stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Krugersdorp

| Krugersdorp |
| --- | --- |
 Featherbrooke Estate Krugersdorpissa
 Koordinaatit: 26°6′S, 27°46′E 
Valtio:  Etelä-Afrikka
Provinssi:  Gauteng
Piirikunta:  West Rand
Kunta:  Mogale City
Perustettu:  1887
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  247,22 km²
Väkiluku (2011):  140 643
 – Väestötiheys:  568,89 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
Postinumero:  1740
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Krugersdorp, joskus myös Krügersdorp on 140 643 asukkaan kaupunki Gautengin provinssissa Etelä-Afrikassa, 33 kilometriä luoteeseen Johannesburgista. Kaupungin pinta-ala on 247,22 neliökilometriä ja väestötiheys 568,89 asukasta neliökilometrillä. Lähes puolet kaupungin asukkaista puhuu äidinkielenään afrikaansia.
Kaupungissa sijaitsee buurien 16. joulukuuta 1838 Andries Pretoriuksen johdolla zulukuningas Dinganesta saavuttaman voiton muistoksi pystytetty Paardekraalin muistopatsas. Taistelun vuosipäivänä vietetään kansallisia muistojuhlia, joihin on sittemmin yhdistetty englantilaisista Majuban luona vuonna 1881 saavutetun voiton muistopäivä. Samana vuosipäivänä 1880 buurit julistivat paikalla Transvaalin itsenäisyyden. Lähellä Krugersdorpia Doornkopin luona buurit ottivat Piet Cronjen johdolla L. S. Jamesonin retkikunnan vangiksi 2. tammikuuta 1896. Nykyinen kaupunki perustettiin vuonna 1887 Witwatersrandin kultalöytöjen aikana, ja nimensä se sai presidentti Krugerin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krugersdorp Wikimedia Commonsissa
Kalle Karttunen

Kalle Fredrik Karttunen (29. kesäkuuta 1915 Karttula – 3. maaliskuuta 1997) oli sodassa palvelut suomalainen jalkaväen upseeri.
Karttunen valmistui kadettikoulusta 1939 ennen sotaa ja toimi talvisodassa komppanianpäällikkönä JR 11:ssä. Välirauhan aikaan hän oli komppanianpäällikkönä 4. prikaatissa. Jatkosodassa hän palveli JR 4:ssä monissa tehtävissä: tiedustelu- ja yleisesikuntaupseerina sekä pataljoonan komentajan sijaisena. Varsinaisen pataljoonan komentajuuden Karttunen sai JR 45:stä 1943–1944. Sodan jälkeen hän toimi koulutusupseerina JR 9:ssä sekä toimistoupserina pääesikunnassa 1945 ja 1947–1948. Sotakorkeakoulusta hän valmistui 1947 (ye-upseeri 1948). 2. divisioonan esikunnan koulutustoimiston päällikkönä hän toimi 1949–1953 ja operatiivisessa toimistossa 1953–1954. 3. prikaatin pataljoonan komentajana hän oli 1954–1955. Pääesikunnan jalkaväkitoimiston päällikkönä Karttunen oli 1955–1958. Kymen jääkäripataljoonan komentajana hän oli 1958–1961. Pohjois-Savon prikaatia Karttunen komensi 1961–1967. Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäälliköksi hänet sijoitettiin 1967–1968. Etelä- ja Länsi-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä hän palveli 1968–1975.
Ylennykset: vänrikki 1939, luutnantti 1940, kapteeni 1941, majuri 1944, everstiluutnantti 1955, eversti 1961.
Käpylän voimistelijat

Käpylän voimistelijat on voimisteluseura. Seurassa harjoittelee useita joukkueita. Kilpailevia joukkueita ovat myös esimerkiksi Alessa ja Minessa. Kilpailevilla joukkueilla on harjoituksia useita kertoja viikossa. Mihinkään joukkueeseen ei ole pääsykokeita. Harjoitukset ovat Helsingin alueella.
Aiheesta muualla

Käpylän voimistelijat
Kannuksen rauhanyhdistys

| Kannuksen rauhanyhdistys |
| --- | --- |
Sijainti:  Kajaanintie 157 69100 Kannus
Koordinaatit:  63.902381°N, 23.945632°E
Seurakunta:  Kannuksen rauhanyhdistys ry (SRK)
Rakentamisvuosi:  1948 (2011)
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kannuksen rauhanyhdistys on Kannuksessa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Kannuksen rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on hartaustilaisuuksien ja seurojen järjestäminen.
Historia

Vanhoillislestadiolaisuus saapui Kannukseen 1800-luvun lopulla. 1900-luvun alussa erityisesti Korvenkylä oli lestadiolaisuuden keskus ja liike sai kannatusta myös muissa kylissä. Lestadiolaisuus sai kannattajikseen kokonaisia perheitä. Esimerkiksi helluntaina 1902 Korvenkylässä pidetyissä seuroissa liikkeeseen liittyi yli kolmekymmentä henkilöä. Eräs kylän vaikuttaja oli Eemeli Niemi-Korpi, joka toimi liikkeen puhujana niin Suomessa, Yhdysvalloissa kuin Kanadassa.
Muissa kylissä lestadiolaisuus kilpaili muiden herätysliikkeiden kanssa. Kannuksen lestadiolaisille oli tyypillistä käydä seuroissa myös naapuripitäjissä. Kirkonkylään lestadiolaisuus levisi 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa. Sotien jälkeen 1940-luvun lopulla ja 1950-luvulla Kärkiskylällä oli lestadiolaista herätystä ja liikkeen kannatus lisääntyi myös kirkonkylässä, Yliviirteellä ja Hanhinevalla.
Kannuksen rauhanyhdistys perustettiin vuonna 1948. Rauhanyhdistyksellä ei ensin ollut omaa toimitaloa, vaan seuroja pidettiin kirkossa, seurakuntatalolla ja karjatalouskoululla. Vuonna 1951 ostettu omakotitalo palveli rauhanyhdistyksen seurapaikkana vuoteen 1966 saakka. Rauhanyhdistyksen ensimmäinen toimitalo valmistui vuonna 1972 ja sitä laajennettiin vuonna 1982.  Kannuksen rauhanyhditykseen kuului vuonna 1970 80 aikuisjäsentä ja 1980-luvun loppuun menneessä aikuisjäsenten määrä oli kasvanut noin 240 jäseneen.
Historia > Kajaanintien toimitalo

Jäsenmäärän kasvun myötä Kannuksen rauhanyhdistykselle tuli ajankohtaiseksi jälleen tilojen laajennus. Rauhanyhdistys ja Kannuksen kaupunki tekivät vuonna 2007 vaihtokaupan, jossa rauhanyhdistys lahjoitti kaupungille vanhan toimitalon ja kaupunki lahjoitti kangasmetsätontin Kajaanintien varresta. Uuden toimitalon avajaisia vietettiin vuonna 2011.
Kuumola

Kuumola on muinainen Vanajan kylä nykyisen Janakkalan alueella. Kylästä on näkyvänä merkkinä junasta ohikulkijoille nimikyltti Kuumola entisen suojeluskuntatalon seinällä, Turengin aseman lähellä. Lähistöllä oleva harju on nimetty myös nimellä Kuumola. Kuumola on myös yksi Hämeen läänin kahdestatoista aatelissäteristä Suomen aatelia vuonna 1581 käsittelevässä luettelossa. Janakkalan Kuumola oli Klaus Michelsonin rälssisäteri. Sitä ennen Janakkalan Kuumolan omistaja oli hänen isänsä Mickel Kirjurin rälssisäterinä, jonka puolesta hän siis suoritti ratsupalvelusta v. 1562. Mickel Kirjuri toimi kirjurina maakuntakatselmuksessa, jossa Hämeen ja Savon raja käytiin vuonna 1553. Myöhemmin hän oli Hattulan kihlakunnan kirjuri ja vouti ja oli elossa vielä 2. maaliskuuta 1570.
Kuumola on myös Hausjärven vanhimman rälssitilan nimi. Historian ja sukututkijat ovat osoittaneet omistusyhteyksiä varhaishistoriallisena aikana Hausjärven Karhin kylän Kuumolan ja Janakkalan kylän välillä.  
Väinö Voionmaa kiinnostui Kuumolan muinaiskylästä niin paljon, että kirjoitti eripainoksen Historialliseen Aikakauskirjaan vuonna 1933 nimellä ”Kuumolasta Kuhmoisiin – Kappale Keski-Hämeen asutushistoriaa”.  Väinö Voionmaa oli erityisen kiinnostunut Hämeen erähistoriasta ja asutuksen levittäytymisestä varhaisina aikoina nimistöyhdenmukaisuuksia ja talojen eräomistuksia seuraamalla. Tätä Voionmaan artikkelia kohtaan on myös suunnattu kritiikkiä.
Sukunimenä Kuumola esiintyy perihämäläisen Hausjärven Karhin rälssitilan nykyisellä omistajasuvulla ensi kerran 1800-luvun alkupuolella Anders Kuumolalla kirkollisissa asiakirjoissa.
Hausjärven kunnan Karhin kylän Kuumola esiintyy aikakirjoissa vuonna 1527, jolloin kuningas Kustaa Vaasa lahjoitti sen Björn Klaunpoika Lejon'ille ikuisella rälssioikeudella ja verovapaudella. Talo sijaitsee entisen Vanajasta etelään johtavan päätien varressa. Nykyinen Kuumolan omistajasuku tulee Mäntsälän Olkisten kylän Ylöstalosta ja suku on omistanut tilan vuodesta 1812. Talo on sijainnut sopivahkon ratsastusmatkan päässä Riihimäen kasarmeilta ja toiminut tsaarinajan upseerien hevosten juotto- ja lepopaikkana. Antti Aleksanterinpoika Ylöstalo Mäntsälän Olkisten kylästä muutti Karhin Kuumolaan vuoden 1812 tienoilla. Vuonna 1789 annetun yhdistys- ja vakuuskirjan nojalla myös talonpoikaissääty sai oikeuden omistaa rälssimaata. Olkisten Ylöstalo ja Alastalo olivat ensimmäiset ja ainoat Ruotsin vallan aikana ei-säätyläisille myydyt rälssitilat Mäntsälässä. Tiettyjen omistusvaihdosten jälkeen Olkisiin muodostuikin vanhan rälssimaalle Olkisten kartano, veljesten Antti ja Johan Aleksanterinpoika Ylöstalon muutettua sieltä Karhin Kuumolaan.
Rajapaikkana Kuumola esiintyy keskiajalla 1435 Vitikka Assarssonin vahvistuksessa Monikkalan ja Turengin rajoista, nykyisen Janakkalan alueella. Asiakirjassa mainitaan yhdeksi rajapaikaksi "Pelzin arina innom Cumola åker". Tämä hämäläinen rajavahvistus todistaa samalla, että suomenkieltä käytettiin ruotsin seassa. Suomen kieltä esiintyy siis satunnaisesti asiakirjoissa jo ennen varsinaista kirjakielemme luomista piispa Agricolan aikana.
Kasa-ammunta

Kasa-ammunta on kilpailulaji, jossa ampuma-aseella yritetään tietyiltä etäisyyksiltä saada laukaukset osumaan mahdollisimman lähelle toisiaan. Eli siinä toisin sanoen pyritään mahdollisimman pieneen osumakuvioon eli kasaan. Osumien sijainti taulussa on toissijaista kunhan ne ovat taulussa olevan rajatun alueen sisällä. Vaikka pieneen osumakuvioon perustuvaa ammuntaa on harrastettu jo pitkään, niin kilpailulajina kasa-ammunta juontuu Yhdysvalloista 1930-luvulta alkaen ja se levisi sieltä Suomeen Ruotsin kautta 1970-luvulla.
Krotonit

| Krotonit |
| --- | --- |
 Croton californicus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Tyräkkikasvit Euphorbiaceae
Suku::  Krotonit Croton  L.
Katso myös
   Krotonit Wikispeciesissä   Krotonit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krotonit (Croton) on tyräkkikasvien laaja suku. Sukuun kuuluu yli 1000 lajia.
Useimmat krotonit elävät puoliaavikolla, mutta lähes kaikista tropiikin elinympäristöistä löytyy ainakin yksi krotonilaji. Joillakin alueilla lajikirjo on erityisen runsasta, esimerkiksi Brasiliassa on määritetty 356 krotonilajia ja Kuubassa 33.
Lajeja

Croton eluteria – karibiankrotoni
Croton macrostachyus – afrikankrotoni
Croton megalocarpus – kuulakrotoni
Croton pseudopulchellus – ruostekrotoni
Croton sylvaticus – oranssikrotoni
Croton claussenianus
Croton tiglium
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Krotonit – Croton
ITIS: Croton (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Croton (englanniksi)
Flora of China: Croton (englanniksi)
Käpylän pelastusasema

Käpylän pelastusasema
Käpylän pelastusasema (ruots. Kottby räddningsstation) on Helsingin pelastuslaitoksen neljäs pelastusasema. Asema rakennettiin vuonna 1931, ja se on peruskorjattu vuonna 2005. Aseman osoite on Kullervonkatu 7.
Aseman yksiköt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Yksikkötunnus | Vanha tunnus | Tyyppi |
| R HE 401 | H41 | Pelastusyksikkö |
| R HE 404 | H47 | Vaihtolavayksikkö |
| E HE 1341 | H491 | Perustason ambulanssi |
| E HE 1342 | H492 | Perustason ambulanssi |
Kansanpukujen osto Säkylässä

| Kansanpukujen osto Säkylässä |
| --- | --- |

Nimi:  Kansanpukujen osto Säkylässä
Tekijä:  Arvid Liljelund
Valmistumisvuosi:  1878
Taiteenlaji:  maalaustaide
Korkeus:  73 cm
Leveys:  94 cm
Sijainti:  Ateneumin taidemuseo, Helsinki
Kansanpukujen osto Säkylässä on suomalaisen taidemaalarin Arvid Liljelundin öljyvärimaalaus vuodelta 1878. Se on hänen tunnetuimpia maalauksiaan ja teosta pidetään myös Liljelundin Düsseldorfin kauden päätyönä. Maalaus esittää kahta miestä ostamassa kansanpukuja emännältä ja talonpojalta Säkylässä.
Teoksessa esiintyvät kansatieteilijät tohtori H. A. Reinholm sekä ylioppilaslakkia pitävä maisteri F. I. Färling, jotka ovat hankkimassa pukuja Helsingin yliopiston Länsisuomalaisen Osakunnan kokoelmiin. Kuvassa olevan talonpojan mallina Liljelund käytti entistä oppilastaan Elias Muukkaa, joka oleskeli myös Düsseldorfissa 1870-luvulla.
Maalaus on Helsingissä Ateneumin taidemuseon kokoelmissa. Suomen Taideyhdistyksen omistukseen se hankittiin vuonna 1879.
Näyttelyhistoria > Suomessa

Suomen Taideyhdistyksen syysnäyttely, Helsinki (1878)
Ritarihuone, Helsinki (1879, 1885)
Viipurin taidenäyttely, Viipuri (1887)
Taiteilijaseuran näyttely, Turku (1888)
Taiteilijaseuran ja Suomen Taideyhdistyksen näyttely, Vaasa (1894)
Satakunnan Museo, Pori (1975)
Sinebrychoffin taidemuseo, Helsinki (1985)
Pohjanmaan museo, Vaasa (1997)
Lönnströmin taidemuseo, Rauma (2003)
Näyttelyhistoria > Ulkomailla

Tukholma (1878)
Kööpenhamina (1883)
Pariisin maailmannäyttely, Pariisi (1889)
Kansallisgalleria, Oslo (1975)
Göteborgin taidemuseo, Göteborg (1975–1976)
Ruotsin kansallismuseo, Tukholma (1976)
Düsseldorfin taidemuseo, Düsseldorf (1976)
Pushkinin taidemuseo, Moskova (1979)
Eremitaaši, Leningrad (1979)
Museum Kunstpalast, Düsseldorf (2011–2012)
Koiransuoli

| Koiransuoli |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala, Pälkäne
Koordinaatit:  61°25′29″N, 24°32′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Vasajärveen 
Järvinumero:  35.716.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,9 m  
Rantaviiva:  0,908 km  
Pinta-ala:  1,498 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoiransuoli 
Koiransuoli  on Pirkanmaalla Kangasalla ja Pälkäneellä sijaitseva lampi, joka sijaitsee Laipanmaan metsäalueella.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Vasajärven ja Verkkojärven välissä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat ojitettua suota. Pälkäneen kuntaraja ylittää lammen eteläosan.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,9 metriä mpy. Lampeen on johdettu useita ojia ja niitä pitkän lampi myös laskee Vasajärveen. Reitin vedet laskevat lopuksi Sappeenjärven kautta Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.
Karjalan rintama

| --- | --- |
 Puna-armeijan rintamat toisessa maailmansodassa 
Baltian rintamat: 
Baltian rintama: 
1. Baltian rintama: 
2. Baltian rintama: 
3. Baltian rintama: 
Brjanskin rintama: 
Luoteisrintama: 
Orjolin rintama : 
Valko-Venäjän rintamat: 
Valko-Venäjän rintama: 
1. Valko-Venäjän rintama: 
2. Valko-Venäjän rintama: 
3. Valko-Venäjän rintama: 
Keskustan rintama: 
Kurskin rintama: 
Lännen rintama : 
Ukrainan rintamat: 
1. Ukrainan rintama: 
2. Ukrainan rintama: 
3. Ukrainan rintama: 
4. Ukrainan rintama: 
Arorintama: 
Etelän rintama: 
Lounaan rintama: 
Voronežin rintama: 
Reservirintama : 
Kaukoidän rintamat: 
Kaukoidän rintama: 
1. Kaukoidän rintama: 
2. Kaukoidän rintama: 
Transbaikalin rintama : 
Moskovan rintamat: 
Moskovan puolustuslinja: 
Moskovan reservirintama: 
Možaiskin puolustuslinja: 
Kalininin rintama: 
Reservirintama : 
Pohjoiset rintamat: 
Karjalan rintama: 
Leningradin rintama: 
Pohjoinen rintama: 
Olhavan rintama : 
Kaukasuksen rintamat: 
Kaukasuksen rintama: 
Pohjois-Kaukasuksen rintama: 
Transkaukasian rintama: 
Krimin rintama : 
Stalingradin rintamat: 
Donin rintama: 
Kaakon rintama: 
Stalingradin rintama: 
Karjalan rintama oli Neuvostoliiton puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka  perustettiin 23. elokuuta 1941 jakamalla Pohjoinen rintama Leningradin- ja Karjalan rintamiksi. Rintama lakkautettiin 15. marraskuuta 1944. Karjalan rintaman rintamavastuuseen kuului alue Syvärin alajuoksulta Jäämerelle.
Vuoden 1944 alussa Karjalan rintaman alaisuuteen kuului viisi armeijaa: 14. armeija Murmanskin suunnassa, 19. armeija Kantalahden suunnassa, 26. armeija Uhtuassa, 32. armeija Maaselän kannaksella ja 7. armeija Syvärillä. Näistä armeijoista kolme ensimmäistä taisteli Saksan 20. vuoristoarmeijaa vastaan Lapissa. Karjalan rintama aloitti suurhyökkäyksensä (7. ja 32. armeija) 20.–21. kesäkuuta 1944 vallaten Itä-Karjalan, mutta suomalaiset pysäyttivät rintaman hyökkäyksen U-asemaan ja viimeistään Ilomantsissa. Hyökkäyksen päätyttyä Karjalan rintama ryhtyi asemasotaan ja alkoi luovuttaa joukkojaan ”tärkeimmille” sotatantereille muun muassa Valko-Venäjälle. Lapin sodassa Karjalan rintama valloitti Petsamon, Sallan, Kuusamon ja Suomussalmen saksalaisilta. Kahdesta jälkimmäisestä neuvostojoukot lähtivät marraskuun alussa 1944.
Komentajat

Rintamankomentajina olivat:
1. syyskuuta 1941 – 21. helmikuuta 1944 kenraalieversti Valerian Frolov
22. helmikuuta – 15. marraskuuta 1944 Neuvostoliiton marsalkka Kirill Meretskov
Karéri

| Karéri |
| --- | --- |
 Karéri
 Koordinaatit: 14°49′31″N, 5°15′5″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Ténenkoun piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  28 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karéri on maalaiskunta Moptin alueen Ténenkoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dioura sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen länsipuolisella tasangolla 50 kilometriä Ténenkousta luoteeseen. Kunnassa on 28 400 asukasta (vuonna 2009).
Karérin kunta rajoittuu idässä Ténenkoun piirin Togoré-Coumbén, Diondiorin, Sougoulbén ja Diakan kuntiin, pohjoisessa Youwaroun piirin Farimakén kuntaan sekä etelässä Ségoun alueen Macinan ja lännessä Nionon piireihin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 38 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, tuaregeja ja maureja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, kamelit, aasit ja siipikarja. Diourasta on maayhteydet Gathiin, Léréen, Ténenkouhun, Nampalaan ja Moninpéen.
Krottimonni

| Krottimonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Mehiläismonnit Pseudopimelodidae
Suku::  Lophiosilurus
Laji::  alexandri
Kaksiosainen nimi
 Lophiosilurus alexandri  Steindachner, 1876 
Katso myös
   Krottimonni Wikispeciesissä   Krottimonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Krottimonni (Lophiosilurus alexandri) on mehiläismonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena makeista vesistä Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Krottimonni voi kasvaa suurimmillaan noin 72 cm pitkäksi, mutta jää yleensä alle 50 cm pitkäksi. Lajin ruumis on suuri- ja litteäpäinen ja kala voi painaa 5–8 kg. Silmät sijaitsevat selässä ja suu on hyvin kookas. Krottimonnilla on rasvaevä. Laji on väriltään ruskea tai harmahtava ja ihossa on useita nystyjä.
Levinneisyys ja elintavat

Krottimonnia tavataan Brasiliasta São Francisco ja Docejoista. Se elää jokien pohjalla, on yöaktiivinen ja sen ravintoa ovat muut kalat. Lajin lisävntymiskausi on lokakuusta helmikuulle ja se munii pohjaan. Krottimonnikoiras vartioi munia.
Krottimonni on erittäin hyvä ruokakala. Laji luokitellaan vaarantuneeksi kannan taannuttua ylikalastuksen ja elinympäristön muutosten vuoksi. Krottimonnin viljelyä on tutkittu.
Kap Verden jalkapallomaajoukkue

| Kap Verde |
| --- | --- |
Lempinimi:  Tubarões Azuis   Crioulos
Liitto:  Kap Verden jalkapalloliitto
Maanosaliitto:  CAF (Afrikka)
Kenttä:  Estádio da Várzea
Valmentaja:  Lúcio Antunes
Kapteeni:  Marco Soares
Eniten otteluita:  Babanco (45 
Eniten maaleja:  Carlos Morais (13)
FIFAn maakoodi:  CPV
FIFA-ranking:  65 (18.7.2024) 
Ensimmäinen ottelu
  Guinea-Bissau 3 - 0 Kap Verde  (Guinea-Bissau; 7. tammikuuta 1979) 
Suurin voitto
  Kap Verde 5 - 0 Päivänt. Guinea  (Sal, Kap Verde; 28. maaliskuuta 2009) 
Suurin tappio
  Senegal 5 - 1 Kap Verde  (Mali; 12. helmikuuta 1981)  Kap Verde 0 - 4 Ghana  (Praia, Kap Verde; 8. lokakuuta 2005) 
Afrikan-mestaruuskilpailut
Esiintymiset:  2 (ensimmäiset 2013)
Paras sijoitus:  Puolivälierät (2013)
Kap Verden jalkapallomaajoukkue edustaa Kap Verdeä miesten jalkapallon maaotteluissa. Sitä hallinnoi Kap Verden jalkapalloliitto. Maa pääsi ensimmäistä kertaa Afrikan-mestaruuskisoihin vuonna 2013 voitettuaan lokakuussa 2012 Kamerunin karsinnoissa.
Arvokisat > Maailmanmestaruuskilpailut

1930 - 1998 Ei osallistunut
2002 - 2010 Ei selviytynyt karsinnoista
Arvokisat > Afrikan-mestaruuskilpailut

1957 - 1992 Ei osallistunut
1994 – Ei selviytynyt karsinnoista
1996 – Vetäytyi karsinnoista
1998 – Ei osallistunut
2000 - 2012 Ei selviytynyt karsinnoista
2013 – Puolivälierät
2015 – 1. kierros
Kangastakunen (Kuhmoinen)

| Kangastakunen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°36′51″N, 25°07′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Ylä-Karkjärveen 
Järvinumero:  14.224.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,1 m  
Pituus:  1,7 km  
Leveys:  900 m  
Rantaviiva:  5,684 km  
Pinta-ala:  42,162 ha  
Saaria:  3 
 fiKangastakunen 
Kangastakunen eli Kankaantakunen on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Karklammen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 42 hehtaaria, se on 1,7 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme pientä saarta. Järven rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä ja rannat ovat pääosin metsämaata. Järvellä on muutama talo ja noin 15 vapaa-ajan asuntoa. Asutus painottuu järven länsiosaan. Yhdystie 3284 sivuaa järven lounaisrantaa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,1 metriä mpy. Siihen laskee Kaija, Tervajärvi, Tornilampi ja pieni nimetön lampi. Järvi laskee sen eteläpäästä lähtevää ojaa pitkin. Laskuoja virtaa kaakkoon, kulkee Ruontakusen kautta ja laskee lopulta 4,0 kilometrin päässä Ylä-Karkjärveen. Kangastakusen ja Ylä-Karkjärven välinen pudotus on 13,2 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimellä Kangantakanjärvi.
Vuosien 1965 ja 1966 peruskartoissa järven nimenä oli Kankaantakunen. Tuolloin järven kaakkoisrannalla oli kaksi taloa, mutta muutoin järvi oli autio. Vuoden 1986 peruskartassa järven nimenä oli Kangastakunen ja järvelle oli rakennettu yli 10 taloa lisää.
Kuang Sin putoukset

Kuang Sin putoukset
Kuang Sin putoukset on Laosissa lähellä Luang Prabangia sijaitseva vesiputousryhmä. Lähellä sijaitsee Ban Ta Baenin kylä. Putoukset ovat 60 metriä korkeita. Vesiputoukset saavat alkunsa niiden yllä virtaavasta purosta ja ne laskevat alapuolella oleviin lampiin. Yhden putouksen takana on luola. Putousten ympäristössä kasvaa ihmeköynnöksiä sekä kukkivia pensaita ja puita. Kuang Sin putoukset tunnetaan matkailunähtävyytenä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.momondo.fi/inspiroidu/10-luontoaidin-kauneinta-uima-allasta%5Bvanhentunut+linkki%5D
Kaisonlampi

| Kaisonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°06′32″N, 27°07′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskujoki:  Sarkasenjoki Vuorilampeen 
Järvinumero:  14.982.1.036
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,5 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  1,487 km  
Pinta-ala:  4,401 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaisonlampi 
Kaisonlampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Vainikan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 600 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.