stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapokkiot
Käyttö

Suvun lajien hedelmien sisältämää kuitua eli kapokkia on käytetty pehmusteena, ja valkokapokkiota on historiallisesti kasvatettu kuidun vuoksi. Amazoninkapokkipuun (Ceiba pentandra) kuitua pidetään kuitenkin laadultaan parempana.
Varsinkin valkokapokkiota käytetään koristepuuna. Lajia on lisäksi käytetty myös puutavaran lähteenä sekä lääke- ja ravintokasvina.
Valkokapokkion (Bombax ceiba) lehtiä.
Bombax costatumin kukka.
Valkokapokkion avoimia hedelmiä ja niiden sisältämää kuitua.
Uuden-Seelannin ralli 2000

|  Uuden-Seelannin ralli 2000 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2000. 
Ajankohta:  14. – 16. heinäkuuta 2000
Pituus:  24 erikoiskoetta, 373,37 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Marcus Grönholm    Timo Rautiainen  (Peugeot Esso)
Toinen:   Colin McRae    Nicky Grist  (Ford Motor Company)
Kolmas:   Carlos Sainz    Luis Moya  (Ford Motor Company)
Uuden-Seelannin ralli 2000 (viralliselta nimeltään 31. Propecia Rally New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2000. Kilpailu ajettiin 14. – 16. heinäkuuta vuonna 2000 Aucklandissa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 373,37 kilometriä. Kilpailussa oli 24 erikoiskoetta.
Tapahtumia

Colin McRae ajoi nopeimmat ajat neljälle erikoiskokeelle viimeisenä päivänä, mutta pyörähtämisen vuoksi menetti aikaa, jolloin Marcus Grönholm pääsi ajamaan voittoon. Carlos Sainz aloitti viimeisen päivän neljäntenä, mutta nousi kolmanneksi Richard Burnsin keskeytyksen myötä. Toisena päivänä johdossa ollut François Delecour keskeytti vaihteistovian vuoksi, jolloin Grönholm siirtyi johtoon. Grönholm ajoi nopeimpia aikoja vetisissä olosuhteissa. Delecourin keskeytyksen myötä Petter Solberg joutui ajamaan reitillä ensimmäisenä autona, jolloin toinen sijoitus vaihtui seitsemänneksi. Solberg nousi jälleen sijoituksessa kun erikoiskokeita ajettiin toiseen kertaan. Tommi Mäkinen ja Freddy Loix kärsivät jousituksen ja vaihteiston ongelmista. Didier Auriol keskeytti ajettuaan ulos.
Erikoiskokeet

Kilpailussa oli 24 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 373,37 kilometriä. Kilpailun keskuspaikka oli Aucklandssa.
| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. heinäkuuta | 08:23 | SS1 | Te Akau North | 32,37 km |
| 14. heinäkuuta | 10:26 | SS2 | Maungatawhiri | 6,52 km |
| 14. heinäkuuta | 10:49 | SS3 | Te Papatapu 1 | 16.75km |
| 14. heinäkuuta | 12:22 | SS4 | Te Hutewai | 11,32 km |
| 14. heinäkuuta | 12:53 | SS5 | Whaanga Coast | 29,52 km |
| 14. heinäkuuta | 13:36 | SS6 | Te Papatapu 2 | 16,75 km |
| 14. heinäkuuta | 18:15 | SS7 | Manukau Super 1 | 2,10 km |
| 14. heinäkuuta | 18:45 | SS8 | Manukau Super 2 | 2,10 km |
| 15. heinäkuuta | 09:28 | SS9 | Waipu Gorge 1 | 11,24 km |
| 15. heinäkuuta | 09:46 | SS10 | Brooks 1 | 16,03 km |
| 15. heinäkuuta | 10:14 | SS11 | Paparoa Station 1 | 11,64 km |
| 15. heinäkuuta | 11:37 | SS12 | Parahi / Ararua | 59,00 km |
| 15. heinäkuuta | 14:20 | SS13 | Cassidy | 20,12 km |
| 15. heinäkuuta | 15:13 | SS14 | Batley | 19,82 km |
| 15. heinäkuuta | 16:16 | SS15 | Waipu Gorge 2 | 11,24 km |
| 15. heinäkuuta | 16:34 | SS16 | Brooks 2 | 16,03 km |
| 15. heinäkuuta | 17:02 | SS17 | Paparoa Station 2 | 11,64 km |
| 16. heinäkuuta | 09:18 | SS18 | Te Akau South | 31,24 km |
| 16. heinäkuuta | 11:26 | SS19 | Ridge 1 | 8,53 km |
| 16. heinäkuuta | 11:39 | SS20 | Campbell 1 | 7,44 km |
| 16. heinäkuuta | 11:57 | SS21 | Ridge 2 | 8,53 km |
| 16. heinäkuuta | 12:10 | SS22 | Campbell 2 | 7,44 km |
| 16. heinäkuuta | 12:53 | SS23 | Fyfe 1 | 8,00 km |
| 16. heinäkuuta | 13:06 | SS24 | Fyfe 2 | 8,00 km |
Lähde:
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | 3:45.13,4 | 0.0 |  |
| 2. |  Colin McRae |  Nicky Grist | Ford Focus WRC | 3:45.27,9 | +14,5 |  |
| 3. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Ford Focus WRC | 3:46.31,8 | +1.18,4 |  |
| 4. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Ford Focus WRC | 3:48.14,1 | +3.00,7 |  |
| 5. |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander | Hyundai Accent WRC | 3:48.26,1 | +3.12,7 |  |
| 6. |  Possum Bourne |  Craig Vincent | Subaru Impreza WRC | 3:52.08,0 | +6.54,6 |  |
| 7. |  Manfred Stohl |  Peter Müller | Mitsubishi Lancer Evo VI | 3:57.05,4 | +11.52,0 |  |
| 8. |  Geoff Argyle |  Paul Fallon | Mitsubishi Lancer Evo VI | 3:58.00,8 | +12.47,4 |  |
| 9. |  Gustavo Trelles |  Jorge del Buono | Mitsubishi Lancer Evo VI | 3:58.51,7 | +13.38,3 |  |
| 10. |  Reece Jones |  Leo Bult | Mitsubishi Lancer Evo VI | 3:59.26,3 | +14.12,9 |  |
Lähde:
Uuden-Seelannin ralli 2001

|  Uuden-Seelannin ralli 2001 |
| --- | --- |
 10. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2001. 
Ajankohta:  21.–23. syyskuuta 2001
Pituus:  24 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Richard Burns  Robert Reid  (Subaru World Rally Team)
Toinen:   Colin McRae  Nicky Grist  (Ford World Rally Team)
Kolmas:   Harri Rovanperä  Voitto Silander  (Peugeot Sport)
Uuden-Seelannin ralli 2001 (virallisesti 32. Propecia Rally New Zealand) oli Rallin MM-sarjan kauden 2001 10. osakilpailu, joka ajettiin 21.–23. syyskuuta 2001. Kilpailussa oli 24 erikoiskoetta ja keskuspaikka oli Aucklandissa.
Kilpailun voitti Richard Burns. Colin McRae pyörähti viimeisenä päivänä ja hänen tallikaverinsa Carlos Sainz pääsi 2,8 sekunnin päähän toisesta sijasta. Sainz pyörähti tämän jälkeen ja menetti aikaa. Marcus Grönholm ja Harri Rovanperä olivat lähellä ja nousivat kolmannelle ja neljännelle sijalle ohi Sainzin, joka menetti kaksi sijaa. Grönholm sai 10 sekunnin aikasakon varaslähdöstä viimeiselle erikoiskokeelle ja hän menetti kaksi sijaa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Richard Burns |  Robert Reid | Subaru Impreza WRC 2001 | 3:47.28,0 |  | 10 |
| 2. |  Colin McRae |  Nicky Grist | Ford Focus RS WRC 01 | 3:48.12,6 | +44,6 | 6 |
| 3. |  Harri Rovanperä |  Risto Pietiläinen | Peugeot 206 WRC | 3:48.18,1 | +50,1 | 4 |
| 4. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Ford Focus RS WRC 01 | 3:48.20,2 | +52,2 | 3 |
| 5. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | 3:48.23,8 | +55,8 | 2 |
| 6. |  Didier Auriol |  Denis Giraudet | Peugeot 206 WRC | 3:48.39,3 | +1.11,3 | 1 |
Lähde:
Muuta

Richard Burnsin uran viimeinen voitto.
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2001
Monte Carlo
Ruotsi
Portugali
Katalonia
Argentiina
Kypros
Akropolis
Safari
Suomi
Uusi-Seelanti
Sanremo
Korsika
Australia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Uuden-Seelannin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1977  1979 
1980-luku:   1980  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2010  2012 
2020-luku:   2020  2022
Victoria Francés

Victoria Francés - Expocómic Madrid 2012
Victoria Francés (s. 25. lokakuuta 1982) on espanjalainen, Valenciassa syntynyt kuvittaja. Hän on kuvittanut monia kirjoja ja julkaissut neljä omaa taidekirjaa. Francésin teoksista on myös tuotettu monenlaisia oheistuotteita, kuten julisteita, pussilakanasettejä, palapelejä ja seinäkalenteri vuodelle 2007, 2012 ja 2013. Hän valmistui Universidad de Bellas Artes -nimisestä koulusta Espanjassa.
Francésin kuvitus on saanut paljon vaikutteita viktoriaanisesta goottityylistä. Hänen kuvitustensa henkilöt ovat usein pukeutuneet goottilaisiin pukuihin ja he esiintyvät hämärissä metsissä, goottilaisissa kirkoissa tai hautausmailla. Hän onkin nimennyt vaikuttajikseen H. P. Lovecraftin, Anne Ricen ja Edgar Allan Poen.
Julkaisut

Favole - Stone Tears
Favole - Free Me
Angel Wings
Favole - Frozen Light
El Corazón de Arlene (Arlene's Hearth)
Aiheesta muualla

Victoria Francés virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Viirurintakanastero

| Viirurintakanastero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Säämiskäkanasterot Thripophaga
Laji::  macroura
Kaksiosainen nimi
 Thripophaga macroura  (Wied, 1821) 
Katso myös
   Viirurintakanastero Wikispeciesissä   Viirurintakanastero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirurintakanastero (Thripophaga macroura) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viirurintakanasteroa tavataan Brasilian kaakkoisosissa. Sitä on löydetty uusilta paikoilta, mutta silti lajin levinneisyysalue ja todennäköisesti myös kokonaispopulaatio ovat pienet, joten se on luokiteltu vaarantuneeksi. Lajin populaatioksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä.
Viirupääpenkoja

| Viirupääpenkoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Parvipenkojat Pomatostomidae
Suku::  Parvipenkojat Pomatostomus
Laji::  halli
Kaksiosainen nimi
 Pomatostomus halli  Cowles, 1964 
Katso myös
   Viirupääpenkoja Wikispeciesissä   Viirupääpenkoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirupääpenkoja (Pomatostomus halli) eli aikaisemmalta nimeltään eukalyptustimali on parvipenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viirupääpenkojaa tavataan Australian länsiosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti melko yleinen. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaivaispajunrousku

| Vaivaispajunrousku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycotina
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  salicis-herbaceae
Kaksiosainen nimi
 Lactarius salicis-herbaceae  Kühner 
 Vihreällä Euroopan maat, joissa lajia tavataan.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaivaispajunrousku (Lactarius salicis-herbaceae) on Suomen pohjoisosissa kasvava rouskulaji. Lajia esiintyy myös muutamassa muussa valtioissa, jotka sijaitsevat pääasiassa pohjoisilla alueilla, kuten Norjassa, Ruotsissa sekä Yhdysvaltain Alaskassa. Suomessa laji kasvaa ensisijaisesti tunturipaljakoilla. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viirupöyhijäorneero

| Viirupöyhijäorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Pöyhijäorneerot Synallaxis
Laji::  cinnamomea
Kaksiosainen nimi
 Synallaxis cinnamomea  Lafresnaye, 1843 
Katso myös
   Viirupöyhijäorneero Wikispeciesissä   Viirupöyhijäorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirupöyhijäorneero (Synallaxis cinnamomea) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viirupöyhijäorneeroa tavataan Kolumbiassa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on runsastumassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vatukat

| Vatukat |
| --- | --- |
 Vadelma (Rubus idaeus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Vatukat Rubus  L.
Katso myös
   Vatukat Wikispeciesissä   Vatukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinivatukan (Rubus caesius) kerrannaisluumarja
Vatukat (Rubus) on ruusukasveihin (Rosaceae) kuuluva suku. Sukuun kuuluvien kasvien varret ovat piikkiset, kuten ruusuilla. Lehdet ovat yleensä kolmi-, viisi- tai seitsensormisia, lehdykät sahalaitaiset. Tyypillisiä suvulle ovat marjaa muistuttavat hedelmystöt, jotka koostuvat useista pinkeäpintaisista pienistä pallomaisista luumarjoista, joiden sisällä siemenet ovat.
Lajeja ja lajiryhmiä

Alaskanvatukka (Rubus spectabilis)
Armeniankarhunvatukka (Rubus discolor)
Huipavatukka (Rubus lagerbergii)
Jalavakarhunvatukka (Rubus ulmifolius)
Japaninlillukka (Rubus pseudojaponicus)
Japaninvatukka (Rubus phoenicolasius)
Karhunvatukka (Rubus fruticosus, Rubus Karhunvattu-Ryhmä)
Kiiltovatukka (Rubus crataegifolius)
Kuultovatukka (Rubus aureolus)
Lakka eli hilla eli muurain (Rubus chamaemorus)
Lamovatukka (Rubus cuneifolius)
Lehtovatukka (Rubus pruinosus)
Lillukka eli euroopanlillukka (Rubus saxatilis)
Liuskavatukka (Rubus laciniatus)
Mansikkavadelma (Rubus illecebrosus)
Mesimarja (Rubus arcticus)
Metsävatukka (Rubus nessensis)
Morsiusvatukka (Rubus deliciosus)
Mustavatukka eli mustavadelma (Rubus allegheniensis)
Norjanvatukka (Rubus nemoralis)
Poimuvatukka (Rubus plicatus)
Ruusukarhunvatukka (Rubus bifrons)
Ruusuvatukka (Rubus rosaefolius)
Sinivatukka (Rubus caesius)
Siperianlillukka (Rubus humulifolius)
Tanskankarhunvatukka (Rubus fioniae)
Tuoksuvatukka (Rubus odoratus)
Vadelma eli punavadelma eli vattu (Rubus idaeus)
Valkovatukka (Rubus parviflorus)
Lajeja ja lajiryhmiä > Vatukkaristeymiä

Boysenmarja (Rubus ’Boysen’)
Mesilillukka eli lapinlillukka (Rubus × castoreus, mesimarja × lillukka)
Mesivadelma (Rubus × binatus, mesimarja × vadelma)
Teivadelma (Rubus ’Tayberry’)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rubus
Suomen Lajitietokeskus: Vatukat – Rubus
Vatukat
United States Department of Agriculture (USDA): Rubus (englanniksi)
Flora of China: Rubus (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Rubus sp. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Rubus (englanniksi)
Vaaleakarakara

| Vaaleakarakara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Jalohaukkalinnut Falconiformes
Heimo::  Jalohaukat Falconidae
Suku::  Milvago
Laji::  chimachima
Kaksiosainen nimi
 Milvago chimachima  (Vieillot, 1816) 
Alalajit
 M. c. chimachima  M. c. cordata 
Katso myös
   Vaaleakarakara Wikispeciesissä   Vaaleakarakara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaaleakarakara (Milvago chimachima) on jalohaukkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Vaaleakarakara voi kasvaa 40–47 cm pitkäksi. Laji on päästään, rinnastaan ja vatsastaan kellertävän ruskea. Päässä on tummanruskea silmäkulmajuova. Vaaleakarakaran selkä ja pitkät siivet ovat tummanruskeat. Linnun pyrstö on pitkä, ja siinä on vaalean- ja tummanruskeita raitoja. Nokka on koukkupäinen ja vaaleansininen.
Levinneisyys ja elintavat

Vaaleakarakaran levinneisyysalue ulottuu Costa Ricasta Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat savannit ja muut ruohomaat usein vesialueiden lähellä. Linnun ravintoa ovat erityisesti raadot mutta myös hyönteiset, sammakkoeläimet ja kasvinosat. Vaaleakarakarat voivat laskeutua karjan tai kapybarojen selkään tarkkailemaan ympäristöään. Laji rakentaa risupesän korkealle puuhun, ja naaras munii yksi tai kaksi ruskeapilkullista munaa.
Valkoinenjärvi

| Valkoinenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  62°54′18″N, 25°20′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Sikapuroon 
Järvinumero:  14.442.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  172,1 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,558 km  
Pinta-ala:  1,89 ha  
Tilavuus:  0.000038 km³ 
Keskisyvyys:  2 m  
Suurin syvyys:  3,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkoinenjärvi 
Valkoinenjärvi tai Valkeinenjärvi on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Mannilankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 220 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 37 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Pudasjärven alueeseen (14.442) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 172,1 metriä mpy.
Viirurintamesikko

| Viirurintamesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Vihermesikot Lichmera
Laji::  alboauricularis
Kaksiosainen nimi
 Lichmera alboauricularis  (Ramsay, 1879) 
Katso myös
   Viirurintamesikko Wikispeciesissä   Viirurintamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirurintamesikko (Lichmera alboauricularis) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viirurintamesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vene vesille

Vene vesille on turkulaisen modernistin Otto Mäkilän guassi-, vesiväri- ja lyijykynätyö vuodelta 1939. Kooltaan työ on 24,5 × 31,6 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Vene vesille heijastaa välimerellistä valoa ja lämpöä antiikista tutun keltaisen ja transendenttia kuvaavan sinisen värin sävyin. Piirroksessa ihminen lähtee sauvoineen etsimään elämän mysteeriä veneellään. Hänessä on elämänvoimaa ja suorastaan dionyyssistä elämänhurmiota sielussaan matkaan lähtiessään. Teos on viimeisiä iloisen elämänvoimaisia Mäkilän töitä ennen sotaa. Sota heijastui sittemmin voimakkaasti hänen keskeiseen tuotantoonsa.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Vene vesille.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Vauhdittomien hyppyjen Suomen-mestaruuskilpailut

Vauhdittomien hyppyjen Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuosina 1909–1937. Ensimmäiset kilpailut käytiin 1909 Kaisaniemen kentällä yleisurheilun SM-kilpailuiden yhteydessä. Vuonna 1911 kisat järjestettiin Helsingin yliopiston voimistelusalissa. Vuodesta 1911 vuoteen 1932 kilpailut järjestettiin maaliskuun kolmas sunnuntai paria poikkeusta lukuun ottamatta.
1900-luvun alkupuolella urheilijoiden talviharjoittelu- ja kilpailumahdollisuudet olivat huonot ja tämän vuoksi vauhdittomia hyppyjä harjoiteltiin ja niissä kilpailtiin paljon. Kilpailupaikaksi riitti muun muassa koulujen salit, joissa tila ei riittänyt kunnolliseen vauhdinottoon, mutta vauhdittomia lajeja varten tilaa oli riittävästi.
Vuosina 1911–1914 kolmiloikassa hypättiin kolme tasajalkaloikkaa peräkkäin. Vuodesta 1915 lähtien lajia hypättiin tavallisella kolmiloikkatyylillä.
Valkoinen vallankumous

Shah Mohammad Reza Pahlavi jakaa maan omistusasiakirjoja uusille omistajille valkoisen vallankumouksen maareformin aikana, 1963
Valkoinen vallankumous (pers. ‏انقلاب سفید‎, Enqelāb-e Sefid) oli liuta länsimaalaisia uudistuksia Iranin keisarikunnassa šaahi Mohammad Reza Pahlavin johdolla. Šaahi aloitti reformit 26. tammikuuta 1963 ja ne kesti Iranin vallankumoukseen asti eli vuoteen 1979. Valkoisen vallankumouksen reformeihin kuului mm. naisten äänioikeus, maareformeja, korruption kitkeminen. Se paransi myös Iranin taloutta ja suhteita länteen.
Lopullisena pitkän aikavälin tavoitteena oli muuttaa Iran maailmanlaajuiseksi taloudelliseksi ja teolliseksi voimamaaksi. Šaahi pani toimeen taloudellisia uudistuksia, kuten työntekijöiden voitonjakoa, ja aloitti massiivisia valtion rahoittamia raskaan teollisuuden hankkeita sekä metsien ja laidunmaiden kansallistamista.
Tausta

Vallankumous ajoittui Iranin historian käännekohtaan, kun teollistuminen alkoi kiihtyä. Šaahi oli myös hiljentänyt poliittiset vastustajansa sekä hajottanut parlamentin vuonna 1961. Tämän jälkeen šaahi nimesi rikkaan maanomistajan ja pitkän virkamiesuran tehneen Ali Aminin uudeksi pääministeriksi. Amini sai šaahilta valtuudet johtaa hallitusta ilman parlamentin luottamusta puolen vuoden ajan, jotta uudistukset saataisiin käyntiin. Amini kuitenkin erosi heinäkuussa 1962, kun šaahi kieltäytyi leikkaamasta armeijalta budjetin tasapainottamiseksi. Aminin seuraajaksi nimitettiin šaahin läheinen liittolainen Asadollah Alam.
Šaahi järjesti vuonna 1963 kansanäänestyksen vallankumouksesta, koska halusi todistaa kansan tukevan uudistuksia: yli 5,5 miljoonaa iranilaista äänesti vallankumouksen puolesta ja vain hieman reilu 4000 vastaan. Todellisuudessa vallankumouksen vastustajat boikotoivat kansanäänestystä. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy onnitteli šaahin historiallista voittoa.
Vuonna 1964 länsimaalaisia uudistuksia vastustava uskonnollinen johtaja Ruhollah Khomeini lähti maanpakoon Irakiin, josta hän radion kautta yllytti kannattajiaan vastustamaan uudistuksia ja šaahia.
Valkoisen vallankumnouksen keskeinen sisältö

Sosiaalisesti vallankumous antoi naisille enemmän oikeuksia. Keskushallitus antoi rahaa koulutukseen erityisesti maaseudulla. Lukutaitoisuutta pyrittiin edistämään perustamalla lukutaitojoukot: toisen asteen opinnot suorittaneet nuoret miehet pystyivät suorittamaan asevelvollisuutensa opettamalla 6–12 -vuotiaita lapsia lukemaan.
Vallankumous koostui 19 pääkohdasta, jotka otettiin käyttöön porrastetusti:
Maanuudistusohjelma ja "feodalismin" lakkauttaminen
Metsien ja laidunmaiden kansallistaminen
Valtion omistamien yritysten yksityistäminen
Voiton jakaminen teollisuustyöntekijöille yksityisen sektorin yrityksissä
Äänioikeuden laajentaminen naisille
Lukutaidon edistäminen
Julkisen terveydenhuollon edistäminen
Jälleenrakennus- ja kehityssuunnitelma
Omistusasuntojen perustaminen
Vesivarojen kansallistaminen
Kaupunkien ja maaseudun modernisointi ja jälleenrakennus
Koulutuksenuudistaminen
Työntekijöiden omistusoikeus teollisuuskeskuksissa
Hintojen vakauttaminen
Ilmainen ja pakollinen koulutus
Ilmaisruuan jakaminen vähävaraisille äideille
Sosiaaliturvan ja kansallisen vakuutuksen luominen
Vakaat ja kohtuulliset asuinkiinteistöjen vuokra- tai ostokustannukset
Korruptionvastainen kampanja