stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veronica Thörnroos
Ura

Thörnroosin poliittinen ura alkoi vuonna 1989, kun hänet valittiin Brändön kunnanvaltuustoon. Maakuntapäivien edustajaksi hän nousi vuonna 2003. Vuonna 2009 hän aloitti myös liikenneministerinä sekä pohjoismaisen yhteistyön ministeri vuoteen 2011 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi infrastruktuuriministeriksi, jonka vastuulla olivat muun muassa maakunnan energia-, media- ja IT-asiat.
Thrönroos toimi Ahvenanmaan maaneuvoksena 10. joulukuuta 2019 – 11 joulukuuta 2023.[lähde? ]
5. joulukuuta 2018 Thörnroos valittiin johtamaan Ahvenanmaan keskustaa. Hän erosi tehtävästä 12. helmikuuta 2024 jouduttuaan kohuun, joka liittyi Ahvenanmaan maakuntahallituksen tilaamaan hybridilauttaan. Maakuntahallitus perui lautan tilauksen, ja jälkipyykissä Turun hovioikeus tuomitsi maakuntahallituksen maksamaan miljoonakorvaukset tilauksen perumisesta. Samalla kävi ilmi Thörnroosin valehdelleen lausunnoissaan medialle. Kohun saattelemana Thörnroos jätti myös Ahvenanmaan maakuntapäivien puhemiehen tehtävänsä 14. helmikuuta 2024. Hän erosi myös keskustan puheenjohtajan virastaan.
Huhtikuussa 2024 Thörnroos ilmoitti perustaneensa uuden puolueen nimeltä Pro Åland, joka aikoo osallistua seuraaviin maakuntavaaleihin.
Yksityiselämä

Thörnroos on naimisissa merikapteeni Jan-Tore Thörnroosin kanssa. Parilla on kolme tytärtä..
Kunnianosoituksia

Pohjantähden ritarikunta (Ruotsi, 2022)
Säärihaava

Säärihaava (45 x 30 mm).
Säärihaava aiheutuu yleensä huonontuneesta verenkierrosta, jonka syynä on tavallisesti syystä tai toisesta johtuva liikunnan puute, diabetes tai verisuonivaurio (esimerkiksi joskus kauankin aikaa sitten ollut suonitukos eli ns. veritulppa, joka on vioittanut verisuonien läppiä joillakin osuuksilla). Kaikissa paikoissa iho ei tällöin saa veren mukana tarpeeksi happea, jolloin ihoon tulee helposti märkivä haava, jonka paraneminen estyy tai hidastuu huomattavasti. Oleellista on saada verenkierto paranemaan, jolloin hoitotapa riippuu sitä, mikä verenkierron huonontumisen on aiheuttanut. Joka tapauksessa liikuntaa on pyrittävä heti lisäämään. Vähäiset verisuonivauriot voidaan nykyisin hoitaa vaivattomasti pienillä kirurgisilla operaatioilla. Viimeisenä mahdollisuutena, jos haava ei muilla toimenpiteillä parane, on ihonsiirto.
Edellä mainittujen, haavan syntymiseen ja sen huonoon paranemiseen vaikuttaneiden syiden hoitamista ja hoidon vaikutusta odottaessa haava pyritään kuivaamaan kokonaan tai lähes kokonaan tähän tarkoitukseen valmistetulla geelillä ja hoitamaan sen jälkeen mahdollisimman hyvään kuntoon säärihaavoihin tarkoitetulla haavavoiteella. Lyhyt antibioottikuuri on usein paikallaan heti säärihaavan ilmaannuttua. Haavan ympärillä oleva iho ei välttämättä kestä kalvoja tai liimasiteitä, joten sidostapaa on syytä yrittää keventää tarpeen mukaan vaikka käyttäen sukkaa jatkuvasti kevyen sidoksen päällä.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto, ihotautien erikoislääkäri Matti Hannuksela: Säärihaava, Lääkärikirja Duodecim, 24.9.2012
Vjatka (Novgorodin alue)

| Vjatka Вятка |
| --- | --- |
 Vjatka
 Koordinaatit: 58°28′3″N, 35°40′17″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Pestovo
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100,6 km²
Väkiluku (2009):  700
 
 vjatka.adm-pestovo.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vjatka (ven. Вятка) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin eteläosassa 16 kilometrin päässä Pestovosta. Kylässä on reilut 500 ja kunnassa 700 asukasta (vuonna 2009).
Vjatkan kunnan pinta-ala on 100,6 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Pestovon piirin Ohonaan ja idässä Pestovon maalaiskuntaan, etelässä Tverin alueeseen sekä lännessä Ustjutskojen kuntaan. Pinta-alasta 63,6 % on metsää ja 31,9 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Mologa, Voldomitsa ja Guska.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 11 kylää: Alekseiha, Avdejevo, Bykovo, Evanovo, Fedovo, Gorka, Guski, Karelskoje-Pestovo, Novinka, Sidorovo ja Trebesovo. Vjatkan jälkeen toinen suurempi kylä on vajaan sadan asukkaan Novinka. Kahdessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Vjatkan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Bežetskin viidenneksen verokirjassa vuosina 1550–1551. Vuosisadan lopun kulkutaudit ja 1600-luvun alun sekasorron aika autioittivat alueen lähes kokonaan. Sen jälkeen syntyneestä karjalaisasutuksesta muistuttaa kylännimi Karelskoje eli ”karjalainen” Pestovo erotuksena pohjoisempana sijaitsevasta ”venäläisestä” (Russkoje Pestovo). Myöhemmin seudulle alettiin perustaa aateliskartanoita. Vjatkan kartanon yhteydessä oli kaksi kirkkoa sekä pienet tiili- ja viinatehtaat.
Vjatkan kautta kulkee Pestovon ja Tverin alueen välinen paikallistie. Kylistä on linja-autoyhteys Pestovoon sekä Tverin alueen Lesnojeen. Työvoimasta 82 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (25,9 %), opetusala (25,9 %) ja kauppa (19,0 %). Vjatkassa toimii karjanhoitoon erikoistunut maatalousyritys.
Palveluihin kuuluu alakoulu lastentarhoineen, kulttuuritalo, kirjasto, posti, yleinen sauna ja lääkintäasema. Nähtävyyksiä ovat Novinkan pohjoispuolella sijaitsevat kumpuhaudat, 1800-luvulla rakennettu Vjatkan kirkko sekä entisen kartanon puistoalue.
Aiheesta muualla

Vjatkan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Tarare (ooppera)

Tarare on Antonio Salierin prologin ja viisi näytöstä sisältävä ooppera, joka kantaesitettiin Pariisin oopperassa 8. kesäkuuta 1787. Teoksen nuotit julkaisi alun perin Imbault ja modernin edition vuonna 1978 G. Henle Verlag. Itämaisaiheisessa teoksessa Pierre Beaumarchais'n laatimaan ranskankieliseen librettoon on sekä komedian että draaman aineksia. Tarare on ainoa ooppera, johon Beaumarchais kirjoitti libreton; tunnetumpi hän on Figaron häiden libreton pohjalla olleen näytelmän kirjoittajana. Alun perin Beaumarchais tarjosi librettoa Christoph Willibald Gluckille, mutta tämä ei terveytensä heikennyttyä enää kyennyt uuden oopperan säveltämiseen, joten hänen suosituksestaan sävellysideaa tarjottiin Salierille.
Tararen kantaesitys osoittautui menestykseksi. Menestys jäi kuitenkin vain yhden tai kauden mittaiseksi, sillä sittemmin teos oli unohdettuna lähes kahden vuosisadan ajan. Tarare ei sisällä perinteistä resitatiivin ja aarian vaihtelua vaan teos on yhtenäisemmin etenevä. Teoksen pohjalta Salieri kehitti Wieniä varten Lorenzo da Ponten italiankieliseen librettoon Axur, re d'Ormus -nimisen uuden version. Hän sävelsi siihen materiaalia uudelleen perinteisemmin tavoin.
Nykyaikaiset esitykset ja levytykset

Vuonna 1988 Schwetzingenin festivaalilla esitettiin Jean-Louis Martinotyn lavastuksella ja Jean-Claude Malgoiren johdolla Tararen tulkinta, jonka on julkaissut DVD:nä Arthaus Musik. Tässä esityksessä oopperan miespuolisen sankari Tararen roolissa on Howard Crook. Muissa rooleissa ovat Eberhard Lorenz (pääeunukki Calpigi), Anna Caleb (Spinette), Zehava Gal (Astasie), Nicolas Rivenq (ylipappi Arthénée) ja Jean-Philippe Lafont (sulttaani Atar).
Vuonna 2019 Aparté-levymerkillä julkaistiin uusi tulkinta Tararesta. Kyse oli Les Talens Lyriquesin ja Centre de musique baroque de Versaillesin yhteistuotannosta. Kapellimestarina on Christophe Rousset ja rooleissa muiden muassa Cyrille Dubois (Tarare), Jean-Sébastien Bou (Atar) sekä Karine Deshayes (Astasie).
Tararen toisen näytöksen alkusoiton levytti vuonna 2006 Thomas Feyn johtama Heidelbergin sinfoniaorkesteri Hänssler Classicille osana eri säveltäjien alkusoittokokoelmaa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Vjatšeslav Volodin

| Vjatšeslav Volodin> Вячеслав Володин |
| --- | --- |
 Vjatšeslav Volodin vuonna 2019.
Venäjän valtioduuman puhemies
 5. lokakuuta 2016 –  
Edeltäjä:  Sergei Naryškin
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1964 (ikä 60) Aleksejevka, Hvalynskin piiri, Saratovin alue, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Yhtenäinen Venäjä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.volodin.ru:80
Vjatšeslav Viktorovitš Volodin (ven. Вячесла́в Ви́кторович Воло́дин; s. 4. helmikuuta 1964 Aleksejevka, Hvalynskin piiri, Saratovin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko, joka on toiminut Venäjän duuman puhemiehenä vuodesta 2016. Hän edustaa Yhtenäinen Venäjä -puoluetta.
Ura

Volodin opiskeli Saratovissa Kalininin maatalouden mekanisoinnin instituutissa, jossa hän suoritti mekaanisen insinöörin tutkinnon vuonna 1986 ja valmistui teknisten tieteiden kandidaatiksi vuonna 1989. Lisäksi hän on suorittanut juristin tutkinnon Moskovassa Venäjän presidentillisessä kansantalouden ja julkishallinnon akatemiassa vuonna 1995 ja väitellyt oikeustieteen tohtoriksi Venäjän sisäministeriön Pietarin-instituutissa seuraavana vuonna. Vuosina 1993–2000 hän oli Saratovissa toimineen henkilöstökoulutuskeskuksen valtion- ja paikallishallinnon osaston johtajana sekä professorina.
Volodin valittiin Saratovin kaupunginneuvostoon vuonna 1990 ja nimitettiin kaupungin hallinnon apulaispäälliköksi vuonna 1992. Hänet valittiin Saratovin alueen duumaan vuonna 1994 ”Venäjän reserviupseerien liitto” -nimiseltä ehdokaslistalta, ja hän toimi Saratovin varakuvernöörinä sekä aluehallituksen apulaisjohtajana vuosina 1996–1999. Valtioduumaan Volodin valittiin ensi kerran vuoden 1999 vaaleissa Isänmaa – koko Venäjä -puolueen listalta. Vuonna 2001 hänestä tuli puolueen edustajaryhmän puheenjohtaja Jevgeni Primakovin tilalle. Vuosina 2003–2010 Volodin oli uuden Yhtenäinen Venäjä -puolueen edustajaryhmän varapuheenjohtaja ja duuman varapuhemies. Vuosina 2005–2010 hän oli samalla puolueen yleisneuvoston puhemiehistön sihteeri.
Volodin toimi Vladimir Putinin hallituksen varapääministerinä lokakuusta 2010 joulukuuhun 2011. Vuosina 2011–2016 hän oli Venäjän presidentinhallinnon apulaispäällikkö. Duumaan palannut Volodin valittiin puhemieheksi 5. lokakuuta 2016, kun edellinen puhemies Sergei Naryškin oli siirtynyt Venäjän ulkomaantiedustelun päälliköksi. Volodin on ollut Ukrainan kriisin vuoksi vuodesta 2014 Yhdysvaltojen pakotelistalla. Helmikuussa 2022 Euroopan unioni lisäsi hänet myös uudelle pakotelistalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vjatšeslav Volodin Wikimedia Commonsissa
Veronica Taylor

| Veronica Taylor |
| --- | --- |
 Veronica Taylor Big Apple -tapahtumassa Manhattanilla kesäkuussa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1978 (ikä 46)  New York, New York
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  B. Simpson
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Ash Ketchum (Pokémon) April O'Neil (Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat) Nico Robin (One Piece)
Palkinnot
 ADR 2002 His and Her Circumstances 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Veronica Taylor (s. 9. huhtikuuta 1978 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti lukuisien animesarjojen dubbauksista, joista tunnetuin on Pokémonista tuttu Ash.
Ura

Taylor kiinnostui näyttelemisestä viisivuotiaana, jolloin hän oli mukana eri koulun näytelmissä. Sittemmin hän ryhtyi opiskelemaan näyttelemistä collegessa, jonka aikana Taylor koe-esiintyi ensimmäiseen ääniroolinsa, kun eräs hänen opettajansa suositteli Tayloria eräälle ääniohjaajalle, jonka myötä 4Kids Entertainment -yhtiö palkkasi Taylorin. Tehtyään useita dubbausrooleja 2000-luvulla hänestä on tullut maansa yksi suosituimmista ääninäyttelijöistä, erityisesti Pokémonin myötä. Taylor palkittiin vuonna 2002 kuukauden ääninäyttelijäksi animesta His and Her Circumstances. Hänen ensimmäinen alkuperäinen äänirooli oli April O'Neil animaatiosarjassa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat vuosien 2003–2008 aikana, jolloin hän teki myös sarjaan liittyviin videopeleihin oman hahmonsa äänirooleja.
Ääniroolit

Alla on lista valikoituja äänirooleja.
| Ilmestymisvuosi | TV-sarja tai elokuva | Rooli | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Kaksin karkuteillä | Rouva B | Dub |
| 2010 | Savannijengi | Myyrä | Dub |
| 2009 | Turtles Forever | April O'Neil |  |
| 2008 | Joe vs. Joe | Setsuko | Dub |
| 2008 | Kujibiki Unbalance | Tokino Akiyama | Dub |
| 2007–2008 | Dinosaur King | Max Taylor | Dub |
| 2006 | Kappa Mikey | vanha nainen |  |
| 2006 | Samurai Deeper Kyo | Yuya Shiina | Dub |
| 2006–2007 | Yu-Gi-Oh! GX | Alice, Rose, sivuäänet | Dub |
| 2005–2006 | G.I. Joe: Sigma 6 | Scarlett |  |
| 2005–2007 | One Piece | Nico Robin, Ms. Sunday | Dub |
| 2005–2006 | Tokyo Mew Mew | Rosbe | Dub |
| 2004, 2006 | Winx | Prinsessa Diaspro | Dub |
| 2003–2009 | Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat | April O'Neil |  |
| 2003, 2005 | Yu-Gi-Oh! Duel Monsters | Kenta, Chris | Dub |
| 2002 | Legend of Himiko | Himiko Himejima | Dub |
| 2001 | Harlock Saga | Freya | Dub |
| 2000 | Slayers Try | Amelia | Dub |
| 1999 | Slayers Next | Amelia | Dub |
| 1998 | Slayers | Amelia | Dub |
| 1998–2006 | Pokémon | Ash Ketchum, Delia Ketchum, sivuäänet | Dub |
| 1997 | Twin Angels | Utako Daigo | Dub |
Aiheesta muualla

Anime News Network
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
The Beguiled

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
The Beguiled voi tarkoittaa seuraavia:
Korpraali McB (The Beguiled), Don Siegelin elokuva vuodelta 1971
The Beguiled, Sofia Coppolan elokuva vuodelta 2017.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Beguiled”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tekken Revolution

| Tekken Revolution |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Namco Bandai
Julkaisija:  Namco Bandai
Tuottaja:  Katsuhiro Harada
Pelisarja:  Tekken
Julkaistu:  NA 11. kesäkuuta 2013EU 12. kesäkuuta 2013 JP 12. kesäkuuta 2013
Lajityyppi:  taistelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12 
Alusta:  PlayStation 3
Jakelumuoto:  PlayStation Network
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Tekken Revolution (jap. 鉄拳レボリューション, Tekken Reboryūshon) on Bandai Namco Gamesin kehittämä ja julkaisema taistelupeli. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle vuonna 2013. Peli on ilmaiseksi pelattava ja ladattavissa PlayStation Storesta. Peliin voi myös ostaa lisäosia, kuten pukuja, iskuefektejä, premium kolikoita ja itse hahmoja voi avata ostamalla tai pelaamalla.
Pelin palvelimet on suljettu maaliskuussa 2017.
Pelaaminen

Pelaajan käytössä on ”kolikot”, joita käytetään pelaamiseen. Kolikoita on aluksi viisi, ja niitä saa lisää 30 minuutin välein. Pelissä on Online- ja Arcade-tilat. Pelaajan on mahdollisuus nousta tasoja ja parantaa hahmonsa taitoja voitoista saatavilla taitopisteillä. Pisteitä voi sijoittaa kolmeen päätaitoon: voimaan, kestävyyteen ja raivoon.
Vuoripeipot

| Vuoripeipot |
| --- | --- |
 Aasianvuoripeippo (Leucosticte arctoa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Vuoripeipot Leucosticte  Swainson, 1832
Katso myös
   Vuoripeipot Wikispeciesissä   Vuoripeipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuoripeipot (Leucosticte) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Vuoripeippojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan seitsemän lajia.
Vuoripeipot elävät Aasian ja Pohjois-Amerikan vuoristoseuduilla. Ne ovat pääasiassa siemensyöjiä mutta syövät myös selkärangattomia.
Vuoripeippolajit

Aasianvuoripeippo (Leucosticte arctoa)
Coloradonvuoripeippo (Leucosticte australis)
Mustavuoripeippo (Leucosticte atrata)
Pikkuvuoripeippo (Leucosticte nemoricola)
Rakkavuoripeippo (Leucosticte brandti)
Ruusuvuoripeippo (Leucosticte tephrocotis)
Tiibetinvuoripeippo (Leucosticte sillemi)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
The Bell Curve

The Bell Curve: Intelligence and Class Structure in American Life on yhteiskuntatieteilijä Charles Murrayn ja psykologi Richard J. Herrnsteinin kirjoittama kirja, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1994. Se käsittelee älykkyyserojen yhteiskunnallista merkitystä. Sen pääväite on, että älykkyystesteillä mitattavissa oleva älykkyys ennustaa paremmin esimerkiksi yksilöiden koulu-, ammatti- ja taloudellista menestystä kuin vanhempien koulutus- ja tulotason kaltaiset perinteiset sosiologiset selitystekijät. Murrayn ja Herrnsteinin mukaan yhdysvaltalainen yhteiskunta muuttui 1900-luvun kuluessa siten, että älykkyydestä tuli entistä tärkeämpää yksilön menestymisen kannalta. He myös väittävät, että älykkäimmät ihmiset, ns. kognitiivinen eliitti, ovat eristäytymässä muusta yhteiskunnasta Yhdysvalloissa.
Kirjan nimi viittaa kellokäyrään. Älykkyystutkijoiden mukaan ihmisten ÄO-testeistä saamat tulokset (älykkyysosamäärä) noudattavat melko tarkasti normaalijakaumaa siten, että suurin osa ihmisistä saa keskimääräisiä tuloksia, kun taas pieni joukko saa hyvin matalia tai hyvin korkeita tuloksia.
The Bell Curve aiheutti ilmestyttyään valtavan kohun, ja siitä tuli suuri myyntimenestys. Kirjasta käytiin laajaa keskustelua mediassa ja akateemisessa maailmassa sekä Yhdysvalloissa että muualla. Kirja käsittelee enimmäkseen älykkyyserojen merkitystä Yhdysvaltain valkoisen väestön keskuudessa, mutta syntynyt debatti koski lähes yksinomaan sen luvuissa 13 ja 14 käsiteltyä kysymystä rodullisten älykkyyserojen merkityksestä.
Murrayn ja Herrnsteinin mukaan Yhdysvaltain itäaasialaisperäiset asukkaat ovat keskimäärin jonkin verran valkoisia älykkäämpiä, kun taas maan musta väestö on keskimäärin selvästi vähemmän älykästä kuin valkoiset ja aasialaiset. Heidän mukaansa nämä älykkyyserot ovat keskeinen tekijä, joka selittää sosioekonomisia eroja rotujen välillä. Murrayn ja Herrnsteinin mukaan älykkyyseroja ei ole mahdollista myöskään poistaa esimerkiksi koulutuksellisin interventioin.
The Bell Curven väitteitä erityisesti afroamerikkalaisten muita keskimäärin heikommasta älykkyydestä on kritisoitu paljon. Richard Lynnin mukaan kirja on todennäköisesti saanut osakseen enemmän kritiikkiä kuin yksikään toinen psykologian historiassa. Toisaalta kirjan ilmestymisvuonna 1994 The Wall Street Journalissa julkaistiin 52 älykkyystutkijan kannanotto, jossa kirjan väitteitä luonnehdittiin älykkyystutkimuksen vallitsevien näkemysten mukaisiksi. Yhdysvaltain psykologiyhdistys APA teetti vastauksena kirjaan asiantuntijaraportin älykkyystutkimuksesta.
Virtual Console

| Virtual Console |
| --- | --- |

Tyyppi:  klassikkopelien julkaisu
Kehittäjä:  Nintendo
Palvelun tila:  aktiivinen
Alustat:  Wii, Nintendo 3DS, Wii U
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Virtual Console oli Wii -konsolin ja Nintendo 3DS -käsikonsolin palvelu, jolla voi pelata vanhempien konsoleiden pelejä. Tuettuja alustoja ovat: Nintendo Entertainment System, Super Nintendo Entertainment System, Nintendo 64, Sega Mega Drive, NEC, PC Engine ja Neo-Geo. Lisäksi palvelun kautta voi pelata joitakin Commodore 64:n pelejä.
Pelien mukaan on pakattu emulaattori, jolla Wii emuloi pelin suorittamiseen tarvittavaa alustaa.
Pelien hinnat liikkuvat viiden (NES-pelit) ja kymmenen (N64-pelit) euron välillä, ja pelejä jaetaan myös ilmaiseksi Wiin oikeiden pelien kylkiäisinä ja erityisinä päivinä.
Lisäksi on mahdollista ostaa ennen julkaisemattomia pelejä WiiWare-palvelusta, joka on Virtual Consolen yhteydessä. Näiden pelien hinnat vaihtelevat 500 (noin 5 euroa) ja 1 500 (noin 15 euroa) pisteen välillä.  Nintendon pääjohtaja Satoru Iwata on kuvaillut toimintoa ”pelimaailman iTunesiksi”.
Virtual Console -pelejä > Super Nintendo Entertainment System

ActRaiser
Breath of Fire II
Cybernator
Donkey Kong Country
Donkey Kong Country 2: Diddy’s Kong Quest
Donkey Kong Country 3: Dixie Kong's Double Trouble!
DoReMi Fantasy: Milon's DokiDoki Adventure
F-Zero
Final Fight
Gradius III
Harvest Moon
Kirby’s Dream Course
Kirby’s Ghost Trap
Mario’s Super Picross
Pac-Attack
R·Type III: The Third Lightning
Secret of Mana
SimCity
Space Invaders: The Original Game
Street Fighter II’ Turbo: Hyper Fighting
Street Fighter II: The World Warrior
Super Castlevania IV
Super Ghouls ’n Ghosts
Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars
Super Mario World
Super Metroid
Super Probotector: Alien Rebels
Super R-Type
Super Street Fighter II: The New Challengers
Super Turrican
The Legend of the Mystical Ninja
The Legend of Zelda: A Link to the Past
Vegas Stakes
Virtual Console -pelejä > Sega Mega Drive

Alex Kidd in the Enchanted Castle
Alien Soldier
Alien Storm
Altered Beast
Bio-Hazard Battle
Bonanza Bros.
Columns
Comix Zone
Crack Down
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine
Dynamite Headdy
Ecco the Dolphin
Ecco: The Tides of Time
ESWAT: City Under Siege
Gain Ground
Ghouls ’n Ghosts
Golden Axe
Golden Axe II
Golden Axe III
Gunstar Heroes
Kid Chameleon
Landstalker: Treasures of King Nole
Light Crusader
Ristar
Rolling Thunder 2
Shining Force
Shining in the Darkness
Shinobi III Return of the Ninja Master
Sonic 3D: Flickies’ Island
Sonic the Hedgehog Spinball
Sonic the Hedgehog
Sonic the Hedgehog 2
Sonic the Hedgehog 3
Sonic & Knuckles
Space Harrier II
Streets of Rage
Streets of Rage 3
Streets of Rage II
Super Thunder Blade
Sword of Vermilion
The Story of Thor
Toe Jam & Earl
ToeJam & Earl in Panic on Funkotron
Vectorman
Virtua Fighter 2
Wonder Boy In Monster World
Virtual Console -pelejä > Nintendo 64

1080°: TenEighty Snowboarding
F-Zero X
Lylat Wars
Mario Kart 64
Mario Party 2
Paper Mario
Pokémon Snap
Sin and Punishment: Successor of the Earth
Super Mario 64
The Legend of Zelda: Ocarina of Time
Wave Race 64
Yoshi’s Story
The Legend of Zelda: Majora’s Mask
Wii
| --- | --- |
Ohjelmat:   Everybody Votes Channel  Internet Channel  Mii Contest Channel  Wii Menu  Wii Shop Channel  Virtual Console 
Laitteet:   Wii Balance Board  Wii MotionPlus  Wii Remote  Wii Remote Plus  Wii Zapper  Nunchuk  Classic Controller 
Muuta:   Wiin historia  Wii-pelisarja
White Noise

White Noise tarkoittaa valkoista kohinaa. Se voi myös viitata ainakin seuraaviin:
White Noise, 1960-luvun lopulta lähtien toiminut yhtye
White Noise, elokuva vuodelta 2005
Valkoinen kohina (engl. White Noise), Don DeLillon romaani vuodelta 1985
”White Noise”, Disclosuren ja AlunaGeorgen kappale vuodelta 2013.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”White Noise”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Talouden ja rahoituksen pääosasto

| --- | --- |
 
Rooli:  Komission pääosasto
Virkakunta
Komissaari:  Paolo Gentiloni
Pääjohtaja:  Maarten Verwey
Varapääjohtaja(t):  Declan Costello Elena Flores Gual
Hallinto
Sijainti:  Charlemagne Rue de la Loi 170 1049 Bryssel Belgia
Verkkosivusto
 Pääosaston sivut
n k 
Talouden ja rahoituksen pääosasto (DG-ECFIN) on Euroopan komission pääosasto, joka vastaa Euroopan unionin toimintapolitiikasta talouskasvuun, työllisyyteen, julkiseen talouteen ja rahoitusvakauteen liittyvissä asioissa.
Pääosaston poliittisena johtajana toimii Von der Leyenin komission talouskomissaari Paolo Gentiloni. Pääosaston pääjohtajana toimii italialainen Maarten Verwey ja varapääjohtajina irlantilainen Declan Costello sekä espanjalainen Elena Flores Gual.
Pääosaston johtajat > Komissaarit

2019–2024: Paolo Gentiloni
Pääosaston johtajat > Pääjohtajat

2020– Maarten Verwey
2008–2019: Marco Buti
2001–2008: Klaus Regling
Pääosaston johtajat > Varapääjohtajat

2019– Declan Costello
2021– Elena Flores Gual
2016–2020: Kerstin Jorna
2011–2015: Maarten Verwey