stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bo Hamburger

| Bo Hamburger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1970 (ikä 54)
Kansalaisuus:   Tanska
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1991–1997 1998 1999 2000–2001 2002 2003 2004–2005 2006:  TVM Casino Cantina Tollo Team Memory Card/Team CSC Index Alexia Formaggi Pinzone Fiavè Acqua & Sapone Team Miche
Suurimmat voitot
 La Flèche Wallonne 1998 Ranskan ympäriajo, etappi  Tanskan maantieajomestaruus 2000 
| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten pyöräily.maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten pyöräily.maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten pyöräily.maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maa:   Tanska> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | San Sebastián 1997 | maantieajo |  |
Bo Hamburger (s. 24. toukokuuta 1970 Frederiksberg) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1991–2006.
Hamburger saavutti hopeaa vuoden 1997 maantiepyöräilyn MM-kilpailujen maantieajossa San Sebastiánissa. Hän sai saman ajan kuin kilpailun voittanut Laurent Brochard. Seuraavana vuonna hän voitti La Flèche Wallonne -klassikon kuuden sekunnin erolla Frank Vandenbrouckeen. Ranskan ympäriajossa hän voitti 1994 kahdeksannen etapin ja piti vuonna 1998 kokonaiskilpailun johtajan maillot jaune -paitaa kolmannen etapin jälkeen.
Hamburger jäi kiinni EPO-hormonin käytöstä vuonna 2001, mutta sai vapauttavan tuomion, koska B-näytteessä arvot olivat sallitun puolella, vaikkakin keskiarvoa korkeammat. Marraskuussa 2007 julkaistussa elämäkerrassaan Den største pris - en cykelrytters bekendelser hän myönsi käyttäneensä EPOa vuosina 1995–1997.
Helmut Rellergerd

Helmut Rellergerd
Helmut Rellergerd (s. 25. tammikuuta 1945 Dahle) on saksalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi kirjailijanimellä Jason Dark. Tätä pseudonyymiä ovat tosin käyttäneet muutkin kirjailijat. Kirjailijan tuotantoon kuuluu mm. Jerry Cotton ja Yöjuttu -sarjat.
Rellergerd muutti syntymäkaupungistaan Dortmundiin, missä hän vietti poikavuotensa ja kävi koulunsa. Hän kokeili lehtimiehen uraa, mutta päätyi lopulta vanhempiensa toiveitten mukaisesti laborantiksi. Työnsä ohella hän kuitenkin kirjoitti. Vuonna 1973 hän jätti lopullisesti laboratoriotyönsä ja antautui kirjailijanuralle.
1973 hän kirjoitti kustantaja Bastei-Verlagin kauhusarjaan Gespenster-Krimi aave-etsivä -tarinan Die Nacht des Hexers (suom. Noidan yö, Yöjuttu 7/1985), joka oli ensimmäinen John Sinclair -kertomus. 50. tarinan jälkeen John Sinclair sai oman nimikkolehtensä Geisterjäger John Sinclair vuonna 1978. Sarjan 1616. numero ilmestyi 30.06.2009. Rellergerd on kirjoittanut sarjan kaikki osat muutamaa alkuaikojen poikkeusta lukuun ottamatta. John Sinclair -sarjaa on julkaistu Suomessa nimellä Yöjuttu.
Rellergerd on kertonut pitävänsä Dan Brownin romaaneista ja John Carpenterin elokuvista.
Aiheesta muualla

Jason Darkin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Jason Darkin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Jason Darkin haastattelu (saksaksi)
Helmut Rellergerdin radiohaastattelu (2006)[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Bo Hanson

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | perämiehetön nelonen |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | St. Catharines 1999 | perämiehetön nelonen |  |
Boden Joseph "Bo" Hanson (s. 7. elokuuta 1973 Port Kembla, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti urallaan kolme olympiapronssia ja yhden yleisen sarjan MM-hopean.
Hanson saavutti juniorien MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 1991. Seuraavana vuonna hän kilpaili Barcelonan olympialaisissa kahdeksikossa ja sijoittui viidenneksi. Račicen MM-kilpailuissa 1993 tuloksena oli neljäs sija. Tämän jälkeen Hanson siirtyi pariaironeloseen ja sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi Indianapolisissa 1994 ja kahdeksanneksi Tampereella 1995. Atlantan olympialaisissa 1996 Hanson saavutti pariaironelosessa pronssia.
Seuraavan olympiadin aikana Hanson kilpaili perämiehettömässä nelosessa. Kölnin MM-kilpailuissa 1998 australialaiset sijoittuivat neljänneksi ja St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 he saavuttivat samalla kokoonpanolla hopeaa. Sydneyn olympialaisissa 2000 tuloksena oli pronssimitali.
Ateenassa 2004 Hanson kilpaili neljänsissä olympialaisissaan ja saavutti kahdeksikossa uransa kolmannen olympiapronssin.
HMS Croome

| HMS Croome |
| --- | --- |
 HMS Croome

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Stephen and Sons, Govan
Kölinlasku:  7. kesäkuuta 1940
Laskettu vesille:  30. tammikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  29. kesäkuuta 1941
Loppuvaihe:  romutettu 1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  6 × QF 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä neliputkisena asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
HMS Croome (viirinumero L62) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. syyskuuta 1939 osana vuoden 1939 hätäohjelmaa Alexander Stephen and Sonsilta Govanista, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1940 työnumerolla J1477. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1940 ja valmistui 29. kesäkuuta.
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen alus siirrettiin Scapa Flowhun varustettavaksi ja koulutettavaksi. Elokuussa 1941 alus liittyi Londonderryyn sijoitettuun 21. saattajaryhmään suojaamaan Atlantin saattueita. Alus suojasi syyskuussa saattuetta HG72. Alus upotti 8. syyskuuta Azorien koillispuolella Italian laivaston sukellusveneen R.Smg. Baraccan tykkitulella ja lopulta törmäämällä (40°15′N, 20°55′W), jolloin se itse kärsi vaurioita. Alus siirrettiin 12. syyskuuta telakalle, mistä se palasi 4. lokakuuta laivueeseensa.
Alus saattoi 11. lokakuuta lentotukialus HMS Eaglen Gibraltarille Ranskan merivoimien korvetin Commandante Dubocin kanssa. Alus oli syyskuussa suojaamassa HMS Exmoorin kanssa Lähi-itään matkannutta joukkojenkuljetussaattuetta WS14, mistä tehtävästä se palasi HMS Wild Swanin saavuttua Afrikan länsirannikolta Gibraltarille suojaamaan Atlantin saattueita.
Alus upotti 14. joulukuuta Cabo de São Vicenten edustalla Saksan laivaston sukellusveneen U-127 yhdessä HMS Foxhoundin, HMS Gurkhan ja HMAS Nestorin kanssa (36°38′N, 09°12′W).
Palvelus > 1942

Alus saattoi 27. helmikuuta 1942 lentotukialuksia HMS Argus ja Eagle toimitettaessa lentokoneita Maltalle HMS Laforeyn, HMS Lightningin, HMS Activen, HMS Anthonyn, HMS Whitehallin, HMS Wishartin, HMS Blankneyn ja Exmoorin kanssa operaatio Spotter I:ssä. Seuraavana päivänä operaatio keskeytettiin, kun havaittiin ongelmia lentokoneiden polttoaineessa. Operaatio toteutettiin samalla osastolla 6. maaliskuuta nimellä operaatio Spotter II. Alus suojasi 20. maaliskuuta operaatio Picket I:ssä samoja lentotukialuksia samojen hävittäjien kanssa lukuun ottamatta Lightningia, joka oli vaihdettu HMS Duncaniin. Operaatio toistettiin 27. maaliskuuta samalla osastolla operaatio Picket II:ssa.
Huhtikuussa alus suojasi saattueita Gibraltarin ja Britteinsaarten välisellä reitillä, kunnes se määrättiin kuun lopulla Välimeren laivastoon. Se suojasi 11. huhtikuuta saattuetta WS17B risteilijä HMS Shropshiren, hävittäjien Wild Swanin ja Exmoorin sekä Flower-luokan korvettien kanssa. Alus matkasi toukokuussa Hyväntoivonniemen reittiä Aleksandriaan, missä se liitettiin 5. hävittäjälaivueeseen.
Alus suojasi 11. kesäkuuta laivueen mukana operaatio Vigorousiin kuuluvaa Maltalle matkannutta saattuetta MW11. Alus palasi 15. kesäkuuta Aleksandriaan, minkä jälkeen se jatkoi laivueensa mukana saattueiden suojaamista itäisellä Välimerellä. Alus upotti elokuussa HMS Suchin, HMS Zulun, HMS Tetcottin ja Kuninkaallisten ilmavoimien 221. laivueen Wellington pommikoneen kanssa Saksan laivaston sukellusveneen U-372 Haifan lounaispuolella (32°28′N, 34°37′E).
Alus osallistui 27. elokuuta Datassa maavoimien operaation tulitukiosastoon. Syyskuussa alus oli mukana epäonnistuneessa operaatio Agreementissa tehtyyn maihinnousuun Tobrukiin. Maltan saarron lauettua alus suojasi 17. marraskuuta Maltalle saattueen operaatio Stoneagessa.
Palvelus > 1943

Croomen saattuepalvelus ja partiointi itäisellä Välimerellä jatkui vuoden 1943 alku kuukaudet, kunnes se siirrettiin maaliskuussa Algeriin 22. hävittäjälaivueeseen. Alus tuki laivueen mukana Tunisiassa käytyjä taisteluita osallistuen muun muassa toukokuussa operaatio Retributioniin, jossa estettiin akselivaltojen joukkojen vetäytyminen Tunisiasta Sisiliaan.
Alus suojasi laivueen mukana keskisen Välimeren saattueita sekä valvoi meriliikennettä. Se osallistui muun muassa Salernon maihinnousuun matkanneiden saattueiden suojaamiseen. Aluksen ollessa 14. syyskuuta suojaamassa saattuetta MKS24 se määrättiin välittömästi Haifaan, josta sen tuli tukea Egeanmeren operaatioita Italian antauduttua.
Se liittyi 16. syyskuuta Haifassa HMS Hurworthiin, kun aluksille nousi Royal Irish Fusiliers -rykmentin joukkoja kuljetettavaksi Lerokselle. Seuraavana päivänä alukset laskivat joukot saarelle, minkä jälkeen ne pyrkivät estämään saksalaisia joukkoja kuljettaneiden alusten pääsyn Egeanmeren saarille. Croome palasi 12. joulukuuta laivueeseensa Egeanmeren taisteluiden päätyttyä ja samalla se sai määräyksen osallistua Anzion maihinnousuun.
Palvelus > 1944

Tammikuun 1944 alussa alus lähti Napoliin, josta se lähti 21. tammikuuta Kreikan laivaston hävittäjien Themistokleen ja Kritin kanssa muodostaen osasto Task Unit 81.6:n (TU81.6). Osaston tehtävänä oli suojata yhdysvaltalaisjohtoista Task Force 81:n eteläistä hyökkäysosastoa. Seuraavana päivänä TU81.6 oli tulitukiosastona maihinnousun aikana, mistä vapauduttuaan se aloitti maihinnousualueen suojauksen.
Aluksen vapauduttua operaatiosta se palasi laivueeseensa saattueiden suojaksi, kunnes se määrättiin elokuussa palaamaan kotimaahan. Alus matkasi syyskuussa Sheernessiin, jossa se liittyi 21. hävittäjälaivueeseen aloittaen Pohjanmeren ja Kanaalin alueen saattueiden suojaamisen.
Palvelus > 1945

Tammikuussa 1945 alus määrättiin huollon jälkeen Ceylonille sijoitettuun Itäiseen laivastoon. Alus oli huollettavana, kunnes se suojasi Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon määrätyt kevyet lentotukialukset HMS Venerablen, HMS Vengeancen ja HMS Colossuksen Välimerelle. Euroopan sotatoimien päätyttyä alus oli edelleen koulutettavana Välimerellä valmiina matkaamaan Intian valtamerelle, mikäli tarvetta ilmenisi.
Lokakuussa alus palasi kotimaahan, jossa se sijoitettiin Plymouthin reserviin. Se siirrettiin 1954 Cardiffiin, josta se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 1957 BISCOlle, joka siirsi romuttamisen T. W. Wardille. Alus saapui hinattuna 13. elokuuta Briton Ferryyn romutettavaksi.
Hib-rokote

Haemophilus influenzae tyyppi B -rokote (PRP-rokote) torjuu Haemophilus influenzae tyyppi b -bakteerin aiheuttamaa invasiivista hemofilustautia. Suomessa se kuuluu kansalliseen rokotusohjelmaan osana lasten DTaP-IPV-Hib -viitosrokotetta. Centers for Disease Control and Prevention (CDC) suosittelee käyttämään Hib-rokotetta. Hib-rokotteen yleinen käyttö Yhdysvalloissa vähensi 1980–1990 sairautta 40–100 tapauksesta alle 1 tapaukseen 100 000 henkeä kohden.
Vuoden 2000 katsauksen mukaan maailmassa invasiiviseen hemofilustautiin sairastui  8,13 miljoonaa lasta ja kuoli 370 000. Katsauksen mukaan nämä olisivat olleet Hib-rokotteella
ehkäistävissä olevia sairastumisia ja kuolemia.  Suomessa vuonna 1986 aloitetut rokotukset vähensivät taudin nopeasti noin 50 tapauksesta sataatuhatta henkeä kohden lähelle nollaa.
Helmut Schulte

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Helmut Schulte
Syntymäaika: 14. syyskuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Saksa
Seura
Seura:  FC St. Pauli
Tehtävä: Urheilutoimenjohtaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  |  SC Fortuna Köln  FC St. Pauli |  |
Valmennusura
1984–1987 1987–1991 1991–1992 1993:  FC St. Pauli (apuv.)  FC St. Pauli  Dynamo Dresden  FC Schalke 04
Helmut Schulte (s. 14. syyskuuta 1957) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Maaliskuusta 2008 lähtien hän on toiminut FC St. Paulin urheilutoimenjohtajana.
Ura

Schulten pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi. Hän edusti muun muassa SC Fortuna Kölniä ja FC St. Paulia. Valmennusuransa hän aloitti St. Paulin organisaatiossa 1984 seuran juniorivalmentajana. Hän nousi tehtäviin hieman erikoista reittiä, erityisen työllistämisohjelman kautta. Hän toimi myös Willi Reimannin apuvalmentajana edustusjoukkueessa ja nousi päävalmentajaksi marraskuussa 1987 Reimannin siirryttyä Hamburger SV:n valmentajaksi.
Schulten johdolla St. Pauli nousi kauden jälkeen Bundesliigaan sijoituttuaan 2. Bundesliigassa toiseksi. Schulte jatkoi seuran päävalmentajana myös pääsarjatasolla ja seuran sijoitukset hänen johdollaan olivat 10:s ja 12:s. Kausi 1990/91 sujui kuitenkin varsin mollivoittoisesti ja Schulte sai helmikuussa 1991 potkut tehtävistään.
Heinäkuussa 1991 Schulte jatkoi uraansa Dynamo Dresdenissä, joka pelasi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Bundesliigassa. Hänen johdollaan Dynamo oli kauden jälkeen 14:s, mutta se ei tyydyttänyt seurajohtoa ja Schulte sai lähteä. Tammikuussa 1993 hän palasi vielä valmennustehtäviin nousten Udo Lattekin seuraajaksi FC Schalken peräsimeen. Hänen johdollaan seura oli kauden loputtua Bundesliigassa 10:s ja yhteistyö jatkui. Syyskausi 1993/94 sujui kuitenkin kehnosti ja Schulte sai potkut lokakuussa 1993.
Potkujensa jälkeen Schulte toimi VfB Lübeckin ja St. Paulin managerina. Vuonna 1998 hän palasi Schalkeen juniorivalmennuksen johtajaksi. Hän jätti tehtävänsä seurassa helmikuussa 2008 ja siirtyi maaliskuussa St. Paulin urheilutoimenjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Hän allekirjoitti maaliskuussa 2010 kolmivuotisen jatkosopimuksen Bundesliigaan noususta taistelevan seuran kanssa.
Vuonna 2007 Schulte loukkaantui vakavasti Kyrill-myrskyn aiheuttamassa onnettomuudessa, jossa puu kaatui hänen autonsa päälle.
Herman Wilhelm Avellan

Herman Wilhelm Avellan (28. marraskuuta 1912 Viipuri – 13. heinäkuuta 1980) oli suomalainen lääkäri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria

Avellanin vanhemmat olivat varatuomari Johan Severin Avellan ja Alice Sophie Thesleff ja puoliso vuodesta 1940 Greta Christiane Rothe. Avellan pääsi ylioppilaaksi 1930 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1935 sekä lisensiaatiksi 1943. Keuhkosairauksiin Avellan erikoistui 1947. Avellan toimi Helsingissä aluelääkärinä 1946–1972 ja terveyskeskuslääkärinä 1972–1975. Hän oli myös Kulosaaren ruotsalaisen yhteiskoulun koululääkärinä 1946–1965. Sotilasarvoltaan Avellan oli lääkintäkapteeni (1943).
Teoksia

Att älska Marianne : radiokuunnelma. Radioteatern 1951
Åttonde kapitlet : radiokuunnelma (Runar Schildtin aiheen mukaan). Radioteatern 1952
Henri Labrouste

Henri Labrouste
Sainte-Geneviève-kirjaston lukusalin rautarakenteita.
Pierre-François-Henri Labrouste (11. toukokuuta 1801 Pariisi – 24. kesäkuuta 1875 Fontainebleau) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli ensimmäisiä arkkitehteja, jotka tekivät tunnetuksi raudan käyttöä rakennusten runkomateriaalina.
Labrouste opiskeli Pariisin École des Beaux-Arts -oppilaitoksessa ja sai sen jälkeen 1824 Prix de Rome -palkinnon, jonka turvin hän vietti kuusi vuotta Roomassa. Sieltä palattuaan hän perusti Pariisiin oman arkkitehtuuritoimiston.
Labrousten kuuluisimmat rakennukset ovat Bibliothèque Sainte-Geneviève Pariisin Panthéonin aukiolla (1838–1850) sekä Ranskan kansalliskirjaston rue Richelieu -kadun lukusali (1858–1868), joissa molemmissa hän käytti taidokkaasti valurautaisia rakennusosia.
Myös Henri Labrousten veli Théodore Labrouste oli arkkitehti ja voitti Prix de Rome -palkinnon kolme vuotta myöhemmin 1827.
Käännös suomeksi
Harja (väline)

Harja.
Harja on siivousväline, jota käytetään erilaisten pintojen tai esineiden puhdistamiseen tai hankaamiseen, vaatteiden, hiusten tai eläinten turkin siistimiseen sekä siivouksessa; lattioiden lakaisemisessa tai pintojen puhdistamisessa harjaamalla kuiviltaan tai veden ja pesuaineen kanssa.
Harja muodostuu kimpusta jäykkiä tai taipuisia harjaksia, jotka voivat olla eläinten karvoja, kasvien varsia tai juuria, metalli- tai muovilankoja tai muita vastaavia materiaaleja. Harjakset on kiinnitetty toisesta päästään kiinteään kappaleeseen, joka voi toimia myös kädensijana tai pidemmän varren kiinnityskappaleena. Harjasten kiinnityskappaleena on perinteisesti joko rei'itetty levy, johon harjakset sidotaan ohuin metalli- tai muin langoin tai, kuten pulloharjassa, kaksi toistensa ympäri kierrettyä paksua rautalankaa, joiden väliin harjakset puristuvat.
Harjaa käytetään perinteisesti käsivoimin yhdensuuntaisin tai edestakaisin vedoin, mutta harja voi olla myös moottoroitu, kuten sähköhammasharja tai lakaisukone. Harja voi olla myös osa suurempaa ja monimutkaisempaa laitetta, kuten pölynimurin harjasuulakkeet tai jäänhoitokoneen pyörivät harjat.
Historia

Turussa vuosina 1881–1971 toiminut Oy Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat oli 1900-luvun alussa Pohjoismaiden suurin harjojen ja sivellinten valmistaja. Turussa toimi myös Harja- ja Sivellintehdas H. & F. Ljungberg. 1900-luvun alkupuolella harjoja valmistivat Suomessa myös ainakin Suomen harja- ja sivellintehdas Luumäen Taavetissa, Lappeenrannan harjatehdas sekä Lindgrenin harja- ja sivellintehdas Helsingin Punavuoressa. SOK:lla oli oma harjatehdas Vaajakoskella.
Yhä toimivia suomalaisia harjatehtaita ovat vuonna 1947 perustettu Kotilaakso Oy (ent. Laaksosen Harjatehdas Oy) Kylmäkoskella, vuonna 1881 perustettu porvoolainen C. E. Lindgren, vuonna 1955 perustettu ylöjärveläinen Sajakorpi Oy (Sajas Group), kokemäkeläinen Sinituote sekä vuonna 1927 perustettu akaalainen VS-Harja Oy, joka vuonna 2017 siirtyi Sinituotteen omistukseen. Akaassa toimii myös Akaan Harjavalmiste Oy. Harjat ja siveltimet ovat alusta asti olleet myös yksi näkövammaisia Vantaan Korsossa työllistävän Sokevan päätuotteita. Sotasokeiden harjatehdas perustettiin alun perin jo vuonna 1942 Tikkurilaan.
Harjojen materiaalit

Harjoja on valmistettu paljon erityisesti sianharjaksista, jotka ovat joustavia, kestäviä ja säilyttävät ominaisuutensa loppuun kulumiseensa saakka. Muita perinteisiä luonnonmateriaaleja harjaksiin ovat kasvien kuten riisin juuret ja hevosen jouhet. Suomen maaseudulla harjoja valmistettiin vielä 1950-luvulla paljolti itse, keräämällä harjasmateriaaleiksi muun muassa variksenmarjan, suopursun tai karhunsammalen juuria.
Harjasten kiinnityskappaleet on valmistettu perinteisesti puusta, Suomessa etenkin pyökistä ja koivusta. Nailon, polypropeeni ja muut muovit ovat useimmissa harjatyypeissä korvanneet luonnonmateriaalit edullisuutensa, mekaanisen kestävyytensä ja vedenkestävyytensä ansiosta sekä harjasten että niiden kiinnityskahvojen materiaaleina.
Harja siivouksessa

Lattian tai maanpinnan lakaisemiseen käytetään isokokoisia ja pitkävartisia harjoja, joiden perinteinen muoto on risuja yhteen sitomalla valmistettu luuta, joka voi olla varreton tai varustettu puuvarrella. Sen ovat korvanneet teollisesti valmistetut, luutaa leveämmät katu- ja lattiaharjat, joiden harjakset tehdään nykyisin jäykistä keinokuiduista. Suomessa yleisin ulkosiivousharja on puuvartinen neliskanttinen katuharja, jossa on punainen tai vihreä nailonharjaosa. Sisäsiivouksessa lattioiden lakaisemiseen käytetään yleisimmin lattiaharjan ja samanpituisella varrella varustetun rikkalapion yhdistelmää. Koviin pintoihin, kuten lattioihin, käytetään pehmeitä harjaksia ja pehmeisiin pintoihin, kuten mattoihin, jäykkiä harjaksia. Seinien ja kattojen tomuttamisessa lattiaharjan harjaspää oli ennen tapana sujauttaa puuvillalangasta virkatun tai vanhan villasukan varresta ommellun harjapussin sisään.
Muita siivouksessa käytettäviä harjoja ovat pölyharja tai hyvin hieno- ja tuuheaharjaksinen pölyhuiska, joka myös kerää pölyä pinnoilta sisäänsä. WC-istuimen sisäpuhdistukseen on tarkoitettu vessaharja. Monissa pölynimurin eri tarkoituksiin suunnitelluissa suulakkeissa on harjamainen pää. Räsymattojen pesussa ja muidenkin mattojen tahranpoistossa perinteinen työvälinen on karkea juuriharja.
Harja keittiössä

Ruoanvalmistuksessa käytettäviä harjoja ovat lyhyt- ja jäykkäharjaksinen vihannesharja ja ruokasienten puhdistamiseen käytettävä pehmeä harja, joka usein on kiinnitetty sieniveitsen toiseen päähän.
Astianpesussa käytetään juomalasien yms. astioiden sisään helposti mahtuvaa puolipyöreää tiskiharjaa, kapeasuisten pullojen sisään mahtuvaa, taipuisaharjaksista pulloharjaa ja keittoastioista pinttynyttä ruokaa irrottavaa jäykkäharjaksista pataharjaa.
Harjat peseytymisessä ja vaatehuollossa

Kylpyhuonekäytössä tärkein harja on henkilökohtainen hammasharja, joka voi olla käsikäyttöinen tai sähköhammasharja. Hampaiden hoidossa voidaan käyttää myös hammasväliharjaa. Muita peseytymisessä ja siistiytymisessä käytettäviä harjoja ovat kylpy- eli saunaharja, hiusharja ja kynsiharja.
Vaateharjalla puhdistetaan pöly ja roskat vaatteiden pinnalta ja huolitellaan sametin ja muun materiaalin nukkapinta. Joillekin materiaaleille on saatavana erityisiä harjoja, kuten mokkanahalle mokkaharja. Kenkäharjalla levitetään kenkävoidetta nahkakengille ja hoidetaan voiteen kuivuttua kengän kiillotus.
Hygieniaharjat

Hygieniaharjat on tarkoitettu käyttöön, jossa puhtaus on erityisen tärkeää, kuten elintarviketeollisuudessa ja karjanhoidossa. Nämä harjat kestävät kuumentamista – käytännössä keittämistä vedessä – jopa 134 °C asteeseen, jolloin harja saadaan desinfioitua.] Hygieniaharjoja tehdään esimerkiksi polypropyleenistä. Hygieniakäyttöön on kehitetty myös antimikrobiharja, jossa muoviin on sekoitettu hopeaa ja harjan harjakset upotettu hartsiin. Tämä tekee harjan pinnasta sellaisen, etteivät mikrobit pysty kasvamaan harjan pinnassa.
Harjan kaltaisia välineitä

Kun harja on tarkoitettu materiaalin poistamiseen pinnalta, harjaa muistuttava sivellin taas on tarkoitettu maalin tai muun nestemäisen aineen hallittuun levittämiseen pinnalle. Suti on poikkileikkaukseltaan pyöreä tai muunlainen karkeampaan maalin, liiman tai muun aineen levitykseen tarkoitettu sivellin, kuten leivonnaisten voiteluun käytettävä pullasuti tai parranajossa partavaahtoa vaahdottava ja levittävä partasuti. Sudiksi kutsutaan myös nuohoojan työvälinettä, savuhormeja puhdistavaa harjaa.
Teräsharja on käsi- tai moottorikäyttöinen harja, jonka harjakset ovat terästä tai muuta jäykkää metallilankaa. Teräsharjaa käytetään metallipinnoille paitsi puhdistamaan niitä, myös killottamaan tai hiomaan niiden pintaan yhdensuuntaisia tai pyörteisiä kuvioita (esim. harjattu teräs tai harjattu alumiini).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harjoja Wikimedia Commonsissa
Helike (kuu)

| Helike (kuu)> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  Scott Sander Sheppard
Löytöaika:  2003
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Jupiter
Keskietäisyys:  21 064 000 km
Eksentrisyys:  0,1467
Kiertoaika:  626 d
Inklinaatio:  154,621
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  2,0 km
Pinta-ala:  50,27 km2
Massa:  8,9920 x 1013 kg
Keskitiheys:  2,6 g/cm3
Painovoima pinnalla:  0,002 m/s2
Pakonopeus pinnalla:  9 km/s
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  -
Helike on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2003 J 6. Helike on halkaisijaltaan noin 4 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 21,1 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 626 päivää. Radan inklinaatio on noin 155° ja eksentrisyys 0,1467.
Nykyisen nimensä kuu sai kreikkalaisesta mytologiasta.