stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suvi Lindén
Eduskuntauran jälkeen > Matka Ugandaan

Lindén oli YK:n alaisen Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) laajakaistakomission erityislähettiläs vuosina 2010–2015, ja sen jälkeen hän on ollut keväästä 2016 lähtien epävirallinen, vapaaehtoinen edustaja. Hän esiintyi kuitenkin vielä helmikuussa 2018 julkisuudessa erityislähettiläänä siinä yhteydessä, kun ilmeni että hän oli ollut Ugandassa surmatun suomalaisen liikemiehen kanssa samalla matkalla. Lindén oli aiemmin erityislähettiläänä viestintäministeritaustansa ansiosta. ITU:lla ei ollut tietoa Lindénin Ugandan-matkasta, eikä tämä edustanut siellä ITU:a, eikä hän myöskään voi toimia virallisesti komission edustajana tai sen puolesta.
Muuta

Eduskuntavaaleissa 2007 Lindén sai vaalitukea Kehittyvien maakuntien Suomi ry:ltä 5 000 euroa. Vaalien jälkeinen kohu vaalituesta aiheutti myös lahjontaepäilyjä.
Kansalaisten sähköisiä oikeuksia valvova Electronic Frontier Finland ry (EFFI) jakoi vuoden 2009 Isoveli-palkinnon Suvi Lindénille ihmisten oikeuksien polkemisesta.
Lindén on toimitusjohtaja PearlCon Oy:ssä, jonka toimiala on sijoitus- ja konsultointipalvelut sekä kaikki muu laillinen toiminta.
Lindén on ponnahduslautahyppyjen naisten SM-pronssimitalisti vuodelta 1978.
Perhe

Lindén on naimisissa Timo Mehtälän kanssa. Heillä on Kiinasta vuonna 2007 adoptoitu tytär. Syksyllä 2007 suomalaisessa mediassa käsiteltiin useasti Lindénin adoptiota ja siitä seurannutta kohua, jossa hänen päätöstään hoitaa ministerintoimensa etätyönä arvostelivat etenkin muutamat oppositiopoliitikot. Päätös herätti myös paheksuntaa oikeuskanslerinvirastossa. Lindénin oman näkemyksen mukaan hän oli toiminut asiassa oikein ja hän koki käydyn keskustelun loukkaavana.
Kaijat (suku)

| Kaijat |
| --- | --- |
 Kauluskaija (Psittacula krameri)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Alaheimo::  Psittacinae
Suku::  Kaijat Psittacula  Cuvier, 1800
Katso myös
   Kaijat (suku) Wikispeciesissä   Kaijat (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaijat (Psittacula) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Psittacula-kaijat ovat keskikokoisia papukaijalintuja. Niille on yhteistä suurimmaksi osaksi vihreä höyhenpuku ja pitkä, kapea pyrstö. Aikuinen koiras ja naaras ovat erivärisiä keskenään, joskin sukupuolierojen näyttävyys eroaa lajeittain. Nuoret linnut ovat yleensä aikuisia hailakampia väreiltään.
Kaijoihin (Psittacula) kuuluvia lajeja

Harmaapääkaija (Psittacula finschii)
Himalajankaija (Psittacula himalayana)
Indokiinankaija (Psittacula roseata)
Isokauluskaija (Psittacula eupatria)
Kauluskaija (Psittacula krameri)
Keralankaija (Psittacula columboides)
Luumupääkaija (Psittacula cyanocephala)
Mauritiuksenkaija (Psittacula eques)
Nikobaarienkaija (Psittacula caniceps)
Pitkäpyrstökaija (Psittacula longicauda)
Punarintakaija (Psittacula alexandri)
Rodriguezinkaija (Psittacula exsul)
Seychellienkaija (Psittacula wardi)
Srilankankaija (Psittacula calthorpae)
Tiibetinkaija (Psittacula derbiana)
Suvun jakautuminen

Birdlife International on jakanut Psittacula-suvun useampaan sukuun. Birdlife Suomi tunnustaa edelleen vain yhden suvun, ylläolevan listan mukaisesti. Birdlife Internationalin lajilistan mukaan suvut ja lajit jakautuvat seuraavalla tavalla:
Himalayapsitta: harmaapääkaija, himalajankaija, luumupääkaija, indokiinankaija
Psittacula: punarintakaija, tiibetinkaija, nikobaarienkaija
Belocercus: pitkäpyrstökaija
Alexandrinus: kauluskaija, mauritiuksenkaija, rodriguezinkaija
Palaeornis: isokauluskaija, seychellienkaija
Nicopsitta: keralankaija, srilankankaija
Aiheesta muualla

Psittacula ITIS (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q518087  Wikispecies: Psittacula  BOLD: 7011  CoL: 642T9  EoL: 45510808  EPPO: 1PSICG  Fauna Europaea (new): feda8a7f-05d7-4669-8fc4-1237b440fb3b  GBIF: 2479192  iNaturalist: 18899  ITIS: 177640  NBN: NHMSYS0000530791  NCBI: 9227  Open Tree of Life: 1020126  Paleobiology Database: 370681
Trevor Bolder

| Trevor Bolder |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1950
Kuollut: 21. toukokuuta 2013 (62 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1971–2013
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  bassokitara, trumpetti
Yhtyeet:  The Spiders from Mars, Uriah Heep, Wishbone Ash, Cybernauts
Levy-yhtiöt:  RCA Records 
Aiheesta muualla
www.myspace.com/trevorbolder
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Trevor Bolder (9. kesäkuuta 1950 Kingston upon Hull – 21. toukokuuta 2013) oli englantilainen basisti, joka soitti muun muassa Uriah Heepissä, Wishbone Ashissa ja David Bowien taustayhtyeessä The Spiders from Mars.
Bolder syntyi Kingston upon Hullissa ja korvasi vuonna 1971 Tony Viscontin David Bowien taustayhtyeessä. Hän soitti bassokitaraa ja toisinaan trumpettia albumeilla Hunky Dory (1971), The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (1972), Aladdin Sane (1973) ja Pin Ups (1973). Bolder on kertonut, että hänen isänsä inspiroi häntä muusikoksi
Vuonna 1976 Bolder liittyi Uriah Heepiin. Hän liittyi siihen uudelleen vuonna 1983 oltuaan vuodesta 1981 lähtien tauolla. Vuosina 1981–1983 Bolder toimi yhtyeessä Wishbone Ash. Hän ehti soittaa vain yhdellä sen levyllä, Twin Barrels Burningilla.
Bolder on soittanut myös Cybernautsissa, joka soitti David Bowien kappaleita covereina.
Trevor Bolder kuoli 21. toukokuuta 2013. Hän sairasti haimasyöpää.
Diskografia > David Bowie

Hunky Dory (1971)
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (1972)
Aladdin Sane (1973)
Pin Ups (1973)
Ziggy Stardust - The Motion Picture
Live Santa Monica ’72
Diskografia > Cybernauts

Cybernauts Live
Diskografia > Dana Gillespie

Weren't Born a Man
Diskografia > Ken Hensley

Free Spirit
From Time to Time
Diskografia > Mick Ronson

Slaughter on 10th Avenue (1974)
Play Don't Worry (1975)
Main Man
Memorial Concert
Diskografia > The Spiders From Mars

Spiders From Mars (1976)
Diskografia > Uriah Heep

Firefly  (1977)
Innocent Victim  (1977)
Fallen Angel (1978)
Conquest  (1980)
Equator  (1985)
Live in Europe 1979 (1986)
Live in Moscow (live, 1988)
Raging Silence  (1989)
Different World'  (1991)
Sea of Light  (1995)
Spellbinder Live (live, 1996)
Sonic Origami  (1998)
Future Echoes of the Past  (live, 2000)
Acoustically Driven  (live, 2001)
Electrically Driven  (live, 2001)
The Magician's Birthday Party  (live, 2002)
Live in the USA  (2003)
Magic Night  (live, 2004)
Wake the Sleeper  (2008)
Celebration  (2009)
Into the Wild  (2011)
Diskografia > Wishbone Ash

Twin Barrels Burning (1982)
Elina Knihtilä

| Elina Knihtilä |
| --- | --- |
 Elina Knihtilä 2010 Jussi-gaalassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mari Elina Knihtilä
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1971 (ikä 53) Valkeala
Näyttelijä
Aktiivisena:  1996–
Palkinnot
 Parhaan naissivuosan Jussi-palkinto Putoavia enkeleitä (2008)  Parhaan naispääosan Jussi-palkinto Hyvä poika (2012)  Parhaan naisnäyttelijän Kultainen Venla Sisäilmaa (2021) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mari Elina Knihtilä (s. 6. kesäkuuta 1971 Valkeala) on suomalainen näyttelijä. Hän toimii Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun näyttelijäntaiteen professorina.
Knihtilä valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990 ja teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1996 Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön linjalta. Hän on näytellyt monia teatterirooleja muun muassa Q-teatterissa, Suomen Kansallisteatterissa ja Ryhmäteatterissa sekä useissa elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Knihtilä sai Jussi-palkinnon parhaasta naissivuosasta elokuvassa Putoavia enkeleitä vuonna 2008 ja naispääosasta elokuvassa Hyvä poika vuonna 2012. Hän sai Parhaan naisnäyttelijän Kultaisen Venlan vuonna 2022 sarjasta Sisäilmaa, joka palkittiin Kultaisella Venlalla myös vuoden draamasarjana, hänet palkittiin myös Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalilla 2022. Knihtilä esiintyi myös Jani Volasen ohjaamassa Ranuan kummit -tv-sarjassa, joka sai Venla-palkinnon vuonna 2006.
Knihtilä valittiin huhtikuussa 2016 WIFT (Women in Film & Television Finland) ry:n puheenjohtajaksi. Yhdistys ajaa audiovisuaalisen alan tasa-arvoa.
Knihtilälle myönnettiin Suomi-palkinto 2023.
Knihtilän avopuoliso on näyttelijä Tommi Korpela. Heillä on vuonna 1997 syntynyt poika.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / Tv-elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Viisasten kivi | Henna |
| 1997 | Hyvän tekijät | Sanna |
| 1997 | Jäänmurtaja | raskaana olevan Helenan vatsa |
| 2002 | Liekki |  |
| 2002 | Hengittämättä ja nauramatta |  |
| 2002 | Rumble | naispoliisi |
| 2004 | Lapsia ja aikuisia | Anna Heiskanen |
| 2004 | Väärät kengät | Mia |
| 2004 | Enkeli tulessa | Malla |
| 2005 | Tyttö ja nyrkkeilijä | Satu |
| 2006 | Matti | Mirva |
| 2006 | Järvi | Mailis |
| 2007 | V2 – Jäätynyt enkeli | Sirkka Bryggman |
| 2007 | Lieksa! | Roosa |
| 2008 | 8 päivää ensi-iltaan | BB |
| 2008 | Kaveri | Peran vaimo |
| 2008 | Tyttöjen ilta | Marju |
| 2008 | Älä unta nää | Eija |
| 2008 | Putoavia enkeleitä | Aila Meriluoto |
| 2009 | Haarautuvan rakkauden talo | Tuula Helin |
| 2009 | Skavabölen pojat | Anu |
| 2010 | Jäät | osastonhoitaja |
| 2011 | Hyvä poika | Leila Manner |
| 2011 | Elma ja Liisa |  |
| 2011 | Metsästäjät 2: Pedon jäljillä | Irina Lipponen |
| 2011 | Risto | pankinjohtaja |
| 2011 | Varasto | nainen neuvolassa |
| 2012 | Kohta 18 | Karrin äiti |
| 2012 | Tie pohjoiseen | Maarit |
| 2013 | Tumman veden päällä | Liisa |
| 2014 | Onneli ja Anneli | Tingelstiina |
| 2014 | Vadelmavenepakolainen | opettaja |
| 2015 | Lovemilla | Pirjo |
| 2015 | Kätilö | Heta |
| 2015 | Häiriötekijä | äiti / Ulla / St. Elined |
| 2015 | Onnelin ja Annelin talvi | Tingelstiina |
| 2017 | Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen | Tingelstiina |
| 2017 | Toivon tuolla puolen | aluevalvontaviranomainen |
| 2018 | Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja | Katri |
| 2018 | Tyhjiö |  |
| 2018 | Onneli, Anneli ja nukutuskello | Tingelstiina |
| 2019 | Marian paratiisi | Saga |
| 2019 | Tottumiskysymys | Päivi |
| 2025 | 100 litraa sahtia |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Angela ja ajan tuulet | Anna |
| 1999 | Ihana mies | Kaisu |
| 2000 | Sikanautaa |  |
| 2000 | Kylmäverisesti sinun | Taina Järvenpää |
| 2002 | Tummien vesien tulkit | Suuronen / taksikuski |
| 2003 | Rikospoliisi Maria Kallio | Eva Jensen |
| 2003 | Ranuan kummit | monia rooleja |
| 2003 | Kuumia aaltoja |  |
| 2005 | Tahdon asia | eränainen |
| 2006 | Majakka | Kekäläinen |
| 2006 | Mogadishu Avenue | Tv-toimittaja |
| 2006 | Käenpesä | Riittaleena Kiviraja |
| 2006–2008 | Läpiveto | monia rooleja |
| 2007 | Runeberginkatu | Marianne "Mallu" Pirhonen |
| 2007 | Rakkauden nälkä | Sisko |
| 2007–2012 | Karjalan kunnailla | Arja Irmeli Huttunen |
| 2008 | Hyvät naiset ja herrat | rouva Holopainen |
| 2008 | Suojelijat | terapeutti |
| 2008 | Maleena | Elma |
| 2008–2009 | Hymy Pyllyyn | monia rooleja |
| 2009 | Ihmebantu |  |
| 2010 | Putous | monia rooleja, mm. Vaalimaan vampyyri |
| 2010 | Paratiisi | Ruutin äiti |
| 2010 | Yksi lensi yli Marin pesän |  |
| 2011 | Virta | Sari Vuorensola |
| 2011 | Vedetään hatusta | oma itsensä |
| 2011 | YleLeaks | oma itsensä |
| 2011 | Nenäpäivä-show 2011 | Marketta |
| 2013–2014 | #lovemilla | Pirjo |
| 2016 | Kohtuuttomuuksia | Ritu / Pirjo / Bamse / Ellu |
| 2017 | Myrskyn jälkeen | Sirkku |
| 2017 | Nörtti: Dragonslayer666 | Äiti |
| 2019 | Nyrkki | Hertta Kuusinen |
| 2021 | Sisäilmaa | Anneli Tiainen |
Aiheesta muualla

Elina Knihtilä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Elina Knihtilä Elonetissä.
Yle Elävä arkisto: Miten minusta tuli minä, Elina Knihtilä
| n k Parhaan naispääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Ansa Ikonen (1944)  Lea Joutseno (1945)  Regina Linnanheimo (1946)  Emma Väänänen (1947)  Eeva-Kaarina Volanen (1948)  Eeva-Kaarina Volanen (1949)  Eeva-Kaarina Volanen (1950)  Emma Väänänen (1951)  Mirjami Kuosmanen (1952)  Rauni Luoma (1953)  Maija Karhi (1954)  Rakel Laakso (1955)  ei jaettu (1956)  Emma Väänänen (1957)  Emma Väänänen (1958)  Tea Ista (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Sinikka Hannula (1962)  Ruth Snellman (1963)  ei jaettu (1964)  ei jaettu (1965)  Riitta Elstelä (1966)  Elli Castrén (1967)  Kristiina Halkola (1968)  Liisamaija Laaksonen (1969)  Ritva Vepsä (1970)  Hillevi Lagerstam, Siiri Angerkoski (1971)  Eeva-Maija Haukinen, Eila Pehkonen (1972)  Tea Ista (1973)  Tuula Nyman, Anja Pohjola, Aino Lehtimäki (1974)  ei jaettu (1975)  Leena Uotila (1976)  Tuula Nyman (1977)  Irma Seikkula, Raili Veivo, Nanny Westerlund (1978)  Elina Salo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Rea Mauranen, Eeva Eloranta (1981)  ei jaettu (1982)  ei jaettu (1983)  Eeva Eloranta (1984)  Rauni Luoma (1985)  Soli Labbart (1986)  Pirjo Leppänen (1987)  Kaija Pakarinen (1988)  Liisamaija Laaksonen (1989)  Pirkko Hämäläinen (1990)  Kati Outinen(1991)  Irma Junnilainen (1992)  Merja Larivaara (1993)  Tiina Lymi (1994)  ei jaettu (1995)  Päivi Akonpelto (1996)  Kati Outinen (1997)  Leea Klemola (1998)  Elena Leeve (1999) 
2000–2019:  Eeva Litmanen (2000)  Outi Mäenpää (2001)  Irina Björklund (2002)  Kati Outinen (2003)  Sari Mällinen (2004)  Outi Mäenpää (2005)  Maria Lundqvist (2006)  Susanna Anteroinen (2007)  Outi Mäenpää (2008)  Elena Leeve (2009)  Minna Haapkylä (2010)  Katja Küttner (2011)  Elina Knihtilä (2012)  Laura Birn (2013)  Leea Klemola (2014)  Anu Sinisalo (2015)  Krista Kosonen (2016)  Linnea Skog (2017)  Krista Kosonen (2018)  Oona Airola (2019) 
2020–2039:  Mimosa Willamo (2020)  Alma Pöysti (2021)  Seidi Haarla (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Jepua

| Jepua Jeppo> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Uusikaarlepyy |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  63°24′37″N, 022°37′46″E
Lääni:  Vaasan lääni
Maakunta:  Pohjanmaan maakunta
Kuntanumero:  166
Hallinnollinen keskus:  Jepuan asemanseutu
Perustettu:  
– emäpitäjä:  Uusikaarlepyy
Liitetty:  1975
– liitoskunnat:  Uusikaarlepyy Jepua
– syntynyt kunta:  Uusikaarlepyy
Pinta-ala:   km²   (1.1.1974)
– maa:  152,0 km²
Väkiluku:  1 404   (31.12.1974)
– väestötiheys:  9,63 as./km²
Jepuan kirkko
Jepua (ruots. Jeppo) on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Jepuan kunta liitettiin 1975 Uuteenkaarlepyyhyn. Jepualla on vuonna 1861 valmistunut Jepuan puukirkko. Kunta oli kaksikielinen: asukkaista 84,5 % oli ruotsinkielisiä ja 15,4 % suomenkielisiä vuonna 1970. Syy suomenkielisten suurehkoon osuuteen löytyi silloisista kuntarajoista Alahärmän kanssa: ne eivät noudattaneet asutuksen kielirajoja, vaan osa suomenkielisestä asutuksesta jäi Jepuan puolelle. Myöhemmin kuntarajat on oikaistu noudattamaan kieliolosuhteita.
Jepuan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Alahärmä, Kortesjärvi, Munsala, Purmo ja Uudenkaarlepyyn maalaiskunta. 
Jepuan rautatieasema on Suomen rautateiden liikennepaikka.
Maantiede

Jepua sijaitsee Lapuanjoen alajuoksun varrella. Maasto on tasaista ja korkeimmat mäet ulottuvat vain noin 25 metriä merenpinnan yläpuolelle. Parin kilometrin päässä Alahärmän (nykyisin osa Kauhavaa) joki jakautuu kahteen haaraan, joista pohjoisempi on nimeltään Jungarå, eteläisempi Finskaså. Niiden väliin jää noin kuusi kilometriä pitkä kapea saari, Holm. Jokilaaksossa vallitsevina maalajeina ovat hiekka ja hiesu. Laaksosta kauempana on moreenimaita, jotka ovat suureksi osaksi soistuneet.
Historia

Jepua oli suurimman osan esihistoriallisesta ajasta veden peitossa, ja varhaisimmat jäänteet asutuksesta ovat peräisin rautakaudelta. Ensimmäiset pysyvät asukkaat tulivat alueelle 1100-luvulla Satakunnasta, mutta Ruotsin silloisen asutuspolitiikan vuoksi Pohjanlahden länsipuolelta saapui runsaasti uusia asukkaita 1300-luvulla, jolloin harvalukuinen suomalaisväestö siirtyi kauemmaksi sisämaahan.
Jepua kuului 1500-luvuna alusta lähtien kyläkuntana Pietarsaaren pitäjään, ja kun Uudenkaarlepyyn kirkkoherrakunta vuonna 1607 perustettiin, Jepua tuli sen alaiseksi. Vuonna 1859 Jepuasta tuli rukoushuonekunta ja vuonna 1867 kappeliseurakunta, ja vuonna 1906 Jepua itsenäistyi omaksi seurakunnakseen.
Suomen sodan aikana Jepua joutui sotanäyttämöksi. Sotamarsalkka Wilhelm Mauritz Klingsporin johtamat joukot valtasivat Uudenkaarlepyyn juhannuksen alla 1808, ja seuraavina päivinä ne ottivat haltuunsa myös Jepuan. Klingspor piti päämajaansa Jepualla heinäkuun lopulle saakka, jolloin venäläiset joukot työnsivät ruotsalaiset pohjoiseen ja Jepua jäi pysyvästi venäläisten haltuun. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Jepualta suuntautui voimakas muuttoliike Amerikkaan, ja vuosien 1900 ja 1920 välillä Jepuan väkiluku laski liki 500 hengellä. 1960-luvulla poismuutto voimistui jälleen, ja pääkohteena oli nyt Ruotsi.
Jepua oli perinteisesti vahva maatalouspitäjä, mutta 1960-luvulla tärkeäksi uudeksi elinkeinoksi tuli turkistarhaus.
Liikenne

Jepuan kautta kulkevat valtatiet 8 ja 19, jotka risteävät Ytterjeppossa, sekä Suomen pääratoihin kuuluva Seinäjoki–Oulu-rata.
Liikenne > Etäisyyksiä Jepualta

Lapua 55 km
Oulu 250 km
Seinäjoki 80 km
Uusikaarlepyy 15 km
Vaasa 70 km
Kylät

Alajepua (Ytterjeppo), Jepua (Jeppo), Jungar, Kepoo (Keppo), Lassila, Ylijepua (Överjeppo)
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Jepuan ainoa taajama oli asemanseutu, jossa oli 616 asukasta vuonna 1960 ja 674 asukasta vuonna 1970.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Jepuan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
| Jepuan väestönkehitys 1880–1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 2 261 | 2 261 |
| 1890 | 1890 |    | 2 413 | 2 413 |
| 1900 | 1900 |    | 2 420 | 2 420 |
| 1910 | 1910 |    | 2 143 | 2 143 |
| 1920 | 1920 |    | 1 925 | 1 925 |
| 1930 | 1930 |    | 1 895 | 1 895 |
| 1940 | 1940 |    | 1 733 | 1 733 |
| 1950 | 1950 |    | 1 838 | 1 838 |
| 1960 | 1960 |    | 1 698 | 1 698 |
| 1970 | 1970 |    | 1 478 | 1 478 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tunnettuja asukkaita

Ingmar Finskas, yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Johannes Jungarå, maanviljelijä ja kansanedustaja.
Herman Korsström

Isak Herman Korsström (12. heinäkuuta 1851 Nauvo – 9. heinäkuuta 1927 Maarianhamina) oli suomalainen merikapteeni ja Maarianhaminan merenkulkukoulun johtaja.
Korsströmin vanhemmat olivat talollinen Isak Korsström ja Agata Charlotta Erikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta kymnaasista 1870. Korsström lähti merille 1872 nauvolaisessa Hoppet-prikissä. Hän suoritti Turussa kauppalaivuritutkinnon 1877, perämiestutkinnon 1882 ja merikapteenin tutkinnon 1884 sekä höyrylaivapäällikkötutkinnon 1888. Korsström oli nauvolaisen kuunari Adan päällikkönä 1881–1885 ja turkulaisen parkki Siivon päällikkönä 1886–1891. Tämän jälkeen hän meni luotsilaitoksen palvelukseen ollen Utön majakkamestarina 1892–1899. Korsström oli Maarianhaminan merikoulun opettajana vuodesta 1900 alkaen ja Maarianhaminan ylemmän merenkulkukoulun johtajana vuodesta 1914 alkaen. Hän kirjoitti myös merenkulun oppikirjoja.
Herman Korsström oli naimisissa vuodesta 1890 Olga Gustava Lindholmin kanssa.
Julkaisuja

Lärobok i navigation. Senaten, Helsingfors 1911, 2. painos Stadsrådet, Helsingfors 1922, ilmestyi A. E. Ronin ja Nikolai Tantun suomentamana nimellä Merenkulun oppikirja : ruotsinkielellä toimittanut Herman Korsström. Suomen senaatti, Helsinki 1918
Nautiska tabeller hörande till Lärobok i navigation. Senaten, Helsingfors 1911
Sjövägsreglerna eller Regler angående åtgärder till undvikande af ombordläggning ; med förklarande anmärkningar af H. K. Alex. Lundström, Helsingfors 1913, 2. delvis omarb. uppl. Alex. Lundströms förlag, Åggelby  1918, ilmestyi suomeksi nimellä Meriteiden säännöt eli yleiset merenkulkusäännöt ja säännöt laivakulkua varten sisäisillä kulkuvesillä alusten yhteentörmäämisen estämiseksi ; selittävien muistutuksien kanssa toim. H. K. ; suom. A. E. R. (A. E. Roni). Suomentaja, Viipuri 1914, 3. painos A. E. Roni, Helsinki 1922, 6. lisätty painos 1939
Merenkulun oppikirjaan kuuluvat merenkulkutaulut - Nautiska tabeller hörande till lärobok i navigation ; toim. Herman Korsström. Valtioneuvosto, Helsinki 1922
Lärobok i plan och sfärisk trigonometri för sjöfartsläroverken. Stadsrådet, Helsingfors 1923
Vainoaminen

Vainoaminen on rikos, johon syyllistyy henkilö, joka toistuvasti uhkaa, seuraa, tarkkailee, ottaa yhteyttä tai muulla näihin rinnastettavalla tavalla vainoaa toista. Vainoamisen on oltava sellaista, että se aiheuttaa vainotussa pelkoa tai ahdistusta.  Vainoamisesta voidaan tuomita sakko- tai vankeusrangaistukseen enintään kahdeksi vuodeksi.
Vainoamisen tulee olla oikeudetonta, eli teot ovat perusteettomia ja ne tapahtuvat vastoin kohteen tahtoa. Vainotun ei tarvitse sanallisesti ilmaista, että hän ei tahdo yhteydenottoja, vaan tahdonvastaisuus päätellään olosuhteista. Vainoaminen on virallisen syytteen alainen rikos eli syyttäjä nostaa siitä syytteen, vaikka asianomistaja ei vaatisi rangaistusta.
Vainoaminen on melko yleinen ilmiö, joka on viime vuosikymmeninä tullut keskeiseksi aiheeksi oikeuspsykologisessa tutkimuksessa. Se voi olla vaanimista, eli slangissa stalkkaamista (englannin sanasta stalk), joka tarkoittaa jonkun ihmisen ja tämän toiminnan luvatonta seuraamista hyväksikäyttämällä erilaisia teknisiä (tietokone, puhelin, posti, rekisterit, tiedotusvälineet) ja muita keinoja (sosiaaliset verkostot, fyysinen seuranta).
Stalkkeri (vaanija) tarkoittaa henkilöä, joka seuraa kohdetta.
Yhdeksässä muussa EU-maassa on voimassa niin sanottu anti-stalking-laki.
Pahimmillaan stalkkerointi johtaa kohteelle tehtäviin uhkauksiin ja väkivallantekoihin. Lievimmillään se voi olla suosikkilaulajan internet-nimimerkin selvittämistä.
Kun vainoajan käytös on yliampuvaa ja yhteydenotot jatkuvia, se osoittaa, että tekijällä on vakavia mielenterveyden ongelmia. Hän on kyvytön hallitsemaan omia tunteitaan ja käyttäytymistään. Vainoajista noin viidennes on psykoottisia eli mielenterveyshäiriöt ovat hyvin vakavia. Noin puolella vainoajista on persoonallisuushäiriöitä.
Suomi

Suomessa 19 prosenttia miehistä ja alle 30 prosenttia naisista on kokenut vainoa.
Suomessa vuonna 2010 tehdyn väitöstutkimuksen mukaan vaanija ja uhri tuntevat usein toisensa entuudestaan. Saman tutkimuksen mukaan erityisen alttiita vaanimiselle olivat naisopiskelijat, joiden häiritsijät olivat usein tuttuja miehiä. Vainoaminen voi saada myös digitaalisen väkivallan muotoja, eli siinä hyödynnetään digitaalisia laitteita tai internetyhteyksiä.
Aiheesta muualla

Riittakerttu Kaltiala & ja Nina Lindberg, Persoonallisuushäiriöihin liittyvä väkivallalla uhkailu ja väkivallan uhka, Duodecim 2021;137(22):2467-73
Metsäkuusi

| Metsäkuusi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Kuuset Picea
Laji::  abies
Kaksiosainen nimi
 Picea abies  (L.) H. Karst., 1881 
 Vihreällä metsäkuusen luontainen levinneisyys, oranssilla alueella vieraslajina
Katso myös
   Metsäkuusi Wikispeciesissä   Metsäkuusi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsäkuusen levinneisyys Fennoskandiassa.
Metsäkuusi eli kuusi (Picea abies), myös näre, on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva ainavihanta havupuu. Metsäkuusi jaetaan tavallisesti kahteen alalajiin, jotka ovat euroopankuusi (Picea abies subsp. abies) ja siperiankuusi (Picea abies subsp. obovata). Jotkut kasvitieteilijät pitävät siperiankuusta omana lajinaan Picea obovata.