Diamanda Galás
Ura

Diamanda Galás syntyi ja kasvoi San Diegossa Kaliforniassa kreikkalais-ortodokseista vanhemmista. Hänen isänsä musiikilliset lahjat vaikuttivat häneen syvästi. Galás aloitti musiikillisen matkan pianolla kolmivuotiaana. 1970-luvun alussa hän soitti Los Angelesissa avantgarde-jazzmuusikoiden, kuten David Murrayn, Butch Morrisin ja Mark Dresserin, kanssa. Hän eli kuitenkin myös äärimmäistä ja vaarallista elämää, jossa huumeidenkäyttö ja moninaiset seksuaaliset kokemukset olivat keskeisessä osassa. Hänen itsensä mukaan liian tiukka kasvatus johti kapinaan ja huumeiden hallitsemaan nuoruuteen ennen hänen pääsyään Kalifornian yliopiston musiikki- ja kuvataideohjelmaan. Hän opiskeli oopperalaulua mutta suuntautui lopulta performanssitaiteeseen.
Galás teki esiintymisdebyyttinsä vuonna 1979 Ranskan Festival d'Avignonissa. Se johti kutsuun ottaa päärooli säveltäjä Vinko Globokarin poliittisesti latautuneessa oopperassa Un Jour Comme un Autre. Seuraavissa sooloesitystaiteen teoksissaan, kuten Wild Women with Steak Knives ja Tragouthia Apo to Aima Exon Fonos, Galás hioi edelleen ainutlaatuista, ikkunoita rikkovaa äänenkäyttöään, joka sai vaikutteita saksalaisen ekspressionismin Schrei (”huuto”)-oopperasta.
Diamanda Galás teki soolodebyyttinsä vuonna 1982 The Litanies of Satan -albumilla, joka oli provokatiivinen teos, jossa oli vokalistinen sovitus Charles Baudelairen runosta.
Vankilateemaisen esitystaiteen Panoptikonin (dokumentoitu samannimisellä 1984 julkaistulla albumilla) jälkeen Galás sai seurata läheltä, kuinka AIDS-kriisi tasaisen varmasti tuhosi New Yorkin homoyhteisön ja samalla merkittävän osan sen taidekenttää, mukaan lukien hänen oman veljensä, näytelmäkirjailija Philip-Dimitri Galásin vuonna 1986. Hän alkoi kehittää albumitrilogiaa nimeltä Masque of the Red Death. Albumit julkaistiin itsenäisesti vuosina 1986–1988 nimillä The Divine Punishment, Saint of the Pit ja You Must Be Certain of the Devil. Nämä kolme albumia käsittelevät Galásin rukousta AIDS-epidemiaa vastaan.
Vuoden 1990 The Singer -albumilla Galás teki ensimmäiset hienovaraiset siirtymänsä kohti bluesia ja rockmusiikkia. Hän tulkitsee levyllä pianon säestämänä vanhoja blues-kappaleita, kuten Willie Dixonin ”Insane Asylum” ja Screamin’ Jay Hawkinsin ”I Put a Spell on You”. Vuoden 1993 a cappella -teos Vena Cava edelsi vuoden 1994 The Sporting Life -albumia, joka  esitteli Galásin ensimmäistä kertaa rock-yhtyeen jäsenenä. Levy oli yhteistyö Led Zeppelinin entisen basistin John Paul Jonesin kanssa, ja se koostui pääasiassa alkuperäisteoksista.
Vuoden 1994 radio-työ Schrei X julkaistiin albumina vuonna 1996. Teos oli täysin ääniperformanssiin perustuva levy, jossa ei ole lainkaan instrumentteja – vain Galásin ääni ja sen äärirajoilla venytetyt mahdollisuudet. Samana vuonna ilmestyi myös Galásin ensimmäinen kirja The Shit of God. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Malediction & Prayer -albumilla. Hän julkaisi seuraavaksi äänitteet Serpenta Canta ja Defixiones: Will and Testament (2003), joka oli teos armenialaisesta kansanmurhasta, kreikkalaisten ja assyrialaisten joukkoteloituksista sekä sukupuuttoon pyyhityistä kulttuureista. Niitä seurasi Orders from the Dead marraskuussa 2003  Vuonna 2008 ilmestyi live-albumi Guilty Guilty Guilty.
Vuonna 2010 Galás teki yhteistyötä elokuvantekijä Davide Pepen kanssa luodakseen kokeellisen ääni- ja elokuvatyön Schrei 27, joka on raaka kuvaus ruumiista, joka kärsii kidutusta eristyksissä. Vuonna 2012 Galás aloitti yhteistyönsä sovittaja Jon Ølvind Nessin kanssa. Se johti uraauurtavaan konserttiin Norjan radion orkesterin kanssa Kanonhallenissa. Samana vuonna hän esitti luento-esityksen In the Mouth of the Crocodile ”Weaving Politics” -symposiumissa Tukholmassa (yhdessä Julia Kristevan ja koreografi William Forsythin kanssa), ja avasi Antony Hegartyn Meltdown Festivalin Southbank Centerissä Lontoossa. At Saint Thomas the Apostle Harlem äänitettiin kirkossa Red Bull Music Academy Festival 2016 -tapahtumassa, ja se sisälsi teoksia, joita taiteilija kutsui ”kuolemanlauluiksi”. Laulut esitettiin neljällä kielellä – italiaksi, saksaksi, ranskaksi ja kreikaksi – ja esitykset sisälsivät kuolemaa käsittelevää runoutta Cesare Paveselta ja Ferdinand Freiligrathilta sekä covereita Jacques Brelin ja Albert Aylerin kappaleista.
Vaikka Galás kiersi Euroopassa ja Aasiassa seuraavan vuosikymmenen ajan, hän ei julkaissut uutta materiaalia pitkään aikaan. Hän korjasi tämän vuonna 2017 julkaisemalla kaksi albumia. All the Way oli kokoelma radikaaleja uusintatulkintoja folk-, country- ja jazz-standardeista, kuten Thelonious Monkin klassikosta ”’Round Midnight” ja Johnny Paycheckin psykobilly-klassikko ”Pardon Me, I’ve Got Someone to Kill”.
Niitä seurasi kiertueita Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Ottaessaan vuonna 2019 haltuunsa oikeudet koko tuotantoonsa Galás laittoi albuminsa saataville suoratoistopalveluihin ja alkoi julkaista niitä uudelleen vuonna 2020 aloittaen The Litanies of Satan -albumilla. Hän julkaisi myös De-formation: Piano Variations -teoksen, 21 minuutin soolo-pianokappaleen, joka perustuu Georg Heymin vuonna 1912 kirjoittamaan ekspressionistiseen runoon Das Fieberspital. Heymin säkeitä sisällytettiin vuoden 2022 julkaisuun Broken Gargoyles; aikaisemmassa muodossa tämä teos esitettiin äänitaideteoksena Kapellen Leprosariumissa Hannoverissa, Saksassa.
Galás oli ensimmäinen Demetrio Stratos -palkinnon saaja. Se on Italian musiikillisen innovaation palkinto. Musiikkiteollisuuden ja median kehuista huolimatta Galás on kieltäytynyt mukautumasta musiikkiteollisuuden odotuksiin, ja hän pitää taiteellista rehellisyyttä kaupallisen menestyksen edellä. Galásin taidetta onkin ollut vaikea sijoittaa kategorioihin, mutta hän on ammentanut vaikutteita saksalaisesta ekspressionismista, kauhuelokuvista, oopperasta sekä bluesin, gospelin ja countryn perinteistä. Säveltäjänä, pianistina ja esitystaiteilijana Galás on esittänyt pääasiassa omaa tuotantoaan, mutta hän on tulkinnut persoonallisella tyylillään myös muiden taiteilijoiden teoksia. Hänen on esittänyt esimerkiksi maanpakolaisiksi joutuneiden runoilijoiden ja kirjailijoiden tekstejä musiikin säestämänä.