stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyttö sinä olet tähti
Aiheesta muualla

Tyttö sinä olet tähti Helsinki-filmi. Arkistoitu 12.8.2016.
Esbo Bollklubb

Esbo Bollklubb (EBK) on vuonna 1940 perustettu keskiespoolainen jalkapallo- ja futsalseura. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023 Naisten Ykkösessä ja miesten edustusjoukkue neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. B-tyttöjen edustusjoukkue ja A-pojat pelaa kaudella 2023 Ykköstä. Seuran toiminta-aluetta ovat Espoon keskus ja sen lähialueet.
Aiemmin seuralla oli muutakin toimintaa, mutta se on viime vuosina erikoistunut pelkästään jalkapalloon ja futsaliin. Parhaimmillaan miesten edustusjoukkue on pelannut Kakkosessa vuosina 1989–91. Futsalissa naisten edustusjoukkue pelaa Futsal Liigaa ja miesten edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Futsal Ykkösessä. Naisten edustusjoukkue pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1993 ja 1994. EBK:lla on monen ikäisille pojille sekä tytöille tarkoitettuja joukkueita. Seuran C-tytöt saavuttivat vuonna 2018 Suomen mestaruuden.
Seuran suurimmat kilpailulliset menestykset jalkapallossa ovat C-tyttöjen Suomen mestaruus vuonna 2018 ja miesten Suomen Cupin pikkufinaalin voitto vuonna 1995.[lähde? ] EBK on Espoon vanhin edelleen toimiva jalkapallon toiminnassaan jatkuvasti pitänyt seura.[lähde? ] Kauklahden Pyrintö on vanhempi seurana, mutta jalkapallo on tullut sen toimintaan vasta myöhemmin.
EBK:n puheenjohtajat

1940 Tor Petrell
1941–45 Alf Lindholm
1946 Torsten Rein
1947–48 Nils-Erik Ekman
1949 Karl Weckström
1950 Nils-Erik Ekman
1951–52 Tor Petrell
1953 Lars Schönberg
1954 Balder Weckström
1955–63 Georg Cederqvist
1964–67 Stig Hasselström
1968 Lars Holmberg
1969–75 Rolf Mattsson
1976	Arto Nikulainen
1977–78 Leif Kumlin
1979–82 Lars Lakanen
1983–85 Pål-Olof Björklund
1986–89 Mauri Salonen
1990–92 Håkan Sundström
1993 Tapio Kortelainen
1994 Hannu Hirvonen
1995–97 Esa Martonen
1998–00 Erkki Lavanti
2001 Jukka Serpola
2002 Jaana Antikainen
2003–2010 Matti Kumpulainen
2011–2015 Juha Pylkkö
2015–2016 Mikko Lind
2016–2018 Taru Alén
2018– Juha Pylkkö
EBK:n valmennuspäälliköt

2007–2010 Tommy Nordenswan
2011 Heikki Kurkinen
2012–2013 Riku Remes
2014–2017 Petteri Olkkonen
2019 Arber Istrefi
2020–2021 Arber Istrefi, Saija Lehtimäki
2022– Arber Istrefi, Faton Seferi, Sini Onnela
EBK:n kasvattamia pelaajia

Pedro Avila
Wilma Forsblom
Kati Hakala
Osmo Kleemola
Janne Laine
Ossi Martikainen
Tiia Messala
Tiina Messala
Otto Ollikainen
Iina Salmi
Daniela Tjeder
Veera Vartiainen
Altin Zeqiri
Aiheesta muualla

Seuran sivut
John Norum

| John Norum |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1964 (ikä 60) Vuoreija, Norja
Muusikko
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  Heavy metal, hard rock, bluesrock, glam metal, AOR
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  Eddie Meduza, Europe, Don Dokken, Dokken, John Norum
Aiheesta muualla
johnnorum.se
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
John Norum
John Terry Norum  (s. 23. helmikuuta 1964 Vuoreija, Norja) on norjalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Europe-yhtyeen kitaristina. Norum on tehnyt myös kahdeksan sooloalbumia.
Norum asui Tukholmassa koko lapsuutensa. Hän alkoi soittaa kitaraa 10-vuotiaana. Hänen opeteltua Deep Purplen Strange Kind of Womanin, hän päätti että hänestä tulee isona rocktähti. Vuonna 1979 Norum liittyi 14-vuotiaana Eddie Meduzan The Roaring Cadillacs -yhtyeeseen.
Norum oli naimisissa Michelle Meldrumrin kanssa. Parilla on syyskuussa 2004 syntynyt poika, Jake Thomas. Michelle kuoli 2008 aivoverenvuotoon. 
Nykyään John Norum on naimisissa Camilla Whålanderin kanssa ja he ovat saaneet pojan. John Norumin nuorempi sisar Tone on laulaja.
Kitarat

John Norum on soittanut uransa aikana pääasiassa neljällä eri kitaramallilla. Viime aikoina hän on suosinut käsin tehtyä italialaista Paoletti -kitaramerkkiä.
Fender Stratocaster
Gibson Les Paul
Gibson Flying V
Paoletti
Diskografia

Eddie Meduza & the Roaring Cadillacs
Eddie Meduza & the Roaring Cadillacs (1979)
The Eddie Meduza Rock 'n' Roll Show (1979)
Dåren É Lös! - The Roaring Cadillac's Live (1983)
West A Fool Away (1984)
Europe
Europe (1983)
Wings of Tomorrow (1984)
The Final Countdown (1986)
Start from the Dark (2004)
Secret Society (2006)
Last Look at Eden (2009)
Soololevyt
Total Control (1987)
Face the Truth (1992)
Another Destination (1995)
Worlds Away (1996)
Slipped into Tomorrow (1999)
Optimus (2005)
Play Yard Blues (2010)
Gone To Stay (2022)
Don Dokken
Up from the Ashes (1990)
Dokken
Long Way Home (2002)
Filmografia

On the Loose (1985)
Far Out Man (1990)
Aiheesta muualla

Europe-yhtyeen kotisivut
John Norumin virallinen kotisivu
Herkules (vuoden 1997 elokuva)

| Herkules> Hercules |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ron Clements John Musker
Käsikirjoittaja:  Ron Clements John Musker Don McEnery Bob Shaw Irene Mecchi
Tuottaja:  Ron Clements Alice Dewey John Musker Noreen Tobin
Säveltäjä:  Alan Menken
Leikkaaja:  Tom Finan Robert W. Hedland
Tuotantosuunnittelija:  Gerald Scarfe Sue Nichols
Pääosat:  Tate Donovan Rip Torn Susan Egan Danny DeVito James Woods
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Walt Disney Feature Animation
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:   27. kesäkuuta 1997  5. joulukuuta 1997
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herkules (Hercules) on Disneyn animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1997.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomenkielinen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Josh Keaton (nuori, dialogi) Roger Bart (nuori, laulu) Tate Donovan (aikuinen) | Antti L. J. Pääkkönen (nuori, dialogi) Mika Turunen (nuori, laulu) Jarkko Tamminen (aikuinen) | Herkules |
| Susan Egan | Laura Voutilainen | Megara "Meg" |
| Danny DeVito | Eero Saarinen | Filoktetes "Phil" |
| James Woods | Seppo Pääkkönen | Hades |
| Bobcat Goldthwait | Mikko Kivinen | Piina |
| Matt Frewer | Vesa Vierikko | Paniikki |
| Frank Welker | Frank Welker | Pegasos |
| Rip Torn | Esa Saario | Zeus |
| Samantha Eggar | Rinna Paatso | Hera, Herkuleen äiti |
| Paul Shaffer | Antti Pääkkönen | Hermes, viestintuoja |
| Hal Horbrook | Eero Sinikannel | Amfritryon, Herkuleen adoptioisä |
| Barbara Barrie | Maija-Liisa Peuhu | Alkemene, Herkuleen adoptioäiti |
| Jim Cummings | Veeti Kallio | Nessos-kentauri |
| Amanda Plummer | Titta Jokinen | kohtalotar Klotho |
| Carole Shelley | Maija-Liisa Peuhu | kohtalotar Lakhesis |
| Paddi Edwards | Inkeri Wallenius | kohtalotar Atropos |
| Lillias White | Eija Ahvo | muusa Kalliope |
| Roz Ryan | Sinikka Sokka Anneli Saaristo | muusa Thaleia (lyhyt) |
| Cheryl Freeman | Ami Aspelund | muusa Melpomene (pitkähiuksinen) |
| LaChanze | Pirjo Aittomäki | muusa Terpsikhore (kiharahiuksinen) |
| Vanéese Y. Thomas | Pirjo Aittomäki | muusa Kleio (ponihäntäinen) |
| Wayne Knight | Ossi Ahlapuro | Demetrius |
| Corey Burton Patrick Pinney |  | Lythos (kivititaani) |
| Jim Ward | Jarkko Tamminen | Hydros (jäätitaani) |
| Jim Cummings |  | Pyros (laavatitaani) |
| Corey Burton |  | Stratos (hurrikaanititaani) |
| Patrick Pinney | Pekka Lehtosaari | Arges (kyklooppi) |
| Keith David | Petri Liski | Apollon |
| Charlton Heston | Lars Svedberg | kertoja |
| Mary Kay Bergman Corey Burton Kathleen Freeman | Esa Saario Maija-Liisa Peuhu Titta Jokinen Veeti Kallio Ossi Ahlapuro Antony Bentley Tuomas Oksanen Hannele Karppinen Ossi Kirmonen | sivuäänet |
Aiheesta muualla

Herkules Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomen perustuslaki

Suomen perustuslaki (SDK 731/1999, ruots. Finlands grundlag) on yhtenäinen, 1. maaliskuuta 2000 lähtien Suomessa voimassa ollut perustuslaki, joka korvasi aikaisemmin voimassa olleet neljä erillistä perustuslain tasoista lakia. Uuteen perustuslakiin on koottu aikaisempien perustuslakien, vuoden 1919 hallitusmuodon, vuoden 1928 valtiopäiväjärjestyksen sekä vuoden 1922 ns. ministerivastuulain ja valtakunnanoikeudesta annetun lain, samoin kuin niihin myöhemmin tehtyjen muutosten pohjalta kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia sekä keskeisiä valtioelimiä ja niiden keskinäisiä suhteita – Suomen kansanvallan perusteita – koskevat säännökset keskitetyssä ja nykyaikaisessa muodossa.[lähde? ]
Perustuslaissa on 131 pykälää, jotka jakautuvat 13 lukuun. Useimmat säännökset vastaavat vähäisin tarkistuksin uudistusta edeltäviä, ja vuoden 1995 perusoikeussäännökset on otettu uuteen perustuslakiin lähes sellaisenaan. Lakiin ei lisätty uusia perusoikeuksia vuonna 2000.[lähde? ]
Uutta perustuslakia säädettäessä on pidetty tavoitteena, että lait pyritään mukauttamaan perustuslakeihin poikkeuksia tekemättä, ja perustuslain sanamuodonkin mukaan vain "rajatut poikkeukset" perustuslaista ovat mahdollisia. Tuomioistuimet, jotka eivät aikaisempien säännösten mukaan ole voineet tutkia lakien perustuslainmukaisuutta, ovat uuden perustuslain mukaan velvolliset antamaan etusijan perustuslain säännökselle, jos käsiteltävänä olevassa asiassa tavallisen lain soveltaminen olisi ilmeisessä ristiriidassa perustuslain kanssa.[lähde? ]
Historia

Ruotsissa, jonka osa Suomi oli, perustuslain käsite muotoutui 1600-luvulla. Tätä ennen perustuslain yksilönsuojaa käsittäneet säädökset olivat sijainneet kuninkaanvalassa, jonka kuningas vannoi noustessaan valtaistuimelle. Valassa kuningas sitoutui hallitsemaan lain mukaisesti ja pitämään voimassa alamaisten erioikeudet. Perustuslaeiksi luettiin 1700-luvulla yleensä Maanlain kuninkaankaari, valtiopäiväjärjestys, säätyerioikeudet sekä joukko muita säädöksiä. Vapauden aikana käsitykseksi muodostui, että näiden lakien muuttaminen vaati valtiopäivien kaikkien säätyjen suostumuksen.
Kuningas Kustaa III:n tehtyä vallankaappauksen vuonna 1772 perustuslaeiksi ymmärrettiin ennen muuta vuoden 1772 hallitusmuoto, valtiopäiväjärjestys, neljän säädyn säätyerioikeudet sekä vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirja. Vaikka Aleksanteri I ei vuonna 1809 vahvistaessaan Suomen perustuslait tarkentanutkaan, mitä nimenomaisia lakeja hän tarkoitti, 1800-luvun alkupuolella muodostunut konsensus piti tätä luetteloa tyhjentävänä. Joskus listaan laskettiin lisäksi vuoden 1734 laki.
Keisari Aleksanteri II aloitti vuonna 1863 valtiopäivien säännöllisen koollekutsumisen, ja vuonna 1869 säädettiin uusi valtiopäiväjärjestys. Suomen perustuslakien kodifikaatiota eli järjestelmällistämistä yritettiin saada aikaiseksi koko vuosisadan loppupuolen ajan, mutta venäläis-suomalaiset erimielisyydet estivät tämän. Uutena perustuslakina voimaan tuli kuitenkin vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys, jonka vuoden 1905 säätyvaltiopäivät hyväksyivät. Tämän lain järjestyksessä säädettiin lopulta vuonna 1919 Suomen hallitusmuoto sekä sitä täydentäneet laki eduskunnan oikeudesta tarkastaa valtioneuvoston jäsenten ja oikeuskanslerin sekä eduskunnan oikeusasiamiehen virkatointen lainmukaisuutta eli ns. ministerivastuulaki (274/1922) ja laki valtakunnanoikeudesta (273/1922). Lopulta Valtiopäiväjärjestys sai uuden, ajanmukaisen muodon vuonna 1928.
Yhdeksi laiksi Suomen perustuslaki säädettiin vasta vuonna 1999. Tällöin hallitusmuodossa ja ministerivastuulaissa olleet säädökset siirrettiin enimmäkseen muutoksitta uuteen perustuslakiin. Sen sijaan valtiopäiväjärjestyksestä perustuslakiin siirrettiin vain olennaiset, eduskunnan kokoonpanoa, vaalitapaa, edustajien loukkaamattomuutta sekä muita vastaavia asioita koskeneet säädökset. Valtakunnanoikeudesta säädettiin perustuslaissa vain lyhyesti. Sen sijaan kaikki molempien valtioelinten normaalia, päivittäistä toimintaa koskeneet säädökset siirrettiin tavanomaisen lain tasoisiin eduskunnan työjärjestykseen ja lakiin valtakunnanoikeudesta. Tämä vähensi tarvetta muuttaa perustuslakia aina kun päivittäisissä rutiineissa tehdään vähäisiä muutoksia, mikä vähensi eduskunnan työtä ja toisaalta lisäsi perustuslain koskematonta asemaa.
Uusi perustuslaki

Vuonna 2000 voimaanastunut uusi perustuslaki jaettiin jokaiseen suomalaiseen kotitalouteen Suomen perustuslaki -nimisenä 60-sivuisena vihkosena, jonka mukana tuli myös kansantajuinen esite Valtiovalta kuuluu kansalle.
Asema ja säätäminen

Perustuslaki sijoitetaan suomalaisessa oikeuslähdeopissa oikeuslähteiden hierarkiassa tavallisia lakeja korkeammalle. Tätä perustuslain korkeampaa hierarkkista asemaa heijastelevat perustuslakiin otetut säännökset perustuslain etusijasta sekä kiellosta soveltaa perustuslain kanssa ristiriidassa olevaa lakia alemman asteista säädöstä. Perustuslailla on niin ikään korotettu lainvoima, eli sen säätäminen, muuttaminen ja kumoaminen on vaikeampaa kuin tavallisten lakien.
Suomessa perustuslakia voidaan muuttaa kahdella eri menettelytavalla: joko[lähde? ]
eduskunta hyväksyy muutosesityksen jätettäväksi lepäämään, minkä jälkeen se seuraavien vaalien jälkeen valitussa eduskunnassa hyväksytään vähintään kahden kolmasosan enemmistöllä, tai
eduskunta julistaa ehdotuksen kiireelliseksi päätöksellä, jota kannattaa vähintään viisi kuudesosaa annetuista äänistä, minkä jälkeen itse ehdotus hyväksytään vähintään kahden kolmasosan enemmistöllä
Tämä säätämisjärjestys perustuslakia koskeville asioille vahvistettiin jo vuoden 1906 valtiopäiväjärjestyksessä, ja samassa järjestyksessä ne on käsiteltävä nykyisenkin perustuslain mukaan.[lähde? ]
Suomalaisena erikoisuutena voidaan perustuslain säätämisjärjestyksessä säätää myös sellaisia lakeja, jotka eivät muuta perustuslain sanamuotoa, mutta merkitsevät poikkeamista jostakin perustuslain säännöksestä. Tällaisessa järjestyksessä on eri aikoina säädetty muun muassa joukko talouselämän säännöstelyä koskevia lakeja, jotka sisältävät poikkeuksen perustuslain vahvistamasta omistusoikeuden suojasta. Samalla menettelyllä on muutaman kerran (viimeksi 1973) säädetty myös laki, joiden nojalla presidentinvaali on suoritettu poikkeavassa järjestyksessä tai laissa nimetty henkilö on valittu presidentiksi. Varsinkin toisen maailmansodan aikana ja muutamana vuotena sen jälkeen tämä poikkeuslakimenettely oli runsaassa käytössä, ja siinä järjestyksessä säädettiin myös esimerkiksi maanhankintalaki ja myös laki sotasyyllisten rankaisemisesta.[lähde? ]
Siitä, onko jokin lakiesitys perustuslain mukainen vai edellyttääkö se perustuslain säätämisjärjestystä, päättää perustuslakivaliokunta yksinkertaisella enemmistöllä.[lähde? ]
Rakenne > 1 luku – Valtiojärjestyksen perusteet

Perustuslain ensimmäinen luku sisältää säännökset valtiosäännön perusperiaatteista. Näissä määritellään Suomen itsenäisyys, tasavaltainen hallitusmuoto ja säädetään valtakunnan alueesta sekä Suomen kansalaisuuden perusteista. Valtiosääntö lähtee kansansuvereenisuuden periaatteesta:
»Valtiovalta Suomessa kuuluu kansalle, jota edustaa valtiopäiville kokoontunut eduskunta.»
Tämän periaatteen mukaan eduskunta on ylin valtioelin, jolle sekä hallitus- että tuomiovalta ovat alisteisia. Välittömästi tämän jälkeen perustuslaki määrää, että valtioneuvoston jäsenten tulee nauttia eduskunnan luottamusta. Koska tasavallan presidentin vallankäyttö tapahtuu hallituksen esittelystä tai myötävaikutuksella, parlamentarismin periaatteen mukainen poliittinen vastuu läpäisee koko hallintokoneiston. Tuomioistuinten sen sijaan määritellään olevan riippumattomia. Niiden toimintaa eduskunta saa säännellä ainoastaan yleisellä tasolla säätämällä lakeja. Sen sijaan yksittäistapauksissa jokainen tuomioistuin on kaikista muista valtiollisista toimijoista riippumaton.
Suomen valtiollisen vallan rajat määrittelevät valtion alue ja sen kansalaisten piiri. Näistä valtion alueen pysyvyyttä korostetaan säätämällä siitä ensimmäisessä luvussa. Sitä voidaan muuttaa ainoastaan eduskunnan päätöksellä, joka toisaalla perustuslaissa säädetään tehtäväksi kahden kolmasosan määräenemmistöllä.[lähde? ]
Suomen kansalaisuudesta säädetään yleispiirteisemmin. Kansalaisuus saadaan pääsääntöisesti joko vanhempien kansalaisuuden (jus sanguinis) tai syntymän perusteella. Tarkemmat säännökset jätetään eduskunnan tavallisella lailla säädettäviksi. Erikseen kuitenkin säädetään, ettei Suomen kansalaisuutta voida riistää kuin lailla säädettävin perustein sellaiselta henkilöltä, joka on myös jonkin toisen valtion kansalainen. Säännöksen tarkoituksena on toteuttaa ihmisoikeutta jonkin valtion kansalaisuuteen.
Rakenne > 1 luku – Valtiojärjestyksen perusteet > Euroopan unionin jäsenyys

Maaliskuun 1. päivänä 2012 astui voimaan perustuslain muutos, jonka mukaan Suomi on Euroopan unionin jäsen.
Rakenne > 2 luku – Perusoikeudet suomalaisille

Perustuslain toinen luku on vaikutuksiltaan ehkä nykyään tärkein perustuslain luku, jota eduskunnan perustuslakivaliokunta joutuu aika ajoin tulkitsemaan tavallisia lakeja säädettäessä. Luvussa säädetään perusoikeuksista, ja annetaan perusteet, joilla näihin oikeuksiin voidaan puuttua. Esimerkiksi vuonna 2006 perustuslakivaliokunta antoi lausunnon yli 60 lakiesityksestä, ja käsitteli näistä useimmissa lakiesityksiä perusoikeuksiin puuttumisen näkökulmasta. Useisiin lakiesityksiin jouduttiin näiden lausuntojen perusteella tekemään muutoksia. Myös tapauksissa, joissa tuomioistuimet harkitsevat jonkin lain säännöksen soveltamatta jättämistä perustuslain etusijan nojalla, on lähes aina kyse perusoikeuksiin liittyvistä ongelmista.
Rakenne > Perustuslain 2 luvun sisältö

Tärkeimpinä perusoikeuksina nousevat esille ihmisten yhdenvertaisuus lain edessä, oikeus elämään ja ihmisarvoon, rikosoikeudellinen laillisuusperiaate, viestintäsalaisuus sekä uskonnon- ja omantunnonvapaus. Nämä oikeudet muodostavat niin sanotun perusoikeuksien ytimen, jota ei voida rajoittaa edes poikkeusoloissa. Lähes kaikki perusoikeudet kuuluvat kaikille ihmisille. Poikkeuksena on liikkumisvapaus, joka on Suomen kansalaisilla laajempi kuin ulkomaalaisilla. Ulkomaalaisen maahan saapumista voidaan rajoittaa, kun taas Suomen kansalaisilla on aina oikeus saapua maahan.[lähde? ]
Käytännössä perusoikeuksien tarkemmasta toteuttamisesta säädetään lähes aina lailla, joilla myös sovitetaan toistensa kanssa ristiriidassa olevat perusoikeudet toisiinsa. Luvussa toistuukin ilmaus säädetään tarkemmin lailla. Tämä merkitsee, että mahdolliset perusoikeuksien rajoitukset on aina säädettävä lain tasolla. Esimerkiksi asetukset, kunnalliset säännöt, talousarviot tai viranomaismääräykset eivät riitä perusteiksi rajoittaa perusoikeuksien toteuttamista.[lähde? ]
Perusoikeuksiin luetaan perustuslaissa perinteisten poliittisten perusoikeuksien (esimerkiksi yhdistymis-, kokoontumis-, sanan‑ ja uskonnonvapaus) lisäksi myös niin sanotut taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet. Näitä ovat muun muassa oikeus puitteiltaan ihmisarvoiseen elämään, saada koulutusta varattomuuden sitä estämättä, oikeus sosiaaliturvaan, oikeus omaan kulttuuriin ja oikeus työhön. Kaikkien perusoikeuksien toteutumisen turvana on oikeus saada asiansa käsitellyksi puolueettomassa lainkäyttöelimessä. Tämän vuoksi jokaisesta viranomaispäätöksestä, joka koskee ihmisen oikeutta tai velvollisuutta, on oikeus valittaa.[lähde? ]
Perusoikeuksien lisäksi perustuslain toinen luku säätää myös yhden velvollisuuden:
»Vastuu luonnosta ja sen monimuotoisuudesta, ympäristöstä ja kulttuuriperinnöstä kuuluu kaikille.»
Perusoikeuksien subjektina eli niitten nauttimiseen oikeutettuina henkilöinä ovat ihmiset eli luonnolliset henkilöt. Oikeushenkilöillä ei ole siis itsenäisiä perusoikeuksia. Ne voivat kuitenkin saada perusoikeuksien suojaa, kun yksilö toteuttaa perusoikeuttaan yhteisön kautta. Esimerkiksi osakeyhtiön omaisuus on suojattu, sillä tämä varallisuus on välillisesti osakeyhtiön omistajana olevien ihmisten omaisuutta ja välttämätöntä omistajien elinkeinovapauden harjoittamiselle. Toisaalta sananvapaus suojaa kustantamoa, joka toimii kirjoittajien sananvapauden kanavana. Uskonnonvapautta ihmiset toteuttavat suurelta osin uskonnollisten yhteisöjensä kautta, ja useimmiten yhdistymis- ja kokoontumisvapautta harjoitetaan aatteellisien yhdistysten piirissä. Toisaalta esimerkiksi eläimillä , vainajilla tai sikiöillä ei ole perusoikeuksien suojaa.[lähde? ]
Rakenne > Perustuslain 2 luvun sisältö > Sota- tai muu poikkeustila ja perusoikeudet

Perustuslain toisen luvun viimeinen pykälä, 23 §, käsittelee mahdollisuutta rajoittaa perusoikeuksia tilapäisesti poikkeusolojen aikana, esimerkiksi Suomen jouduttua aseellisen hyökkäyksen kohteeksi. Poikkeusten perusteet on aina säädettävä lailla, mutta itse rajoitukset voidaan toteuttaa joko lailla tai valtioneuvoston asetuksella. Perustuslaki korostaa poikkeustoimien väliaikaisuutta ja täsmällistä määrittelemistä mutta ei sinänsä aseta niille, mikäli ne ovat kyllin perusteltuja, mitään muita esteitä kuin Suomen hyväksymät kansainväliset ihmisoikeusvelvoitteet.
Perustuslain 23 §:ää sovellettiin ensi kertaa vuoden 2020 maaliskuussa, kun sen nojalla säädettiin laki ravintoloitten sulkemiseksi. Lain tarkoituksena oli SARS-CoV‑2-viruksen leviämisen hillitseminen. Maaliskuun aikana hallitus oli pyrkinyt ratkomaan maan asukkaitten henkeä ja terveyttä vakavasti uhanneeseen koronavirusepidemiaan liittyviä ongelmia etenkin tartuntatautilain ja vuoden 2012 valmiuslain avulla, mutta niistä kummankaan ei katsottu lakiteknisesti antavan mahdollisuutta määrätä ravintoloita suljettaviksi.
Rakenne > 3 luku – Eduskunta ja kansanedustajat

Perustuslain kolmas luku sisältää perussäännökset eduskunnan kokoonpanosta ja kansanedustajan asemasta. Luvussa säädetään mm. eduskunnan rakenteesta sekä toimikaudesta. Lisäksi kansanedustajien oikeudellinen asema on kirjattu tähän lukuun.
Rakenne > 4 luku – Eduskunnan toiminta

Perustuslain neljännessä luvussa säädetään eduskunnan kokoontumisesta sekä eduskunnan eri toimielimistä ja niiden valinnasta. Siinä annetaan myös yleiset säännökset asioiden valmistelusta ja käsittelystä eduskunnassa. Perustuslain 4 lukuun on myös koottu säännökset eduskunnan ja valtioneuvoston välisistä yhteydenpitomekanismeista sekä eduskunnan keinoista mitata toimivan hallituksen nauttima luottamus. Lisäksi luvussa säädetään eräistä eduskunnan toimintaan liittyvistä yleisistä kysymyksistä, kuten eduskuntatyön julkisuudesta ja eduskuntatyössä käytettävistä kielistä.
Rakenne > 5 luku – Tasavallan presidentti ja valtioneuvosto

Perustuslain viides luku sisältää sääntelyä mm. presidentin valinnasta, toimikaudesta ja päätöksenteosta. Valtioneuvoston osalta lukuun on koottu säännökset valtioneuvoston muodostamisesta ja erosta, valtioneuvoston päätöksentekomuodoista ja asioiden valmistelusta valtioneuvostossa. Tasavallan presidenttiä ja valtioneuvostoa koskevan sääntelyn yhdistäminen samaan lukuun on välttämätöntä presidentin ja valtioneuvoston päätöksenteon toiminnallisen yhteyden kannalta.
Rakenne > 6 luku – Lainsäädäntö

Perustuslain kuudenteen lukuun on koottu lainsäädäntömenettelyä koskeva sääntely aina lakiehdotuksen vireillepanosta lain julkaisemiseen ja voimaantuloon saakka. Lukuun sisältyy myös perustuslainsäätämisjärjestystä koskeva pykälä.
Rakenne > 7 luku – Valtiontalous

Perustuslain seitsemänteen lukuun sisältyvät säännökset valtion verotusvallasta sekä valtion lainanotosta. Valtion talousarvion käsittelyä koskeva sääntely muodostaa merkittävän osan luvusta. Kuitenkin tätä koskeva yksityiskohtainen sääntely sisältyy nykyään eduskunnan työjärjestykseen. Lukuun sisältyy erinäisiä säännöksiä myös mm. valtion omistuksista sekä Suomen Pankista.[lähde? ]
Rakenne > 8 luku – Kansainväliset suhteet

Perustuslain kahdeksas luku sisältää sellaista sääntelyä, jota ei Suomessa aikaisemmin ollut perustuslain tasolla. Lukuun on koottu ulkopoliittista päätösvaltaa koskevat perussäännökset, kansainvälisten sopimusten hyväksymistä ja voimaansaattamista koskevat säännökset sekä Euroopan unionin jäsenyyden edellyttämät säännökset.
Rakenne > 9 luku – Lainkäyttö

Tämä luku sisältää säännökset ylimmistä tuomioistuimista ja oikeuslaitoksen rakenteesta. Tämän lisäksi luku sisältää säännökset tuomarien nimittämisestä sekä tuomarien oikeudesta pysyä virassa. Lukuun on myös sisällytetty sääntely valtakunnanoikeudesta, sen kokoonpanosta ja tehtävistä.