stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Royal Jomtien Resort Hotelin tulipalo
Syyt ja seuraukset

Palossa kuoli 91 ihmistä ja 64 loukkaantui, joista 51 vakavasti. Uhreista viimeinen menehtyi viikko palon jälkeen keuhkoinfektioon oltuaan sitä ennen koomassa. Lisäksi 11 vapaaehtoista kuoli liikenneonnettomuudessa matkalla palopaikalle ja kolme loukkaantui. Suurin osa palon uhreista oli thaimaalaisia, mutta joukossa oli myös kuusi unkarilaista, kolme eteläkorealaista ja yksi belgialainen. Palosta selvinneiden joukossa olivat muun muassa purjehtija Pentti Salmen vaimo Rochelle Stein-Salmi ja heidän tyttärensä sekä Phanawatnan Kaimart, joka palosta selvittyään kehitti sammutusjauhetta levittävän, turvalliselta etäisyydeltä käytettävän alkusammutuspallon.
Palon syttymiseen ja suureen uhrilukuun vaikutti monta tekijää. Alkuperäisen kaasuvuodon havaitsemista viivästytti kaasuvaroittimien puute. Palon sytyttyä se levisi nopeasti palavien sisustusmateriaalien sekä palo-osastoinnin ja sprinklereiden puutteen vuoksi. Paineistamattomat portaikot puolestaan täyttyivät savusta ja levittivät sitä ympäri hotellia. Palohälytinjärjestelmän toimimattomuus viivästytti hotellissa olleiden reagointia paloon, eikä henkilökunta järjestänyt minkäänlaista evakuointia. Rakennuksesta poistumista vaikeuttivat hätävalojen puute, monimutkaiset poistumisreitit ja hätäuloskäyntien lukitseminen ja käyttäminen säilytystilana. Pelastustoimia haittasivat palokunnan hälyttämisen viivästyminen ja palokunnan hidas saapuminen paikalle hälytyksen jälkeen, liian pieni väli hotellialueen aidan ja hotellirakennuksen välissä, väärän kokoiset liittimet hotellin palovesijärjestelmässä ja toimimattomat sisäpalopostit.
Hotellirakennus kärsi palossa yli 40 miljoonan Yhdysvaltain dollarin vahingot. Pattayan turismiviranomaiset harkitsivat palon jälkeen hotellin muuttamista palosta kertovaksi museoksi, joka sekä houkuttelisi turisteja että toimisi muille hotelleille muistutuksena turvamääräysten laiminlyömisen seurauksista. Hotelli kuitenkin korjattiin ja jatkoi toimintaansa nimellä Jomtien Palm Beach Hotel.
Hotellin johtaja Thaworn Ujjin ja hotellin omistaneen Kiatpholin johtaja Intra Thamrongvittavaspong saivat syytteet kuoleman- ja vammantuottamuksesta, sillä heidän katsottiin olleen vastuussa hotelliin tehdyistä rakennusmääräysten vastaisista muutoksista. Poliisi tutki myös Pattayan kaupungin viranomaisten osuutta muutoksiin.
Ennen vuotta 1997 Thaimaassa voimassa olleet paloturvallisuusmääräykset olivat niin löyhiä ja rangaistukset niiden rikkomisesta niin pieniä, että rakennusten omistajille tuli halvemmaksi maksaa lahjuksia palotarkastajille kuin korjata rakennukset määräysten mukaiseksi. Royal Jomtien Resort Hotelin palon jälkeen määräyksiä tiukennettiin. Savuilmaisimista, palohälytysjärjestelmistä ja sprinklereistä tuli korkeissa rakennuksissa pakollisia. Pattayan palolaitos hankki palon jälkeen korkeammalle ulottuvia nostolava-autoja, hyppytyynyjä ja kankaisia evakuointiliukuja ja alkoi järjestää säännöllisiä tarkastuksia ja paloharjoituksia hotelleissa, ostoskeskuksissa ja asuinkerrostaloissa.
Peugeot 308

Peugeot 308 on Peugeot’n vuodesta 2007 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Peugeot 307:n. Se on valmistajansa ensimmäinen auto, jossa mallinimi on muotoa X08. Mallin pitempiakselivälinen sedan-korinen rinnakkaismalli on Peugeot 408, mutta sitä ei myydä lainkaan Länsi-Euroopassa.
Peugeot 308 I (2007–2013)

| Peugeot 308 I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Indonesia  Kiina  Malesia  Ranska  Venäjä
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  2007–2013
Korimalli:  2-ovinen coupé‑cabriolet 3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Peugeot 307
Seuraaja:  Peugeot 308 II
Teknisesti samankaltaisia:   PF2-pohjalevyn mallit * Citroën Berlingo II Citroën C4  Citroën C4 Picasso I  DS 4  DS 4S  DS 5  DS 5LS  DS 6  Peugeot 307  Peugeot 3008 I  Peugeot 408 I  Peugeot 5008 I  Peugeot Partner II  Peugeot RCZ  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF2
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti 6-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven 308 esiteltiin kesäkuussa 2007 Barcelonassa. Se perustuu samalle PF2-pohjalevylle kuin edeltäjänsä 307. Ensimmäiset korimallit olivat kolmi- ja viisioviset hatchbackit, farmarimalli SW esiteltiin keväällä 2008 ja kokoontaittuvalla kovakatolla varustettu avomalli CC vuotta myöhemmin. Lisäksi 308-malliin perustuu kaksiovinen coupé-korinen Peugeot RCZ. Kolmiovisen valmistus päättyi vuonna 2010. Kiinassa myytiin myös neliovista sedania.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen samana vuonna testattu 308 CC ansaitsi sekin viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011 esiteltiin uudistunut 308, joka sai kasvojenkohotuksessa muutoksia keula- ja peräosaansa.
Peugeot 308 II (2013–2021)

| Peugeot 308 II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina  Malesia  Ranska
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2013–2021
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Peugeot 308 I
Seuraaja:  Peugeot 308 III
Teknisesti samankaltaisia:   EMP2-pohjalevyn mallit * Citroën Berlingo III Citroën C4 Picasso II  Citroën C5 Aircross  Citroën C5 X  Citroën C6 (2016)  Citroën Jumpy III  Dongfeng Fengshen A9  DS 7 Crossback  DS 9  Fiat Doblò III  Fiat Scudo III  Opel Combo D  Opel Grandland  Opel Vivaro C  Peugeot 3008 II  Peugeot 408 II  Peugeot 508 II  Peugeot 5008 II  Peugeot Expert III  Peugeot Partner III  Toyota Proace II  Toyota Proace City  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA EMP2
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven 308 esiteltiin viisiovisena hatchbackina Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013, farmarimallin ensiesittely oli seuraavana keväänä. Syksyllä 2016 esiteltiin lisäksi neliovinen sedan Kiinan markkinoille. Loogisesti ajateltuna mallin olisi tullut saada nimekseen 309, mutta numeroa oli jo aiemmin käytetty vuosina 1985–1993 valmistetussa mallissa. Peugeot 308 valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2014.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2017 malli sai pienen kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin muun muassa ajovaloja ja puskureita. Lisäksi esiteltiin uusi 1,5-litrainen (130 hv) dieselmoottori sekä kahdeksanvaihteinen automaattivaihteisto, joka on saatavana tehokkaimman 2,0-litraisen (180 hv) dieselmoottorin yhteyteen.
Peugeot 308 III (2021–)

| Peugeot 308 III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  Stellantis
Valmistusvuodet:  2021–
Korimalli:  5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Peugeot 308 II
Teknisesti samankaltaisia:   EMP2-pohjalevyn mallit * Citroën Berlingo III Citroën C4 Picasso II  Citroën C5 Aircross  Citroën C5 X  Citroën C6 (2016)  Citroën Jumpy III  Dongfeng Fengshen A9  DS 7 Crossback  DS 9  Fiat Doblò III  Fiat Scudo III  Opel Astra L  Opel Combo D  Opel Grandland  Opel Vivaro C  Peugeot 3008 II  Peugeot 408 II  Peugeot 508 II  Peugeot 5008 II  Peugeot Expert III  Peugeot Partner III  Toyota Proace II  Toyota Proace City  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA EMP2
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven 308 esiteltiin maaliskuussa 2021. Se perustuu samalle EMP2-perusrakenteelle kuin edeltäjänsä, mutta siihen verrattuna akseliväli on kasvanut 55 millimetriä ja kokonaispituus 110 millimetriä. Auto on kuitenkin 20 millimetriä aiempaa matalampi. 308 on nyt saatavana ensimmäistä kertaa ladattavana hybridimallina, ja se oli ensimmäinen malli, jossa Peugeot otti käyttöön uuden logonsa.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 308 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:  Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:  104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9 
Viisiovinen Peugeot 308.
Peugeot 308 SW
Peugeot 308 CC
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Peugeot 308 SW
Sedan-korinen Peugeot 308.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Peugeot 308 SW
Kutno

| Kutno |
| --- | --- |
 Kaupungintalo.
 lippu:  vaakuna
 Kutno
 Koordinaatit: 52°14′N, 19°22′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Łódź
Perustettu:  1386
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Zbigniew Burzyński
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,6 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  43 911
 – Väestötiheys:  1 306,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  99–300–99–302
Suuntanumero(t):  +48 24
 
 en.um.kutno.pl/page/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kutno on kaupunki Łódźin voivodikunnassa Puolassa. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 43 911 asukasta, ja se on Kutnon piirikunnan keskus. Kutno on Puolan tärkeimpiä rautatieliikenteen risteyksiä.
Toisen maailmansodan alussa vuonna 1939 saksalaiset ja puolalaiset joukot ottivat yhteen Kutnon taistelussa Kutnon ja Bzurajoen välisellä alueella.
Marwan al-Barghuthi

Marwan al-Barghuthi
Marwan al-Barghuthi (s. 6. kesäkuuta 1959) on Israelin kiinni ottama palestiinalaisjohtaja, jota Israelin viranomaiset epäilevät al-Aksan marttyyrien prikaatit -nimisen järjestön johtajaksi. Hän kärsii viittä elinkautista vankeusrangaistusta murhasta ja murhayrityksestä. Hänen kannattajiensa mukaan hän on poliittinen vanki. al-Barghuthi vangittiin vuonna 2002 ja hän sai tuomionsa vuonna 2004.
Aiheesta muualla

BBC (englanniksi)
Jewish virtual library (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Mi amor sin tiempo

| Mi amor sin tiempo |
| --- | --- |

Tyyli:  komedia
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:   Karla Esquivel  Andrés Baida  Leticia Calderón  Juana Arias  Mane de la Parra  Karyme Lozano  Alejandro Camacho  Michael Ronda 
Alkuperämaa:  Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:  Las Estrellas
Esitetty:  15. heinäkuuta 2024 – 1. marraskuuta 2024
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  80
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb
Mi amor sin tiempo  on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Karla Esquivel, Andrés Baida, Leticia Calderón, Juana Arias, Mane de la Parra ja Alejandro Camacho.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Karla Esquivel  | … |  Fátima   |
|  Andrés Baida  | … |  Sebastián   |
|  Leticia Calderón  | … |  Greta   |
|  Juana Arias  | … |  Bárbara   |
|  Mane de la Parra  | … |  Daniel   |
|  Karyme Lozano  | … |  Renata   |
|  Alejandro Camacho  | … |  Federico   |
|  Michael Ronda  | … |  Adrián   |
Aiheesta muualla

IMDB
Adler (sukunimi)

Adler on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alfred Adler (1870–1937), itävaltalainen psykiatri ja psykoterapeutti
Charles ”Charlie” Adler (s. 1956), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja ääniohjaaja
Christopher ”Chris” Adler (s. 1972), yhdysvaltalainen rumpali
Dankmar Adler (1844–1900), saksalais-yhdysvaltalainen arkkitehti ja insinööri
Elizabeth Adler (s. 1950), brittiläinen kirjailija
Friedrich Adler (1879–1960), itävaltalainen poliitikko
Grace Adler, fiktiivinen henkilö komediasarjassa Will & Grace
Guido Adler (1855–1941), itävaltalainen musiikkitieteilijä
Hanna Adler (1859–1947), tanskalainen fyysikko ja rehtori
Helmer Adler (1908–1940), suomalainen toimittaja, kriitikko ja elokuvaohjaaja
Jacob Adler (1872/3–1974), yhdysvaltalainen jiddišinkielinen runoilija ja humoristi
Jacob Pavlovich Adler (1855–1926), ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä
Jens Adler (s. 1965), saksalainen jalkapalloilija
Jerry Adler (oik. Hilliard Gerald Adler, 1918–2010), yhdysvaltalainen huuliharpisti
Jerry Adler (s. 1929), yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja teatteriohjaaja
Johan Gunder Adler (1784–1852), tanskalainen virkamies, joka osallistui Norjan perustuslain kirjoittamiseen
Jules Adler (1865–1952), ranskalainen taidemaalari
Jussi Adler-Olsen (s. 1950), tanskalainen kirjailija
Lawrence ”Larry” Adler (1914–2001), yhdysvaltalainen muusikko
Lou Adler (s. 1933), yhdysvaltalainen äänilevytuottaja
Margarete ”Grete” Adler (1896–1990), itävaltalainen uimari ja uimahyppääjä
Margot Adler (1946–2014), yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja wicca
Max Adler (1873–1937), itävaltalainen sosiologi
Mortimer Adler (1902–2001), yhdysvaltalainen filosofi ja kirjailija
René Adler (s. 1985), saksalainen jalkapalloilija
Richard Adler (1921–1912), yhdysvaltalainen laulujen- ja musikaalintekijä
Robert Adler (1913–2007), itävaltalaissyntyinen yhdysvaltalainen keksijä
Samuel Adler (s. 1928), saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen säveltäjä ja kapellimestari
Stella Adler (1901–1992), yhdysvaltalainen näyttelijä
Steven Adler (oik. Michael Colletti, s. 1965), yhdysvaltalainen muusikko
Victor Adler (1852–1918), itävaltalainen poliitikko
Willie Adler (s. 1976), yhdysvaltalainen kitaristi.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Yuriko Koike

Yuriko Koike vuonna 2017.
Yuriko Koike (jap. 小池 百合子, Koike Yuriko, s. 15. heinäkuuta 1952) on japanilainen oikeistopoliitikko, joka on toiminut Tokion kuvernöörinä vuodesta 2016.
Koike on opiskellut sosiologiaa ja arabiaa Egyptissä Kairon amerikkalaisessa yliopistossa ja Kairon yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1976. Hän tuli tunnetuksi työskennellessään vuodesta 1979 Nippon TV -televisiokanavan uutisankkurina. Koike valittiin Japanin ylähuoneeseen Uusi Japani -puolueen edustajana vuonna 1992 ja alahuoneeseen seuraavana vuonna. Hän vaihtoi puoluetta useita kertoja ennen liittymistään liberaalidemokraattiseen puolueeseen (LDP). Koike toimi vuosina 2003–2006 Jun’ichirō Koizumin hallituksen ympäristöministerinä ja vuonna 2007 Shinzō Aben hallituksen puolustusministerinä. Hän erosi hallituksesta ottaen vastuun laivaston tietovuodosta. Hän pyrki vuonna 2008 LDP:n puheenjohtajaksi, mutta hävisi Tarō Asōlle.
Koike valittiin vuonna 2016 ensimmäisenä naisena Tokion kuvernööriksi. Hän kävi vaaleihin ilman puolueensa tukea, voittaen LDP:n virallisen ehdokkaan Hiroya Masudan. Kuvernööriksi tultuaan Koike aikoi perustaa oman puolueen haastaakseen pääministeri Aben, mutta hanke kariutui. Koiken oli tarkoitus emännöidä kesäolympialaisia Tokiossa vuonna 2020, mutta ne jouduttiin siirtämään vuodelle 2021 maailmanlaajuisen koronaviruspandemian vuoksi. Koike sai Japanissa paljon myönteistä julkisuutta koronaviruspandemian onnistuneesta hallitsemisesta, ja hänet valittiin heinäkuussa 2020 toiselle kuvernöörikaudelle ylivoimaisella kannatuksella. Hän sai 60 prosenttia äänistä seuraavaksi suosituimman ehdokkaan saadessa 14 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yuriko Koike Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
Myra (Lyykia)

Muinaisen Lyykian kreikkalaiskaupunkeja nykyisen Turkin etelärannalla.
Myra oli muinainen kreikkalainen satamakaupunki historiallisessa Lyykiassa lounaisessa Turkissa.
Apostolien teoissa mainitaan Paavalin poikenneen Myrassa matkallaan Italiaan.. 300-luvulla Pyhä Nikolaus toimi legendan mukaan Myran piispana. Itä-Rooman keisari Theodosius II teki Myrasta Bysantin valtakunnassa Lyykian pääkaupungin. Vuonna 808 arabit valloittivat sen.
Kaupungin akropoliin reunalla on kallioon kaiverrettuja hautoja 500–300-luvuilta eaa. Ne jäljittelevät taloja ja pyhäkköjä pylväin varustettuine julkisivuineen ja koristeveistoksineen. Akropoliin juurella on kreikkalaisen teatterin hyvin säilyneet rauniot.
Vidzeme

Latvian historialliset alueet, Vidzeme punaisella.
Vidzemen vaakuna.
Vidzeme on yksi Latvian historiallisista alueista. Idässä ja kaakossa se rajoittuu Latgalen alueeseen, etelässä Zemgaleen, lännessä Itämereen ja pohjoisessa  Viroon. Valmieraa pidetään alueen de facto -keskuksena.
Maantiede

Vidzemen kokonaispinta-ala on 15 346 km2 ja siellä asui vuonna 2003 arviolta 251 665 asukasta. Alueen suurimmat kaupungit ovat Valmiera, Cēsis, Alūksne, Gulbene, Madona ja Valka. Alueen läpi virtaavat Väinäjoki, Salatsijoki, sekä Aiviekste- ja Pededzejoet. Alueen suurimmat järvet ovat Lubāns, Burtnieks, Alūksne, Alauksts, Inesis ja Ungurs.
Historia

Vanhimmat löydetyt merkit asutuksesta alueelta ovat 7 000 vuotta vanhoja. Lähellä Mazsalacan kaupunkia on Pohjois-Euroopan laajimmat kivikautiset hautauslöydöt. Ennen historiallista aikaa aluetta asuttivat latgallit idässä ja liiviläiset lännessä lähellä rannikkoa sekä Väinäjoen varsilla syvemmällä sisämaassa. Lisäksi nykyisen Cēsisin kaupungin alueella asui vendejä. Viikingit liikehtivät alueella, mutteivät alistaneet sitä pysyvästi valtaansa. 1100-luvulla alueelle tuli saksalaisia kauppiaita. Kauppiaita seurasivat lähetyssaarnaajat, joista ensimmäisiä oli Meinhard, josta tuli vuonna 1187 Liivinmaan piispa. Meinhardin kuoltua hänen seuraajansa Bertold joutui vaikeuksiin alueen asukkaiden kanssa ja hänet tapettiin taistelussa vuonna 1197. Bertoldin seuraaja Albert von Buxhövden onnistui kukistamaan paikallisten vastarinnan ja vakiinnuttamaan asemansa alueella. Alueen asukkaat käännytettiin kristinuskoon ja myöhemmin he taistelivat saksalaisten puolella virolaisia vastaan. Saksalaiset perustivat vuonna 1201 Vidzemen lounaisnurkkaan Väinäjoen suulle tukikohdan, josta muodostui Riian kaupunki.
Saksalaisen ritarikunnan romahtamisen jälkeen vuonna 1559 alue päätyi Puola-Liettualle, joka taas luovutti sen Ruotsille 1629 Altmarkin rauhassa. Ruotsalaiset läänittivät suuren osan alueesta omalle ylimystölleen. Venäjän keisarikunta valtasi alueen suuren Pohjan sodan aikana ja sai sen omakseen Uudenkaupungin rauhassa 1721. Suuren Pohjan sodan aikana alueella liikkui ryöstelevien sotilasjoukkojen lisäksi ruttoepidemia, joka tappoi suuren osan väestöstä.
Ensimmäisessä maailmansodassa alue oli Saksan keisarikunnan miehittämä. Maailmansodan loputtua saksalaiset joukot saivat asetettua Latviaan itselleen myötäisen hallituksen, jonka tavoitteena oli alueen pitäminen saksalaisten käsissä.  Vidzemen Valkassa taas perustettiin Latvian väliaikainen kansallisneuvosto, joka päätti 30. tammikuuta 1918 muodostaa riippumattoman ja demokraattisen Latvian valtion sisältäen kaikki latvialaisten asuttamat alueet. Virolaiset ja latvialaiset voittivat saksalaisjoukot, jotka perääntyivät alueelta. Vuonna 1940 Neuvostoliitto kaappasi Latvian ja sen tilalle perustettiin Latvian sosialistinen neuvostotasavalta. Saksalaiset valtasivat alueen vuonna 1941 operaatio Barbarossan aikana, mutta perääntyivät taas vuonna 1944. Tämän jälkeen alue pysyi neuvostovallan alla aina vuoteen 1991, jolloin Latvia itsenäistyi uudelleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vidzeme Wikimedia Commonsissa
Sagamiharan puukotukset

| Sagamiharan puukotukset |
| --- | --- |
 {{{kuvateksti}}}
Paikka:   Sagamihara, Japani
Kohde:  Tsukui Yamayuri En hoivakoti
Ajankohta:  26. kesäkuuta 2016
Iskutyyppi:  viharikos
Kuolleita:  19
Haavoittuneita:  26
Epäilty/epäillyt:  Satoshi Uematsu
Tekoväline:  puukko
Sagamiharan puukotukset tapahtuivat kun veitsellä aseistautunut mies hyökkäsi vammaisten hoitolaitokseen Tokion lähistöllä Sagamiharassa, Japanissa 26. heinäkuuta 2016. Hyökkäyksessä kuoli 19 laitoksen asukasta. Lisäksi hyökkäyksessä loukkaantui 24 asukasta ja kaksi hoitajaa. Kyseessä oli Japanin suurin joukkosurma sitten toisen maailmansodan.
Motiivi

Teon motiivi oli viha vammaisia kohtaan, ja tekijä Satoshi Uematsu oli kertonut halustaan tappaa vammaisia jo aikaisemmin. Poliisin mukaan tekijä oli sanonut heti kiinnioton yhteydessä, että vammaisten tulisi kadota eikä hoitoa vaativilla ihmisillä pitäisi olla ihmisoikeuksia.
Uematsu oltiin määrätty saman vuoden helmikuussa lyhyeksi aikaa pakkohoitoon sen jälkeen, kun hän oli kirjoittanut Japanin alahuoneen puhemiehelle kirjeen koskien eutanasian sallimista vammaisille ihmisille. Lisäksi hän kertoi kirjeessä olevansa valmis itse tappamaan vammaisia ja unelmoineensa yhteiskunnassa, jossa vammaiset henkilöt voitaisiin määrätä eutanasiaan holhoojan suostumuksella, koska vammaiset luovat Uematsun mukaan vain kärsimystä ja eutanasioiden toteuttaminen elvyttäisi taloutta estäen samalla kolmannen maailmansodan.
Sekä japanilainen että kansainvälinen lehdistö on nimittänyt tekoa vammaisiin kohdistuneeksi viharikokseksi.
Tapahtumien kulku

Rikoksen tekijä Satoshi Uematsu murtautui Tsukui Yamayuri Enin hoivakotiin, jossa hän oli aiemmin työskennellyt, klo 2:10 aamuyöstä rikkomalla ikkunan. Tämän jälkeen hän alkoi tappamaan nukkumassa olleita hoivakodin asukkaita.
Poliisin mukaan hätäpuhelu hoitolaitoksesta tehtiin klo 2:30. Uematsu antautui poliisille ajettuaan Tsukuin poliisiasemalle klo 3:00. Hän toi mukaansa poliisiasemalle laukullisen veitsiä ja muita teräviä esineitä, jotka olivat teon jäljiltä verisiä.
Oikeudenkäynti ja jälkipyykki

Uematsun oikeudenkäynti aloitettiin joulukuussa 2019. Hän esitti anteeksipyynnön uhrien omaisille, mutta sanoi, että vammaisten uhrien kuolemat olivat välttämättömiä. Hän myös sanoi, ettei odota kuolemanrangaistusta, koska hän ei ollut tehnyt mitään, mistä sellainen voitaisiin langettaa. Syyttäjä kuitenkin vaati kuolemantuomiota, koska teon julmuus ei sen mukaan jättänyt varaa armeliaisuuteen.
Hyökkäykseen syylliseksi todettu Uematsu tuomittiin kuolemaan maaliskuussa 2020.
Tsukui Yamayuri Enin hoivakoti purettiin muutamaa erillistä rakennusta lukuun ottamatta ja sen tilalle rakennettiin uusi hoivakoti. Se avasi ovensa heinäkuussa 2021 ja hoivakodin noin 120 asukasta muuttivat sinne takaisin tilapäismajoituksesta, joka sijaitsi Jokohaman alueella.
Farkas

Farkas on muun muassa seuraavien unkarilaisten henkilöiden sukunimi:
Andrea Farkas (s. 1969), käsipalloilija
Bertalan Farkas (s. 1949), lentäjä ja kosmonautti
Ferenc Farkas (1905–2000), säveltäjä
Gizella Farkas (1925–1996), pöytätennispelaaja
Imre Farkas (1935–2020), ratameloja ja olympiamitalisti
János Farkas (1942–1989), jalkapalloilija
Jenő Farkas (1881–1963), autonsuunnittelija
Vladimir Farkas (1925–2002), Unkarin suojelupoliisin everstiluutnantti ja suojelupoliisin poliisitiedotustoimiston varajohtaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pattaya

| Pattaya |
| --- | --- |

 Logo
 Pattaya
 Koordinaatit: 12°55′39″N, 100°52′31″E 
Valtio:  Thaimaa
Provinssi:  Chonburi
 
 www.pattaya.go.th 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pattaya Beach. Näkymä etelään kohti Jomthienia ja Bali Hain aallonmurtajaa.
Pattaya (thaiksi พัทยา, [pʰát.tʰā.jāː]) on kaupunki ja erityinen paikallishallintoalue Thaimaassa Chonburin provinssissa. Se on yksi Thaimaan suosituimmista turistikohteista ja siellä vierailee vuosittain miljoonia turisteja. Pattaya tunnetaan myös yhtenä suurimmista seksiturismin keskuksista.
Kaupungissa on kirjoilla noin 119 532 asukasta (2019), mutta todellinen väkiluku on paljon suurempi, sillä suurin osa muualta saapuvista työntekijöistä ei tee muuttoilmoitusta. Muuttoilmoituksen tekevät vain perheelliset, sillä lapset saavat ilmaisen koulunkäynnin vain, jos he ovat kirjoilla Pattayassa. Pattayassa asuu vakituisesti myös suuri määrä ulkomaalaisia, joista suurehko osa on eläkeläisiä.
Pattaya Beach. Näkymä pohjoiseen kohti Nakluaa.
Joulukuun keskilämpötila on päivällä +31 ja yöllä +21.