stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chopper (elokuva)

| Chopper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrew Dominik
Käsikirjoittaja:  Andrew Dominik
Perustuu:  Chopper Readin omaan tarinaan
Tuottaja:  Michèle Bennett
Säveltäjä:  Mick Harvey
Leikkaaja:  Ken Sallows
Pääosat:   Eric Bana  Vince Colosimo  Simon Lyndon  Kate Beahan  David Field 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Australia
Tuotantoyhtiö:  Australian Film Finance Corporation Limited (käännä suomeksi)
Levittäjä:  First Look Studios Netflix
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chopper (Chopper) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut uusiseelantilaisen Andrew Dominikin ohjaama australialainen elokuva, joka perustuu australialaisen rikollisen Chopper Readin elämäntarinaan.
Ferdinand Tilgmann

Ferdinand Tilgmann 1870-luvun puolivälissä.
Christoph Friedrich Ferdinand Tilgmann, kirjailijanimi F. Christoph (30. syyskuuta 1832 Kassel, Saksa – 11. lokakuuta 1911 Helsinki) oli saksalaissyntyinen Suomeen muuttanut kirjanpainaja, kivipiirtäjä, kirjapainon johtaja ja suomalaisen kirjallisuuden saksantaja. Tilgmann  perusti myös Suomen Pankin setelipainon.
Elämäkerta

Tilgmannin vanhemmat olivat kansliasihteeri Heinrich Tilgmann ja Maria Kunigunde von Burgman. Hän opiskeli kivipiirtäjäksi, kiersi kisällinä eri Euroopan maissa ja perusti sitten kivipainon Norrköpingiin Ruotsiin. Suomeen 1862 saapunut Tilgmann toimi Polén & Co:n kivipainon johtajana Helsingissä 1863–1869. Hän perusti Helsinkiin 1869 oman kivipainon ja sittemmin myös kirjapainon, kemigraafisen laitoksen ja korttitehtaan. Tilgmann osti 1872 tontin Lönnrotinkadun ja Annankadun kulmasta, jonne rakennettiin sitten useassa vaiheessa kahdeksankerroksinen punatiilinen kirjapainotalo. Vuonna 1895 yrityksestä muodostettiin Oy F. Tilgmann Ab jonka toimitusjohtajana Tilgmann oli kuolemaansa saakka. Tilgmann perusti Helsinkiin myös Suomen Pankin setelipainon ja toimi sen johtajana vuodesta 1886. Hän oli ollut painamassa ensimmäisiä suomalaisia markkaseteleitä jo 1860-luvulla.
Tilgmannin perustama kirjapainoalan yritys oli aikanaan Suomen suurin, ja siihen kuului kirja-, kivi-, syvä- ja teräspaino. Yritys on toiminut vuodesta 1978 Espoon Suomenojalla. Entisessä painotalossa oli sen jälkeen vuodesta 1980 Eläke-Varman pääkonttori, ja vuonna 2008 sinne siirtyi Euroopan kemikaalivirasto. Tilgmann oli 1985–1998 Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n ja sittemmin UPM Kymmene Oyj:n tytäryhtiö sekä vuodesta 1999 Editan tytäryhtiö. Tilgmann fuusioitiin vuonna 2000 Lauttasaaren Paino Osakeyhtiön kanssa, ja uuden yrityksen nimeksi tuli Edita Label Oy.
Tilgmann käänsi saksan kielelle suomalaista runoutta ja vuonna 1902 Vänrikki Stoolin tarinat. Tilgmann myös sävelsi lauluja.
Tilgmann oli naimisissa neljä kertaa:
1861–1868 Amalia (Malin) Levin (k. 1868)
1869–1875 Johanna Wilhelmina Gustava Boman (k. 1875)
1879–1895 Sofia Mathilda Andrae (k. 1895)
1900– Henriette Luise Josephine (Josy) von Rode
Tilgmannin pojista Knut Tilgmann ja Ernst Tilgmann jatkoivat isänsä jälkeen kirjapainoalalla.
Käännöksiä

J. L. Runeberg: Fähnrich Ståls Erzählungen. J. C. Hinrichs, Leipzig 1902. (2. ja 3. painos Helsingfors 1910.)
K. A. Tavaststjerna: Gedichte Ins Deutsche übertragen von F. Tilgmann. Helsingfors 1905.
Aiheesta muualla

Landgrén, Lars-Folke: / Tilgmann, Ferdinand (1832–1911). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ensimmäinen setelipainajamme. Kivipiirtäjä, joka oli säveltäjä ja saksansi "Vänrikki Stoolin tarinat", Suomen Kuvalehti, 24.09.1932, nro 39, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Espanjalaiset saappaat

Espanjalaiset saappaat
Espanjalaiset saappaat ovat kidutusväline. Espanjalaisissa saappaissa on kaksi saappaan kyljen muotoista palaa, joiden välissä on tapit, joissa on jengat ja tappien päissä kiristyskanget (kuin höyläpenkissä). Saappaita käytettäessä kysyttiin kidutettavalta tunnustusta, ja jos tämä ei tunnustanut, väännettiin tapeista esimerkiksi kierros lisää. Saappaat aiheuttivat kovia kipuja, ja pahimmassa tapauksessa jaloilla ei voinut enää kävellä.
Kirjallisuus

Victor Hugon romaanissa Pariisin Notre-Dame kidutetaan Esmeraldaa espanjalaisilla saappailla.
Mihail Bulgakovin romaanissa Saatana saapuu Moskovaan Signora Toffana saapuu Saatanan juhliin espanjalainen saapas vasemmassa jalassa, kun hänet mainitaan ensimmäisen kerran.
Eros

Eros virittämässä joustaan Lysippoksen kreikkalaisen patsaan roomalaisessa kopiossa 100-luvulta.
Eros (m.kreik. Ἔρως, rakkaus) on kreikkalaisessa mytologiassa rakkauden jumala. Hänet kuvataan usein nuolia ja jousta kantavaksi, siivekkääksi pikkupojaksi tai nuoreksi mieheksi. Arkaaisen kauden taiteessa hän oli pääsääntöisesti nuori mies, mutta hänestä tehtiin myöhemmin koko ajan nuorempi. Hellenistisessä taiteessa hän oli jo pikkulapsi.
Kreikkalaiset liittivät Eroksen ennen kaikkea hedelmällisyyteen, haluun ja seksuaaliseen rakkauteen. Hänet nähtiin ovelana kujeilijana, joka saattoi olla leikkisä ja harmittoman ilkikurinen mutta toisinaan uhrillaan leikittelevä julmuri, jonka yllätyshyökkäykset aiheuttivat vain holtitonta intohimoa ja sekaannusta. Häntä pidettiin lisäksi homoseksuaalisen rakkauden suojelijana.
Eros ampui jousipyssyllään nuolia, jotka saivat ihmiset, sankarit ja jumalat rakastumaan. Eroksen tunnetuimpia uhreja oli Apollon, joka rakastui Dafne-nymfiin. Eros sai myös Medeian rakastumaan Iasoniin. Eros itse rakastui Psykheen äitinsä vastustuksesta huolimatta.
Tausta

Yleisimmin Eros kuvattiin rakkauden, kauneuden ja halun jumalattaren Afroditen apurina. Joskus Eros kuvattiin Afroditen ja sodanjumalan Areen poikana, jonka veljiä olivat Deimos, Fobos ja Harmonia. Joskus Eroksella oli pikkuveli Anteros.
Hesiodoksen mukaan Eros oli yksi alkujumalista ja yhdessä Khaoksen ja Gaian kanssa vastuussa luomisesta. Joissain kertomusperinteissä Eroksen kerrottiin olevan munasta syntynyt hermafrodiitti, jonka Khronos sijoitti Khaosin kohtuun. Aristofaneen mukaan Eros syntyi Nyksin ja Aitherin munimasta hopeisesta munasta. Eroksen äidiksi on mainittu myös esimerkiksi Eileithyia, Penia ja Iris.
Palvonta

Eroksen tärkein kulttikeskus oli Boiotian Thespiaissa. Hänellä oli myös yhteinen pyhäkkö, Afroditen ja Eroksen pyhäkkö, Afroditen kanssa Ateenan Akropoliin pohjoisrinteessä. Hänet yhdistettiin läheisesti moneen Afroditen kulttiin koko kreikkalaisessa maailmassa. Erosta palvottiin lisäksi Megarassa, Filadelfeiassa, Leuktrassa, Eleassa ja Parionissa.
Kuvaukset

Eros kuvattiin kreikkalaisessa taiteessa yleensä nuorukaisena, jolla on siivet ja voitonseppele. Hän saattoi pidellä lyyraa, jänistä tai ruoskaa. 300-luvulta eaa. alkaen hänet kuvattiin joskus myös jousi kädessään. Kreikkalaisessa keramiikassa Eros esiintyy usein häätilaisuuksissa ja muissa romanttisissa kohtauksissa osanottajien yläpuolella leijaillen. Joskus Eros esiintyi kahtena tai kolmena, jolloin hän edusti rakkauden eri muotoja nimeltään Eros, Himeros (halu) ja Pothos (kaipaus). Hellenistisessä taiteessa Eros kuvattiin useimmiten Psykhen seurassa.
Eros oli kuvattuna yhteen maailman seitsemästä ihmeestä, Zeuksen patsaan valtaistuimeen Olympiassa. Hän esiintyy myös Parthenonin itäisessä friisissä.
Roomassa

Eros tunnetaan roomalaisessa mytologiassa nimillä Amor ja Cupido.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eros Wikimedia Commonsissa
Eros kuvattuna kreikkalaiseen lautaseen 300-luvulta eaa.
Christof Duffner

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | joukkuemäki |  |
Christof Duffner (s. 16. joulukuuta 1971, Schönwald) on saksalainen mäkihyppääjä ja joukkuemäen olympiavoittaja Lillehammerista 1994.
Joukkuemäen olympiavoiton lisäksi Duffner oli voittamassa joukkuemäen maailmanmestaruutta vuonna 1999 sekä MM-pronssia vuonna 1997. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasijoituksensa oli kymmenes sija MM-kisojen 1993 suurmäessä.
Duffner voitti urallaan yhden maailmancupin osakilpailun, Keski-Euroopan mäkiviikon avauskilpailun Oberstdorfissa 1992. Yhteensä hän saavutti viisi maailmancupin osakilpailun palkintokorokepaikkaa. Hän oli parhaimmillaan maailmancupin loppupisteissä kuudes kaudella 1992–1993.
Duffner lopetti uransa vuonna 2004.
Florent Willems

Florent Willems
Florent Willems: Nainen ja peili.
Florent Willems, nimi myös muodossa Florent Willems van Edeghem (8. tammikuuta 1823 Liège, Belgia – 23. lokakuuta 1905 Neuilly-sur-Seine,  Ranska) oli belgialainen taidemaalari ja restauroija. Uransa varrella Willems keskittyi sekä laatu- että muotokuviin.
Elämänvaiheita

Willems piti ensimmäisen näyttelynsä jo 17-vuotiaana kotikaupungissaan. Sen jälkeen hän meni töihin Brysseliin taideliikkeeseen, missä työskenteli restauroijana. Töillä saaduilla ansioilla oli tarkoitus rahoittaa taiteen jatko-opinnot.
Pariisiin Willems asettui vuonna 1844. Willemsin taideopinnot jäivät lopulta melko hajanaisiksi. Hänestä tuli yksi Pariisin ostavan yleisön suosikeita.
Suosionsa Willems saavutti aluksi historiamaalauksillaan, jotka kuvasivat 1600- ja 1700-lukujen tapahtumia. Hän otti aiheita myös Alexandre Dumas`n romaaneista. Julkiset tunnustukset tulivat Willemisille jo uran alkuvaiheessa. Kunnianlegioonan jäsenyys tuli vuonna 1853 ja Kunnialegioonan upseerin arvo kahta vuotta myöhemmin. Kunnialegioonan komentajan arvon hän sai vuonna 1878. Belgian kuningas myönsi hänelle ritarin arvon vuonna 1851.
Willems toimi myös tapettikuvioiden ja huonekalujen suunnittelijana.
Alfred Stevens oli Willemisin oppilas ja myöhemmin ystävä.
Aiheesta muualla

http://vlaamsekunstcollectie.be/en/creators/florent-willems?types=florent-willems
Chop suey

Chop suey -annos.
Chop suey (杂碎, pinyin: zá suì) on länsimaissa tunnettu kiinalainen tai oikeammin amerikankiinalainen ruoka. Se on lähtöisin Yhdysvalloissa asuvilta amerikankiinalaisilta. Chop suey on ruokalajina varsin yksinkertainen: pannulla kypsennettyä lihaa, kanaa tai katkarapuja sekä kasviksia suurustetussa kastikkeessa. Käytettävät kasvikset ja lihan voi valita jokseenkin vapaasti. Chop suey tarjoillaan yleensä riisin mutta myös nuudelien kanssa.
Florent Sinama-Pongolle

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Florent Sinama-Pongolle
Syntymäaika: 20. lokakuuta 1984 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Saint-Pierre, Réunion, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura: Dundee United
Pelinumero: 99
Junioriseurat
1995--2001: Le Havre
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2003 2003–2007 2006 2006–2007 2007–2008 2008–2010 2010–2012 2010–2011  2011–2012 2015– | Le Havre Liverpool → Blackburn → Recreativo Recreativo Atlético Madrid Sporting → Zaragoza → Saint-Étienne Dundee United | 42 (7) 38 (4) 10 (1) 68 (22) 68 (22) 40 (5) 5 (1) 24 (4) 23 (4) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2008 | Ranska | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. kesäkuuta 2009.
Florent Sinama-Pongolle (s. 20. lokakuuta 1984 Saint-Pierre, Réunion, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa skotlantilaista Dundee Unitedia.
Seurajoukkueura

Sinama-Pongolle pelasi juniorina Le Havressa ja nousi seuran edustusryhmään vuonna 2001. Hänet nimettiin Ranskan mestaruusjuhliin päättyneen alle 17-vuotiaiden MM-turnauksen parhaaksi pelaajaksi vuonna 2001, ja oli myös turnauksen paras maalintekijä. Hyvät otteet herättivät Liverpool-manageri Gérard Houllierin kiinnostuksen ja vuonna 2003 Sinama-Pongolle siirtyi Liverpooliin yhdessä serkkupoikansa Anthony Le Tallecin kanssa.
Liverpoolissa peliaikaa tuli vain rajallisesti, ja kevätkauden 2006 Sinama-Pongolle vietti lainasopimuksella Blackburnin riveissä. Kesällä 2006 hän pelasi Ranskan joukkueessa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa, joissa joukkue selvisi välieriin saakka. Kesän lopulla Sinama-Pongolle teki sopimuksen espanjalaisen Recreativo Huelvan kanssa. Aluksi sopimus oli vain yhden kauden mittainen, mutta sittemmin sitä jatkettiin vuoteen 2011. Kesällä 2008 Sinama-Pongolle siirtyi Atlético Madridiin neljän vuoden mittaisella sopimuksella. Vähälle peliajalle Atléticossa jääneen ranskalaishyökkääjän siirrosta hänen nykyiseen seuraansa päästiin sopimukseen joulukuussa 2009.
Maajoukkueura

Florent Sinama-Pongolle on kuulunut Ranskan juniorimaajoukkueiden vakiopelaajiin lukuisissa ikäluokissa. Alle 16-vuotiaiden maajoukkeessa hän edusti maataan vuoden 2001 EM-turnauksessa, ja saman vuoden syksyllä Ranskan voittojuhliin päättyneissä alle 17-vuotiaiden MM-turnauksessa, missä hän voitti turnauksen maalikuninkuuden yhdeksällä maalillaan ja valittiin myös kisojen parhaaksi pelaajaksi. Hän edusti maataan myös alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruusturnauksessa vuonna 2006. Hän pelasi ensimmäisen ja tähän mennessä ainoan ottelunsa Ranskan A-maajoukkueessa Tunisiaa vastaan lokakuussa 2008.
Espanjalaisen Amerikan itsenäisyyssodat

Espanjalaisen Amerikan itsenäisyyssodat olivat sarja aseellisia yhteenottoja Espanjan ja sen siirtomaiden välillä vuosina 1803–1833.  Kun kuningas Ferdinand VII kuoli vuonna 1833, vain Kuuba ja Puerto Rico olivat vielä Espanjan alaisuudessa. Espanja menetti ne vuonna 1898 käydyn Espanjan–Yhdysvaltain sodan seurauksen.
Sodat

1809–1825: Bolivian itsenäisyyssota
1810–1818: Argentiinan itsenäisyyssota
1810–1821 ja 1826: Chilen itsenäisyyssota
1810–1823: Venezuelan itsenäistyminen – Suur-Kolumbia itsenäistyi ja hajosi viideksi valtioksi Venezuela, Kolumbia, Panama, Ecuador ja  Guyana
1810–1821: Meksikon itsenäisyyssota
1811: Paraguayn sotilasvallankaappaus joka johti käytännössä itsenäistymiseen
1811–1824: Perun itsenäisyyssota
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Dean Elliott

Dean Elliott oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvasäveltäjä. Wisconsinin yliopistossa koulutuksensa saaneen Elliotin ensimmäinen sävellysteos oli Four Star Revue -sarjan varhainen komediaohjelma, joka debytoi vuonna 1950.
Enrique Bernoldi

| Enrique Bernoldi |
| --- | --- |
 Enrique Bernoldi
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Brasilia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  2001–2002
Talli(t):  Arrows
Kilpailuja:  29 (28 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 2001
Viimeinen kilpailu:  Saksan GP 2002
Aiheesta muualla
www.enriquebernoldi.com.br/ingles/index.asp
Enrique Antônio Langue de Silvério e Bernoldi (s. 19. lokakuuta 1978 Curitiba, Brasilia) on brasilialainen autourheilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa kausilla 2001–2002.  Vuonna 2008 Bernoldi siirtyi kilpailemaan Amerikassa IndyCar-sarjassa.
Bernoldi ajoi kausilla 2001–2002 Arrows-tallissa. Hän starttasi 29 F1-kilpailuun keräten kokonaisuudessaan nolla pistettä. Hän on sen jälkeen toiminut BAR-tallin testikuljettajana vuonna 2005.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Arrows | AUS Kesk. | MAL Kesk. | BRA Kesk. | SMR 10 | ESP Kesk. | AUT Kesk. | MON 9 | CAN Kesk. | EUR Kesk. | FRA Kesk. | GBR 14 | GER 8 | HUN Kesk. | BEL 12 | ITA Kesk. | USA 13 | JPN 14 | 0 | 21. |
| 2002 | Arrows | AUS DSQ | MAL Kesk. | BRA Kesk. | SMR Kesk. | ESP Kesk. | AUT Kesk. | MON 12 | CAN Kesk. | EUR 10 | GBR Kesk. | FRA DNQ | GER Kesk. | HUN   | BEL   | ITA   | USA   | JPN   | 0 | 22. |
Formula 3000 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Red Bull Junior | SMR 9 | MON 15 | ESP Kesk. | FRA 12 | GBR 20 | AUT Kesk. | GER 5 | HUN 8 | BEL DNQ | EUR DNQ | 2 | 18. |
| 2000 | Red Bull Junior | SMR Kesk. | GBR 4 | ESP Kesk. | EUR Kesk. | MON Kesk. | FRA 23 | AUT 14 | GER 6 | HUN 6 | BEL 10 | 5 | 16. |
Charles Mungoshi

Charles Mungoshi
Charles Mungoshi (2. joulukuuta 1947 – 17. helmikuuta 2019 Harare) oli zimbabwelainen prosaisti ja runoilija.
Mungoshi syntyi yhtenä maanviljelijäperheen kahdeksasta lapsesta ja varttui Chivhun alueella. Hän työskenteli vuosina 1975–1981 maansa kirjallisuusvirastossa ja tämän jälkeen hararelaisen Zimbabwe Publishing Housen palveluksessa. Vuosina 1985–1987 Mungoshilla oli Zimbabwen yliopiston kirjallisuusresidenssi, jonka jälkeen hän palasi työskentelemään Zimbabwe Publishing Houseen. Vuonna 1990 hän oli Floridan yliopiston residenssikirjailija.
Mungoshi kirjoitti romaaneja, novelleja ja runoutta; lisäksi hän toimi näytelmäkirjailijana sekä käsikirjoittajana ja esiintyi useissa elokuvissa sekä videojulkaisuissa. Hänen novellikokoelmansa Coming of the Dry Season (1972) oli kielletty Rhodesiassa vuosina 1974–1978. Mungoshi sai vuosina 1988 ja 1998 Commonwealth Foundationin kirjailijapalkinnot parhaasta kirjasta Afrikassa novellikokoelmillaan The Setting Sun and the Rolling World (1987) ja Walking Still (1997). Romaanit Waiting for the Rain (1975) ja Ndiko kupindana kwamazuva (1975) toivat Mungoshille Kansainvälisen Penin palkinnot. Lisäksi hänelle myönnettiin Noma Award for Publishing in Africa lapsille suunnatusta tarinakokoelmasta One Day Long Ago: More Stories from a Shona Childhood (1991). Vuonna 2003 Zimbabwen yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon. Mungoshi kirjoitti sekä shonan että englannin kielillä.
Mungoshi oli vuodesta 1976 naimisissa Jesesi Mungoshin kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä poikaa: Farai, Graham, Nyasha ja Charles. Mungoshi kuoli 71-vuotiaana Parirenyatwan sairaalassa neurologiseen tautiin, jota oli sairastanut kymmenen vuoden ajan.
Teoksia

Makunun'unu maodzamwoyo (1970)
Coming of the Dry Season (1972)
Waiting for the Rain (1975)
Ndiko kupindana kwamazuva (1975)
Inongova njake njake (1980)
Some Kinds of Wounds (1980)
The Setting Sun and the Rolling World (1987)
Stories from a Shona Childhood (tarinoita lapsille, 1989)
One Day Long Ago: More Stories from a Shona Childhood (tarinoita lapsille, 1991)
Walking Still (1997)
Branching Streams Flow in the Darkness (1998)
The Milkman Doesn't Only Deliver Milk (runokokoelma, 1998)
Christofer Carl von Schlippenbach

Christoph Karl von Schlippenbach.
Christofer Carl von Schlippenbach (myös: Christoffer t. Christopher) (1624 Kuurinmaa – 1660) oli ruotsalainen kreivi, soturi ja diplomaatti. Hän toimi diplomaatitehtävissä muun muassa Saksassa. Hän oli sotakollegion presidentti ja valtaneuvos. Kuningatar Kristiina lahjoitti hänelle 1654 Liuksialan kartanon, ja hän sai oikeuden käyttää arvoa Liuksialan vapaaherra.
Freivorbau

Freivorbau-menetelmän periaate
Freivorbau eli vapaaulokemenetelmä on teräsbetonisten jännitettyjen palkkisiltojen rakennusmenetelmä.
Menetelmän kehitti saksalainen sillanrakennusinsinööri Ulrich Finsterwalder
1950-luvulla.  Menetelmässä sillan päällysrakenne rakennetaan ulokkeena ilman ala- 
tai yläpuolisia telineitä.
Menetelmän käyttö Suomessa

Suomessa Freivorbau-menetelmällä on rakennettu kolme siltaa. Ensimmäisenä rakennettiin vuonna 1967 valmistunut 240 metriä pitkä Ounasjoen silta Rovaniemellä. Vuonna 1994 valmistunut Ounasjoen sillan alavirranpuoleinen silta rakennettiin normaalisti kansi tuettuna. Kaksi muuta siltaa ovat vuonna 1974 valmistunut Porin Linnansilta sekä vuonna 1986 valmistunut Norrströmmenin silta Nauvossa.
Weidatalbrücke
Pierre-Pflimlin-Brücke
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Freivorbau Wikimedia Commonsissa
Commodore (täsmennyssivu)

Commodore (engl. kommodori) viittaa muun muassa seuraaviin:
Commodore, tietokonevalmistaja
Mike Commodore (s. 1979), kanadalainen jääkiekkoilija
Holden Commodore, automalli
Hudson Commodore, automalli
Opel Commodore, automalli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Commodore”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Charles Munch

Charles Munchin muistolaatta Louveciennesissa, Ranskassa.
Charles Munch [šarl mynš] (alk. Münch; 26. syyskuuta 1891 Strassburg, Saksa – 6. marraskuuta 1968 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) oli ranskalainen kapellimestari, joka tunnettiin etenkin ranskalaisen musiikin johtajana. Hän ei kuitenkaan välittänyt taiteellisista maaerotteluista vaan tuli tunnetuksi myös Ludwig van Beethovenin, Ernest Blochin, Aleksandr Borodinin, Johannes Brahmsin, Joseph Haydnin, Franz Lisztin, Felix Mendelssohnin, W. A. Mozartin, Robert Schumannin, Sergei Prokofjevin, Pjotr Tšaikovskin ja Giuseppe Verdin tulkitsijana. Munchin maineikkainta työskentelyaikaa oli Bostonin sinfoniaorkesterin johtajuus 1949–1962.
Alun perin hänen sukunimensä oli Münch. Hän syntyi Saksan kansalaiseksi Strassburgissa (nykyään Ranskan Strasboug). Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli Saksan armeijan sotilaana. Toisen maailmansodan aikana hän kuitenkin oleskeli Pariisissa ja tuki vastarintaliikettä rahallisesti.
Munchin isoisä oli ollut opettaja ja urkuri. Isä taas toimi kuoronjohtajana ja urkurina ja tuli tunnetuksi etenkin Bach-tulkinnoistaan. Charles itse opiskeli Strassburgin konservatoriossa Hans Pfitznerin johdolla. Charles Munchin ensikonsertti viulistina oli vuorossa vuonna 1912. Samana vuonna hän aloitti Pariisissa opinnot Lucien Capet’n alaisuudessa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Munch opiskeli Carl Fleschin oppilaana Berliinissä. Sen jälkeen hän palveli konserttimestarina Strasbourgissa ja sittemmin Gewandhaus-orkesterissa Wilhelm Furtwänglerin ja Bruno Walterin toimiessa kapellimestareina.
Vuonna 1933 Munch muutti Pariisiin ja meni naimisiin kirjailija-kääntäjä Geneviève Mauryn kanssa. Munchista tuli Société philharmonique de Paris -orkesterin johtaja 1935, ja Société des Concerts du Conservatoire -orkesterin johtoon hän astui 1937. Hän myös opetti École normale de musique -oppilaitoksessa. Yhdysvaltoihin hänet kutsui ensimmäisenä New Yorkin filharmonikot. Bostonin sinfoniaorkesterin edessä hän kuitenkin johti ensikonserttinsa uudella mantereella joulukuussa 1946. New Yorkin -debyytti oli vuorossa seuraavassa kuussa, ja sitä seurasivat vierailut muidenkin amerikkalaisorkestereiden kapellimestarina.
Bostonin orkesterin musiikillisena johtajana hän toimi Sergei Koussevitzkyn jälkeen. Tämän 23-vuotiseksi venyneen jakson jälkeen hän palasi Ranskaan ja toimi vierailevana kapellimestarina eri orkestereissa. Hän kuoli kesken Amerikan-kiertueen, jota hän teki Pariisin orkesterin kanssa.
Charles Munchille johtaminen ei ollut niinkään ammatti kuin pyhä kutsumus. Kapellimestarit muodostivat hänen näkemyksensä mukaan eräänlaisen papiston, jonka tunnuksia olivat kuri, opiskelu, kieltäytyminen ja ylpeys. Musiikki oli aina ensimmäisellä sijalla. Hän ei välittänyt analysoida musiikin tekemisen saloja.
Ranskalaiset antoivat kapellimestarille lempinimen ”kaunis Charles”  ja vuonna 1949 Elle-naistenlehden lukijat valitsivat hänet toiseksi mieluisimmaksi päivällisseuralaiseksi Winston Churchillin jälkeen.
Kirjallisuutta

Holoman, D. Kern: Charles Munch.  Oxford:  Oxford University Press, 2012.  ISBN 978-0-19-977270-4.
Freisingin piirikunta

Freisingin piirikunta (saks. Landkreis Freising) on Ylä-Baijerin hallintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen keskus on Freisingin kaupunki. Piirikunnan pinta-ala on 799,85 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 24 kuntaa. Vuoden 2023 lopussa piirikunnan väkiluku oli 186 276.
Freisingin piirikunta ja sen kunnat.
Piirikunta sijaitsee Münchenin pohjoispuolella, ja Münchenin lentoasema sijaitsee osittain piirikunnan alueella.