Alma Pihl
Tuotanto ja merkitys

Pihl ehti suunnitella vuodesta 1911 lähtien vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen mennessä lähes 2 000 korua. Maineikkaimmat suunnittelutyöt ovat kaksi keisarillista pääsiäismunaa, Talvimuna ja Ristipistomuna. Pihlin ensimmäisen jääkukkakokoelman menestys oli ajalleen poikkeuksellinen, sillä hän oli nuori itseoppinut nainen. Fabergélla noudatettiin pääosin käytäntöä, jonka mukaan työntekijöiltä vaadittiin koulutusta ja pitkää kokemusta. Yrityksellä ei myöskään ollut aiemmin ollut naispuolisia suunnittelijoita.
Pihlin laaja tuotanto oli pitkään tuntematon, sillä hän oli pitänyt asian niin hyvin piilossa. Vasta hänen kuolemansa jälkeen tutkija ja kultaseppä Ulla Tillander-Godenhielm onnistui vuonna 1980 todistamaan, että Pihl oli työskennellyt Fabergélle. Tillander-Godenhielm pystyi näyttämään asian toteen vanhojen luonnoskirjojen ja käsialanäytteiden perusteella. Kultaseppämestari August Holmströmin verstaan tavarakirjat olivat sitä ennen löytyneet Wartskin jalokiviliikkeestä Lontoosta. Tillander-Godenhielm kävi useasti Lontoossa tutkimassa käsin kirjoitettuja tekstiä ja mallikuvia. Hän vei niistä otettuja kuvia ystävälleen Lydia Pihlille, jonka kanssa hän tutki löytöjään. Käsiala täsmäsi Alma Pihliin. Tillander-Godenhielm tiedotti asiasta Wartskille, ja asiasta tuli sensaatio. Pihlin töiden arvo nousi, kun niille saatiin suunnittelija.
Pihl tunnetaan yleisesti paremmin ulkomailla kuin Suomessa. Hänen suunnittelemiaan koruja on säännöllisesti myynnissä suurissa huutokauppataloissa, jolloin niitä analysoidaan tarkasti. Suomessa korutaide on sen verran pienen piirin taidetta, että hän on jäänyt varsin tuntemattomaksi. Kouvolan Poikilo-museoiden intendentti Mari Lehtosalon mukaan Pihl on silti historian kuuluisin kymenlaaksolainen. Pihlin entisen kotitalon seinään on 2000-luvun alussa sijoitettu muistolaatta. Kaksoislaatta paljastettiin syyskuussa 2003, ja sen ylempi osa on messinkiä ja alempi osa pronssia. Muistoteksti on ruotsiksi, venäjäksi, suomeksi ja englanniksi.
Pihlin suunnittelema Talvimuna on monessa yhteydessä arvioitu jopa Fabergén kauneimmaksi esineeksi. Talvimuna myytiin vuonna 1994 Christie’s-taidehuutokaupassa 5,6 miljoonan dollarin hinnalla, mikä oli siihen mennessä suurin yhdestäkään Fabergén munasta maksettu kauppasumma. Vuonna 2002 se myytiin uudelleen 9,6 miljoonalla dollarilla, mikä oli uusi ennätys. Se kuuluu Qatarin museoviranomaisen omistuksiin. Ristipistomuna on nykyään Englannin kuningatar Elisabet II:n kokoelmissa.
Fabergén korut edustivat usein uusklassismin tai rokokoon ihanteita, mutta Pihl rikkoi tuon suunnittelumallin ja käytti ympäröivää maailmaa korujensa luomiseen. Jää- ja lumiaiheita ei oltu aiemmin nähty Fabergén tuotannossa. Pihl oli tyyliltään hyvin persoonallinen, ja hänen suunnitelmissaan näkyvät art nouveaun, art decon ja modernismin vaikutus. Tillander-Godenhielmin mukaan Pihl oli suunnittelijana edelläkävijä ja hänen tuotantonsa olisi täysin sopinut noin kaksikymmentä vuotta myöhempäänkin ajankohtaan.
Pihl haki usein inspiraatiota pohjolan luonnosta, ja hänelle talviset aiheet olivat erityisen läheisiä. Hänen suunnitelmissaan toistuvatkin usein lumihanki, sulavat jäälohkareet, jääkukat ja kiteet. Pihl oli myös edelläkävijä paikallisten materiaalien käyttämisessä. Hänen muotokieleensä sopivat mainiosti muun muassa sellaiset koristeelliset mineraalit kuin kalsedoni ja vuorikide.