillisten keskuudessa. Se purettiin ja Kahr joutui eroamaan valtionkomissaarin tehtävistään helmikuussa 1924.
Naka (1925)

| Naka / 那珂 |
| --- | --- |
 Naka

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokohaman laivastoarsenaali
Kölinlasku:  10. kesäkuuta 1922
Laskettu vesille:  24. maaliskuuta 1925
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1925
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 17. helmikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 195 t (standardi)
Pituus:  152,4 m
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,9 m
Koneteho:  90 000 shp
Nopeus:  35,3 solmua
Miehistöä:  452
Aseistus
Aseistus:  7 x 140 mm/50 type 3 -tykkiä 2 x 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykkiä 4 x 24" torpedoputkea 48 x miinaa 1 x lentokone
Naka (jap. 那珂) oli Keisarillisen Japanin laivaston Sendai-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Yokohaman laivastoarsenaalilta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1922. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1925 ja valmistui saman vuoden lopulla 30. marraskuuta.
Palvelus

Alus upotettiin 17. helmikuuta 1944.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naka (1925) Wikimedia Commonsissa
Sendai-luokan kevyet risteilijät
Baijerinvuoristovihikoira

| Baijerinvuoristovihikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Saksa
Määrä:  Suomessa rekisteröity 267
Rodun syntyaika:  1870-luku
Alkuperäinen käyttö:  riistan jäljestys
Nykyinen käyttö:  riistan jäljestys
Elinikä:  12–15 vuotta
Muita nimityksiä:  Bayerischer Gebirgsschweisshund, Bavarian Mountain Scenthound, chien de rouge de Baviere, rastreador montañes de Baviera, bayersk viltspårhund, baieri verekoer
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 2 Jäljestävät koirat #217
Ulkonäkö
Paino:  uros 20–30 kg narttu 17–25 kg
Säkäkorkeus:  uros 47–52 cm narttu 44–48 cm
Väritys:  punainen, keltainen, punaharmaa tai brindle - pieni vaalea rintaläikkä sallittu
Baijerinvuoristovihikoira (saks. Bayerischer Gebirgsschweißhund) on saksalainen koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6. Sitä tavataan Saksan ulkopuolisissa maissa vain harvakseltaan: joitain rodunedustajia on eräiden lähteiden mukaan Tšekissä ja Slovakiassa, ja Suomessa niitä on rekisteröity vuoden 2021 alkuun mennessä peräti 267 yksilöä.
Ulkonäkö

Baijerinvuoristovihikoira muistuttaa ulkoisesti hannoverinvihikoiraa, sillä erotuksella että on jälkimmäistä matalampi. Se on melko kevytrakenteinen, keskikokoinen, tasapainoinen ja hieman korkeuttaan pidempi koira. Runko on korkeuttaan pidempi. Silmät eivät saa olla liian suuret eivätkä liian pyöreät; ne ovat kirkkaat ja sävyltään tummanruskeat tai sitä hieman vaaleammat. Korvat ovat riippuvat, suhteellisen pitkät, korkealle kiinnittyneet, raskaat ja kärjistään pyöristyneet. Urosten säkäkorkeus on 47–52 cm ja ihannepaino 20–30 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 44–48 cm ja 17–25 kg.
Karvapeite on lyhyt ja tiheä, hieman pidempää ja karheampaa vatsassa, raajoissa ja hännässä.
Sallitut värit ovat:
punainen: kellanpunainen, saksanhirvenpunainen, syvänpunainen, punaruskea
keltainen: kalpeankeltainen, sämpylänkeltainen
punaharmaa
brindle
Pääväri on syvimmillään selän alueella. Päävärityksen seassa voi olla myös tummia "päistärkarvoja". Pieni vaalea rintalaikku ("ajokoiran tähti") sallitaan.
Luonne ja käyttäytyminen

Baijerinvuoristovihikoira on luonteeltaan rauhallinen, peloton, itsevarma ja tasapainoinen. Se kiintyy omistajaansa, mutta vieraita kohtaan se voi olla varautunut. Se ei saa olla arka eikä aggressiivinen.
Alkuperä

1700- ja 1800-lukujen vaihteessa Saksassa alettiin metsästää hannoverinvihikoiran avulla, mutta metsästysmuotojen muututtua 1800-luvun puolivälin jälkeen tarvittiin koiraa, joka kykenisi jäljestämään riistaa tehokkaasti myös vaikeakulkuisilla vuoristoalueilla. Tähän tarpeeseen Ylä-Baijerin Bad Reichenhallissa elänyt paroni Karg-Bebenburg aloitti 1870-luvulla uuden, kevyempirakenteisen jäljestävän vuoristokoiran jalostamisen. Jalostukseen käytettiin erään teorian mukaan hannoverinvihikoiraa, nykyistä matalaraajaisempaa tirolinajokoiraa (Tiroler Niederbracke)  ja muutamaa muuta rotua. Toisen mukaan kantarodut olivat hannoverinvihikoira ja "punainen vuoristoajokoira" (rote Gebirgsbracke).
Saksalainen rotuyhdistys perustettiin Münchenissä vuonna 1912. Ensimmäiset baijerinvuoristovihikoirat tuotiin Suomeen vuonna 1969.
Baijerinvuoristovihikoira.
"Baijerilainen limer" vuodelta 1915.
Baijerin perimyssota

Baijerin perimyssota oli Baijerin vaaliruhtinaskunnan vallanperimykseen liittynyt perimyssota, jota käytiin heinäkuusta 1778 toukokuuhun 1779. Sodan toisena osapuolena oli Baijerin alueita tavoitellut Habsburgien valtakunta (Itävalta), toisena osapuolena Habsburgien laajentumispyrkimyksiä vastustaneet Preussi, Saksi ja Baijeri.
Sodan tausta

Baijerin vaaliruhtinas Maksimilian III Joosef kuoli vuonna 1777 lapsettomana, jolloin Baijeria hallinnut Wittelsbachin suvun päähaara sammui. Lähin kruununperijä oli suvun toiseen haaraan kuulunut Pfalzin vaaliruhtinas Kaarle Teodor, joka myös oli sukuhaaransa viimeinen ja jolla ei ollut avioliitosta syntyneitä lapsia. Yllättävässä tilanteessa Itävallan kanssahallitsijana äitinsä Maria Teresian kanssa ollut Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Joosef II näki tilaisuuden laajentaa Itävallan aluetta. Hänen vaatimuksestaan Kaarle Teodor suostui tammikuussa 1778 sopimukseen, jonka mukaan tämä luovuttaisi Ala-Baijerin Itävallalle ja vastineeksi keisari antaisi tämän aviottomille pojille ruhtinaanarvon. Seuraavana Baijerin kruununperimysjärjestyksessä Kaarle Teodorin jälkeen ollut Pfalz-Zweibrückenin herttua Kaarle II August vastusti alueluovutuksia. Preussin kuningas Fredrik Suuri ei halunnut Itävallan mahdin kasvavan eteläisessä Saksassa, joten hän asettui tukemaan Kaarle II Augustia, ja sai tuekseen myös Saksin, jonka vaaliruhtinas Fredrik August III oli Maksimilian III Joosefin sisarenpoika.
Joosef II järkeili, että menestyksekkäällä sodalla voitaisiin liittää joko osa tai jopa koko Baijeri Itävaltaan. Näin korvattaisiin Itävallan perimyssodassa menetetty Sleesia. Maria Teresian mielestä Baijeri ei ollut sotimisen arvoinen, mutta Joosef II päätti kuitenkin aloittaa sodan. Myöskään Fredrik Suuri ei nähnyt tilanteessa mitään syytä sodalle.
Sodan kulku

Kun neuvottelut Baijerin kysymyksestä eivät edenneet, Joosef II määräsi kerättäväksi armeijan, jonka vahvuus oli arviolta 190 000 miestä, ja keskitti sen nykyisen Tšekin tasavallan alueelle vasten Preussin rajaa. Seurauksena Itävallan ja Osmanien valtakunnan välinen raja jäi lähes ilman vartijoita. Vastaansa Itävalta sai Preussin, Saksin ja Baijerin muodostaman liittokunnan.
Varsinainen sota alkoi, kun Preussin ja Saksin armeijat marssivat Böömiin heinäkuussa 1778. Sodassa käytiin vain vähän taisteluita. Sodan alussa Itävallan joukot tekivät nopean iskun preussilaisten leiriin ja vangitsivat upseerit ja valtasivat muonavarastot. Vastaavat nopeat iskut leimasivat koko sodan. Königgrätzin taistelussa Preussin hallitsija Fredrik Suuri haavoittui. Seuraavana talvena Itävalta sai pari voittoa Preussin armeijoista.
Sodan ollessa käynnissä aloitti Maria Teresia rauhantunnustelut lopettaakseen mielestään tarpeettoman sodan. Hän lähetti ministerinsä Wenzel Anton von Kaunitzin salaisiin neuvotteluihin. Fredrik Suuri veti suurimman osan joukoistaan kotiin, samoin Joosef II. Äitinsä salaisia neuvotteluja ja äkillistä rauhansolmimista Joosef II piti nöyryytyksenä.
Sota päättyi 13. toukokuuta 1779 solmittuun Teschenin rauhaan. Rauhansopimuksessa Itävalta sai itselleen vain pienen Innviertelin alueen. Saksille myönnettiin rahallinen korvaus sen armeijan ylläpitämisestä ja Fredrik Suuren vaatimus Ansbachiin myönnettiin oikeutetuksi. Rauhaa valvomaan asetettiin Ranska ja Venäjä. Kaarle Teodor vahvistettiin Baijerin hallitsijaksi ja Kaarle II August hänen kruununperijäkseen.
Kumpikin osapuoli menetti sodassa 10 000 miestä, lähinnä nälkään ja sairauksiin. Sotaan osallistuneet kertoivat myöhemmin, että heidän aikansa meni lähinnä ruoan etsimiseen. Kansan parissa sota sai nimen "perunasota".
Seuraukset

Baijerin perimyssotaa on pidetty viimeisenä vanhan tyylin eurooppalaisena konfliktina, missä armeijat taistelevat toisiaan vastaan ja diplomaatit vehkeilivät kulissien takana yrittäen ratkoa kuninkaallisten aiheuttamia ongelmia. Samaan aikaan ovat kuriirit kiirehtineet pääkaupungista toiseen vieden uusia ohjeita neuvotteluihin. Vaikka sota oli melko lyhyt, niin se maksoi paljon sekä rahassa että ihmishengissä. Itävaltalaisten ja saksalaisten historioitsijoiden mukaan kyseessä on melkeinpä parodia 1700-luvun sodista.
Sota johti armeijoiden uudistuksiin kaikissa siihen osallistuneissa maissa. Ne alkoivat ylläpitää ja kouluttaa suurempaa armeijaa kuin ennen. Muutaman vuoden jälkeen ne joutuivat taisteluun Napoleonia vastaan yleiseurooppalaisessa konfliktissa.
Joosef II oli tajunnut kaksoisroolinsa hankaluuden sekä Itävallan että Pyhän Saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijana. Saksankielisten alueiden liittäminen Itävaltaan voisi lisätä hänen vaikutusvaltaansa keisarina, hän järkeili. Lisäksi sodalla pyrittiin yhdistämään Habsburgien hajanaisia omistuksia. Hankkeesta ei tullut mitään ja Joosef II pyrki vakiinnuttamaan rauhan. Hänen tempoilunsa sai kuitenkin aikaan sen, että häntä alettiin pitää epäluotettavana liittolaisena.
Käännös suomeksi
Muotitalo

| Muotitalo> Fashion House |
| --- | --- |
Tyyli:  Saippuaooppera
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  David Hogan Alex Hennech Jim Slocum Jeremy Stanford.
Pääosissa:   Robert Buckley  Natalie Martinez  Nicole Pulliam  Garrett Swann  Bo Derek 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  MyNetworkTV
Esitetty:  5. syyskuuta 2006 – 5. joulukuuta 2006
Jaksoja:  74
Aiheesta muualla
IMDb 
Muotitalo (Fashion House) oli 74-osainen yhdysvaltalainen telenovela. Sarja perustuu kolumbialaiseen telenovelaan ja sen pääosissa olivat naisnäyttelijät Bo Derek ja Morgan Fairchild. Sitä näytettiin kesäsarjana MTV3:llä vuonna 2007. Sarja keskittyy muodin maailmaan.
Bo Derek näyttelee kuuluisaa muotisuunnittelijaa jolla ei ole mennyt vähään aikaan hyvin, kun sitten erään muotinäytöksen pelastaa Michelle Miller (Natalie Martinez) kauniilla puvullaan josta tulee menestys. Maria palkkaa Michellen töihin Giannin muotitaloon. Michelle oppii kantapään kautta kuinka raakaa ja julmaa muotimaailma voi olla. Sarjassa ihmissuhteet sekoittuvat erinäisten ja varsin erikoisten käänteiden kautta ja ihmissuhteiden selvitteleminen onkin sarjan pääteema muodin ohella.
Aiheesta muualla

Muotitalon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Muotitalo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Natalia Gordienko

| Natalia Gordienko |
| --- | --- |
 Natalia Gordienko ja Arsenium vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1987 (ikä 36) Chișinău, Moldovan SNT
Ammatti:  laulaja, tanssija
Muusikko
Laulukielet:  englanti, moldova, venäjä
Aktiivisena:  2005–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  piano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Natalia Gordienko (ukr. Наталя Гордієнко, Natalja Hordijenko, s. 11. joulukuuta 1987 Chișinău, Moldovan SNT, Neuvostoliitto) on moldovalainen laulaja. Hän esiintyi vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa Ateenassa yhdessä O-Zone-yhtyeestä tunnetun Arseniumin kanssa. He esittivät kappaleen ”Loca”. He saivat loppukilpailussa 22 pistettä ja sijoittuivat sijalle 20. Vuonna 2007 Gordienko voitti nuorille tarkoitetun New Wave -laulukilpailun. Gordienkon oli tarkoitus edustaa Moldovaa uudelleen kappaleella "Prison" vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja Gordienko valittiin Moldovan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Sugar".
Gordienko ansaitsi paikkansa vuoden 2020 Euroviisuissa voitettuaan Moldovan euroviisukarsinnan Finala națională 2020 -kilpailun. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltä "Prison". 29. helmikuuta 2020 pidetyssä finaalissa hän sai täydet pisteet sekä raadilta että yleisöltä, ja voitti kilpailun.
Aiheesta muualla

Natalia Gordienco MySpacessa
Nadežda Ovetškina

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Argentiina 1981 |  |  |
Nadežda Ovetškina (ven. Надежда Овечкина, s. 30. syyskuuta 1958 Moskova, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Ovetškina kuului Neuvostoliiton naisten maajoukkueen kokoonpanoon Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Argentiinan MM-kilpailuissa 1981, joissa Neuvostoliitto voitti pronssia.
Nossombougou

| Nossombougou |
| --- | --- |
 Nossombougou
 Koordinaatit: 13°5′52″N, 7°56′8″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Kolokanin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  20 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nossombougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kolokanin piirissä Malissa. Se sijaitsee 57 kilometriä Kolokanista etelään. Kunnassa on 20 700 ja kylässä 4 100 asukasta (vuonna 2009).
Nossombougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Kolokanin piirin Ouolodon ja Nonkonin, idässä Koulikoron piirin Koulan sekä etelässä ja lännessä Katin piirin Yélékébougoun ja Diédougoun kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja muutamat kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasavillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 22 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, mandinkoja, soninkeja, moseja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
Nossombougoun kautta kulkee Bamakosta pohjoiseen johtava maantie RN3. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa ja tupakkaa. Nossombougoussa ja kahdessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Niina Masalin

Niina Maria Masalin (s. 3. tammikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän on avioitunut korkeushyppääjä Oskari Frösénin kanssa.
Aikuisten SM-kilpailuista Masalin on voittanut neljä mitalia. Hänen ennätyksensä on 182 cm.
Naisen kosto (vuoden 1945 elokuva)

| Naisen kosto> Les Dames du Bois de Boulogne |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Bresson
Käsikirjoittaja:   Robert Bresson  Jean Cocteau 
Perustuu:  Denis Diderot'n romaaniin Jaakko fatalisti ja hänen isäntänsä
Tuottaja:  Raoul Ploquin
Säveltäjä:  Jean-Jacques Grünenwald
Kuvaaja:  Philippe Agostini
Leikkaaja:  Jean Feyte
Pukusuunnittelija:  Madame Grès
Pääosat:   Paul Bernard  María Casares  Elina Labourdette 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:  Les Films Raoul Ploquin
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  21. syyskuuta 1945
Kesto:  84
Alkuperäiskieli:  ranskan kieli
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naisen kosto (Les Dames du Bois de Boulogne) on ranskalainen Robert Bressonin ohjaama elokuva vuodelta 1945. Se on moderni sovitus Denis Diderot'n romaanista Jaakko fatalisti ja hänen isäntänsä. Se kertoo miehestä, joka huijataan naimisiin entisen prostituoidun kanssa.
Tuotanto ja vastaanotto

Ensimmäisen elokuvansa, Synnin enkeleiden jälkeen Bresson aloitti käsikirjoittamaan uutta elokuvaa, joka pohjautui tarinaan Denis Diderot'n romaanissa. Elokuvan dialogeita oli Bressonin lisäksi kirjoittamassa Jean Cocteau. Bresson on myöhemmin kertonut, että Cocteaun tehtävä oli käytännössä vain yhdenmukaistaa tarinaa, ja että oli itse vastuussa myös suurimmasta osasta dialogia.
Naisen koston kuvaukset alkoivat toukokuussa 1944, Natsi-Saksan Ranskan miehityksen viimeisinä kuukausina. Kuvaukset Épinayn studiolla jouduttiin keskeyttämään useasti ilmahyökkäysten takia. Sen jälkeen kun Pariisi vapautettiin elokuussa, kuvauksia vaikeutti sähköpula. Kuvaukset saatiin kuitenkin valmiiksi lopulta helmikuussa 1945, ja elokuvan ensi-ilta oli syyskuussa. Naisen kosto ei ollut menestys, sillä sen katsojaluvut jäivät pieniksi eivätkä kriitikot pitäneet siitä.
Merkitys

Naisen kosto oli poikkeuksellinen elokuva Bressonin tuotannossa, sillä siinä oli käytetty melko perinteistä elokuvakerrontaa. Siitä puuttuikin monet Bressonin elokuvien erityispiirteistä, kuten uskonnollinen symboliikka. Vaikka pääosissa esiintyneet María Casares ja Elina Labourdette saivatkin kehuja rooleistaan, niin kokemus elokuvasta vakuutti Bressonin luopumaan "tähdistä". Elokuvan pettymyksen jälkeen Bresson vältti jatkossa ammattinäyttelijöitä ja studiotuotantoa.
Ranskan uuden aallon ohjaajien François Truffaut'n ja Jean-Luc Godardin on sanottu saaneen vaikutteita Naisen kostosta.
Niina Nukarinen

| Niina Nukarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. toukokuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Aktiivisena:  2017–
Ulkopelipaikka:  sieppari
Sisäpelirooli:  vaihtaja tai kotiuttaja
Seura:  Haminan Palloilijat
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2017–:  Pesä Ysit Fera Haminan Palloilijat
Niina Nukarinen (s. 6. toukokuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija.
Nukarinen edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Haminan Palloilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Lappeenrannan Pesä Ysejä ja Rauman Feraa Hän pelaa ulkokentällä siepparina ja sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana. Nukarinen on pelannut 119 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme kunnaria ja 22 tavallista juoksua, tuonut 51 juoksua ja kerännyt 363 kärkilyöntipistettä. Nukarinen on pelannut seitsemän Superpesiksen ylempien pudotuspelin ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden juoksun, tuonut neljä juoksua ja kerännyt 31 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.