Suomalainen kodin taloustiede
Kodin taloustieteen laitos 1946–72 > Kodin taloustieteen laitoksen opetus- ja tutkimustoiminta

Lisensiaatintutkinnon suoritus oli ylemmän palkkaluokan (yp.) assistentin toimien yleisvaatimuksena. Kaikki kodin taloustieteen laitoksen assistentit olivat kandidaattitasoisia ajanjaksolla 1946–72. Jatkotutkimuksia ei syntynyt professori Elli Saurion virkakaudella. Maisteri Leo Salovaaran lisensiaatintutkimus ”Kriitillinen analyysi kulutustutkimusten mahdollisuudesta kuvata elintasoa ja siinä tapahtuneita muutoksia” hylättiin tiedekunnassa 12. syyskuuta 1957 äänestyksen jälkeen. Maatalo-usprofessoreiden Pihkala, Mäki ja Westermarck kielteinen kanta hyväksymiseen ratkaisi asian. Filosofian maisteri, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Vappu Niinimäki-Eräjään lisensiaatin-tutkimukseksi tarkoitettu työ "Pyykin työntutkimus" hylättiin maatalous-metsätieteellisessä tiede-kunnassa toukokuussa 1963.
Professori Elli Saurio korosti kodin taloustiedettä opettaessaan opiskelijoiden omaehtoisen ajattelun tärkeyttä. Ihmisen oli käytettävä omaa järkeään ja pyrittävä kehittymään siinä taidossa. Kodin taloustieteeseen sisältyi taloustieteen kannalta täysin uutena näkökulmana kokonaisvaltainen ihmisen näkökulma. Kodin taloustiede tarkoitti kotitalouden taloustiedettä ja pienimmillään kotitalous voi koostua yhden ainoan toimintakykyisen ja päätösvaltaisen ihmisen taloudesta. Jos kodin taloustiede olisi päässyt vapaasti laajenemaan yliopistoympäristössään, siitä olisi saattanut eriytyä ajan mittaan esimerkiksi yksilön taloustiede omine erityisine tutkimusongelmineen. Näin ei käynyt. Kodin taloustiede on yhä, yli 60 vuoden kuluttua perustamisestaan, yhden professuurin käsittävä taloustiede ja tunnetaan kuluttajaekonomianimisenä.
Ensimmäinen lisensiaatintutkimus kodin taloustieteeseen valmistui ja hyväksyttiin kodin taloustieteen vt. professori Nils Westermarckin viranhoitokaudella vuonna 1971. Julkinen päätös maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Vuokko Onerva Juholan (omaa sukua Telama) lisensiaatintutkinnosta annettiin maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa 7. lokakuuta 1971. Tutkimuksen, jonka nimi oli ”Kotitalousopetus kotitalouspolitiikan kentässä 1850–1970”, olivat tarkastaneet kodin taloustieteen vt. professori Nils Westermarck, ravitsemustieteen apulaisprofessori Maija Pekkarinen ja talous- ja sosiaalihistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori Sven-Erik Åström.
Maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa oli vuoteen 1969 asti vain kaksi pääaineeksi sopivaa kotitalousainetta: kodin taloustiede ja ravintokemia. Vuonna 1969 perustettiin kodin teknologia. Kodin taloustiede ja ravintokemia olivat sidotut toisiinsa siten, että kodin taloustieteen ja ravintokemian kotitaloudellisen linjan ylioppilaiden oli suoritettava toisesta kotitalousaineesta vähintään approbatur-opinnot. Mainitunlainen sidos, jossa yhteiskuntatieteellinen ja luonnontieteellinen pääaine olivat sidotut toisiinsa, oli tiedekunnassa ainutlaatuinen. Ravintokemian luonnontieteisiin painottuvalla linjalla tämä sidos ei ollut voimassa. Kodin taloustieteessä toteutettiin 1960-luvulla vastaavanlainen järjestely, missä kodin taloustieteen yhteiskunnallisen linjan ylioppilailta sidos ravintokemiaan oli poistettu.
Ylioppilaat pyrkivät yliopistoon kotitalousopintojen kiintiössä ja he valitsivat pääaineensa vasta myöhemmin perusaineiden opiskelun jälkeen. Näin ollen kotitaloudelliset pääaineet joutuivat ”kilpailemaan” uusien kotitalousylioppilaiden suosiosta. Maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa oli 1940-luvulla alettu rajoittaa uusien ylioppilaiden sisäänottoa. Leila Lappi kertoo vuonna 1972 kotitalousylioppilaiden määrän kiintiöimisestä:
Kotitalousylioppilaiden pääainevalinta kohdistui kodin taloustieteeseen ja ravintokemiaan suurin piirtein samassa suhteessa. Professori Elli Saurio ohjasi virkakaudellaan 1950–66 yhteensä 108 laudaturtyötä.  Lukumäärään sisältyvät neljän Lappeenrannan kesäyliopistossa laudatur-opinnot suorittaneen tutkielmat. – Vuosina 1957–66 kesäyliopistojen kursseilla valmistui yli 500 arvosanakokonaisuutta kodin taloustieteessä. Kesäkursseilla kodin taloustiedettä opiskelevien määrää kasvattivat oppikouluihin perustetut kotitalouden ja tyttöjen käsitöiden nuoremman lehtorin virat, joihin alettiin vaatia vuonna 1961 tapahtuneen asetusmuutoksen seurauksena kaksi approbatur-arvosanaa. Kotitalouden lehtorin virkoihin oli toisena pakollisena aineena kodin taloustiede ja toisena ravintokemia. Käsitöiden lehtorin virkoihin a-arvosana voitiin hankkia kodin taloustieteessä, kansatieteessä tai taidehistoriassa. Vuoden 1963 asetuksen muutoksella arvosanavaatimus sekä kotitalouden että käsitöiden lehtorin virkojen osalta rajoitettiin yhteen tieteeseen mutta opiskelijamäärää piti kesäisin yhä korkeana se, että osa opiskelijoista tähtäsi korkeampiin arvosanoihin, joita vaadittiin eräisiin opettajavalmistuslaitosten lehtorin virkoihin.