stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Sazonov
Elämäkerta

Sazonovin vanhemmat tulivat inkeriläisinä paluumuuttajina Pietarista Suomeen 1990-luvun alussa. Sazonovin isä on inkeriläinen. Hän syntyi Helsingissä ja varttui Länsi-Helsingin Malminkartanossa.
Sazonov kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2012. Hän toimi lukiossa ollessaan SYK:n teinikunnan hallituksen puheenjohtajana ja voitti Talousguru-kilpailun vuonna 2012. Sazonov oli Suomen Lukiolaisten Liiton puheenjohtaja vuonna 2013.
Sazonov valmistui oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 2020. Lisäksi hän on opiskellut tuotantotaloutta Aalto-yliopistossa. Hän oli Suomen Partiolaisten hallituksen jäsen vuosina 2015–2017.
Sazonov oli Helsingin Kokoomuksen Nuorten puheenjohtaja ja Helsingin Kokoomuksen piirihallituksen jäsen vuonna 2015. Sazonov valittiin Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajaksi marraskuussa 2015 ja aloitti tehtävässä tammikuussa 2016. Hän sai neuvoa-antavassa puheenjohtajavaalissa 52 prosenttia äänistä. Kokoomuksen puoluevaltuusto valitsi Sazonovin puoluehallituksen jäseneksi helmikuussa 2016.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa Sazonov valittiin ensi kertaa Helsingin kaupunginvaltuustoon 947 äänellään. Hän nousi kaupunginhallituksen jäseneksi Jaana Pelkosen luovuttua paikastaan. Kokoomuksen Helsingin valtuustoryhmän puheenjohtajana Sazonov toimi vuosina 2019–2021.
Sazonov toimi opetus- ja kulttuuriministeri Sanni Grahn-Laasosen erityisavustajana vuosina 2017–2019. Vuosina 2019–2020 hän suoritti varusmiespalveluksensa lakimieskokelaana puolustusvoimilla. Sazonov työskenteli vuosina 2020–2021 kokoomuksen puoluetoimistolla strategiapäällikkönä.
Kuntavaaleissa 2021 Sazonov valittiin jatkokaudelle Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 307 äänellään. Hän aloitti vaalien jälkeen Helsingin apulaispormestarina vastuualueenaan sosiaali-, terveys- ja pelastusala. Pormestari Juhana Vartiainen on kaudellaan delegoinut Sazonoville myös pääneuvottelijana toimimisen Helsingin budjettineuvotteluissa.
Sazonov sai eduskuntavaaleissa 2023 2 647 ääntä, muttei tullut valituksi. Hän toimi kokoomuksen neuvottelijana Orpon hallituksen hallitusneuvotteluiden kaupunkeja, kuntia ja aluehallintoa käsitelleessä työryhmässä.
Toukokuussa 2024 kokoomuksen Helsingin valtuustoryhmän 22 jäsenestä kymmenen tuki Helsingin Sanomien kyselyn mukaan pormestariehdokkaaksi vuoden 2025 kuntavaaleihin Sazonovia, kun istuvaa pormestaria Juhana Vartiaista tuki vain kolme valtuutettua. Elokuussa 2024 Vartiainen ilmoitti, ettei asetu pormestariehdokkaaksi, ja seuraavana päivänä Sazonov ilmoittautui pormestarikilpaan. Syyskuussa 2024 Helsingin kokoomuksen piirikokous nimesi Sazonovin pormestariehdokkaakseen yksimielisesti.
Vaalimenestys

| Vuosi | Äänimäärä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 2017 | 947 | Valittiin. |
| 2021 | 1 307 | Valittiin. |
| Vuosi (vaalipiiri) | Äänimäärä | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 2015 (Helsinki) | 1 455 | Ei valittu. |
| 2019 (Helsinki) | 1 935 | Ei valittu. |
| 2023 (Helsinki) | 2 647 | Ei valittu. |
Poliittiset näkemykset ja toiminta > Arvot

Sazonov on oikeistoliberaali: hän on arvoliberaali ja uskoo markkinoiden toimintaan. Sazonov haluaa purkaa muun muassa rakentamisen sääntelyä.
Poliittiset näkemykset ja toiminta > Turvallisuuspolitiikka

Sazonov on kannattanut Suomen NATO-jäsenyyttä vuoden 2015 eduskuntavaaleista lähtien. Hän on kritisoinut myös Venäjän nykyhallitusta sääntöperusteisen globaalin järjestelmän romuttamisesta ja kannattanut Ahvenanmaan demilitarisaation purkamista.
Poliittiset näkemykset ja toiminta > Venäjä-kohu

Sazonov on kirjoittanut vuosina 2017–2022 kolumneja Suomessa ilmestyvään venäjänkieliseseen Spektr-lehteen, joka sittemmin muutti omistajavaihdoksessa nimensä Finskaja Gazetaksi. Nimen- ja omistajavaihdoksen jälkeen lehden sanottiin julkaisseen Kremliä tukevaa ja Ukrainan vastaista sisältöä. Sazonov lopetti lehteen kirjoittamisen keväällä 2022, kun ei omien sanojensa mukaan voinut olla enää varma siitä, että lehti tuomitsee Venäjän toimet. Sazonov piti jälkikäteen kolumnien kirjoittamista virheenä.
Yksityiselämä

Sazonov on sotilasarvoltaan reservin luutnantti ja suoritti varusmiespalveluksensa Kaartin jääkärirykmentissä sekä lakimieskokelaana. Hän toimi reserviupseerikoulun oppilaskunnan puheenjohtajana kurssilla nro. 255.
Sazonov puhuu viittä kieltä; äidinkielen tasoisesti suomea ja venäjää sekä englantia, saksaa ja ruotsia.
Sazonov seurustelee RKP:n Raaseporin kaupunginvaltuutettu Anita Westerholmin kanssa.
Aiheesta muualla

Larkovuo, Leevi: Lakikirjoja ja luottamustehtäviä. Ruotuväki, 25.4.2020.
| n k Kokoomusnuorten puheenjohtajat |
| --- | --- |
 Aarne Koskio (1928–1935)  Kaarlo Pitkäniemi (1935–1937)  V. A. M. Karikoski (1937–1945)  Jussi Saukkonen (1945–1953)  Leo Tujunen (1953–1955)  Mauri Seppä (1955–1963)  Esko Koppanen (1963–1969)  Ilkka Suominen (1969–1971)  Ilkka Kanerva (1972–1976)  Anders Blom (1977–1979)  Unto Hämäläinen (1980–1983)  Jukka Koivisto (1984–1985)  Harri Hiltunen (1986–1989)  Ilkka Oksala (1990–1991)  Pia Pohja (vt. 1991)  Mika Nykänen (1992–1993)  Juha Rintamäki (1994–1997)  Kalle Euro (1998–1999)  Jussi Kekkonen (2000)  Kai Mykkänen (2001)  Juho Romakkaniemi (2002–2003)  Tuomas Nurmela (2004–2007)  Teppo Leinonen (2008–2009)  Wille Rydman (2010–2011)  Antti Häkkänen (2012–2013)  Ville Sipiläinen (vt. 2013)  Susanna Koski (2013–2015)  Daniel Sazonov (2016–2017)  Henrik Vuornos (2018–2019)  Ali-Reza Abdali (vt. 2019)  Matias Pajula (2019–2021)  Ida Leino (2022–2023)  Binga Tupamäki (2024–)
John Allen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. marraskuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Chester, Englanti, Iso-Britannia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: VG-62
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: Chester City
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1984 | Chester City | 79 | (5) |
| 1984 | Mansfield Town | 2 | (0) |
| 1985 | Bangor City | 18 | (5) |
| 1985–1986 | Huima | 40 | (10) |
| 1987–1988 | MP | 47 | (10) |
| 1987 | → Flint Town United (laina) |  |  |
| 1989 | Malmö FF | 5 | (1) |
| 1989 | Västra Frölunda IF | 8 | (1) |
| 1990–1992 | MP | 79 | (8) |
| 1993–1994 | RoPS | 49 | (13) |
| 1995 | TPS | 26 | (8) |
| 1996–1997 | MyPa | 36 | (6) |
| 1998 | RoPS | 26 | (4) |
| 1998 | Connah's Quay Nomads | 4 | (0) |
| 1999 | TPV | 18 | (1) |
| 1999 | KuPS | 4 | (0) |
| 2000–2001 | SalPa | 37 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 478 | (74) |
Valmennusura
2003–2008: TPS (apuv.)
2008: TPS
2009: ÅIFK
2010–2011: RoPS
2012–2014: SalPa
2015–2016: Jazz
2016–2018: FC Inter (apuv.)
2018: FC Inter
2019–2020: Oskarshamns AIK
2020: TPS (naiset) (apuv.)
2021–2022: TPS (A-jun.)
2023: TPS (apuv.)
2023: TPS/2
2024: MaPS
2025–: VG-62
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
John Allen (s. 14. marraskuuta 1964 Chester, Englanti, Iso-Britannia) on walesilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Allen siirtyi Suomeen pelaamaan vuonna 1984. SM-sarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Mikkelin Palloilijoissa 1987. Hän edusti urallaan MP:n lisäksi Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseuraa, Turun Palloseuraa, Tampereen Pallo-Veikkoja ja Myllykosken Palloa. Pääsarjassa hänelle kertyi 281 ottelua ja 50 maalia. Pelaajaurallaan hän voitti kaksi SM-hopeaa ja yhden pronssin.
TPS:ssa Allen on toiminut kakkosvalmentajana vuodesta 2003, ja Martti Kuuselan saatua potkut kaudella 2008 Allen nimitettiin päävalmentajaksi kauden loppuun asti. Pasi Rautiaisen tultua TPS:n päävalmentajaksi, Allen siirtyi
valmentamaan TPS:n reserveinä toimivaa Åbo IFK:ta sekä TPS:n A-junioreita.
Marraskuussa 2009 Allen allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ykköseen pudonneen Rovaniemen Palloseuran päävalmentajaksi. Allen nosti seuran kauden 2010 päätteeksi takaisin Veikkausliigaan. Vedon­lyönti­skandaalien ryvettämä joukkue kärsi kauden 2011 alla pelaajapulasta ja lopulta koko kausi oli epätoivoista taistelua putoamista vastaan. Lopulta seurajohto antoi Allenille potkut elokuun alussa 2011.
Lokakuussa 2011 Allenista tuli Salon Palloilijoiden jalkapallojaoston valmennuspäällikkö.
Heinäkuussa 2016 tiedotettiin Allenin, FC Interin ja FC Jazzin sopineen hänen siirtyvän turkulaisjoukkueen valmennustiimiin. FC Jazzin valmentajana Allen oli toiminut kaudesta 2015 alkaen.
Kesäkuussa 2018 Allen nousi FC Interin päävalmentajaksi Fabrizio Piccaretan purettua yllättäen sopimuksensa.
Gustav Strömsholm

Gustav Strömsholm Vaasassa vuonna 1968.
Elis Gustav Fredrik Strömsholm (15. marraskuuta 1945 Vaasa – 8. huhtikuuta 2008) oli suomalainen toimittaja, yhteiskuntatieteiden maisteri ja teologian tohtori.
Toimittajanuransa Strömsholm aloitti vuonna 1967 Vasabladetissa. Vuonna 1979 hän siirtyi Yleisradioon ja toimi muun muassa Radio Österbottenin toimituspäällikkönä. Strömsholm työskenteli myös usean vuoden ajan sosiologian tuntiopettajana Åbo Akademissa. Vapaa-ajallaan hän harrasti jalkapalloa ja toimi muun muassa VIFK:n kuuluttajana.
Vuonna 1997 julkaistussa väitöskirjassaan Strömsholm analysoi vuoden 1993 suomalaista keskustelua homoseksuaalisuudesta ja kristinuskosta. ja esitti, että homoista oli tullut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon poliittisen valtapelin pelinappuloita.
Gustav Strömsholmin isä oli kirjailija Algot Strömsholm.
Teoksia

Den finlandssvenska pressdebatten om en egen tv-kanal år 1973.  (Forskningsrapporter, 22)  Turku:  Svenska litteratursällskapets i Finland nämnd för samhällsforskning, 1975.  ISBN 951-648-196-5  (ruotsiksi)
”Det är fråga om större ting”: En aktionsanalytisk undersökning av striden kring homosexualitet i Finlands kyrka år 1993.  (Forskningsrapport / Institutet för finlandssvensk samhällsforskning, 26)  Vaasa:  Åbo Akademi, 1994.  ISSN 0785-6822  ISBN 951-650-453-1  (ruotsiksi)
De homosexuella som kyrklig spelbricka: En analys av aktörerna, aktionerna och debatten i Finland år 1993.  Åbo:  Åbo Akademis förlag, 1997.  ISBN 952-96-1676-7  (ruotsiksi)
Pantti

Pantti (< keskialasaksa pantlähde?) on velallisen ja velkojan tekemän sopimuksen perusteella velkojan haltuun saamisen vakuudeksi annettu velallisen omistama irtain esine, kiinteistö tai varallisuusarvoinen etuus. Esineen pantiksi luovuttaminen on vain omistajan oikeus. Pantti on oikeusobjekti, jonka pantin haltija voi muuttaa rahaksi eli realisoida, ellei velallinen suorita saamista sovitulla tavalla. Pantin omistaja ja velkoja voivat sopia muunkinlaisesta menettelystä rahaksi muuttamisessa; tavallisesti silloin on kyseessä vapaaehtoinen myynti. Pantin haltijalla ei sen sijaan ole oikeutta ottaa panttiesinettä omakseen, mikäli velkoja ei suorita saamistaan osittain tai kokonaan.
Velkoja saa realisoinnin jälkeen pantin arvosta vain saamisensa määrän, mahdollinen ylittävä osa jää pantin omistajalle. Hypoteekkipantin realisoinnin suorittaa viranomainen julkisessa huutokaupassa ulosmitatuksi julistamisen jälkeen. Sopimus, jolla velkoja saisi tiliä tekemättä pitää pantin itsellään, jos velkaa ei määräajassa makseta, on mitätön.
Pantista säädetään yleisesti kauppakaaren 10. luvussa sekä kiinteistöjen panttauksen osalta maakaaren IV osassa.
Panttioikeus

Panttioikeus on toisaalta velkojan oikeus saada suoritus velallisen omistaman pantin arvosta ja toisaalta oikeudenala, jonka piiriin kuuluvat panttia koskevat oikeussäännökset. Panttioikeus liittyy saamisoikeuteen, mutta se eroaa tästä siinä, ettei pantin haltijalla ole oikeutta saada suoritusta muusta omaisuudesta kuin pantista. Panttioikeuden kohde pitää yksilöidä niin, että se voidaan erottaa muista kohteista (varallisuusobjekteista). Panttioikeuden nojalla pantin haltijalla on etuoikeus muihin mahdollisiin velkojiin nähden saada suoritus pantin arvosta. Jos sama pantti on vakuutena useasta velasta, on aikaisemmalla panttauksella etuoikeus myöhempään nähden.
Lakisääteinen eli legaalinen panttioikeus syntyy lain säännöksen nojalla ilman pantin luovutusta. Muuten panttioikeus irtaimeen omaisuuteen edellyttää velallisen ja velkojan välistä panttaussopimusta ja esineen luovutusta pantiksi velkojan haltuun.
Erilaiset pantit

Pantti on joko käteis- eli hallintapantti, jolloin irtain esine luovutetaan velkojan hallintaan, tai kiinnitys- eli hypoteekkipantti eli hallinnaton pantti, jolloin pantti jää panttisopimuksesta huolimatta velallisen hallintaan, mutta panttioikeudesta tehdään julkinen erityisellä kiinnitys- eli kirjaamismenettelyllä.
Immateriaalioikeuksien, esimerkiksi patentin tai mallioikeuden, panttauksen julkivarmistus tapahtuu siten, että patentti- ja rekisterihallitus kirjaa panttauksen rekisteriin ilman mitään velkakirjan esittämistä tai kiinnittämistä. Samankaltainen on arvo-osuuksien panttaus, jossa julkivarmistuksena on tiedon merkitseminen arvo-osuustilille.
Auto, laiva tai ilma-alus voidaan kiinnittää velan vakuudeksi, mutta niitä ei ole luvallista asettaa käteispantiksi. Yritysten tuotantovälineisiin, raaka- ja tarveaineisiin sekä valmiisiin tuotteisiin voidaan vahvistaa yrityskiinnitys. Juokseva velkakirja pantataan antamalla se pantinsaajalle. Tavallisen velkakirjan panttaus edellyttää sen siirtämistä ja velalliselle siirrosta tehtävää niin sanottua siirtoilmoitusta. Kolmannen henkilön hallussa oleva irtain omaisuus voidaan pantata tekemällä tälle ilmoitus panttauksesta.
Denuntiaatiopanttia käytetään silloin, kun panttikohde ei sovellu hallinnansiirron kohteeksi eikä laki salli kohteen kiinnittämistä. Tällaisia panttiobjekteja ovat sellaiset saamisoikeudet, joista ei ole juoksevaa velkakirjaa. Tällöin panttioikeus luodaan denuntiaatiolla eli siirtoilmoituksella. Tällä menettelyllä voidaan pantata esimerkiksi tavallinen pankkitili.
Jälkipantti on kyseessä silloin, kun perustetaan toissijainen eli jälkipanttioikeus käteispanttiin, joka on ensisijaisen pantinhaltijan hallussa. Tällöinkin ensipantinhaltijalle toimitetaan denuntaatioilmoitus. Ensipantinhaltijan panttioikeus on kuitenkin ensisijainen toiseen velkojaan nähden. Kolmassijainenkin tai sitäkin seuraava panttioikeus on mahdollista perustaa, jos pantti on niin arvokas, että se kattaa useiden velkojien saamiset. Jälkipantti on mahdollinen myös kiinnitykseen perustuvassa panttioikeudessa.
Vierasvelkapanttaus on sitoumus, jossa pantinantaja antaa omaisuuttaan pantiksi velkojalle vakuudeksi toisen henkilön velvoitteen suorittamisesta.
Panttaus

Panttaus eli pantiksi luovuttaminen on oikeustoimi, jolla irtain esine tai varallisuuteen liittyvä oikeus annetaan velkojan haltuun saamisen pantiksi.
Aiheesta muualla

Kauppakaaren 10. luku pantista (Arkistoitu – Internet Archive) – Finlex
Oikeustiede: käteispantti Tieteen termipankki.
Léonard Pétion Laroche

Léonard Pétion Laroche (6. marraskuuta 1918 – 14. kesäkuuta 2006) oli haitilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. heinäkuuta 1943 ja nimitettiin Hinchen hiippakunnan piispaksi 22. toukokuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi François-Wolff Ligondé, jota avustivat Luigi Conti, Jean-Jacques Claudius Angénor, Emmanuel Constant, François Gayot ja François Colímon.
Laroche jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 1998 ja kuoli kahdeksan vuotta myöhemmin.
Juri Štšekotšihin

Juri Štšekotšihin
Juri Petrovitš Štšekotšihin (Ю́рий Петро́вич Щекочи́хин, 9. kesäkuuta 1950 – 3. heinäkuuta 2003) oli venäläinen tutkiva journalisti, kirjailija ja liberaali kansanedustaja, joka kuoli oudolla tavalla. Hän tuli tunnetuksi kirjoittamalla järjestäytyneestä rikollisuudesta ja korruptiosta sekä kampanjoimalla niitä vastaan. Hänen viimeinen ei-fiktiivinen teoksensa käsitteli KGB:n tiedonantajina toimineita henkilöitä.
Štšekotšihin työskenteli toimittajana Novaja gazeta -lehdessä. Hän selvitteli mm. Moskovan kerrostaloräjäytyksiä 1999, joiden takana on väitetty olleen Venäjän salaiset palvelut, sekä Tri kita -korruptioskandaalia, johon liittyi korkeita FSB:n upseereita ja joka kytkeytyi rahanpesuun Bank of New Yorkin kautta.
Štšekotšihin kuoli äkillisesti heinäkuussa 2003 outoon sairauteen. Vain muutamaa päivää myöhemmin hänen oli määrä lähteä Yhdysvaltoihin tapaamaan FBI:n tutkijoita. Venäjän viranomaiset julistivat hänen sairauskertomuksensa salaiseksi. Sairauden oireet sopivat radioaktiivisten aineiden aiheuttamaan myrkytykseen ja muistuttavat vahvasti oireita, joista kärsi Aleksandr Litvinenko ennen kuolemaansa 2006. Litvinenko väitti eläessään, että Štšekotšihinin kuolema oli poliittinen salamurha, ja samanlaisia teorioita on esitetty joukkoviestimissä.
Käännös suomeksi
Leo Stranius

| Leo Stranius |
| --- | --- |
 Leo Stranius Helsingissä 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1974 (ikä 50) Leningrad, Neuvostoliitto
Poliitikko
Puolue:  Vihreät
Asema:  Kaupunginvaltuutettu (2013–2021)
Kotipaikka:  Helsinki
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Leo Aleksis Stranius (s. 10. lokakuuta 1974 Leningrad, Neuvostoliitto) on suomalainen kansalaisaktivisti ja konsulttiyritys Third Rock Finlandin toimitusjohtaja.
Aiemmin Stranius on työskennellyt muun muassa Kansalaisareenan toiminnanjohtajana, Luonto-Liiton pääsihteerinä sekä Suomen luonnonsuojeluliiton ilmastovastaavana. Hän on myös kirjoittanut vuonna 2019 julkaistun omaelämäkerran Ekoistin muistelmat.
Vuodesta 2013 Stranius on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hän on myös HSY:n hallituksen jäsen, HKL:n johtokunnan jäsen ja Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen valtuuskunnan puheenjohtajana.
Stranius omistaa osan ympäristökonsulttiyritys Third Rock Finlandista ja Tyrskystä sekä käy pitämässä ajanhallintavalmennuksia eri organisaatioille.lähde?
Ura

Stranius on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Hän valmistui Tampereen yliopistosta syksyllä 2006 pääaineenaan ympäristöpolitiikka. Hänellä on myös johtamistaidon erikoisammattitutkinto ja tietotekniikan mekaanikon koulutus. Stranius tekee ympäristöpolitiikkaan liittyvää väitöskirjaa Tampereen yliopistossa.lähde?
Stranius on toiminut 20 vuoden ajan suomalaisessa ympäristöliikkeessä. Hänet tunnetaan ekologisen elämän puolustajana ja esittämästään hiilineutraalisuuden vaatimuksesta sekä Ekoisi-blogistaan. Hän oli mukana perustamassa Vihreitä Nuoria ja Opiskelijoita (ViNO) vuonna 1999 ja toimi järjestön hallituksessa vuoteen 2002. Hän oli Maan ystävien puheenjohtaja vuodet 2003–2004.
Stranius toimi Suomen luonnonsuojeluliiton (SLL) Uudenmaan ympäristönsuojelupiirin puheenjohtajana vuosina 2006–2011, hallituksen jäsenenä vuosina 2006–2008 ja valtuuston jäsenenä vuosina 2010–2013. Hän on työskennellyt SLL:n ympäristönsuojelupäällikkönä (2008) ja ilmastovastaavana (2007–2009) sekä yksityissektorilla it-alalla muun muassa ympäristöpäällikkönä ja esimiestehtävissä.
Stranius oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja toimi vihreiden asiantuntijana hallitusneuvotteluissa.lähde? Hän on ollut jäsen Suomen kestävän kehityksen toimikunnassa vuodesta 2003 ja oikeusministeriön koordinoimassa kansalaisyhteiskuntapolitiikan neuvottelukunnassa (KANE) vuodesta 2007 lähtien.
Hän oli ehdolla myös kevään 2015 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä.
Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Stranius valittiin 1 164 äänellä Helsingin kaupunginvaltuustoon. Stranius valittiin uudelleen Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa 1304 äänellä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hän sai 483 ääntä, eikä tullut valituksi.
Yksityiselämä

Stranius syntyi  Leningradissa suomalaisen Pentti Straniuksen ja tämän venäläisen puolison esikoiseksi.  Pentti Stranius opiskeli tuolloin Leningradissa historiaa. Leon vanhemmat erosivat kun Leo oli 2-vuotias ja hän muutti isänsä kanssa Suomeen.
Leo asuu perheensä kanssa Helsingin Käpylässä. Hän on naimisissa ja perheeseen kuuluu kaksi lasta.
Hänen minimalistinen, pieneen kulutukseen ja tarkkaan ajankäyttöön perustuva elämäntapansa on ollut useiden lehtijuttujen aiheena.
Straniuksen harrastuksiin kuuluvat muun muassa lukeminen ja kirjoittaminen sekä liikunta ja retkeily. Hän on vegaani ja absolutisti. Stranius on nimetty vuonna 2016 Kauppalehden listauksessa 100 vaikutusvaltaisimman suomalaisen joukkoon. Hänen bloginsa valittiin Suomen parhaaksi ympäristöblogiksi maaliskuussa 2010 ja toiseksi parhaaksi helmikuussa 2013. Stranius on sanonut hiilijalanjälkensä olevan on noin 2867 kg vuodessa.
Teokset

Stranius, Leo & Laaksonen, Lasse: Verkkovaikuttamista 2010-luvulla : selvitys verkossa pääosin tai kokonaan tapahtuvan yhdistystoiminnan mahdollistamisesta.  Helsinki:  Oikeusministeriö, 2011.  ISBN 978-952-259-098-5
Henriksson, Tom & Stranius, Leo: Ekopop : ekologisen ja onnellisen elämän opas.  Helsinki:  Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-842-8
Stranius, Leo: Ekoistin muistelmat.  Helsinki:  Into, 2019.  ISBN 978-952-351-119-4
Stranius, Leo: Tehokkuuden taika – näin voit elää enemmän.  Helsinki:  Into, 2022.  ISBN 978-952-351-799-8
Stranius, Leo: 101 onnen päivää. [Helsinki]: Into, 2024. ISBN 978-952-393-317-0
Aiheesta muualla

Leo Straniuksen kotisivut
Miettinen, Anssi & Gandara, Rio: Käpylän Gandhi (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat. 3.6.2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Picabo Street

Picabo Street vuonna 1999.
Picabo Street (s. 3. huhtikuuta 1971 Triumph, Idaho) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Street menestyi erityisesti vauhtilajeissa: syöksylaskussa ja super-G:ssä.
Lapsuus

Picabo Streetin vanhemmat Stubby ja Dee Street elivät kiertolaiselämää ja kaksilapsisen perheen tyttö nimettiin syntyessään yksinkertaisesti nimellä ”Baby Girl”. Kolmevuotiaana hän sai uuden nimen ”Picabo” idaholaisen kaupungin mukaan. Streetin perhe kierteli Keski-Amerikkaa erilaisia sekalaisia töitä tehden, kunnes asettuivat 50 asukkaan Triumphiin. Kylässä oli vain kahdeksan lasta, joista seitsemän poikia, joten Street kasvoi kilpaillen poikia vastaan. Street aloitti laskettelemisen kuusivuotiaana ja nousi Yhdysvaltojen maajoukkueeseen 17-vuotiaana vuonna 1989.
Saavutuksia

1993 MM-kisat Morioka: hopeaa alppiyhdistetyssä
1994 olympialaiset Lillehammer: hopeaa syöksylaskussa
1995 maailmancupin syöksylaskun voittaja (ensimmäinen yhdysvaltalainen syöksylaskun maailmancupin koko kauden voittaja)
1996 MM-kisat Sierra Nevada (Espanja): kultaa syöksylaskussa ja pronssia super-G:ssä
1996 maailmancupin syöksylaskun voittaja
1998 olympialaiset Nagano: kultaa super-G:ssä
Vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä Street oli syöksyn kuudestoista.
Kirjallisuutta

Nothing to Hide (omaelämäkerta, ISBN 0-07-140693-X)
Aiheesta muualla

Street KOK:n sivuilla (englanniksi)
Naisten supersuurpujottelun olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Linnut, linnut

| Linnut, linnut! Hector |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1980, Finnvox
 Julkaistu: 1980
 Tuottaja(t): Otto Donner
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.39
 Levy-yhtiö: Ponsi
Listasijoitukset
  Suomi: 8. (kesäkuu 1980)
Hectorin muut julkaisut
| Ruusuportti 1979 | Linnut, linnut! 1980 | Eurooppa 1981 |
Linnut, linnut on Hectorin yhdeksäs albumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Hector, ellei toisin mainita.
Linnut, linnut – 5.13
Vaunu vailla kuljettajaa – 3.36
Kuivaa sympatiaa – 2.50
Lumi teki enkelin eteiseen – 4.45
Ketkä istuu piiloissaan – 6.02 (sov. Otto Donner)
Viikonloppusammakko – 1.17 (alkup. ”Holiday Frog”, säv. Normal Sleek, suom. san. Hector)
Terapiaa – 2.30
Mennään pois – 3.42 (san. Juice Leskinen, sov. Antero Jakoila)
Kesäyllätys – 3.18
Etelän yöt – 3.20
Koko hela maailma – 3.53 (sov. Hector–A. Jakoila)
Singlet

”Koko hela maailma / Ainokainen”
”Linnut, linnut / Vaunu vailla kuljettajaa”
”Kuivaa sympatiaa / Mennään pois”