stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Måns Zelmerlöw
Ura > 2009–2011

Zelmerlöw osallistui toistamiseen Melodifestivaleniin vuonna 2009 kappaleella Hope & Glory (säveltänyt Fredrik Kempe ja Henrik Wikström; sanoittanut Måns Zelmerlöw ja Fredrik Kempe). Hän kuvasi kappaletta ”mahtipontisemmaksi ja vielä vahvemmaksi kuin Cara Mia”. Kappale pääsi suoraan finaaliin toisesta alkukilpailusta. Finaalissa kappale oli kärkipaikalla raatien antamien pisteiden jälkeen, mutta katsojien äänet pudottivat sen kuitenkin neljännelle sijalle kokonaispistemäärällä 144.
Vuonna 2009 Zelmerlöw osallistui Så ska det låta -ohjelmaan Lill Lindforsin parina. Hän esiintyi myös Allsång på Skansen -ohjelmassa ja toimi kesällä suorana lähetyksenä Gröna Lundin huvipuistosta lähetettävän Sommarkrysset-lauluohjelman juontajana. Zelmerlöw teki The MZW Tour -nimisen kiertueen, jossa oli mukana viisihenkinen bändi ja neljä tanssijaa. Kiertue käynnistyi Västeråsista kesäkuun lopussa ja päättyi elokuun puolivälissä Kristinestadiin. Zelmerlöw esiintyi myös kruununprinsessa Victorian syntymäpäiväjuhlassa, joka esitettiin perinteisesti Ruotsin televisiossa 14. heinäkuuta.
Zelmerlöw oli vierailevana tuomarina Dansbandskampen-ohjelmassa, jossa kyseisen jakson teemana olivat hänen kappaleensa. Marraskuussa 2009 paljastettiin, että Zelmerlöw juontaa seuraavan vuoden Melodifestivalenin yhdessä Dolph Lundgrenin ja Christine Meltzerin kanssa. Hän sai myös Romeon roolin uudessa Romeo ja Julia -musikaalissa. Zelmerlöw vieraili Jakten på Julia -ohjelman muutamassa jaksossa. Ohjelman voittaja Lisette Pagler pääsi musikaalin toiseen päärooliin Zelmerlöwin rinnalle. Musikaalin ensi-ilta oli 31. joulukuuta 2009 Göta Lejon -teatterissa.
Zelmerlöw kirjoitti kappaleen ”Varenda veranda” yhteistyössä Peter Wennerbergin kanssa Elisa's-tanssiyhtyeelle vuoden 2010 Dansbandskampeniin. Kappale oli mukana yhtyeen vuonna 2011 ilmestyneellä albumilla Det här är bara början. Zelmerlöw julkaisi itse jouluksi 2010 sooloalbumin Christmas with Friends.
Kevään 2011 aikana Zelmerlöw esiintyi Romeo ja Julia -musikaalissa. Helmikuussa paljastettiin, että hänestä tulee uusi juontaja Allsång på Skansen -ohjelmaan, sillä hänen edeltäjänsä Anders Lundin oli päättänyt jättää ohjelman. Zelmerlöw valittiin Vuoden skoonelaiseksi 2011. Loppuvuodesta hän julkaisi joululevyn Kära vinter.
Ura > 2012–2014

Måns Zelmerlöwin single ”Ett lyckligt slut” julkaistiin vuonna 2012 yhteistyössä Lasten syöpäsäätiö (Barncancerfondenin) kanssa. Samana vuonna Zelmerlöw oli mukana Ruotsin television SVT:n viisupaneeliohjelmassa Inför Eurovision Song Contest. Lundilainen Grandiosa Sällskapet valitsi hänet vuoden lundilaiseksi.
Zelmerlöw juonsi Allsång på Skansenia kolmena peräkkäisenä kesänä, mutta kesän 2013 viimeisessä jaksossa hän ilmoitti, ettei aio jatkaa tehtävässä. Joulukuussa 2014 SVT ilmoitti, että ohjelman uudeksi juontajaksi on valittu Petra Marklund.
Zelmerlöw osallistui lauluntekijänä vuoden 2013 Melodifestivaleniin. Kappale ”Hello Goodbye”, jonka esittivät Eric Segerstedt ja Tone Damli, pääsi alkukilpailusta jatkoon mutta ei kuitenkaan selviytynyt finaaliin. Syksyllä 2013 Zelmerlöw esitti pääosaa Spök!-musikaalin uudessa versiossa. Siinä esiintyivät hänen lisäkseen muun muassa Loa Falkman, Sussi Eriksson ja Lena Philipsson.
Ura > 2015–

Zelmerlöw kilpaili vuoden 2015 Melodifestivalenissa kappaleella ”Heroes”. Hän sai yhteensä 288 pistettä ja voitti kilpailun. Hänen voittomarginaalinsa (150 pistettä) toiseksi tulleeseen on Melodifestivalenin historian suurin. Zelmerlöw pääsi edustamaan Ruotsia Euroviisuihin ja voitti vuoden 2015 kilpailun pistein 365.
14. joulukuuta 2015 SVT ilmoitti, että Zelmerlöw juontaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailun yhdessä Petra Meden kanssa.
Vuonna 2025 Zelmerlöw palasi Melodifestivalen-kilpailijaksi kappaleellaan ”Revolution”. Hän oli ennakkosuosikki ja sijoittui seitsemän pisteen erolla toiseksi KAJ:n jälkeen.
Yksityiselämä

Zelmerlöw oli parisuhteessa laulaja Marie Serneholtin kanssa maaliskuusta 2008 kesään 2011. Vuonna 2017 hän kihlautui uuden tyttöystävänsä Ciara Jansonin kanssa, ja heille syntyi poika vuonna 2018 ja he avioituivat syyskuussa 2019 Kroatiassa. Perheeseen kuuluu myös Jansonin poika hänen edellisestä suhteestaan.
Esiintymiset > Ruotsin Idols-kilpailussa (Idol 2005)

Koe-esiintyminen Malmössä: ”Hero”, Enrique Iglesias
Semifinaali: ”Flying Without Wings”, Westlife
1. finaali (Oma idolini): ”Millennium”, Robbie Williams (julkaistiin My Own Idol – Idol 2005 -kokoelmalla)
2. finaali (1980-luku): ”The Look”, Roxette
3. finaali (Ruotsalaiset hitit): ”Astrologen”, Magnus Uggla
4. finaali (Pop-hitit): ”Escape”, Enrique Iglesias
5. finaali (Disco): ”Relight My Fire”, Dan Hartman
6. finaali (Cocktail): ”It’s Not Unusual”, Tom Jones
7. finaali (Rock): Kappale 1: ”Beautiful Day”, U2
7. finaali (Rock): Kappale 2: ”The Reason”, Hoobastank
Esiintymiset > Juontajana

Lilla Melodifestivalen (2007)
Melodifestivalen (2010)
Sommarkrysset (2010)
Allsång på Skansen (2011–2013)
Euroviisut (2016)
Esiintymiset > Musikaalit

Grease, Danny Zuko (2006)
Footloose, Tommy (2007)
Romeo ja Julia, Romeo (2011)
Spök!, Dante (2013–2014)
Esiintymiset > Dubbausroolit

Paavo Pesusieni, Jaakko hullu-kala (2009)
Planeetta 51, Lem (2009)
Kaksin karkuteillä, Flynn Rider (2011)
Diskografia > Albumit

Stand by for... (2007)
MZW (2009)
Christmas with Friends (2010)
Kära vinter (2011)
Barcelona Sessions (2014)
Perfectly Damaged (2015)
Chameleon (2016)
TIME (2019)
Diskografia > Singlet

”Cara Mia” (2007)
”Work of Art” (2007)
”Brother oh Brother” (2007)
”All I Want for Christmas Is You” (duetto Agnes Carlssonin kanssa, 2007)
”Miss America” (2008)
”Hope & Glory” (2009)
”Hold On” (2009)
”Rewind” (2009)
”Impossible” (2009)
”Broken Parts” (2013)
”Beautiful Life” (2013)
”Run for Your Life” (2014)
”Heroes” (2015)
”Better Now” (2019)
Zelmerlöw Eurovision laulukilpailun aikaan keväällä 2015.
Käännös suomeksi
Ajoneuvon polttoaineenkulutus

Honda Airwaven kulutusmittari
Ajoneuvon polttoaineenkulutus tarkoittaa ajoneuvon liikkumiseen vaatimaa polttoaineen määrää. Euroopassa polttoaineenkulutus ilmoitetaan tavallisesti litroina sadalla kilometrillä (l/100 km). Vaihtoehtoinen tapa on ilmaista maileina matka, jonka auto pääsee yhdellä gallonalla (mpg, miles per gallon). Polttoaineenkulutuksen ja polttomoottorisen ajoneuvon hiilidioksidipäästöjen välillä on suora yhteys.
Myös sähköautojen kulutusta voidaan mitata, mutta koska sähköauto ei käytä nestemäistä polttoainetta, mitataan sen sijaan suoraan energian määrää, yleensä (kilo)wattitunteja. Tähän ei ole vielä vakiintunut yhtä virallista tapaa, mutta yleisimpiä ovat wattitunti per kilometri (Wh/km), kilowattitunti per sata kilometriä (kWh/100 km) tai kilometrejä / maileja per kilowattitunti (mi/kWh tai km/kWh). Koska sähköautot ovat vielä melko uusia ja tuntemattomia, on niihin liittyvä termistökin valtaosalle vieras. Tämän vuoksi etenkin englanninkielisessä maailmassa on otettu käyttöön myös termi mpge (maileja per gallona-vastine, miles per gallon-equivalent). Tämä muuntaa sähköauton kulutuksen muotoon, joka vastaa perinteisen polttomoottoriauton kulutusta vertaamalla energiankulutusta polttoaineen sisältämään energian määrään.
Kulutukseen vaikuttavat tekijät

Moottorin hyötysuhde, joka riippuu moottorin tyypistä ja tehosta, polttoaineen energiasisällöstä, ajoeuvon kuormituksesta sekä moottorin kierrosnopeudesta.
Ilmanvastus, joka kasvaa nopeuden neliössä. Teoreettinen kulutus kasvaa samassa suhteessa, eli nopeuden neliössä.
Auton aerodynaaminen muoto ja koko. Suuren otsapinta-alan omaavat autot omaavat tyypillisesti suuremman ilmanvastuksen.
Tuuli. Vastatuuli lisää polttoaineen kulutusta, myötätuuli vähentää.
Vierintävastus, joka aiheutuu renkaiden ja tien muodonmuutoksista ja luistosta. Liian matalat rengaspaineet kuten myös sääolot  (tiellä oleva vesi, lumi, loska, yms.) lisäävät polttoaineen kulutusta.
Ajotapa. Esimerkiksi turha jarruttelu ja kiihdyttely lisää polttoaineenkulutusta. Taloudellinen ajotapa.
Vaihteiston häviöt. Manuaalivaihteiston hyötysuhde on korkeampi kuin automaattivaihteiston.
Ilmastointi. Ilmastointilaitteen kompressori vaatii 0,5–8 kW:n tehon.
Sähkölaitteet. Ajovalot, penkinlämmittimet ja muut sähkölaitteet.
Start/Stop-järjestelmä
Sähköautojen moottorijarrutus, joka lataa akkuja ottamalla talteen liike-energian ja muuntamalla sen takaisin sähköksi
Polttoaineen energiasisältö

Polttoaineen litramääräiseen kulutukseen vaikuttaa suuresti polttoaineen energiasisältö eli lämpöarvo. Alla olevassa taulukossa on erilaisten nestemäisten polttoaineiden lämpöarvoja:
| Polttoaine |      MJ/L |      MJ/kg | kWh/L |
| --- | --- | --- | --- |
| Bensiini | 34,83 | ~47 | 8,6 |
| Etanoli | 23,5 | 31,1 | 5,8 |
| Metanoli | 17,9 | 19,9 | 4,4 |
| Diesel | 38,60 | ~48 | 11,8 |
| Biodiesel | 35,10 | 39,89 |  |
Esimerkiksi litra dieseliä sisältää noin 11 prosenttia enemmän energiaa kuin bensiini, minkä vuoksi dieseliä kuluisi samalla moottorin hyötysuhteella samalla matkalla litramääräisesti noin 10 prosenttia vähemmän kuin bensiiniä. Etanolia taas vastaavasti kuluisi noin 48 prosenttia enemmän kuin bensiiniä. Vastaavasti, jos verrataan sähköauton kulutusta polttomoottoriautoon, 20 kWh/100 km tyypillinen sähköauton kulutus on bensiinin energiasisältöön verrattuna n. 168,5 mpge eli 1,4 l/100 km.
Kulutustestit

Euroopan unionissa kaikkien kulkuneuvojen polttoaineenkulutus testataan standardoidussa testissä, johon kuuluvat EU-kaupunki, EU-maantie ja EU-yhdistetty, joka on kaupunki- ja maantieajon yhdistelmä. Nykyisin käytössä oleva testaustapa on WLTP-mittaus.
EU:n tavoitteena on saada vuoteen 2015 mennessä uusien autojen keskimääräiset hiilidioksidipäästöt alle 130 g/km ja vuoteen 2020 alle 95 g/km.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laskuri polttoaineen kulutuksen hinnan laskemiseen
Stenros

Stenros, Stenroos on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Albin Stenroos (1889–1971), kestävyysjuoksija
Leena Aarikka-Stenroos (s. 1970), tuotantotalouden professori
Maria Stenroos (s. 1974), Yleisradion toimittaja ja kirjeenvaihtaja
Merja-Riitta Stenroos (s. 1963), kirjailija ja kielentutkija
Soili Stenroos (s. 1958), kasvitieteilijä, jäkälätutkija, yli-intendentti ja professori
Vilho Stenroos (1869–1945), maanmittausinsinööri ja Ikaalisten kauppalanjohtaja
Ville Stenroos (s. 1973), sarjayrittäjä
Johanna Stenros (s. 1965), lehtori, sovittelija
Anne Stenros (s. 1954), arkkitehti, professori
Gustaf Stenros (1964–1932), kirkkoherra ja rovasti
Helmer Stenros (s. 1929), arkkitehtuurin professori
Jaakko Stenros, roolipelitutkija
Nina Stenros, toimittaja ja elokuvaohjaaja
Nuppu Stenros (s. 1981), muusikko, tv-juontaja
Pirkko Stenros (1928–2024), sisustusarkkitehti, huonekalusuunnittelija
Entinen nimi

Kyllikki Virolainen, ent. Stenros (1924–2009), toimittaja, kansanedustaja (kesk.)
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Teemu Hartikainen

| Teemu Hartikainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1990 (ikä 34) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Härski
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  106 kg
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  KalPa (SML)  Oklahoma City Barons (AHL)  Edmonton Oilers (NHL) Salavat Yulaev Ufa (KHL) Genève-Servette HC (NL)
NHL-varaus:  163. varaus, 2008 Edmonton Oilers
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 2022 | jääkiekko |  |
Teemu Hartikainen (s. 3. toukokuuta 1990 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Hartikainen tunnetaan fyysisenä pelaajana, joka ei kaihda mennä laitakahinoihin tai maalin eteen. Hän on voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruuden.
Ura > SM-liiga ja KalPa

Hartikainen kuului KalPan organisaatioon jo kaudella 2005–2006, jolloin hän edusti joukkueensa B-nuorten joukkuetta, pelaten runkosarjassa 9 ottelua tehopistein 5+9=14. Seuraavalla kaudella hän pelasi B-nuorten joukkueen lisäksi 11 ottelua A-nuorten SM-liigassa tehopistein 2+1=3. Hän pelasi molempien joukkueiden mukana myös pudotuspeleissä.
Hartikainen pelasi ensimmäisen pelinsä SM-liigassa kaudella 2007–2008, pelaten joukkueen edustusmiehistössä yhden ottelun. Muun kauden hän vietti A-nuorten SM-liigassa voittaen mestaruuden. Samana keväänä hän edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ollen joukkueensa paras pistemies. NHL-seura Edmonton Oilers varasi Hartikaisen NHL:ään vuoden 2008 varaustilaisuudessa kuudennella varauskierroksella numerolla 163.
Läpimurtonsa SM-liigaan Hartikainen teki kaudella 2008–2009, jolloin hän vakiinnutti paikkansa KalPan liigajoukkueessa. Tulokaskaudellaan 51 ottelua tehopistein 17+6=23 pelannut Hartikainen sivusi kaudella myös aiemmin Sami Kapasen nimissä ollutta KalPan tulokkaiden yhden kauden maaliennätystä.. Pudotuspeleissä KalPa selviytyi pronssiotteluun, jossa se kukisti Espoo Bluesin lukemin 1–2, voittaen pronssia. Hartikainen palkittiin myös SM-liigan kauden parhaalle tulokkaalle annettavalla Jarmo Wasaman muistopalkinnolla.
. Keväällä hän oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Suomi sijoittui turnauksessa kuitenkin seitsemänneksi eikä saavuttanut mitalia, kun taas Hartikainen saavutti turnauksen pistepörssissä yhdeksännen sijan parhaana suomalaispelaajana.
Kaudella 2009–2010 Hartikainen paransi otteitaan KalPan liigamiehistössä, ja paranteli omaa yhden kauden piste-ennätystään. Runkosarjassa Hartikainen pelasi 55 ottelua tehopistein 15+18=33, ja pudotuspeleissä hänen tehopisteensä olivat 13 ottelussa 6+1=7. KalPa sai pudotuspeleissä tilaisuuden uusia myös vuoden takaisen SM-pronssinsa, mutta pronssiottelussa vastaan asettunut JYP osoittautui paremmaksi. Hän oli myös toistamiseen mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Kisoissa Suomi selviytyi turnauksessa neljännesvälieriin, mutta Yhdysvaltojen joukkue pudotti Suomen jatkosta ja eteni lopulta mestariksi. Huhtikuun 2010 lopussa maajoukkueen päävalmentaja Jukka Jalonen kutsui Hartikaisen myös vuoden 2010 MM-kilpailuihin valmistautuvan A-maajoukkueen leiriryhmään Euro Hockey Tourin LG Hockey Gamesin turnaukseen. Hartikainen ei kuitenkaan päässyt lopulliseen MM-kisajoukkueeseen.
Ura > Lähtö Pohjois-Amerikkaan

Suomen kiekkokaukaloissa vietettyjen vuosien jälkeen Hartikainen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Kauden 2010–2011 Hartikainen vietti kuitenkin pääosin Edmontonin AHL-liigassa pelaavan farmijoukkueen, Oklahoma City Baronsin riveissä pelaten 66 runkosarjaottelua tehopistein 17+25=42. Tammikuussa 2011 hänet valittiin myös AHL:n kuukauden parhaaksi tulokaspelaajaksi. Loistavien AHL:ssä esittämiensä otteiden johdosta Oilers kutsui Hartikaisen kokoonpanoonsa runkosarjan päätteeksi. Debyyttinsä NHL-jäillä hän teki 17. maaliskuuta Phoenix Coyotesia vastaan. Ottelu päättyi Oilersin tappioon lukemin 3–1, mutta Hartikainen sai ottelussa ensimmäisen tehopisteensä NHL:ssä antamalla syötön Magnus Pääjärvi-Svenssonin tekemään ylivoimamaaliin. Ensimmäisen NHL-maalinsa Hartikainen teki 27. maaliskuuta 2011 Calgary Flamesia vastaan.
Hartikaisen tulokassopimus Edmonton Oilersin kanssa loppui keväällä 2013. Hartikainen ei kuitenkaan tehnyt Oilersin kanssa kaksisuuntaista jatkosopimusta vaan solmi kaksivuotisen sopimuksen KHL-seura Salavat Julajev Ufan kanssa.
Ura > KHL ja paluu Eurooppaan

Hartikainen pelasi yhdeksän kautta Salavat Julajevissa. Hän palasi Suomeen kesken kauden 2021–2022 pudotuspelien ja seura purki hänen sopimuksensa.
Kaudeksi 2022–2023 Hartikainen teki sopimuksen sveitsiläisen NL-seura Genève-Servette HC:n kanssa.
Ura > Maajoukkueessa

Keväällä 2008 Hartikainen toimi Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina. Hän pelasi myös vuosien 2009 ja 2010 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Päävalmentaja Jukka Jalonen kutsui Hartikaisen huhtikuun 2010 lopussa Saksan MM-kisoihin valmistautuvaan A-maajoukkueen leiriryhmään Euro Hockey Tourin Ruotsin LG Hockey Games -turnaukseen. Hartikainen teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa toisessa ottelussa Tšekkiä vastaan Mikael Granlund vapautettua hänet läpiajoon. Hartikainen ei kuitenkaan päässyt lopulliseen MM-kisajoukkueeseen.
Seuraavan kerran Hartikainen edusti maajoukkuetta Karjala-turnauksessa marraskuussa 2013.
Hartikainen valittiin edustamaan Suomea vuoden 2018 talviolympialaisiin.
Saavutukset

Jarmo Wasaman muistopalkinto (SM-liigan vuoden tulokas) 2009
SM-pronssi 2009
Olympiakulta 2022
MM-kulta 2022
Sveitsin mestaruus 2023
Juan Perón

| Juan Perón |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (1948).
Argentiinan 29. presidentti
 4. kesäkuuta 1946 – 21. syyskuuta 1955  
Varapresidentti:  Hortensio Quijano Alberto Teisaire
Edeltäjä:  Edelmiro Julián Farrell
Seuraaja:  Eduardo Lonardi
Argentiinan 40. presidentti
 12. lokakuuta 1973 –1. heinäkuuta 1974  
Varapresidentti:  Isabel Martínez de Perón
Edeltäjä:  Raúl Alberto Lastiri
Seuraaja:  Isabel Martínez de Perón
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta, 1895 Buenos Aires, Argentiina
Kuollut: 1. heinäkuuta 1974 (78 vuotta) Buenos Aires, Argentiina
Ammatti:  sotilas, poliitikko
Puoliso:  (1). Aurelia Tizón  (1929–1938) (2). Eva Duarte (1945–1952) (3). Isabel Martínez de Perón (1961–1974)
Tiedot
Puolue:  Partido Justicialista
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Juan Domingo Perón (8. lokakuuta 1895, Buenos Aires, Argentiina – 1. heinäkuuta 1974 Buenos Aires) oli Argentiinan presidentti vuosina 1946–1955 ja uudelleen 1973–1974. Välillä hän oli maanpaossa. Hän jätti Argentiinan politiikkaan peronismina tunnetun ideologian. Hänen toinen vaimonsa oli kuuluisa näyttelijä Eva "Evita" Perón ja kolmas Isabel Martínez de Perón, joka seurasi häntä presidenttinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Perón Wikimedia Commonsissa
| n k  Argentiinan presidentit |
| --- | --- | --- |
| Tasavalta (1861–) |  Bartolomé Mitre  Domingo Faustino Sarmiento  Nicolás Avellaneda  Julio Argentino Roca  Miguel Juárez Celman  Carlos Pellegrini  Luis Sáenz Peña  José Evaristo Uriburu  Julio Argentino Roca  Manuel Quintana  José Figueroa Alcorta  Roque Sáenz Peña  Victorino de la Plaza  Hipólito Yrigoyen  Marcelo Torcuato de Alvear  Hipólito Yrigoyen  José Félix Uriburu  Agustín Pedro Justo  Roberto María Ortiz  Ramón Castillo  Arturo Rawson  Pedro Pablo Ramírez  Edelmiro Julián Farrell  Juan  Perón  Eduardo Lonardi  Pedro Eugenio Aramburu  Arturo Frondizi  José María Guido  Arturo Umberto Illia  Juan Carlos Onganía  Roberto M. Levingston  Alejandro A. Lanusse  Héctor José Cámpora  Raúl Alberto Lastiri  Juan Perón  Isabel Martínez de Perón  Jorge Videla  Roberto Eduardo Viola  Leopoldo Galtieri  Reynaldo Bignone  Raúl Alfonsín  Carlos Menem  Fernando de la Rúa  Adolfo Rodríguez Saá  Eduardo Duhalde  Néstor Kirchner  Cristina Fernández de Kirchner  Mauricio Macri  Alberto Fernández  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA 2  SNAC  IdRef
Sándor Wekerle

| Sándor Wekerle |
| --- | --- |
 Sándor Wekerle, Gyula Benczúrin maalaama muotokuva vuodelta 1911.
Unkarin pääministeri
 17. marraskuuta 1892 – 14. tammikuuta 1895  
Monarkki:  Frans Joosef I
Edeltäjä:  Gyula Szapáry
Seuraaja:  Dezső Bánffy
 8. huhtikuuta 1906 – 17. tammikuuta 1910  
Monarkki:  Frans Joosef I
Edeltäjä:  Géza Fejérváry
Seuraaja:  Károly Khuen-Héderváry
 20. elokuuta 1917 – 30. lokakuuta 1918  
Monarkki:  Kaarle IV
Edeltäjä:  Móric Esterházy
Seuraaja:  János Hadik
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1848 Mór, Unkari
Kuollut: 26. elokuuta 1921 (72 vuotta) Budapest, Unkari
Puoliso:  Gizella Molnár
Tiedot
Puolue:  Liberaalipuolue Kansallisperustuslaillinen puolue
Sándor Wekerle (14. marraskuuta 1848 Mór – 26. elokuuta 1921 Budapest) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä vuosina 1892–1895, 1906–1910 ja 1917–1918. Hän oli myös useasti valtiovarainministerinä. Wekerlen hallitus julisti Itävalta-Unkariin kuuluneen Unkarin itsenäiseksi lokakuussa 1918.
Ura

Wekerle väitteli oikeustieteen tohtoriksi Budapestin yliopistosta vuonna 1870 ja työskenteli sen jälkeen virkamiehenä Unkarin valtiovarainministeriössä, vuodesta 1884 ministerineuvoksena ja vuodesta 1886 valtiosihteerinä. Hänet valittiin 1886 Unkarin parlamenttiin ja nimitettiin 1889 Kálmán Tiszan hallituksen valtiovarainministeriksi. Seuraavana vuonna hän esitteli parlamentille ensimmäisen alijäämättömän budjettiesityksen ja onnistui muutenkin parantamaan valtiovarain tilaa uudistamalla alkoholin verotusta ja valtion monopoleja sekä ottamalla käyttöön yhtenäisen valuuttasäännöstelyn Itävallan kanssa.
Wekerle tuli ensimmäisen kerran Unkarin pääministeriksi 14. marraskuuta 1892, säilyttäen samalla myös valtiovarainministerin salkun. Hänen hallituksensa toteutti vastustuksesta huolimatta kirkon aseman muutoksen, jolla otettiin käyttöön pakolliset siviiliavioliitot sekä siviilirekisteri. Wekerle joutui jättämään tehtävänsä 22. joulukuuta 1894 ja vetäytyi sen jälkeen joksikin aikaa politiikasta. Hänet nimitettiin vuonna 1897 vastaperustetun korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi. Kun Unkarin politiikan niin sanottu ex-lex-kausi päättyi keisarin ja oppositiopuolueiden sovintoon, Wekerle kutsuttiin 9. huhtikuuta 1906 uudelleen pääministeriksi, ja hän otti jälleen itselleen myös valtiovarainministerin tehtävät. Hänen toinen hallituksensa jatkoi 17. tammikuuta 1910 saakka.
Kolmannen kerran Wekerlestä tuli Unkarin pääministeri ensimmäisen maailmansodan aikana 20. elokuuta 1917 kreivi Moritz Esterházyn erottua kesken merkittävän äänioikeusuudistuksen käsittelyn. Perustuslainmuutoksiin penseästi suhtautuneena konservatiivina Wekerle puolusti reformiesitystä haluttomasti, kunnes Unkarin parlamentti odotetusti hylkäsi sen vuoden 1917 lopussa. Koottuaan hallituksensa uudelleen tammikuussa 1918 hän yritti ratkaista äänioikeuskysymyksen kompromissilla vanhoillisen oppositiojohtajan István Tiszan kanssa. Wekerle ehdotti myös keskellä sotaa Unkarin armeijan täydellistä erottamista Itävallan armeijasta vanhan kansallisuuskiistan ratkaisemiseksi.
Wekerle pysyi pitkään keisari Kaarle I:n suosiossa, mutta kaksoismonarkian murentuessa syksyllä 1918 Wekerle omaksui vähitellen yhä selvemmin kansallismielisen linjan. Hän torjui Kaarlen 16. lokakuuta antaman niin sanotun lokakuun manifestin, jonka tarkoituksena oli pelastaa monikansainen valtakunta antamalla myönnytyksiä vähemmistökansallisuuksille. Sen sijaan Wekerle taivutteli keisarin hyväksymään Unkarin täydellisen itsenäisyyden personaaliunionissa Itävallan kanssa. Wekerle julisti näillä ehdoilla Unkarin itsenäiseksi 19. lokakuuta 1918. Kaarle käytti vielä valtaoikeuksiaan Unkarin kuninkaana erottamalla Wekerlen neljä päivää myöhemmin ja nimittämällä 30. lokakuuta hänen seuraajakseen Mihály Károlyin, jolloin krysanteemivallankumous Unkarissa käynnistyi.
Unkarin neuvostotasavallan aikana maaliskuusta elokuuhun 1919 Wekerle oli vangittuna. Vapauduttuaan hän ei enää osallistunut politiikkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sándor Wekerle Wikimedia Commonsissa