stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Massimo Bontempelli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Massimo Bontempelli Wikimedia Commonsissa
McKayla Maroney

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  McKayla Maroney valkoisessa talossa 2012. |  McKayla Maroney valkoisessa talossa 2012. |  McKayla Maroney valkoisessa talossa 2012. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | hyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 2011 | hyppy |  |
|  Kultaa | Tokio 2011 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Antwerpen 2013 | hyppy |  |
McKayla Maroney (s. 9. joulukuuta 1995) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Maroney voitti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa hypyssä ja joukkuekilpailussa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa hypyssä. Hän voitti hypyn maailmanmestaruuden myös Antwerpenissa 2013.
Melissa Ferrick

Melissa Ferrick vuonna 2006.
Melissa Ferrick (s. 21. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalainen folk-rock-muusikko. Hän on julkaissut laulaja-lauluntekijänä yhdeksän studioalbumia.
Ferrick kasvoi musikaalisessa perheessä ja soitti lapsena viulua ja pianoa sekä trumpettia ja bassoa. Yhteensä hän opiskeli virallisesti musiikkia 12 vuotta. Hän opiskeli Berklee College of Music'ssa akustisen kitaran soittoa, mutta jätti sen kahden vuoden jälkeen kesken keskittyäkseen omaan uraansa.
Ferrick on avoimesti homoseksuaali, ja joissain hänen sanoituksistaan on lesbisiä teemoja.
Diskografia > Albumit

Massive Blur (1993)
Willing to Wait (1995)
Made of Honor (1996)
+1 (live, 1997)
Everything I Need (1998)
Freedom (2000)
Skinnier, Faster, Live at the B.P.C. (live, 2001)
Valentine Heartache (2001)
Listen Hard (2002)
70 People at 7000 Feet (live, 2003)
The Other Side (2004)
In the Eyes of Strangers (2006)
Live at Union Hall (live, 2007)
Aiheesta muualla

Melissa Ferrickin verkkosivut (englanniksi)
Melissa Ferrick Myspacessa (englanniksi)
Merkelin I hallitus

Merkelin hallitus oli Saksan liittokansleri Angela Merkelin johtama suuri koalitiohallitus, jonka virkakausi oli 22. marraskuuta 2005 – 27. lokakuuta 2009. Sen muodostivat Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja sen Baijerissa toimiva sisarpuolue CSU sekä sosiaalidemokraattinen puolue SPD. Merkelin hallituksen edeltäjä oli Gerhard Schröderin toinen hallitus.
Franz Müntefering jätti asemansa marraskuussa 2007, jolloin häntä seurasi Olaf Scholz. Samalla Frank-Walter Steinmeierista tuli varaliittokansleri.
| Virka | Ministeri | Vuodesta | Puolue |
| --- | --- | --- | --- |
| Liittokansleri | Angela Merkel | 2005 | CDU |
| Työ- ja sosiaaliministeri | Franz Müntefering | 2005 – 21. marraskuuta 2007 | SPD |
| Työ- ja sosiaaliministeri | Olaf Scholz | 21. marraskuuta 2007 | SPD |
| Ympäristö-, luonnonsuojelu- ja reaktoriturvallisuusministeri | Sigmar Gabriel | 2005 | SPD |
| Talous- ja teknologiaministeri | Michael Glos | 2005 – 10. helmikuuta 2009 | CSU |
| Talous- ja teknologiaministeri | Karl-Theodor zu Guttenberg | 10. helmikuuta 2009 | CSU |
| Puolustusministeri | Franz Josef Jung | 2005 | CDU |
| Perhe-, vanhus-, nais- ja nuorisoasiainministeri | Ursula von der Leyen | 2005 | CDU |
| Kansliaministeri | Thomas de Maizière | 2005 | CDU |
| Sisäasiainministeri | Wolfgang Schäuble | 2005 | CDU |
| Opetus- ja tutkimusministeri | Annette Schavan | 2005 | CDU |
| Terveysministeri | Ulla Schmidt | 2001 | SPD |
| Kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeri | Horst Seehofer | 2005 – 27. lokakuuta 2008 | CSU |
| Kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeri | Ilse Aigner | 31. lokakuuta 2008 | CSU |
| Valtiovarainministeri | Peer Steinbrück | 2005 | SPD |
| Varakansleri ja ulkoministeri | Frank-Walter Steinmeier | 2005 | SPD |
| Liikenne-, rakennus- ja kaupunkisuunnitteluministeri | Wolfgang Tiefensee | 2005 | SPD |
| Kehitysyhteistyöministeri | Heidemarie Wieczorek-Zeul | 1998 | SPD |
| Oikeusministeri | Brigitte Zypries | 2002 | SPD |
Merkelin II hallitus

Merkelin II hallitus oli liittokansleri Angela Merkelin johtama Saksan musta-keltainen koalitiohallitus, jonka virkakausi oli 28. lokakuuta 2009 - 17. joulukuuta 2013. Sen muodostivat Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja sen Baijerissa toimiva sisarpuolue CSU sekä Vapaa demokraattinen puolue FDP.
| Virka | Ministeri | Vuodesta | Puolue |
| --- | --- | --- | --- |
| Liittokansleri | Angela Merkel | 2005 | CDU |
| Varakansleri | Guido Westerwelle Philipp Rösler | 28. lokakuuta 2009 – 16. toukokuuta 2011 16. toukokuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 | FDP FDP |
| Ulkoministeri | Guido Westerwelle | 2009 | FDP |
| Työ- ja sosiaaliministeri | Franz Josef Jung Ursula von der Leyen | 28. lokakuuta 2009 – 27. marraskuuta 2009  30. marraskuuta 2009 – 17. joulukuuta 2013 | CDU CDU |
| Ympäristö-, luonnonsuojelu- ja reaktoriturvallisuusministeri | Norbert Röttgen | 2009 | CDU |
| Talous- ja teknologiaministeri | Rainer Brüderle Philipp Rösler | 28. lokakuuta 2009 – 12. toukokuuta 2011 12. toukokuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 | FDP FDP |
| Puolustusministeri | Karl-Theodor zu Guttenberg Thomas de Maizière | 28. lokakuuta 2009 – 3. maaliskuuta 2011 3. maaliskuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 | CSU CDU |
| Perhe-, vanhus-, nais- ja nuorisoasiainministeri | Ursula von der Leyen Kristina Schröder | 22. marraskuuta 2005 – 30. marraskuuta 2009 30. marraskuuta 2009 – 17. joulukuuta 2013 | CDU CDU |
| Kansliaministeri | Ronald Pofalla | 2009 | CDU |
| Sisäasiainministeri | Thomas de Maizière Hans-Peter Friedrich | 28. lokakuuta 2009 – 3. maaliskuuta 2011 3. maaliskuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 | CDU CSU |
| Opetus- ja tutkimusministeri | Annette Schavan Johanna Wanka | 22. marraskuuta 2005 – 14. helmikuuta 2013 14. helmikuuta 2013 – 17. joulukuuta 2013 | CDU |
| Terveysministeri | Philipp Rösler Daniel Bahr | 28. lokakuuta 2009 – 12. toukokuuta 2011 12. toukokuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 | FDP FDP |
| Kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeri | Ilse Aigner | 2008 | CSU |
| Valtiovarainministeri | Wolfgang Schäuble | 2009 | CDU |
| Liikenne-, rakennus- ja kaupunkisuunnitteluministeri | Peter Ramsauer | 2009 | CSU |
| Kehitysyhteistyöministeri | Dirk Niebel | 2009 | FDP |
| Oikeusministeri | Sabine Leutheusser-Schnarrenberger | 2009 | FDP |
Matthias Sammer

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Matthias Sammer
Syntymäaika: 5. syyskuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Dresden, DDR
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (Maalit) | Ottelut (Maalit) |
| 1985–1990 1990–1992 1992 1993–1998 |  Dynamo Dresden  VfB Stuttgart  Inter Milano  Borussia Dortmund | 102 (39) 66 (21) 11 (4) 142 (21) | 102 (39) 66 (21) 11 (4) 142 (21) |
Maajoukkue
| 1986–1990 1990–1997 |  DDR:n maajoukkue  Saksan maajoukkue | 23 (6) 51 (8) | 23 (6) 51 (8) |
Valmennusura
2000–2004 2004–2005:  Borussia Dortmund  VfB Stuttgart
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Matthias Sammer (s. 5. syyskuuta 1967) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan libero, ja jalkapallovalmentaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut FC Bayern Münchenin urheilutoimenjohtajana.
Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, Sarah, Marvin ja Leon. Sammer asuu perheineen Münchenissä. Sammerin isä Klaus loi myös uraa jalkapalloilijana ja valmentajana.
Ura pelaajana

Sammer pelasi ammattilaisurallaan neljässä seurassa, Dynamo Dresdenissä (1985–1990), VfB Stuttgartissa (1990–1992), FC Internazionale Milanossa (1992–1993) ja Borussia Dortmundissa (1993–1998). Hän voitti urallaan kahdesti DDR:n liigamestaruuden (1989 ja 1990) ja kolmesti yhdistyneen Saksan liigamestaruuden, vuonna 1992 Stuttgartissa ja vuosina 1995 ja 1996 Dortmundissa. Hän oli Dortmundin joukkueessa voittamassa myös Mestarien liigaa vuonna 1997.
Sammer valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 1996, samana vuonna, kun hän oli johdattamassa maataan Euroopan mestaruuteen. Sammer pelasi urallaan yhteensä 74 maaottelua, 23 DDR:n maajoukkueessa ja 51 Saksan maajoukkueessa. Hän esiintyi arvokisoissa kolme kertaa, EM-kisoissa vuosina 1992 ja 1996 sekä MM-kisoissa vuonna 1994. Sammer joutui lopettamaan uransa vuonna 1998 polvivamman vuoksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Euroopan mestaruus: 1996
EM-hopeaa: 1992
Mestarien liiga: 1997
Intercontinental Cup: 1997
Saksan mestaruus (3): 1992, 1995, 1996
DDR:n mestaruus (2): 1989, 1990
DDR:n cup: 1990
Saksan Vuoden jalkapalloilija (2): 1995, 1996
Euroopan Vuoden jalkapalloilija: 1996
Ura valmentajana ja urheilujohtajana

Sammer aloitti valmentajanuransa vuonna 2000 Borussia Dortmundin peräsimessä. Hän oli valmentajana johdattamassa joukkuettaan Saksan mestaruuteen vuonna 2002 ja samana vuonna Dortmund eteni myös UEFA Cupin finaaliin, jossa se oli kuitenkin häviävänä osapuolena alankomaalaisen Feyenoordin juhliessa mestaruutta.
Sammer jätti Dortmundin vuonna 2004 ja alkoi valmentaa VfB Stuttgartia. Hän lähti Stuttgartista kuitenkin jo vuonna 2005, vain yhden kauden jälkeen. Vuodesta 2006 Sammer on työskennellyt Saksan jalkapalloliiton urheilujohtajana (Sportdirektor)´. Heinäkuussa 2011 hänestä tuli Saksan liiton nuorisovalmennuskoordinaattori.
Tammikuussa 2011 uutisoitiin, että Sammer siirtyy pitkän kädenväännön jälkeen Hamburger SV:n urheilutoimenjohtajaksi.  DFB:n johdon käymien keskustelujen jälkeen Sammerin siirtyminen HSV:hen vesittyi ja hän jatkaa liiton palveluksessa.  Huhtikuussa 2011 Sammer allekirjoitti vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen Sportdirektorin tehtävistä DFB:n kanssa.
Heinäkuun alussa 2012 Sammer jätti DFB:n ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella FC Bayern Münchenin urheilutoimenjohtajaksi.
Ura valmentajana ja urheilujohtajana > Meriitit valmentajana

Saksan mestaruus: 2002
UEFA Cupin hopeaa: 2002
Minegumo

Minegumo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Alukset

Minegumo (1937), Asashio-luokna hävittäjä
Minegumo-luokka, hävittäjäluokka
Minegumo (DD-116), Minegumo-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Minegumo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mauser Kar 98k

| Mauser Kar 98k |
| --- | --- |

Tyyppi:  pulttilukkoinen kivääri
Valmistaja:  Mauser
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1935–1945
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,92×57 mm IS
Aseen pituus:  1 110 mm
Piipun pituus:  600 mm
Paino (tyhjänä):  3,7–4,1 kg
Lipas:  kiintomakasiini
Kapasiteetti:  viisi patruunaa
Tehokas kantama:  500 metriä (avotähtäimellä)  yli 800 metriä (kiikaritähtäimellä)
Mauser Karabiner 98 Kurz (Kar 98k) on pulttilukkokivääri, joka otettiin käyttöön Wehrmachtin peruskiväärinä vuonna 1935. Sitä kutsuttiin ”Wehrmachtin selkärangaksi”. Se on yksi pitkään valmistuksessa olleen Mauser-kiväärin viimeisiä malleja. Koska K 98 oli edeltäjiään lyhyempi, ns. karbiinimalli, se nimettiin Karabiner K98 Kurziksi (saks. Kurz, lyhyt). Sen päävalmistajat olivat Mauser Obendorfissa ja J.P. Sauer & Sohn Suhlissa, mutta sillä oli useita muitakin valmistajia ja osavalmistajia. Kivääriä valmistettiin yli 14 miljoonaa kappaletta vuoteen 1945 mennessä. Kivääri kehitettiin aikaisemmista Mauser-kivääreistä, joista uusin oli siihen mennessä Mauser Modell 1898:sta kehitetty Karabiner 98b. [lähde? ]
Ominaisuudet

K 98k:ssa on viiden 7,92×57 mm patruunan sisäinen kiintomakasiini.
Kivääriin voidaan kiinnittää pistin (pois lukien vuoden 1944 lopulta valmistettu, valmistuksen nopeuttamiseksi yksinkertaistettu Kriegsmodell K98) ja vuonna 1942 tulleen Gewehrgranatgerät-lisälaitteen avulla sillä pystyy ampumaan 30 mm:n kiväärikranaatteja.
K 98k tunnettiin hyvästä tarkkuudestaan, tästä syystä sitä käytettiin myös kiikaritähtäimellä varustettuna tarkka-ammunnassa. Kivääreissä oli käytössä useita eri tähtäinmalleja, muun muassa 1,5× suurentava Zielfernrohr 41 (ZF 41), 4× suurentava Ajack, 4× suurentava ZF4, 4× suurentava Hensoldt Dural-Dialytan; myös kiikaritähtäinten kiinnitysjalustoja oli useita eri malleja. Kokenut tarkka-ampuja pystyi kiikaritähtäimen avulla ampumaan jopa 800 metrin päähän tappavasti, yli 1 000 metrinkin osumat olivat mahdollisia. [lähde? ]
Wehrmacht käytti toisen maailmansodan aikana myös suuria määriä Saksan valloittamista maista peräisin olleita Mauser-kivääreitä. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
K98k sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
cruffler.com
world.guns.ru
SurplusRifle.com
Saving Private Ryan Online Encyclopedia
Nazarian's Gun Recognition Guide - Mauser Karabiner 98k rifle
Nazarian's Gun Recognition Guide - Videota Mauser Kar98k:sta toiminnassa
Saksalaisten tarkka-ampujien haastatteluita (Arkistoitu – Internet Archive)
Mary Gallen-Kallela

| Mary Gallen-Kallela (o> s. Slöör) |
| --- | --- |
 Mary Gallen-Kallelan muotokuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1868 Helsinki
Kuollut: 26. elokuuta 1947 (78 vuotta)
Ammatti:  pianisti
Vanhemmat:  Karl Alexander Slöör, Aina Slöör (o.s. Ehrström)
Puoliso:  Akseli Gallen-Kallela
Lapset:  Marjatta Gallen-Kallela, Kirsti Gallen-Kallela, Jorma Gallen-Kallela
Mary Helena Gallen-Kallela (o.s. Slöör, 20. marraskuuta 1868 – 26. elokuuta 1947) oli suomalainen pianisti ja Akseli Gallen-Kallelan vaimo. Mary toimi miehensä mallina ja apulaisena ja hänen musisointinsa auttoi Akselia keskittymään maalaamiseen pitkäjänteisesti.
Vaikka Axel Gallén suomensi nimensä Akseli Gallen-Kallelaksi vuoden 1907 tienoilla, säilyi Mary virallisissa asiakirjoissa Gallénina. Hänet kuitenkin tunnetaan Mary Gallen-Kallelana.
Lapsuus

Mary Helena Slöör syntyi 20.11.1868 Helsingissä Karl Alexander Slöörin (Kaarlo Slöör) ja Aina o.s. Ehrströmin perheeseen. Slöörin perheeseen lapsia syntyi yhteensä seitsemän: Karl Arthur, Karl Rafael, Frederich Michael (Mikko), Mary Helena, Elin Margaretha (Baby, Greta), Otto Eliel ja Anna Emilia (Stina).
Maryn lapsuus oli onnellinen ja turvattu, perhe sivistynyt ja sen talous vakaalla pohjalla. Kesät perhe vietti maalla Albergan kartanossa ja Sääksmäen Rapolassa. Lapsuusvuosia kuitenkin varjosti kahden veljen kuolema, kun Otto kuoli vuonna 1878 sairastuttuaan kurkkumätään ja seuraavana vuonna Arthur kuoli keuhkotulehdukseen.
Läpi elämänsä Mary säilytti tiiviit välit läheisiinsä vilkkaan kirjeenvaihdon kautta, joka on säilynyt jälkipolville.
Musiikillinen ura

Slöörin perhe oli musikaalinen, ja pianoa soittivat Maryn äiti Aina sekä vanhin veli Arthur. Mary matki perheenjäsenten soittamista, jolloin Aina päätti opettaa tyttärelleen nuotit ja seitsemänvuotiaana Mary pääsi Selma Kajanuksen pianotunneille.
Helsingissä Mary soitti pianoa orkesterissa, ja vuonna 1889 hänet hyväksyttiin Musiikki-instituutin oppilaaksi. Opettajakseen hän sai suuresti ihailemansa instituutin johtajan italialaisen Ferruccio Busonin. Samana vuonna Mary alkoi käydä talouskoulua, jossa opeteltiin kodinhoitoa ja ruoanlaittoa. Hän myös opetteli valokuvausta ja kuvien kehittämistä. Myöhemmin avioliitossaan Mary toteutti itseään kutomalla, värjäämällä lankoja ja kankaita.
Avioliitto

Axel Gallénin Mary tapasi jo nuoruusvuosinaan, sillä tämä oli Maryn sisarusten luokkatoveri. Kun 19-vuotias Axel syksyllä 1884 lähti Pariisiin opiskelemaan maalausta, katseli 16-vuotias Mary ohi lipuvaa laivaa ja sulkeutui sen jälkeen vaatekaappiin itkemään ikäväänsä. Joka kerta Suomessa käydessään Axel kävi tervehtimässä Slöörin perhettä, ja 1886 alkoi kirjeenvaihto Axelin ja Aina-äidin välillä. Axel pyysi Ainaa suostuttelemaan myös Maryn kirjeenvaihtoon kanssaan. Samana vuonna Axel maalasi Marysta kaksi muotokuvaa ja kosi ihastustaan, mutta Mary kieltäytyi, koska aikoi opiskella sairaanhoitajaksi. Pari kuitenkin kihlautui salaa keväällä 1887 Rapolassa ennen Axelin paluuta Pariisiin.
Kun Axelin taloudellinen tilanne koheni, vihittiin pari Maryn vanhempien kodissa toukokuussa 1890. Nuoripari muutti Malmille vuokrahuvilaan, ja esikoinen Impi Marjatta syntyi vuonna 1891. Kesällä 1894 perhe rakennutti oman kodin Ruoveden Kalelaan. Maaliskuussa 1895 esikoinen Marjatta kuoli kuumeeseen isän ollessa Berliinissä. Parin toinen lapsi Kirsti syntyi seuraavan vuoden syksyllä, ja vuonna 1898 syntyi kolmas lapsi Jorma. 
Mary auttoi Axelia tämän töissä muun muassa tekemällä ja kultaamalla maalausten kehyksiä, puhdistamalla ja pesemällä siveltimet ja paletit, harjoittelemalla puunleikkausta ja kipsivalantaa ja osallistumalla lasimaalausten polttoon. Hän valmisti mallien vaatteet ja toimi myös itse mallina. Kirjeessä äidilleen Mary kertoo poseeranneensa Axelille Aino-triptyykkiä varten niin Ainona kuin Väinämöisenkin. Maryn pianon soitto auttoi Axelia keskittymään pitkäjänteisesti maalaamiseen.
Akselin kuollessa 1931 Mary totesi, että elämä oli "kuin valtava pysähtynyt kello, kun Axel on poissa."
Leskeytensä ajan Mary eli puutteessa ja elätti itsensä opettamalla pianonsoittoa, pitämällä vuokralaisia Tarvaspäässä sekä myymällä puutarhatuotteita. Pitkän sairauden uuvuttamana Mary Gallén kuoli 27.8.1947.
Kirjallisuutta

Ruuska, Helena: Mary Gallen-Kallela – Olisit villiä villimpi.  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-44750-5.
Mary Gallénin muotokuva, kuvattu Porissa noin vuonna 1903.
Axel Gallén: Madonna (Mary ja Marjatta) 1891, öljy kankaalle. Gallen-Kallelan Museo. Kuva: Petri Summanen.
Meduza

| Meduza |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  uutissivusto
Perustettu:  2014
Päätoimittaja:  Ivan Kolpakov
Kieli:  venäjä, englanti
Aiheesta muualla
OCLC
Kotisivu
Meduza (ven. Медуза) on Latvian pääkaupungissa Riiassa pääkonttoriaan pitävä venäjänkielinen uutissivusto. Sen perustivat vuonna 2014 toimittajat, jotka olivat eronneet Lenta.ru-uutissivuston palveluksesta sen jouduttua Kremliä lähellä olevien tahojen hallintaan.
Meduzan toimitusjohtaja on Galina Timtšenko ja päätoimittaja Ivan Kolpakov. He ovat myös lehden perustajat.
Vaikka Meduzaa johdetaan Riiasta käsin, suurin osa sen sisällöstä kirjoitetaan Venäjää koskevista aiheista ja venäläiselle yleisölle.
Venäläisten pääsy Meduza-verkkolehteen on estetty, mutta Meduzan artikkeleita on mahdollista lukea mobiilisovelluksen, sähköpostin, sosiaalisen median palveluiden tai VPN-yhteyden kautta.
Ivan Kolpakovin mukaan Meduzalla on Venäjän valtion asettamien estojen jälkeenkin noin kymmenen miljoonaa lukijaa ja se on Venäjän suosituin riippumaton media.
Meduza on Helsingin Sanomien yhteistyökumppani ja HS julkaisee Meduzan artikkeleita suomennettuina.
Keväällä 2021 Venäjän presidentti Vladimir Putin allekirjoitti lain, jonka mukaan medioiden tulee "ulkomaisten agenttien" tuottamaa tietoa siteeratessaan mainita asiasta. Meduza on yksi niistä tiedotusvälineistä, jotka Venäjän oikeusministeriö on luokitellut "ulkomaisiksi agenteiksi". Ulkomaisiksi agenteiksi nimettyjen tiedotusvälineiden täytyy syytteen uhalla liittää kaikkiin uutisiinsa varoitus, jonka mukaan lehti on ulkomaiden kätyri. "Agentiksi" nimeämisen jälkeen Meduzan tietolähteet lakkasivat puhumasta toimittajille ja tavalliset kansalaisetkin muuttuivat varovaisiksi. Yhtiöt yrittivät saada Meduzan pyyhkimään kaikki maininnat itsestään Meduzan arkistoista. Pahinta oli kuitenkin mainostajien katoaminen. Viikossa lehti menetti yli 95 % mainostajistaan. Lehti joutui sulkemaan toimistonsa Riiassa ja Moskovassa, leikkaamaan henkilöstönsä palkkoja 30–50 prosenttia ja luopumaan freelancereista. Lehti kuitenkin selvisi onnistuttuaan hankkimaan itselleen 90 000 lahjoittajaa, joista 30 000 oli vakituisia.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan säädettiin laki, joka teki totuudenmukaisesta raportoinnista mahdotonta. Sen jälkeen Meduza evakuoi toimittajansa Venäjältä. Länsimaiden Venäjälle asettamien pakotteiden vuoksi Meduza menetti venäläisten lahjoittajiensa tuomat tulot . Sen vuoksi Meduza hakee uusia tukijoita lännestä.
Hyökkäyksiä

Meduzan toimittaja, aiemmin Novaja Gazetalle työskennellyt Jelena Kostjutšenko todennäköisesti myrkytettiin maaliskuussa 2022. Asiantuntijat uskovat, että Kostjutšenko altistui jollekin orgaaniselle klooriyhdisteelle, kuten dikloorietaanille. Hän säilyi elossa.
Meduzan toimitusjohtajan Galina Timtšenkon puhelimeen asennettiin valtioiden käyttämä Pegasus-vakoiluohjelma. Venäjä ei tiettävästi ole koskaan käyttänyt tätä vakoiluohjelmaa, vaan syyllinen saattaa olla jokin EU-valtio.
Aiheesta muualla

Meduzan englanninkieliset kotisivut (englanniksi)
Venäläismedia pakeni Latviaan A-studio 2.9.2019, Yle Areenassa
Miniatyyri

Miniatyyri tarkoittaa erityisen pientä kuvaa.  Miniatyyri voi olla myös pienikokoinen reproduktio tai pienempi versio jostakin.
Miniatyyrillä voidaan viitata seuraaviin:
Miniatyyreiksi on kutsuttu kaikkia kirjamaalauksia, eli pieniä käsikirjoituksiin maalattuja kuvia ja koristeita
Miniatyyrimaalaus, erittäin pienikokoinen maalaus
Pienoismalli
Miniatyyrihevonen
Miniatyyripeli
Pienikokoinen figuriini
Pienimuotoinen sävellys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Miniatyyri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mika Rontti

| Mika Rontti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. marraskuuta 1983 (ikä 40) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  "Ruosniemen Rafalski"
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2008
Aik. seurat:  Porin Ässät (SM-liiga) Helsingin Jokerit (SM-liiga) Mikkelin Jukurit (Mestis)
Mika Rontti (s. 30. marraskuuta 1983 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, joka  pelasi puolustajana. Rontti pelasi ensimmäiset SM-liigapelinsä Ässissä kaudella 2001–02. Tuolloin hänelle kertyi 40 ottelussa kolme syöttöpistettä. Rontti jatkoi Ässissä pelaamista aina kauteen 2006–07 asti. Tuolloin Rontille oli kertynyt tehoja SM-liigassa 8 maalia ja 18 maaliin johtanutta syöttöä 295 ottelussa. Ennen ensimmäistä maaliaan Rontti oli pelannut lähes sata ottelua. Seuraavaksi kaudeksi, 2007–08, Rontti sai try-outin kautta sopimuksen Helsingin Jokereihin. Jokerit kuitenkin irtisanoi Rontin sopimuksen, ja Mestiksessä kiekkoilava Mikkelin Jukurit kiinnitti Rontin juuri ennen siirtorajan umpeutumista loppukaudeksi riveihinsä. Radio Porin jääkiekkoselostaja Jussi Aho on antanut Rontille lempinimen "Ruosniemen Rafalski".