stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gerard (Yorkin arkkipiispa)
Kuolema ja jälkimaine

Gerard suositteli ainakin yhdelle papilleen heprean opiskelua, joka ei ollut tuohon aikaan yleistä. Hän tutki astrologiaa, minkä vuoksi häntä syytettiin noituuden harjoittamisesta. Näiden huhujen vuoksi häntä kieltäydyttiin hautaamasta Yorkin tuomiokirkkoon.lähde? Hän kuoli Southwellissa 21. toukokuuta 1108.
Käännös suomeksi
HMS Gerda (1871)

| HMS Gerda |
| --- | --- |
 HMS Gerda

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verksktad
Kölinlasku:  1870
Laskettu vesille:  1. syyskuuta 1871
Palveluskäyttöön:  16. kesäkuuta 1872
Poistui palveluskäytöstä:  25. elokuuta 1922
Tekniset tiedot
Uppouma:  455 t
Pituus:  39,79 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,02 m
Syväys:  2,52 m
Koneteho:  133 hv
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  42
Aseistus
Aseistus:  1 x 240 mm M/69 -kanuuna 1 x konekivääri
HMS Gerda oli alun perin saaristotykistölle (ruots. Kungliga Skärgårdsartilleriet) ja sen Ruotsin laivastoon liittämisen jälkeen vuodesta 1872 alkaen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu monitori. Ruotsissa alus luokiteltiin 3. luokan panssarilaivaksi (ruots. Pansarbåtar af 3:e klassen ja vuodesta 1895 alkaen ruots. 3:e klass pansarbåt).
Valmistus

Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstadilta ja sen köli laskettiin vuonna 1870. alus laskettiin vesille 1. syyskuuta 1871 ja se otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1872.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922.
Kentoripa

| Kentoripa> Κεντόριπα |
| --- | --- |
 Kentoripan roomalaisen kylpylän rauniot.
Sijainti
 Kentoripa
Koordinaatit:  37°37′26″N, 14°44′24″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Centuripe, Enna, Sisilia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Sikelia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kentoripa (m.kreik. Κεντόριπα, myös Κεντούριπαι, Kentūripai tai Kentouripai, lat. Centuripa(e), Centuripi) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi nykyisen Centuripen kaupungin paikalla.
Kentoripa oli alun perin sikulien tärkeimpiä kaupunkeja. Se hellenisoitui eli kreikkalaistui ajan kuluessa ja kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella.
Maantiede

Kentoripa sijaitsi Sisilian sisäosissa noin 35 kilometriä luoteeseen Katanesta ja nykyisestä Catanian kaupungista. Kaupunki oli rakennettu jyrkälle kukkulalle Aitna-tulivuoren (nyk. Etna) lounaispuolelle, noin 725 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Aitnasta sen erotti Symaithos-joen (nyk. Simeto) laakso.
Kentoripan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä. Alue oli hedelmällistä ja hyvää maanviljelyyn.
Historia

Kentoripa oli alun perin Sisilian ei-kreikkalaisen heimon sikulien kaupunki, ja vaikuttaa olleen kyseisen kansan tärkeimpiä keskuksia. Kaupunki hellenisoitui vähitellen klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa., ja sitä hallitsivat välillä kreikkalaiset tyrannit. Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaiseksi polikseksi, sen väestö koostui aina pääasiassa sikuleista. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Kentorips (Κεντόριψ) ja Kentoripinos (Κεντοριπῖνος), myöhemmin latinaksi Centuripinus.
Osan historiaansa Kentoripa kuului Syrakusan alaisuuteen, ja kapinoi sitä vastaan toistuvasti. Ensimmäinen historiallinen maininta Kentoripasta on Thukydideellä koskien Ateenan Sisilian sotaretkeä vuosina 415–413 eaa. Tuolloin ateenalaiset saivat kaupungin puolelleen, ja kentoripalaisista oli hyötyä taistelussa Syrakusaa vastaan. Syrakusan tyranni Dionysios teki liiton Kentoripan tyrannina tuolloin toimineen Damonin kanssa vuonna 396 eaa. Timoleonin Sisilian sotaretken aikaan vuonna 339 eaa. kaupungin tyrannina toimi Nikodemos, ja Timoleon karkotti tämän ja vapautti kaupungin. Myöhemmin noin 312 eaa. ja 304–289 eaa. kaupunki oli Syrakusan tyrannin Agathokleen vallassa. Tämä perusti kaupunkiin varuskunnan. Syrakusan sodissa Karthagoa vastaan kaupunki onnistui kuitenkin vapautumaan Syrakusan vallasta. Kentoripa löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Ensimmäisen puunilaissodan aikaan noin vuonna 270 eaa. kaupunki liittoutui Syrakusan tyrannin Hieron II:n kanssa. Kentoripalaiset avustivat tätä mamertiineja vastaan, ja saivat tältä Ameselonin alueen, jonka tyranni oli tuhonnut. Myöhemmin sodassa roomalaiset piirittivät kaupunkia konsuleiden Otacilius ja Valerius Messala johdolla. Samaan aikaan monet sisilialaiskaupungit kiirehtivät alistumaan Rooman valtaan, ja Kentoripa itsekin vaikuttaa tehneen näin ensimmäisten joukossa vuonna 263 eaa., koska se sai hyvät rauhanehdot. Cicero sanoo kaupungin olleen luotettava liittolainen roomalaisten myöhemmissä sodissa saarella.
Ciceron aikaan Kentoripa oli yksi Sisilian viidestä kaupungista, jolla oli vapaakaupungin asema (civitas libera atque immunis) ja vapaus verotuksesta, ja se kukoisti etuoikeuksiensa ansiosta. Vaikuttaa jopa siltä, että kaupunki oli tuohon aikaan yksi koko Sisilian suurimmista ja vauraimmista. Sen väkiluvuksi on arvioitu tuolloin noin 10 000. Kaupungin asukkaat harjoittivat erityisesti maanviljelystä, jopa kaukanakin kaupungista eri puolilla saarta. Kentoripa kärsi Verresin toimista ja Sextus Pompeiuksen sodasta. Augustus kunnostutti kaupungin kiitoksena sen panoksesta Pompeiusta vastaan. Samalla kaupunkilaiset saivat Rooman kansalaisoikeudet.
Kentoripa vaikuttaa taantuneen myöhemmin Rooman keisarikaudella, vaikka sitä rakennettiin vielä 100- ja 200-luvuilla jaa. Se esiintyy vielä Ptolemaioksella, ja säilyi olemassa melko merkityksettömänä kylänä ilmeisesti aina 1200-luvulle saakka. Fredrik II tuhosi sen osittain vuonna 1232, ja Kaarle Anjoulainen kokonaan hieman myöhemmin. Paikka asutettiin uudelleen nykyisenä Centuripena vuonna 1548.
Rakennukset ja löydökset

Kentoripan jäänteet ovat pääosin peräisin roomalaiselta ajalta. Niitä on eri puolilla nykyistä kaupunkia, joka on rakennettu suoraan antiikin aikaisen kaupungin paikalle, sekä sen ympäristöä. Kaupunginmuureista on säilynyt osia osana myöhempiä rakennuksia.
Muita muinaisjäänteitä ovat muun muassa hellenistisen, ensimmäisellä vuosisadalla eaa. rakennetun talon jäänteet lattiamosaiikkeineen kaupungin pohjoispuolella; roomalaisen kylpylän tai oikeastaan nymfaionin rauniot kaupungin luoteispuolella; pienemmän keisariaikaisen kylpylän rauniot kaupungin itäpuolella; sekä Mulino Barbagallosta löydetty rakennus marmorilattioineen ja veistoksineen. Löytöihin lukeutuu myös muun muassa roomalainen mausoleumi, niin kutsuttu Castello di Corradino 100-luvulta jaa., sekä suurikokoisia sisternejä, kuten Doganaksi kutsuttu vesisäiliö ja lähdekaivorakennus samalta vuosisadalta.
Kaupungin ympäriltä on löydetty lukuisia hautausmaita, joista on löydetty suuri määrä kreikkalaistyylistä maalattua keramiikkaa ja terrakotasta tehtyjä pienoispatsaita. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Syrakusan arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kentoripa Wikimedia Commonsissa
Kentoripalainen lekanis, 200-luku eaa.
Roomalaisen mausoleumin jäänteet.
Kemiallinen siirtymä

Kemiallinen siirtymä tarkoittaa ydinmagneettiseen resonanssiin perustuvassa NMR-spektroskopiassa magneettisen ytimen resonanssitaajuuden muutosta suhteessa vertailunäytteeseen. Siirtymä määritellään tutkittavan materiaalin resonanssitaajuuden ja vertailuyhdisteen resonanssitaajuuden suhteellisena erona ja siitä käytetään tunnusta δ. Kemiallinen siirtymä riippuu magneettisen ytimen kemiallisesta ympäristöstä, mitä voidaan käyttää hyväksi molekyylien rakennetutkimuksessa.
Kemiallisen siirtymän perusta

Yhdisteissä magneetiset atomiytimet värähtelevät ulkoisessa magneettikentässä kullekin atomiytimelle luonteenomaisella resonanssitaajuudella. Myös keskenään samanlaisten mutta erilaisissa kemiallisissa ympäristöissä olevien ytimien resonanssitaajuudet poikkeavat hieman toisistaan. Näitä taajuuksia verrataan vertailustandardiin ja eroa kutsutaan kemialliseksi siirtymäksi.
Elektronit kiertävät protonia ja saavat aikaan magneettikentän, joka heikentää ulkoisen magneettikentän vaikutusta protoniin. Tätä ilmiötä kutsutaan suojaukseksi. Jos atomiin on sitoutunut toinen elektronegatiivisempi atomi, joka vetää elektroneja puoleensa, on ytimen ympärillä vähemmän suojaavia elektroneja. Tällöin ydin värähtelee suuremmalla taajuudella verrattuna referenssiyhdisteeseen ja kemiallinen siirtymä on positiivinen. Erityisesti vanhemmassa kirjallisuudesta siirtymän sanotaan olevan alakenttään. Tästä käytännöstä IUPAC on kuitenkin suositellut luopumaan. Vastaavasti, jos atomiin on sitoutunut elektropositiivisempi atomi on ytimen resonanssitaajuus pienempi ja ydin on suojattu. Tällöin kemiallinen siirtymä on negatiivinen eli yläkenttään.
Referenssit

Yhdisteessä NMR-aktiivisen ytimen kemiallinen siirtymä ilmoitetaan yleensä verrattuna vertailuyhdisteen resonanssitaajuuteen, joiden kemiallisiksi siirtymiksi on sovittu 0 ppm. Tällöin kemialliseksi siirtymäksi saadaan miljoonasosina (ppm)
Referenssinä käytetään 13C-, 1H-, ja 29Si-NMR-spektrejä mitattaessa yleensä tetrametyylisilaania (TMS). Se ei kuitenkaan liukene veteen, joten spektrit on mitattava orgaanisessa liuottimessa, joka on tyypillisesti deuteroitua kloroformia. Jos spektrin mittaus halutaan suorittaa vesiliuoksessa käytetään vertailuyhdisteenä natrium-2,2-dimetyyli-2-silapentaani-5-sulfonaattia eli DSS:ää. 31P-NMR:ssä vertailuyhdiste on joko 85-prosenttinen fosforihappo tai trimetyylifosfaatti, 19F-NMR:ssä trikloorifluorimetaani, 15N-NMR:ssä nestemäinen ammoniakki ja 11B-NMR:ssä trimetyyliboraatti.
Yhdisteryhmien tyypillisiä kemiallisia siirtymiä

Protoni- eli 1H-NMR-spektrissä nähtävät kemialliset siirtymät ovat useimmiten alueella -35–15 ppm ja 13C-NMR:ssä siirtymät ovat hieman suurempia ja välillä -50–250 ppm. Muilla yleisillä NMR-ytimellä kemialliset siirtymät voivat olla vieläkin suurempia johtuen 2p-elektroneista,jotka aiheuttavat suuremman suojauksen. 31P-NMR:ssä -300–300 ppm ja 19F-NMR-mittauksissa jopa 800 ppm.
Yhdisteryhmien tyypillisiä kemiallisia siirtymiä > Protoni-NMR

Alla olevassa taulukoissa on esitetty tyypillisiä hiileen liittyneiden vetyjen kemiallisia siirtymiä orgaanisissa yhdisteissä. Typpeen tai happeen sitoutuneiden vetyjen kemiallisille siirtymille ei ole selkeitä alueita.
| --- | --- |
Yhdisteryhmä: Kemiallinen siirtymä (ppm) 
Aldehydit: +8–10

Alkoholit: +0,5–8

Aromaattiset yhdisteet: +6–+10

Alkeenit: +4–+8

Alkyynit: +2,5–+3

Alkaanit: 0–+3
Yhdisteryhmien tyypillisiä kemiallisia siirtymiä > 13C-NMR

| --- | --- |
Yhdisteryhmä: Kemiallinen siirtymä (ppm)
Aldehydit: +185–210

Ketonit: +190–230

Alkoholit: +50–100

Aromaattiset yhdisteet: +110–+145

Alkeenit: +100–+160

Alkyynit: +75–+110

Alkaanit: 0–+90
Aiheesta muualla

Proton Chemical Shifts (Luettelo orgaanisten yhdisteiden kemiallisista siirtymistä protoni-NMR:ssä) University of Wisconsin. Arkistoitu 27.1.2009. Viitattu 23.3.2011. (englanniksi)
C-13 NMR-Shifts (Luettelo orgaanisten yhdisteiden kemiallisista siirtymistä hiili-NMR:ssä) University of Wisconsin. Arkistoitu 2.3.2015. Viitattu 23.3.2011. (englanniksi)
Fluorikemikaalien ja fluorattujen molekyylien osien tyypillisiä kemiallisia siirtymiä 19F-NMR-spektrissä
Carla Geurts

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Alankomaat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 1995 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 1995 | 800 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Göteborg 1997 | 800 m vapaauinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Hopeaa | Slapy 1993 | 5 km avovesiuinti |  |
|  Hopeaa | Wien 1995 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Wien 1995 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1997 | 800 m vapaauinti |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Rostock 1996 | 800 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Sheffield 1998 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rostock 1996 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Sheffield 1998 | 800 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Rostock 1996 | 200 m vapaauinti |  |
Carla Louise Maria Geurts (s. 20. huhtikuuta 1971 Geldrop, Pohjois-Brabant) on alankomaalainen uimari, joka saavutti urallaan vapaauinnissa kolme hopeamitalia pitkän radan uinnin EM-kisoissa ja yhden avovesiuinnin EM-kisoissa. Lyhyellä radalla hän saavutti kolme MM-mitalia ja kaksi Euroopan-mestaruutta (800 metrin vapaauinnissa 1996 ja 400 metrin vapaauinnissa 1998). Hän lopetti uransa 2001, Fukuokan pitkän radan MM-kisojen jälkeen. Nykyisin hän elää uintivalmentajamiehensä Andrew Colen kanssa Kanadassa.
Pietro Germi

Pietro Germi (vasemmalla) elokuvassa Un maledetto imbroglio (1959).
Pietro Germi (14. syyskuuta 1914 Genova – 5. joulukuuta 1974 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja.
Germi opiskeli Genovan laivastoinstituutissa ja valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta. Hän työskenteli Alessandro Blasettin ja Amleto Palermin assistenttina ja ohjasi vuonna 1945 käsikirjoittamansa elokuvan Il testimone (”Todistaja”). Sen jälkeen hän ohjasi sävyltään neorealistisia rikoselokuvia kuten Tappava suudelma (Gioventù perduta, 1947), Lain nimessä (In nome della legge, 1949), Toiveitten tie  (Il cammino della speranza, 1950) sekä Rahan kirous (La città si difende, 1951), joka sai Venetsian elokuvajuhlien palkinnon vuoden parhaana italialaisena elokuvana.
Ohjaajan tunnetuin työ on Marcello Mastroiannin tähdittämä italialainen komedia Avioero italialaiseen tapaan (Divorzio all’italiana, 1961), joka voitti kaksi Nastro d’argentoa ja Golden Globea sekä Oscarin parhaasta käsikirjoituksesta. Satiirinen komedia Vietelty ja hyljätty (Sedotta e abbandonata, 1963) sai David di Donatellon ohjauksesta ja episodielokuva Hyvät naiset ja herrat (Signori e signore, 1965) Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun. Germin viimeinen elokuva oli Amici miei (”Ystäväni”, 1975), jonka viimeisteli Mario Monicelli.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Pietro Germi (englanniksi)
Elonet: Pietro Germi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Kennelyskä

Kennelyskää aiheuttavia Bordetella bronchiseptica -bakteereja
Kennelyskä on yleisnimitys koiran tarttuville hengitystietulehduksille. Koiran äkillisen hengitystietulehduksen taustalla saattaa olla useita taudinaiheuttajia (virukset, bakteerit ja mykoplasmat), ja taudin itämisaika vaihtelee taudinaiheuttajasta riippuen 1–14 päivään. Tärkein kennelyskän yksittäinen aiheuttaja on Bordetella bronchiseptica -bakteeri.
Kennelyskässä koiran henkitorvi ja kehkoputket tulehtuvat. Taudille tyypillisiä oireita ovat hakkaava yskä ja liman kakominen. Koira voi myös yökkäillä limaa. Omistajasta voi vaikuttaa siltä, että jotain on juuttunut koiran kurkkuun. Lievässä taudissa koiran yleistila ei yskimistä lukuun ottamatta häiriinny eli esimerkiksi kuumetta ei ole. Yleensä virusten aiheuttamat oireet häviävät itsestään viikossa tai parissa muuten perusterveellä koiralla. Tarttuvien hengitystietulehduksien aiheuttajia vastaan voidaan rokottaa, mutta koska kennelyskän mahdollisia aiheuttajia on useita, mikään rokote ei anna täydellistä suojaa niitä kaikkia vastaan.
Kennelyskän tärkeimmät aiheuttajat

Bordetella bronchiseptica -bakteeri on tärkein kennelyskän aiheuttajista. Se voi aiheuttaa taudin oireet ilman edeltävää tai samanaikaista virustartuntaa. Bakteeri on myös ainoa taudinaiheuttaja, jonka on todettu aiheuttavan kennelyskälle tyypilliset oireet sekä kokeellisesti että luonnonoloissa. Bordetella bronchiseptican aiheuttaman hengitystietartunnan itämisaika on 1–8 päivää. 
Bakteeri pystyy kiinnittymään henkitorven ja keuhkoputkien värekarvoihin sekä lisääntymään hengitysteiden limakalvoilla. Se kykenee myös tunkeutumaan solujen sisään. Solujen sisällä bakteeri on osin suojassa elimistön puolustusjärjestelmältä, mikä vaikeuttaa sen torjumista. Tartunnan saanut koira voi erittää bakteeria hengitystie-eritteisiin useita viikkoja, vaikka sillä ei olisikaan oireita. Bakteerit erittävät elimistölle haitallisia aineita, jotka vaurioittavat hengitysteiden pintasolukkoa sekä puolustusjärjestelmän soluja. Hengitystieoireet ovat seurausta näistä vaurioista. Samanaikainen virus- tai muu bakteeritartunta pahentaa oireita .
Kennelyskästä kärsivien koirien hengitysteistä on eristetty useita eri viruksia, kuten koiran parainfluenssa-, adeno- ja penikkatautiviruksia . Koiran parainfluenssavirus voi olla kennelyskän alkuvaiheessa merkittävässä osassa, koska virustulehduksen aiheuttamat vauriot hengitysteissä voivat edesauttaa bakteeritulehduksen kehittymistä. Yksinään se aiheuttaa yleensä vain lieviä tai oireettomia tulehduksia. Parainfluenssavirus lisääntyy hengitysteiden pintasolukossa. Tartunta leviää helposti koirasta toiseen virusten saastuttaman hengitysilman mukana. Tartunnan itämisaika vaihtelee (1–14 päivää). Vaikka selviä oireita ei välttämättä ole, tulehdus hengitysteissä kestää parin viikon ajan. Yhdessä B. bronchiseptica -bakteerin kanssa oireet ovat pelkkää virustulehdusta vakavammat ja tyypilliset kennelyskälle.
Tartunta

Tauti leviää koirasta toiseen pisaratartuntana yskimisen välityksellä sekä myös suorassa kontaktissa koirien nuuskiessa toisiaan. Taudinaiheuttajat saattavat tarttua myös sairasta koiraa käsitelleiden ihmisten ja sairaan koiran kanssa kosketuksissa olleiden esineiden, esim. häkkien, makuualustojen sekä ruoka- ja juomakuppien, välityksellä.
Oireet

Kennelyskässä koiran henkitorvi ja keuhkoputket tulehtuvat, mistä aiheutuvat taudille tyypilliset oireet eli hakkaava yskä ja liman kakominen. Koira voi myös yökkäillä limaa. Voi vaikuttaa siltä, että jotain on juuttunut kurkkuun. Lievässä taudissa koiran yleistila ei yskää lukuun ottamatta häiriinny, eikä koiralla näin ole esimerkiksi kuumetta, mutta koiralla voi olla myös silmä- ja nenävuotoa sekä nenän kylmyyttä. Vakavassa taudissa koiralle nousee kuume ja sen yleistila heikkenee selvästi. Tulehdus on tällöin edennyt syvemmälle keuhkoihin, jolloin koiralle on kehittymässä keuhkokuume.
Hoito

Yleensä kennelyskä paranee itsestään ilman erityistä hoitoa parin viikon kuluessa. Tärkein hoito on lepo, eli taudin aikana on pyrittävä välttämään koiran kiihtymistä ja rasittamista.
Yskänlääkkeiden käyttö kennelyskän oireiden lievittämisessä on kiistanalaista. Ne saattavat olla hyödyksi yskimisen vähentämisessä, mutta toisaalta yskiminen on suojamekanismi, jonka tarkoituksena on edesauttaa liman poistumista hengitysteistä. Jos tauti pitkittyy eli kestää yli kaksi viikkoa tai koiralle tulee kuumetta, on antibioottihoito tarpeen. Jos koiralle tulee kuumetta pitää käydä eläinlääkärissä, koska kennelyskästä voi kehittyä keuhkokuume.
Ennaltaehkäisy

Kennelyskää voidaan yrittää ennaltaehkäistä välttämällä lähikontaktia muihin koiriin epidemian aikana. Tartunta siirtyy erittäin helposti kuonokontaktissa, ja myös oireeton koira voi olla taudin kantaja ja levittäjä. Jos koira sairastuu, on tartunnan leviämisen ehkäisemiseksi hyvä pitää se erillään muista koirista. Myös saman talouden muut koirat on syytä pitää poissa muun muassa koirapuistoista ja koiratapahtumista taudin leviämisen ehkäisemiseksi. Karanteenia on hyvä jatkaa vielä kaksi viikkoa oireiden loppumisen jälkeen.
Germaniumtetrafluoridi

| Germaniumtetrafluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7783-58-6
PubChem CID:  82215
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  GeF4
Moolimassa:  148,63
Ulkomuoto:  Väritön kaasu
Sublimoitumispiste:  -36,6°C
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Germaniumtetrafluoridi (GeF4) on germaniumin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää elektroniikan komponenttien valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa germaniumtetrafluoridi on väritöntä kaasua. Se sublimoituu eli muuttuu suoraan kiinteästä kaasuksi -36,6 °C:n lämpötilassa. Yhdisteestä tunnetaan myös trihydraatti (GeF4·3H2O), joka on väritöntä kiteistä ainetta. Aine on myrkyllistä ja sillä on valkosipulinkaltainen haju. Germaniumtetrafluoridi reagoi veden kanssa ja muodostaa ilmankosteuden vaikutuksesta vetyfluoridihuuruja. Germaniumtetrafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa muodostaen heksafluorogermanaatti-ionin ([GeF6]2-).
Germaniumtetrafluoridia voidaan valmistaa fluoraamalla metallista germaniumia tai germaniumdioksidin ja fluoraavan reagenssin kuten fluorin tai uraaniheksafluoridin välisellä reaktiolla. Tyypillinen tapa valmistaa yhdistettä on myös kuumentamalla bariumheksafluorogermanaattia.
Germaniumtetrafluoridia käytetään valmistettaessa germaniumpuolijohteita käytettäväksi esimerkiksi CMOS-mikropiireissä.
Peter George

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 75 kg |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 75 kg |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 75 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | 1947 | kevyt sarja |  |
|  Kultaa | 1951 | keskisarja |  |
|  Kultaa | 1953 | kevyt sarja |  |
|  Kultaa | 1954 | keskisarja |  |
|  Kultaa | 1955 | keskisarja |  |
|  Hopeaa | 1949 | keskisarja |  |
|  Hopeaa | 1950 | keskisarja |  |
Peter T. ”Pete” George (29. kesäkuuta 1929 Akron, Ohio – 27. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen painonnostaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Elämä ja urheilu-ura

George saavutti ensimmäisen kolmesta olympiamitalistaan Lontoossa 1948, kun hän saavutti hopeaa keskisarjassa (alle 75 kg). Hänen lopputuloksensa 382,5 kg koostui punnerrustuloksesta 105 kg, tempaustuloksesta 122,5 kg ja työntötuloksesta 155 kg. Hän yritti vielä työntää uuden maailmanennätyksen 165 kg jolla olisi voittanut kultaa, mutta yritys epäonnistui, ja hänen maanmiehensä Frank Spellman voitti kultaa tuloksella 390 kg otettuaan Georgesta 12,5 kilon etumatkan 117,5 kilon punnerrustuloksellaan.
Helsingin kesäolympialaisissa 1952 George punnersi tuloksekseen 115 kg, tempasi 127,5 kg ja työnsi 157,5 kg. Yhteistuloksellaan 400 kg hän voitti kultaa 10 kilon erolla Kanadan Gérard Grattoniin. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 George sijoittui hopealle punnerrettuaan 122,5 kg, tempaistuaan 127,5 kg ja työnnettyään 162,5 kg. Yhteistuloksellaan 412,5 kg hän hävisi 7,5 kiloa Neuvostoliiton Fjodor Bogdanovskille. George, joka tuolloin työskenteli hammaslääkärinä Yhdysvaltain armeijassa, taisteli jälleen loppuun asti kultamitalista yrittäen työntää maailmanennätystä 170 kg, mutta yritys epäonnistui. Maailmanmestaruuden George voitti viidesti, minkä lisäksi hän saavutti kahdesti MM-hopeaa. Georgen veli James ”Jim” George oli myös painonnoston olympiamitalisti.
George kuoli 92-vuotiaana 27. heinäkuuta 2021.
Elämä ja urheilu-ura > Saavutukset

Olympiakultaa keskisarjassa Helsingissä 1952 (tulos 400 kg)
Olympiahopeaa keskisarjassa Lontoossa 1948 (tulos 382,5 kg) ja Melbournessa 1956 (tulos 412,5 kg)
MM-kultaa kevyessä sarjassa 1947 ja 1953 sekä keskisarjassa 1951, 1954 ja 1955
MM-hopeaa 1949 ja 1950
Aiheesta muualla

Peter George Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)