stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ram ProMaster

| Ram ProMaster |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Meksiko
Valmistaja:  Ram Trucks
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2013–
Korimalli:  pakettiauto
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Ducato III Citroën Jumper II Opel Movano C Peugeot Boxer II Toyota Proace Max
Kuormatila:  8–17 m³
Akseliväli:  3 000–4 035 mm
Moottori, voimansiirto ja alusta
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  3,0–3,6 l
Teho:  155–280 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen robotti 6-vaihteinen automaatti 9-vaihteinen automaatti
Ram ProMaster on Ram Trucksin vuodesta 2013 lähtien Pohjois-Amerikan markkinoille valmistama pakettiautomalli. Se on ulkoisesti lähes identtinen Euroopassa myytävien Fiat Ducato-, Citroën Jumper- ja Peugeot Boxer -mallien kanssa, mutta moottorivalikoima on ProMasterissa erilainen. ProMaster valmistetaan Meksikossa, kun taas sen eurooppalaiset sisarmallit valmistuvat Italiassa.
Moottorivalikoimassa olivat aluksi Chryslerin 3,6-litrainen (280 hv) Pentastar V6 -bensiinimoottori sekä Ivecon 3,0-litrainen (155 hv) Multijet-dieselmoottori. Bensiinimoottorin yhteydessä oli kuusivaihteinen automaattivaihteisto, dieselvaihtoehto puolestaan oli varustettu kuusivaihteisella robottivaihteistolla.
Facelift-mallin (2018) Ram ProMaster.
Vuonna 2018 ProMaster sai Ram-avolavamalleja vastaavan etusäleikön, jossa valmistajan logo korvautui Ram-tekstillä. Dieselmoottori poistui valikoimasta.
Vuonna 2021 kuusiportainen automaattivaihteisto korvattiin uudella yhdeksänportaisella automaattivaihteistolla. Auto sai myös uudistetun sisustan, joka on samanlainen kuin samoihin aikoihin uudistuneessa Fiat Ducatossa. Lisäksi aktiivista turvavarustelua parannettiin. ProMaster ei kuitenkaan tässä vaiheessa vielä kokenut Ducatoa vastaavia ulkonäöllisiä uudistuksia.
Keväällä 2022 ProMaster koki samat ulkonäölliset uudistukset, jotka eurooppalainen Fiat Ducato oli saanut jo aiemmin. Uudet ajovalot ovat aikaisempia tehokkaammat, ja lisävarusteena on saatavana LED-ajovalot. Aikaisemmin korikorkeuksia oli ollut valittavana kaksi vaihtoehtoa, mutta malliuudistuksen yhteydessä valikoimaan lisättiin vielä kolmas, kahta aikaisempaa korkeampi vaihtoehto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ram ProMaster Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain perustuslain 22. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 22. lisäys (engl. Twenty-second Amendment tai Amendment XXII) on Yhdysvaltain perustuslain lisäys, jonka mukaan henkilö voidaan valita presidentiksi kaksi kertaa, tai yhden kerran, jos on palvellut yli kaksi vuotta alun perin jonkun toisen presidentiksi valitun toimikaudesta. Se hyväksyttiin kongressissa 21. maaliskuuta 1947 ja ratifioitiin 27. helmikuuta 1951.
Teksti

»Section 1. No person shall be elected to the office of the President more than twice, and no person who has held the office of President, or acted as President, for more than two years of a term to which some other person was elected President shall be elected to the office of the President more than once. But this Article shall not apply to any person holding the office of President when this Article was proposed by the Congress, and shall not prevent any person who may be holding the office of President, or acting as President, during the term within which this Article becomes operative from holding the office of President or acting as President during the remainder of such term.
Section 2. This Article shall be inoperative unless it shall have been ratified as an amendment to the Constitution by the legislatures of three-fourths of the several states within seven years from the date of its submission to the states by the Congress.»
Suomennettuna:
»Kohta 1. Älköön ketään valittako presidentin virkaan useammin kuin kahdesti, älköönkä ketään, joka on hoitanut presidentin virkaa tai toiminut presidenttinä yli kaksi vuotta jonkun toisen presedentiksi valitun henkilön virkakaudesta, valittako presidentin virkaan useammin kuin kerran. Tämä artikla ei kuitenkaan koske henkilöä, joka hoiti presidentin virkaa silloin kun kongressi ehdotti tätä artiklaa, eikä estä ketään, joka hoitaa presidentin virkaa tai toimii presidenttinä sillä toimikaudella, jolloin tämä artikla tulee voimaan, hoitamasta presidentin virkaa tai toimimasta presidenttinä kyseisen virkakauden loppuun saakka.
Kohta 2. Tämä artikla älköön astuko voimaan, elleivät osavaltioista kolmen neljäsosan lainsäädäntöelimet ole vahvistaneet sitä perustuslain lisäykseksi seitsemän vuoden kuluessa siitä päivästä, jolloin kongressi on saattanut sen tiedoksi osavaltioille.
»
Toyota Yaris Verso

| Toyota Yaris Verso |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Toyota
Konserni:  Toyota Motor Corporation
Valmistusvuodet:  1999–2005
Muut nimet:  Toyota Echo Verso Toyota Fun Cargo
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Seuraaja:  Toyota Ractis (XP100)
Teknisesti samankaltaisia:  Scion xA Scion xB (XP30) Toyota bB (XP30) Toyota ist (XP60) Toyota Platz Toyota Porte (AP10) Toyota Probox Toyota Sienta (XP80) Toyota Vios (XP40) Toyota WiLL Cypha Toyota WiLL Vi Toyota Yaris (XP10)
Pohjalevy:  Toyota NBC
Iskutilavuus:  1,3–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Toyota Yaris Verso on Toyotan vuosina 1999–2005 valmistama pieni tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan ensimmäisen sukupolven Toyota Yarikseen. Mallin nimenä oli Toyota Echo Verso maissa, joissa Yarista myytiin Toyota Echo -nimellä, ja Japanissa auton nimenä oli Toyota Fun Cargo. Yaris Verson seuraajaksi tuli Toyota Ractis, jota ei myyty lainkaan Euroopan markkinoila.
Yarikseen verrattuna Yaris Verso on noin 27 senttimetriä pidempi kokonaispituudeltaan. Tavaratilan suuruus taka-istuimet alas käännettynä on 2 160 litraa. Takaluukku aukeaa sivusuunnassa vasemmalta oikealle. Bensiinimoottorit olivat 1,3- (86 hv) ja 1,5-litraiset (106 hv). Vuonna 2001 saataville tuli myös yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori 1,4 D-4D (75 hv).
Vuoden 2003 alussa Yaris Verso sai uudelleenmuotoillut puskurit ja etusäleikön.
Facelift-mallin Toyota Yaris Verso.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Yaris Verso Wikimedia Commonsissa
Agonisti

Reseptorivaste (%) aineen logaritmisen pitoisuuden funktiona. Käyrät kuvaavat (ylhäältä alas lueteltuna) täys- ja osittaisagonistin, neutraalin antagonistin ja käänteisagonistin vaikutusta reseptorivasteeseen suhteessa vasteen perustasoon (0 %).
Agonistit ovat farmakologiassa aineryhmä, johon kuuluvat aineet sitoutuvat tiettyihin reseptoreihin aktivoivasti, tai jos ne ovat käänteisagonisteja, ne sitoutuvat inaktivoivasti. Kyllin monen tietyntyyppisen reseptorin aktivointi aiheuttaa eliössä reseptorien aktivoinnille ominaisia vaikutuksia, kuten vaikkapa sydämen sykkeen tihenemisen. Nimi agonisti tulee muinaiskreikan sanasta  αγωνιστής (agōnistēs), joka tarkoittaa kilpailijaa.
Antagonistit taas ovat aineita, jotka estävät agonistien aktivoivaa tai inaktivoivaa vaikutusta. Agonisteja ja antagonisteja sanotaan usein ligandeiksi. Kumpikin voi olla sisäsyntyinen tai eliön ulkopuolelta tullut. Ne voivat muun muassa olla hormoneita, lääkkeitä tai välittäjäaineita.
Luokittelu

Aineen sitoutumisherkkyyttä reseptoriin kuvaa affiniteetti. Pelkkä sitoutuminen ei riitä reseptorivasteen aikaansaantiin. Sitoutuneen aineen vasteen aiheuttamiskykyä kuvaa teho. Jos teho on nolla, aine ei ole agonisti vaan antagonisti. Jos aine lisää reseptorivastetta tai tuottaa päinvastaisen vasteen, aine on agonisti.
Agonistien tehoa kuvaavat eri käsitteet:
käänteisagonisti tuottaa reseptorissa inaktivoivan vasteen (vaste on alle 0 %). Eliöissä pieni osa reseptoreista voi olla aktiivisia, vaikka ne eivät sido agonistia. Tämän perustason katsotaan vastaavan vastetta 0 %, vaikkei se siis pidä paikkaansa. Perustason aktiivisten reseptorien vasteen estoon perustuu käänteisagonistien negatiivinen vaste. Esimerkki käänteisagonistista on spiperoni, jonka sitoutumiskohteena ovat serotoniinireseptorit.
osittaisagonisti aktivoi reseptorin vain osin (vaste on 0–100 %). Esimerkki on klonidiini, jonka kohteena ovat α-adrenergiset reseptorit.
täysagonisti aktivoi reseptorin lähes täysin (vaste noin 100 %). Esimerkki on fenyyliefriini, jonka kohteena ovat α-adrenergiset reseptorit.
superagonisti ylittää aktivaatiollaan reseptorin maksimivasteen (vaste on yli 100 %). Esimerkkejä ovat ibutamoreeni, jonka kohteena on greliinireseptori, ja taltireliini, jonka kohteena on TRHB-reseptori.
Agonismiin liittyy muitakin käsitteitä:
allosteerinen agonisti aiheuttaa vasteen, mutta sitoutuu reseptorissa johonkin muuhun paikkaan kuin mihin agonistit tyypillisesti sitoutuvat. Tyypillistä aluetta sanotaan ortosteeriseksi alueeksi.
koagonisti vaatii yhden tai usean muun agonistin eli koagonistin sitoutumisen reseptoriin vasteen aikaansaamiseksi. Koagonismissa kyse voi olla allosteerisesta sitoutumisesta. Esimerkiksi L-glutamaatti ja L-glysiini tai D-seriini ovat toistensa koagonisteja NMDA-reseptorien aktivaatiossa.
suosiva agonismi (eng. biased agonism). Reseptori voi tuottaa usean vaikutuksen, kuten vaikutuksen A ja B. Suosivassa agonismissa vaikutusten teho vaihtelee sitoutuneesta agonistista riippuen: vaikutus A voi olla voimakkaampi kuin B, päinvastoin tai yhtä suuret, vaikka agonistien sitoutuminen tapahtuukin vain yhdenlaisiin reseptoreihin. Suosiva agonismi on ei ole harvinainen ilmiö ja sitä voidaan pitää farmakologiassa tärkeänä, mutta sen mittaaminen ja mallinnus voi olla hankalaa.
peruuttamaton eli irreversibeeli agonisti aktivoi reseptorin pysyvästi, eikä irtoa reseptorista. Sidos on usein kovalenttinen. Esimerkki tästä on oksimorfatsoni, jonka sitoutumiskohteena ovat μ-opioidireseptorit.
Teho

Reseptorien aktiivisuus voidaan mitata kokeellisesti. Saadaan kuvaaja, jossa agonistin aikaansaama vaste on konsentraation (in vitro) tai annoksen (in vivo) funktiona. Konsentraatio tai annos esitetään selkeyden takia logaritmisesti, jolloin saadaan hyperbelisen käyrän sijaan sigmoidinen käyrä (kuva).
Agonistin aikaansaama maksimivaste eli Emax-arvo on kuvaajasta luettuna taso, jonka jälkeen agonistin teho ei kasva. Arvoa, joka on tästä puolet, kutsutaan EC50-arvoksi konsentraatioita käytettäessä ja ED50-arvoksi koe-eläimille tai -henkilöille annettuja annoksia käytettäessä. Edeltäviä arvoja käytetään farmakologiassa usein verrattaessa samavaikutteisten lääkkeiden tehoja toisiinsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agonisti Wikimedia Commonsissa
Tehoasteikko käänteisagonisteista (vas.) superagonisteihin (oik.).
Y-akseli: vaste. X-akseli: konsentraation/annoskoon logaritminen asteikko. Sininen: täysagonisti. Punainen: osittaisagonisti. Käyrät ovat sigmoidisia. Kuvassa on Emax ja ED50/EC50.
Risto Kalliorinne

| Risto Kalliorinne |
| --- | --- |
 Risto Kalliorinne Suomi-areena-tapahtumassa heinäkuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1971 (ikä 53) Raahe
Poliitikko
Puolue:  Vasemmistoliitto
Asema:  kansanedustaja, kaupunginvaltuutettu
Vaalipiiri:  Oulu
Kotipaikka:  Oulu
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Risto Olavi Kalliorinne (s. 11. lokakuuta 1971 Raahe) on suomalainen poliitikko. Hän toimi vasemmistoliiton kansanedustajana kauden 2011–2015 sekä huhtikuusta heinäkuuhun 2019. Hän on toiminut Oulun kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001. Hän oli Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuuston puheenjohtajana vuosina 2012–2016.
Kunnallispoliittisen uransa Kalliorinne aloitti Raahessa tultuaan valituksi vuoden 1996 kunnallisvaaleissa kaupunginvaltuutetuksi. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän sai yhteensä 5 669 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaalissa Kalliorinne jäi varasijalle, kun puolue menetti Oulun vaalipiirissä paikan. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kalliorinne päätyi niin ikään varasijalle, mutta nousi alkuvaiheessa eduskuntaan Merja Kyllösen jatkettua europarlamentissa kauden loppuun.
Kalliorinne toimi vasemmistoliiton ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 2004–2007 ja 2009–2013. Puheenjohtaja Suvi-Anne Siimeksen erottua maaliskuussa 2006 Kalliorinne hoiti puolueen puheenjohtajan tehtäviä yhdessä toisen varapuheenjohtajan Minna Sirnön kanssa toukokuussa 2006 järjestettyyn ylimääräiseen puoluekokoukseen saakka. Kalliorinne kuului vasemmistoliiton puoluevaltuustoon tai puoluehallitukseen yhtäjaksoisesti vuodet 1998–2016.
Kalliorinne valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990 Raahen lukiosta ja sosionomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulusta vuonna 1998. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli vuosina 2007–2011 Oulun Diakonissalaitoksen Säätiön palvelupäällikkönä. Vuodesta 2017 Kalliorinne on työskennellyt Palvelualojen ammattiliitto PAM ry:n Pohjois-Suomen aluepäällikkönä. Joulukuussa 2018 hänet valittiin Palvelualojen ammattiliitto PAM ry:n hallituksen pj:n henkilökohtaiseksi varajäseneksi ja PAM:n järjestöjohtajaksi sekä SAK:n hallituksen jäseneksi. lähde?
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

2003: 2 040 ääntä (Oulun vaalipiiri, ei valittu)
2007: 4 565 ääntä (Oulun vaalipiiri, varalla)
2011: 5 669 ääntä (Oulun vaalipiiri, valittiin)
2015: 4 791 ääntä (Oulun vaalipiiri, varalla)
2019: 3 479 ääntä (Oulun vaalipiiri, varalla)
Vaalimenestys > Kunnallisvaalit

1996: 85 ääntä (Raahe, 1,0 % kaupungin äänistä)
2000: 343 ääntä (Oulu, valittiin)
2004: 1 001 ääntä (Oulu, valittiin)
2008: 878 ääntä (Oulu, valittiin)
2012: 1 187 ääntä (Oulu, valittiin)
2017: 739 ääntä (Oulu, valittiin)
Aiheesta muualla

Risto Kalliorinne
.aspx Risto Kalliorinne Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vasemmistoliiton kansanedustajat
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Arhinmäki  Hänninen (2014–2015)  Kalliorinne  Kontula  Korhonen  Kyllönen (2011–2014)  Lapintie  Modig  Mustajärvi (2011)  Myllykoski  Pekonen  Tiainen  Uotila  Virtanen  Yrttiaho (2011) 
1 2  Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi toukokuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Katja Hänninen.  1 2  Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä kesäkuussa 2011.  
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (12):  Andersson  Arhinmäki (2019–2021)2  Honkasalo  Hänninen   Kalliorinne (2019)1  Kautto   Kivelä  Kontula  Kyllönen (2019–)1  Lohikoski  Mustajärvi  Myllykoski  Pekonen  Said Ahmed (2021–)2  Saramo   Sarkkinen  Semi  Yrttiaho 
 1 Merja Kyllönen aloitti kansanedustajana vasta heinäkuussa 2019. Risto Kalliorinne toimi hänen varaedustajanaan siihen saakka.  2 Paavo Arhinmäki siirtyi Helsingin apulaispormestariksi elokuussa 2021, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Suldaan Said Ahmed. 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Renato Balestra

Renato Balestra
Renato Balestra (1924 Trieste, Italia – 26. marraskuuta 2022 Rooma, Italia) oli italialainen muotisuunnittelija.
Aluksi Renato Balestra opiskeli insinööriksi. Taiteen harrastaminen kuten pianon soittaminen ja piirustus ja maalaus antoivat hänelle kimmokkeen kokeilla suunnittelua. Balestra suunnitteli ystävilleen vaatteita ja hänen tietämättään suunnitelmat lähetettiin Milanoon, josta tuli yllättäen kutsu suunnittelemaan haute couture -kokoelmaa. Tästä lähti Balestran ura muotimaailmassa.
Balestra perusti 1959 Roomaan ensimmäisen ateljeensa. Hän päätyi pian tekemään puvustuksia elokuvin ja vastasi muun muassa Ava Gardnerin vaatteista elokuvissa Paljasjalkakreivitär ja Ja aurinko nousee sekä Gina Lollobrigidan puvustuksesta elokuvassa Ihana, mutta vaarallinen, Sophia Lorenin elokuvassa On ihanaa olla nainen ja Candice Bergenin elokuvassa Hurjat seikkailijat. Hän oli myös muun muassa Elizabeth Taylorin, Claudia Cardinalen ja Carroll Bakerin lempisuunnittelijoita.
Balestra oli unisex-vaatteiden edelläkävijöitä, sillä hän toi vuonna 1970 naisten muotiesitykseen miesten tyyliä. Balestra tunnettiin maalauksista kirjailuista, kankaiden sekoituksesta sekä läpikuultavista vaatteista. Oman muotitalonsa lisäksi Balestra on suunnittelut kokoelmia muun muassa Isetanille, Saks Fifth Avenuelle, Bergdorf Goodmanille, Foley’sille, Neiman Marcusille ja Lord & Taylorille.
Jean-Jules-Antoine Lecomte du Nouÿ

Jean-Jules-Antoine Lecomte du Noüy, Nadarin valokuvaamana.
Jean-Jules-Antoine Lecomte du Noüy: Mademoiselle De Maupin
Jean-Jules-Antoine Lecomte du Noüy: Yeshiva Morocco
Jean-Jules-Antoine Lecomte du Nouÿ (1842 - 1929) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän maalasi paljon orientalistisia aiheita. Vaikka taidemaailman muoti muuttui ja yleisö kiinnostui impressionismista, fauvismista ja konstruktivismista, Lecomte du Nouÿ  pysyi koko uransa uskollisena nuorena omaksumalleen yksityiskohdissa tarkalle realismiille.
Elämänvaiheita

Lecomte du Nouÿn elämän alkuvaiheista on jäänyt jäljelle melko vähän dokumentteja. Hänen tiedetään kuusivuotiaana piirtäneen isänsä ja setänsä muotkuvat ja aloittaneen taideopinnot 19-vuotiaana. Hänen opettajansa Charles Gleyre halusi oppilaidensa löytävän oman tyylinsä eikä orjallisesti opiskelevan opettajiensa tyylejä. Tärkeimmäksi opettajaksi osoittautui kuitenkin Jean-Léon Gérôme. Gérôme opetti kuvaamaan kaiken aitona ja mahdollisimman kauniina.
Gérôme rohkaisi Lecomte du Nouÿta matkailemaan ja etsimään aiheita myös kaukomailta. Hän matkusti yhdessä opiskelukaverinsa Felix Clèmentin kanssa Egyptiin ja maalasi sikäläisiä näkymiä. Pohjois-Afrikka, Lähi-Itä ja Raamatun kertomukset tulivat matkan johdosta hallitsemaan hänen maalausten aiheita läpi uran. Markossa vieraillessaan hän kiinnostin maan juutalaisten elämästä ja maalasi aiheesta maalauksia.
Arvo- ja ajatusmaailmaltaan Lecomte du Nouÿ oli konservatiivinen katolinen. Tasavaltalaisille ajatuksille hän ei juuri lämmennyt. Aikana, jolloin Ranskassa oli nousevaa antisemitismiä, Lecomte du Nouÿ solmi avioliiton juutalaistaustaisen Valentine Peigné-Crémieux`n kanssa vuonna 1875. Hän maalasi vaimonsa isoisän, Adolphe Crémieux`n muotokuvan. Crémieux teki politiikkaa, jonka ansiosta Ranskaan tuli maksuton perusopetus, kirkko erotettiin valtiosta ja Pariisin kommuuniin osallistuneet armahdettiin. Lisäksi hänen ansiostaan Algerian juutalaisille myönnettiin Ranskan kansalaisuus. Avioliitto päättyi vain vuoden kuluttua vihkijäisistä vaimon kuolemaan, mutta Lecomte du Nouÿ säilyi tämän perheen ystävänä.
Lecomte du Nouÿ avioitui vielä kahdesti. Toisen vaimonsa, Caroline Evrardin, kanssa hän sai pojan, Jacques Théodore Julesin, josta tuli arkkitehti. Kolmannen vaimon, Térésa Marie Fisannen, kanssa liitto jäi myös lapsettomaksi.
1890- luvulla Lecomte du Nouÿ teki paljon muotokuvia. Hänellä oli asiakkaita, jotka maksoivat hyvin, kuten Romanian kuninkaallinen perhe.  Hänellä oli myös muita yhteyksiä Romaniaan, sillä hänen veljensä André oli nimitetty maan hallitsijaperheen arkkitehdiksi. Matkallaan kohti Konstantinopolia hän vieraili veljensä luona ja maalasi maan maisemia. Hän viipyi maassa kaikkiaan kaksi vuotta.
Lecomte du Nouÿn elinaikana todettiin, että hänen taiteensa ei jätä ketään kylmäksi. Hänen töitään sekä ihailtiin, että inhottiin. Hänen töitään on sekä kadonnut että tuhoutunut sodassa. Vain hyvin harva on nykyään esillä julkisissa kokoelmissa. Hänestä on kirjoitettu ja hänen töitään on ollut esillä kovin vähän hänen kuolemansa jälkeen.
Pariisi kunnioitti taiteilijaa vuonna 1932 nimeämällä kadun hänen mukaansa.
Taiteesta

Lecomte du Nouÿ vakiinnutti aiheensa jo uransa alkupouolella. Aiheiksi tulivat muotokuvat, Raamatun kertomukset, historia, Pohjois-Afrikka, klassiset aiheet sekä historia.
Pohjois-Afrikasta ammennettuja orientalistisia maalauksia pidetään nykyään Lecomte du Nouÿn parhaimpina. Niissä on historiallista tarkkuutta, ensikäden vaikutelmaa sekä mielikuvitusta. Niissä on erotiiikkaa ja hallusinaatioita sekä häivähdys aikalaisrunoilijan, Charles Baudelairen dekadenssia. Joidenkin nykykatsojien mielestä niissä on imperialismia, rasismia ja seksismiä.
Uransa loppupuolella Lecomte du Nouÿ halusi saada kuuluisuutta historiamaalauksillaan. Niiden aika vain alkoi olla jo ohi. Hänen maalauksensa vuosien 1870- 1871 Saksan-Ranskan sodasta sai murska-arviot. Niiden mukaan hän yritti mytologisoida nykyaikaista sotaa. Aikalaisten mielestä valokuva kertoi asiat paremmin.
Lisää aiheesta

http://veil.unc.edu/2012/04/de-nouy/
http://www.artichaeology.com/jean-jules-antoine-lecomte-de-nouy
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Belgian europarlamenttivaalit 2024

Belgian europarlamenttivaalit 2024 järjestettiin 9. kesäkuuta 2024, ja ne olivat osa vuoden 2024 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 22 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2024–2029.
Tausta

Belgian kolmella kieliyhteisöllä on kiintiöidyt määrät edustajia: hollanninkielisillä 12, ranskankielisillä 8 ja saksankielisillä 1.
Seuraavat istuvat mepit ovat ilmoittaneet, etteivät enää aio asettua ehdolle:
Geert Bourgeois (N-VA)
Guy Verhofstadt (Open Vld)
Gerolf Annemans (Vlaams Belang)
Äänioikeus ja ehdokasasettelu

Belgiassa sovelletaan äänestyspakkoa, mutta sitä ei alun perin ollut tarkoitus ulottaa alle 18-vuotiaisiin äänioikeutettuhin. Tähän tuli kuitenkin muutos maaliskuussa 2024, kun maan perustuslaillinen tuomioistuin linjasi, että äänestysvelvollisuus koskee myös 16- ja 17-vuotiaita. Äänestämättä jättämisestä voi seurata sakkorangaistus, mikäli vaaliviranomaiset päättävät lähettää asian syyteharkintaan.
Äänioikeus vaaleissa on automaattisesti sellaisilla Belgian kansalaisilla, jotka ovat vähintään 16-vuotiaita ja asuvat vakituisesti Belgiassa. Äänestysikärajaa laskettiin 16 vuoteen (ennen 18) kesäkuussa 2023. Toisten EU-maiden kansalaiset voivat äänestää Belgiassa, mikäli nämä täyttävät seuraavat ehdot:
vähintään 16-vuotias
asuu ensisijaisesti jossain belgialaisessa kunnassa
ei ole erikseen menettänyt äänioikeuttaan kotimaassaan tai Belgiassa
on rekisteröitynyt äänestäjäksi (jonka jälkeen henkilöä koskee myös äänestyspakko)
Äänestysprosentti oli 89,01%.
Joutsa

| Joutsa |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Suonteen järvi Joutsassa
Sijainti:  61°44′30″N, 026°06′55″E
Maakunta:  Keski-Suomen maakunta
Seutukunta:  Joutsan seutukunta
Kuntanumero:  172
Hallinnollinen keskus:  Joutsan kirkonkylä
Perustettu:  ?
Kuntaliitokset:  Leivonmäki (2008)
Kokonaispinta-ala:  1 066,43 km² 109:nneksi suurin 2022 
– maa:  867,01 km²
– sisävesi:  199,42 km²
Väkiluku:  4 115 188:nneksi suurin 31.10.2024 
– väestötiheys:  4,75 as./km² (31.10.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  10,5 %
– 15–64-v.:  50,3 %
– yli 64-v.:  39,2 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,8 %
– ruotsinkielisiä:  0,3 %
– muut:  2,9 %
Kunnallisvero:  9,00 % 126:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Harri Nissinen
Kunnanvaltuusto:  23 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Kok.   • PS   • SDP   • Vihr.   • KD:   9 5 4 3 1 1
www.joutsa.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joutsa on Suomen kunta, joka sijaitsee valtatie 4:n varressa Keski-Suomen maakunnan kaakkoisosassa. Joutsa kuuluu Hartolan, Sysmän, Heinolan ja Luhangan ohella myös muinaiseen Itä-Hämeeseen. Kunnassa asuu noin 4 100 henkeä, ja sen lähimmät kaupungit ovat Jyväskylä, Lahti, Heinola ja Mikkeli. Ylintä päätöksentekovaltaa käyttää Joutsan kunnanvaltuusto.
Leivonmäki liitettiin Joutsaan 1. tammikuuta 2008. Joutsan ja Leivonmäen valtuustot hyväksyivät liitoksen 26. maaliskuuta 2007. Valtioneuvosto vahvisti päätöksen 14. kesäkuuta 2007.