stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maria Fjodorovna
Suuriruhtinatar

Koska anoppi keisarinna Maria Aleksandrovna oli terveydeltään heikko ja vietti pitkiä aikoja ulkomailla hoitaakseen tuberkuloosiaan, Maria Fjodorovna joutui usein hoitamaan keisarillisen hovin ensimmäisen naisen tehtäviä. Marian suhde appeensa Aleksanteri II:een huononi, koska hän ei hyväksynyt tämän toista avioliittoa Jekaterina Dolgorukovan kanssa. Hän kieltäytyi päästämästä lapsiaan tapaamaan näiden isoisän toista vaimoa ja tämän laillistettuja äpäriä.
Suuriruhtinaana ollessaan Aleksandr Aleksandrovitš käytti puolisonsa Maria Fjodorovnan kanssa Aleksanterin palatsia asuinpaikkanaan. Heidän asuinhuoneistonsa sijaitsivat palatsin oikeassa siivessä, jossa heidän esikoisensa Nikolai syntyi vuonna 1868. Kruununperillis- ja hallitsija-aikanaan Aleksanteri III perheineen oleskeli usein kesäisin Langinkosken kalastajamajalla Kymijoen suulla, josta sanotaan että se oli tanskalaisesta vaatimattomuudesta pitävän keisarinna Marian suosima paikka, jossa paikallinen väestö oli hengeltään skandinaavista. He tekivät lähes joka kesä matkan myös Tanskaan Marian vanhempien luokse, jossa toisin kuin Venäjällä tiukasti vartoituina, he nauttivat suhteellisesta vapaudesta Bernstorffin ja Fredensborgin linnassa.
Keisarinna > Taiteiden suosija

Yhdessä puolisonsa kanssa Maria Fjodorovna suosi ja tuki taiteilijoita kuten säveltäjä Pjotr Tšaikovski, Vaeltajat taiteilijaryhmä ja kirjailija Fjodor Dostojevski. Hän jakoi miehensä intohimon maalausten keräilyyn. Keisariparin keräämä kokoelma muodosti perustan Pietarissa vuonna 1898 avatulle Venäläisen taiteen museolle. Fjodor Tjuttševin, Apollon Maikovin ja suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitšin runot, Tšaikovskin 12 romanssia ja Mili Balakirevin hymni (1898) on omistettu Maria Fjodorovnalle.
Vallankumouksen jälkeen

Kun Venäjän vallankumous alkoi helmikuussa 1917, leskikeisarinna Maria Fjodorovna pysyi Venäjällä matkustaen ensin Pietarista Kiovaan, josta hän kieltäytyi lähtemästä koska halusi olla lähellä poikaansa Nikolaita. Väliaikainen hallitus määräsi hänet lähtemään Krimille Ai-Todorin palatsiin ja viimein Sevastopolin neuvoston pakottamana Dulberin linnoitettuun palatsiin Koreizissa, jossa hän asui vartioituna muitten sukulaistensa kanssa. Hän lähti maasta vasta huhtikuussa 1919 sisarensa Britannian leskikuningatar Alexandran taivutteluiden jälkeen. Hän pakeni Krimin kautta Jaltalta brittiläisellä sotalaiva HMS Marlborough'lla, jonka Britannian kuningas Yrjö V oli lähettänyt noutamaan tätiään, tämän tytärtä Kseniaa ja tämän kuutta lasta perheineen, suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšia puolisoineen, ruhtinas Feliks Jusupovia perheineen sekä kuutta koiraa ja kanarialintua. Matka suuntautui Maltan kautta Lontooseen.
Lontoosta Maria Fjodorovna muutti kuitenkin marraskuussa 1919 takaisin Tanskaan, koska tunsi olevansa vähempiarvoinen köyhä sukulainen valtansa menettäneenä sisareensa nähden eikä häntä kutsuttu virallisille illallisille tai vastaanotoille. Vielä vuonna 1921-1922 hän kieltäytyi uskomasta että Nikolai II ja tämän perhe olivat kuolleet, koska kukaan ei ollut hänen mukaansa sitä nähnyt. Asuttuaan ensin Amalienborgin linnassa veljenpoikansa Kristian X:n luona, jonka kanssa tuli erimielisyyttä mm. liian suuresta sähkölaskusta, jota hän kieltäytyi maksamasta myymällä korujaan, hän asettui lopulta vuonna 1923 Kööpenhaminan pohjoispuolelle Klampenborgssa yhdessä sisarensa Alexandran vuonna 1906 ostamaansa Hvidøre kesähuvilaan. Hän asui Tanskassa aina kuolemaansa 80-vuotiaana vuoteen 1928 asti. Hän säilytti korunsa kuolemaansa saakka sänkynsä alla olevassa rasiassa.
Uudelleenhautaus

Vuonna 2005 Tanskan ja Venäjän hallitukset sopivat, että Maria Fjodorovnan maalliset jäännökset siirretään Roskilden tuomiokirkosta Pietariin, jossa hänet haudattiin uudelleen Pietari-Paavalin katedraaliin miehensä Aleksanteri III:n viereen. Hän oli toivonut tulevansa haudatuksi Venäjälle, sitten kun "olot siellä rauhoittuvat".
Maria Fjodorovnan sarkofagi saapui 26. syyskuuta 2006 Kronstadtin laivastoasemalle Tanskan laivaston Esbern Snare aluksella, päivälleen 140 vuotta siitä, kun Maria itse saapui Kronstadtiin. Matkalla Tammisaaren saariston Jussarön edustalla 25. syyskuuta 2006 klo 12 miinalaiva Pohjanmaa tervehti ohi purjehtivaa entistä keisarinnaa. Arkku oli kaksi päivää Pietarhovin Aleksandran puistossa pyhän Aleksanteri Nevskin kirkossa jäähyväisten jättämistä varten.
Hautauksen yhteydessä arkulle ripoteltiin Tanskan maaperän multaa ja 31 tykinlaukausta juhlistivat keisarinnaa, kuten hänen saapuessaan ensimmäisen kerran Venäjälle vuonna 1866.
Maria Fjodorovna Helsingin nimistössä

Helsingin Etu-Töölössä sijaitseva Dagmarinkatu ja Helsingissä aiemmin toiminut Marian sairaala on nimetty suuriruhtinatar Maria Fjodorovnan mukaan.
Kunnianosoituksia

Pyhän Andreaksen ritarikunta (Venäjä)
Pyhän Isabellan ritarikunta (Portugali)
Pyhän Carlon ritarikunta (Meksiko, 1865)
Luisen ritarikunta (Preussi)
Kuningatar Maria Luisan ritarikunta (Espanja)
Arvokkaan kruunun ritarikunta (Japani)
Maria Fjodorovnan maalauksia

Asetelma
 1868
Kitupiikki
 1890
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Fjodorovna Wikimedia Commonsissa
Ship with remains of tsar's Danish-born wife sails to Russia (RIA)
http://www.soukka-seura.fi/historia/I001BD6F7
Keisarillisen junan matka Suomen halki sotavuonna 1914, Hakkapeliitta, 10.12.1935, nro 50, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Maria Aleksandrovna | Venäjän keisarikunnan hallitsijan puoliso 1881–1894 | Seuraaja: Aleksandra Fjodorovna |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Biografiasampo 
Muut:  SNAC  IdRef 
Suuriruhtinas Aleksandr Aleksandrovitš Romanovin ja suuriruhtinatar Maria Fjodorovnan häät Talvipalatsin suuressa kirkossa 9. marraskuuta 1866, Mihály Zichyn maalaus 1867. Rahavaikeuksien vuoksi Marian vanhemmat eivät voineet saapua häihin, ainoastaan veli Fredrik, joka oli saattanut Marian Venäjälle, edusti morsiamen sukua.
Maria Fjodorovna (vas. ylh.) ja Aleksanteri III lapsineen 1889. Tuleva Nikolai II seisoo takarivissä.
Suuriruhtinatar Maria Fjodorovna 1870-luvulla
Maria Fjodorovna ja Aleksanteri III Tanskassa 1893
Keisarinna Maria Fjodorovna n. 1886
Keisarillisen junan onnettomuus Borkissa 17. lokakuuta 1888. Murskautunut ruokasalivaunu ja suuriruhtinaan vaunu.
Maria Fjodorovna, Aleksanteri III ja heidän lapsensa Livadijan palatsissa Krimillä 1893
Leskikeisarinna Maria Fjodorovna hovipuvussa, hänellä on 51 timantista tehty viisinkertainen kaulanauha. A. Pasetti 1896-1898
Leskikeisarinna Maria Fjodorovna, Vladimir Makovski 1912
Leskikeisarinna Maria ja lanko, suuriruhtinas Nikolai HMS Marlborough -laivalla lähtemässä Venäjältä vuonna 1919, Jaltan kaupunki näkyy taustalla
Maria Fjodorovnan ja Aleksanteri III:n haudat Pietari-Paavalin katedraalissa
Anders af Botin

| Anders af Botin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1724 Hagby, Ruotsi
Kuollut: 22. syyskuuta 1790 (66 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  virkamies, historioitsija
Anders af Botin (15. maaliskuuta 1724 Hagby – 22. syyskuuta 1790 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija ja virkamies. Botin tutki ruotsin taloudellista ja sosiaalista historiaa primäärilähteiden avulla. Vuonna 1777 hän julkaisi ruotsin kielen kieliopin Svenska språket i tal och skrift. Botin valittiin vastaperustetun Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 1786.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anders af Botin Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: ensimmäinen | Ruotsin akatemia, tuoli 10 1786–1790 | Seuraaja: Christoffer Bogislaus Zibet |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Sirpa Paatero

| Sirpa Paatero |
| --- | --- |
 Paatero vuonna 2015
Kuntaministeri
 Marinin hallitus 10.12.2019–20.6.2023  
Seuraaja:  Anna-Kaisa Ikonen
Kunta- ja omistajaohjausministeri
 Rinteen hallitus 6.6.2019–10.12.2019  
Edeltäjä:  Anu Vehviläinen Mika Lintilä
Seuraaja:  Tytti Tuppurainen (omistajaohjausministeri)
Suomen kehitysministeri
 Stubbin hallitus 26.9.2014–29.5.2015  
Edeltäjä:  Pekka Haavisto
Seuraaja:  Lenita Toivakka
Kansanedustaja
 1.2.2006–5.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1964 (ikä 60) Karhula
Puoliso:  Antti Paatero (1987–)
Tiedot
Puolue:  SDP
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Aiheesta muualla
sirpapaatero.net
Sirpa Hannele Paatero (o.s. Peltonen, s. 9. syyskuuta 1964 Karhula) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 2006–2023 ja kuntaministerinä Marinin hallituksessa 2019–2023. Puoluetaustaltaan hän on sosiaalidemokraatti.
Elämä ja ura

Paatero valmistui ylioppilaaksi Kaarinan lukiosta 1984. Hänellä on mallipukineiden valmistajan koulutus Kotkan ammatillisesta oppilaitoksesta (1986) sekä käsilaukuntekijän koulutus oppisopimuksella (1988). Tämän lisäksi Paatero on opiskellut askartelunohjaajan tutkinnon Valtion askartelunohjaajaopistossa (1991). Hän on suorittanut kasvatustieteen perusopinnot Helsingin yliopistossa (1992), päihdetyön moniammatillisen lisäkoulutuksen Etelä-Karjalan ammattikoulussa (1997) ja terveyskasvatuksen perusopinnot Jyväskylän yliopistossa (1998). Ennen poliittista uraansa Paatero työskenteli muun muassa ehkäisevän päihdetyön ohjaajana Kotkan kaupungilla 1995. Vuodesta 2000 alkaen Paatero on toiminut Kotkan kaupunginvaltuutettuna.
Paatero nousi eduskuntaan varasijalta 1. helmikuuta 2006 Sinikka Mönkäreen luovuttua kansanedustajan paikasta. Hänet valittiin kehitysministeriksi Stubbin hallitukseen syyskuussa 2014. Paatero nimitettiin Rinteen hallituksen kunta- ja omistajaohjausministeriksi 6. kesäkuuta 2019. Hän pyysi eroa ministerin tehtävistä 29. marraskuuta 2019. Pääministeri Antti Rinteen mukaan Paatero ei ollut noudattanut pääministerin Postin omistajaohjausta koskevia ohjeita. Paateron kirjallisesti 2. joulukuuta jättämää eronpyyntöä valtioneuvoston jäsenyydestä ei käsitelty, koska Rinne jätti koko hallituksen eronpyynnön 3. joulukuuta 2019.
Huolimatta aiemmasta eronpyynnöstään Paatero nimettiin kuntaministeriksi Rinteen hallitusta seuranneeseen Marinin hallitukseen. Ministerin roolistaan huolimatta Paateroa ei valittu eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
SDP:n Tampereen puoluekokouksessa 2020 Paatero valittiin jatkamaan puoluevaltuuston puheenjohtajana vuodet 2020–2023. Puheenjohtajuudesta käytiin tiukka kamppailu Paateron ja turkulaisen Aki Lindénin välillä Paateron voittaessa äänin 252–237.
Paatero toimi 2007–2016 urheilujärjestö TUL:n puheenjohtajana.
Yksityiselämä

Paateron puoliso on ollut vuodesta 1987 rakennusinsinööri Antti Paatero. Heillä on kaksi tytärtä.lähde?
Kunnianosoituksia

Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki (Suomi, 2022)
Amalie Dideriksen

| Amalie Dideriksen |
| --- | --- |
 Amalie Dideriksen ratapyöräilyn EM-kilpailuissa 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Tanska
Pyöräilijä
Joukkue:  Uno-X Mobility
Laji:  maantie- ja ratapyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2015−2020 2021–2022 2023–:  Boels - Dolmans Cycling Team Trek-Segafredo women Uno-X Pro Cycling Team / Uno-X Mobility
Suurimmat voitot
 Maantieajon maailmanmestaruus 2016 Junioreiden maantieajon maailmanmestaruus 2013, 2014 Pariajon maailmanmestaruus 2024 Pariajon Euroopan-mestaruus 2018 Ronde van Drenthe 2017  Maantieajon Tanskan-mestaruus 2014, 2015, 2018, 2021  Aika-ajon Tanskan-mestaruus 2020 
 Tiedot päivitetty: 26. lokakuuta 2024 
| Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Tanska> Naisten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Doha 2016 | maantieajo |  |
|  Pronssia | Bergen 2017 | maantieajo |  |
Maa:  Boels - Dolmans Cycling Team
|  Hopeaa | Innsbruck 2018 | joukkueaika-ajo |  |
Maa:   Tanska
Naisten ratapyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 |  :pariajo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ballerup 2024 | pariajo |  |
|  Hopeaa | Apeldoorn 2018 | omnium |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2023 | omnium |  |
|  Pronssia | Apeldoorn 2018 | linja-ajo |  |
|  Pronssia | Pruszków 2019 | pariajo |  |
|  Pronssia | Saint-Quentin-en-Yvelines 2022 | pariajo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2018 | pariajo |  |
|  Kultaa | Apeldoorn 2019 | pariajo |  |
|  Hopeaa | Grenchen 2015 | omnium |  |
|  Hopeaa | Grenchen 2021 | pariajo |  |
|  Pronssia | München 2022 | pariajo |  |
|  Pronssia | Heusden-Zolder 2025 | omnium |  |
Amalie Dideriksen (s. 24. toukokuuta 1996 Kastrup) on tanskalainen maantiepyöräilyn maailmanmestari ja ratapyöräilyn olympiamitalisti.
Dideriksen voitti maantieajon maailmanmestaruuden Dohassa 2016 kukistettuaan loppukirissä Kirsten Wildin ja Lotta Lepistön. Hän saavutti maantieajon MM-pronssia Bergenissä 2017. Junioreiden maantieajon maailmanmestaruuden hän voitti 2013 ja 2014. Ensimmäisen World Tour -voittonsa hän saavutti Ronde van Drenthe -kilpailussa 2017.
Ratapyöräilyssä Dideriksen saavutti olympiahopeaa pariajossa eli madisonissa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion kisoissa. Hän voitti pariajon maailmanmestaruuden 2024. Hän on saanut MM-kilpailuissa lisäksi hopeaa ratapyöräilyn "moniottelussa", omniumissa 2018 ja 2023. Pronssia hän on saavuttanut linja-ajossa eli scratchissa 2018 sekä pariajossa 2019 ja 2022. Hän on voittanut pariajon Euroopan-mestaruuden 2018 ja 2019 sekä saanut EM-hopeaa 2021 ja -pronssia 2022. Omniumissa hän saavutti EM-hopeaa 2015 ja EM-pronssia 2025. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden linja-ajossa 2014 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden takaa-ajossa ja omniumissa 2015.
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Purduen yliopisto (Fort Wayne)

| Purduen yliopisto (Fort Wayne)> Purdue University Fort Wayne |
| --- | --- |
Perustettu:  2018
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Fort Wayne, Indiana  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.pfw.edu/
Purduen yliopisto (Fort Wayne) (engl. Purdue University Fort Wayne, lyh. PFW) on Yhdysvaltain Indianassa sijaitseva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 2018, ja se sijaitsee Fort Waynen kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Mikkelin seutukunta

| Mikkelin seutukunta |
| --- | --- |

 sijainti 
Väkiluku:  68 879 16:nneksi suurin 31.12.2021 
Mikkelin seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Savon maakunnassa. Siihen kuuluu viisi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 101. 2021-12-31 31. joulukuuta 2021 seutukunnassa oli 68 879 asukasta.
Kunnat

| Vaakuna | Kunta | Väkiluku (2024) | Maa- pinta-ala (km²) | Väestön- tiheys (as> /km²) | Kunnallis- vero (2025) | Suomen- kieliset (2023) | Ruotsin- kieliset (2023) | Muun- kieliset (2023) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Hirvensalmi | 2 058 | 465 | 4 | 7.4 % | 97 % | 0,5 % | 3 % |
|  | Kangasniemi | 5 063 | 1 069 | 5 | 9.4 % | 98 % | 0,2 % | 3 % |
|  | Mikkeli | 51 893 | 2 548 | 20 | 9.4 % | 94 % | 0,2 % | 5 % |
|  | Mäntyharju | 5 534 | 981 | 6 | 8.5 % | 95 % | 0,2 % | 4 % |
|  | Puumala | 2 100 | 794 | 3 | 6.6 % | 97 % | 0,3 % | 3 % |
|  | yhteensä | 66 648 | 5 857 | 11 |  | 95 % | 0,2 % | 5 % |
Historia

1. tammikuuta 2001 seutukunnan kunnista Anttola ja Mikkelin maalaiskunta liittyivät Mikkelin kaupunkiin.
1. tammikuuta 2004 Haukivuori liittyi seutukuntaan Pieksämäen seutukunnasta.
1. tammikuuta 2007 Haukivuori yhdistyi osaksi Mikkelin kaupunkia.
1. tammikuuta 2009 Puumala siirtyi seutukuntaan lakkautetusta Juvan seutukunnasta.
1. tammikuuta 2013 Suomenniemi Lappeenrannan seutukunnasta ja Ristiina liittyivät Mikkelin kaupunkiin.
1. tammikuuta 2025 Pertunmaa liittyi osaksi Mäntyharjun kuntaa.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Mikkelin seutukunnan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 77 931 | 77 931 |
| 1985 | 1985 |    | 78 383 | 78 383 |
| 1990 | 1990 |    | 78 209 | 78 209 |
| 1995 | 1995 |    | 78 455 | 78 455 |
| 2000 | 2000 |    | 76 917 | 76 917 |
| 2005 | 2005 |    | 75 329 | 75 329 |
| 2010 | 2010 |    | 73 727 | 73 727 |
| 2015 | 2015 |    | 72 819 | 72 819 |
| 2020 | 2020 |    | 69 518 | 69 518 |
Lähde: Tilastokeskus.
Aiheesta muualla

Mikkelin seudun kotisivut ( Arkistoitu – Internet Archive)
Hirvensalmen kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kangasniemen kunnan kotisivut
Mikkelin kaupungin kotisivut
Mäntyharjun kunnan kotisivut
Puumalan kunnan kotisivut
Etelä-Savon maakunnan seutukunnat
Fredrik Kaarle (Preussin prinssi)

Prinssi Friedrich Karl
Fredrik Kaarle (saks. Friedrich Karl Nikolaus); ( 20. maaliskuuta 1828 Berliini, Preussin kuningaskunta – 15. kesäkuuta 1885 Klein Glienicke, Saksan keisarikunta) oli preussilainen prinssi ja sotamarsalkka, joka toimi tärkeänä komentajana Saksan yhdistymiseen johtaneissa sodissa.
Suku ja koulutus

Friedrich Karlin isä oli prinssi Kaarle, Preussin kuningas Vilhelm I:n veli, ja äiti Saksi-Weimarin prinsessa Maria. Friedrich Karl sai lapsesta alkaen sotilaallisen koulutuksen ja osallistui kenraali Friedrich von Wrangelin päämajassa ensimmäiseen Tanskan–Preussin sotaan vuonna 1848 sekä Badenin-sotaretkeen vuonna 1849.
Sotilasura

Friedrich Karl ylennettiin vuonna 1852 everstiksi, vuonna 1854 kenraalimajuriksi ja vuonna 1861 ratsuväenkenraaliksi, ja hän toimi vuodesta 1860 Preussin kolmannen armeijakunnan komentajana. Hän julkaisi samana vuonna myös huomiota herättäneen sotatieteellisen teoksen Eine militärische denkschrift von P. F. C.. Vuonna 1864 käydyssä toisessa Tanskan–Preussin sodassa prinssi toimi ensin armeijakunnan ja toukokuusta 1864 alkaen koko sotaretken komentajana. Kaksi vuotta myöhemmin käydyssä Preussin–Itävallan sodassa hän komensi 1. armeijaa, joka yhdessä Elben armeijan ja 2. armeijan kanssa saavutti voiton ratkaisevassa Königgrätzin taistelussa 3. heinäkuuta 1866.
Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodassa Friedrich Karl oli 2. armeijan komentajana. Elokuussa 1870 käydyissä taisteluissa hän pakotti ranskalaisen F. A. Bazainen armeijan perääntymään Metziin ja jäi sen jälkeen piirittämään kaupunkia, kunnes Bazaine antautui 27. lokakuuta. Voittoa seuranneena päivänä Friedrich Karl ylennettiin sotamarsalkaksi. Sen jälkeen hän valtasi Orléansin ja löi kenraali Antoine Chanzyn komentaman Loiren-armeijan joulukuun alussa sekä Chanzyn loput joukot Le Mansin luona kuukautta myöhemmin.
Friedrich Karl joutui kuitenkin muun sodanjohdon kritiikin kohteeksi, sillä hänen johtamansa operaatiot olivat voitokkuudestaan huolimatta myös vaatineet runsaat tappiot. Hänellä oli erimielisyyksiä varsinkin yleisesikunnan päällikön Helmuth von Moltken sekä 1. armeijan komentajan Karl Friedrich von Steinmetzin kanssa.
Avioliitto ja jälkeläiset

Prinssi Friedrich Karl avioitui vuonna 1854 Anhaltin prinsessa Maria Annan kanssa. Heidän tyttärensä oli prinsessa Louisa Margareta (1860–1917), joka avioitui kuningatar Viktorian ja prinssipuoliso Albertin pojan, Connaughtin herttua, prinssi Arthurin kanssa vuonna 1879.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Kaarle (Preussin prinssi) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Ratapyöräilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 2025

| Ratapyöräilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 2025 |
| --- | --- |
 Velodroom Limburg.
Sijainti:  Heusden-Zolder Belgia
Kilpailulajeja:  22
Avajaiset:  12. helmikuuta 2025
Päättäjäiset:  16. helmikuuta 2025
 ← 2024 2026 → 
Ratapyöräilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 2025 järjestettiin Belgian Heusden-Zolderissa Velodroom Limburgilla (virallisesti Sport Vlaanderen Heusden-Zolder Velodroom Limburg) 12.–16. helmikuuta 2025. Kilpailujen ohjelmassa oli 11 lajia sekä miehille että naisille. Kilpailujen menestyksekkäin maa oli kahdeksan Euroopan-mestaruutta voittanut Alankomaat.
Mitalitaulukko

Lähde: UEC
Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alankomaat | 8 | 4 | 4 | 16 |
| 2 |  Italia | 3 | 3 | 0 | 6 |
| 3 |  Iso-Britannia | 2 | 5 | 4 | 11 |
| 4 |  Saksa | 2 | 4 | 3 | 9 |
| 5 |  Portugali | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 6 |  Ranska | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 7 |  Tanska | 1 | 1 | 1 | 3 |
| - |  AIN | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8 |  Irlanti | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 |  Norja | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 |  Belgia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 11 |  Israel | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  Tšekki | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 |  Sveitsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Isha-säätiö

| Isha-säätiö> Isha Foundation |
| --- | --- |
 Järjestön logo
Perustettu:  1992
Perustaja:  Jaggi Vasudev
Tyyppi:  säätiö
Toimiala:  jooga, luonnonsuojelu, sosiaaliturva
Kotipaikka:   Coimbatore, Tamil Nadu, Intia
Toiminta-alue:  Pääsääntöisesti Intia, mutta myös muu maailma
Tukijamäärä:  noin 11 milj. vapaaehtoista
Viralliset kielet:  englanti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isha-säätiö on Intiassa toimiva voittoa tavoittelematon säätiö. Nimi isha tarkoittaa kutakuinkin "muodoton jumalainen".. Säätiön tavoite on sen itsensä mukaan toimia mahdollisimman monipuolisesti ihmisten hyvinvoinnin hyväksi: se pyrkii tarjoamaan ohjelmia ja toimintaa fyysiseen, psyykkiseen ja hengelliseen kehittymiseen.
Historia

Isha-säätiön perusti joogaopettaja ja mystikko Jaggi Vasudev (myös nimellä Sadhguru). Vasudev koki uskonnollisen heräämisen 1980-luvulla ja päätti jakaa sen koko maailman kanssa. Hän aloitti kiertelevänä joogaopettajana Etelä-Intiassa, kunnes perusti Isha-säätiön vuonna 1992. Säätiön päämaja, eli ashram, perustettiin Coimbatoren kaupunkiin, Velliangiri-vuorten juurelle Tamil Nadun läntiselle rajalle..
Vuonna 2017 säätiön päämajan maille pystytettiin Adiyogi Shiva -patsas, joka on maailman korkein rintakuva.
Toiminta

Ishan toiminta on kokonaan vapaaehtoisten varassa. Vapaaehtoisten määrä on arviolta noin 11 miljoonaa maailmanlaajuisesti.. Toimintaa koordinoidaan erilaisina projekteina, jotka säätiön oman ilmoituksen mukaan ovat koskettaneet jo 200 miljoonaa ihmistä. Projektien teemoja ovat mm. ympäristö, koulutus tai työllisyys..
Säätiön alkuperäiseen toimintaan kuuluvat jooga ja meditaatio. Se tarjoaa joogaohjausta kaikentasoisille harrastelijoille sekä mahdollisuutta kouluttautua joogaopettajaksi.
Toiminta > Project GreenHands

Project GreenHands (PGH) alkoi vuonna 2004. Sen tavoitteena on istuttaa puita ja estää aavikoituminen pääsääntöisesti Etelä-Intiassa..
Toiminta > Isha Vidhya

Isha Vidhyan tavoitteena on kohentaa maaseudun lapsien saaman koulutuksen tasoa. Projekti alkoi vuonna 2006. Projekti koostuu kahdesta lähestymistavasta: kymmenestä Isha Vidhya -kouluista, joissa opiskele hieman yli 7700 lasta sekä valtion koulujen tukiohjelma, jonka piirissä on 72 opettajaa Tamil Nadussa..