stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marco Rigamonti
Ura

Rigamonti aloitti työskentelemään moottoriurheilun parissa analyysi-insinöörinä Ducatilla 2004. Hän kehitti tallille muun muassa luistonestoa, moottorin voimantuoton järjestelmää ja moottorijarrutusta. Lisäksi Rigamonti oli vastuussa testien aikatauluista tehtaalla ja radalla. Hän oli roolissa aina joulukuuhun 2007 saakka, kunnes siirtyi tammikuussa 2008 Max Biaggin ratainsinööriksi Superbiken maailmanmestaruussarjan Sterilgarda Go Eleven -talliin. Rigamonti toimi samalla Ducatin asiakastallin Sterilgarda Go Elevenin teknisenä koordinaattorina.
Välivuoden jälkeen Rigamonti siirtyi MotoGP:hen Aleix Espargaròn ratainsinööriksi Ducatin sateliittitalliin Pramac Racingille. Kauden päätyttyä Espargarò siirtyi pois tallista ja Rigamonti siirtyi Randy de Punietin ratainsinööriksi kaudeksi 2011. De Punietin siirryttyä pois tallista hänet nimitettiin Hector Barberàn ratainsinööriksi. Samalla kaudella hän oli vastuussa myös teknisestä koordinoinnista Pramacilla. Barberàn siirryttyä pois Pramacilta Rigamonti siirtyi Andrea Iannonen ratainsinööriksi. Kaksikko työskenteli aluksi Pramacilla kaksi kautta, jonka jälkeen Iannonen siirryttyä Ducatin tehdastalliin Rigamonti siirtyi hänen mukanaan. Ducatilla Rigamonti työskenteli kaudet 2015 ja 2016. Kauden jälkeen hän siirtyi Suzukille, kun Iannone allekirjoitti uuden tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Kuljettajat

| Ratainsinööri> Kaudet | Ratainsinööri> Kuljettaja | Ratainsinööri> Talli |
| --- | --- | --- |
| 2008 |  Max Biaggi | Sterilgarda Go Eleven |
| 2010 |  Aleix Espargarò | Pramac Racing |
| 2011 |  Randy de Puniet | Pramac Racing |
| 2012 |  Hector Barberà | Pramac Racing |
| 2013– |  Andrea Iannone | Pramac Racing, Ducati, Suzuki |
Nukkaneulaskirva

| Nukkaneulaskirva |
| --- | --- |
 Siivellisiä yksilöitä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Aphidoidea
Heimo::  Kirvat Aphididae
Alaheimo::  Puukirvat Lachninae
Tribus::  Eulachnini
Suku::  Schizolachnus
Laji::  pineti
Kaksiosainen nimi
 Schizolachnus pineti  (Fabricius, 1781) 
Katso myös
   Nukkaneulaskirva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nukkaneulaskirva (Schizolachnus pineti) on erittäin yleinen mäntyjen neulasilla elävä kirvalaji.
Koko ja ulkonäkö

Siivettömät yksilöt ovat melko pyöreitä, karvaisia, vaihtelevissa määrin jauhemaisen vahan peittämiä ja väriltään vaalean harmaita. Takimmaisen raajaparin sääret ovat erittäin karvaiset. Koiraat ovat siivellisiä. Ruumiin pituus 1,2–2,5 mm.
Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Aasian pohjoisosien poikki Kiinaan. Se on myös levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan. Suomessa lajia on tavattu jokseenkin koko maasta.
Elinympäristö ja elintavat

Nukkaneulaskirva elää etenkin nuorilla männyillä. Kirvat muodostavat mäntyjen edellisvuotisten neulasten kuperalle pinnalle tiheitä rykelmiä, joissa kirvat ovat asettuneet neulasen suuntaisesti. Kolonian reunimmaiset yksilöt ovat muita vähemmän vahapeitteisiä, asettautuneet pää koloniaa kohti ja pitävät raajojaan leveässä asennossa. Tällä saattaa olla merkitystä saalistajien havaitsemisen kannalta. Kirvat ovat koloniassa kostetuksissa toistensa kanssa ja häirittyinä nostavat takaraajat sekä takaruumiin pystyyn ja heiluttavat niitä. Kirvat lisääntyvät neitseellisesti paitsi syksyisin, jolloin syntyy koiraita ja suvullisesti lisääntyviä naaraita. Munat talvehtivat, mutta tarpeeksi lauhan ilmaston alueilla kirvat voivat talvehtia aikuis- tai nymfivaiheessa, jolloin lisääntyminen saattaa olla täysin neitseellistä.
Nukkaneulaskirvayhdyskuntien yhteydessä saattaa esiintyä myös yksittäin elävää Eulachnus agilis -kirvalajia. Pauesia unilachni -vainopistiäinen on nukkaneulaskirvaan erikoistunut parasitoidi. Nukkaneulaskirvan saalistajia ovat ainakin välilattakirvari (Didea intermedia) ja mäntypikkupirkko (Scymnus nigrinus).
Ravintokasvit

Nukkaneulaskirvan ravintokasveja ovat männyt (Pinus), erityisesti  metsämänty (Pinus sylvestris).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Schizolachnus pineti
iNaturalist: Schizolachnus pineti (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Schizolachnus pineti (englanniksi)
Aphid Species File (englanniksi)
Conifer aphids (Homoptera: Aphididae) and some natural enemies in the León province (Spain) (englanniksi)
Luettelo strippisarjakuvista

Tämä on luettelo strippisarjakuvista, joita julkaistaan sanoma- ja aikakauslehdissä.
# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
A

Aarne Ankka
The Adventures of Captain Kentucky
Aidan takaa
Aku Ankka
Anonyymit eläimet
Armas Paskiainen
Avaruuden valloittajat
B

B. Virtanen
Baby Blues
Barney-karhu ja Benny-aasi
Batman
Buck Rogers
Buster Brown
C

Citykoira Simo
Cocco Bill (Paukku-Pete)
D

Dick Tracy
Dilbert (Pentti perusinsinööri)
Doonesbury
E

Eikka Etevä
Elämä on helvettiä (Elämän helvetti)
Elämäntapainsinöörit
F

Felix-kissa
Ferd'nand
Fingerpori
Firkin
Flash Gordon
Fok It
Fritz-kissa
H

Hannes (Ernie)
Harald Hirmuinen
Helge
Herra Kerhonen
Helmi ja Heikki (Touhulan perhe)
Helmiä sioille
Hämähäkkimies
I

Isä Ruben
J

Jasso-kissa
Jeff Hawke
Jere (Zits)
Jet-Ace Logan
Johnny Hazard
Jojon jengi
Joonas
Juliet Jonesin sydän
Julli
Justus
K

Kalkkaro
Kamala luonto
Kamut
Kapteeni Kanki
Katti-Matti
Karvinen
Kaukana poissa (Harhama)
Keiju & Menninkäinen
Keltainen kakara
Kieku ja Kaiku
Kimmo Kotka
Kippari-Kalle
Kirjaston kissat
Kiroileva siili
Kissalan pojat (Kapu ja pojat)
Kitty ja Konrad
Kiviset ja Soraset
Kramppeja & nyrjähdyksiä
Krazy Kat
Kultu
Kung fu -poliisit/Judo-rajavartijat
Kyöpelit
L

Lassi ja Leevi (Paavo ja Elvis)
Lempi
Linus linjalla
Little Orphan Annie
Läski-Freddyn kissa
Lätsä
M

Maakies
Maallemuuttajat
Madam & Eve
Mafalda
Maisa ja Kaarina
Maito ja Juusto
Majakka ja Perävaunu
Malinen
Masan arkki
Matti Mainio ja Jussi Juonio
Me Kontiot
Mia
Mikki Hiiri
Mikrokivikausi
Mikrokosmos
Minun elämäni
Modesty Blaise
Mummeli
Musta hevonen
Mustanaamio
Muumipeikko
Mämmilä
N

Naisen kanssa
Nakki ja Tappi
Nanna
Nelson
Nemi
Niilo Pielinen
Nikke Knatterton
Nuori Kettu
O

Ornette Birks Makkonen
Orson
Oswald
P

Paikallisuutisia
Pekka Pikanen
Pekka Puupää
Pelimiehet
Pellonreuna
Peräsmies
Pikku Lulu
Pikku Nemo höyhensaarilla
Pikku Piko
Pirkko ja Pentti
Pogo
Polle - maailman monin poni
Postimies Niilo
Potaatit
Prinssi Rohkea
Pulteri
Pyton
Pätkittäin käy kateeksi
Pääkaupunki
Pöyrööt
R

Rasmus Nalle
Ratsupoliisi King
Rauta-Reetta
Remu ja Kreivi (Mussu ja Mössö)
Rieku ja Raiku
Rip Kirby
Robottimies
Rocky
Rogue Trooper
Rontti
Rotvalli
Roy Rogers
Rutala
Rymy-Eetu
S

Sam & Max
Santeri
Sekametsä
The Shadow
Sika
Spy vs. Spy
Steven
T

Taika-Jim (Maaron, Mandrake, Mr. Jack)
Tamara Drewe
Tenavat
Teräslilja
Teuvo Lyly
Tiikeri
Tuplat
Turvatarha
Tuttua tohinaa
Tuuvan tallilaiset
U

Ulla (Miina ja Kusti)
Uniaika
V

Vaaleanpunainen pantteri
Valtiaat
Vastakarvaan
Velho
Vihtori ja Klaara
Viivi ja Wagner
Ville Vallaton
Villimpi pohjola
Väinämöisen paluu
Väärä johtopäätös
W

Wulffmorgenthaler
Malminkartanon kirjasto

| Malminkartanon kirjasto |
| --- | --- |
 Malminkartanon kirjaston siipirakennus Puustellinaukiolla on osa Malminkartanon monitoimitaloa (1984-85).
Sijainti:  Puustellintie 6, 00410 Helsinki
Koordinaatit:  60.24641°N, 24.86033°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Kotisivut
Malminkartanon kirjasto on Helsingin Malminkartanon osa-alueella toimiva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Malminkartanon kirjasto on perustettu vuonna 1986. Kirjastosiiven on suunnitellut arkkitehtitoimisto Kari Järvinen ja Timo Airas osana Malminkartanon monitoimitalo Puustellia. Rakennus on valmistunut rakennuksen Puustellinaukion puoleisen sisäänkäynnin viereen kiinnitetyn seinälaatan mukaan vuonna 1984 (kirjasto toisen lähteen mukaan 1985). Suurin osa tästä monitoimitalosta on Malminkartanon ala-asteen koulun käytössä.
Monitoimitalo Puustellin kirjastosiipi sijaitsee Puustellinaukion puolella.
Kirjaston sisänäkymä kesäkuussa 2021.
Aiheesta muualla

Malminkartanon kirjaston sijainti (Helsingin karttapalvelussa) (hel.fi)
M107 (sirpalekranaatti)

M107-sirpalekranaatteja.
M107 on yhdysvaltalainen kenttätykistön 155 mm sirpalekranaatti. Kranaattia voidaan ampua NATO-standardin mukaisilla 155 mm kenttätykeillä.
Kehitys

M107 on kehitetty aiemmasta 155 mm sirpalekranaatista mallia M102. M102 puolestaan suunniteltiin ranskalaisen 155 mm m/1917-haupitsin sirpalekranaatin pohjalta. Merkittävin ero M102:n ja M107:n välillä on se, että M107:n johtorengas on leveämpi.
Kranaatti modifioitiin vuonna 1944 herätesytyttimille sopivaksi poraamalla räjähdyspanoksen yläosasta pieni määrä räjähdysainetta pois. Porauksen tuoma lisätila ei ole enää nykyisten herätesytyttimien aiempaa pienemmän koon takia tarpeellinen. Tämän takia poraukseen on asetettu 136 gramman TNT-lisäpanos.
Ominaisuudet

Kranaatin ontto teräksinen runko on ladattu joko TNT:llä tai heksotolilla. Maalausmerkinnät on tehty keltaisella värillä. Sytytintilassa on kuljetusta varten teräksinen nostorengas, joka kierretään irti ja korvataan sytyttimellä ennen kranaatin ampumista. Kranaatin kokonaispaino on 43,2 kg, josta räjähdysainetäytteen osuus on 15 %. Kranaatti ladataan erillään ruutipanoksesta. Räjähtäessään kranaatti tuottaa noin 1950 sirpaletta.
Tekniset tiedot

Paino ampumakunnossa: 43,88 kg
Räjähdyspanos:
Heksotolilla ladattuna: 6,985 kg sekä 0,136 kg TNT-lisäpanos.
TNT:llä: 6,62 kg sekä 0,136 kg TNT-lisäpanos.
Pituus (ilman sytytintä): 605,3 mm
Rungon halkaisija: 154,89 mm
Johtorenkaan halkaisija: 157,98 mm
Sytyttimet (lisäpanoksella varustetuille kranaateille):
Kärki-iskusytytin M51A5, M728-sarja, M557, M572, M739, M564, M577, M582, M732
Sytyttimet (ilman lisäpanosta oleville kranaateille):
M728
Valmistaja: American Ordnance LLC ja Scranton Army Ammunition Plant
Mandelstam

Mandelstam tai Mandelštam on sukunimi. Se voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Josef Mandelstam (1846–1911), Suomessa asunut venäläinen professori
Karin Mandelstam (1908–1982), suomalainen runoilija ja radioteatterin johtaja
Leonid Mandelstam (1879–1944), neuvostoliittolainen fyysikko
Nadežda Mandelštam (1899–1980), neuvostoliittolainen kirjailija
Osip Mandelštam (1891–1938), neuvostoliittolainen runoilija
Stanley Mandelstam (1928–2016), eteläafrikkalainen fyysikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mandelstam”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Manderley

Manderley  viittaa muun muassa seuraaviin:
Manderley Castle, linna Irlannissa
Manderley, talo romaanissa Rebecca
Marianne Kiukkonen

| Marianne Kiukkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1968 Savonlinna
Ammatti:  poliisi
Marianne Kiukkonen (s. 1968 Savonlinna) on suomalainen entinen poliisi, joka on esiintynyt televisio-ohjelmissa.
Vuosina 1993–1994 Kiukkonen oli mukana Renny Harlinin tuottamassa Gladiaattorit-sarjassa nimellä ”Amazoni”. Myöhemmin 1990-luvulla hän toimi fitness-ammattilaisena ja osallistui Suomen vahvin nainen -kilpailuun vuonna 2000. Kiukkonen esiintyi julkisuudessa myös silloisen kumppaninsa Tony Halmeen kanssa. Hän aloitti opiskelun poliisikoulussa vuonna 2003 ja on valmistumisensa jälkeen työskennellyt laivapoliisina sekä Helsingin järjestyspoliisissa. Vuonna 2012 Kiukkonen esiintyi Jim-kanavan esittämässä Poliisit-sarjassa, jonka markkinoinnissa käytettiin hyväksi Kiukkosen ja keihäänheittäjä Taina Kolkkalan julkkistaustoja.
Eduskuntavaaleissa 2015 Kiukkonen oli Itsenäisyyspuolueen ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi.
Kiukkonen osallistui keväällä 2021 Nelosella esitetylle Selviytyjät Suomen viidennelle tuotantokaudelle.
Rikostuomiot ja -epäilyt

Lokakuussa 2014 Kiukkonen tuomittiin sakkoihin luvattomasta tietojen urkinnasta. Hän oli katsellut salaisia tietoja ilman virkatehtäviin liittyvää syytä sekä välittänyt niitä rikoksesta epäiltynä olleelle tuttavalleen. Käräjäoikeuden mukaan Kiukkonen syyllistyi kahteen henkilörekisteririkokseen ja kahteen virkavelvollisuuden rikkomiseen. Lisäksi Kiukkosta epäiltiin virkavelvollisuuden rikkomisesta, kun hän oli virkapuvussaan vieraillut Helsingin vankilassa tapaamassa huumerikoksista tuomittua MC Cannonball -moottoripyöräjengin jäsentä. Rikosepäilyn mukaan kyse oli yksityisestä tapaamisesta. Vuonna 2006 Kiukkonen sai 50 päiväsakkoa kuolemantuottamuksesta ja liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, kun hän oli autollaan törmännyt pyöräilevään mieheen. Heinäkuussa 2016 uutisoitiin Kiukkosen olevan jäsenenä rikostutkinnassa olevan MV-lehden suljetussa Facebook-ryhmässä, mutta poliisin mukaan se ei vaaranna tutkintaa.
Aiheesta muualla

Marianne Kiukkosen kotisivut.
Marco Risi

Marco Risi
Marco Risi (s. 4. kesäkuuta 1951) on italialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hänen isänsä oli elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Dino Risi.
Filmografiaa

Sono fotogenico (1980)
Lasihäkki (Mery Per Sempre, 1989)
Ragazzi fuori (jatko-osa, 1990)
Vaikenemisen muuri (Il muro del gomma, 1991)
Maradona (Maradona, la mano di Dio, 2007, elämäkertaelokuva Maradonasta)
Aiheesta muualla

Marco Risin verkkosivusto (italiaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marco Risi
Käännös suomeksi
Martanpäivä

Martanpäivä on Marttaliiton kesäjuhla, jota vietetään vuosittain Martan nimipäivänä 26. heinäkuuta. Marttayhdistykset järjestävät Martanpäivänä ympäri Suomen erilaisia tapahtumia, jotka vaihtelevat pihajuhlista rantakemuihin ja ohjelmallisiin iltamiin.
Aiheesta muualla

Marttaliiton kotisivut
Mandelkubb

Mandelkubbeja
Mandelkubb on perinteinen ruotsalainen karvasmantelikeksi. Mandelkubb on helppo leipoa. Keksejä valmistetaan murskaamalla ja sekoittamalla mantelit jauhojen, sokerin, kananmunien ja nostatusaineiden kanssa. Keksit tarjoillaan yleensä kahvin kanssa.
Masto

Tiirismaan televisio- ja radiomasto.
Masto on tukirakenne, jonka avulla esimerkiksi antenni voidaan saada korkeammalle (radiomasto, antennimasto). Mastoissa voi olla muun muassa radio- ja TV-lähetinantenneja, radiopuhelintukiasemien antenneja, lasersädelinkkejä ja muita  langattomia optisia datansiirtolinkkejä ja parabolisia mikroaaltoantenni-tietoliikennelinkkejä. Radio- ja antennimastoja kutsutaan usein myös linkkimastoiksi, jos niitä käytetään tietoliikennelinkkien antennien asennuspaikkoina. Usein mastot ovat tuettu haruksilla. Linkkimastoissa on usein lentovaroitusvalot, jotta ne on helpompi huomata sumuisella ilmalla ja yöllä.
Mastoja käytetään myös valaisimien asentamiseen esimerkiksi urheilukentillä ja ulkovarastoalueilla (valomasto).
Mahakatarri

| Mahakatarri |
| --- | --- |
 Mahakatarri
Luokitus
ICD-10:  K29.0-K29.7
ICD-9:  535.0-535.5
Tautitietokanta:  34500
MeSH:  D005756
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Mahakatarri eli gastriitti on mahan limakalvon tulehdus. Sen yleisimmäksi aiheuttajaksi todettiin vuonna 1983 helikobakteeri. Löydön tekivät Robin Warren ja Barry Marshall, jotka saivat siitä Nobel-palkinnon. Bakteeri elää limakalvon pinnalla. Se voi elää mahan happamassa ympäristössä, koska se tuottaa ammoniakkia. Ammoniakki ja tulehdus heikentävät limakalvoa, johon syntyy haavoja.
Jotkut käyttävät termiä vatsakatarri myös synonyyminä ylävatsakivulle tai närästykselle.
Oireet

Gastriitti-löydös mahan tähystystutkimuksessa korreloi huonosti oireisiin. selvennä
Syyt

Mahakatarria aiheuttavat helikobakteerin lisäksi liiallinen alkoholin, kahvin ja tupakan käyttö, stressi, sieni- ja virusinfektiot sekä säteilyvammat. Nämä syyt voivat myös toimia yhtä aikaa helikobakteerin kanssa.
Marta von Fieandt-Björkman

Marta von Fieandt-Björkman
Marta Elisabet von Fieandt-Björkman, o. s. von Fieandt (9. tammikuuta 1895 Helsinki – 20. helmikuuta 1932 Kauniainen) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Marta von Fieandtin vanhemmat olivat maanviljelysinsinööri, agronomi Georg Ivar von Fieandt (1859–1929) ja pianonsoiton ja saksan kielen opettaja Hilda Simolin.  Molemmat vanhemmat olivat aktiivisesti mukana Mikkelin musiikkielämässä ja olivat jäseninä Mikkelin amatööriorkesterissa. Marta von Fieandt pääsi ylioppilaaksi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta 1913. Hän oli työssä Privatbankenissa Helsingissä 1916–1920, mutta harjoitti samaan aikaan lauluopintoja Alexandra Ahngerin, Maikki Järnefelt-Palmgrenin ja Alma Fohströmin johdolla.
Marta von Fieandt piti ensikonserttinsa 20. huhtikuuta 1920 Helsingissä. Hän lähti sitten Berliiniin ja jatkoi siellä lauluopintojaan vajaan kolmen vuoden ajan. Samaan aikaan Berliinissä opiskelivat laulua myös suomalaiset Mary Spennert, Annikki Arni ja Väinö Hannikainen. Marta von Fieandt esiintyi Berliinissä ollessaan Mademoiselle Silberklangin roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin pienoisoopperassa Der Schauspieldirektor.
Suomeen palattuaan Marta von Fieandt esiintyi vuosina 1923–1927 useissa rooleissa Suomalaisessa oopperassa. Hänen roolejaan olivat muun muassa Violetta Valéry ja Flora Bervoix oopperassa La Traviata, Kate Pinkerton oopperassa Madama Butterfly, Leonora oopperassa Trubaduuri, Senta oopperassa Lentävä hollantilainen, Helmwige oopperassa Valkyyria, Venus oopperassa Tannhäuser, Maija Harri oopperassa Pohjalaisia, Leonore oopperassa Fidelio, Tatjana oopperassa Jevgeni Onegin ja Domna Saburowa oopperassa Tsaarin morsian. Marta von Fieandtin ura katkesi kuitenkin vaikeaan keuhkosairauteen, johon hän menehtyi helmikuussa 1932. Heino Kasken yksinlaulu  Sinisellä sillalla, op. 26 Larin-Kyöstin tekstiin on omistettu Marta von Fieandtin muistolle.
Marta von Fieandt oli naimisissa vuodesta 1923 oopperalaulaja Teddy Björkmanin kanssa. Marta von Fieandtin ja Teddy Björkmanin tytär farmaseutti Ulla Ilmonen perusti vuonna 1990 nuoria laulajia tukevan stipendirahaston vanhempiensa muistoksi Suomen kansallisoopperan rahaston yhteyteen.
Aiheesta muualla

Oopperalaulajatar Marta von Fieandt, valokuva vuodelta 1920. Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Marta von Fieandt Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta Encoressa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Marta von Fieandt-Björkman
Käännös suomeksi
Marc Tarabella

| Marc Tarabella |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1963 (ikä 61) Ougrée
Poliitikko
Puolue:  Parti Socialiste
Asema:  Europarlamentaarikko (2004–)
Aiheesta muualla
www.tarabella.be
Marc Tarabella (s. 11. maaliskuuta 1963 Ougrée) on belgialainen poliitikko ja Parti Socialiste -puolueen jäsen. Tarabella on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 2004 lähtien, ja hän kuuluu sosialistien ja demokraattien ryhmään. Aikaisemmin Tarabella on toiminut Vallonian alueen pääministerin kabinettiavustajana (1988–1990) sekä Caisse générale d'épargne et de retraite -rahoituslaitoksen asiakasneuvojana (1990–2004).
Tarabellan ja italialaisen Andrea Cozzolinon parlamentaarinen koskemattomuus poistettiin helmikuussa 2023 Euroopan parlamentin korruptioskandaalin vuoksi.
Mannermainen bulldoggi

| Mannermainen bulldoggi |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Sveitsi
Määrä:  Suomessa 30-40 (2016)
Rodun syntyaika:  2004
Alkuperäinen käyttö:  seura- ja perhekoira
Nykyinen käyttö:  seura- ja perhekoira
Muita nimityksiä:  Continental Bulldog, bulldog continental, kontinentaalne buldog
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.1  Mastiffityyppiset molossikoirat #369
Ulkonäkö
Paino:  uros 30 kg narttu 25 kg
Säkäkorkeus:  uros 42–50 cm narttu 40–48 cm
Väritys:  yksivärinen tai valkokirjava - musta maski sallitaan
Mannermainen bulldoggi (saks. Continental Bulldog, ransk. bulldog continental) on sveitsiläinen koirarotu.
Ulkomuoto

Mannermainen bulldoggi on keskikokoinen, lähes neliönmuotoinen, tiivisrakenteinen ja atleettinen. Selkeä bulldoggin rotutyyppi on tarkkoja mittasuhteita tärkeämpi ominaisuus. Kirsun tulee olla musta. Pyöreät ja toisistaan etäällä sijaitsevat silmät ovat väriltään tummanruskeat. Sekä ruusu- että taittokorvat sallitaan. Voimakkaan hännän tulee olla joko suora tai vain hieman kaareutunut. Lyhyt ja sileä karvapeite voi olla joko yksi- tai kaksivärinen, ja kaikki sellaiset värit, joihin liittyy musta kirsu sallitaan. Kaksivärisillä pohjavärin tulee olla valkoinen ja muunväristen merkkien toivotaan muodostavan epäsymmetrisiä kuvioita. Sininen ja ruskea väri eivät ole sallittuja. Myös musta maski sallitaan. Urosten säkäkorkeus on 42–50 cm ja narttujen 40–48 cm. Paino vaihtelee 20–30 kg välillä ja sen tulisi olla suhteutettuna säkäkorkeuteen.
Luonne ja käyttäytyminen

Rodun ihailijoiden mukaan ei ole olemassa toista keskisuurta molossityyppistä perhekoiraa, jolla olisi yhtä joustava luonne. Tätä pidetäänkin yhtenä sen ainutlaatuisimmista piirteistä, minkä lisäksi se on itsevarma, valpas ja ystävällinen. Aggressiivisuus ja arkuus ovat epätyypillisiä ja ei-toivottuja ominaisuuksia.
Alkuperä

Sveitsin eläinsuojelulaki (artikla 10) määrää, että jalostus ei saa tuottaa eläimelle liikaa terveydellistä tai rakenteellista haittaa. Nykyinen englanninbulldoggi ei täyttänyt lain vaatimuksia, minkä vuoksi päätettiin jalostaa uusi keskikokoinen bulldoggi, jolla kuitenkin olisi tavallisen englanninbulldoggin luonne. Tähän Sveitsin kennelliiton tukemaan jalostusohjelmaan käytettiin englanninbulldoggia ja terveemmän rakenteen omaavaa vanhaenglanninbulldoggia, joiden välisistä risteytyksistä syntyi alkuperäistä englanninbulldoggia muistuttanut koira. Koska alkoi olla selvää, että kyseessä ei ollut enää pelkkä erillinen jalostuslinja vaan uudentyyppinen rotu, se päätettiin nimetä kotimaansa sijainnin mukaan mannermaiseksi bulldoggiksi. FCI:llä oli jo alusta lähtien merkittävä osuus rodun synnyssä, sillä monet ratkaisevat päätökset koskien jalostusohjelmaa tehtiin FCI:n kanssa tapahtuneiden neuvottelujen pohjalta.
Continental Bulldog Club Switzerland (CBCS) perustettiin 5. joulukuuta 2004, ja Sveitsin kennelliitto tunnusti rodun virallisesti 19. helmikuuta 2005 hyväksyen samalla myös sen ensimmäisen rotumääritelmän. 24. tammikuuta 2011 eräs CBCS:n keskeisimmistä jäsenistä, Imelda Angehrn, päätti lähteä autolla Belgiaan saadakseen tavata FCI:n pääjohtajan Yves de Clercqin henkilökohtaisesti. Hän toi samalla mukanaan kaikki viralliseen tilapäiseen FCI-hyväksyntään vaadittavat dokumentit, joten enää tarvittin vain FCI:n virallinen vastaus.
Vuonna 2022 FCI lopulta tunnustikin rodun. Samalla siitä tuli ensimmäinen FCI:n tunnustama ”vanhantyyppinen” bulldoggirotu, joka tarjoaa huomattavasti terveemmän vaihtoehdon englannin- ja ranskanbulldoggille.
Aiheesta muualla

Schweizerische Kynologische Gesellschaft
Markku DeFrost

Markku DeFrost (oikealta nimeltään Juha Hirvonen, s. 1976 Loimaa) on suomalaisen Happoradio-yhtyeen rumpali ja yksi perustajajäsenistä. Hän muutti Joensuuhun vuonna 1991 ja tapasi Happoradio-yhtyeen laulajan Aki Tykin. DeFrost on soittanut aiemmin muun muassa The Traitors-, Sydänyö- sekä Sarnath-nimisissä yhtyeissä. DeFrost harrastaa matkustamista ja postimerkkeilyä.