stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minusinsk
Aiheesta muualla

Minusinskin kaupunkipiirikunnan sivusto (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk
Krasnojarskin aluepiirin piirijako
Kaupunkipiirit:


Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk
Piirit:


Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
Ivan Miljković

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. syyskuuta 1979
Syntymäpaikka: Niš, Jugoslavia
Pelipaikka: Hakkuri
Pituus: 206
Seura
Seura: Rooma Volley
Pelinumero: 14
Maajoukkue
| 1999- | Serbia | 192 |
Ivan Miljković (13. syyskuuta 1979) on serbialainen lentopalloilija ja olympiavoittaja.
Miljković on valittu neljä kertaa (2001, 2002, 2003 ja 2005) Maailmanliigan MVP:ksi eli arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän on ainoa, jolla on näin monta valintaa tuossa kilpailussa. Miljković on Italian A1-liigassa 2000-luvulla eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän on tehnyt pelaamassaan 178 ottelussa yhteensä 3275 pistettä, mikä tekee 4,81 pisteen keskiarvon erässä.
Ura > A-maajoukkueessa

Miljković nousi maailman tietoisuuteen jo 18-vuotiaana, kun hän esitti loistavia otteita Jugoslavian maajoukkueessa. Maailman parhaimmaksi junioripelaajaksi tuolloin kutsuttu Miljković oli yksi Jugoslavian maajoukkueen tähdistä, kun joukkue rynni maailman parhaimmistoon. Sydneyn kesäolympialaisissa vuonna 2000 Jugoslavia pelasi Venäjää vastaan olympiafinaalissa. Jugoslavian viimeisen pisteen iski kenttään nuori tähti Miljković, ja näin hän voitti olympiakultaa jo 21-vuotiaana.
Heti seuraavana vuonna olympiakullan jälkeen Jugoslavia rynni taas muiden lentopallomaiden ohi ja vei Euroopan mestaruuden, Ostravassa, Tšekissä. Maailmanliigassa Miljković valittiin parhaimmaksi pelaajaksi myös samana vuonna. Miljković on valittu tähän mennessä maailmanliigan parhaimmaksi pelaajaksi peräti neljä kertaa, ja hän on ainoa pelaaja, joka on saanut näin monta kunniamainintaa kyseisessä huippuarvostetussa kilpailussa.
Ura > Seurajoukkueessa

Olympiakullan jälkeen Miljković teki sopimuksen maailman arvostetuimpaan lentopalloliigaan, Italian A1-liigaan 2000. Huippujoukkue Lube Macerata oli hänen uusi osoitteensa. Lube Maceratassa Miljkovic saavutti heti ensimmäisellä kaudellaan Italian Cupin ja arvostetun CEV Cupin voiton. Miljkovic oli myös korkealla henkilökohtaisissa tilastoissaan, sillä hän oli pistepörssissä kolmas.
Seuraavana vuonna Miljković voitti suurimman palkinnon, jonka lentopalloilija voi seurajoukkueessa saavuttaa, Mestareiden Liigan. Samalla kaudella Miljkovic oli A1-liigan pistepörssissä peräti 2. sijalla ja voitti myös Italian Cupin. Miljkovic jatkoi loistavia otteitaan Lube Maceratan väreissä myös vuonna 2005 ja johdatti joukkueen jälleen kerran CEV Cupin voittoon.
Lube Maceratan joukkue vieraili myös Suomessa kaudella 2006 CEV Cupin merkeissä, kun se kohtasi Perungan Pojat Rovaniemellä. Macerata voitti Perpon suoraan kolmessa todella tiukassa erissä. Perpo vei kuitenkin Maceratalta Italiassa erän ja sai olla ylpeä saavutuksesta, sillä Miljković ja muu joukkue veivät koko potin tuona vuonna lentopallokentillä. Joukkue voitti historiansa ensimmäisen kerran Italian A1-liigan, lisäksi se saavutti lopulta CEV Cupin voiton ja myös Italian Supercupin. Ivan Miljković pelasi loistavan kauden ja voitti pistepörssin Italiassa.
Loistavan kauden jälkeen Miljković jatkoi Maceratassa vuoden sopimuksella, mutta kausi 2007 ei mennytkään putkeen. Miljković loukkaantui kauden alussa ja oli pitkään sivussa. Lopulta edelliskauden mestarijoukkue ei edes selviytynyt pudotuspeleihin. Kauden jälkeen Miljković päätti vaihtaa maisemaa ensimmäistä kertaa urallaan Italiassa. Uusi osoite oli Rooma. Rooma Volleyn kanssa Miljković tavoittelee kaudella 2007–2008 Italian mestaruutta ja myös CEV Cupin mestaruutta. Rooma Volley pelasi myös Suomessa kaudella 2008, kun se kohtasi Pielaveden Sammon CEV Cupin alkukierroksella Kuopiossa 20. lokakuuta ja kotonaan Roomassa. Rooma eteni jatkoon tiukkaakin tiukemmin otteluparista.
Ivan Miljkovic on Italian A1-liigassa 2000-luvulla eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän on tehnyt pelaamassaan 178 ottelussa yhteensä 3275 pistettä, joka tekee 4,81 pisteen keskiarvon erässä.
Kaudella 2008–2009 Miljković pelasi kreikkalaisessa Olympiakosissa.
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Eniten pisteitä Italiassa 2000-luvulla tehnyt pelaaja (vuoteen 2007 mennessä)
Maailmanliigan paras pelaaja 2001, 2002, 2003 ja 2005 (Eniten kyseisiä valintoja pelaajista)
Paras pelaaja CEV Cupissa 2006
Paras syöttäjä CEV Cupissa 2006
Paras hyökkääjä Maailmanliigassa 2005
Paras torjuja Maailmanliigassa 2005
Paras pelaaja A1-liigassa 2006
Paras pelaaja EM-kisoissa 2001
Paras syöttäjä EM-kisoissa 2001, 2005
Paras hyökkääjä Challenge cupissa 2008
Saavutukset > Joukkueessa

1 Olympiakulta 2000
1 Euroopan mestaruus 2000
2 EM-pronssia 2005, 2007
1 MM-hopea 1998
3 Maailmanliigan hopeaa 2004, 2005, 2008
3 EM-pronssia 1999, 2000, 2007
4 CEV-cupin voittoa
3 Maailmanliigan pronssia
1 hopea Maailmanliigassa
1 Italian cupin voitto 2003
1 Italian Supercupinvoitto 2005
1 Italian A1-liigan mestaruus 2006
Jevgeni Mironov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|       Hylätty | Praha 1978 | kuulantyöntö |  |
Jevgeni Vasiljevitš Mironov (ven. Евгений Васильевич Миронов, s. 1. marraskuuta 1949) on entinen neuvostoliittolainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Mironov saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa tuloksella 21,03 m, jonka hän teki viidennellä työntökierroksella. Hän hävisi kultamitalisti Udo Beyerille kahdella senttimetrillä. Hänen toiseksi paras, toisen kierroksen työntönsä kantoi vain 20,38 m.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Mironov sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 20,87 m. Hän menetti hopeamitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä.
Minäkäsitys

Taiteilija Gustave Léonard de Jonghen maalaus Vanity.
Minäkäsitys eli minäkuva on mielle omasta itsestä, ihmisen käsitys siitä, millainen hän on.
Minäkäsitys on osa yksilön maailmankuvaa. Se on läpi elämän muuttuva kuva itsestä ja suhteesta ympäristöön. Siihen vaikuttava tekijä on toisten ihmisten suhtautuminen yksilön toimintatapoihin ja persoonallisuuteen. Esimerkiksi se, että kehitysvammaisten kyseessä ollen yleensä kiinnitetään huomiota vain heidän taitamattomuuteen eikä heidän kykyihinsä, saa kehitysvammaisten minäkäsityksen muodostumaan jokseenkin negatiiviseksi. Sen sijaan muiden ihmisten hyväksyvä ja arvosteleva palaute tukee ihmisen henkistä hyvinvointia ja se voi esimerkiksi auttaa toipumaan psyykkisistä ongelmista. Minäkuvaa voidaan katsoa kolmesta näkökulmasta. Ensinnäkin on ihanneminäkuva, joka käsittää yksilön mielikuvan siitä, millainen hän haluaisi olla ja millaisia toiveita hänellä on itsensä suhteen. Toiseksi on normatiivinen minäkäsitys, joka kuvaa ihmisen käsitystä siitä, että millaisen ympäristö haluaa hänen olevan ja mitä ympäristö odottaa häneltä. Kolmanneksi on todellinen minäkuva, joka käsittää ihmisen mielikuvan siitä, että millainen hän oikeasti on ja millaisia rooleja hänellä on eri yhteisöissä ja tilanteissa.
Kirjallisuutta

Järvilehto, Timo: Mikä ihmistä määrää?: Ajatuksia yhteistyöstä, tietoisuudesta ja koulutuksesta.  Oulu:  Pohjoinen, 1995.  ISBN 951-749-226-X
Keltikangas-Järvinen, Liisa: Hyvä itsetunto.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19425-5
Arto Minkkinen

| Arto Minkkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. joulukuuta 1953 (ikä 70) Oulu
Ammatti:  teatteriohjaaja, näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Arto Tapio Minkkinen (s. 30. joulukuuta 1953 Oulu) on suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä. Ammattiteattereiden lisäksi Minkkinen on työskennellyt muun muassa kehitysvammaisteatterin parissa ja kulttuuriohjaajana.
Elämä ja ura

Arto Minkkinen syntyi Vilho ja Aino Minkkisen perheeseen. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1978–1982. Minkkinen työskenteli Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1982–1983 ja Ahaa Teatterissa 1984–1988. Niin ikään 1988 hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi.
Minkkinen on ohjannut muun muassa näytelmät Tunnetteko Linnunradan, Donna, Isän varjo ja Vanhan lesken hirveä surma. Hän on vieraillut näyttelijänä muun muassa Kehitysvammaisteatteri La Stradassa.
Näyttämöuransa ohella Minkkinen on työskennellyt muutamissa televisiotuotannoissa. Vuonna 1998 hän oli mukana käsikirjoittamassa mustan huumorin sävyttämää fiktiotuotantoa Nahkiaiset. Vuonna 1991 esitetyssä draamasarjassa Matkalaukkukostaja Minkkinen näytteli Huuskosen roolin.
Aiheesta muualla

Vuores.fi[vanhentunut linkki]
Ahaa Teatteri
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Mirna (Slovenia)

| Mirna |
| --- | --- |
 Mirnan ja Savan yhtymäkohta, taustalla Sevnica.
Alkulähde:  Velika Preska
Laskupaikka:  Sava, Dolenji Boštanj
Maat:   Slovenia
Pituus:  44 km
Alkulähteen korkeus:  735 m
Valuma-alue:  294 km²
Mirna on joki Sloveniassa. Se saa alkunsa 735 metrin korkeudessa Velika Preskassa. Joen pituus on 44 kilometriä, ja se yhdistyy Savaan Dolenji Boštanjin kunnassa, 170 metriä merenpinnan yläpuolella. Mirnan valuma-alue on 294 neliökilometriä.
Slovenialainen maratonuimari ja Guinness World Records -ennätysmies Martin Strel oppi uimaan Mirnassa. Strel pitää halussaan Tonavan, Mississippin, Jangtsen ja Amazonin uintiennätyksiä.
Joen nimi tulee verbistä nyrati ’nousta maasta’. Tämän osoittavat monet keskiaikaiset kirjoitukset, joissa joen nimi sisältää kirjaimen n, esimerkiksi inter fluenta Nirine vuodelta 1016.
Joen yläosasta on käytetty nimityksiä Mirnščica ja Mirenščica. Sloveenin kielen asiantuntija Ivan Gregorčič ja maantieteilijä Maja Topole ovat kuitenkin pitäneet jälkimmäistä muotoa virheellisenä.
Mingrelit

Mingrelit (omakielinen nimitys მარგალი, margali) ovat mingrelin kieltä puhuva etninen ryhmä Georgian historiallisessa Mingrelian maakunnassa ja sen lähialueilla Abhasiassa. Kulttuuriltaan he ovat lähellä georgialaisia.
Mingrelien lähimpiä kielisukulaisia ovat Turkin koillisosassa Mustanmeren rannikolla elävät lazit. Kirjakielenään mingrelit ovat vanhastaan käyttäneet georgiaa. Abhasiassa he varsinkin neuvostoajan lopulla osasivat usein paremmin venäjää. 1800-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa mingrelin kieltä yritettiin käyttää myös kirjallisesti. Vuosituhannen vaihteessa kiinnostus sitä kohtaan on jälleen lisääntynyt.
1930-luvulle saakka mingrelejä pidettiin erillisenä kansallisuutena. Vuoden 1926 väestönlaskennassa rekisteröitiin 243 000 mingreliä ja 285 000 äidinkielistä mingrelin puhujaa. Myöhemmin mingrelit on katsottu georgialaisiin kuuluvaksi kansatieteelliseksi ryhmäksi. Nykyisin heitä arvioidaan olevan noin puoli miljoonaa henkeä.
Mingrelien identiteetti on ollut kiistelty ja poliittisesti tulenarka kysymys. 1950-luvun alussa he joutuivat Stalinin puhdistusten kohteeksi. Mingrelisyntyisen Zviad Gamsakhurdian syrjäyttäminen vuonna 1992 johti kapinaan hänen tukialueenaan pidetyssä maakunnassa. Mingrelit joutuivat kärsimään myös Abhasian ja Georgian välisen sodan aikana 1990-luvun alussa, jolloin arviolta 250 000 henkeä pakeni Georgiaan. Myöhemmin eri arvioiden mukaan 45 000–70 000 mingreliä on päässyt palaamaan Abhasian Galin piiriin.
Tunnettuja mingreleita

Zviad Gamsakhurdia
Konstantine Gamsakhurdia
Lavrenti Beria
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mingrelit Wikimedia Commonsissa
Missä sielu sijaitsee?

| Missä sielu sijaitsee? Psyykkisen toiminnan hermostollinen perusta |
| --- | --- |
Kirjailija:  Timo Järvilehto
Kieli:  suomi
Genre:  psykologia
Kustantaja:  Pohjoinen
Julkaistu:  1987
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  166
ISBN:  951-749-180-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Missä sielu sijaitsee? Psyykkisen toiminnan hermostollinen perusta on Timo Järvilehdon vuonna 1987 ilmestynyt kirja. Teoksen on julkaissut Pohjoinen-kustantamo Prometheus-tiedesarjassa.
Minä tunnustan

| Minä tunnustan> I Confess |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:   George Tabori  William Archibald 
Perustuu:  Paul Anthelmen näytelmään Nos deux consciences
Tuottaja:  Alfred Hitchcock
Säveltäjä:  Dimitri Tiomkin
Kuvaaja:  Robert Burks
Leikkaaja:  Rudi Fehr
Tuotantosuunnittelija:  Ted Haworth
Pääosat:   Montgomery Clift  Anne Baxter 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1953
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  englanti ranska italia saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minä tunnustan on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1953. Se sijoittuu Quebeciin. Montgomery Clift esittää pappia, joka kuulee ripittäytyjän tunnustavan murhan, mutta ei voi rippisalaisuuden takia käräyttää tätä poliisille. Poliisi sen sijaan epäilee pappia itseään.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo harmittelee, ettei Hitchcockille ominainen väärän miehen teema tässä elokuvassa luo jännitystä vaan ahdistaa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Minekaze-luokka

| Minekaze-luokka / 峯風型駆逐艦 |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 367 t (normaali) 1 680 t (kuormattu)
Pituus:  102,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 6 x 533 mm torpedoputkea 20 x miinaa
Ilmatorjunta:  2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä
Minekaze-luokka (jap. 峯風型駆逐艦, minekaze-gata kuchikukan) oli keisarillisen Japanin laivaston viidentoista aluksen muodostama hävittäjäluokka.
Suunnittelu

Luokan aluksissa esiteltiin pidempi etukansi, jossa porras ennen siltaa. Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta turbiinimoottorista, joihin oli kytketty neljä Kampon-kattilaa. Koneisto tuotti 38 500 hevosvoimaa akselia kohti mahdollistaen 39 solmun huippunopeuden. Suuri polttoaineenkulutus kuitenkin supisti toimintamatkaa merkittävästi.
Aseistuksena oli neljä 120 millimetrin 45 pituuskaliiperin tyypin 3 -tykkiä, kuusi 533 millimetrin torpedoputkea kolmena parina sekä kaksi 7,7 millimetrin tyypin 92 -konekivääriä. Luokan aluksille kyettiin myös sijoittamaan kaksikymmentä merimiinaa.
Alukset

Alusten hankinta vahvistettiin osaksi vuosina 1917-1920 toteutettavaa 8-4 Laivastosuunnitelmaa. Alukset varustettiin voimakkaalla propulsiolla, mikä mahdollisti Amagi-luokan taisteluristeilijöiden saattajilta vaaditun suuren nopeuden. Kahden ensimmäisen aluksen hankinta sisällytettiin vuoden 1917 hankintoihin ja seuraavana vuonna tilattiin viisi alusta lisää. Vaikka niistä ei yksikään valmistunut ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä laivasto päätti jatkaa projektia vanhojen alusten korvaamiseksi. Seuraavat viisi alusta tilattiin vuonna 1919 ja vielä vuonna 1920 kolme alusta, jotka toteutettiin uusittujen piirustusten mukaan. Siten ne muodostavat oman alaluokan.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Minekaze | Maizurun laivastoarsenaali | 20. huhtikuuta 1918 | 8. helmikuuta 1919 | 29. toukokuuta 1920 | upotettu 10. helmikuuta 1944 |
| Sawakaze | Mitsubishi, Nagasaki | 7. tammikuuta 1918 | 7. tammikuuta 1919 | 6. maaliskuuta 1920 | reserviin 15. syyskuuta 1945 miehistönsä upottama 1948 |
| Okikaze | Maizurun laivastoarsenaali | 22. helmikuuta 1919 | 3. lokakuuta 1919 | 17. elokuuta 1920 | upotettu 10. tammikuuta 1943 |
| Shimakaze | Maizurun laivastoarsenaali | 5. syyskuuta 1919 | 31. maaliskuuta 1920 | 15. marraskuuta 1920 | muutettu partiovene No 1:ksi 1. huhtikuuta 1940 upotettu 10. helmikuuta 1943 |
| Nadakaze | Maizurun laivastoarsenaali | 9. tammikuuta 1920 | 26. kesäkuuta 1920 | 30. syyskuuta 1921 | muutettu partiovene No 2:ksi 1. huhtikuuta 1940 upotettu 25. heinäkuuta 1945 |
| Yakaze | Maizurun laivastoarsenaali | 15. elokuuta 1918 | 10. huhtikuuta 1920 | 19. heinäkuuta 1920 | torpedokoulun koululaivaksi 20. heinäkuuta 1942 tuhoutunut 20. heinäkuuta 1945 |
| Hakaze | Mitsubishi, Nagasaki | 11. marraskuuta 1918 | 21. kesäkuuta 1920 | 16. syyskuuta 1920 | upotettu 23. tammikuuta 1943 |
| Shiokaze | Maizurun laivastoarsenaali | 15. toukokuuta 1920 | 22. lokakuuta 1920 | 29. heinäkuuta 1921 | reserviin 5. lokakuuta 1945 miehistönsä upottama 1948 |
| Akikaze | Mitsubishi, Nagasaki | 7. kesäkuuta 1920 | 14. joulukuuta 1920 | 16. syyskuuta 1921 | upotettu 3. maaliskuuta 1944 |
| Yūkaze | Mitsubishi, Nagasaki | 14. joulukuuta 1920 | 28. huhtikuuta 1921 | 24. elokuuta 1921 | reserviin 5. lokakuuta 1945 Britannian laivastolle 14. elokuuta 1947 romutettu |
| Tachikaze | Maizurun laivastoarsenaali | 18. elokuuta 1920 | 31. maaliskuuta 1921 | 5. joulukuuta 1921 | upotettu 17. helmikuuta 1944 |
| Hokaze | Maizurun laivastoarsenaali | 30. marraskuuta 1920 | 12. heinäkuuta 1921 | 22. joulukuuta 1921 | upotettu 6. heinäkuuta 1944 |
| Nokaze | Maizurun laivastoarsenaali | 16. huhtikuuta 1921 | 1. lokakuuta 1921 | 31. maaliskuuta 1922 | upotettu 20. helmikuuta 1945 |
| Namikaze | Maizurun laivastoarsenaali | 7. marraskuuta 1921 | 24. kesäkuuta 1922 | 11. marraskuuta 1922 | reserviin 5. lokakuuta 1945 Kiinan laivastolle 3. lokakuuta 1947 romutettu 1960 |
| Numakaze | Maizurun laivastoarsenaali | 10. elokuuta 1921 | 22. toukokuuta 1922 | 24. heinäkuuta 1922 | upotettu 19. joulukuuta 1943 |
HMS Minotaur (1863)

| HMS Minotaur |
| --- | --- |
 HMS Minotaur

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company
Kölinlasku:  12. syyskuuta 1861
Laskettu vesille:  12. joulukuuta 1863
Palveluskäyttöön:  1. kesäkuuta 1867
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1922
Tekniset tiedot
Uppouma:  10 798 t
Pituus:  124,05 m (kokonaispituus)
Leveys:  18,1 m
Syväys:  8,5 m
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  800
Aseistus
Aseistus:  4 × 9" RML -tykkiä 24 × 7" RML -tykkiä
HMS Minotaur oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1860-luvulla valmistettu Minotaur-luokan panssarifregatti. Se oli pisin koskaan valmistunut yhdellä potkurilla varustettu sotalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 2. syyskuuta 1961 Thames Ironworksiltä Blackwallista nimellä HMS Elephant ja sen köli laskettiin 12. syyskuuta 1861 telakkanumerolla 81E. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1863 nimellä HMS Minotaur ja se valmistui 19. joulukuuta 1868. Aluksen valmistuminen vesillelaskun jälkeen vei lähes neljä vuotta, koska sitä käytettiin erilaisten takiloiden ja tykkien testaamiseen.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1867 ensimmäisenä päällikkönään James Graham Goodenough ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Aluksenpäällikkyyden vastaanotti 6. syyskuuta 1871 Robert Gibson, jolloin alus oli kontra-amiraali Geoffrey Thomas Pipps Hornbyn lippulaivana Kanaalin laivastossa. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 6. elokuuta 1875 lordi Walter Talbot Kerr, kun se oli kontra-amiraali Frederick Beauchamp Paget Seymoyrin lippulaivana. Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta 1877.
Alus palasi palvelukseen 10. marraskuuta 1877 Kanaalin laivastoon päällikkönään Harry Holdsworth Rawson. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 10. maaliskuuta 1884 Richard Frederick Britten. Alus poistettiin 23. marraskuuta 1887 palveluksesta ja se siirrettiin Portsmouthissa reserviin. Se sijoitettiin tammikuussa 1893 Boscaweniin Portlandiin majoitusalukseksi ja edelleen koululaivaksi vuonna 1895, ja se nimettiin maaliskuussa 1904 HMS Boscaweniksi. Alus nimettiin uudelleen 21. kesäkuuta 1906 HMS Gangesiksi ja edelleen 25. huhtikuuta 1908 HMS Ganges II:ksi. Alus myytiin romutettavaksi 30. tammikuuta 1922 ja se romutettiin Swanseassa.
Mikrofoni

Johdollinen 3,5 mm plugi-liitännällä varustettu mikrofoni.
Mikrofoni (lempinimeltään joskus myös mikki tai maikki) on sähköakustinen muunnin, joka muuntaa äänivärähtelyn vastaavaksi sähköiseksi värähtelyksi. Mikrofoneja käytetään yleisimmin musiikin ja puheen muuttamiseen sähköiseen muotoon vahvistusta tai tallennusta varten.
Historiaa

Mikrofoni on nykyaikaisen äänentallennus ja -toistotarpeiston vanhin väline, mikäli itse johtoja ei lasketa mukaan. Ensimmäisiä mikrofonikokeiluja tehtiin jo 1800-luvun alkupuoliskolla; ensimmäisen varsinaisen mikrofonin kehitti kuitenkin Emil Berliner -niminen fysiikan opiskelija vuonna 1877. Hän myi sen patentin Bell Telephone Companylle. Tätä mikrofonia käytettiin varhaisissa puhelimissa, mutta sitä kehitettiin paremmaksi juuri keksityn radion tarpeisiin. Hiilimikrofonin keksi David Edward Hughes 1878, mutta sen teollinen valmistus alkoi vasta 1920-luvulla. Mikrofoneja käytettiin siis radiossa ja puhelimissa, joihin ne olivat tarpeeksi laadukkaita, mutta äänitetallennukseen mikrofonien tuottama äänenlaatu oli liian heikko ja niiden taajuusvaste oli epätasainen.
1930-luvulla kehitettiin ensimmäiset dynaamiset ja kondensaattorimikrofonit. Dynaaminen mikrofoni perustuu samaan ideaan kuin dynaaminen kaiutin, eli magneettikentässä liikkuvaan kuparilankakelaan, joka tuottaa liikkeestä sähkövirtaa. Dynaaminen mikrofoni toi selkeän parannuksen verrattuna aiemmin käytössä olleen hiilimikrofonin äänenlaatuun.
Kondensaattorimikrofonin valmistus tuli mahdolliseksi elektroniputken keksimisen jälkeen 1910-luvulla: kondensaattorikapselin jännitemuutosten mittaamiseen tarvittiin suuri-impedanssinen vahvistin, joka ei kuormita kapselia eikä siten pura sen sähkövarausta. Dynaamiset ja kondensaattorimikrofonit otettiin suurimmissa radioyhtiöissä teknisten sovellusten osaksi, sillä niiden äänenlaatu oli ratkaisevasti parempi kuin aiempien mikrofonien. 1970-luvulla FET-transistori syrjäytti pääosin elektroniputken kondensaattorimikrofonin vahvistinosassa.
Pietsosähköinen mikrofoni eli kidemikrofoni oli yleisesti käytössä myös 1930–1950-luvuilla. Tämä pietsosähköiseen ilmiöön perustuva mikrofoni pystyi tuottamaan huomattavasti dynaamista mikrofonia korkeamman jännitteen, joten se soveltui hyvin esimerkiksi kotiäänittäjän käyttöön. Alun perin pietsomikrofonien materiaalina käytettiin rochellesuolakiteitä, nykyisin käytössä ovat erilaiset muovit ja keraamiset materiaalit. Nykyisin pietsomikrofonin tärkeimmät sovellukset ovat akustisten soittimien tallamikrofoneissa ja ultraääniantureissa.