stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuningas Asgerin kumpu

| Kuningas Asgerin kumpu> Kong Asgers Høj |
| --- | --- |

Sijainti
 Kuningas Asgerin kumpu
Koordinaatit:  54°57′25.81″N, 12°8′25.12″E
Valtio:   Tanska
Paikkakunta:  Vordingborgin kunta
Aiheesta muualla
  Kuningas Asgerin kumpu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuningas Asgerin  kumpu.
Kuningas Asgerin kumpu (tansk. Kong Asgers Høj) on Tanskassa Mønin saarella sijaitseva suppilopikarikulttuurin käytävähautakumpu, joka on Tanskan parhaiten säilyneitä kumpuja. Kumpu on tehty vuoden 3000 eaa. paikkeilla. Hautakammio kummun sisällä on noin kymmenen metriä pitkä. Ei tiedetä, kuka tai keitä kumpuun on haudattu. Kuningas Asger on perimätiedon mukaan hallinnut seutua, mutta tietoja hänestä ei ole.
Kuningas Abdulazizin ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Kuningas Abdulazizin ritarikunta (arab. وسام الملك عبد العزيز‎, Wisām al-malik ‘Abd al-‘Azīz) on saudiarabialainen ritarikunta. Se on perustettu 20. maaliskuuta 1971 kuningas Faisalin käskystä. Ritarikunta on nimetty Saudi-Arabian kuningaskunnan perustajan, Ibn Sa’udin, mukaan ja se on maan korkein siviilille myönnettävä kunnianosoitus.
Kunnianosoitusta myönnetään tunnustuksena kuningaskunnan hyväksi tehdyistä ansioista. Saajan ei tarvitse olla Saudi-Arabian kansalainen. Kaikki ritarikuntaan nimitettävät henkilöt nimitetään ensin alimpaan luokkaan, ja ylennyksiä tehdään 5 vuoden välein, mikäli ansioitunut palvelus kuningaskunnan hyväksi on jatkunut. Poikkeuksia tähän tehdään mm. kuningashuoneen jäsenten ja muiden sellaisten henkilöiden, jotka ovat ansioituneet poikkeuksellisella tavalla, kohdalla.
Ritarikunnassa on neljä luokkaa:
I luokka
II luokka
III luokka
IV luokka
Indoskyytit

| Indoskyyttien valtakunta > Ensimmäinen vuosisata eaa.–Ensimmäinen vuosisata jaa. |
| --- | --- |
   Indoskyyttien valtakunta kartalla. 
Edeltäjä:  Indokreikkalaiset hallitsijat
Seuraajat:  Indoparthialainen kuningaskunta Kušan-valtakunta
Indoskyytit olivat indokreikkalaisten hallitsijoiden alueelle Intiassa tukialueeltaan Sakastanista eli sittemmästä Sistanista saapuneita skyyttejä eli sakoja. Skyytit olivat puolestaan iranilainen paimentolaiskansa, joka oli lähtenyt liikkeelle alueiltaan Keski-Aasiassa jue zhi-paimentolaisten tieltä. Indoskyytit muodostivat Intiassa oman löyhän valtapiirinsä, jonka aikana hellenismi Intiassa taantui. Suuret alueet liitettiin myöhemmin indoparthialaiseen kuningaskuntaan ja lopullisesti indoskyytit tuhoutuivat kušanojen levittäytyessä Intiaan vuoden 45 jaa. jälkeen.
Historia

Skyytit olivat iranilainen paimentolaiskansa Keski-Aasian aroilta, jotka mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran jo ensimmäisellä vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua. He alkoivat siirtymään alkuperäisiltä alueiltaan idästä leviävien jue zhi -paimentolaisten tieltä. Skyytit pyrkivät aluksi kulkemaan kohti Intian niemimaa suoraa reittiä Kabulin laakson läpi, mutta alueen indokreikkalaiset hallitsijat torjuivat heidän hyökkäyksensä helposti puolustettavissa vuoristosolissa. Epäonnistuttuaan skyytit alkoivat kiertää Hindukušin aluetta ensin pitkin Amudarjaa ja kääntyen sittemmin kohti etelää Hindukušin länsireunaa pitkin. Osa heistä päätyi Hindukušin vuoriston lounaispuolelle, joka sai heimonimen saka mukaan nimen Sakastan. Sakastanista tuli puolestaan myöhemmin Sistan. Ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua skyytit hyökkäsivät edelleen Sakastanista kohti Intiaa. He levittäytyivät indokreikkalaisten hallitsemille alueille ja heidän löyhä valtapiirinsä tuli sittemmin tunnetuksi indoskyyttiläisenä valtakuntana. Ensimmäinen tunnettu Intiassa vaikuttanut skyyttiläinen kuningas oli Maues (n. 120-85 eaa.).
Indoskyytit tunnetaan kirjallisista lähteistä huonosti ja yksi tärkeimmistä tiedonlähteistä heidän kaudeltaan ovat hallitsijoiden lyömät kolikot. Intiassa skyyttien eli sakojen valta merkitsi alueella pitkään vaikuttaneen hellenismin laskukautta. Kreikkalaista kulttuuria ympäröi nyt joka puolelta vieras kulttuuri ja se alkoi omaksua intialaisia aineksia. Skyytit eivät kuitenkaan syrjäyttäneet kaikkia alueen indokreikkalaisia hallitsijoita ja osa jatkoi omien kolikkojensa lyömistä Mauesin ja tämän seuraajien valtakausilla. Mauesin kuoltua 80-luvun paikkeilla Baktrian alueelta saapui toinen skyyttien muuttoaalto alueelle. Osa skyuyteistä muutti myös syvemmälle Intiaan, jossa he levittivät skyyttiläisiä vaikutteita Sindhiin, Gujaratiin ja Keski-Intiaan saakka. Skyyttien vanhempi tukialue Sakastan päätyi Parthian käsiin kuningas Mithridateksen johdolla. Sakastanin parthialainen päällikkö Gondofares levitti valtaansa indoskyyttien alueelle aina Gandharaan saakka 20-luvun eaa. paikkeilla. Parthiasta itsenäistynyt Gondofareksen valtakunta tunnettiin sittemmin indoparthialaisena kuningaskuntana. Viimeiset indoskyyttiläiset hallitsijat kukistuivat kušanojen levittäytyessä Intiaan vuoden 45 jaa. jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indoskyytit Wikimedia Commonsissa
Indoskyyttiläistä Buddhan palvojaa esittävä reliefi Swatin laaksosta. Hahmolla on Keski-Aasian paimentolaisille tyypillinen asustus.
Indoskyyttiläsien kuningas Azes II:n kolikko.
Hyvän hallinnon periaatteet

Suomen hallintolain 2 luvussa säädetään hyvän hallinnon perusteista. Niihin kuuluvat muun muassa hallinnon oikeusperiaatteet, jotka ohjaavat viranomaisen päätösharkintaa ja muuta asian käsittelyä.
Hallinnon oikeusperiaatteet

-Yhdenvertaisuusperiaate, joka velvoittaa tasapuoliseen kohteluun, johdonmukaisuuteen ja syrjimättömyyteen
tarkoitussidonnaisuuden periaate, jonka mukaan viranomaisella ei saa olla toiminnassaan vääriä vaikuttimia eikä harkintavaltaa saa käyttää väärin
-Objektiviteettiperiaate, joka edellyttää viranomaisilta asiallista ja puolueetonta toimintaa
-Suhteellisuusperiaate, joka velvoittaa esimerkiksi terveysvalvonnassa mitoittamaan keinot niin, ettei kenenkään oikeuksia tai etuja rajoiteta enempää kuin haitan tai vaaran poistaminen edellyttää
-Luottamuksensuojaperiaate, joka on ennen muuta yksilön suojaa julkista valtaa vastaan ja antaa yksityiselle oikeuden luottaa viranomaisen toiminnan oikeellisuuteen ja virheettömyyteen.
Hallinnon oikeusperiaatteet ovat ennen muuta oikeusturvasäännöksiä. Hyvän hallinnon perusteisiin kuuluvat myös
-Palveluperiaate ja palvelun asianmukaisuus,
-neuvontavelvollisuus,
-hyvän kielenkäytön vaatimus ja
-viranomaisten yhteistyövelvoite.
Säännökset velvoittavat viranomaista järjestämään toimintansa niin, että hallinnossa asioiva saa asianmukaisesti hallinnon palveluita ja että viranomainen suorittaa tehtävänsä mahdollisimman tuloksellisesti.
Esimerkiksi hyvän kielenkäytön vaatimus velvoittaa käyttämään asiallista, selkeää ja ymmärrettävää kieltä. Vaatimus on kova ja velvoittaa jokaisen viranomaisen arvioimaan kielenkäyttöään.
Selkeän ja ymmärrettävän kielenkäytön vaatimus on luonteeltaan kuitenkin enemmän periaatteellinen ja asenteita muokkaava kuin tiukan oikeudellinen. Lainsäätäjä pyrkii ohjaamaan julkisen hallinnon toimijoita oikeanlaisiin menettely tapoihin.
Tärkeää on huomata, että hyvän hallinnon perusteet on otettava huomioon kaikessa julkisen hallinnon toiminnassa, ei vain hallintoasian käsittelyssä ja päätöksenteossa.
Kirjallisuutta

Kulla, Heikki: Hallintomenettelyn perusteet.  (7. painos)  Helsinki:  Talentum, 2008.  ISBN 978-952-14-1309-4.
Mäenpää, Olli: Hallintolaki ja hyvän hallinnon takeet.  (5., uudistettu painos)  Helsinki:  Edita Publishing Oy, 2015.  ISBN 978-951-37-6701-3.
Niemivuo, Matti – Keravuori-Rusanen, Marietta – Kuusikko, Kirsi: Hallintolaki.  Helsinki:  WSOYpro, 2010.  ISBN 978-951-0-36707-0.
Imre Harangi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Berliinin kisojen nyrkkeilyn kevyen sarjan kaksi parasta eli Imre Harangi (vasemmalla) ja Viron Nikolai Stepulov. Välieräottelun ruhjeiden vuoksi Harangin kasvot olivat laastaroitu. |  Berliinin kisojen nyrkkeilyn kevyen sarjan kaksi parasta eli Imre Harangi (vasemmalla) ja Viron Nikolai Stepulov. Välieräottelun ruhjeiden vuoksi Harangin kasvot olivat laastaroitu. |  Berliinin kisojen nyrkkeilyn kevyen sarjan kaksi parasta eli Imre Harangi (vasemmalla) ja Viron Nikolai Stepulov. Välieräottelun ruhjeiden vuoksi Harangin kasvot olivat laastaroitu. |  |
Maa:   Unkari
Miesten amatöörinyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | kevytsarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1934 | kevytsarja |  |
Imre Harangi (16. lokakuuta 1913 Nyíradony – 4. helmikuuta 1979 Budapest) oli unkarilainen kevyen sarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1934-1942. Tänä hän saavutti olympiakultaa ja EM-hopeaa.
Imre Harangi tuli Budapestiin 14-vuotiaana. Paikallinen nyrkkeilyvalmentaja Zsigmond Adler huomasi nuoren Harangin kyvyt. Ensimmäisen Unkarin mestaruutensa hän otti vuonna 1933. Seuraavan vuoden Budapestissä käydyissä EM-kisoissa hän eteni aina loppuotteluun voitettuaan ensin englantilaisen ja puolalaisen vastustajansa. Välierässä tuli vastaan Romanian Constantin David, josta tuli pistevoitto. Loppuotteluvastustaja oli Italian Mario Facchin, jolle Harangi koki pistetappion. Unkarin mestaruuksia Harangin uralla tuli kaikkiaan kuusi vuosina 1933-1938.
Berliinin olympialaisissa Harangin ensimmäinen vastustaja oli Sveitsin Seidel, jonka hän voitti varsin helposti. Seuraavaksi vastustajaksi tuli Filippiinien Jose Padilla, jonka hän myös voitti. Padilla oli vahvaiskuinen vastustaja ja oli voittanut Saksan Karl Schmedes ensimmäisellä kierroksella. Välierissä tuli vastaan Tanskan Poul Kops, jonka Harangi voitti, vaikka Harangin otsaan tuli varsin suuri haava. Loppuottelussa vastassa oli Viron Nikolai Stepulov, joka hävisi unkarilaisella, vaikka Harangin kasvot olivat välieräottelun ruhjeiden vuoksi laastaroidut. Palkintojenjakotilaisuudessa voittajalla oli suuri side peittäen vasemman silmän ja otsapuoliskon.
Pian olympiavoittonsa jälkeen Harangi päätti nyrkkeilyuransa ja keskittyi ammattinsa lentäjänä. Toisen maailmansodan aikana Harangi palveli Unkarin ilmavoimissa hävittäjälentäjänä. Hän joutui tekemään sodassa pakkolaskun ja loukkaantui vakavasti. Sodan jälkeen hän työskenteli nyrkkeilyvalmentajana.
Imre Harangin syntymän 90-vuotismuistoksi vuonna 2003 hänen syntymäkaupunkinsa Nyíradonyn julisti hänet kunniakansalaisekseen. Kaupungissa nimettiin myös urheiluhalli hänen nimelleen. Unkarissa pidetään myös vuosittain Harangin mukaan nimetty nuorten nyrkkeilykilpailu.
Iivo Hallakorpi

Iivo Artur Hallakorpi, vuoteen 1935 Schröder, (3. syyskuuta 1873 Liperi – 5. lokakuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen agronomi, maanviljelystekniikan insinööri ja Teknillisen korkeakoulun maanviljelysteknologian professori.
Henkilöhistoria

Hallakorven vanhemmat olivat sotakomissaari Aron Schroeder ja Mathilde Emilie Jankowsky. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1891. Hallakorpi valmistui maanmittausinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1891, agronomiksi Mustialasta 1894 ja maanviljelystekniikan insinööriksi 1897.
Hallakorpi oli opettajana Osaran maanviljelys ja maamieskoulussa 1897–1899 ja Maamies-lehden päätoimittajana 1900–1902. Hän oli sen jälkeen v.t. maanviljelysinsinöörinä Sortavalassa ja Helsingissä ja vakinaisena maanviljelysinsinöörinä Ouluun vuodesta 1905, Turussa 1907 ja Helsingissä vuodesta 1907. Hallakorpi oli Asutushallituksen asutusneuvoksena 1918–1923 ja toimi Polyteknillisen opiston ja Teknillisen korkeakoulun maanviljelystekniikan opettajana 1907–1922. Hän oli maanviljelystekniikan virkaatekevänä ja sittemmin vakinaisena professorina 1923–1940.
Hallakorpi oli muun muassa salaojituskomitean puheenjohtajana, maanparannustöiden komitean jäsenenä, perusparannuslainakomissionin puheenjohtajana, agronomilaitoksen uudistamista suunnittelemaan asetetun komitean jäsenenä sekä puheenjohtajana, valtion konekoetuslautakunnan jäsenenä ja puheenjohtajana sekä maatalouskoetoimintakomitean asiantuntijana.
Hallakorpi oli naimisissa 1900–1940 Elin Aschanin (k. 1940) kanssa.
Julkaisuja

Nimellä I. A. Schroeder:
Om bevattningsmetoderna : föredrag . Nylands och Tavastehus läns Landtbrukssällskap, Helsingfors 1913
Nimellä I. A. Schroeder-Hallakorpi:
Tauluja kuutiomäärien laskemiseksi ojitus- ja kuivatustöissä - Tabeller för beräkning av kubikinnehåll vid avdiknings- och torrläggningsarbeten. Suomen senaatti, Helsinki 1912
Maan kuivatus : kuivatus, avo-ojitus, salaojitus, yhteiset kuivatustyöt. WSOY 1917
Salaojitus : lyhyt esitys salaojituksen merkityksestä voimaperäisessä maanviljelyksessä ja salaojitustöitten suorittamisesta. WSOY 1918
Nimellä I. A. Hallakorpi:
Väestön sijoittaminen asutustoiminnan avulla. Porvoo 1922
Kustannusten teknillinen suoritus maanparannusyrityksissä. Suomen maataloustieteellisen seuran julkaisuja Vihko n:o 10. Helsinki 1923
Maanviljelysinsinöörien opetus Saksassa ja meillä. Porvoo 1925
Salaojituskokeista ja niiden suunnittelusta pohjoismaissa. Porvoo 1927
Maatalouden vesirakennus. WSOY 1932
Maatalouden vesirakennus 2, Perusparannusten arvioiminen ja kustannusten jako maankuivatusyrityksissä. Tekijä, Helsinki 1932
Kuvasuhde

Kuvasuhteella tarkoitetaan kuvan leveyden suhdetta kuvan korkeuteen. Etenkin graafisessa tuotannossa vastaava käsite on formaatti. Puhutaan esimerkiksi L-mallisesta kirjasta (matala suhteessa leveyteen) tai kapeasta kirjasta (korkea suhteessa leveyteen), jolloin vakioina ovat A- ja B-sarjan standardit.
Elokuvissa, valokuvauksessa ja näyttölaitteissa on käytetty muun muassa seuraavia kuvasuhteita:
1,19:1 – Movietone (1920- ja 1930-luvun varhainen äänielokuvaformaatti)
1,25:1 eli 5:4 – tietokonenäyttö (1 280 × 1 024 pikseliä)
1,33:1 eli 4:3 – mykkäelokuva, TV, tietokonekäyttö, digitaalikamerat
1,37:1 – 35 mm:n äänielokuvan vanha standardi, "normaalikuva"
1,43:1 – Imax 70 mm:n suurelokuvat
1,50:1 eli 3:2 – kinofilmi (kuva-alan koko 36 mm × 24 mm), digitaaliset järjestelmäkamerat
1,56:1 eli 14:9 – brittiläinen TV-lähetysten formaatti; kompromissi 4:3:n ja 16:9:n välillä
1,60:1 eli 16:10 – tietokonenäyttö (WSXGAPlus eli 1 680 × 1 050 pikseliä, WUXGA eli 1 920 × 1 200 pikseliä, CGA eli 320 × 200 pikseliä)
1,66:1 – 35 mm:n laajakangaselokuva, myös karkeasti Super 16 -formaatin negatiivikoko
5:3 eli 15:9 – tietokonenäyttö (1 280 × 768 pikseliä)
1,78:1 eli 16:9 – TV, HDTV, tietokonenäyttö (1 920 × 1 080 pikseliä)
1,85:1 – 35 mm:n laajakangaselokuva
2,00:1 – Superscope, Univisium (laajakangaselokuvaformaatteja)
2,20:1 – 70 mm:n standardi
2,35:1
2,39:1 (aiemmin myös 2,35:1) – CinemaScope, Panavision ja muut yhteensopivat laajakangaselokuvaformaatit
2,55:1 – CinemaScope 55 (vanha laajakangaselokuvaformaatti)
2,59:1 – Cinerama (vanha laajakangaselokuvaformaatti)
2,76:1 – Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvakamera, 65 mm:n negatiivi
4,00:1 – Polyvision
Nimitystä laajakangas tai laajakuva käytetään elokuva-, TV- ja videoyhteyksissä kaikista kuvasuhteista, jotka ovat leveämpiä kuin 1,37:1.
Televisio-ohjelmien ja elokuvien levityksessä kuvasuhdetta saatetaan mukauttaa. Esimerkiksi 2,39:1-kuvasuhteen laajakangaselokuva voidaan julkaista sellaisessa muodossa, että se täyttää televisioruudun (4:3 tai 16:9) kokonaan ("kuvaruutukavennus"). Muokkaus suoritetaan jättämällä kuva-alasta vasen ja oikea reuna pois ja mahdollisesti panoroimalla tapahtumien mukaan ("pan and scan"), tai joissakin tapauksissa avaamalla ylä- ja alamaski, niin että kuvan leveys ei muutu mutta korkeus kasvaa.
| --- | --- |
Kuva suhteessa 4:3 (1.33:1), televisio. Tämä on "kuvaruutukavennettu" versio oikeanpuoleisesta esimerkkikuvasta.: 16:9 (1.78:1), laajakuvatelevisio.
Aiheesta muualla

SFX Secrets: The Power of Aspect Ratios
Laatokan saariston kansallispuisto

Laatokan saariston kansallispuisto sijaitsee Laatokan luoteisrannalla ja sen tuntumassa Karjalan tasavallassa.
Laatokan saariston kansallispuisto (ven. национальный парк «Ладожские шхеры», Natsionalnyi park "Ladožkije šhery", engl. Lagoda Skerries National Park) on 1 220 neliökilometrin laajuinen Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue Laatokan luoteisrannalla ja sen tuntumassa. Kansallispuisto sijaitsee Karjalan tasavallan Lahdenpohjan, Sortavalan ja Pitkärannan piireissä. Kansallispuiston perustamisesta uutisoitiin joulukuussa 2017 ja tammikuussa 2018. Pääministeri Dmitri Medvedev allekirjoitti kansallispuiston perustamispäätöksen 28. joulukuuta 2017.
Kansallispuiston pinta-alasta on metsää 660 neliökilometriä, vesistöä on 529 neliökilometriä ja muita maaluokkia on 31 neliökilometriä. Kansallispuiston saaristoluodot ja metsäalueet ovat enimmäkseen luonnontilassa. Seudulla esiintyy useita kymmeniä harvinaisia punaisen kirjan lajeja, joista tunnetuimpiin kuuluu uhanalainen laatokannorppa.
Kuvia

Kansallispuiston maisemaa: jääkauden uurtamaa kalliosaaren muotoa.
Hiidenvuori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laatokan saariston kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Proposed Ladoga Skerries National Park - Introduction (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (parks.karelia.ru)
3D map of the Park. Preview (ei välttämättä 100% lopullinen alue; suurempi kartta suomalaisella nimistöllä) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (parks.karelia.ru)
Proposal for the Establishment of the Lagoda Skerries National Park (pdf, 2011) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (lagoda-park.ru)
Karjalan tasavallan valtakunnalliset luonnonsuojelualueet
| --- | --- |
: Aunuksen rauhoitusalue | Kalevalan kansallispuisto | Kantalahden luonnonpuisto | Kivatsun luonnonpuisto | Kižin rauhoitusalue | Kostamuksen luonnonpuisto | Laatokan saariston kansallispuisto | Paanajärven kansallispuisto | Vodlajärven kansallispuisto
Imre Kémeri Nagy

| Imre Kémeri Nagy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1903 Bürgezd, Itävalta-Unkari
Kuollut: 13. huhtikuuta 1942 Varsova, Puolan kenraalikuvernementti
Kansalaisuus:  unkarilainen
Ammatti:  lehtimies
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi  Unkarin kuningaskunta
Sotilasarvo:  kapteeni
Joukko-osasto:  Rongyos Gárda Osasto Sisu
Imre Kémeri Nagy (27. maaliskuuta 1903 Bürgezd, Itävalta-Unkari – 13. huhtikuuta 1942 Varsova, Puolan kenraalikuvernementti) oli unkarilainen lehtimies ja sotilas.
Nagyin kotikylä Transilvaniassa oli liitetty Trianonin rauhan seurauksena Romaniaan. Hän muutti vuonna 1922 Unkarin puolelle ja värväytyi armeijaan Székely-divisioonaan, mutta hänet kotiutettiin jo vuoden kuluttua. Nagy luki Budapestissä oikeustiedettä ja humanistisia tieteitä. Hän toimi jalkaväen päämestarina (főlövészmester) Turul Werbőczy -aseveliyhdistyksessä (Turul Werbőczy Bajtársi Egyesület). Vuosina 1926–1928 Nagy toimi Budapestin yliopiston yhteyshenkilönä oikeistolaisen, puolisotilaallisen Unkarin kansallisen puolustusjärjestön (Magyar Országos Véderő Egyesület; MOVE) ja Turul-liiton (Turul Szövetség) suuntiin. Hän värväytyi jälleen armeijaan vuosiksi 1928–1929. Vuonna 1932 Nagy valmistui yliopistolta opettajaksi; hän teki tätä työtä satunnaisesti.
Oscar Enckell ja Imre Kémeri Nagy unkarilaisten vapaaehtoisten lähtökatselmuksessa Turun satamassa keväällä 1940.
Kesällä 1937 Nagy liittyi Unkarin kansallissosialistiseen puolueeseen, ja hänestä tuli sen nuorisojärjestön johtaja. Nuorisojärjestö oli vuodesta 1936 järjestänyt säännöllisesti provokaatioita ja hyökännyt sosiaalidemokraattisia järjestöjä vastaan. Nagy kirjoitti useita artikkeleita äärioikeistolaisiin lehtiin, ja tästä syystä hänet tuomittiin useasti lyhytaikaisiin vankeusrangaistuksiin. Nagy osallistui Debrecenissä vuoden 1937 marraskuussa pidettyyn kokoukseen, jossa valtionhoitaja Miklós Horthy julistettiin Unkarin kuninkaaksi. Tämän johdosta Nagy istui jälleen lyhyen vankeustuomion. Vuosina 1938–1939 Nagy oli eskadroonanjohtajana maineikkaassa Ryysyläiskaartissa (Rongyos Gárda), joka osallistui Tšekkoslovakiaan kuluneen Karpatorutenian miehitykseen. Vuoden 1940 alussa Nagy johti unkarilaisten vapaaehtoisten joukkoa, joka oli koottu taistelemaan Suomen puolella talvisodassa osasto Sisussa. Vapaaehtoiset eivät ehtineet taisteluihin, mutta avustivat uuden rajalinjan vartioinnissa. Heidät kotiutettiin seuraavana keväänä. Syyskuussa 1940 Nagy osallistui Pohjois-Transilvanian miehitykseen.
Nagy haavoittui neuvostopartisaanien iskussa Varsovassa vuonna 1942 ja kuoli saamiinsa vammoihin sotilassairaalassa.
Lake Placidin olympialaiset

Lake Placid on isännöinyt talviolympialaisia kahdesti:
talviolympialaiset 1932
talviolympialaiset 1980
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lake Placidin olympialaiset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lake Manitou

| Lake Manitou |
| --- | --- |
 Satellittikuva järvestä
Valtiot:  Kanada
Paikkakunta:  Manitoulin District (en) (käännä suomeksi) 
Koordinaatit:  45°46′39″N, 81°59′00″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Manitou River
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  225  m 
Pituus:  198  km
Leveys:  6  km 
Pinta-ala:  104 km²
 fiLake Manitou 
Lake Manitou on suuri järvi Kanadan Ontarioon kuuluvassa Manitoulinin saaressa. Manitoulin sijaitsee Huronjärvessä, ja 104 neliökilometrin kokoinen Manitou on maailman suurin järvessä sijaitsevassa saaressa sijaitseva järvi. Järvessä itsessään on vielä saaria.
Manitoulinin saaren sijainti Isoillajärvillä, hieman USA:n ja Kanadan välisen rajan koillispuolella
Immortalis

| Immortalis Overkill |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loka-joulukuu 2006, touko-kesäkuu 2007
 Julkaistu: 9. lokakuuta 2007
 Tuottaja(t): Overkill
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 49.22
 Levy-yhtiö: Bodog
Overkillin muut julkaisut
| ReliXIV 2005 | Immortalis 2007 | Ironbound 2010 |
Immortalis on thrash metal -yhtye Overkillin studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2007.
Kappaleet

Devils in the Mist – 4.34
What it Takes – 4.28
Skull and Bones (feat. Randy Blyte) – 5.54
Shadow of a Doubt – 4.51
Hellish Pride – 5.16
Walk Through Fire – 4.08
Head On – 5.21
Charlie Get Your Gun – 4.28
Hell Is – 4.40
Overkill V… The Brand – 5.36
Old School (live) – 3.37  (Aasian bonuskappale)
Kappaleet > Bonus CD/DVD versio

Within Your Eyes (live) – 6.43
Nice Day For a Funeral (live) – 6.00
Blood and Iron (live) – 3.06
Kokoonpano

Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
Dave Linsk – kitara
Derek Tailer – rytmikitara
D.D. Verni – basso
Tim Mallare – rummut
Randy Blythe – laulu kappaleessa Skull and Bones
Aiheesta muualla

Immortalis Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Immortalis Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Imre Hódos

Imre Hódos (10. tammikuuta 1928 Hajdúnánás – 23. huhtikuuta 1989 Debrecen) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
57 kilogramman painoluokassa kilpaillut Hódos voitti olympiakultaa vuonna 1952 Helsingin olympialaisissa. Seuraavana vuonna Napolin MM-kisoissa hän sijoittui hopealle Helsingin pronssimitalistin Artjom Terjanin voitettua kultamitalin. 1956 Melbournen olympialaisissa Hódosin sijoitus oli neljäs.