stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madeira
Hallinto ja politiikka > Hallinnollinen jako

Madeira koostuu 11 kunnasta, joista kymmenen sijaitsee Madeiran saarella ja yksi Porto Santolla. Kunnat jakaantuvat edelleen 54 freguesiaan. Madeiralla on 53 freguesiaa ja Porto Santolla yksi. Desertassaaret kuuluvat hallinnollisesti Santa Cruzin kuntaan ja Selvagenssaaret Funchalin kuntaan.
| Kunnat | Väkiluku (2011) | Pinta-ala  (km²) | Kuntakeskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Funchal | 112 015 | 76,0 | Funchal |
| Santa Cruz | 43 018 | 82,0 | Santa Cruz |
| Câmara de Lobos | 35 659 | 52,0 | Câmara de Lobos |
| Machico | 21 803 | 68,0 | Machico |
| Ribeira Brava | 13 362 | 65,0 | Ribeira Brava |
| Calheta | 11 519 | 112,0 | Calheta |
| Santana | 8 277 | 96,0 | Santana |
| Ponta do Sol | 8 853 | 46,0 | Ponta do Sol |
| São Vicente | 5 721 | 79,0 | São Vicente |
| Porto Santo | 5 482 | 42,0 | Vila Baleira |
| Porto Moniz | 2 711 | 83,0 | Porto Moniz |
| Yhteensä | 267 938 | 801 |  |
Talous

Madeiran talouden tärkeimmät kulmakivet ovat maanviljely, kalastus, matkailu ja talouspalvelut ulkomaisille yhtiöille. Alueen teollisuus ei ole kovin monipuolista, ja se koostuukin lähinnä erilaisista ulkoisille markkinoille suunnatuista perinteisistä käsityötuotteista, kuten koruompeleista, kuvakudoksista ja koritöistä. Suurimmat teollisuudenalat liittyvät toimintaan ruoka-, juoma-, tupakka- ja rakennusalalla. Kasvaneen taloudellisen hyvinvoinnin seurauksena maan työttömyysaste oli vuonna 2008 noin 6 %, alhainen muuhun Portugaliin verrattuna. Madeira on myös saanut huomattavaa tukea Euroopan unionin rahastoista, jolla on ollut suuri vaikutus sen talouteen. Saaduilla tuilla on muun muassa pidennetty lentokentän kiitotietä, sekä parannettu tieverkostoja rakentamalla kulkua nopeuttavia tunneleita.
Madeiran virallinen valuutta on euro. Syyskuussa 2002 Moody's antoi Madeiran alueelle luokan Aa3 liikkeellelaskijan luottoluokituksen alueen vilkkaan talouden ja sen suorituskyvyn paranemisen, sekä hallittavissa olevan velkataakan ansiosta. Syyskuussa 2011 Moody's alensi Madeiran pitkän aikavälin luottoluokitusta B1:stä B3:een huolena alueen huono hallinto ja johtaminen, sekä heikko talousarvioiden toteuttaminen. Madeiran aluehallituksen vuodesta 2003 lähtien ilmoittamatta jättämien kustannusten ja velkajärjestelysopimusten yhteisvaikutus oli vuosien 2008–2010 alijäämissä 1,1 miljardia euroa.
Presidentti Jardim erosi virastaan keväällä 2007 vastalauseena José Sócratesin hallituksen hyväksymälle laille alueiden varainkäytöstä. Hallitus oli neuvottelematta Madeiran kanssa muuttanut Portugalin ja Madeiran yhteisiä lakeja niin, että Madeiralle kuuluva 2 % EU-rahoista jäi Portugalille. Jardim asettui kuitenkin uudestaan ehdolle ja voitti vaalit ylivoimaisesti.
Talous > Liikenne

Euroopan unionin jäsenmaiden ja Schengen-alueen kansalaiset voivat matkustaa Madeiralle vapaasti. Saariryhmällä on kaksi lentoasemaa: Santa Cruzissa sijaitseva Madeiran lentoasema, ja Porto Santon saarella sijaitseva Porto Santon lentoasema. Lentoyhteyksiä Madeiralle kulkee Portugalista sekä Azoreilta, mutta myös muualta Euroopasta sekä esimerkiksi Etelä-Amerikasta. Portugalista voi matkustaa Madeiralle myös lautalla.
Madeiran ja Porto Santon välillä matkustetaan joko lentokoneella tai lautalla, joka kuljettaa myös autoja sekä muita ajoneuvoja. Madeiran saarella on kattava tieverkosto, ja edullisin kulkutapa on ympäri saarta kulkevat bussit, joiden aikataulut on kuitenkin suunniteltu pääasiassa paikallisten tarpeisiin. Helpoin kulkutapa on vuokra-auto, joita voi vuokrata esimerkiksi lentokentältä. Pääkaupungissa Funchalissa voi liikkua luotettavasti taksilla.
Talous > Matkailu

Matkailu on Madeiran taloudelle tärkeä tulonlähde, sillä se tuottaa noin 20 % alueen bruttokansantuotteesta.
Madeira on ollut matkailijoiden suosima kohde jo 1700-luvulta lähtien. Alueen leuto ilmasto houkutteli matkailijoita erityisesti Britanniasta ja muualta Euroopasta. Lisäksi Madeiralle saapui myös sairaita ihmisiä, jotka uskoivat löytävänsä parannuksen vaivoihinsa.
Madeiralle rakennettiin lentokenttä vuonna 1964, jota ennen saarelle täytyi matkustaa laivalla. Nykyisin laivamatkailijoiden määrä on taas kasvussa, sillä monet Atlantin risteilyt pysähtyvät Madeiralla. Talvisaikaan Madeiralle saapuu lämpöä ja aurinkoa etsiviä lentomatkailijoita Saksasta, Britanniasta ja Skandinaviasta, kun taas kesällä on enemmän eteläeurooppalaisia tulijoita, jotka pakenevat kotimaansa helteitä.
Madeira sijaitsee Atlantin valtamerellä, ja matkailijoille järjestetään runsaasti erilaisia meriaiheisia aktiviteetteja, kuten purjehdusta, kalastusta, valas- ja delfiinisafareita, vesihiihtoa, lainelautailua, sukellusta ja uintia.
Saaren tunnetuimpiin matkailukohteisiin kuuluvat kasvitieteellinen puutarha, eristynyt Nunnalaakso Curral das Freiras, jonne järjestetään opastettuja matkoja, sekä Monten palatsin puutarha ja São Vincenten laavaluolat. Myös vaellusretket levadoilla ja vuorenhuippujen näköalapaikoille ovat suosittuja. Cabo Girão on maailman toiseksi korkein merikallio ja suosittu nähtävyys, jossa sijaitsee lasipohjainen näköalatasanne. Pääkaupunki Funchalissa järjestetään vuosittain näyttävä uudenvuoden ilotulitus, joka on päässyt Guinnessin ennätysten kirjaan maailman suurimpana.
Madeiralta on veneyhteys Porto Santon saarelle. Porto Santon ilmasto ja saaren eteläpuolella sijaitseva yhdeksän kilometriä pitkä hiekkaranta houkuttelevat turistien lisäksi myös perheitä Madeiran saarelta. Hiekalla sanotaan olevan terveyttä edistäviä vaikutuksia.
Talous > Matkailu > Terveysriskit

Lokakuussa 2012  Madeiralla puhkesi hyttysten levittämä dengue-kuume-epidemia. Sairastuneiden joukossa oli myös suomalaismatkailijoita. Tautiin sairastuneiden määrä kääntyi laskuun marraskuun puolivälissä. Epidemia ei aiheuttanut kuolonuhreja, eikä uusista sairaustapauksista ole ilmoitettu kevään 2013 jälkeen. Madeiran viranomaiset kuitenkin suosittelevat matkailijoita noudattamaan ennalta ehkäiseviä toimia, kuten käyttämään hyttyskarkotteita, pitämään hotellihuoneen ikkunat iltaisin kiinni, sekä suosimaan ihoa peittäviä vaatteita.
Talous > Matkailu > Levadat

Levadat ovat Madeiran saarella sijaitsevia kanavia, jotka kuljettavat vettä saaren sateisilta vuoristoseuduilta alas etelä- ja kaakkoisosan kuivemmille alueille, jotka soveltuvat paremmin maanviljelyyn ja asutukseen. Ensimmäiset levadat rakennettiin 1400-luvulla puusta ja myöhemmin maaseoksesta tai kallioon hakkaamalla. Nykyään levadat tehdään betonista. 1600-luvulla rakennettiin yhä pidempiä ja leveämpiä vesikanavia vesimyllyjen ja sokeriruo’on viljelyn vuoksi. Työn tekivät yleensä vaarallisissa oloissa työskennelleet maurilaiset tai Afrikasta tuodut orjat. Vuonna 1940 vedenkäytön toimikunta aloitti levadojen nykyaikaistamisen, jonka seurauksena vuoteen 1969 mennessä rakennettiin kolme uutta sähkölaitosta sekä viisi uutta levadaa.
Madeiralla kulkee nykyisin yhteensä 2 150 kilometriä levadoja, jotka kuljettavat vettä saaren eteläosaan tuottaen samalla vesivoimaa. Levadojen vieressä kulkevat polut, jotka tarkoitettiin alun perin helpottamaan kanavien rakentamista ja korjausta, ovat nykyään turistien suosimia vaellusreittejä. Vaeltajien suosimiin kävelyreitteihin kuuluvat muun muassa Rabaçalin laakson kolmen levadan reitti, sekä Levada dos Tornos, jonka alkupisteeseen pääsee bussilla Funchalista.
Väestö

Madeiran väkiluku oli vuonna 2010 yhteensä noin 247 000, josta hieman yli 240 000 asui Madeiran saarella ja loput Porto Santossa. Madeira oli täysin asumaton ennen portugalilaisten uudisasukkaiden saapumista 1400-luvun alussa. Heidän jälkeensä alueen väkiluku kasvoi muun muassa saaren kautta kulkeneiden laivojen miehistöistä ja matkustajista, kauppiaista sekä sotilaista. Viime vuosiin asti madeiralaiset elivät varsin eristyneinä muusta maailmasta. Tiheään asutulta Madeiralta on muutettu paljon muualle, varsinkin Etelä-Amerikkaan. Porto Santolla asuu lähinnä eläkeläisiä, lentoyhtiöiden henkilöstöä sekä joutilaita matkailijoita.
Madeiran yliopisto on perustettu vuonna 1988.
Kulttuuri > Ruoka

Madeiralaiseen ruokakulttuuriin kuuluu paljon erilaisia liharuokalajeja, kuten espetada, carne de vinho e alhos ja picado. Espetada on grillattu häränlihavarras, joka maustetaan valkosipulilla ja merisuolalla, ja jossa käytetään mieluiten laakeripuun oksasta tehtyä keppiä. Picado on valkosipulilla, lihaliemellä ja oliiviöljyllä maustettu naudanlihapata, joka tarjoillaan ranskalaisten kanssa. Kolmas perinteinen liharuoka carne de vinho e alhos, on viinissä, runsaassa valkosipulissa ja laakerinlehdissä marinoitu porsaanliha.
Kalalla on tärkeä osuus madeiralaisessa ruokakulttuurissa perinteisen kalastuksen vuoksi. Tonnikala, espada eli mustahuotrakala ja turska esiintyvät useissa ruokalajeissa, kuten myös alueella pyydystetyt simpukat ja mustekalat. Espadaa tarjoillaan yleensä paistetun banaanin kanssa. Açorda à madeirense on suosittu keittoruoka, joka valmistetaan leivästä, valkosipulista ja kananmunasta.
Madeiran tunnettu maalaisleipä Bolo do Caco tarjoillaan aina valkosipulivoin kera. Sitä on lähes aina tarjolla erilaisissa tapahtumissa ja juhlissa, sekä ravintoloissa. Erilaisia leivonnaisia ja jälkiruokia on Madeiralla tarjolla paljon, kuten esimerkiksi queijadas (juustoleivonnainen) ja Bolo de mel (hunajakakku).
Madeiran saari on kuuluisa annoona-hedelmiensä laadusta. Annoonan festivaali on perinteinen ja esiintyy vuosittain Faialin seurakunnassa. Tämä tapahtuma kannustaa tämän hedelmän ja sen johdannaisten, kuten liköörien, vanukkaiden, jäätelön ja smoothien, kulutukseen.
Madeiralla valmistetaan kuuluisaa madeiraviiniä. Se on väkevöity, yleensä makeahko viini, jota kuumennetaan sen valmistuksen aikana niin, että viini saa omaleimaisen maun. Toisistaan makeutensa puolesta poikkeavia madeiratyyppejä on neljä: kuivin sercial sopii alkuruoan seuraan, puolikuiva verdelho nautitaan usein hedelmäkakun kanssa, puolimakea bual muistuttaa portviiniä ja makein malmsey on selvimmin jälkiruokaviini.
Kulttuuri > Urheilu

Madeiran meret ja kalliot sopivat moniin urheiluharrastuksiin, kuten sukeltamiseen, lainelautailuun, liitovarjoiluun, BASE-hyppäämiseen ja bodyboardingiin. Madeiran kirkkaan siniset matalikot houkuttelevat alueelle paljon sukeltajia sekä sukelluskouluja. Suosituimpia alueita ovat Garajaun merensuojelualue, Machicon rannikkoalue ja Porto Santo. Muita suosittuja aktiviteetteja ovat muun muassa retkeily Madeiran luonnossa, ratsastus ja golf. Madeiralla on kolme golfkenttää: kaksi Funchalin lähistöllä ja yksi Porto Santolla. Ensimmäinen 9-reikäinen kenttä on rakennettiin vuonna 1937.
Paikalliset jalkapalloseurat CS Marítimo, CD Nacional ja União da Madeira pelaavat Portugalin pääsarjassa. Myös kuuluisa jalkapalloilija Cristiano Ronaldo on kotoisin Madeiralta. Koripallossa saarta edustaa Portugalin pääsarjassa pelaava CAB Madeira.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madeira Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Madeira Wikimatkoissa
Madeiran hallituksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Portugalin NUTS-aluejako
| --- | --- |
Algarve
Alentejo:  Alentejo Central  Alentejo Litoral  Alto Alentejo  Baixo Alentejo  Lezíria do Tejo 
Azorit
Centro:  Baixo Mondego  Baixo Vouga  Beira Interior Norte  Beira Interior Sul  Cova da Beira  Dão-Lafões  Médio Tejo  Oeste  Pinhal Interior Norte  Pinhal Interior Sul  Pinhal Litoral  Serra da Estrela 
Lissabon:  Suur-Lissabon  Setúbalin niemimaa 
Madeira
Norte:  Alto Trás-os-Montes  Ave  Cávado  Douro  Entre Douro e Vouga  Grande Porto  Minho-Lima  Tâmegan alue 
Madeiran, Porto Santon ja Desertassaarten sijaintia sekä pinnanmuotoja kuvaava kartta. Selvagenssaaret sijaitsevat etelämpänä eivätkä näy kartassa.
Madeiran saari satelliittikuvassa.
Maisemaa Ponta de São Lourençon niemellä Madeiran saaren itäisimmässä osassa.
Unescon maailmanperintökohteeseen kuuluvaa laurisilvametsää Madeiralla.
Luontomaisemaa Madeiran saarella.
Suomumatelijoihin kuuluvan espanjansisilisko.
Madeiranhippiäinen on yksi madeiran endeemisistä lintulajeista.
João Gonçalves Zarcoa esittävä patsas Funchalissa. Zarco johti Porto Santon ja Madeiran löytäneitä portugalilaisaluksia.
1970-luvun puolivälissä Madeiralla toiminut FLAMA-järjestö ajoi Madeiran itsenäisyyttä Portugalista suorittamalla saarella terrori-iskuja. Järjestön lippu muistuttaa Madeiran nykyistä lippua.
Santa Catarinan puistossa Funchalissa sijaitseva Quinta Vigia toimii Madeiran presidentin asuntona.
Madeira jakautuu 11 kuntaan, jotka jakautuvat edelleen 54 freguesiaan:

  Calheta
  Câmara de Lobos
  Funchal
  Machico
  Ponta do Sol
  Porto Moniz
  Porto Santo
  Ribeira Brava
  Santa Cruz
  Santana
  São Vicente
Maantiesilta
Maisemaa Porto Santon etelärannikolla. Kuvassa näkyy saaren eteläpuolella sijaitseva pitkä hiekkaranta sekä saaren suurin asutuskeskittymä Vila Baleira.
Muotoonleikattuja pensaita Madeiran kasvitieteellisessä puutarhassa.
Rabaçalin laaksossa kulkeva levada.
Mustahuotrakalaa banaanin kanssa tarjoiltuna.
Madeiran  annoona-hedelmä (Annona cherimola Mill.)
Pääsaarella sijaitseva Santo da Serran golfkenttä.
Donkervoort

| Donkervoort |
| --- | --- |

Tunnuslause:  No Compromise (suom. Ei kompromissiä)   More than a sports car company (suom. Enemmän kuin urheiluautoalan yritys)
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1978
Perustaja:  Joop Donkervoort
Puheenjohtaja:  Denis Donkervoort
Kotipaikka:  Lelystad, Alankomaat
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot hyötyajoneuvot
Henkilöstö:  20–25 
Kotisivu:  www.donkervoort.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Donkervoort on hollantilainen urheiluautojen valmistaja, joka valmistaa ultrakevyitä ajoneuvoja, jotka valmistetaan käsin.
Yritys perusti vuonna 1978 Joop Donkervoort, hollantilainen liikemies, joka on tehnyt nimensä erittäin menestyneen korkean suorituskyvyn urheiluautoyhtiön omistajana.
Donkervoort on valmistanut erilaisia ajoneuvoja alkaen S7:stä vuosina 1978–1984, myöhemmin korvannut sen S8:lla, jota valmistettiin vuosina 1980–1994, vuonna 1988 myös D10:llä, joka valmistettiin Donkervoortin 10-vuotisjuhlaksi, ja vuosina 1993–2022 D8:lla, joka on yrityksen myydyin malli ja jota valmistettiin eri versioita. Yritys nykyinen malli on F22, joka korvasi D8-sarjan.
Vuodesta 1978 vuoteen 1996 Donkervoort-moottoreiden voimanlähteenä on ollut Ford, ja vuodesta 1996 lähtien ne ovat olleet yksinomaan Audin moottorina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donkervoort Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (englanniksi)
Videopelivuosi 2018

Videopelivuosi 2018 käsittelee vuoden 2018 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Videopelijulkaisuja

| Merkintä | Ohjelmisto |
| --- | --- |
iOS: Apple iOS
Mac: Mac OS
Win: Microsoft Windows
Lin: Linux
3DS: Nintendo 3DS
NS: Nintendo Switch
PS4: PlayStation 4
PSV: PlayStation Vita
XOne: Xbox One
Huulikukkaiskasvit

| Huulikukkaiskasvit |
| --- | --- |
 Karheapillike (Galeopsis tetrahit)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae  Lindl.
Synonyymit
 Labiatae Juss., nom. cons. et nom. alt. (heimon vanhin nimi)  Aegiphilaceae Raf.  Ajugaceae Döll  Chloanthaceae Hutch.  Glechomaceae Martynov  Melissaceae Bercht. & J.Presl  Mellitidaceae Martynov  Menthaceae Burnett  Monardaceae Döll  Nepetaceae Bercht. & J.Presl  Salazariaceae F.A.Barkley  Salviaceae Bercht. & J.Presl  Saturejaceae Döll  Scutellariaceae Döll  Siphonanthaceae Raf.  Stachydaceae Döll  Symphoremataceae Wight  Viticaceae Juss. 
Katso myös
   Huulikukkaiskasvit Wikispeciesissä   Huulikukkaiskasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huulikukkaiskasvit (Lamiaceae, aik. Labiatae) on suuri Lamiales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Huulikukkaiskasvit ovat ruohoja tai varpuja, joilla on usein minttua muistuttava voimakas tuoksu, jonka saa esille helposti, kun lehtiä hieroo sormissaan. Varsi on nelisärmäinen ja lehdet ovat kiinnittyneenä vastakkain korvakkeettomasti. Monet mausteyritit ovat huulikukkaiskasveja. Kukat ovat kypärämäisiä; alahuulessa on iso keskiliuska ja sivulla kaksi pienempää liuskaa.
Tuntomerkit

Huulikukkaiskasveihin kuuluu pääasiassa ruohoja, myös joitakin pensaita, köynnöksiä ja harvoin puita, joiden oksat ovat usein korkkihuokosellisia. Sekundaarisia aineenvaihduntatuotteita ovat muun muassa diterpenoidit, betaiinit ja eräät iridoidit. Kasvit ovat usein aromaattisia. Anatomisia tuntomerkkejä on korkkijällen sijainnissa, lehtiruodin johtojänteissä ja ilmarakotyypeissä. Varsi on usein nelikulmainen. Lehdet ovat vastakkaisia ja tavallisesti hammaslaitaisia. Kukinto koostuu viuhkomaisista osakukinnoista, joissa on vastakohtaisia kukkia. Kukassa ei ole tavallisesti joutohedettä. Heteenponnen tapetumin solut ovat monitumaisia. Siitepöly on trikolpaattinen, eikä eksiini ole paksuuntunut itureikien läheltä. Sikiäin on kahden emilehden yhteenkasvettuma, ja vartalo on kaksihaarainen sekä usein gynobaasinen (kiinnittyy sikiäimen tyveen), luotti on huomaamaton. Sikiäimessä on neljä siemenaihetta emilehtien sisäsivuilla, ja niissä on 5–9 solukerroksen paksuinen kalvo eli integumentti. Hedelmä on avautumaton ja verhiöllinen; verhiö toimii leviämisen apuvälineenä; joskus hedelmä on mehevä. Siemen on ohutkuorinen.
Levinneisyys

Huulikukkaiskasvien heimon levinneisyys on yleismaailmallinen.
Luokittelu

Huulikukkaiskasveja tunnetaan 7173 lajia, ja ne ryhmitellään 236 suvuksi ja seitsemäksi alaheimoksi.
Symphorematoideae Briquet. Kasvit ovat liaaneja eli puuvartisia köynnöksiä; kukinto mykerömäinen; kukat tavallisesti säteittäisiä, verholehtiä 5–8, terälehtiä 5–16, heteitä 4–18, sikiäin epätäydellisesti kaksilokeroinen, siemenaiheet riippuvia; hedelmä kuiva tai lähes luumarjamainen. Sukuja kolme, lajeja 27 Intiassa, Sri Lankassa, Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa.
Viticoideae Briquet. Usein puuvartisia; kukassa toisinaan heikosti kehittynyt mesiäinen; hedelmä luumarja. Sukuja 10, lajeja 376–526 enimmäkseen tropiikissa, erityisesti Kaakkois-Aasiasta Australiaan ulottuvalla alueella. Siveydenpuiden (Vitex) suvussa 250 lajia, suvussa Premna 50–200 lajia.
Ajugoideae Kosteletzky. Kukat vastakohtaisia, säteittäisiä tai yksihuulisia; kukassa toisinaan mesiäinen; hedelmä pähkylä, harvoin luumarja. Sukuja 24, lajeja 1115 yleismaailmallisesti, erityisesti Kaakkois-Aasiasta Australiaan. Runsaslajisimmat suvut: kohtalonpensaat eli kohtalonköynnökset (Clerodendrum, 150 lajia), teurikat (Teucrium, 250 lajia), Aegiphila (120 lajia), tirskut (Rotheca, 50–60 lajia) ja akankaalit eli akanhuulet (Ajuga, 40–50 lajia).
Prostantheroideae Luersson. Kukat tavallisesti säteittäisiä, 4–8-lukuisia. Sukuja 16, lajeja 317 Australiassa. Suurimmat suvut: ritvamintut (Prostanthera, 100 lajia), Hemigenia (50 lajia) ja Pityrodia (45 lajia).
Nepetoideae Kosteletzky. Tavallisesti aromaattisia; vartalo gynobaasinen. Sukuja 105, lajeja 3675 kaikkialla maapallolla, erityisesti lauhkeassa vyöhykkeessä. Runsaslajisimmat suvut: salviat (Salvia, 900+ lajia), liisukat eli liisankukat (Plectranthus, 300 lajia), Hyptis (280 lajia), ajuruohot (Thymus, 220 lajia), kissanmintut (Nepeta, 200+ lajia), mäkimintut (Clinopodium, 100 lajia), Isodon (100 lajia), sirokit eli mikromeriat (Micromeria, 70 lajia), basilikat (Ocimum, 65 lajia), Platostoma (45 lajia), tuulenmintut (Aeollanthus, 40 lajia), Hedeoma (40 lajia), Lepechinia (40 lajia), meiramit (Origanum, 40 lajia), tiuhatähkät (Pycnostachys, 40 lajia).
Scutellarioideae Caruel. Kukinto terttumainen; verhiö selvästi kaksihuulinen, pyöreäliuskainen; siemenet nystyisiä. Sukuja 5, lajeja 380 kaikkialla maapallolla. Vuohennokkia (Scutellaria) 360 lajia.
Lamioideae Harley. Vartalo gynobaasinen. Hedelmä pähkylä. Sukuja 63, lajeja 1260 erityisesti Euraasiassa ja Afrikassa, eräät lajit kosmopoliitteja. Suurimmat suvut: pähkämöt (Stachys, 300 lajia), huppupaloyrtit (Phlomoides, 150–170 lajia), raudakit (Sideritis, 140 lajia), Leucas (100 lajia), paloyrtit (Phlomis, 50–90 lajia), patsulit (Pogostemon, 80 lajia), tähkämöt (Eremostachys, 5–60 lajia).
Luokittelu > Mahdollisesti entisiä sukuja

tähkämöt (Eremostachys), voidaan yhdistää huppupaloyrtteihin
keltapeipit (Lamiastrum), voidaan yhdistää peippeihin
piiskat (Perovskia), voidaan yhdistää salvioihin
kirjopeipit (Solenostemon), voidaan yhdistää Coleus-sukuun
peippiöt (Wiedemannia), voidaan yhdistää peippeihin.
Van Dyke Brooke

| Van Dyke Brooke |
| --- | --- |
 Van Dyke Brooke vuonna 1914.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Duncan McKerrow
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1859 Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 17. syyskuuta 1921 (62 vuotta) Saratoga, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, -näyttelijä ja  -käsikirjoittaja
Puoliso:  Julia
Ohjaaja
Aktiivisena:  1880-luku–1921 (näyttelijänä) 1908–1919 (ohjaajana) 1908–1917 (käsikirjoittajana)
Aiheesta muualla
IMDb 
Van Dyke Brooke (oik. Duncan Stewart McKerrow; 22. kesäkuuta 1859 Detroit, Michigan – 17. syyskuuta 1921 Saratoga Springs, New York) oli yhdysvaltalainen, merkittävä varhaisten mykkäelokuvien elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja New Yorkissa 1900- ja 1910-luvuilla.
Elämä ja ura

49-vuotias Van Dyke Brooke aloitti elokuvaohjaajan- ja käsikirjoittajanuransa Vitagraph Studiosilla New Yorkissa vuonna 1908. Hän oli toiminut aiemmat vuosikymmenet arvostettuna näyttelijänä Detroitin teatterinäyttämöillä. Van Dyke teki ensiesiintymisensä elokuvissa vuonna 1909 ilmestyneessä His First Girl -lyhytelokuvassa. Van Dyken ensimmäinen ohjaustyö oli The Reprieve: An Episode in the Life of Abraham Lincoln (1908). Hänestä tuli pian Vitagraphin kuuluisimpia ja arvostetuimpia ohjaajia.
Brooke näytteli Vitagraphin suositussa Captain Barnacle -sarjaelokuvassa studion suuren tähden John Bunnyn kanssa. Brooke myös ohjasi Captain Barnacle -elokuvia. Elokuvaohjaajana Brooke tunnettiin parhaiten; hän ohjasi erityisesti Vitagraphin toista suurta tähteä Norma Talmadgea tämän varhaisissa menestyselokuvissaan. Brooke näytteli myös Talmadgen kanssa; he tekivät monta yhteistä elokuvaa vuosina 1913–1915.
Vuonna 1916 Vitagraph Studiosia alettiin uudistamaan, jolloin elokuvayhtiö ”puhdisti” studion ja irtisanoi kaikki vanhat työntekijät; irtisanomisen sai niin näyttelijät kuin ohjaajatkin. Tällöin 57-vuotias Brooke joutui jättämään studion, mutta ohjasi Captain Jinks -sarjaelokuvan loppuun. Näitä elokuvia ilmestyi vuosina 1916–1917 yhteensä 16 kappaletta. Tämän jälkeen Brooke ohjasi vielä Thanhouser Film Corporationille elokuvat An Amateur Orphan (1917) ja It Happened to Adele (1917) ja American Cinema Corporationille The Stormy Petrell (1919), jonka jälkeen Brooke päätti yli kymmenen vuotta kestäneen ohjaajanuransa noin 220 ohjatun elokuvan jälkeen. 60-vuotias Brooke jatkoi draama- ja komedianäyttelijänä mykkäelokuvissa kuolemaansa saakka.
Van Dyke Brooke kuoli 62-vuotiaana Saratoga Springsin kaupungissa New Yorkissa 17. syyskuuta vuonna 1921. Hänet haudattiin Elmwoodin hautausmaalle kotikaupunkiinsa Detroitiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Van Dyke Brooke Wikimedia Commonsissa
Van Dyke Brooke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Van Dyke Brooke Allmoviessa (englanniksi)
Van Dyke Brooke Find a Gravessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat 
Muut:  SNAC
Susan Blu

| Susan Blu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Susan Maria Blu
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1948 (ikä 76)  Saint Paul, Minnesota
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sue Blu Susan Blue
Aktiivisena:  1962–
Merkittävät roolit:  Arcee (The Transformers)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Susan Maria Blu (s. 12. heinäkuuta 1948 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten animesarjasta The Transformers, jossa hän ääninäytteli Arcee-nimistä hahmoa. Blu uusi samaisen roolin Transformers: Animatedissa vuonna 2008.
Blu on saanut yhdeksän Daytime Emmy -ehdokkuutta ääniohjaamisesta.