stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanguard: Saga of Heroes

| Vanguard: Saga of Heroes |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sony Online Entertainment (aiemmin Sigil Games Online)
Julkaisija:  Sony Online Entertainment
Jakelija:  Steam
Suunnittelija:  Brad McQuaid
Pelimoottori:  Unreal Engine
Julkaistu:  30. tammikuuta 2007
Lajityyppi:  MMORPG
Pelimuoto:  Moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI 12  USK 12 
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Vanguard: Saga of Heroes oli Sigil Games Onlinen luoma ja sittemmin Sony Online Entertainmentin ylläpitämä MMORPG-tietokonepeli. Se julkaistiin 30. tammikuuta 2007, vaikkakin peli oli avoinna sen etukäteen tilanneille jo 26. tammikuuta. 15. toukokuuta 2007 ilmoitettiin, että Sony Online Entertainment oli ostanut osan Sigil Games Onlinea ja täten sai itselleen kaikki oikeudet Vanguardiin.
Peli myi alun perin 242 000 kopiota ja aktiivisten jäsenten (pelaajien, jotka jatkoivat peliin kuuluneen ilmaisen kuukauden jälkeen) määrän arvioitiin olleen 130 000 paikkeilla, mutta tämä laski kuluvien kuukausien aikana 40 000 pelaajaan.
Sony Online Entertainmentin yrityskaupan jälkeen tekijät keskittyivät pitkään pelin virheiden korjaamiseen ja pelattavuuden parantamiseen. Heinäkuussa 2008 kehittäjät ilmoittivat haluavansa houkutella vanhoja ja uusia pelaajia, sillä peli oli korjattu paljon paremmaksi. 10. syyskuuta 2008 peliin avattiin kauan kaivattu lisä-alue, Isle of Dawn, josta tuli pian suosituin aloitusalue uusille hahmoille. Lisäksi uusien pelaajien oli mahdollista kokeilla peliä sillä ennen kuin ostavat pelin kokoversion tai peliaikaa.
Tammikuussa 2014 Sony Online Entertainment ilmoitti lopettavansa pelin ylläpitämisen ja peli suljettiin 31. heinäkuuta 2014.
Pelattavuus

Kuten useimmissa MMORPG-peleissä, Vanguardin pelihahmot toimivat pelaajien avatareina. Luodessaan hahmoaan pelaaja valitsi sille nimen, sukupuolen, rodun ja hahmoluokan, joita ei voinut muuttaa myöhemmin. Pelaaja myös loi hahmolleen haluamansa ulkonäön, mutta tätä pystyi muuttamaan milloin tahansa myöhemminkin. Luotuaan hahmonsa, pelaaja vielä valiti paikan, josta aloitti pelaamisen. Vaihtoehtoina aloituspaikoille oli hahmon edustaman rodun oma aloituspaikka tai peliä ilmaiseksi kokeileville tarkoitettu Isle of Dawn. Myöhemmin hahmolle tuli valittavaksi myös erilliset ammatit, jotka eivät kuitenkaan olleet pakollisia.
Pelattavuus > Rodut

Pelissä oli 19 rotua, jotka erosivat toisistaan ulkonäöllisesti, erityiskyvyin, diplomaattisin mieltymyksin ja hahmoluokkien vaihtoehdoin. Rotujen erottamiseksi jokaisella rodulla oli myös yksi erityinen taito, joka aktivoitui tietyllä tasolla. Tällainen kyky saattoi olla esimerkiksi jokin taika tai ryhmän hyökkäyskykyä parantava taito.
Pelattavuus > Hahmoluokat

Pelissä oli 15 hahmoluokkaa, joista pelaaja valitsi haluamansa.
Puolustavat taistelijat (tankit, käyttävät raskaita haarniskoja)
Warrior
Paladin
Dread Knight
Hyökkäävät taistelijat (vahingontekijät, käyttävät keskiraskaita haarniskoja)
Ranger
Rogue
Monk (3 alaluokkaa)
Bard
Puolustavat taikojat (parantajat, osaavat siirtää muita pelaajia luokseen taioin)
Cleric (5 alaluokkaa)
Shaman (3 alaluokkaa)
Disciple
Blood Mage
Hyökkäävät taikojat (vahingontekijät, kevyt varustus, osaavat paeta teleportilla)
Sorcerer
Druid
Psionicist
Necromancer (2 alaluokkaa)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Vernon Forrest

Vernon Forrest (12. tammikuuta 1971 Augusta, Georgia – 25. heinäkuuta 2009 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Forrest voitti urallaan kahden eri painoluokan mestaruusvöitä. Tunnetuimman voittonsa Forrest otti vuonna 2001 voittaessaan kaikin tuomariäänin Shane Mosleyn, vieden samalla välisarjan WBC -liiton mestaruuden.
Forrest ammuttiin kuoliaaksi 25. heinäkuuta 2009.
Aiheesta muualla

Boxrec.com
Vahantalammi

| Vahantalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°35′49″N, 23°37′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Näsijärveen 
Järvinumero:  35.311.1.066
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90 m  
Rantaviiva:  0,608 km  
Pinta-ala:  2,182 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVahantalammi 
Vahantalammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Vahannan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 90 metriä mpy.
Vermontin edustajainhuone

| Vermontin edustajainhuone |
| --- | --- |
 
Johto
Puhemies:  Jill Krowinski (D)
Enemmistöjohtaja:  Emily Long (D)
Vähemmistöjohtaja:  Patricia McCoy (R)
Kokoonpano
Edustajia:  150 
Puolueet:  Enemmmistö (112)      Demokraatit (104)       Progressiiviset (5)       Sitoutumattomat (3) Vähemmistö (38)      Republikaanit (38)
Kokouspaikka
 
 Vermont State House
Vermontin edustajainhuone (engl. Vermont House of Representatives) on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltion lakiasäätävän elimen alahuone. Edustajainhuone koostuu 150 edustajasta. Ylähuoneena toimii senaatti. Edustajat valitaan kahden vuoden kausille. Edustajilla ei ole kausirajoituksia.
Eudstajainhuone kokoontuu Vermont State Housessa osavaltion pääkaupunki Montpelierissä.
Vanguard (kantoraketti)

Vanguard-raketti räjähtää laukaisualustallaan Cape Canaveralissa 6.12.1957. Neuvostoliitto oli tuolloin lähettänyt jo toisen satelliitin, Sputnik 2:n.
Vanguard (kantoraketti) oli Yhdysvaltain varhaisia satelliittien laukaisuun käyttämiä kantoraketteja. Se pohjautui RTV-N-12a Viking-luotausrakettiin. Yhdysvallat laukaisi Project Vanguardin puitteissa vuosina 1957–1958 11 Vanguard-kantorakettia aikomuksenaan lähettää satelliitteja. Laukaisuista vain kolme onnistui. Satelliittien painot olivat puolitoista - parikymmentä kilogrammaa. Näistä tunnetuin on Vanguard 1, joka ei kuitenkaan ollut Yhdysvaltain ensimmäinen satelliitti.
Vanguard ja Yhdysvaltain varhaiset satelliittilaukaisut

Ensimmäinen Vanguard-raketin koeversio, TV-0, laukaistiin 8. joulukuuta 1956. Se oli lähinnä uuden telemetriajärjestelmän koe. Kaksivaiheista järjestelmää kokeiltiin seuraavana vuonna laukaisulla TV-1. Vasta lokakuussa laukaistu TV-2 oli ensimmäinen täysiverinen Vanguard-raketti.
Vanguard-rakettia käyttänyt laivaston ohjelma voitti Yhdysvalloissa kilpailun jossa kilpailtiin ilmavoimien, maavoimien ja laivaston kesken siitä mikä aselaji lähettää ensimmäisenä satelliitinlähde tarkemmin?. Laivaston ohjelmaan liittyi kehitteillä oleva Atlas-raketti, ja maavoimien ohjelmaan Redstone-ohjus, josta johdettiin Juno-kantoraketti. Laivaston Vanguard voitti kisan, koska muut projektit olivat niin tärkeitä sotilaallisia ohjelmia, ettei niitä voitu hidastaa satelliitteihin liittyvän näpertelyn takia.
Mutta silti Yhdysvalloille oli tärkeää kilpailla avaruusasioissa kommunistisen Neuvostoliiton kanssa. Vuoden 1957 lopuilla Neuvostoliitto oli laukaissut jo toisen satelliittinsa, Sputnik-2:n. Yhdysvallat halusi pysyä mukana kilvassa, ja Vanguard TV-3 päätettiin laukaista, vaikka raketin kehittely oli vielä kesken. Ensimmäinen amerikkalaisen satelliitin laukaisu epäonnistui, kun raketti räjähti laukaisualustalle 6. joulukuuta. Daily Mail kutsui rakettia "Flopnik"-nimellä. Tämän jälkeen von Braunin ryhmä sai laukaista oman satelliittinsa. Myös vuoden 1958 alussa tehty Vanguard TV-3BU (BU on backup, vara) epäonnistui.
Myöhemmin Vanguard-raketilla laukaistiin onnistuneesti ja korkealle rakettikokeella TV-4 Vanguard 1 -tekokuu.
Epäonnistuneet laukaisut olivat tämänkin jälkeen onnistuneita yleisempiä, mutta onnistuneilla saatiin nostettua kiertoradalle vielä satelliitit Vanguard 2 ja Vanguard 3.
Vanguard ja Yhdysvaltain varhaiset satelliittilaukaisut > Laukaisut

Vanguardin yhdestätoista satelliittilaukaisusta kolme onnistui:
Vanguard TV3 – 6. joulukuuta 1957 – ei saavuttanut kiertorataa; 1,36 kg satelliitti
Vanguard TV3 Backup – 5. helmikuuta 1958 – ei saavuttanut kiertorataa; 1,36 kg satelliitti
Vanguard 1 – 17. maaliskuuta 1958 – saavutti kiertoradan; 1,47 kg satelliitti
Vanguard TV5 – 28. huhtikuuta 1958 – ei saavuttanut kiertorataa; 10,0 kg satelliitti
Vanguard SLV 1 – 27. toukokuuta 1958 – ei saavuttanut kiertorataa; 10,0 kg satelliitti
Vanguard SLV 2 – 26. kesäkuuta 1958 – ei saavuttanut kiertorataa; 10,0 kg satelliitti
Vanguard SLV 3 – 26. syyskuuta 1958 – ei saavuttanut kiertorataa; 10,0 kg satelliitti
Vanguard 2 – 17. helmikuuta 1959 – saavutti kiertoradan; 9,8 kg satelliitti
Vanguard SLV 5 – 13. huhtikuuta 1959 – ei saavuttanut kiertorataa; 10,3 kg satelliitti
Vanguard SLV 6 – 22. kesäkuuta 1959 – ei saavuttanut kiertorataa; 10,3 kg satelliitti
Vanguard 3 – 18. syyskuuta 1959 – saavutti kiertoradan; 22,7 kg satelliitti
Vanguard ja Yhdysvaltain varhaiset satelliittilaukaisut > Tekniset tiedot

Vaihe numero: 1 – Vanguard
Massa: 7 661 kg
Tyhjämassa: 811 kg
Työntövoima tyhjiössä: 134,7 kN
Ominaisimpulssi Isp: 270 s (2,6 kN·s/kg)
Paloaika: 145 s
Ominaisimpulssi merenpinnan tasossa: 248 s (2,4 kN·s/kg)
Läpimitta: 1,14 m
Suurin läpimitta: 1,14 m
Pituus: 12,20 m
Polttoaineet: Nestehappi ja kerosiini
Moottori: X-405
Vaihe numero: 2 – Delta A
Massa: 2 164 kg
Tyhjämassa: 694 kg
Työntövoima tyhjiössä: 33,8 kN
Ominaisimpulssi Isp: 271 s (2,7 kN·s/kg)
Paloaika: 115 s
Läpimitta: 0,84 m
Suurin läpimitta: 0,84 m
Pituus: 5,36 m
Polttoaineet: typpihappo ja UDMH
Moottori: AJ10-118
Vaihe numero: 3 – Vanguard 3
Massa: 210 kg
Tyhjämassa: 31 kg
Työntövoima tyhjiössä: 11,6 kN
Ominaisimpulssi Isp: 230 s (2,3 kN·s/kg)
Paloaika: 31 s
Ominaisimpulssi merenpinnan tasossa: 210 s (2,1 kN·s/kg)
Läpimitta: 0,50 m
Suurin läpimitta: 0,50 m
Pituus: 2,00 m
Polttoaineet: kiinteä
Moottori: GCRC
Aiheesta muualla

Vanguard - A History - NASA SP-4202 online (Arkistoitu – Internet Archive)
The Vanguard Satellite Launching Vehicle: An Engineering Summary - NASA (PDF)
Free paper models of Vanguard rockets
From Robert Goddard to Vanguard. (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanguard 1 TV-4:n laukaisu 17.3.1958 kyydissään Vanguard 1 -satelliitti.
Vanhatulli

| Vanhatulli |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Vanhatulli korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Keskustan suuralue
Koordinaatit:  65°00′31″N, 025°28′10″E
Kaupunginosa nro:  3
Väkiluku:  5 095  31.12.2023
Työpaikkoja:  4 976 kpl   (31.12.2019)
Osa-alueet:  Etu-Lyötty, Kuusiluoto, Vanhatulli
Vanhoja ja uusia rakennuksia Etu-Lyötyn alueella.
Kuusiluodon vanhaa puutaloaluetta.
Vanhatulli on kolmas kaupunginosa Oulun kaupungin keskustassa. Asukkaita alueella on 5 095 (31.12.2023). Työpaikkoja on yli 4 000, näistä suurin osa yhteiskunnallisissa palveluissa.
Vanhatulli rajautuu pohjoisessa Saaristonkatuun ja etelässä Heinätorinkatuun. Lännessä rajana on Oulujoen suistoalue ja idässä rautatie. Vanhantullin alueeseen kuuluvat toisaalta hyvin säilynyt vanha puukaupunkialue Kuusiluoto suistoalueen rannalla ja toisaalta uusi asuinkerrostaloalue Etu-Lyötty, joka on viime vuosina rakentunut vanhoille ratapiha-alueille. Näiden väliin jää tyypillistä laitakaupungin kerrostaloaluetta, jonne on hakeutunut liiketoimintaa ja palveluita, joiden ei tarvitse sijaita ydinkeskustassa.
Palveluita

Oulun taidekoulu
Oulun Diakonissalaitos
Elokuvateatteri Plaza (8 salia)
Scandic Oulu -hotelli
Nähtävää

Mannerheimin puisto, jossa Into Saxelinin veistos Vapaudenpatsas
Lyötynpuisto, jossa Viljo Savikurjen veistos Pohjan neito
Kuusiluoto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanhatulli Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Veikko Kanervo

Taisto Veikko Kanervo (14. heinäkuuta 1906 Salo – 19. kesäkuuta 1980) oli suomalainen hyönteistutkija, Maatalouden tutkimuskeskuksen tuhohyönteisosaston johtaja ja professori vuosina 1947–1974 sekä Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1952. Hän erikoistui tuhoeläinten torjunnan tutkimiseen. Kanervo julkaisi alan tutkimuksia ja ohjekirjoja.
Vanhatanskankanakoira

| Vanhatanskankanakoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Tanska
Määrä:  Suomessa rekisteröity 4
Rodun syntyaika:  1710
Alkuperäinen käyttö:  kanalintujen metsästys (seisova lintukoira)
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Gammel Dansk Hønsehund, Old Danish Pointer, chien d'arret danois ancestral, Altdänischer Vorstehhund, antiguo perro de muestra danés, vana-taani linnukoer, Old Danish Chicken Dog
FCI-luokitus:  ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.1 Mannermaiset "braque"-tyyppiset; #281
Ulkonäkö
Paino:  uros 30–35 kg; narttu 26–31 kg
Säkäkorkeus:  uros 54–60 cm; narttu 50–56 cm
Väritys:  valkoruskea
Vanhatanskankanakoira (tansk. Gammel Dansk Hønsehund) on tanskalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Vanhatanskankanakoira on keskikokoinen, vahvarakenteinen ja suorakaiteen muotoinen. Urokset ovat selvästi narttuja rotevampia ja voimakkaampia. Pää on leveä ja lyhyt, kallo selvästi kaareva, otsapenger ei korostunut. Silmät ovat keskokoiset ja mieluiten tummanruskeat. Korvat ovat riippuvat, leveät ja hieman pyöreäkärkiset. Kuononselkä on leveä, kirsu väriltään maksanruskea, jonka sävy vaihtelee vaaleasta tummaan. Purenta on leikkaava. Kaulassa esiintyy löysää kaulanahkaa, joka ei kuitenkaan saa olla liioiteltu. Rintakehä on syvä ja leveä (varsinkin uroksilla). Häntä on keskipitkä ja asennoltaan riippuva. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys on valkoinen ruskein merkein, jossa ruskea voi esiintyä joko laikkuina tai pilkutuksena/täplityksenä. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 54–60 cm (mieluiten yli 56 cm) ja narttujen 50–56 cm (mieluiten yli 52 cm) välillä. Urokset painavat noin 30–35 kg ja nartut 26–31 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on rauhallinen, rohkea, määrätietoinen ja tasapainoinen. Narttuja kuvaillaan uroksia oikukkaammiksi ja vilkkaammiksi.
Alkuperä

Morten Bak aloitti rodun jalostamisen Glenstrupissa noin vuonna 1710 risteyttämällä paikallisten maatilojen ajokoiria ja mustalaisten koiria keskenään. Ensiksi mainitut olivat todennäköisesti muinaisen hubertuksenajokoiran ja viimeksi mainitut espanjalaisten seisojien jälkeläisiä. Tuloksena oli metsästyskoira, jota kutsuttiin alun alkaen mm. nimellä bakhund. Maanviljelijät puolestaan käyttivät siitä nimitystä vihikoira viitaten hubertuksenajokoiran (nykyisen vihikoiran kantarotu) perimään.
Vanhatanskankanakoira näyttelyssä.
Vanhatanskankanakoira maailmanvoittaja-näyttelyssä Puolassa.
Vanhatanskankanakoiran pää.
Vanhatanskankanakoira vuodelta 1915.
Victor Magnus Rydman

Victor Magnus Rydman (8. tammikuuta 1850 Kiikka – 3. kesäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja liike- ja  valtiopäivämies.
Rydmanin vanhemmat olivat  nimismies, Ruotsilan kartanonherra Petter August Rydman ja Jacobina Amalia Salovius ja puoliso vuodesta 1876 Zaida Savonius. Rydman tuli ylioppilaaksi 1870 ja ryhtyi samana vuonna osakkaaksi kauppaliikkeeseen Turussa. Liikkeen hän otti yksin haltuunsa 1887 ja myi sen 1906. Rydman omisti myös muita tuotanto- ja liikeyrityksiä, muun muassa huonekalu- ja valaisinalalla. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1903–1905 ja edusti  edusti Naantalia porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.
Victor Rydmanilla oli kaksi tytärtä ja yksi poika, kauppaneuvos Walter Rydman (1880–1950).
Victor Leemans

| Victor Leemans |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin puhemies
 1965–1966  
Edeltäjä:  Jean Duvieusart
Seuraaja:  Alain Poher
Henkilötiedot
Syntynyt: 1901
Kuollut: 1971
Tiedot
Puolue:  Kristillis-sosiaalinen puolue
Victor Leemans (1901–1971) oli belgialainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin puhemies 1965–1966.
Leemans oli koulutukseltaan sosiologian tohtori. Toisen maailmansodan aikana hän organisoi alueensa taloushallintoa. Sodan jälkeen Leemansia syytettiin yhteistyöstä natsimiehittäjien kanssa, mutta hänet vapautettiin.
Victor Loche

Victor Jean François Loche (1806–1863) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja sotilas, arvoltaan kapteeni.
Lochen nimeämä hietakissa
Loche tutki Algerian Saharan alueen eläimistöä 1855–1856. Hän julkaisi teokset Histoire naturelle des mammifères de l'Algérie (1867) ja Histoire naturelle des Oiseaux de l'Algérie (1867). Loche nimesi hietakissan (Felis margarita) 1858. Linnuista hän nimesi afrikansuopöllön (Asio capensis) alalajin tingitanus 1867.
Victor Malmström

Victor Malmström
Victor Malmström (s. 8. helmikuuta 1991) on suomalainen alppihiihtäjä. Urheilu-urallaan hän edusti GrIFK Alpinea. Hän nousi Suomen maajoukkueryhmään syksyllä 2010.
Malmström oli nuorten MM-kilpailuissa suurpujottelun viides vuonna 2010 ja kymmenes vuonna 2011 sekä alppiyhdistetyssä kymmenes 2009. Hän voitti pujottelussa Suomen-mestaruuden 2010 ja sai hopeaa 2011. Euroopan cupissa hän voitti kaudella 2012–2013 suurpujottelun Levillä ja oli samassa lajissa toinen Les Menuires'sa ja Soldeussa.
Malmström kärsi useista polven loukkaantumista ja lopettikin polvivammojen vuoksi uransa vuonna 2018.
Vernon Smith

| Vernon Lomax Smith |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1927 (ikä 97) Wichita, Kansas, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Wassily Leontief
Tutkimusalue:  Taloustiede
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Vernon Lomax Smith (s. 1. tammikuuta 1927 Wichita, Kansas) on yhdysvaltalainen ekonomisti, joka sai vuoden 2002 Nobelin taloustieteen palkinnon yhdessä Daniel Kahnemanin kanssa.
Smithin tutkimustyö on perustunut paljolti laboratoriokokeiden käyttöön taloustieteellisessä tutkimuksessa. Nykyisin Smith toimii taloustieteen professorina George Mason Universityssä ja tutkijana yliopiston poikkitieteellisessä taloustutkimuksen laitoksessa.
Smithillä on diagnosoitu Aspergerin oireyhtymä.
Aiheesta muualla

Smithin verkkosivu (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Smithin omaelämäkerta Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin
Venäjän jalkapallon amatööriliiga

Venäjän jalkapallon amatööriliiga (ven. Любительская футбольная лига, Ljubitelskaja futbolnaja liga) on Venäjän jalkapalloilun neljänneksi korkein sarjataso. Liigan järjestää Venäjän jalkapalloliitto yhteistyössä alueittenvälisten liittojensa, jotka kokoavat yhteen kaikkiaan 79 alueliittoa, kanssa. Liiga perustettiin vuonna 2003.
Sarjat

Liiga on jaettu kymmeneen alueelliseen sarjaan:
Kaukoitä
Siperia
Ural ja Länsi-Siperia
Luode
Keskinen (Moskova ja Moskovan alue, kolme alueellista lohkoa)
Kultainen kehä
Musta maa
Volga
Eteläinen liittovaltiopiiri
Viet itsekontrollin

| 20 suosikkia – Viet itsekontrollin Meiju Suvas |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1982–1998
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 73.16
 Levy-yhtiö: Fazer Records
Meiju Suvaksen muut julkaisut
| Taikavoima silmien 2001 | 20 suosikkia – Viet itsekontrollin 2001 | Hitit 2004 |
20 suosikkia – Viet itsekontrollin on Meiju Suvaksen vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää 20 kappaletta hänen vuosina 1982–1998 levyttämistään kappaleista. Albumin on julkaissut CD-levynä Warner Music Finland Oy. Albumi on kolmas Suvaksen kokoelma-albumi "20 suosikkia" -sarjassa. Aiemmat albumit ovat "20 suosikkia – Pure mua" ja "20 suosikkia – Sydänmyrsky". Albumin kappaleet 14, 17 ja 19 on julkaistu kahdella aiemmalla kokoelmalla.
Kappaleet

Tää onnea on (Maria No Mas) - 2'59 (1982)
A Huu – A Heijaa (Dag Efter Dag) - 2'53 (1982)
Pommi oon (Dunamite) - 3'12 (1982)
Kun lähdet armeijaan (You're In The Army Now) - 4'11 (1983)
Kova duuni on rahaa (She Works Hard For The Money) - 4'14 (1983)
Hei hei näkemiin (Na Na Hey Kiss Him Goodbye) - 3'08 (1983)
Viet itsekontrollin (Self Control) - 4'15 (1984)
Tommi on se ainoo (Tommy Tycker Om Mig) - 3'38 (1984)
Diggy Loo – Diggy Ley (Diggy Loo – Diggy Ley) - 3'03 (1984)
Se rakkautta merkitsee (Insieme) - 3'55 (1986)
Sulle (Il Etait Une Fois Nous Deux) - 3'55 (1990)
Odota en (Quando Vedrai La Mia Ragazza) - 3'25 (1989)
Melkein poltat mun (Casi Casi Una Mujer) - 3'38 (1992)
Syttymään saat liekin (Mono Agapi) - 3'22 (1993)
Sua suutelen (Nel Mio Verde Paradiso) - 3'46 (1993)
Yön väistyessä (Manha De Carnaval) - 3'59 (1994)
Laulu elämälle (Tona Una Vida) - 2'50 (1998)
Kielletty rakkaus (Amor Prohibido) - 3'22 (1998)
Jos (Pios) - 4'36 (1996)
Katso mua (Tus Ojós) - 4'03 (1996)
Amputaatio

Juoksija John McFall jonka oikeassa jalassa on proteesi.
Amputaatio on jonkin kehon ulokkeen poistaminen leikkauksella tai sen irtoaminen vammautumalla. Usein kyseessä on sormi, varvas, jalka tai käsi.