stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palioúri

| Palioúri Παλιούρι |
| --- | --- |
 Palioúri
 Koordinaatit: 39°56′31″N, 23°39′52″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Chalkidikí
Kunta:  Kassándra
Kunnallisyksikkö:  Pallíni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  1303020401
Korkeus:  10 m
Väkiluku (2021):  848
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  630 85
Suuntanumero(t):  2374
Palioúri (kreik. Παλιούρι, kath.kreik. Παλιούριον, Palioúrion) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 848 (2021).
Merenrantaa Palioúrin lähellä.
Palioúrin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran eteläosassa lähellä sen eteläkärkeä, noin 81 kilometriä etelään Polýgyroksesta ja noin 115 kilometriä etelään Thessalonikista. Antiikin ajan Theramboksen kaupunki sijaitsi nykyisen kylän lähellä. Nykyinen kylä on kehittynyt keskiajalla. Sen nimi tulee seudulla kasvavista kärsimyskruunuista (παλιούρι, palioúri, tiet. Paliurus). Kylän pääelinkeinoja ovat maanviljely, erityisesti hunajantuotanto ja oliivinviljely, sekä turismi. Kylän lähellä on useita rantoja, kuten Chroúsoun ranta.
Palioúri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Παλιουρίου, Dimotikí Koinótita Paliouríou), johon kuuluvat varsinaisen Palioúrin kylän lisäksi kylät Ágios Nikólaos ja Xyná. Koko yhdyskunnan väkiluku on 852 (2021).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palioúri Wikimedia Commonsissa
Lesjaskogin kirkko

| Lesjaskogin kirkko Lesjaskog kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Lesja, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1697
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Lesjaskogin kirkko (norj. Lesjaskog kyrkje) on Lesjan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1697.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesjaskogin kirkko Wikimedia Commonsissa
Stefan Savić

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stefan Savić
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Mojkovac, Jugoslavia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Trabzonspor
Pelinumero: 15
Junioriseurat
2006: Brskovo
2007–2009: BSK Borča
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2010 | BSK Borča | 27 | (1) |
| 2010–2011 | Partizan | 20 | (1) |
| 2011–2012 | Manchester City | 12 | (1) |
| 2012–2015 | Fiorentina | 86 | (4) |
| 2015–2024 | Atlético Madrid | 217 | (2) |
| 2024– | Trabzonspor | 3 | (0) |
Maajoukkue
| 2010– | Montenegro | 73 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. lokakuuta 2024.
Stefan Savić (mont. Стефан Савић, s. 8. tammikuuta 1991 Mojkovac, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana turkkilaisseura Trabzonsporissa ja Montenegron maajoukkueessa.
Savić voitti Serbian liigamestaruuden kaudella 2010–2011 Partizan Belgradin joukkueessa. Hän pelasi Englannin Valioliigassa kaudella 2011–2012 Manchester Cityn joukkueessa 12 ottelua ja teki niissä yhden maalin Cityn voittaessa mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Eurooppa-liigassa Atlético Madridin joukkueessa täyden peliajan molemmissa puolivälieräotteluissa ja tuli vaihdosta kentälle molemmissa välieräotteluissa mutta ei saanut peliaikaa Atléticon voittamassa loppuottelussa. Kaudella 2020–2021 Atlético Madrid voitti Espanjan liigamestaruuden ja Savić pelasi tuolla kaudella 33 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Savić on pelannut pääsarjatasolla myös Italian Serie A:ssa Fiorentinan joukkueessa. Heinäkuussa 2024 Savić siirtyi kolmivuotisella sopimuksella turkkilaiseen Trabzonsporiin.
Savić on valittu Montenegron parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 2016, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022 ja 2023.
Vladimír Remek

Vladimír Remek
Modul
Vladimír Remek (s. 26. syyskuuta 1948 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on Euroopan parlamentin jäsen ja kosmonautti. Remekin lennon myötä Tšekkoslovakiasta tuli 1978 kolmas maa, jonka kansalainen on lentänyt avaruudessa.
Vuonna 1966 Remek aloitti sotilaslentäjän koulutuksen Košicessä. Vuonna 1972 hän siirtyi opiskelemaan Moskovaan Gagarin-sotilasakatemiaan. Vuonna 1976 hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen Interkosmos-ohjelmaan. Hän lensi Sojuz 28 -lennolla 2.–10. maaliskuuta 1978 seitsemän vuorokautta ja 22 tuntia. Lentoon liittyi telakointi Saljut 6 -avaruusasemaan.
Myöhemmin Remek toimi Prahassa ilmailumuseon johtajana. Vuonna 2004 hänet valittiin kommunistipuolueen listoilta sitoutumattomana edustajana Euroopan parlamenttiin.
Vladimír Remek on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Poteídaian kanava

| Poteídaian kanava> Διώρυγα της Ποτίδαιας |
| --- | --- |

Sijainti:  Néa Poteídaia, Néa Propontída, Chalkidikí, Keski-Makedonia, Kreikka
Koordinaatit:  40°11′49″N, 23°19′36″E
Rakennustyyppi:  kanava
Valmistumisvuosi:  nykymuodossaan 1935–1937
Pituus:  1 250 m
Leveys:  40 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poteídaian kanava (kreik. Διώρυγα της (Νέας) Ποτίδαιας, Dióryga tis (Néas) Potídaias) on kanava Néa Poteídaian kylässä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se kulkee Chalkidikín läntisimmän niemen Kassándran kapeimman kohdan poikki yhdistäen Thermaïkóslahden ja Kassándranlahden.
Kassándran niemen kapein kohta ja Poteídaian kanava Kansainväliseltä avaruusasemalta (ISS) otetussa kuvassa.
Kanava rakennettiin paikalle alun perin antiikin aikana ja se oli olemassa viimeistään ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Joidenkin tietojen mukaan sen olisi rakennuttanut jo Kassandros samassa yhteydessä kun hän perusti paikalle Kassandreian kaupungin vuonna 315 eaa. Kanava mahdollisti laivojen kulun kahden lahden välillä ja samalla vahvisti kaupungin puolustusta. Kanava rakennettiin uudestaan vuosina 1935–1937. Kanavan ylittävä silta rakennettiin vuonna 1970. Tätä ennen sen ylitys tapahtui lautoilla.
Kanavan pituus on 1,25 kilometriä, leveys 40 metriä ja syvyys 8 metriä. Kanavan rannalla on antiikin Poteidaian ja Kassandreian kaupunkien raunioita, mukaan lukien Justinianuksen rakennuttaman linnoitusmuurin jäänteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poteídaian kanava Wikimedia Commonsissa
Havaijin kuningaskunta

Havaijin kuningaskunta (havaijiksi Ko Hawaiʻi Pae ʻĀina) muodostui Havaijin saarille vuosien 1795 ja 1810 välisenä aikana ja oli olemassa vuoteen 1893 saakka. Kuningaskunta yhdisti Oahun, Mauin, Molokain, Lanain, Kauain ja Niihaun asukkaat Havaijin vallan alle. Kuningaskunnan ensimmäinen hallitsija oli Kamehameha I ja viimeinen kuningatar Liliʻuokalani. Hallintomuoto oli vuodesta 1840 perustuslaillinen monarkia. Vuosina 1795–1845 saarten pääkaupunki oli Lahaina ja vuodesta 1845 eteenpäin pääkaupunkina on ollut Honolulu, joka on myös nykyisen Havaijin osavaltion pääkaupunki.
Väkiluvun kehitys

| Vuosi | 1780 | 1800 | 1832 | 1890 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | 400 000 – 800 000 | 250 000 | 130 313 | 89 990 |
Lähde:
Ajan kuluessa alkuperäisväestön määrä väheni, kun taas ulkomaalaisten osuus kasvoi. 1850-luvulta lähtien varsinkin yhdysvaltalaisia saapui kuningaskuntaan sankoin joukoin ja nämä päätivät myös jäädä. Lisäksi saarille saapui filippiiniläisiä ja kiinalaisia pääsääntöisesti sokeriviljelmille työskentelemään.
Historia > Perustaminen

Kamehameha I perusti Havaijille maa- ja merivoimat. Armeija käytti sekä perinteisiä välineitä kuten perinteisiä kypäriä että ajanmukaisempia aseita kuten eurooppalaisia tykkejä. Kamehameha I:n armeijaan kuului kymmeniä tuhansia miehiä, mutta hänen jälkeensä saarilla riehuneet epidemiat tappoivat suuren osan väestöstä ja myös sotilaista. Kun Kamehameha III vuonna 1849 teki sopimuksen, jolla Havaijista tuli Yhdysvaltojen protektoraatti, armeijassa oli enää muutama sata miestä.
Vuonna 1839 Cyrille Laplace, ranskalaisen Artemise-fregatin kapteeni, purjehti Havaijille, sillä useita katolisia lähetyssaarnaajia oli kidutettu. Kamehameha III maksoi ranskalaisille 20 000 dollarin korvauksen ja välttyi sodalta. Lisäksi katolilaisuuden harjoittaminen tehtiin lailiseksi ja Kamehameha lahjoitti paikallisille katolilaisille maata kirkon rakennusta varten. Neljätoista vuotta myöhemmin, vuonna 1843, brittiläinen lordi George Paulet, HMS Carysfortin kapteeni, tuli saarille ja syytti Kamehamehaa Englannin loukkaamisesta ja yritti liittää saaret Isoon-Britanniaan. Brittiläinen lähetyssaarnaaja Gerrit Judd, josta oli tullut Havaijin taloudesta vastaava ministeri, järjesti kuitenkin lähetystön valittamaan Laplacen aikeista Yhdysvaltoihin ja Ranskaan. Tilanne loppui Ison-Britannian anteeksipyyntöön.
Historia > Suhteet ulkovaltoihin

Ranska ja Iso-Britannia tunnustivat Havaijin itsenäisyyden 28. marraskuuta 1843, mistä tuli sittemmin kansallinen vapaapäivä kuningaskunnassa. Yhdysvallat allekirjoitti sopimuksen Havaijin kuningaskunnan kanssa 23. joulukuuta 1826, mikä oli epävirallinen tunnustus saarten itsenäisyydelle, mutta virallisen tunnustuksen kuningaskunta sai vasta 6. heinäkuuta 1846.
Kun Krimin sota syttyi vuonna 1849, Kamehameha III julisti Havaijin Sveitsin tapaan puolueettomaksi valtioksi. Yhdysvaltojen kasvava vaikutusvalta sai hänen seuraajansa Kamehameha IV:n ja Kamehameha V:n yrittämään liittoutumista Ison-Britannian kanssa.
Historia > Loppuvaiheet

Lunalilo I:n päästyä valtaan Havaijin armeija lakkautettiin ja saarten turvallisuus jätettiin Yhdysvaltojen huolehdittavaksi, mutta Kalākaua I perusti armeijan uudelleen. Kuningatar Liliʻuokalani pääsi valtaan vuoden 1891 vaaleissa. Liliʻuokalania painostettiin muuttamaan vuoden 1887 perustuslakia, jolla valta oli siirretty pienelle eurooppalaiselle ja havaijilaiselle eliitille, mutta Liliʻuokalani pelkäsi Yhdysvaltojen puuttuvan asiaan. Lili‘uokalani sai kuitenkin tilaisuuden perustuslain muutokseen, kun Yhdysvaltojen risteilijä USS Boston poistui Honolulun satamasta. USS Boston lähetettiin kuitenkin takaisin, ja amerikkalaiset avustivat vallankaappauksessa, jossa Liliʻuokalani syrjäytettiin ja amerikkalaismielinen lähetyspuolue nousi valtaan.
Entiset armeijan jäsenet kapinoivat 1895, mutta kapinayritys tukahdutettiin.
Yhdysvaltain preisdentiksi vuonna 1892 valittu Grover Cleveland vastusti Havaijin ottamista osaksi Yhdysvaltoja, minkä vuoksi vallankaappauksen tehneet eurooppalaiset ja amerikkalaiset julistivat saaret Havaijin tasavallaksi 4. heinäkuuta 1894. Sanford Ballard Dolesta tuli tasavallan presidentti, ja kun Yhdysvaltain kongressi hyväksyi Havaijin liittämisen osaksi Yhdysvaltoja vuonna 1889, Dole nimitettiin Havaijin territorion ensimmäiseksi kuvernööriksi.
Talous

Kuningaskunnan talous perustui sen historian edetessä yhä suuremmissa määrin sokeriruokoon. 1800-luvun puoleen väliin tultaessa Yhdysvallat oli kuningaskunnan tärkein kauppakumppani ja sokeri tärkein vientituote. Yhdysvallat solmi Havaijin kanssa vastavuoroisuussopimuksen vuonna 1875, jonka nojalla havaijilainen sokeri vapautettiin tuontitulleista Amerikassa ja vastineeksi maa sai etuoikeutettua kohtelua Havaijilla: esim. vuonna 1887 Yhdysvallat sai erillisvapauden perustaa laivastotukikohdan Pearl Harboriin. Yhdysvallat kuitenkin irtisanoi sopimuksen vuonna 1891.
Santelipuusta saatujen verotulojen turvin Havaiji maksoi kaiken valtionvelkansa pois 1826.
Vuonna 1847 kuningaskunnassa otettiin käyttöön oma valuutta, Havaijin dollari.
Hallinto

Vuosina 1840, 1852, 1864 ja 1887 voimaan astuneet perustuslait vähensivät asteittain kuninkaan valtaa siirtäen valtaa eduskunnalle. Parlamentti koostui kuninkaan valitsemista neuvonantajista sekä kansan valitsemista edustajista. Havaijin saaret oli jaettu Kauain, Oahun, Mauin ja Havaijin hallintoalueisiin. Jokaisella hallintoalueella oli kuninkaan valitsema kuvernööri. Kuvernöörit kuuluivat yleensä yläluokkaan, ja kuvernööreinä toimi myös naisia.
Kuningaskunnan alkuaikoina valtaa käytti myös Kuhina Nui, joka vastasi kuta kuinkin pääministeriä. Virka perustettiin Kamehameha I:n kuoltua, mutta jäi ajan kuluessa yhä enemmän taka-alalle. Kun Kamehameha V allekirjoitti uuden perustuslain vuonna 1864 Kuhina Nuin virka lakkautettiin käytännössä, koska sitä ei mainittu uudessa perustuslaissa.
Vuoden 1887 perustuslaki tunnetaan myös nimellä pistinperustuslaki. Nimensä se sai siitä, että eurooppalaiset ja amerikkalaiset maanomistajat pakottivat väkivallalla uhaten kuningas Kalākauaa allekirjoittamaan uuden perustuslain, jonka nojalla kuninkaan henkilökohtainen valta siirrettiin parlamentille lähes täysin.
Hallinto > Hallitsijat

Kamehameha I, (1795–1819).
Kamehameha II, Liholiho, (1819–1824).
Kamehameha III, Kauikeaouli, (1825–1854).
Kamehameha IV, Alexander L. Liholiho, (1854–1863).
Kamehameha V, Lot Kapuāiwa, (1863–1872).
Lunalilo I, William C. Lunalilo (1873–1874).
Kalākaua I, David Kalākaua, (1874–1891).
Liliʻuokalani, Lydia Kamakaeha Paki, (1891–1893).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Havaijin kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Makrinítsa

| Makrinítsa Μακρινίτσα |
| --- | --- |
 Makrinítsan kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Makrinítsa
 Koordinaatit: 39°24′08″N, 22°59′13″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Magnesia
Kunta:  Vólos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  240106
Korkeus:  630 m
Väkiluku (2011):  694
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  370 11
Suuntanumero(t):  24280
Rekisterikilpi:  ΒΟ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Makrinítsa (kreik. Μακρινίτσα) on Kreikan kylä sekä samanniminen Vóloksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μακρινίτσας, Dimotikí Enótita Makrinítsas) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Kylän ja kunnallisyksikön väkiluku on 694 (vuonna 2011).
Makrinítsan taloja.
Makrinítsa sijaitsee Pílion niemimaalla noin 17 kilometriä Vóloksen kaupungista koilliseen. Kylä on rakennettu vuorenrinteelle noin 630 metrin korkeuteen. Maisemiensa ansiosta sitä kutsutaan ”Pílion parvekkeeksi”. Kylässä on paljon vanhoja, varakkaiden sukujen rakentamia hienosti koristeltuja kartanoita. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat myös kirkot sekä kansankulttuurin museo.
Makrinítsa oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóloksen kuntaan yhdessä Agrián, Aisonían, Artémidan, Iolkóksen, Néa Anchíaloksen, Néa Ionían ja Portarián kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makrinítsa Wikimedia Commonsissa
Argalastí

| Argalastí Αργαλαστή |
| --- | --- |
 Argalastín kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Argalastí
 Koordinaatit: 39°13′33″N, 23°13′10″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Magnesia
Kunta:  Nótio Pílio
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  240401
Väkiluku (2011):  1 985
 – Kylä­yhdys­kunta:  1 694
 – Kylä:  1 321
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  370 06
Suuntanumero(t):  24230
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Argalastí (kreik. Αργαλαστή) on Kreikan kylä sekä samanniminen Nótio Pílion kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αργαλαστής, Dimotikí Enótita Argalastís) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 1 985 ja varsinaisen Argalastín kylän väkiluku 1 321 (2011). Argalastí on Nótio Pílion kunnan kuntakeskus.
Argalastín kylä sijaitsee Pílion niemimaan länsiosissa noin kolme kilometriä sen länsirannikosta eli Pagasitikóslahden rannasta. Argalastí oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Nótio Pílion kunnaksi yhdessä Aféteen, Miliéen, Sipiádan ja Tríkerin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Argalastín kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Argalastí | Argalastí | 1 321 |
| Argalastí | Chórto | 147 |
| Argalastí | Kálamos | 60 |
| Argalastí | Kallithéa | 6 |
| Argalastí | Lefókastro | 67 |
| Argalastí | Myriovrýti | 14 |
| Argalastí | Páltsi | 48 |
| Argalastí | Páou | 31 |
| Metóchi | Metóchi | 78 |
| Xinóvrysi | Potistiká | 49 |
| Xinóvrysi | Xinóvrysi | 164 |
Yhteensä: 1 985
Aisonía

| Aisonía Αισωνία |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Aisonía
 Koordinaatit: 39°21′N, 22°53′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Magnesia
Kunta:  Vólos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  240103
Väkiluku (2011):  3 249
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  385 00
Suuntanumero(t):  24210
Rekisterikilpi:  VO
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aisonía (kreik. Αισωνία; virallisesti Δημοτική Ενότητα Αισωνίας, Dimotikí Enótita Aisonías) on yksi Vóloksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 249 (vuonna 2011).
Aisonía käsittää alueen Vóloksen kaupungin länsipuolella. Sen alueella sijaitsevat muun muassa esihistoriallisten Dimínin ja Sésklon asutusten arkeologiset kohteet, jotka ovat saaneet nimensä nykyisistä kylistä, sekä Iolkoksen kaupungin arkeologinen kohde. Kunnallisyksikkö on nimetty Iolkoksen myyttisen kuninkaan Aisonin mukaan.
Aisonía oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóloksen kuntaan yhdessä Agrián, Artémidan, Iolkóksen, Makrinítsan, Néa Anchíaloksen, Néa Ionían ja Portarián kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Aisonían kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Dimíni | Dimíni | 2 261 |
| Dimíni | Kákkavos | 8 |
| Dimíni | Palioúri | 10 |
| Sésklo | Chrysí Aktí Panagías | 108 |
| Sésklo | Sésklo | 862 |
Yhteensä: 3 249
Pagasitikóslahti

| Pagasitikóslahti> Παγασητικός Κόλπος |
| --- | --- |
 Pagasitikóslahti satelliittikuvassa.
  Pagasitikóslahti 
Koordinaatit:  39°13′N, 22°59′E
Sijainti:  Thessalia
Valtio:  Kreikka
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pagasitikóslahti (kreik. Παγασητικός Κόλπος, Pagasitikós Kólpos; myös Pagasainlahti) on lahti Egeanmeren länsilaidalla Thessalian maantieteellisellä alueella Kreikassa. Se sijaitsee Pílion niemimaan kainalossa Magnesian rannikon ympäröimänä.
Pagasitikóslahtea.
Vóloksen kaupunki sijaitsee lahden pohjukassa sen pohjoisrannalla. Lahden rannalla sijaitsevat myös muun muassa Néa Anchíalos sekä Néa Anchíaloksen lentoasema. Lahdessa sijaitsevat saaret Alatás, Palaió Tríkeri ja Pythoú.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pagasitikóslahti Wikimedia Commonsissa
Kreikan merialueet
| --- | --- |
Egeanmeri:   Almyróksenlahti  Argoliinlahti  Chaniánlahti  Elefsínanlahti  Epídavroksenlahti  Epídavros Limirán lahti  Eteläinen Euboianlahti  Fálironlahti  Gérakaksenlahti  Géranlahti  Ierissóksenlahti  Ikaríanmeri  Iraklioninlahti  Kallonínlahti  Kassándranlahti  Kaválanlahti  Kíssamoksenlahti  Kreetanmeri  Maliakóslahti  Málianlahti  Mégaranlahti  Mirampéllonlahti  Moúdroksenlahti  Myrtóonmeri  Pagasitikóslahti  Petaliónlahti  Pohjoinen Euboianlahti  Saroninlahti  Singitikóslahti  Siteíanlahti  Soúdanlahti  Strymonikóslahti  Thermaïkóslahti  Traakianmeri 
Joonianmeri:   Amvrakikóslahti  Antíkyranlahti  Argostólinlahti  Domvraínanlahti  Itéanlahti  Korintinlahti  Kyparissiakóslahti  Laganáksenlahti  Lakonianlahti  Messenianlahti  Mýrtoksenlahti  Patraksenlahti 
Libyanmeri:  Messaránlahti
Alfred Lagerheim

| Alfred Lagerheim |
| --- | --- |

Ruotsin ulkoministeri
 20. joulukuuta 1899 – 7. joulukuuta 1904  
Edeltäjä:  Ludvig Douglas
Seuraaja:  August Gyldenstolpe
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carl Herman Theodor Alfred Lagerheim
Syntynyt: 4. lokakuuta 1843 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 23. toukokuuta 1924 (80 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  poliitikko, diplomaatti
Tiedot
Tutkinnot:  Uppsalan yliopisto
    
Carl Herman Theodor Alfred Lagerheim (4. lokakuuta 1843 Kööpenhamina – 23. toukokuuta 1924 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1899–1904. Ulkoministerinä Lagerheim yritti pelastaa Ruotsi-Norjan unionin ja oli muun muassa valmis myöntämään norjalaisille oikeuden omiin konsulaatteihin. Ennen ministeriksi tuloaan hän oli toiminut lähettiläänä Berliinissä vuodesta 1886. Vuosina 1905–1917 Lagerheim oli Tukholman kaupunginvaltuuston jäsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfred Lagerheim Wikimedia Commonsissa
Binomilause

Alkeisalgebrassa binomilause kuvaa binomin potenssin algebrallisen kehittämisen. Lauseen mukaan on mahdollista kehittää (x + y)n  summaksi, jossa termit ovat muotoa axbyc, siten että eksponentit b ja c ovat ei-negatiivisia kokonaislukuja ja b + c = n. Lisäksi jokaisen termin kerroin a on tietty positiivinen kokonaisluku, joka riippuu n:stä ja b:stä. Kun eksponentti on 0, on x tai y jätetty pois kehitelmästä. Esimerkiksi:
Pascalin kolmion viisi ensimmäistä riviä. 
Kolmiossa alapuolella oleva luku on kahden sen yläpuolella olevan luvun summa.
Kerroin a termissä xbyc   tunnetaan binomikertoimena  {\tbinom {n}{b}} tai  {\tbinom {n}{c}} (näillä kahdella on sama arvo). Nämä kertoimet voidaan laskea kaavasta
missä b! tarkoittaa luvun b kertomaa.
Binomikertoimet voidaan myös järjestää Pascalin kolmioksi. Samat luvut esiintyvät myös kombinatoriikassa, jossa  {\tbinom {n}{b}} osoittaa, kuinka monta b-alkioista osajoukkoa n alkion joukolla on.
Historiaa

Binomikaava ja kolmion muotoon järjestetyt binomikertoimet liitetään usein vain Blaise Pascaliin, joka kuvaili ne 1600-luvulla, mutta jo monet häntä edeltävät matemaatikot tiesivät ne. 300-luvulla eaa. kreikkalainen matemaatikko  Eukleides Aleksandrialainen  mainitsi erikoistapauksen binomilauseesta (a+b) eksponentille 2 kuten myös 200-luvun eaa. intialainen matemaatikko Pingala korkeammille kertaluvuille. Tuttu binomilause ja niin kutsuttu Pascalin kolmio olivat tunnettuja 900-luvulla intialaiselle matemaatikolle Halayudhalle ja persialaiselle matemaatikolle Al-Karajille, ja 1200-luvun kiinalaiselle matemaatikolle Yang Huille, jotka kaikki saivat samoja tuloksia.
Al-Karaji antoi myös matemaattisen todistuksen sekä binomilauseesta että Pascalin kolmiosta käyttäen matemaattista induktiota.
Lauseen väite

Lauseen mukaan on mahdollista kehittää mikä tahansa potenssi (x + y):n  summaksi, joka on muotoa
missä jokainen  {\tbinom {n}{k}} on tietty positiivinen kokonaisluku, joka tunnetaan  binomikertoimena. Tämä kaava liittyy myös binomikaavaan  tai  binomikuvaukseen. Käytettäessä summamerkintää se voidaan kirjoittaa
Viimeinen lauseke seuraa edellisestä ja on symmetrinen x :n ja y :n ensimmäisen lausekkeen kanssa, ja verrattaessa kertoimiin huomataan, että binomikertoimien jono kaavassa on myös symmetrinen.
Esimerkkejä

Tavallisin esimerkki binomilauseesta on  x + y:n neliö:
Binomikertoimet 1, 2, 1 tässä lausekkeessa vastaavat Pascalin kolmion kolmatta riviä. Korkeampien potenssien kertoimet  x + y:lle vastaavat kolmion seuraavia rivejä :
Huomaa, että
x:n potenssi alenee, kunnes se on 0 (ei yhtään x:ä), alkaen arvosta n  ( n potenssissa  (x+y)^{n}.)
y:n potenssi kasvaa 0:sta (ei yhtään y:tä), kunnes se on  n (myös n potenssissa (x+y)^{n}.)
Pascalin kolmion n:s rivi on sama kuin auki kerrotun binomin kertoimet. (Huomaa, että kärki on rivi 0.)