stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Callaghan

| James Callaghan |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 5. huhtikuuta 1976–4. toukokuuta 1979  
Monarkki:  Elisabet II
Edeltäjä:  Harold Wilson
Seuraaja:  Margaret Thatcher
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1912 Portsmouth, Hampshire, Englanti
Kuollut: 26. maaliskuuta 2005 (92 vuotta) Ringmer, East Sussex, Englanti
Ammatti:  ammattiyhdistys aktiivi
Arvonimi: paroni, lordi
Puoliso:  Audrey Callaghan
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Uskonto:  ateisti
James Callaghan ja Jimmy Carter 10. maaliskuuta 1977
Leonard James Callaghan (Baron Callaghan of Cardiff), KG, (27. maaliskuuta 1912 – 26. maaliskuuta 2005) oli Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri  5. huhtikuuta 1976 – 4. toukokuuta 1979. Hän toimi Työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 1976–1980.
Callaghan on ainoa Britannian pääministeri, joka on toiminut kaikissa muissakin valtion tärkeimmissä viroissa: valtiovarainministerinä 1964–1967, sisäministerinä 1967–1970 ja ulkoministerinä 1974–1976. Callaghan oli valtiovarainministerinä (Chancellor of the Exchequer) myrskyisän ajanjakson 1964–1967, jolloin hänen täytyi taistella budjettivajetta ja Englannin puntaa vastaan suunnattuja hyökkäyksiä vastaan. Marraskuussa 1967 hänen täytyi hyväksyä punnan devalvointi. Hän tarjoutui eroamaan, mutta hänet taivuteltiin vaihtamaan salkkua sisäministeri Roy Jenkinsin kanssa 1967. Sisäministerinä Callaghan päätti lähettää brittiarmeijan joukkoja Pohjois-Irlantiin sen hallituksen pyynnöstä.
Callaghan palasi hallitukseen ulkoministeriksi maaliskuussa 1974 ja otti vastuun neuvotteluissa Britannian uusista jäsenehdoista Euroopan talousyhteisössä (EEC). Hän tuki Britannian jäämistä EEC:n jäseneksi vuoden 1975 kansanäänestyksessä.
Kun Harold Wilson erosi pääministerin paikalta 1976, Callaghan valittiin uudeksi Työväenpuolueen parlamenttiedustajien johtajaksi. Hänen ainoana pääministerikautenaan Työväenpuolue oli vähemmistönä ylähuoneessa, mikä vaati liittoutumista pienpuolueiden, kuten Ulsterin unionistien kanssa, ja johti myöhemmin Lib-Lab-liittoon.
Pääministerinä Callaghan oli ammattiyhdistysaktiivi ja jatkoi tehtyä yhteiskuntasopimusta vielä vuoden. Hän joutui vakuuttamaan Kansainväliselle valuuttarahastolle, että Iso-Britannia ryhtyy säästötoimiin.  Reaalipalkkataso laski 6 prosenttia vuonna 1977. Helpotusta tilanteeseen toivat Pohjanmeren öljynporaukset. Öljytuloilla katettiin kertynyttä maksutaseen alijäämää. Maksutase saatiin positiiviseksi ensimmäisen kerran sitten vuoden 1972.
Teollisuuden työtaistelut ”tyytymättömyyden talvena” 1978–1979 vähensivät hallituksen suosiota, ja häviö kansanäänestyksessä Skotlannin asemasta johti hallituksen kaatumiseen. Seuranneissa vaaleissa Margaret Thatcherin johtama konservatiivipuolue nousi voittajaksi.
Calamiansaartenkauris

| Calamiansaartenkauris |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Jalokauriit Cervinae
Suku::  Axis
Laji::  calamianensis
Kaksiosainen nimi
 Axis calamianensis  (Heude, 1888) 
Synonyymit
 Axis porcinus calamianensis  Hyelaphus calamianensis 
Katso myös
   Calamiansaartenkauris Wikispeciesissä   Calamiansaartenkauris Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Calamiansaartenkauris (Axis calamianensis) eli kalamianhirvi on jalokauriiden  alaheimoon (Cervinae) kuuluva erittäin uhanalainen hirvieläinlaji, jota tavataan vain Filippiineillä. Sitä pidettiin aiemmin rytökauriin (Axis porcinus) alalajina, mutta nykyisin omana lajinaan.
Calamiansaartenkauris muistuttaa ulkonäöltään hyvin paljon rytökaurista, mutta on lyhytturpaisempi ja -korvaisempi ja sillä on päässä enemmän valkoista. Calamiansaartenkauriin säkäkorkeus on 60–100 cm ja paino 27–110 kg. Se on pitkäjalkainen ja ruskeansävyinen. Turkki on selkäpuolelta vaaleampi kuin vatsapuolelta. Uroksella on kolmihaaraiset sarvet, jotka putoavat ja kasvavat joka vuosi uudelleen.
Aiheesta muualla

Ultimate Ungulate: Axis calamianensis (englanniksi)
Encyclopedia of Life: Axis calamianensis (luettu 20.8.2011) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q768071  Wikispecies: Axis calamianensis  CoL: 5VZ9J  EoL: 308522  GBIF: 5220130  iNaturalist: 42163  IRMNG: 10600139  ITIS: 625042  IUCN: 2446  MDD: 1006308  MSW: 14200346  Observation.org: 81916  Open Tree of Life: 3611944  Species+: 4889
Gaius Caesar

Gaius Caesaria esittävä patsas.
Gaius Julius Caesar Vipsanianus (20 eaa. – 4 jaa.) oli Marcus Vipsanius Agrippan ja Julia vanhemman vanhin poika. Hän oli keisari Augustuksen tyttärenpoika ja kruununperillinen. Hänet tunnetaan yleisemmin nimellä Gaius Caesar.
Elämä

Agrippan kuollessa vuonna 12 eaa. Augustus adoptoi Gaiuksen ja hänen veljensä Luciuksen. Augustus nimitti kummatkin pojat perillisikseen ja antoi heille arvonimen principes iuventutis. Veljesten kunniaksi rakennettiin temppeleitä ja patsaita. Vuonna 1 eaa. Gaius avioitui Drusus vanhemman ja Antonian tyttären Livillan kanssa.
Parthian kuningas Fraates IV murhattiin vuonna 2 eaa. ja Parthian uusi kuningas uhkasi Roomaa sodalla. Augustus päätti lähettää Gaiuksen itään huolehtimaan tilanteesta. Gaiukselle myönnettiin vuonna 1 eaa. koko valtakunnan itäosan käsittänyt käskynvalta eli imperium. Gaius sai mukaansa myös suuren joukon neuvonantajia. Valtakuntien välille ei kuitenkaan syttynyt sotaa. Gaius soti vuonna 1 jaa. nabatealaisia vastaan Arabiassa. Samana vuonna hänestä tuli poissa ollessaan konsuli. Tämän jälkeen Gaius tapasi Parthian kuninkaan Fraates V:n eräällä Eufratjoen saarella järjestetyssä tapaamisessa. Tämän jälkeen Gaius johti marssia Armeniaan, jossa hän aikoi asettaa Rooman ehdokkaan Armenian valtaistuimelle. Gaius haavoittui kuitenkin eräässä Artagera-nimisessä paikassa, jonka tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Haava näytti aluksi paranevan ja Gaius sekä Augustus vastaanottivat imperaattorin arvonimen joukoiltaan. Gaius oli ilmeisesti vakavasti sairas, koska hän lähetti Roomaan kirjeen, jossa hän selitti vetäytyvänsä julkisesta elämästä. Hän oli tuolloin vain 23-vuotias. Gaiuksen veli Lucius oli yllättäen kuollut vuonna 2 jaa. ja Gaius itse kuoli vuonna 4 jaa. Augustus menetti lyhyen ajan sisällä kummatkin seuraajansa. Augustus adoptoi Tiberiuksen ja Agrippa Postumuksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gaius Caesar Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisäännöt

Esimerkkejä substituenttien prioriteeteista Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen mukaisesti
Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisäännöt eli CIP-säännöt ovat sääntöjä, joita käytetään orgaanisessa kemiassa nimeämään eri stereoisomeereja esimerkiksi kiraalisia enantiomeereja tai kaksoissidosten E,Z-isomeriaa. Säännöt perustuvat atomien tai atomiryhmien massoihin ja ne kehittivät Robert Cahn, Christopher Kelk Ingold ja Vladimir Prelog ja he julkaisivat ne ensimmäisen kerran vuonna 1966. Prelog täydensi sääntöjä yhdessä Günter Helmchenin kanssa vuonna 1982. Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen avulla orgaanisen yhdisteen stereokeskuksen stereokemia ja konfiguraatio voidaan kuvailla yksikäsitteisesti.
Proriteettisäännöt

Jokaiselle stereokeskukseen sitoutuneelle atomille tai atomiryhmälle annetaan prioriteetti ryhmän tai atomin järjestyslukujen perusteella. Mitä suurempi atomin järjestysluku, sitä korkeampi prioriteetti sillä on. Esimerkiksi hapella hiiltä raskaampana on sitä korkeampi prioriteetti.
Saman alkuaineen raskaammalla isotoopilla on suurempi prioriteetti kuin kevyemmällä isotoopilla. Esimerkiksi deuteriumin (2H) prioriteetti on suurempi kuin protiumin (1H).
Mikäli stereokeskukseen on liittynyt kaksi samaa järjestyslukua olevaa atomia, näiden keskinäisen prioriteetin määrää niihin sitoutunut prioriteetiltaan korkein atomi. Esimerkiksi -CH2CH3-ryhmä on prioriteetiltaan alhaisempi kuin -CH2CH2OH-, koska happi on prioriteetiltaan vetyä korkeampi.
Jokaisen atomin vetyä lukuun ottamatta valenssi on 4. Mikäli atomin valenssi on pienempi kuin 4, katsotaan sen olevan sitoutunut yhteen tai useampaan "haamuatomiin", siten että kokonaisvalenssiksi tulee 4. Näiden haamuatomien prioriteetti on 0.
Mikäli yhdisteessä on kaksois- tai kolmoissidoksia, hajotetaan ne kahdeksi tai kolmeksi yksinkertaiseksi sidokseksi.
Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen soveltaminen

Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjä sovelletaan enantiomeerien konfiguraatioiden ja kaksoissidosten E,Z-isomeerien nimeämiseen. Enantiomeerien tapauksessa kiraalinen yhdiste piirretään siten, että prioriteetiltaan alhaisin ryhmä osoittaa katsojasta poispäin. Tämän jälkeen konfiguraatio merkitään kiertämällä korkeimmasta prioriteetista alhaisimpaan. Mikäli kiertosuunta on myötäpäivään, on kyseessä R-konfiguraatio, ja kiertosuunnan ollessa vastapäivään on kyseessä S-konfiguraatio. Kaksoissidoksellisten yhdisteiden tapauksessa prioriteetti määräytyy kaksoissidoksen atomeihin liittyneiden ryhmien prioriteettien perusteella. Mikäli kaksoissidoksen pääteatomien korkeimman prioriteetin omaavat substituentit ovat samaan suuntaan, on kyseessä Z-isomeeri, ja vastakkaisiin suuntiin on kyseessä E-isomeeri.
Kaksoissidosten käsittely Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen mukaisesti
Enantiomeerien konfiguraation määritys Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen avulla
California Nights

| ”California Nights” Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Level Headed
 B-puoli: ”Show Me the Way”
 Julkaistu: 4. kesäkuuta 1978
 Tekijä(t): Connolly/Priest/Scott/Tucker
 Tuottaja(t): Sweet
 Tyylilaji: AOR, soft rock, country rock
 Kesto: 03.14
 Levy-yhtiö:  Polydor Records    Capitol Records
Listasijoitukset
  Länsi-Saksa: 23.    Yhdysvallat: 76.
Sweetin muut singlet
| ”Love Is Like Oxygen” 1978 | ”California Nights” 1978 | ”Call Me” 1979 |
”California Nights” on brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1978. Se julkaistiin yhtyeen albumilla Level Headed sekä erikseen singlenä, joka nousi Länsi-Saksassa listasijalle 23 ja Yhdysvalloissa sijalle 76. Se oli siten yhtyeen viimeinen hitti Billboard Hot 100 -listalla. Britanniassa ja Manner-Euroopassa singlen julkaisi Polydor Records, Yhdysvalloissa Capitol Records.
Eagles-yhtyeen tuotantoon verrattu kappale on merkitty yhdessä tekemäksi, mutta suurin osa siitä on basisti Steve Priestin käsialaa. Hän myös laulaa sen. ”California Nights” oli myös teemallisesti enteellinen, sillä Priest muutti 1980-luvulla ensin New Yorkiin ja sitten Kaliforniaan.
Singlen B-puolella on kappale ”Show Me the Way”, joka oli alkujaan Off the Record -albumin ”Laura Lee” -kappaleeseen tehty jatko-osa. Vaikka yhtye oli kertonut luopuneensa hard rockista, palasi se siihen vielä tällä kappaleella. Kokonainen versio ”Laura Lee (Show Me the Way)” on sittemmin julkaistu yhtyeen harvinaisuuksia sisältävillä kokoelmilla.
Aiheesta muualla

Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Abdoul Karim Camara

Abdoul Karim Camaran muistomerkki samannimisellä aukiolla Bamakossa.
Abdoul Karim Camara (kutsumanimeltään Cabral, 2. heinäkuuta 1955 – 17. maaliskuuta 1980 Bamako) oli malilainen opiskelijapoliitikko.
Malin presidentin Moussa Traorén hallinto yritti vuonna 1979 rajoittaa valtion byrokratian ja liikeyhtiöiden työllistämien opiskelijoiden määrää. Rajoitukset sekä valtion kyvyttömyys maksaa opintotukea ja palkkoja johtivat opiskelijoiden ja opettajien väkivaltaisiin mielenilmauksiin, jotka jatkuivat vuoden 1980 loppuun saakka.
Opiskelijalakkojen ja -mielenosoitusten johdossa oli kansallinen opiskelijaliitto Union nationale des étudiants et élèves du Mali (UNEEM), joka kannatti tieteellistä sosialismia ja oli käytännössä riippumaton Malin kansan demokraattisen liiton yksipuoluejärjestelmästä. Valtio vastasi protesteihin väkivallalla ja pidätyksillä ja kielsi UNEEM:in toiminnan tammikuussa 1980.
Helmikuussa pidätettiin UNEEM:in pääsihteeri Tiébilé Dramé. Maan alle siirtynyt järjestö valitsi uudeksi johtajakseen Bamakon opettajakorkeakoulussa opiskelleen Abdoul Karim Camaran, joka tunnettiin nimellä Cabral. Maaliskuussa 1980 opiskelijat ja opettajat päättivät häiritä Bamakossa järjestettyä Saharan maiden huippukokousta. Seurauksena oli väkivaltainen yhteenotto, jossa poliisi surmasi 13 opiskelijaa. Cabral pidätettiin lähellä Guinean rajaa ja tuotiin Bamakoon maaliskuun 14. päivänä. Poliisi pahoinpiteli Cabralin ja Malin radio nauhoitti lausunnon, jossa hän kehotti lopettamaan opiskelijalakon. Cabral siirrettiin Camp Paran varuskuntaan Djikoronin kaupunginosaan, jossa hän kuoli kidutuksen seurauksena.
Cabralista muodostui protestoivien opiskelijoiden keskuudessa legendaarinen hahmo. Hänen kuolemastaan on syytetty laskuvarjojoukkojen komentajaa Amadou Toumani Touréa, joka valittiin myöhemmin Malin presidentiksi. Cabralin muistopäivää vietetään joka vuosi, ja hänen kunniakseen on pystytetty muistomerkki.
Calico Jack

| John Rackham |
| --- | --- |
 Rackhamia esittävä litografia 1700-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1682 Englannin kuningaskunta
Kuollut: 17. marraskuuta 1720 (37 vuotta) Port Royal, Jamaikan siirtomaa
Merirosvo
Lempinimet:  Calico Jack (suom. Kalikoo-Jack)
Aktiivisena:  1718–1720
Arvo:  kapteeni
Jack Rackhamin merirosvolippu
John Rackham (21. joulukuuta 1682 Englannin kuningaskunta – 17. marraskuuta 1720 Port Royal, Jamaikan siirtomaa) oli merirosvokapteeni Karibialla merirosvouden kultakaudella. Hänet tunnettiin myös nimellä Calico Jack eli Kalikoo-Jack, sillä hän käytti värikkäitä kalikoohousuja. Jack puolestaan oli Johnin lempinimi. Rackham muistetaan erityisesti siitä, että hänen miehistöönsä kuului kaksi tunnetuinta naismerirosvoa, Anne Bonny ja Mary Read. Myös hänen merirosvolipustaan (pääkallo ja miekat ristissä) on tullut ikoninen.
Rackhamin alkuperästä ei tiedetä juuri muuta kuin että hän oli englantilainen ja syntynyt vuonna 1682. Ensimmäinen häneen liittyvä asiakirjamaininta on vasta ajalta, jolloin hän jo toimi Charles Vanen Ranger-laivan vääpelinä vuonna 1718.
Jack Rackham kuului merirosvo Charles Vanen Ranger-laivan miehistöön, kun tämä jätti hyökkäämättä lokakuussa 1718 Kuuban lähistöllä kohtaamansa suuren ranskalaisen sotalaivan kimppuun. Miehistö syytti Vanea pelkuruudesta ja äänesti Rackhamin uudeksi kapteenikseen. Vane lähti tukijoidensa kanssa jatkamaan uraansa Hondurasinlahdelle, kunnes jäi kiinni seuraavana vuonna.
Rackham jatkoi 50 miehensä kanssa Leewardsaarten vesien ryöstelyä, siirtyi sitten Jamaikan ja Hispaniolan vesille ja sieltä Bahamalle. Toukokuussa 1719 hän anoi armahdusta kaapparina kun Britannia oli juuri julistanut sodan Espanjalle. Saatuaan armahduksen hän jakoi saaliin miehistönsä kanssa ja myi Rangerin. Elokuussa 1720 Rackham ja 13 miestä, mukaan lukien hänen naisystävänsä Anne Bonny ja mieheksi naamioitunut Mary Read, kaappasivat kuitenkin bahamalaisen sluupin nimeltä William ja pakenivat jatkamaan merirosvousta. Rackham kaappasi vielä muutaman laivan, mutta Jamaikasta lähetettiin hänen peräänsä kapteeni Jonathan Barnet. Hän tavoitti Rackhamin Jamaikan rannikolta, eikä juopunut merirosvojoukkio pystynyt tekemään kunnollista vastarintaa. Ainoastaan Anne Bonny ja Mary Read jäivät taistelemaan kun muut piilottelivat laivan ruumassa.
Rackham hirtettiin Jamaikalla 17. marraskuuta 1720. Raskaana olleita Bonnya ja Readia lukuun ottamatta myös kaikki miehistönjäsenet teloitettiin. Kerrotaan, että Rackham tapasi sellissään hirttopäivänsä aamuna vielä Anne Bonnyn, joka tokaisi hänelle: ”Jos olisit taistellut kuin mies, sinun ei tarvitsisi kohta kiikkua hirressä kuin koira.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Calico Jack Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Hilda

| Hilda |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  22. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  22. helmikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Hildur, Ilta
Vastineita eri kielissä:  Hilde
Nimen alkuperä:  skandinaavinen Hildr
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilda on naisen etunimi.  Nimi on latinalaistettu mukaelma muinaisskandinaavisesta nimestä Hildr, joka merkitsee taistelua ja oli yksi valkyyrioista Toisaalta nimi on voitu käsittää myös Mathilda- tai Hildegard-nimen lyhentymäksi.
Suomessa Hildan nimipäivä on 22. helmikuuta. Vuosina 1908–1928 se oli 25. lokakuuta. Myöhemmin se poistettiin suomenkielisestä kalenterista kokonaan, mutta säilyi nykyiselle päivälleen siirrettynä suomenruotsalaisessa kalenterissa. Samalle päivälle se lisättiin myös suomenkieliseen kalenteriin vuonna 2010.
Vuoden 2019 loppuun menneessä nimi Hilda oli Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 23 027 naiselle ja noin kymmenelle miehelle.
Tunnettuja Hildoja

Hilda Whitbyläinen (noin 614–680), abbedissa, pyhimys
Hilda Abrahamz (s. 1959), venezuelalainen näyttelijä
Hilda Asp (1862–1891), suomalainen näyttelijä, suomentaja ja kulttuurihenkilö
Hilda Borgström (1871–1953), ruotsalainen näyttelijä
Hilda Carlén (s. 1991), ruotsalainen jalkapallomaalivahti ja olympiamitalisti
Hilda Castegren (1864–1945), ruotsalainen näyttelijä ja oopperalaulaja
Hilda Doolittle (1886–1961), yhdysvaltalainen kirjailija
Hilda Ekqvist-Krook (1865–1938), suomalainen posliinimaalaaja ja posliinimaalauksen opettaja
Hilda Flodin (1877–1958), suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja -graafikko
Hilda Granstedt (1841–1932), suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja
Hilda Gurney (s. 1943), yhdysvaltalainen kouluratsastaja
Hilda Hannunen (s. 1882), suomalainen kansanedustaja (SDP, Suomen Sosialistinen Työväenpuolue)
Hilda Heine (s. 1951), Marshallsaarten presidentti 2016–2020
Hilda Hellman (1839–1901), suomalainen raittiusliikkeen vaikuttaja
Hilda Herrala (1881–1956), suomalainen SDP:n kansanedustaja
Hilda Hilst (1930–2004), brasilialainen kirjailija
Hilda Hongell (1867–1952), suomalainen rakennusmestari
Hilda Hotti (1879–1958), suomalainen unissasaarnaaja
Hilda Huntuvuori (1887–1968) suomalainen kirjailija
Hilda Häkkinen (1894–2005), yksi vanhimmaksi eläneistä suomalaisista
Hilda Hölzl (1927–1992), slovenialainen oopperalaulaja
Hilda James (1904–1982), brittiläinen uimari
Hilda Kibet (s. 1981), alankomaalainen kestävyys- ja maastojuoksija
Hilda Kozari (s. 1964), unkarilais-suomalainen kuvataiteilija
Hilda Käkikoski (1864–1912), suomalainen kirjailija ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja
Hildá Länsman (s. 1993), suomensaamelainen muusikko ja joikaaja
Hilda Melander (s. 1991), ruotsalainen tennispelaaja
Hilda Nyström (1838–1986), suomalainen maanviljelijä
Hilda Olson (1832–1916), suomalainen taidemaalari ja kuvittaja
Hilda Petrie (1871–1957), irlantilaissyntyinen egyptologi
Hilda Pihlajamäki (1866–1951), suomalainen näyttelijä
Hilda Rintanen, Elvi Mela (1887–1969), suomalainen kirjailija
Hilda Seppälä (1879–1932), suomalainen SDP:n kansanedsustaja
Hilda Sjöblom (1873–1968), taidemaalari
Hilda Stadius (1833–1924), suomalainen oopperalaulaja ja opettaja
Hilda Thegerström (1838–1907), ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja musiikinopettaja
Hilda Tihlä (1870–1944), suomalainen kirjailija
Hilda Valkama-Mantsinen (1899–1991), suomalainen runoilija
Hilda Österholm (1849–1925), suomalainen kauppias, Suomen ensimmäisen paperikaupan perustaja
Kuvitteellisia Hildoja

Hilda, sivuhahmo komediasarjassa Frendit
Hilda, kissa Gösta Knutssonin Pekka Töpöhäntä -kirjasarjassa
Hilda, ruotsinmaisteri Kari Peitsamon kappaleessa Hilda
Hilda, koulutettava velho komediafantasia-animaatiosarjassa Hilda Hokkus
Nimen muita merkityksiä

153 Hilda, asteroidi
Hilda-ryhmä, 3:2 rataresonanssissa Jupiterin kanssa oleva asteroidien joukko
SS Hilda, brittiläinen vuonna 1882 rakennettu, vuonna 1906 haaksirikkoutunut rahtilaiva
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hilda Wikimedia Commonsissa
Umberto Cagni

Umberto Cagni (24. helmikuuta 1863 Asti – 22. huhtikuuta 1932 Genova) oli italialainen upseeri ja naparetkeilijä.
Cagnin yritys käydä pohjoisnavalla

Cagni oli aiemmin ollut luutnanttina varajohtaja Abruzzien herttuan, seikkailijan Luigi Amedeo di Savoia-Aostan yrityksessä tehdä retki pohjoisnavalle. Retki oli epäonnistunut ja Abruzzien herttua paleltunut. Nyt vuorostaan Cagni yritti matkustaa pohjoisnavalle koirarekien avulla. Hän lähti liikkeelle Stella Polare -laivalla varusteineen ja rantautui pohjoiselle Frans Josefin maalle Rudolfinmaalle. suunnilleen leveydelle 81° 46'.
Cagni käytti kärkipartiotekniikkaa: erillinen ryhmä etsi ja raivasi pääjoukolle tietä. Tarkoitus oli käyttää pääjoukon lisäksi kahta apupartiota.
Cagnin matka kohti pohjoisnapaa alkoi 11. maaliskuuta 10 miehen ja melkein sadan koiran voimin. Jo matkan alussa Cagnin joukosta irtautunut kolmimiehinen apupartio katosi, ja sen miehet todennäköisesti kuolivat.
Matkanteko oli railojen, jääkasojen, väsymyksen ja lumimyrskyjen vuoksi erittäin vaivalloista ja vauhti oli vain kuusi meripeninkulmaa päivässä.
Toinen apupartio, joka irtautui leveydellä 83° 10' N, pääsi tukikohtaan turvallisesti takaisin. Gagni jatkoi matkaansa kolmen miehen kanssa. Hän pyrki jatkamaan matkaa navalle tai ainakin ylittämään Fridtjof Nansenin aiemman ennätyksen.
Vaikeuksista huolimatta Cagni saavutti 25. huhtikuuta 1900 uuden pohjoisnavan läheisyysennätyksen 86° 34'. Matka oli vienyt 45 päivää. Pohjoisnapa jäi 381 kilometrin päähän, mutta aiempi Nansenin tekemä ennätys oli rikottu 21 kaariminuutilla, eli 35–40 kilometrillä. Paluu oli vielä vaikeampi kuin menomatka. Miehet nälkiintyivät ruokatarvikkeiden loputtua ja söivät koiriaan. Cagni pääsi kuitenkin 23. kesäkuuta elävänä retkeltään takaisin. Paluumatkalla haittasi kesän aiheuttama jäiden osittainen sulaminen ja ajautuminen merivirran mukana länteen. Paluu Frans Josefin maalle vei 60 päivää, vauhdilla noin 10 km/päivä Cagnin matka oli 1 400 km, 104 päivässä.
Kirjallisuutta

Matti Lainema & Juha Nurminen: Ultima Thule- pohjoiset löytöretket.  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-23925-9  suomi
Savoia, Luigi Amedeo di: On the Polar Star in the Arctic Sea. Hutchinson 1903. Käännetty teoksesta La Stella Polare nel Mare Arctico 1899-1900. 1903
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef 
Umberto Cangnin kääntöpaikka pohjoisnaparetkelle oli Frans Josefin maan Rudolfinmaa, joka on merkitty karttaan punaisella.
FS Caïman (1885)

| Caïman |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Toulon
Kölinlasku:  joulukuu 1878
Laskettu vesille:  21. toukokuuta 1885
Palveluskäyttöön:  1888
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1927
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 530 t
Pituus:  82,75 m (pp)
Leveys:  17,98 m
Syväys:  7,98 m
Koneteho:  6 500 ihp
Nopeus:  14,5-15 solmua
Miehistöä:  373
Aseistus
Aseistus:  2 × 16,5"/22 Mle 1875 -tykkiä 4 × 3,9" Mle 1881 -tykkiä 2-4 × 47 mm  tykkiä 16 × 37 mm Hotchkiss -tykkiä 4 × 14" torpedoputkea
Caïman oli Ranskan laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Terrible-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin joulukuussa 1878. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1885 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1888.
Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1927.