stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hietasinapit

| Hietasinapit |
| --- | --- |
 Pikkuhietasinappi (Diplotaxis muralis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Hietasinapit Diplotaxis  DC.
Katso myös
   Hietasinapit Wikispeciesissä   Hietasinapit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hietasinapit (Diplotaxis) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 35 lajia. Hietasinapit muistuttavat muun muassa kaaleja (Brassica), mutta eroavat niistä litujen rakenteen myötä.
Hietasinapit ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä sekä haarovia. Varret saattavat olla lehdettömiä, mutta niissä saattaa olla lehtiä, jolloin ne ovat sepiviä. Muuten lehdet ovat ruusukkeena varren tyvellä. Lehdet ovat pariliuskaisia tai syvään hammaslaitaisia. Kukkien terälehdet ovat keltaisia. Hedelminä olevat lidut ovat pitkulaisia.
Lajeja

Diplotaxis assurgens
Diplotaxis catholica – portugalinhietasinappi
Diplotaxis cretacea – ukrainanhietasinappi
Diplotaxis erucoides – valkohietasinappi
Diplotaxis harra
Diplotaxis muralis – pikkuhietasinappi
Diplotaxis siifolia
Diplotaxis tenuifolia – isohietasinappi eli sylvetta
Diplotaxis viminea
Diplotaxis virgata
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Diplotaxis
Suomen Lajitietokeskus: Hietasinapit – Diplotaxis
Hi-Z

| Hi-Z> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  tekno
Kotipaikka:   Suomi
Jäsenet:  Kristian Maukonen  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hi-Z oli suomalainen 1990-luvulla toiminut Kristian Maukosen tuottama teknomusiikkiprojekti. Projektin tuloksena julkaistiin vuonna 1993 albumi Guardian Z-103.
Diskografia > Albumit

Guardian Z-103 (1993)
Diskografia > Singlet

Untitled.BPM (1992)
The Dancefloor Virus (1993)
Hi8

| Hi8 |
| --- | --- |
 Canon E850 Hi8-videokamera
Tyyppi:  magneettinauha
Enkoodaus:  NTSC, PAL, Secam
Kapasiteetti:  120 minuuttia
Lukumekanismi:  helical scan
Kirjoitusmekanismi:  helical scan
Standardi:  lomitettu kuva
Kehittäjä:  Sony
Käyttötarkoitus:  audiovisuaalisen materiaalin toisto ja tallennus
Hi8 on Sonyn kehittämä kamerakäyttöön tarkoitettu analoginen videonauhurijärjestelmä. Se on suuriresoluutioinen versio Sonyn Video 8 -järjestelmästä. Hi8 käyttää kasettiin pakattua magneettinauhaa, jonka leveys on kahdeksan millimetriä. Hi8 tuotiin markkinoille vuonna 1989 ja viimeiset Hi8-kameranauhurit valmistettiin 2007.
Teknologia

Hi8:n kaistanleveys on suurempi kuin Video 8:n, joten kuvalaatu on vastaavasti parempi. Hi8:n erottelukyky on 400 vaakajuovaa, kun se Video 8:ssa on 240 vaakajuovaa. Hi8-laitteita saattoi siten käyttää esimerkiksi kuvattaessa uutismateriaalia, jonka tallentamiseen tarvittiin pienikokoista kameranauhuria. Vuonna 1998 sekä Video 8:aan että Hi8:aan lisättiin XR-ominaisuus (extended resolution), joka lisäsi vaakaerottelukykyä kymmenen prosenttia.
Hi8- ja Video 8 -järjestelmien nauhannopeus on sama. Hi8-laitteilla voi toistaa Video 8 -laitteilla tallennettua kuvaa, mutta ei päinvastoin. Hi8 on siten alaspäin yhteensopiva. Järjestelmään valmistettiin myös pöytämallisia nauhureita, mutta ne jäivät harvinaisuuksiksi. Sony kehitti 1990-luvulla Hi8-järjestelmän pohjalta digitaalisen Digital8-kameranauhurin. Sen elinkaari jäi lyhyeksi, kun muistikortit alkoivat yleistyä tallennusmediana.
Vaikka nauhaan perustuva laite olisi pystynyt samaan kuvan- ja äänenlaatuun kuin kortille tallentava laite, nauhurissa on runsaasti liikkuvia osia, jotka tekevät siitä vikaherkemmän. Lisäksi digitaalisessa nauhassa on samat heikkoudet kuin analogisessa nauhassa, kuten aikaavievät kelaukset ja nauhan jumiutuminen nauhurin mekanismiin tai nauhaan tulleen vian takia. Tällöin kasetin poistaminen kasettipesästä saattaa olla hankalaa ja nauha vaurioituu.
Ammattimaiseen äänentallennukseen tarkoitettu digitaalinen DTRS-järjestelmä käyttää samaa nauhaa kuin Hi8. DTRS poistui markkinoilta 2012.
Aiheesta muualla

PC-Encyclopedia: Definition of: Hi8
Mediacollege.com: The Hi8 Video Format
Youtube: Sony Handycam Hi8 CCD-TRV228E Camcorder Review & Test
Hicham Mezair

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mohamed Hicham Mezair
Syntymäaika: 16. lokakuuta 1976 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Tlemcen, Algeria
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 194 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–2000 2000–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2009 | WA Tlemcen USM Alger CR Belouizdad ES Sétif MC Oran USM Annaba MC Oran | 17 (0) 99 (0) 20 (0) 23 (0) 23 (0) 15 (0) |
Maajoukkue
| 1998–2006 |  Algeria | 30 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mohamed Hicham Mezair (s. 16. lokakuuta 1976 Tlemcen, Algeria) on algerialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hänet valittiin urallaan kahdesti Algerian parhaaksi maalivahdiksi vuosina 2003 ja 2005.
Maajoukkueura

Mazair edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1998–2006, jonka aikana hän pelasi 30 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa Mazair pelasi Libyaa vastaan 14. elokuuta 1998. Hän oli mukana yksissä arvokisoissa, vuoden 2004 Afrikan-kisoissa.
Saavutukset

Algerian cup: 1998, 2001, 2003, 2004
Arabian Mestarien liiga: 1998
Algerian mestaruus: 2002, 2003
Henkilökohtaiset
Algerian paras maalivahti: 2003, 2005
Kahone

| Kahone |
| --- | --- |
 Kahone
 Koordinaatit: 14°09′41″N, 16°01′51″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Kaolack
Departementti:  Kaolack
Väkiluku (2016):  15 603
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kahone on kaupunki Senegalissa Kaolackin alueella. Siellä oli vuonna 2016 maan tilastokeskuksen mukaan 15 603 asukasta. Kahonessa on katolinen johto ja siellä järjestetään vuosittain kuninkaalliset juhlat. Kahone oli vuodet 1493–1969 sererien Saloumin kuningaskunnan pääkaupunki.
Kanslia

Kanslia (lat. cancellaria, sa. kanzlei, fr. chancellerie, eng. chancery) on valtionhallinnon tai kunnallishallinnon viraston tai laitoksen organisaatioyksikkö, joka hoitaa hallinnollisia asioita.  Nimitystä alettiin käyttää keskiajalla virkamiehistä, jotka hoitivat kuninkaan tai ruhtinaan hovissa hallintoasioita hänen apunaan ja valtuutuksellaan.
Nykyään kanslia on vanhahtava nimitys, joka viittaa byrokratiaan sen kielteisissä merkityksissä. Sen on korvannutkin usein asiakaspalveluun viittaavat nimitykset. Nimitys on kuitenkin säilynyt esimerkiksi ministeriöiden ynnä muiden virastojen korkeimpien virkamiesten nimikkeessä "kansliapäällikkö". Nimitystä käytetään kuitenkin edelleen monien instituutioiden ja virastojen sihteeriasioita hoitavista toimistoista (esim. valtioneuvoston kanslia, tasavallan presidentin kanslia, yliopiston tiedekunnan kanslia jne.).
Heino Lipp

| Heino Lipp> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1922 Kiviõli, Viro
Kuollut: 28. elokuuta 2006 (84 vuotta) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:  Viro, Neuvostoliitto
Ammatti:  opettaja
Uran tiedot
Pituus:  192,5 cm
Paino:  102 kg
Laji:  kuulantyöntäjä, kiekonheittäjä, kymmenottelija
Seura:  Tartu Kalev
Kilpauran kesto:  1944-1954
Saavutukset
Ennätykset:  100 m 11,0 (1949)   400 m 50,2 (1948)   1 500 m 4.35,0 (1948)    110 m aidat 15,0 (1948)   korkeus 1,72 (1953)   seiväs 3,40 (1953)   pituus 6,53 (1949)   kehihäs 61,96 (1948)   kuula 16,98 (1951) (EE)   kiekko 52,18 (1948)   kymmenottelu 7 780 (=nykytaulukon mukaan on 7 072) (1948)
Heino Lipp (21. kesäkuuta 1922 Kiviõli, Viro – 28. elokuuta 2006 Tallinna, Viro) oli virolainen 1940-luvun lopun ja 1950-luvun alun huippumoniottelija, kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän oli 12-kertainen Neuvostoliiton mestari vuosina 1946–1951.
Lipp oli voittanut jo kesällä 1944 saksalaisten miehittämässä Virossa Viron kymmenottelumestaruuden.
Huippu-urheilu-ura

Lipp saavutti ensimmäisen Neuvostoliiton ennätyksensä kuulantyönnössä 3. kesäkuuta 1946 Tartossa tuloksella 15,62 m. Seuraavana vuonna hän otti nimiinsä kuulantyönnön Euroopan ennätyksen (EE), joka oli ollut vuodesta 1936 saksalaisen Hans Woellken hallussa, työntämällä ensin toukokuussa 1947 EE-tuloksen 16,66, kesäkuussa 16,72 ja syyskuussa 16,73. Lippin kohtalo oli urheilullisesti traaginen, sillä hän ei huippukautenaan päässyt esiintymään olympia-areenalla. Lontoon kisojen aikaan 1948 Neuvostoliitto ei osallistunut kisoihin. Sinä vuonna hän oli työntänyt kuulassa uudeksi Euroopan ennätykseksi 16,73 m ja tehnyt kymmenottelussa 7 780 pistettä. Lontoon kisojen kymmenottelun voitti 17-vuotias amerikkalainen Bob Mathias saavuttaen 7 139 pistettä. Neljä päivää myöhemmin Heino Lipp saavutti Tartossa 7 584 pistettä. Silloin 26-vuotias olisi ollut vahva mestarisuosikki, jos olisi päässyt osallistumaan.
Lipp jatkoi kuulassa EE-tuloksensa parantamista työntämällä elokuussa 1950 16,93, seuraavana vuonna kesäkuussa 16,95 ja syyskuussa 16,98. Vuoden 1952 olympiakisoihin Helsinkiin häntä ei päästetty poliittisesti epäluotettavana. Tällöin hän oli jo matkalla kisoihin Leningradissa, jossa hänen matkansa pysäytettiin. Syynä pidettiin sitä, että Heino Lippin vanhemmat olivat tunnettuja sotia edeltäneen itsenäisyyden ajan henkilöitä. Kuulantyönnön mestaruus Helsingissä meni amerikkalaisille yli 17 metrin tuloksilla Parry O’Brienin voittaessa tuloksella 17,41. Neuvostoliiton edustajia Helsingin kisoissa oli kaksi eli Otto Grigalka ja Georgi Fjodorov. Latvialainen Grigalka oli kisassa neljäs tuloksella 16,78 ja Fjodorov seitsemäs tuloksella 16,06. Kymmenottelussa Bob Mathias teki uuden maailmanennätyksen pistein 7 887. Hopemitalisti jäi alle 7 000 pisteen eli Lipp olisi osallistuessaan ollut vahva hopeamitalisti.
Kaikkiaan Lipp saavutti 12 Neuvostoliiton mestaruutta, joista kuusi tuli kuulantyönnössä, neljä kiekonheitossa ja kaksi kymmenottelussa. Niiden lisäksi hän saavutti uransa aikana 13 Neuvostoliiton ennätystä ja 16 Viron ennätytsä. Neuvosto-Viron mestaruuksia hän saavutti kaikkiaan 21. Heino Lippin uran parhaat tulokset olivat kuulassa 16,98 m, kiekossa 52,18 m ja kymmenottelussa 7 780, joka nykytaulukon mukaan on 7 072.
Urheilu-uran jälkeinen aika

Urheilu-uransa jälkeen Heino Lipp työskenteli liikunnanopettajana ja yleisurheiluvalmentajana 40 vuotta. Hän toimi Tarton yliopiston yleisurheiluosastolla vuoteen 1960 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Tallinnan Pedagogisen instituuttiin. Siellä hän toimi 1980-luvulta lähtien yleisurheiluosaston johtajana eläköitymiseensä eli vuoteen 1992 asti. Lipp valmensi 1950- ja 60-luvuilla useita virolaisheittäjiä, kuten Veljo Kuusmäeä ja Enn Eriksonia.
Heino Lipp toimi aikanaan Neuvosto-Viron yleisurheilujoukkueen johtajana. Vuosina 1966-70 hän oli Viron valmentajien liiton puheenjohtajana ja vuosina 1970-76 Neuvosto-Viron yleisurheiluliiton varapuheenjohtajana.
Erikoisuutena voi mainita, että Suomen presidentin Urho Kekkosen tehdessä maaliskuussa 1964 vierailun Neuvosto-Viroon Heino Lipp oli kutsuttu mukaan Kekkosen vierailun yhteydessä järjestettyyn hiihtoretkeen.
Kunnianosoituksena Heino Lippille hän kantoi uudelleenitsenäistyneen kotimaansa Viron lippua joukkueen marssiessa Barcelonan kisojen avajaisissa 1992.
Asiasta muualla

ERR.ee: Kalev 100: VII osa - filmi
Hauklampi (Vihti)

| Hauklampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°28′22″N, 24°26′12″E
Järvinumero:  23.092.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,6 m 
Rantaviiva:  1,82 km 
Pinta-ala:  0,06 km² 
 fiHauklampi 
Hauklampi on pieni ja kapea metsäjärvi Vihdin pohjoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,025 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on 16 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 43 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Hauklammen pituus lounaasta koilliseen on 830 metriä. Saaria ei ole. Järveen virtaa laskuoja lounaasta Hauklamminsuolta. Luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta lähtee laskuoja itään kohti Vihtijokea. Hauklammen eteläpuolella, mutta ei välittömästi järven rannalla, sijaitsee useita jyrkänteitä. Noin 600 metriä Hauklammelta luoteeseen sijaitsee Moksjärvi.
Hauklampi (23.092.1.004) kuuluu Vihtijoen alaosan alueeseen (23.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Hauklampi on viidenneksi laajin Vihtijoen alaosan alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä, sitä seuraa Kulppi. Se on Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.
Kansleri Rolinin madonna

Jan van Eyck, Kansleri Rolinin madonna, noin 1433–1434.
Kansleri Rolinin madonna on Jan van Eyckin maalaus noin vuosilta 1433–1434.
Taiteilija leikittelee maalauksessa perspektiivillä. Etualalla ovat Filip Hyvän kansleri, Neitsyt Maria ja Jeesus-lapsi tämän sylissä. Heidän takanaan avautuu maisema, jonka voi tulkita maallisen valtion Augustinuksen Jumalan valtion rinnakkain esittämiseksi mutta yhtä hyvin tarkaksi kuvaukseksi 1400-luvun kaupungista.
Hannah Arendt

| Hannah Arendt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1906 Linden-Limmer, Saksa
Kuollut: 4. joulukuuta 1975 (69 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Koulukunta:  mannermainen filosofia
Tunnetut työt:  Totalitarismin synty (1951) Vita Activa. Ihmisenä olemisen ehdot (1958) Eichmann Jerusalemissa (1963)
Opettaja:  Martin Heidegger ja Karl Jaspers
 Nimikirjoitus
Hannah Arendt (alk. Johanna Arendt; 14. lokakuuta 1906 Linden-Limmer, Saksa – 4. joulukuuta 1975 New York, New York, Yhdysvallat) oli 1900-luvun tärkeimpiin kuuluva saksalainen filosofi ja yhteiskuntateoreetikko. Hänet tunnetaan tutkimuksistaan totalitarismin ja poliittisen filosofian alalla. Teoksissaan hän tutki muun muassa pahaa, valtaa, auktoriteettia ja totalitarismia.
Ajattelu

Arendtiin vaikuttaneita ajattelijoita ovat erityisesti Aristoteles, kirkkoisä Augustinus, Immanuel Kant, Friedrich Nietzsche, Karl Marx, Martin Heidegger, Karl Jaspers ja Franz Kafka.
Arendt ei pitänyt juutalaisuuttaan itse kovin tärkeänä, vaan hän koki juutalaisuuden olleen hänelle ulkoa päin annettu leima. Arendtin itsensä mukaan hänen kokemuksensa 1900-luvun kauheuksista aina ensimmäisestä maailmansodasta holokaustin kautta Vietnamin sotaan antoivat taustan koko hänen pyrkimykselleen muodostaa filosofisesti perusteltu käsitys ihmisten yhteisestä elämästä.[lähde? ]
Ajattelu > Ihmisen toiminta ja politiikka

Arendt on tullut tunnetuksi erityisesti politiikan ja toiminnan filosofina. Merkittävässä teoksessaan The Human Condition (1958; suom. Vita Activa. Ihmisenä olemisen ehdot, 2002) hän esittää, että filosofia on Platonista lähtien syyllistynyt inhimillisen toiminnan merkityksen vähättelemiseen. Yhteisessä maailmassa toimiminen, esineiden valmistaminen, työ ja politiikka ovat Arendtille filosofian lähtökohta. Työn merkitys on ihmiselämän välttämättömyyksien ylläpito. Arendtin mukaan työn ehto on elämä itse: koska olemme kytköksissä luontoon, joudumme ylläpitämään elämää tekemällä työtä. Tämä on lähellä marxilaista ajattelutapaa työstä. Valmistaminen luo puitteet ihmisten keskinäiselle kulttuuriselle kanssakäymiselle ja poliittiselle vaikuttamiselle. Kaikki olemisen ehdot edellyttävät toisiaan: valmistaminen kohoaa työn syklisen kiertokulun yläpuolelle pysyvyydellään, ja toiminta poistaa valmistamisen aiheuttaman välineellistämisen ja merkityksettömyyden ongelman.[lähde? ]
Arendtin mukaan juuri poliittinen toiminta on ihmisen olemassaoloa puhtaimmillaan. Hän puolustaa politiikkaa vapaana toimintana, jossa järjenkäyttö ja omantunnon kuuleminen antavat mahdollisuuden toimia vapaana massakulttuurin ja ideologioiden kahleista. Politiikka on Arendtille itseisarvo ja siksi vapaata mutta ei abstraktia pohdintaa vaan toimintaa yhteisessä arkimaailmassa.[lähde? ]
Teoksessaan Totalitarismin synty (1951) Arendt yrittää selvittää kansallissosialismin ja kommunismin juuria aina antisemitismiin asti. Teos oli kohuttu, sillä aikalaiset pitivät yleisesti natsismia ja kommunismia toistensa vastakohtina. Arendt pyrki todistamaan, että vaikka aatteellisen sisällön osalta näin olikin, niin ideologian muodon, loogisten johtopäätösten ja poliittisen järjestelmän käytännön toteutuksen suhteen ne olivat samankaltaisia.[lähde? ]
Analysoidessaan totalitarismin syntyä niin Neuvostoliitossa kuin natsi-Saksassakin Arendt syyttää nimenomaan poliittisen toiminnan muuttumista vaihtoehdottomuuksien, historiallisten ”välttämättömien totuuksien” ja etupiirien erityisintressien taistelukentäksi.[lähde? ]
Ajattelu > Adolf Eichmann ja pahuuden arkipäiväisyys

Eichmann Jerusalemissa. Raportti pahuuden arkipäiväisyydestä herätti ilmestyessään 1963 suurta huomiota. Arendt kertoo kirjassa Adolf Eichmannin oikeudenkäynnistä Israelissa 1961. Kirjan keskeinen väite on, että Eichmannia ja hänen kaltaisiaan rikollisia ei luonnehdi jokin poikkeuksellinen tai erityislaatuinen, muulle elämälle vieras pahuus. Pahuuden ongelma onkin päinvastoin juuri siinä, että Eichmannin tapaiset rikolliset ovat tavallisia ihmisiä, jotka sortuvat hirmutöihin ajattelemattomuuttaan seuratessaan byrokraattisia ja ”oikeita” sääntöjä. Arendt kieltäytyi tunnustamasta Eichmannia "sisäisesti" pahaksi, ja se johti sekä juutalaisten että ei-juutalaisten intellektuellien ankaraan tuomioon. Kiista pahuuden arkipäiväisyydestä leimahti uudelleen noin neljä vuosikymmentä Arendtin kuoleman jälkeen, kun Bettina Stangnethin teos Eichmann vor Jerusalem – Das unbehelligte Leben eines Massenmörders julkaistiin vuonna 2011. Se perustui osittain lähteisiin, jotka eivät olleet Arendtin eläessä käytettävissä. Kirjassa kyseenalaistettiin luonnehdinta "pahan banaalisuus" ja väitettiin, että Eichmann oli jo pitkään ollut vakaumuksellinen antisemitisti.
Vaikutus

Arendt on selvästi vaikuttanut ainakin Jürgen Habermasin, Alasdair MacIntyren, Seyla Benhabibin, Giorgio Agambenin, Jean-Luc Nancyn, Adriana Cavareron, Richard J. Bernsteinin ja Grace M. Jantzenin ajatteluun. Politiikan tutkijoiden ja filosofien lisäksi hänestä ovat kiinnostuneet esimerkiksi sosiologit, antropologit, feministit ja teologit.[lähde? ] Arendtin ajattelua koskevaa tutkimusta julkaistaan laajalti eri akateemisissa julkaisuissa, ja sille on omistettu myös kaksi vertaisarvioitua julkaisua, englanninkielinen Arendt Studies ja kaksikielinen HannahArendt.Net, joista jälkimmäinen sisältää myös elämäkerrallista tietoa sekä listauksen Arendtia käsittelevistä julkaisuista.
Suomessa Arendtin ajattelua ovat tutkineet ja kommentoineet muun muassa Tuija Parvikko, Mika Ojakangas, Tuija Pulkkinen, Jussi Backman, Ari-Elmeri Hyvönen, Markku Koivusalo, Julian Honkasalo, Kari Palonen ja Ville Suuronen.
Teokset

Der Liebesbegriff bei Augustin. Berlin 1929
The Origins of Totalitarianism (1951)
Between Past and Future. New York 1961
On revolution (1963)
Men in Dark Times (1968)
Crises of the Republic. Harmondsworth 1973
Über die Revolution. München 1974. Julkaistu englanniksi 1963
Verborgene Tradition. Frankfurt/M 1976
The Jew as a Pariah. Jewish Identity and Politics in the Modern Age. New York 1978
Das Leben des Geistes, Bd. I, Denken, Bd. II, Wollen. München 1979
Vita activa oder Vom tätigen Leben. München 1981. Julkaistu englanniksi 1958
Lectures on Kant's Political Philosophy, toim. Ronald Beiner. Chicago 1982
Rahel Varnhagen. Lebensgeschichte einer deutschen Jüdin aus der Romantik. München 1983. Julkaistu englanniksi 1959
Eichman in Jerusalem. Ein Bericht über die Banalitet des Bösen. Reinbek 1983. Julkaistu englanniksi 1963
Hannah Arendt/Karl Jaspers, Briefwechsel 1926-1969. München 1985
Zur Zeit. Politische Essays. Berlin 1986
Suomennetut teokset

Totalitarismin synty.  (The Origins of Totalitarianism, 1951.)  Suomentanut Matti Kinnunen. Tampere:  Vastapaino, 2013.  ISBN 978-951-768-387-6.
Vita Activa. Ihmisenä olemisen ehdot.  (The Human Condition, 1958.)  Suomentanut työryhmä; toimitus ja ohjaus Riitta Oittinen. Tampere:  Vastapaino, 2002.  ISBN 951-768-067-8.
Eichmann Jerusalemissa. Raportti pahuuden arkipäiväisyydestä.  (Eichmann in Jerusalem. A Report on the Banality of Evil, 1963.)  Suomentanut Jouni Tilli ja Antero Holmila. Jyväskylä:  Docendo, 2016.  ISBN 978-952-291-259-6.
Arendt, Hannah & suom. Siisiäinen, Lauri: Neljä esseetä: Aktiivinen kärsivällisyys. Vieraita ei kenenkään maassa. Maan suolasta – Waldo Frankin "juutalainen tulkinta". Oikeudettomat ja arvottomat Niin & Näin.  4/2000, s. 6–11. Viitattu 13.3.2020.
Kirjallisuutta

Honkasalo, Julian: Sisterhood, Natality, Queer. Reframing Feminist Interpretations of Hannah Arendt.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2016.  ISBN 978-951-51-1895-0.  Teoksen verkkoversio (pdf). (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
d’Entreves, Maurizio Passerin: Hannah Arendt The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Yar, Majid: Hannah Arendt The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Hyvönen, Ari-Elmeri: Arendt, Hannah. Artikkelin verkkoversio.
Ojakangas, Mika (toim.): Hannah Arendt: Practice, Thought and Judgement.  Helsinki Collegium for Advanced Studies.  Teoksen verkkoversio.
Parvikko, Tuija: Hannah Arendt poliitikkona Niin & Näin.  4/2000, s. 5-6. Viitattu 13.3.2020.
Koivusalo, Markku: Arendt: Kirjat Markkukoivusalo.org. Viitattu 13.3.2020.
The Hannah Arendt Papers The Library of Congress.  5.6.2001. Viitattu 13.3.2020. (englanniksi)
Kahn

Kahn on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Albert Kahn (1860–1940), ranskalainen pankkiiri, filantrooppi ja värivalokuvakokoelman perustaja
Albert Kahn (1869–1942), yhdysvaltalainen teollisuusrakennuksista tunnettu arkkitehti
Bob Kahn (s. 1938), yhdysvaltalainen tietotekniikan ja tietoliikenteen kehittäjä
Dominique Strauss-Kahn (s. 1949), ranskalainen sosiaalipoliitikko
Emil Kahn, Lucian Bernhard (1883–1972), saksalainen kuvataiteilija, kuvittaja, kirjainmuotoilija ja sisustussuunnittelija
Gus Kahn (1886–1941), saksalais-yhdysvaltalainen sanoittaja
Gustave Kahn (1849–1936), ranskalainen runoilija ja taidekriitikko
Herman Kahn (1922–1983), yhdysvaltalainen futurologi
James Kahn (s. 1947), yhdysvaltalainen kirjailija
Joseph Kahn (s. 1972), yhdysvaltalainen musiikkivideo- ja elokuvaohjaaja
Louis Kahn (1901–1974), virolais-yhdysvaltalainen arkkitehti
Madeline Kahn (1942–1999), yhdysvaltalainen näyttelijä
Michael Kahn (s. 1935), yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja
Oliver Kahn (s. 1969), saksalainen jalkapallomaalivahti
Otto Kahn (1867–1934), saksalais-yhdysvaltalainen pankkiiri, taiteen keräilijä, mesenaatti ja filantrooppi
Robert Kahn eli Bob Kane (1915–1998), yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija
Robert Kahn (1865–1951), saksalainen säveltäjä ja pianisti
Wolf Kahn (1927–2020), saksalais-yhdysvaltalainen taidemaalari
Kuvitteellisia henkilöitä

Dark Kahn, Mortal Kombat -pelisarjan hahmo
Kotal Kahn, Mortal Kombat -pelisarjan hahmo
Shao Kahn, Mortal Kombat -pelissä ja elokuvassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kahoolawe

| --- | --- |
Muut nimet:  Kahoʻolawe
Sijainti:  Tyyni valtameri Maui, Havaiji Yhdysvallat
Saariryhmä:  Havaiji
Vesialue:  Tyynimeri 
Korkein kohta:  Lua Makika, 450 m
Pinta-ala:  117 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
Luokitus:  National Register of Historic Places -luetteloitu kohde (18. maaliskuuta 1981) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kahoolawe eli Kaho'olawe on pieni tuliperäinen saari Havaijilla. Se sijaitsee Mauista hieman lounaaseen. Saaren pinta-ala on 117 km2. Korkein kohta, Lua Makika sijaitsee noin 450 metriä vedenpinnasta.
Kahoolawe asutettiin noin vuonna 1000. Vuonna 1857 saarella oli kuitenkin enää noin 50 asukasta.
Saarella ei nykyään ole vakituista asutusta, koska se on Yhdysvaltain laivaston entinen harjoitusampuma-alue. Presidentti George H. W. Bush lopetti ammunnat saarella vuonna 1990. Saari siivottiin, ja merivoimat luovutti sen Havaijin osavaltiolle vuonna 2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kahoolawe Wikimedia Commonsissa