stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grenoble
Politiikka ja yhteiskunta > Poliittiset suuntaukset ja vaalien tulokset

Poliittisesti Grenoble on vasemmistolainen kaupunki. Vasemmistopuolueet ovat hallinneet kaupunkia toisen maailmansodan jälkeen lähes yhtäjaksoisesti, vain kolmea vaalikautta lukuun ottamatta.
Vaikka vasemmisto on kaupungissa perinteisesti vahvempi, toimi oikeistolaista RPR-puoluetta edustanut Alain Carignanin pormestarina yhtäjaksoisesti poikkeuksellisen pitkään (1983–1995).
Vuoden 2014 kunnallisvaalit voitti vasemmistolainen le Rassemblement citoyen sekä vihreät puolueet (EELV, PG sekä liittolaiset) yhdessä. Éric Piollesta tuli ensimmäinen vihreitä edustanut pormestari yli 100 000 asukkaan kaupungissa Ranskassa.
Vahva vasemmistokannatus näkyy myös kansallisissa vaaleissa, ja esimerkiksi vuoden 2017 presidentinvaaleissa Jean-Luc Mélenchon sai grenoblelaisilta enemmän ääniä kuin presidentiksi valittu Emmanuel Macron.
Koulutusjärjestelmä

Grenoblen koulutukselliseen hallintoalueeseen kuuluvat Ardèchen, Drômen, Isèren, Savoien sekä Haute-Savoien departementit. Hallintoalueen kanslia sijaitsee Bir Hakeim -aukiolla Grenoblen kaupungintalon läheisyydessä. Grenoblen koulutusalue on ylioppilaskokeen tulosten perusteella yksi Ranskan parhaista.
Koulutusjärjestelmä > Perusopetus ja lukio

Grenoblessa on yhteensä 71 esiopetusta (3–5-v.) ja alakouluopetusta (6–11-v.) tarjoavaa oppilaitosta. Esiopetus ja alakoulu voivat toimia yksin tai molemmat voidaan tarjota samassa oppilaitoksessa. Yläkouluja (12-15-v.) on 15 ja lukioita 28.
Kaupungissa on sekä julkisia että yksityisiä kouluja.
Koulutusjärjestelmä > Korkeakoulutus

Yliopistovertailussa Grenoblen alue sijoittuu kansallisesti kymmenenneksi. Alue on myös yksi Ranskan maineikkaimmista korkeakoulutuksen keskuksista ja se tunnetaan erityisesti luonnontieteiden alalla. Vuonna 2012 Grenoblessa opiskeli 54 395 opiskelijaa, joista 15 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia. Tohtorikoulutettavista jopa 45 prosenttia on ulkomaalaistaustaisia.
L’étudiant-lehti valitsi Grenoblen Ranskan parhaaksi opiskelukaupungiksi lukuvuonna 2016–2017.
Koulutusjärjestelmä > Valmentavat luokat

Useat grenoblelaislukiot tarjoavat valmennusta Ranskan arvostetuimpiin yliopistoihin ja grand école -korkeakouluihin pyrkiville. Kaupungissa on mahdollista opiskella esimerkiksi luonnontieteiden, kirjallisuuden ja kauppatieteiden valmentavilla luokilla.
Koulutusjärjestelmä > Grenoblen yliopisto

Vuonna 1339 dauphin Humbert II perusti Grenoblen yliopiston, joka on perustamisestaan lähtien pitänyt esikuvanaan Pariisin yliopistoa. Yliopistossa opetettiin oikeustiedettä, lääketiedettä ja vapaita taiteita. Majoitus ja ylläpito oli opiskelijoille ilmaista, mikä oli tuohon aikaan huomattava etuoikeus. Grenoblen yliopisto joutui 1300–1800-luvuilla kilpailemaan jatkuvasti parhaista oppilaista Ludvig XI:n vuonna 1452 perustaman Valencen yliopiston sekä valovoimaisen Pariisin yliopiston kanssa.
Napoleon I perusti keisarillisen yliopiston (Université impériale) 1800-luvulla. Yksi sen alaisuuteen kuuluneista akatemioista sijaitsi vuodesta 1879 eteenpäin Place de Verdun -aukiolla Grenoblessa. Akatemiaan kuului oikeustieteellinen, humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta. Kolmannen tasavallan aikana 1870–1940-luvuilla Grenobleen perustettiin uusi yliopisto, jossa opiskeli 1800-luvun lopulla noin 560 oppilasta.
Vuonna 1869 ranskalainen insinööri Aristide Bergès onnistui käyttämään paperitehtaansa koneita vesivoimalla. Uusi energianlähde vauhditti teollisuuden kehittymistä. Teollisuuden toimijat ja yliopisto ovat Grenoblessa tehneet näistä ajoista lähtien yhteistyötä, mikä on myötävaikuttanut teknillisten korkeakoulujen, kuten puunjalostustekniikkaan ja kirjapainotaitoon sekä biomateriaaleihin erikoistuneen teknillisen koulun sekä elektrotekniikan instituutin, perustamiseen (vuodesta 1913 Grenoblen ammattikorkeakoulu).
Vuonna 1970 Grenoblen yliopisto jakautui ammattikorkeakouluun ja kolmeen yliopistoyksikköön:
Université Joseph Fourier (UJF) – Grenoble I -yliopisto.
Université Pierre Mendès (UPMF) – Grenoble II.
Université Stendhal – Grenoble III.
Edellä mainitut yliopistoyksiköt, Savoien yliopisto sekä Grenoblen ammattikorkeakoulu yhdistyivät vuonna 2005 (Communauté Université Grenoble-Alpes). Yksi yhteistyön hedelmistä on 2009 perustettu ainutlaatuinen tohtorikoulu, johon kuuluu edellä mainittujen oppilaitosten lisäksi Lyon 3 -yliopiston filosofian tohtorikoulu.
Grenoblessa aloitti vuonna 2007 toisen asteen oppilaitos Université populaire de Grenoble, eräänlainen avoin yliopisto, joka tarjoaa kaikille avointa ja maksutonta opetusta.
Koulutusjärjestelmä > Grenoblen yliopisto > Muut laitokset

Ammattikorkeakoulu (l’Institut polytechnique de Grenoble)
Teknillinen yliopisto (l’École polytechnique de l’Université Grenoble-Alpes)
Grenoblen poliittisten ja yhteiskuntatieteiden instituutti (Sciences PO Grenoble)
Yrityshallintoinstituutti (l’Institut d’Administration des Entreprises)
Grenoblen kaupunkisuunnitteluinstituutti (l’Institut d’urbanisme de Grenoble)
Kauppakorkeakoulut (Grenoble École de management ja yksityinen Wesford)
Opettajankoulutuslaitos (l’École supérieure du professorat et de l’éducation)
Aikuiskoulutusyliopisto (Le centre universitaire d’enseignement et de formation des adultes)
Ikääntyneiden yliopisto (l’Université Inter Âges du Dauphiné)
Grenoblen taidekorkeakoulu (l’École supérieure d’art de Grenoble)
Grenoblen arkkitehtuurin korkeakoulu (l’École nationale supérieure d’architecture de Grenoble)
Grenoblen konservatorio (le Conservatoire à rayonnement régional de Grenoble)
Kansallinen siviili-ilmailukoulu (École nationale de l’aviation civile)
Paikallinen kulttuuri ja kulttuuriperintö > Kulttuuritapahtumat

Foire des Rameaux on Pariisin Foire du Trône -tivolin jälkeen yksi tärkeimpiä vuosittaisia tapahtumia, joka on vieraillut Grenoblessa toisen maailmansodan jälkeen joka vuosi.
Viini- ja musiikkitapahtuma Festival le Millésime on myös tärkeä juhla Grenoblessa. Tapahtumassa musiikkiohjelmisto koostuu erityisesti jazzista ja klassisesta musiikista.
Fête des Tuiles -tapahtumassa on juhlittu Grenoblen kaupunkia ja sen edistyksellisyyttä pormestari Eric Piollen aloitteesta 6.6.2015 alkaen. Ensimmäinen tapahtuma kokosi yhteen lukuisia yhdistys- ja kulttuuritoimijoita ja 80 000 kävijää.
Grenoble Street Art Fest -niminen katutaiteen festivaali juhlistaa kaupunkitaidetta ja levittäytyy alkukesästä Grenoblen keskustaan ja ympäryskuntiin useiksi viikoiksi. Festivaalia mainostetaan ensimmäisenä eurooppalaisena festivaalina, jossa juhlitaan nimenomaan katutaidetta.
Grenoblessa järjestetään useita elokuvafestivaaleja. Heinäkuussa Festival du Film court en plein air -festivaali esittää yhteistyössä Cinémathèque de Grenoble -elokuvateatterin kanssa lyhytelokuvia ulkoilmassa. Marraskuussa puolestaan Rencontres du cinéma de montagne -elokuvatapahtuma tuo yhteen vuorikiipeilijät, oppaat ja elokuvatuottajat esitelläkseen yleisölle vuorikiipeilyä. Loppuvuotta juhlistavat vielä italialaisen elokuvan päivät, Rencontres du cinéma italien de Grenoble. Grenoblessa järjestetään vuosittain myös yksi Ranskan ensimmäisistä LGBT-elokuvafestivaaleista, Vues d’en face – LGBT.
Muita merkittäviä tapahtumia ovat Rocktambule-festivaali syksyisin sekä modernin maailmanmusiikin festivaali Détours de Babel. Heinäkuun lopulla Grenoblen kaupunki järjestää myös Cabaret frappé -musiikkifestivaalin kaupunginpuutarhassa.
Paikallinen kulttuuri ja kulttuuriperintö > Epätavallinen kulttuuriperintö

Joulukuussa 1999 Space Invaders -videopelin hahmot valtasivat maailman kaupungit, mukaan lukien Grenoblen. Invader eli katu- ja mosaiikkitaiteilija Franck Slama toteutti kuvataideakatemian (École des Beaux-Arts) oppilaiden kanssa 54 mosaiikkiteosta ympäri kaupunkia kaikkien klassikkovideopelin fanien iloksi. Jäljellä olevien teosten sijainnit selviävät Grenoblen Kuvataideakatemian hallussa olevasta kartasta.
Paikallinen kulttuuri ja kulttuuriperintö > Paikallista kielihistoriaa

Grenoble lähialueineen sijaitsee entisen Haut Dauphinén, nykyisen Grésivaudanin alueella. Dauphinén murteet kuuluvat arpitaanin eli frankoprovensaalin kieliryhmään. Samaan ryhmään kuuluvat myös Savoijin, Vaudin, Aostan laakson, Forezin ja Saint-Étiennen, sekä Bressen murteet.
Vuonna 1773 Grenoblen valtasi tuhoisa tulva. Kauppias ja runoilija Blanc La Goutte kirjoitti kaupunkia kohdanneesta luonnonkatastrofista Grenoblen murteella runon Grenoblo malhérou. Seuraavan runo-otteen pohjalta on ollut todettavissa kielen kuuluvan arpitaanin kieliryhmään:
Blanc La Goutten vuonna 1773 julkaistu teksti on saatavissa Gallica-sivustolta.
Nimen frankoprovensaali on luonut italialainen kielitieteilijä ja patriootti Graziadio Isaia Ascoli, joka määritti sen piirteet vuonna 1873. Frankoprovensaali tarkoittaa kieltä, jota puhutaan Keski-Ranskan itäosassa.
Paikallinen kulttuuri ja kulttuuriperintö > Heraldiikka

Grenoblen vaakuna on kultainen ja siinä on kolme punaista ruusua. Eri historioitsijat ovat tulkinneet vaakunaa eri tavoin. Vesivoiman uranuurtajan, Auguste Bouhayerin (1874–1943) tulkinnan mukaan ruusut ovat kolmen pyhän marttyyrin, Grenoblen hiippakunnan suojeluspyhimyksen (Pyhä Vincent), Dauphinien suojeluspyhimyksen (Pyhä Andréa) ja grenoblelaisten suojeluspyhimyksen (Pyhä Jean Baptiste) tunnus. Ruusujen voidaan ajatella näin symboloivan myös kolmea keskiaikaista auktoriteettia: piispaa, dauphinia ja konsuleita.
Nykyisessä Grenoblen logossa vanhaa heraldiikkaperinnettä ei ole noudatettu, vaan ruusut on aseteltu eri tavalla.
Paikallinen kulttuuri ja kulttuuriperintö > Urheilu

Grenoblessa pidettiin vuonna 1968 talviolympialaiset. Siitä lähtien kaupungissa on järjestetty suuria urheilutapahtumia, kuten yleisurheilun sisäratojen Euroopanmestaruuskilpailut, tenniksen Davis Cup sekä nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut.
Vuosien 1903 ja 2008 välillä Ranskan ympäriajo kulki Grenoblen kautta 34 kertaa. Enää kilpailua ei nähdä Grenoblessa, sillä pormestari Eric Piollen mukaan on kohtuutonta, että kaupungin pitää yksin maksaa tapahtumasta koituvat korkeat kustannukset, vaikka kilpailu ulottuu myös Grenoblen ympäryskuntiin.
Grenobleen rakennettiin vuonna 2003 tekohiekkaranta ja kaupunki on Ultra Tour des 4 massifs (UT4M) -juoksutapahtuman vetonaula. Kaupungin 350 urheiluseurassa harrastetaan 65 eri lajia ja seuroilla on yhteensä 33 000 lisensoitua urheilijaa ja urheilujohtajaa. Joka kolmas grenoblelainen urheilee joko kilpatasolla tai harrastusmielessä. Espace Vertical -kiipeilyhalli ja Bastillen Via Ferrata -seikkailurata tarjoavat vauhdikasta toimintaa kiipeilystä kiinnostuneille. Lisäksi kaupunkia ympäröivät vuoristot tarjoavat lukuisia kiipeilykohteita eritasoisille kiipeilijöille.
Kansainväliset suhteet > Ystävyys- ja yhteistyökaupungit

Grenoble on ollut 1960-luvulta alkaen mukana ystävyyskaupunkitoiminnassa tarkoituksenaan parantaa vuorovaikutusta ulkomaalaistaustaisen väestönsä kanssa sekä edistääkseen kulttuuri-, koulutus- ja urheiluvaihtoa.
Tilanne lokakuussa 2017:
Catania, Italia (1961)
Innsbruck, Itävalta (1963)
Halle, Saksa (1976)
Rehovot, Israel (1984)
Essen, Saksa (1979)
Oxford, Iso-Britannia (1988)
Phoenix, Arizona, Yhdysvallat (1990)
Stendal, Saksa (1992)
Kaunas, Liettua (1997)
Corato, Italia (2002)
Chișinău, Moldova (1977)
Sfax, Tunisia (1998)
Betlehem, Palestiina (2009)
Ouagadougou, Burkina Faso (1999)
Constantine, Algeria (2002, ystävyyskaupunki vuodesta 1998)
Suzhou, Kiina (2005, ystävyyskaupunki vuodesta 1998)
Sevan, Armenia (2012)
Oujda, Marokko (2012)
Tsukuba, Japani (2013)
Lähde:
Kansainväliset suhteet > Konsulaatit

Grenoblessa on Algerian, Kreikan, Italian, San Marinon, Slovakian sekä Tunisian konsulaatit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grenoble Wikimedia Commonsissa
Average Weather in Grenoble, France Weather Spark. Viitattu 27.3.2020. (englanniksi)
Talviolympialaisten isäntäkaupungit
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Grenoble
Kaupunginpuutarhan huvimaja talvella.
Grenoblen kaupunki vuonna 1575.
Kohokuva: Grenoble vuonna 1848. Vanhan kaupungin ja kenraali Haxon rakennuttamien linnoitusten keskellä kohoaa uusi kaupunki.
Grenoble vuonna 1929.
Bonnen ekokaupunginosa puistoineen edustaa 2000-luvun kaupunkikuvaa.
Kartta Grenoblen kaupunginosista.
Hannibal ylittämässä Alppeja vuonna 218 eKr. (Münchener Bilderbogen).
Dauphinien vaakuna.
François de Bonne (1543–1626), ensimmäinen Lesdiguières-herttua.
Alexandre Debellen La journée des tuiles (1788) (Ranskan vallankumouksen museo).
G. Brunon oppikirjassa Le Tour de la France par deux enfants, vuoden 1904 painos.
(Taiteilijan näkemys Isèren rannoista Grenoblessa). ”Isère-joki jakaa 68 000 asukkaan kaupungin kahtia. Jokea reunustavat molemmin puolin suurenmoiset rantakadut. Grenoble, samoin kuin Valence ja Vienne, tunnetaan hansikas- ja nahkateollisuudestaan. Grenoblen lähellä sijaitsee upealla paikalla Grande-Chartreusen luostari, jossa myydään Chartreuse-likööriä.”
Trois Ordres -veistos on rakennettu kunnioittamaan grenoblelaisten kansalaistoimintaa La Journée des Tuiles -mellakassa.
Yliopistoalueen keskusaukio.
Foire des rameaux -tivoli 2010.
Fête des Tuiles 2016
Grenoble Street Art Fest -tapahtuman koju 2018.
Kaupunginpuutarha Cabaret frappé -musiikkifestivaalin aikaan.
Dauphinén kielikartta. Dauphinén pohjoisosassa puhutaan arpitaanin eli frankoprovensaalin paikallista murretta (dauphinois). Dauphinén eteläosa puolestaan kuuluu oksitaanin kielialueeseen ja siellä puhutaan paikallista oksitaanin murretta (vivaro-alpin).
Grenoblen vaakuna.
Käännös suomeksi
Mustakari

Mustakari voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henkilöitä
Erkki Mustakari, suomalainen selostaja
Maantieteellisiä kohteita
Mustakari, luoto Eurajoen edustalla
Mustakari, saari Haukiputaalla Virpiniemen edustalla
Mustakari, saari Haukiputaalla Martinniemen Kurtinhaudassa
Mustakari, lounaisin niemenkärki Haukiputaan Virpiniemessä
Mustakari, niemi ja venesatama Kokkolassa
Mustakari, saari Luvian edustalla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mustakari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Märkää asfalttia

| 20 suosikkia – Märkää asfalttia Taneli Mäkelä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Taneli Mäkelän muut julkaisut
| Vanhan veräjän luona 1996 | 20 suosikkia – Märkää asfalttia 2001 |   |
20 suosikkia – Märkää asfalttia on Taneli Mäkelän kokoelma-albumi vuodelta 2001. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet

Märkää asfalttia – 3.37
Sammunut nuotio – 2.59
Syysillan muistoja – 3.01
Askelees kuulu ei – 3.19
En enää vaieta mä voi – 2.42
Tango Humiko – 3.02
Sateen tango – 3.06
Niin monta pitkää iltaa – 2.53
Sateinen ilta (- Soir de pluie -) – 3.39
Sinun omasi – 3.46
Kenen syy – 2.26
Alaska – 3.14
Pieni polku – 2.54
Anna-Liisa – 3.27
Odessa – 2.08
Muistatko vielä, Kaija? – 3.21
Mitä tilaa – sitä saa – 3.06
Sateen jälkeen – 2.51
Pihapuu (- Il ragazzo dell via gluck -) – 4.11
Nelostie – 2.28
Naukupenkoja

| Naukupenkoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Parvipenkojat Pomatostomidae
Suku::  Parvipenkojat Pomatostomus
Laji::  superciliosus
Kaksiosainen nimi
 Pomatostomus superciliosus  (Vigors & Horsfield, 1827) 
Katso myös
   Naukupenkoja Wikispeciesissä   Naukupenkoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naukupenkoja (Pomatostomus superciliosus) eli aiemmalta nimeltään naukutimali on parvipenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Naukupenkojaa tavataan suuressa osassa Australian etelä- ja keskiosia. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hypoteettinen imperatiivi

Hypoteettinen imperatiivi on filosofiassa tilannesidonnainen, joskin asiantuntijuuteen perustuva eettinen kehotus. Se on kuitenkin eettinen periaate vain silloin, jos kehotuksen noudattaminen on eettistä vallitsevassa tilanteessa. Hypoteettisen imperatiivin vastakohta on kategorinen imperatiivi eli ehdoton kehotus. Filosofi Immanuel Kant asetti ajattelussaan kategorisen imperatiivin normiksi, joka pätee olosuhteista riippumatta.
Hypoteettinen imperatiivi on käsky, jota noudattamalla pyritään johonkin korkeampaan tai parempaan päämäärään. Se on utilitaarista hyötyajattelua. Se rakentuu kehotuksesta, johon sisältyy jokin päämäärä, esimerkiksi “jos haluat saavuttaa X:n, sinun on tehtävä Y.”
Moottoritorpedovene Häijy

| Häijy |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Baglietto, Italia
Palveluskäyttöön:  1943
Poistui palveluskäytöstä:  1963
Tekniset tiedot
Uppouma:  20 t
Pituus:  16,5 m
Leveys:  4,3 m
Syväys:  1,5 m
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  1 upseeri, 4 aliupseeria ja 6 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × 450 mm torpedoa 1 × Madsen 20 mm
Moottoritorpedovene Häijy (H 5) oli Suomen merivoimien italialaisvalmisteinen Hurja-luokan moottoritorpedovene jatkosodan lopulla. Pariisin rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti vene muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi.
Valmistus ja toimitus

Alus tilattiin talvisodan aikana 1940 Bagliettolta Italiasta , mutta materiaalien puute hidasti aluksen rakentamista. Se luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 La Speziassa Suomesta saapuneille insinöörikomentaja professori Jaakko Raholalle, komentajakapteeni Orvo Peuranheimolle ja luutnantti diplomi-insinööri Jarl von Schantzille. Alus kuljetettiin sisaraluksineen maanteitse Stettiniin, mitä oli vaikeuttanut Saksan ja Italian kiristyneet välit. Italian meriministeri Riccardin avustamana tarvittava kuljetuskapasiteetti saatiin kuitenkin järjestettyä. Aluksia kuljettaneeseen Päämajan rahtaus- ja huolintatoimiston päällikön luutnantti Aarno Kaivolan johtamaan saattueeseen kuului 20 moottoriajoneuvoa, kun se lähti Genovasta ylittämään Alppeja kohti Saksaa ja edelleen laivalla Turkuun, jossa se laskettiin Aurajokeen kaksitoista päivää myöhemmin. Alukset vastaanotti aluksista muodostetun osaston päällikkö kapteeniluutnantti ekonomi Ilmari Lehtonen, joka varusti veneensä ensimmäisiä harjoituksia varten.
Palvelus

Häijy muodosti sisaraluksineen moottoritorpedoveneosaston 2. laivueen, joka siirtyi 19. toukokuuta Teikariin emälaivansa Döbelnin johdolla. Heinäkuuksi laivue siirrettiin Helsinkiin koulutettavaksi. Lentokonemoottorien laatu oli huono ja niiden käyttö harjoituksissa oli kiellettyä, mikä heikensi koulutuksen tehoa. Kahdenkymmenen tunnin käytön jälkeen moottorien teho oli pahasti laskenut. Laivue palasi elokuun alussa Virolahdelle uuteen tukikohtaan.
Aluksen käyttö moottoritorpedoveneenä lopetettiin ja siitä tehtiin nopea miinanlaskija ja savunkehittäjä. Aluksesta poistettiin torpedoputket ja niihin rakennettiin miinakiskot, joilla kyettiin kuljettamaan kaksi miinaa sekä 2-4 raivausestettä. Alus osallistui Lavansaareen johtavien huoltoväylien miinoittamiseen syksyllä 1943. Alus osallistui Lavansaaren luoteiskulman Salpa 3:n 24.-25. syyskuuta, lounaiskulman Salpa 4:n 15.-16. lokakuuta ja Diamant matalan Salpa 1:n miinoitusten täydentämiseen 2.-3. joulukuuta sekä 3.-4. joulukuuta miinojen laskuihin.
Alus siirrettiin 9. joulukuuta laivueen mukana Helsinkiin talviteloille jäätilanteen estäessä toiminnan. Kesän taistelutoimet aloitettiin siirtymällä toiminta-alueelle Klamilaan 13. toukokuuta 1944.
Alus muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi, minkä jälkeen se palveli aina 1960-luvun alkuun. Alus myytiin 1962 huutokaupassa siviilikäyttöön.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
luutnantti P. Karmela 1943
Mustakainaloviistäjä

| Mustakainaloviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellaridae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  axillaris
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma axillaris  (Salvin, 1893) 
Katso myös
   Mustakainaloviistäjä Wikispeciesissä   Mustakainaloviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustakainaloviistäjä (Pterodroma axillaris) on vaarantunut Chathamsaarilla Uudessa-Seelannissa elävä ulappalintu.
Kooltaan mustakainaloviistäjä on noin 30 cm. Lajin selkä ja päälaki ovat tumman harmaat. Linnun vatsa on valkoinen. Muuten valkoisissa siivissä on musta reunus, joka ympäröi siiven täysin. Laji voidaan sekoittaa samoanviistäjään (Pterodroma nigripennis), jonka siipein musta reunus ei ole yhtä täydellinen kuin mustakainaloviistäjällä, tai tummempivatsaiseen kiertoviistäjään (Pterodroma inexpectata)
Kuten muutkin ulappaliitäjät myös mustakainaloviistäjä elää pääasiassa ulapalla. Sen ravintoa arvellaan olevan kalat sekä nilviäiset. Pesänsä laji tekee alankometsien ja pensaikkojen maahan. Mustakainaloviistäjäkannan kooksi arvioidaan 1 00–1 100 yksilöä. Lajia uhkaavat metsien hakkuut sekä erityisesti kilpailu pesimäalueista leveänokkaprionin (Pachyptila vittata) kanssa. Onnistuneen suojelutyön ansiosta lajin uhanalaisuusluokitus muutettiin vuonna 2009 äärimmäisen uhanalaisesta erittäin uhanalaiseksi. ja vuonna 2015 vaarantuneeksi.
Moottoritorpedovene Hyöky

| Hyöky (H 1) |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Baglietto, Genova
Palveluskäyttöön:  1943
Poistui palveluskäytöstä:  1963
Tekniset tiedot
Uppouma:  20 t
Pituus:  16,5 m
Leveys:  4,4 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  2 × 800 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  11 (1 ups., 4 au ja 6 mieh.)
Aseistus
Aseistus:  2 × 45 cm torpedosivuheittimet 1 × Madsen 20 mm ilmatorjuntatykki
Moottoritorpedovene Hyöky (H 1) oli Suomen merivoimien italialaisvalmisteinen jatkosodan lopun Hurja-luokan moottoritorpedovene, joka Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi.
Valmistus

Alus tilattiin 1940 talvisodan aikana Bagliettolta Italiasta , mutta materiaalien puute hidasti aluksen rakentamista. Se luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 La Speziassa Suomesta saapuneille insinöörikomentaja professori Jaakko Raholalle, komentajakapteeni Orvo Peuranheimolle ja luutnantti diplomi-insinööri Jarl von Schantzille. Alus lähti sisaraluksineen maantiekuljetuksena Stettin]iin, mitä oli vaikeuttanut Saksan ja Italian kiristyneet välit. Italian meriministetin Riccardin avustamana tarvittava kuljetuskapasiteetti saatiin kuitenkin järjestettyä. Aluksia kuljettaneeseen Päämajan rahtaus- ja huolintatoimiston päällikön luutnantti Aarno Kaivolan johtamaan saattueeseen kuului 20 moottoriajoneuvoa, kun se lähti Genovasta ylittämään Alppeja kohti Saksaa ja edelleen laivalla Turkuun, jossa se laskettiin Aurajokeen kaksitoista päivää myöhemmin. Alukset vastaanotti aluksista muodostetun osaston päällikkö kapteeniluutnantti ekonomi Ilmari Lehtonen, joka varusti veneensä ensimmäisiä harjoituksia varten.