stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carl Berner

| Carl Berner |
| --- | --- |

Norjan kirkko- ja opetusministeri
 Steenin I hallitus 15. heinäkuuta 1892 – 2. toukokuuta 1893  
Edeltäjä:  Vilhelm Andreas Wexelsen
Seuraaja:  Anton Christian Bang
Venstren puheenjohtaja
 1903–1909  
Edeltäjä:  Lars Holst
Seuraaja:  Gunnar Knudsen
Suurkäräjien puhemies
 1898–1909  
Suurkäräjäedustaja
 1895–1909 1885–1892  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carl Christian Berner
Syntynyt: 20. marraskuuta 1841 Kristiania, Norja
Kuollut: 25. toukokuuta 1918 (76 vuotta) Kristiania, Norja
Ammatti:  opettaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Venstre
Carl Christian Berner (20. marraskuuta 1841 Kristiania – 25. toukokuuta 1918 Kristiania) oli norjalainen opettaja ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1880-luvulta alkaen ja toimi niiden puhemiehenä 1898–1909. Vuosina 1892–1893 hän oli kirkko- ja opetusministeri. Berner oli yksi keskeisiä Norjan itsenäistymiseen vaikuttaneita poliitikkoja. Hän oli suurkäräjien puhemies unionin hajoamisen aikaan, ja osallistui Norjan delegaatioon Karlstadin neuvotteluissa.
Berner on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle.
Ruotsalaisia ja norjalaisia neuvottelemassa valtioliiton purkamisesta Karlstadissa vuonna 1905. Berner kolmantena oikealta.
Berneriä esittävä pilakuva vuodelta 1905.
Bernerin mukaan nimetty Carl Berners plass Oslossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Berner Wikimedia Commonsissa
Bentley (videopelihahmo)

| Bentley |
| --- | --- |
Laji:  kilpikonna
Pelisarja:  Sly Cooper
Ensimmäinen peli:  Sly Raccoon (2002)
Luoja:  Sucker Punch Productions
Ääninäyttelijä  (englanti):  Matt Olsen
Ääninäyttelijä (suomi):  Joonas Suominen, Markus Niemi
Henkilötiedot
Ikä:  21
Ryhmäsidokset:  Cooperin kopla
Sukupuoli:  mies
Tunnetut voimat:  pommit, pyörätuoli
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Bentley on kuvitteellinen hahmo Sucker Punch Productionsin kehittämässä Sly Cooper -videopelisarjassa.
Hahmon alkuperäinen ääninäyttelijä on Matt Olsen. Suomenkielisissä versioissa ääninäyttelijöinä ovat Joonas Suominen (Sly 2, Sly 3 ja PlayStation Move Heroes) ja Markus Niemi (Sly Cooper: Thieves in Time). Bentley on konnakoplan aivot.
Elämä

Bentleyn aikaisemmasta elämästä ei ole tietoa, koska Sly tapasi tämän ensimmäistä kertaa orpokodissa. Sly syntyi maineikkaaseen Cooper-varasklaaniin. Kun salaperäinen Fiendish Five -jengi tappoi Slyn vanhemmat ja varasti Cooperin suvun perintöesineen, Varkaiden käsikirjan, sivut, hän joutui orpokotiin. Hän tapasi elinikäiset ystävänsä, Bentleyn ja Murrayn. Bentley on todella älykäs ja Murray todella vahva. Kasvettuaan aikuisiksi heistä tulee Cooperin kopla. Sly on jengin jokapaikanhöylä ja mestarivaras. Bentley on joukon aivot ja suunnittelee keikat sekä operaatiot. Ensimmäisessä pelissä, Sly Raccoonissa, kopla kostaa Fiendish Fivelle ja varastaa takaisin Varkaitten käsikirjan sivut. Lisäksi he tuhoavat Clockwerkin, viisikon johtajan. Tässä pelissä Bentley antaa Slylle vain ohjeita videopuhelusta käsin, joten hän ei ole pelattava hahmo.
Sly 2

Kaksi vuotta myöhemmin mystinen Klaww Gang varastaa Clockwerkin osat eräästä museosta. Cooperin jengin tehtävä on hankkia osat takaisin tuhotakseen ne. Klaww Gangin jäsenet ovat levittäytyneet ympäri maailmaa ja käyttävät Clockwerkin osia omiin tarkoituksiinsa. Lopulta kopla saa haltuunsa osat, mutta ne varastaa Klaww Gangin jäsen Jean Bison, joka myy ne toiselle jengiläiselle, Arpeggiolle. Arpeggio rakentaa Clockwerkin uudelleen saavuttaakseen kuolemattomuuden. Tosin Arpeggion kätyri, Neyla, pettää hänet ja yhdistää itsensä Clockwerkiin. Koplan tuhotessa Neylan ja Clockwerkin yhdistelmän, Bentley repii irti Clockwerkin tärkeimmän osan, vihasirun. Robotin nokka putoaa Bentleyn päälle, minkä vuoksi hän joutuu pyörätuoliin. Tässä pelissä, Sly 2: Konnakopla, Bentley antaa Slylle ohjeita, mutta on myös pelattava hahmo.
Sly 3

Pelissä Sly 3: Konnien kunnia Sly ja Bentley saavat tietää Cooperin holvista, jonne jokainen Slyn esi-isä on laittanut ryöstämiään aarteita. Tosin saarella jossa holvi on, pitää ilkeä Tri.M päämajaansa. Päästäkseen holviin Slyn täytyy kerätä koplaansa uusia jäseniä. Edellisessä pelissä Bentley halvaantui jäädessään Clockwerkin leukojen väliin, joten pelisarjan kolmannessa osassa Bentleyllä on pyörätuoli. Murray oli syyttänyt itseään Bentleyn halvaantumisesta ja jättänyt koplan, hän palaa siihen myöhemmin takaisin. Myöhemmässä vaiheessa peliä koplaan tulee uusi RC-spesialisti, Penelope, johon Bentley ihastuu. Kun koplalla on tarpeeksi jäseniä, he lähtevät kohti holvisaarta. Bentley alkaa kadehtia Slyta, koska Penelope tuntuu olevan tämän perään. Bentley on myös hieman kateellinen siitä, ettei ole koplan johtaja. Tohtori M yrittää myös houkutella Bentleytä pahaksi. Slyn taisteltua Tri.M:ää vastaan holvissa, holvi sortuu, ja Tri.M kuolee. Sly myös katoaa tapahtuman jälkeen. Myöhemmin Bentley ja Penelope alkavat rakentaa aikakonetta.
Sly 4

Sly Cooper: Thieves in Time -pelissä jengin tarina jatkuu. Bentley ja Penelope aloittivat rakentaa aikakonetta edellisen pelin lopussa. Bentley oli niin aikakoneen pauloissa ettei huomannutkaan, että Penelope oli yhtäkkiä kadonnut. Bentley etsi Penelopea joka puolelta laboratoriotaan, kunnes näki Cooperin suvun perhekalleuden, Thievius Raccoonuksen, hälyttimen vilkkuvan. Ihan kuin joku pyyhkisi tietoa pois kirjasta. Bentley laittaa aikakoneen Murrayn auton katolle ja niin koko jengi, Sly, Bentley ja Murray lähtevät kiertämään Cooperin suvun aikakausia siinä toivossa, että voivat pelastaa Slyn esi-isät.
Carbonin piirikunta (Utah)

Carbonin piirikunta (engl. Carbon County) on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 20 412 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Pricen kaupunki. Piirikunta perustettiin 8. maaliskuuta 1894.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carbonin piirikunta (Utah) Wikimedia Commonsissa
Bušehrin ydinvoimalaitos

Ydinvoimalan sijainti Iranissa.
Ydinvoimala rakenteilla
Ydinvoimalan pienoismalli
Bušehrin ydinvoimalaitos sijaitsee Būšehrissa, Iranissa. Yhdysvallat ja Israel ovat pitäneet sitä uhkana turvallisuudelleselvennä. Laitoksen ensimmäinen VVER-painevesireaktori otettiin käyttöön 2011. Kahden muun rakentamista on suunniteltu.
Israel vastustaa hanketta ja on tuominnut sen. Yhdysvaltain ulkoministeriö on 2010 sanonut ettei voimalasta ole riskiä aseidenselvennä leviämiseen. Britannia on sanonut "aina kunnioittaneensa" Iranin oikeutta energiantuotantoon ydinvoimalla.
Iran puolestaan pitää jokaiselle itsenäiselle valtiolle kuuluvana oikeutta kehittää rauhanomaista ydinvoimaa. Venäjän ja Iranin välisen sopimuksen perusteella Iran palauttaa käytetyt polttoainesauvat Venäjälle käsiteltäviksi.
Aseiden valmistukseen käytettävän plutoniumin erottaminen käytetyistä polttoainesauvoista vaatisi käsittelykapasiteettia jota Iranilla ei (2011) ole. Sähköntuotannossa käytetystä polttoaineesta syntyvä plutonium ei myöskään käy aseiden valmistukseen. Sen tuottaminen vaatisi reaktorin operoimista uudella tavalla, jonka tarkastajat havaitsisivat.
Voimalan historia

Ydinvoimala päätettiin rakentaa Būšehriin 1960-luvun lopulla tehtyjen selvitysten perusteella, koska siellä ei ole katsottu olevan maanjäristysten vaaraa. Iran teki vuonna 1974 sopimuksen saksalaisyritys Siemensin kanssa. Siemens vetäytyi kuitenkin urakasta Iranin vallankumouksen jälkeen, ja osittain valmis voimala vaurioitui Irakin–Iranin sodan aikana. Tämän jälkeen useat maat kieltäytyivät Yhdysvaltain painostuksen takia rakentamasta voimalaa. Lopulta Venäjä teki vuonna 1995 miljardin dollarin arvoisen sopimuksen voimalan rakentamisesta.
Elokuussa 2010 voimalaan alettiin ladata ensimmäisen kerran polttoainetta. Samalla voimalaitos avattiin virallisesti käyttöön. Avajaisseromoniaan osallistui edustajia Iranista, Venäjältä ja Kansainvälisestä atomienergiajärjestöstä.
Aiheesta muualla

Päivittyvä artikkelikokoelma (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bogoslovo

| Bogoslovo Богослово |
| --- | --- |
 Bogoslovo
 Koordinaatit: 58°46′0″N, 35°24′57″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Pestovo
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  395,66 km²
Väkiluku (2009):  1 400
 
 bogoslovo.adm-pestovo.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bogoslovo (ven. Богослово) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin luoteisosassa 35 kilometrin päässä Pestovosta. Kylässä on reilut 200 ja kunnassa 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Bogoslovon kunnan pinta-ala on 395,66 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Pestovon maalaiskuntaan, etelässä Ohonan ja Laptevon kuntiin sekä lännessä Novgorodin alueen Hvoinajan piiriin. Pinta-alasta 64,7 % on metsää ja 32,6 % maatalousmaata.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 53 kylää ja muuta asutuskeskusta: Abrosovon kylä ja asemanseutu, Akinkino, Barygino, Belkovo, Brjakunovo, Dmitrovskojen kylä ja asutus, Dratševo, Dunevkan kylä ja asemanseutu, Dunilovo, Gora, Gorbuhino, Ivlevo, Jeskino, Jezžino, Kirva, Klimovštšina, Kopatševo, Krenitsy, Maklakovo, Makšejeva Gorka, Mankovo, Medvedevo, Mežduretšje, Moskotovo, Nazarjino, Novoje Sihino, Odintsovo, Osipovo, Ostrov, Pankovo, Pirogovo, Pljuštševo, Podlipje, Posjolok, Potulovo, Prokudino, Pustoška, Somino, Sorokino, Staroje Sihino, Stinkino, Tarasovo, Tokarevo, Tytškino, Varahino, Vetka, Vysokovo, Zaretšje sekä kaksi Zarutševjen kylää. Kylistä suurin on reilun 300 asukkaan Brjakunovo. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Abrosovon ja Brjakunovon kylähallinnot yhdistettiin Bogoslovoon vuonna 2005.
Kylistä on linja-autoyhteydet Pestovoon. Pietarin ja Moskovan välisellä ohitusradalla on Abrosovon rautatieasema. Työvoimasta 68 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (27,3 %), opetusala (18,6 %) ja jalostus (14,9 %). Kunnassa toimii yksi maatalousyritys, joukko sahalaitoksia sekä korjauspaja.
Palveluihin kuuluvat Bogoslovon keskikoulu ja Brjakunovon peruskoulu lastentarhoineen, Bogoslovon, Brjakunovon ja Abrosovon kulttuuritalot ja kirjastot, viisi postikonttoria ja kolme lääkintäasemaa. Nähtävyyksiä ovat Brjakunovon muinaislinna, muinaiset asuin- ja hautapaikat, Kirvan kirkko, Klimovštšinan ja Zaretšjen kartanoalueet sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.
Aiheesta muualla

Bogoslovon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Bélesta (Ariège)

| Bélesta |
| --- | --- |
 Hers-Vif-joen yliitävä silta Bélestassa
 vaakuna
 Bélesta
 Koordinaatit: 42°54′16″N, 1°56′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Ariège
Arrondissementti:  Pamiers
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,9 km²
Väkiluku (2016):  1 046 
 – Väestötiheys:  38 as./km²
Kunnan numero:  09047
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bélesta on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Hers-Vif-joen varrella noin 44 kilometriä Pamiersin kaupungista kaakkoon.
Fontestorbesin lähde
Kunnan nähtävyyksiä on Fontestorbesin lähde. Se on yksi Ranskan kymmenestä karstilähteestä. Suurimman osan vuodesta se virtaa tasaisesti, mutta kuivan kauden aikana sen virtaus muuttuu jaksottaiseksi. Ilmiön syytä ei tunneta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bélesta (Ariège) Wikimedia Commonsissa
Celebrate (Daria Kinzerin kappale)

|  Celebrate> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Daria Kinzer
Säveltäjä(t):  Boris Đurđević
Sanoittaja(t):  Boris Đurđević Marina Mudrinić
Euroviisutiedot
Vuosi:  2011
Maa:  Kroatia
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  15.
Pisteet semifinaalissa:  41
Sanat:  sanoitus
Celebrate on Daria Kinzerin esittämä kappale, joka edusti Kroatiaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Carl Bergsten

| Carl Bergsten |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1879 Norrköping, Ruotsi
Kuollut: 1935 (55–56 vuotta)
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Kuninkaallinen teknillinen korkeakoulu
Merkittävät työt:  Liljevalchin taidehalli, Göteborgin kaupunginteatteri
Carl Gustaf Bergsten (10. toukokuuta 1879 Norrköping – 1935) oli ruotsalainen arkkitehti ja Kuninkaallisen taideakatemian arkkitehtuurin professori vuodesta 1931. Hän yhdisti klassisismia ja modernismia muun muassa tunnetuimmassa työssään, Göteborgin kaupunginteatterissa.
Töitä

Enskeden kirkko, Tukholma (1915)
Liljevalchin taidehalli, Tukholma (1916)
Göteborgin kaupunginteatteri (1934)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Bergsten Wikimedia Commonsissa
Castiadas

| Castiadas (Castiàdas) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Castiadas
 Koordinaatit: 39.236°0′0″N, 9.499°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  103,89 km²
Korkeus:  60 m
Väkiluku:  1 669
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09040
Suuntanumero(t):    070
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.castiadas.ca.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Castiadas (sardiksi Castiàdas) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 669 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 103,89 neliökilometriä. Se sijaitsee 60 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Castiadas Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Celebesinvarpushaukka

| Celebesinvarpushaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Lintuhaukat Accipiter
Laji::  nanus
Kaksiosainen nimi
 Accipiter nanus  (Blasius, 1897) 
Katso myös
   Celebesinvarpushaukka Wikispeciesissä   Celebesinvarpushaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Celebesinvarpushaukka  (Accipiter nanus) on  haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa Sulawesin saarella. Siitä on havaintoa harvoissa paikoissa, mutta se saattaa olla alihavaittu, sillä se muistuttaa huomattavasti mangrovevarpushaukkaa (A. rhodogaster).
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät.
Sen pituus on noin 25 cm, ja se on sukunsa pienimpiä jäseniä. Se saalistaa hyönteisiä ja pieniä lintuja.
Berlin (yhtye)

Berlin on yhdysvaltalainen rock/popyhtye. Musiikin uutta aaltoa edustanut yhtye perustettiin vuonna 1979 Orangen piirikunnassa Kaliforniassa.[lähde? ]
Sen johtohahmo on laulaja Terri Nunn. Berlin nousi maailmanlaajuiseen suosioon vuoden 1986 singlellään ”Take My Breath Away”, joka tuli tunnetuksi samana vuonna ilmestyneessä elokuvassa Top Gun – lentäjistä parhaat. ”Take My Breath Away” nousi listaykköseksi muun muassa Yhdysvalloissa, Britanniassa, Irlannissa ja Hollannissa.[lähde? ]
Yhtyeen tärkeimmät jäsenet olivat Nunnin lisäksi perustajajäsen John Crawford (pääasiallinen laulunkirjoittaja, basso ja syntetisaattorit) ja David Diamond (syntetisaattorit ja kitara). Muita jäseniä olivat Ric Olsen (soolokitara), Matt Reid (syntetisaattorit), Rob Brill (rummut: 1982–1987) ja Rod Learned (rummut: 1979–1982)[lähde? ].
Historiaa

Berlin perustettiin Los Angelesissa, Kaliforniassa 1970-luvun lopussa. Yhtyeen ensimmäisen singlen "A Matter of Time" julkaisi I.R.S. Records vuonna 1980. Singlessä Terri Nunnin tilalla laulajana oli Virginia Macolino, koska Nunn oli väliaikaisesti jättänyt yhtyeen pyrkiessään näyttelijäksi.[lähde? ]
Tämän jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen Enigma Recordsin kanssa, jolle se julkaisi ensimmäisen kappaleensa "Sex (I'm A...)" (Yhdysvaltain singlelistan 62.). Vuonna 1986 "Take My Breath Away" oli myyntimenestys, jota seurasivat heikommin menestyneet singlet "Like Flames" ja "You Don't Know".[lähde? ]
Berlin hajosi virallisesti vuonna 1987, koska albumi Count Three and Pray ei ollut kaupallinen menestys. Yhtyeen nimi jäi kuitenkin Nunnin omistukseen, ja hän kokosi Berlinin uudelleen vuonna 1999 uudella kokoonpanolla, jossa Nunnin lisäksi soittivat Chris Olivas rumpuja  ja perkussionia sekä Carlton Bost kitaroita. Carlton myös lauloi.).
Berlin alkuperäinen kokoonpano, pois lukien Rob Brill, esitti kappaleen "The Metro" VH1:n Bands Reunited -ohjelmassa vuonna 2004.[lähde? ]
Vuodesta 2016 eteenpäin Berlin on esiintynyt alkuperäisjäsenten John Crawfordin ja David Diamondin kanssa. Myös Ric Olsen on harvakseltaan osallistunut yhtyeen konsertteihin kotikaupungissaan Nashvillessa. Virallista tiedotetta heidän paluustaan yhtyeeseen ei ole tehty, mutta vuoden 2019 Yhdysvaltain kiertuetta on markkinoitu sisällyttämällä heidät keikkajulisteisiin.[lähde? ]
System of a Down on levyttänyt version "The Metrosta" Dracula 2000 -elokuvan soundtrackille.[lähde? ]
Jäsenet

Terri Nunn – laulu
Carlton Bost – kitara
Dave Schulz – kosketinsoittimet
Christopher Olivas – rummut
John Crawford - bassokitara, laulu
David Diamond - kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
Diskografia > Studioalbumit

Information (1980)
Pleasure Victim (1982,  Enigma Records; Geffen Records uudelleenjulkaisi vuonna 1983) #30 US)
Love Life (1984,  #28 US)
Count Three and Pray (1986,  #62 US)
Voyeur (2002)
4Play (2005)
Animal (2013)
Transcendance (2019)
Strings Attached (2020)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Dancing in Berlin (1987)
Best of Berlin 1979–1988 (1988)
Master Series (1997)
Greatest Hits Remixed (2000)
Metro Greatest Hits (2004)
Greatest Hits (2009)
Diskografia > EP:t

Fall Into Heaven (1997)
Fall Into Heaven 2 (1997)
Diskografia > Livealbumit

Live: Sacred & Profane (2000)
All the Way In (2009)
Singlet

Information :
"A Matter of Time" (1980)
"Fascination" (1980)
Pleasure Victim :
"Tell Me Why" (1981)
"Sex (I'm A...)" (1982) #62 US
"The Metro" (1983) #58 US
"Masquerade" (1983) #82 US
Love Life :
"No More Words" (1984) #23 US, #1 NZ
"Now it's my Turn" (1984) #74 US
"Dancing In Berlin" (1984) #12 Uusi-Seelanti
"Touch" (1985)
Count Three and Pray :
"Take My Breath Away" (1986) #1 US, #1 UK, #2 Australia, #4 Itävalta, #2 Ranska, #3 Saksa, #1 Irlanti, #5 Italia, #1 Alankomaat, #4 Norja, #2 Etelä-Afrikka, #2 Ruotsi, #2 Sveitsi
"Like Flames" (1986) #82 US, #47 UK, #36 Saksa
"You Don't Know" (1986) #39 UK
"Pink and Velvet" (1986)
Voyeur :
"Blink of an Eye" (2002)
"With a Touch" (2003)
Animal :
"It's the way" (2013)
"Animal" (2013)
Britanniassa "Take My Breath Away" on uudelleenjulkaistu kahdesti: vuonna 1988, jolloin se oli singlelistan 52. ja vuonna 1990, jolloin se nousi kolmanneksi.
Aiheesta muualla

The Berlin fanisivusto
Berlin Myspacessa (englanniksi)
Boeing X-20 Dyna-Soar

Taiteilijan näkemys X-20:n paluusta ilmakehään.
Boeing X-20 Dyna-Soar (”Dynamic Soarer”, suom. dynaaminen liitäjä) oli Yhdysvaltain ilmavoimien ohjelma, jonka päämäärä oli kehittää avaruuslentokone, jota voitaisiin käyttää sotilaallisiin tarkoituksiin kuten tunnistamiseen, pommittamiseen, pelastamistehtäviin avaruudessa, satelliittien viemiseen kiertoradalle ja vihollisen satelliittien vioittamiseen. Ohjelma käynnistettiin 24. lokakuuta 1957 ja lakkautettiin 10. joulukuuta 1963, juuri kun aluksen rakentaminen oli aloitettu. Ohjelma maksoi 660 miljoonaa dollaria.
Samanaikaisesti kehitteillä olleissa aluksissa, kuten Mercuryssa ja Vostokissa, miehistön tilat olivat kapselissa, joka palasi maahan laskuvarjon avulla. Dyna-Soar muistutti enemmän nykyisiä avaruussukkuloita, sillä paluu olisi tapahtunut lentäjän ohjauksessa ja alus olisi lentonsa päätteeksi laskeutunut kiitotielle.
Alus oli paljon kehittyneempi kuin aikakauden muut avaruusalukset. Ohjelmasta saatiin paljon tietoa, jota myöhemmin käytettiin kehitettäessä avaruussukkuloita. Myöhemmät sukkulat laukaistiin X-20-ohjelman suunnitelmien mukaisesti ulkoisen kantoraketin avulla ja hyödynsivät laskeutumisessaan deltasiipiä hallitun laskeutumisen aikaansaamiseksi. Ohjelman suunnitelmia ei neuvostoliittolaisen Spiralin tavoin käytetty avaruuslennoilla vuosikymmeniin ennen NASA:n avaruussukkuloita.
Ohjelman tausta

Dyno-Soarin kehitystyö juonsi juurensa Eugen Sängerin Silbervogeliin, saksalaisten toisen maailmansodan aikaiseen kiertoratapommikonehankkeeseen. Ajatus oli rakentaa rakettimoottoreilla matkaava pommikone, joka voisi saavuttaa valtavan pitkän toimintasäteen liitämällä kohteeseensa 5,5 kilometrin sekuntivauhdilla 50–150 kilometrin korkeudessa A-4- tai A-9-rakettimoottoreiden avulla.
Näiden rakettimoottorien oli tarkoitus kuljettaa alus eksoatmosfääriselle radalle mannertenvälisten ohjusten tavoin ja tämän jälkeen irtautua. Vaikka alus ei olisikaan pystynyt pysyttelemään kiertoradalla nopeuden menetyksen seurauksena, se olisi voinut siipiensä ja jäljellä olevan nopeutensa turvin tuottaa nostetta, joka olisi palauttanut aluksen takaisin kiertoradalle. Tätä olisi voitu jatkaa siihen asti, kunnes nopeus olisi hidastunut riittävästi ja lentäjä olisi valinnut sopivan laskeutumispaikan. Tämä kiertoradan nosteen hyödyntäminen merkitsi, että alus saattoi matkata yhtä pikälle kuin mannertenvälinen ohjus käyttäen vähemmän polttoainetta.
Tämänkaltaisella työntö- ja liito-ominaisuudella käyttävällä aluksella, niin kutsutulla antipodi-pommittajalla, olisi voitu iskeä mihin tahansa maailmassa äänennopeudella ilman, että alusta olisi voitu häiritä tai torjua, jolloin sen kokoa olisi voitu pienentää ja puolustusaseistusta keventää verrattuna raskaisiin pommikoneisiin. Lisäksi työntöliitäjäkone olisi voinut korvata useasti käytettävät miehitetyt pommikoneet ja kertakäyttöiset miehittämättömät ohjukset.
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain sotilastiedustelupalvelu OSS toi operaatio Paperclipissä Yhdysvaltoihin saksalaisia tiedemiehiä, näiden joukossa tohtori Walter Dornbergerin, Saksan sodan aikaisen rakettiohjelman johtajan. Hänellä oli yksityiskohtaisia tietoja Silbervogel-ohjelmasta, ja Bellin alaisuudessa hän koetti saada Yhdysvaltain ilmavoimat (USAF) ja muut tahot kiinnostumaan työntöliitokoneesta. Tämän tuloksena USAF teetti useita soveltuvuus- ja suunnittelutöitä työntöliitokoneesta Bellillä, Boeingilla, Convairilla, Douglasilla, Martinilla, North Americanilla, Republicilla ja Lockheedilla 1950-luvun alussa.
Tuloksena syntyi eri suunnitelmia:
Bomi (bomber missile, suom. pommikoneohjus)
Hywards (Hypersonic Weapons Research and Development Supporting system, suom. Ääntä nopeampien aseiden tutkimusta ja kehitystä tukeva järjestelmä)
Brass Bell -tiedustelualus
Rocket Bomber (suom. rakettipommikone), ”RoBo”.