stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiitämä
Maantietoa

Järvellä on suuri järvenselkä. Sen länsipuolella Karankaniemi ja Sonnisaari erottavat taaksensa Takajärven ja Pikku-Kiitämän, josta työntyy itään Karankalahti. Autioniemen kärjessä on Mourusalmi, jonka takana sijaitsee laaja lahti, missä sijaitsee järven luusua. Järven on pinta-ala on 1 890 hehtaaria eli 18,9 km². Se on 11,4 kilometriä pitkä ja 4,9 kilometriä leveä.
Järvessä on laskettu olevan 13 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 51 ha, mikä on noin 2,6 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista neljä on yli hehtaarin suurisia ja loput 9 ovat yli aarin  kokoisia. Yksikään saari ei ole yli neliökilometrin. Sonnisaaren lähellä sijaitsevat vielä Nuottisaari ja Hoikankannansaari. Karankaniemen ja Sonnisaaren välissä on Pyöreäsaari. Järven itäpäässä sijaitsevat isosaari ja Kalliosaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 126,4 miljoonaa m³ eli 0,13 km³. Järven keskisyvyys on 6,7 metriä ja suurin syvyys on 21,7 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä järvenselkää.
Järven rantaviivan pituus on 58,4 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 9,1 kilometriä. Rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rantaan ulottuu vain muutamassa paikassa peltoamaata. Heikkilän kylä sijaitsee Pikku-Kiitämän lounaisrannassa, Sukula Karankaniemeä vastapäätä ja Hännisten kylä järven pohjoisrannassa. Järvellä on vain muutama maatila, mutta vapaa-ajan asuntoja on jonkin verran.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Kuusinkijoen valuma-alueella (73.04) Kiitämän alueeseen (73.044), joka on Koutajoen vesistön latvavesiä.
Järveen laskee lännestä Hiisijoen valuma-alue (73.047), jonka suurin järvi on Hiidenjärvi (124 ha). Idästä Ulkulahteen laskeva Pukarijoki on Kiitämän alueen sisäinen joki, jonka latvavedet alkavat Venäjän puolelta. Alueen suurimmat järvet ovat Taivaljärvi (23 ha), Sorva (65 ha) ja Kivijärvi (244 ha). Myös Muojärven alueeseen (74.02) kuuluvat Muojärvi, ja sen kanssa samalla vedenpinnan korkeudella oleva Kirpistö, laskee Kiitämään pienen Heikkilässä sijaitsevan Heikkilän kanavan kautta. Kiitämän lasku-uoma alkaa Kaarelanniemen takana Kapeasalmena, joka virtaa Niskajärven läpi, putoaa Suininginkoskessa ja laskee Suininginjokena Suininkiin. Idästä järven pohjoispäähän laskee Maivajoki, joka on Maivajoen valuma-alueen (73.046) laskujoki. Sen länsipuolella Suomen puolella sijaitsevat muun muassa Eksymäjärvi (168 ha), Iso Papuluoma (135 ha) ja Maivajärvi (130 ha).
Kiitämäjärven alueeseen kuuluu 26 muuta yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Niistä huomattavimmat ovat Iso Kokkolampi (31 ha), Nuottilampi (27 ha), Kortelampi (25 ha), Piskalampi (11 ha) ja Kaljalampi (10 ha).
Kino Finlandia

Kino Finlandia on suomalainen elokuvayhtiö. Yhtiön toimitusjohtajana toimii ohjaaja-käsikirjoittaja-tuottaja Pekka Lehto.
Elokuvat

Kaivo (1992)
Boy Hero 001 (1997)
The Real McCoy (2001)
I Survived the Redesign (2002)
Hotet (2004)
Game Over (2005)
Pekka ja Pätkä levottomina (suunnitteilla)
Aiheesta muualla

Kino Finlandia Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
Kirjallisuusvuosi 1756

Kirjallisuusvuosi 1756 käsittelee vuoden 1756 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Giacomo Casanova onnistuu pakenemaan Venetsian Dogen palatsin tyrmästä yöllä 31. lokakuuta – 1. marraskuuta. Hänen teoksensa Histoire de ma fuite des pensions de la République de Venise kuvaa pakoa.
Thomas Percy löysi kokoelman keskiaikaisia englantilaisisia tekstejä, jotka sisältävät erityisesti kansanlauluja. Myöhemmin aineisto nimettiin hänen mukaansa Percyn kokoelmaksi.
Sanomalehti Moskovskije vedomosti (Московские Ведомости) alkoi ilmestyä Moskovassa ensimmäisenä valtiosta riippumattomana sanomalehtenä.
Julkaisuja

Thomas Amory – Life of John Buncle
Jeanne-Marie Leprince de Beaumont – Beauty and the Beast  (suom.Kaunotar ja hirviö
Peter Forsskål – Dubia de principiis philosophiae recentioris (väitöskirja)
Mirabeau vanhempi – Ami des hommes au trait de la population (taloustiedettä)
Voltaire – Poème sur le désastre de Lisbonne
Kirjallisuusvuosi 1761

Kirjallisuusvuosi 1761 käsittelee vuoden 1761 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Turun tuomiokirkon kanttori Johan Lindell julkaisi Suomen keskiaikaisista Piae Cantiones -lauluista 17 muunnelmaa kahdessa kokoelmassa (vuosina 1761 ja 1776).
Julkaisuja

Gustaf Philip Creutz – Atis och Camilla : skalldedigt i fem sånger (runokokoelma)
Carlo Gozzi – L'amore delle tre melarance (näytelmä)
Thomas Mortimer – Every Man His Own Broker (pörssikaupan opas)
Hedvig Charlotta Nordenflycht – Fruentimrets försvar (naisten puolustuspuheenvuoro)
Jean-Jacques Rousseau – Extrait du projet de paix perpétuelle de M. l'abbé de Saint-Pierre (suom. kokoelmassa Kirjoituksia sodasta ja rauhasta, 2010)
Jean-Jacques Rousseau – Julie, ou La nouvelle Héloïse (kirjeromaani)
Laurence Sterne – The Life and Opinions of Tristram Shandy, Gentleman, osat III ja IV (suom. Tristram Shandy – elämä ja mielipiteet, 1998)
Kattohaikarat (suku)

| Kattohaikarat |
| --- | --- |
 Kattohaikara (Ciconia ciconia)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Haikaralinnut Ciconiiformes
Heimo::  Kattohaikarat Ciconiidae
Suku::  Kattohaikarat Ciconia  Brisson, 1760
Katso myös
   Kattohaikarat (suku) Wikispeciesissä   Kattohaikarat (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kattohaikarat (Ciconia) on kattohaikaroiden heimoon kuuluva lintusuku.
Kattohaikaroiden (Ciconia) sukuun kuuluvia lajeja

Amerikankattohaikara (Ciconia maguari)
Borneonpiispahaikara (Ciconia stormi)
Idänkattohaikara (Ciconia boyciana)
Kattohaikara (Ciconia ciconia)
Mustahaikara (Ciconia nigra)
Piispahaikara (Ciconia episcopus)
Savannihaikara (Ciconia abdimii)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Ciconia (englanniksi)
Kokkobasillit

Coxiella burnetii (Q-kuume)
Kokkobasillit (coccobacillus) on bakteerityyppi, jotka ovat muodoltaan kokkien (pallomaisia) ja basillien välillä. Ne ovat hyvin lyhyitä, lähes pallomaisia sauvabakteereita. Esimerkiksi hinkuyskän aiheuttava Bordetella pertussis on kokkobasilli. Muita patogeenisia kokkobasilleja ovat muun muassa Haemophilus influenzae (influenssa), Gardnerella vaginalis, Chlamydia trachomatis (klamydia), Aggregatibacter actinomycetemcomitans, Coxiella burnetii (Q-kuume) ja Haemophilus ducreyi (pehmeä sankkeri).
Kiiviköynnös

| Kiivi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Laikkuköynnöskasvit Actinidiaceae
Suku::  Laikkuköynnökset Actinidia
Laji::  deliciosa
Kaksiosainen nimi
 Actinidia deliciosa  (A.Chev.) C.F.Liang & A.R.Ferguson 
Synonyymit
 Actinidia chinensis var. deliciosa (A.Chev.) A.Chev. 
Katso myös
   Kiiviköynnös Wikispeciesissä   Kiiviköynnös Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiivi eli kiiviköynnös (Actinidia deliciosa) on laikkuköynnösten sukuun kuuluva puuvartinen kiinalainen köynnöskasvi.
Hedelmä

Kiivin hedelmä on hieman kananmunaa isompi ruskea hedelmä. Se on soikion muotoinen, ja sitä ympäröi ohut karvainen kuori. Erittäin makea hedelmäliha on helakanvihreä ydinosaa lukuun ottamatta, jossa se on valkoista. Siemenet ovat pieniä, hennosti purppuranvärisiä ja ympäröivät valkeaa hedelmälihaa.
Kiinasta kasvin siemenet toi vuonna 1906 Uuteen-Seelantiin Isabel Fraser. Vuonna 1910 köynnöksistä saatiin ensimmäiset hedelmät. Lajin kaupallinen tuotanto kehittyi 1940-luvulla. Uudesta-Seelannista hedelmät tuotiin Eurooppaan, jossa sitä on saanut 1970-luvulta saakka. Nimi juontaakin juurensa Uuden-Seelannin kansallislintuun kiiviin, jota hedelmä muistuttaa.
Kasvatus

Kiiviä voi myös kasvattaa itse huonekasvina. Siemeniä saa vaikkapa kaupassa myytävistä hedelmistä.
Ennen kylvöä on kuitenkin muistettava, että kiivin siemeniä on vähän aikaa lioitettava haaleassa vedessä, jotta kaikki hedelmäliha irtoaisi siemenistä. Kiivin siemenet tarvitsevat yleensä myös viikon kylmäkäsittelyn jääkaapissa, jotta siemenet itäisivät. Kylvä siemenet tavalliseen kostutettuun kylvömultaan mullan pinnalle, peitä ohuesti mullalla ja sulje ruukku muovipussiin, johon on painettu ilmareikiä neulalla. Vie kylvös johonkin hajavaloiseen paikkaan n. 23–24 °C:n lämpötilaan. Siemenet itävät 1–2 viikon sisällä. Kun siemenet ovat itäneet, niin siirrä taimet varovasti omiin ruukkuihinsa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kiivi (Actinidia deliciosa)
Kiivin hedelmä.
Kirjallisuusvuosi 1752

Kirjallisuusvuosi 1752 käsittelee vuoden 1752 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Vuosien 1752–1753 lehtisota Lontoossa alkoi The Covent-Garden Journal -lehden mielipidekirjoituksista. Kiistan keskiössä olivat kirjailija Henry Fielding ja tieteilijä John Hill. Kiistan osapuolet julkaisivat suuret määrät aiheeseen liittyviä kirjoituksia ja painatteita. Kiistan tarkka syy jäi epäselväksi, mutta se jakoi suuren osan Lontoon kirjoittajista joko Fieldingin tai Hillin kannattajiksi.
Ensimmäiset Herculaneumin papyrukset vuodelta 79 jaa. löydettiin arkeologisissa kaivauksissa.
Julkaisuja

George Ballard – Memoirs of Several Ladies of Great Britain Who Have Been Celebrated for their Writing or Skill in the Learned Languages, Arts, and Sciences
Johann Baudewin – Wanhembain ja lasten sieluin-pelastus, joca, sangen tarpellisexi ylösrakennuxexi saxan kielellä, muutamia wuosia ennen tätä, on cocohonpandu d. Joh. Baudewienildä, ja sitten ruotzin kielestä suomexi käätty Henric Achtmannilda, cappalaiselda Närpiösä ja Östermarkisa (suomennos)
Carlo Goldoni – Mirandolina
David Hume – Political Discourses (suom. Täydellisen valtion idea)
Diego de Torres Villarroel – Obras de Torres
Diego de Torres Villarroel – El ermitaño y Torres
Diego de Torres Villarroel – Conversaciones Physico-Médicas y Chímicas de la Piedra Filosofal
Voltaire – Micromégas (suom. Mikromegas, 2002)
Kirjallisuusvuosi 1760

Kirjallisuusvuosi 1760 käsittelee vuoden 1760 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Yhdysvaltalainen maantieteilijä John Mitchell (1711–1768) esitti maanjäristysten johtuvan eri maakerrosten hankauksesta toisiaan vasten.
Julkaisuja

Pierre Bouguer – Traité d'optique sur la gradation de la lumière (optiikkaa)
Ewald Christian von Kleist – Sämptliche Werke (postuumi runoteos)
Mirabeau vanhempi – Théorie de l'impôt (pamfletti Ranskan verojärjestelmän epäkohdista)
Tobias Smollett – The Life and Adventures of Sir Launcelot Greaves
Kolumbian huumekartellit

Pablo Escobar on yksi maailman tunnetuimmista huumeparoneista.
Kolumbian huumekartellit olivat suuria kolumbialaisia rikoksia tekeviä järjestöjä, jotka valvoivat suurinta osaa maan huumekaupasta 1980–2000-luvuilla. Näistä tunnetumpia olivat Pablo Escobarin johtama Medellínin kartelli, Calin kartelli, Norte del Vallen kartelli ja Pohjoisrannikon kartelli. 1980-luvulla Medellinin kartelli lahjoi ja murhautti hallituksen viranhaltijoita ja poliitikkoja, koska pyrki varmistamaan asemansa ja liiketoimintansa. Mutta murhakampanja ajoi viranomaiset kartellien kimppuun. Myös huumekauppaa harjoittanut sissiliike FARC ja kartellit sotivat keskenään. Yhdysvallat on taistellutselvennä Kolumbian huumetuotantoa ja -kauppaa vastaan, koska etelästä tulevasta kaupasta suurin osa suuntautuu Yhdysvaltoihin.
Kolumbian huumetuotanto oli huipussaan vuoden 2000 tienoilla. Suurten kartellien romahdettua  maassa on vuodesta 2006 toiminut pieniä puolisotilaallisia ryhmiä, kuten Los Urabenos. Kolumbia menetti asemansa Etelä-Amerikan merkittävimpänä kokaiinintuottajana, kun hallitus vuonna 2012 kiristi huumepolitiikkaa. Laittoman kokaiiniliiketoiminnan painopiste siirtyi muun muassa Peruun ja Boliviaan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Illegal drug trade in Colombia
Keski-Lahden seurakunta

| Keski-Lahden seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Mukkulan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Mikkelin hiippakunta
Rovastikunta:  Päijät-Hämeen rovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Lahden seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Mukkulan kirkko
Perustettu:  1915
Jäsenmäärä:  23 538 (2022)
– Osuus asukkaista:  61,9 %
Kirkollisvero:  1,45 %
Kirkkoherra:  Miika Hämäläinen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ristinkirkko
Keski-Lahden seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta joka kuuluu Päijät-Hämeen rovastikuntaan ja Mikkelin hiippakuntaan. Keski-Lahden seurakunta toimii Ristinkirkossa, Mukkulan kirkossa ja Metsäpellon seurakuntakodissa. Alueellisesti se käsittää Lahden kaupungin keskusta-alueet sekä pohjoisia alueita.
Historiaa

Keski-Lahden seurakunta on entinen Hollolan seurakunnan kappeliseurakunta, joka itsenäistyi Hollolan seurakunnasta yli 10 vuotta sen jälkeen kun Lahden kauppala oli vuoden 1905 marraskuussa itsenäistynyt Hollolan kunnasta. Tuolloin seurakunnan nimi oli Lahden seurakunta, koska Lahdessa ei ollut kuin yksi seurakunta. Seurakuntien lukumäärä alkoi Lahdessa lisääntyä vasta 1950-luvulla, kun kaupungin väkiluvun ja seurakuntalaisten määrän kasvettua perustettiin uusia seurakuntia.
Lahden 1916 perustetun seurakunnan ensimmäinen hautausmaa oli Lahden vanha hautausmaa entisellä Korkeamäellä, Hautausmaanmäellä, mikä nykyään on Radiomäki. Sen toinen hautausmaa oli vuonna 1917 perustettu Mustakallion hautausmaa ja kolmas 1923 perustettu Läntinen hautausmaa.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lahden ja Keski-Lahden seurakunnan kirkkoherroina:
Papisto > Lahden seurakunta

1917–1942: Matti Wilhelm Wikström
1944–1962: Väinö Hovila
Papisto > Keski-Lahden seurakunta

1962–1965: Väinö Hovila
Mauri Malkavaara
2001–2012: Pekka Särkiö
2013→ Miika Hämäläinen
Aiheesta muualla

Lahden seurakunnan poikatyö, 1960, Lahden seurakunta
Kirjallisuusvuosi 1757

Kirjallisuusvuosi 1757 käsittelee vuoden 1757 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Baskerville-kirjasintyyppiä käytettiin ensimmäisen kerran. Sen yleistyminen joudutti siirtymää antiikva-kirjasimiin.
Hermann Busenbaumin vuonna 1645 kirjoittama teos Medulla Theologiae Morales kiellettiin ja poltettiin Toulousessa, koska kirjan katsottiin puolustavan jesuiittojen tekemiä veritöitä toisinajattelijoita kohtaan.
Portugalin kirjallisuusinstituutti Arcádia Lusitana perustettiin.
Venäjän taideakatemia perustettiin.
Julkaisuja

Edmund Burke – A Philosophical Enquiry into the Origin of Our Ideas of the Sublime and Beautiful
Denis Diderot – Le Fils naturel (näytelmä)
Christian Fürchtegott Gellert – Geistliche Oden und Lieder
Antonio Genovesi – Lezioni di commercio (filosofiaa)
Thomas Gray – Odes
Abraham Indrenius nuorempi – Vaatimattomia ajatuksia siitä mitä pappi voisi tehdä taloutemme kohentamiseksi (väitöskirja, suom. 1966)
Jean-Jacques Rousseau – Lettres morales (alkuosa, toinen osa 1758, suom. Moraalikirjeet)
Kirjallisuusvuosi 1753

Kirjallisuusvuosi 1753 käsittelee vuoden 1753 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Ruotsi ja Suomi siirtyivät gregoriaaniseen kalenteriin 1. maaliskuuta 1753. Uusi kalenteri erotettiin merkinnällä n.s. eli "nya stilen". Kyseinen päivä oli 17. helmikuuta  vanhassa kalenterissa eli "gamla stilen" (g.s.).
Vuosien 1752–1753 lehtisota Lontoossa: Kiistan keskiössä olivat kirjailija Henry Fielding ja tieteilijä John Hill. Kiistan osapuolet julkaisivat suuret määrät aiheeseen liittyviä kirjoituksia ja painatteita. Kiistan tarkka syy jäi epäselväksi, mutta se jakoi suuren osan Lontoon kirjoittajista joko Fieldingin tai Hillin kannattajiksi.
Voltaire muutti pois Preussin Fredrik Suuren hovista.
Myöhempi British Library (aluksi nimeltään Department of Printed Books) sai alkunsa, kun keräilijä Hans Sloane lahjoitti sille kirjojaan.
Julkaisuja

Giacomo Casanova – La Moluccheide
Jane Collier – An Essay on the Art of Ingeniously Tormenting
David Hume – Essays and Treatises
Samuel Richardson – The History of Sir Charles Grandison
William Warburton – The Principles of Natural and Revealed Religion
Kolumbian jääkiekkomaajoukkue

Kolumbian jääkiekkomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Kolumbia on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen. Vuonna 2023 maassa oli 47 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa, mutta ei yhtään jäähallia. Vuonna 2023 sitä ei ollut vielä sijoitettu maailmanrankingiin.
Ennen liittymistään Kansainväliseen jääkiekkoliittoon Kolumbia oli ottanut jo 2010-luvulla osaa turnauksiin, joissa pelasi IIHF:n Etelä-Amerikan jäsenmaita.
Kiviahven

| Kiviahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Kehittyneet luukalat Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Aurinkoahvenet Centrarchidae
Alaheimo::  Centrarchinae
Suku::  Ambloplites
Laji::  rupestris
Kaksiosainen nimi
 Ambloplites rupestris  (Rafinesque, 1817) 
 Kiviahvenen levinneisyys Yhdysvaltojen alueella
Katso myös
   Kiviahven Wikispeciesissä   Kiviahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiviahven (Ambloplites rupestris) on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen arvo akvaariokaupassa ja urheilukalastuksessa on pieni. Samaan sukuun kuuluvat Ambloplites cavifrons ja Ambloplites ariommus ovat aiemmin luettu samaksi lajiksi kuin kiviahven.
Kiviahventa tavataan kotoperäisenä kaakkoisessa Kanadassa ja Yhdysvaltojen koillisosissa. Lisäksi se on levinnyt vieraslajina Meksikoon ja 1880-luvulla Eurooppaan Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan valtioihin. Kiviahventen tarkka lukumäärä ei ole tiedossa, mutta sen arvioidaan olevan yli 1 000 000. Lajin populaatiot ovat vakaita.
Kiviahven tulee sukukypsäksi kolmen vuoden iässä ja voi elää jopa 10 vuotta. Kuteminen tapahtuu aikavälillä huhtikuusta kesäkuun alkuun, kun veden lämpötila on noin 13–16 celsiusastetta. Yksi naaras voi saada 2 000–11 000 munaa.
Katse

Hieronymus Bosch, Taikuri, 1496–1520, yksityiskohta. Katsoja näkee taskuvarkauden, joka on näkymätön taulun hahmoille.
Katse kuvaa visuaalisessa kulttuurissa sitä, mitä ja miten katsoja näkee ja näkyy median esittämänä sosiaalisessa vuorovaikutuksessa.
Katse mediassa

Viestintä hyödyntää katsetta. Katseen suuntaa määrää media. Mainonnassa halutaan kääntää kohderyhmän katseet tiettyyn suuntaan.
Yleisön katse: ohjelman katsojat tai lukijat katsovat esitystä.
Sisäinen katse: ohjelman henkilön katse toiminnan kohteeseen tai toiseen katsojaan.
Vuorovaikutteinen katse: ohjelman henkilö katsoo yleisöään.
Kameran katse: kuvaajan katse välittyy ohjelman katsojalle
Editoitu katse: rajaus tai sommittelu ohjaa katsojan katsetta haluttuun suuntaan tai kohteeseen.
Teoreetikot Günther Kress ja Theo van Leeuwen erittelevät tarjoavan ja vaativan katseen. Epäsuora katse tarjoaa vaikutelman, että henkilö ei tiedosta, että häntä katsotaan. Suora katse vaatii, että katsojaa katsotaan.
Katseen teoria

Kohteen katsominen ja sen näkeminen, että joku katsoo toista ihmistä kertoo paljon katsojan ja katseen kohteen suhteesta sekä katsojien välisistä ja katsomisen olosuhteista. Näitä suhteita voivat olla ihmiset, paikat, katseen kohteet ja vuorovaikutus. Katseiden keskinäinen luonne heijastaa henkilöiden välisiä Valtarakenteita, katsojan ja katsottavan välistä suhdetta. Se kertoo, kenellä on oikeus tai tarve katsoa ketä ja miksi. Vaikka katsetta saatetaan pitää puhtaasti kohteen katsomisena ilman taka-ajatuksia, se merkitsee psykologista valtasuhdetta, jossa katsoja hallitsee katseen kohdetta.
Katseen tekemiseen tunnetuksi filosofisena käsitteenä liittyy 1960-luvun postmodernistiseen teoriaan, jota edusti Michel Foucaultin valvova katse ja Jacques Lacanin peilikatse. Kriittiset teoreetikot kuten Cornel West näkevät normatiivisen katseen käsitteen eurooppakeskeisessä identiteetissä. Eurooppalainen (etnisesti valkoinen) katse alistaa Euroopan ulkopuoliset (etnisesti värilliset) kulttuurit holhoavan katseensa alle.
Katseen teoria > Miehinen katse ja feministinen teoria

Feminismin teoreetikkojen piirissä on tulkittu yhteiskunnan valtasuhteita katseen kautta: miten miehet katsovat naista, naiset itseään ja toisiaan, ja kuinka katseella vaikutetaan.
Esseessään ”Visual Pleasure and Narrative Cinema” (1975) Laura Mulvey esitteli teorian miehisestä katseesta, joka johtuu valtasuhteiden epätasapainosta. Miehinen katse on vaikuttanut feministiseen elokuva- viestintä- ja mediateoriaan.
Miehiselle katseelle on ominaista, että mies katsoo naista ja nainen katsoo ohi.[lähde? ] Feministinen teoria katsoo, että katsojat asetetaan heteroseksuaalisen miehen näkökulmaan, jossa kamera etsii kurveja naisen vartalosta ja juonessa naiset reagoivat miehen toimintaan. Miehinen katse evää naisilta tasaveroisen aseman tehden heistä miehisen katseen kohteita. Naiskatsoja pakotetaan omaksumaan miehisen katseen miehinen näkökulma.
Seksismi ei näy pelkästään median sisällössä, vaan myös viestin esitystavassa ja siinä, miten katsojan odotetaan suhtautuvan sen sisältöön. Miehinen katse ohjaa katsetta naiseen. Tämä käytäntö erotisoi naisen vartalon, liittyipä nainen mainostettun tuotteeseen tai ei.
Katseen teoria > Katse ja psykoanalyysi

Jacques Lacanin mukaan katseeseen liittyy tärkeä ”peilivaihe” lapsen psyykkisessä kehityksessä. Pieni lapsi oppii peilaamalla katseellaan henkilöä, jonka hän kohtaa. Katse johtaa lapsen mielikuvitusmaailmassa vuoropuheluun minän ja ideaali-minän sekä ideaali-minän ja minä-ideaalin välillä. Ideaali-minä on kuviteltu minäkuva itsestä — sellainen kuin lapsi haluaisi olla. Minä-ideaali perustuu ulkopuolisen henkilön kuviteltuun katseeseen, joka ihailee minä-ideaalia. Rokkitähti (ideaali-minä) toivoo salaa, että kouluajan voimahahmo (minä-ideaali) olisi tietoinen (rokkitähden) tulevasta menestyksestä ja kuuluisuudesta kouluaikojen jälkeen.
Lacan kehitteli edelleen katseen teoriaa sanoen, että katse ei kuulu subjektiin vaan pikemminkin objektiin. Seminaari yhdessä, Lacan kertoi kuulijoille:selvennä ”Tunnen olevani sellaisten silmien katseiden kohteena joita en näe enkä edes havaitse. Tämä tarkoittaa, että tällä tilaisuudella mahdollisesti vielä muita katsojia. Kun tulee pimeää saatan tuntea tästä ikkunasta tulevan katseen, vaikka en sitä näekään.”
Kirjallisuutta

Armstrong, Carol and de Zegher, Catherine, Women Artists at the Millennium. MIT Press, October Books, 2006.
Florence, Penny and Pollock, Griselda, Looking back to the Future. G & B Arts, 2001.
Lacan, Jacques:Seminar Eleven: The Four Fundamental Concepts of Psychoanalysis. NY & London, W.W. Norton and Co., 1978.
Mulvey, Laura: Visual Pleasure and Narrative Cinema (1975, 1992)
Pollock, Griselda (Ed.), Psychoanalysis and the Image. Blackwell, 2006
Theory, Culture and Society, Volume 21, Number 1, 2004.
de Zegher, Catherine, Inside the Visible. MIT Press, 1996.
Aiheesta muualla

This is Not Sex: A Web Essay on the Male Gaze, Fashion Advertising, and the Pose. (englanniksi)
Daniel Chandler: Notes on The Gaze. (englanniksi)
Robert Doisneau, Un regard Oblique, 1948. (englanniksi)
The Male Gaze (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
The Female Gaze. Salon.com. (englanniksi)
Théodore Géricault, Kleptomaanin muotokuva, 1822.