stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lotta (täsmennyssivu)

Lotta tarkoittaa seuraavia:
Lotta, naisen etunimi
Lotta, Astrid Lindgrenin satuhahmo
lotta, Lotta Svärd -järjestön jäsen
M/91-24, kutsumanimeltään Lotta-kivääri, suomalainen ase
Tomi Lotta (s. 1976), suomalainen voimamies
Lotta, Murmanskista Suomen rajalle johtava valtatie
Lotta, rajanylityspaikka Venäjän ja Suomen rajalla vastapäätä Raja-Jooseppia
Muita:
Lotta liittyy myös seuraaviin:
Lotta ystäväni, yhdysvaltalainen elokuva
Lotta-veitikka, Hilja Valtosen näytelmä
Keksijäkylän Lotta, virolainen animaatioelokuva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lotta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lotta-Kaisa Paltemaa

Lotta-Kaisa Paltemaa (s. 2001) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa laitahyökkääjänä ja on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän on pelannut Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa neljä ja alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa 20 maaottelua. Hän on edustanut Suomen Korisliigassa kasvattajaseuraansa Tapiolan Honkaa kaudesta 2019–2020 alkaen ja pelasi joukkueessa I-divisioonaa jo kahtena edellisenä kautena.
Paltemaa pelasi korisliigakaudella 2019–2020 runkosarjassa 24 ottelua noin 16,5 minuutin ottelukohtaisella peliajalla. Kausi jäi pelaamatta loppuun koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2020–2021 hän pelasi runkosarjassa 27 ottelua yli 23,5 minuutin peliajalla. Ottelua kohden hän teki 5,7 pistettä ja otti 2,1 levypalloa.
Paltemaa voitti 16-vuotiaiden tyttöjen Suomen-mestaruuden kaudella 2016–2017 ja 19-vuotiaiden tyttöjen Suomen-mestaruuden kaudella 2018–2019.
Aleksanteri Nevskin kappeli

Kappeli puiston keskellä.
Aleksanteri Nevskin kappeli on ortodoksinen kirkko Aleksanterin puistossa Pietarhovissa, Venäjällä.
Kirkko on rakennettu keisariperheen kotikirkoksi. Nikolai I valitsi sen paikan ja tilasi suunnittelijaksi kuuluisan saksalaisen arkkitehdin Karl Friedrich Schinkelin. Se rakennettiin vuosina 1830-1834 ja pyhitettiin Aleksanteri Nevskille. Kirkko edustaa tyyliltään uusgotiikkaa, ja sitä kutsutaankin usein Goottilaiseksi kappeliksi.
Kirkko on pohjapiirrokseltaan nelikulmainen ja melko pieni. Kahdeksan tornin huipussa on kullattu ortodoksinen risti, ja päädyissä ruusuikkunat. Goottilaista arkkitehtuuria mukailevat rakenteet näkyvät myös kirkon sisätiloissa: ortodoksikirkolle olennainen ikonostaasi on rakennettu suippojen holvikaarten lomaan.
Kirkko vaurioitui toisessa maailmansodassa ja sen alkuperäiset ikonit ovat kadonneet. Se uusittiin 1990-luvun lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri Nevskin kappeli Wikimedia Commonsissa
Keisarinnan maalliset jäännökset saapuivat Venäjälle[vanhentunut linkki] Kaleva 2008
Готическая капелла Peterhof Museum (venäjäksi)
Leviathan (kappale)

| ”Leviathan” Volbeat |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rewind, Replay, Rebound
 Julkaistu: 15. toukokuuta 2019
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Michael Poulsen Rob Caggiano
 Tuottaja(t): Jacob Hansen
 Tyylilaji: hard rock heavy metal
 Kesto: 04.35
 Levy-yhtiö: Vertigo Republic Universal
Volbeatin muut singlet
| ”Parasite”  | ”Leviathan”  | ”Last Day Under the Sun”  |
Leviathan on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen seitsemänneltä studioalbumilta Rewind, Replay, Rebound. Kappaleen sävelsi yhtyeen laulaja Michael Poulsen sekä kitaristi Rob Caggiano ja sen tuotti Jacob Hansen. Kappale julkaistiin musiikkivideon kanssa 15. toukokuuta 2019.
Lotta Aaltonen

Lotta Aaltonen (s. 29. elokuuta 1985) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut kahdeksan kautta Korisliigassa ja voittanut kaksi Suomen-mestaruutta. Hän pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjassa neljä kautta. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut yhdeksän ottelua.
Aaltonen on raumalaisen Kaaron Roiman kasvatti. SM-sarjassa, joka nykyään on nimeltään Korisliiga, hän pelasi ensimmäisen kerran Vantaan Pussihukkien joukkueessa kaudella 2005–2006. Vuosina 2006–2010 hän pelasi Yhdysvaltain Etelä-Carolinassa Coker Collegen joukkueessa. Kauden 2010–2011 hän edusti SM-sarjassa Forssan Alkua. Kausilla 2011–2012 ja 2012–2013 hän voitti lappeenrantalaisseura Catzin joukkueessa sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin.
Valmistuttuaan vuonna 2013 Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi Aaltonen keskittyi työelämään ja pelasi kaksi kautta I-divisioonassa Puhuttarissa eli Vantaan Pussihukkien kakkosjoukkueessa. Vuodesta 2015 hän on edustanut Korisliigassa Espoo Basket Teamiä.
Kauden 2018–2019 päätyttyä Aaltonen on pelannut Korisliigassa runkosarja ja pudotuspelit yhteen laskien 235 ottelua. Hän on tehnyt ottelua kohden 8,6 pistettä ja ottanut 4,3 levypalloa.
Aaltonen on pelannut 18-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua, 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua ja naisten maajoukkueessa yhdeksän maaottelua.
Aatu Luusuaniemi

| Aatu Luusuaniemi |
| --- | --- |
 Aatu Luusuaniemi (STS Sanok, 2023)
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1999 (ikä 25) Rovaniemi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lusikka
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  JoKP
Sarja:  Mestis
Tehtävä:  videovalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–2023
Seurat:  RoKi (Mestis) Ketterä (Mestis) SaiPa (SML) Hermes (Mestis) RB Hockey Juniors (AlpsHL) Fehérvári Titánok (EL) JoKP (Mestis) STS Sanok (Puola)
Aatu Luusuaniemi (s. 6. tammikuuta 1999 Rovaniemi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan seitsemän SM-liigaottelua Saimaan Pallossa kaudella 2018–2019. Luusuaniemi loi pääsarjauraa myös Puolassa sekä pelasi monikansallisissa Alps Hockey Leaguessa ja Erste Ligassa. Suurimman osan peliurastaan hän vietti kuitenkin Mestiksessä, jossa Luusuaniemi pelasi kaksi kokonaista kautta Joensuun Kiekko-Pojissa sekä lyhyillä lainasopimuksilla Rovaniemen Kiekossa, Imatran Ketterässä ja Kokkolan Hermeksessä. Hän lopetti uransa 25-vuotiaana kasvattajaseurassaan RoKissa ja aloitti kaudella 2024–2025 JoKP:n Mestis-joukkueen videovalmentajana. Luusuaniemi laukoi oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Luusuaniemi pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015. Yhteensä hän pelasi kymmenen nuorten ja 18 poikien maaottelua.
Luusuaniemi valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2014.
Muuta

Myös Luusuaniemen isoveli Arttu on pelannut jääkiekkoa hyökkääjänä. Hän on työskennellyt sittemmin pelaaja-agenttina. Veljesten isoisä on Lappi-areenan ensimmäinen toimitusjohtaja Aulis Niemelä.
Lifou

Lifou
Lifoun sijainti Uudessa-Kaledoniassa.
| --- | --- |
Sijainti:  Uusi-Kaledonia Ranska
Saariryhmä:  Loyautésaaret
Vesialue:  Tyynimeri
Korkein kohta:  60 m
Pinta-ala:  1 207 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  9 275 (2014)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lifou on Ranskaan kuuluvan Uuden-Kaledonian Loyautésaarilla sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on 1 207 km², ja asukasluku oli 9 275 vuoden 2014 väestönlaskennassa.
Akseli Antikainen

Akseli Johannes Antikainen (5. marraskuuta 1904 Värtsilä – 19. huhtikuuta 1997 Mäntsälä) oli suomalainen liikemies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Elämä

Antikaisen vanhemmat olivat hitsaaja Kaarlo (Kalle) Antikainen ja Maria Juvonen. Antikainen kävi kansakoulun 1911–1916 ja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan Osuuskauppakoulun kurssin 1927. Hän oli Ab Wärtsilä Oy:n rautatehtaan sähkölaitoksen harjoittelija ja konttorin juoksupoika vuodesta 1916, Työväen ja Pienviljelijäin Osuusliikkeen nuorempi myyjä Värtsilässä 1918–1921, Osuusliike Työkansan myyjä ja myymälänhoitaja Kuopiossa 1921–1923, Viipurin Osuusliikkeen Pölläkkälän myymälän vanhempi myyjä, Osuusliike Yhteishyvän myyjä Värtsilässä, Kymenrannan Osuusliikkeen päämyymälän hoitaja Inkeroisissa 1928–1929, Osuusliike Keskimaan pääliikkeen johtaja Jyväskylässä 1930, Saarijärven Osuusliikkeen toimitusjohtaja 1931–1933 ja kauppias Jalasjärvellä 1933–1935. Antikainen oli myös Saarijärven osuusmeijerin isännöitsijä 1932–1933.
Valmisvaatekaupan uranuurtaja Antikaisesta tuli, kun hän perusti vaimonsa kanssa vaatekaupan Kemiin 1935 ja laajensi sen toimintaa myymäläketjuksi, ja oli myöhemmin vaateliikkeiden yhteisen ostoyhtymän ja Suomen vaatemessujen perustajia.  Hän kuului myös Vähittäiskaupan Keskusliiton johtokuntaan. Vaatekauppiaana Kemissä Antikainen oli 1935–1941 ja Antikaisen Pukimo Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja 1941–1950 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1941. Antikainen oli myös Kuusaan Pukimo Oy:n perustaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1950–1954, Antikainen ja Pojat avoimen yhtiön perustaja ja yhtiömies 1953–1955 ja Katinette Oy:n perustaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1955. Hän omisti Jokelan kartanon Mäntsälässä vuodesta 1954. Antikaisella oli lukuisia kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin ylikersantti (1943). Kauppaneuvoksen arvonimen Antikainen sai 1965.
Perhe

Akseli Antikaisen ensimmäinen puoliso oli Lahja Siviä Linqvist, jonka kanssa hän oli naimisissa 1926–1974. Lahja Lindqvistin isä oli kansanedustaja Konsta Lindqvist. Ensimmäisen puolisonsa kuoltua Antikainen avioitui vuonna 1975 Kaarina Katilan kanssa. Antikaisen serkku oli punaupseeri Toivo Antikainen.
Teokset

Antikainen, Kati; Manninen, Kirsti (toim.): Omakuva : muistelmia yhdeksältä vuosikymmeneltä.  Omakustanne, 1994.
Ainoastaan naisille

| Ainoastaan naisille> Be My Wife |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Max Linder
Käsikirjoittaja:  Max Linder
Tuottaja:  Max Linder
Kuvaaja:  Charles Van Enger
Pääosat:   Max Linder  Alta Allen  Caroline Rankin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Max Linder Productions
Levittäjä:  Goldwyn Pictures
Ensi-ilta:  1921
Kesto:  57 min
Alkuperäiskieli:  välitekstit englanniksi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ainoastaan naisille (Be My Wife) on Max Linderin ohjaama ja käsikirjoittama fiktioelokuva, joka tuli ensi-iltaan 1921.
Juoni

Max yrittää juonittelun avulla päästä riiamaan rakastettuaan, jota haukankatseinen täti vahtii. Esteenä on myös kilpakosija Archie.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Max Linder  | … |  Max, kosija   |
|  Alta Allen  | … |  Mary, tyttö   |
|  Caroline Rankin  | … |  Agatha, täti   |
|  Lincoln Stedman  | … |  Archie, kilpakosija   |
|  Rose Dione  | … |  Madame Coralie   |
|  Charles McHugh  | … |  Mr. Madame Coralie   |
|  Viora Daniel  | … |  Mrs. Du Pont   |
|  Arthur Clayton  | … |  Mr. Du Pont    |
Arviot

Los Angeles Timesin kriitikko kehui vuonna 1922 elokuvaa ja huomautti, että Linderin huumorissa on ranskalaista nokkeluutta. Linderin lisäksi muutkin näyttelijät onnistuvat hyvin, hauskimpana heistä Caroline Rankin tädin roolissa. Kriitikko antoi arvoa myös Pal-koiran esiintymiselle.
Aiheesta muualla

Be My Wife (1921) Silent Era : Progressive Silent Film List. Viitattu 25.8.2016. (englanniksi)
Luettelo Neuvostoliiton Suomen-suurlähettiläistä

Tämä on luettelo Neuvosto-Venäjän (vuoteen 1922) ja Neuvostoliiton Suomen-suurlähettiläistä (vuoteen 1954 saakka nimike oli lähettiläs).
| (suur)lähettiläs | vuodet |
| --- | --- |
Smilga, IvarIvar Smilga: 1918 (vain punaisessa Suomessa)
Kovanko, KonstantinKonstantin Kovanko: 1918 (Suomen hallitus ei tunnustanut)
Berzin, JanJan Berzin: 1921
Tšernyh, AlekseiAleksei Tšernyh: 1921–1925
Lorents, IvanIvan Lorents: 1925–1927
Aleksandrovski, SergeiSergei Aleksandrovski: 1927–1929
Maiski, IvanIvan Maiski: 1929–1932
Stein, BorisBoris Stein: 1933–1934
Assmus, EricEric Assmus: 1935–1937
Derevjanski, VladimirVladimir Derevjanski: 1938–1939
: 1939–1940: talvisota
Zotov, IvanIvan Zotov: 1940–1941
Orlov, PavelPavel Orlov: 1941
: 1941–1944: jatkosota
Orlov, PavelPavel Orlov: 1945–1946
Abramov, Aleksandr N.Aleksandr N. Abramov: 1946–1948
Savonenkov, GrigoriGrigori Savonenkov: 1948–1951
Lebedev, ViktorViktor Lebedev: 1951–1958
: 1958–1959: yöpakkaskriisi
Zaharov, AlekseiAleksei Zaharov: 1959–1965
Kovalev, AndreiAndrei Kovalev: 1965–1970
Beljakov, AlekseiAleksei Beljakov: 1970–1971
Maltsev, ViktorViktor Maltsev: 1971–1973
Stepanov, VladimirVladimir Stepanov: 1973–1979
Sobolev, VladimirVladimir Sobolev: 1979–1988
Aristov, BorisBoris Aristov: 1988–1991 (–1992 Venäjän suurl.)
Luis Islas

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luis Alberto Islas Ranieri
Syntymäaika: 22. joulukuuta 1965 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Buenos Aires, Argentiina
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 192 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982 | Chacarita Juniors | 21 | (0) |
| 1983–1986 | Estudiantes | 107 | (0) |
| 1986–1988 | Independiente | 48 | (0) |
| 1988–1990 | Atlético Madrid | 0 | (0) |
| 1989–1990 | → Logroñés (laina) | 35 | (0) |
| 1990–1994 | Independiente | 141 | (0) |
| 1995 | Newell's Old Boys | 15 | (0) |
| 1996 | Platense | 10 | (0) |
| 1996–1997 | Toluca | 53 | (0) |
| 1998–1999 | Huracán | 19 | (0) |
| 2000 | Tigre | 12 | (0) |
| 2000–2001 | León | 44 | (0) |
| 2002–2003 | Talleres | 34 | (0) |
| 2003 | Independiente | 8 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 547 | (0) |
Maajoukkue
| 1984–1994 | Argentiina | 30 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Luis Alberto Islas Ranieri (s. 22. joulukuuta 1964 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti. Hänen seurojaan olivat argentiinalaiset Chacarita Juniors, Estudiantes, Independiente, Newell's Old Boys, Platense, Huracán, Tigre ja Talleres, espanjalaiset Atlético Madrid ja Logroñés sekä meksikolaiset Toluca ja León.
Islas voitti maajoukkueurallaan maailmanmestaruuden 1986, Maanosaliittojen Cupin 1992 ja Copa Américan 1993. Hän pelasi 30 maaottelua vuosina 1984–1994.
Loiri Porto San Paolo

| Loiri Porto San Paolo (Lòiri Poltu Santu Pàulu) |
| --- | --- |

 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Loiri Porto San Paolo
 Koordinaatit: 40.843°0′0″N, 9.495°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  118,52 km²
Korkeus:  105 m
Väkiluku:  3 407
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07020
Suuntanumero(t):    0789
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comune.loiriportosanpaolo.ot.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loiri Porto San Paolo (galluuriksi Lòiri Poltu Santu Pàulu) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 3 407 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 118,52 neliökilometriä. Se sijaitsee 105 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loiri Porto San Paolo Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Loiret

Loiret on Ranskan departementti numero 45, joka on nimetty Loiret-joen mukaan. Departementti sijaitsee Keski-Ranskassa Centren  hallintoalueella, satakunta kilometriä Pariisista etelään. Departementti on pinta-alaltaan 6 775 neliökilometriä, ja siellä on 645 324 asukasta (2006). Loiret'n pääkaupunki on Orléans. Loiret on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 41 kantoniin ja 334 kuntaan.
Loiret oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se luotiin Orléanais'n provinssista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loiret Wikimedia Commonsissa
Loiret'n departementin kotisivut (ranskaksi)
Loiri (kirja)

| Loiri>  |
| --- | --- |
 Loirin kansikuva.
Kirjailija:  Jari Tervo
Kansitaiteilija:  Jari Tervo
Kieli:  suomi
Genre:  elämäkerrat, muistelmat
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2019
Sivumäärä:  719
ISBN:  978-951-1-31980-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Loiri (kustantajan käyttämä kirjoitusasu LOIRI.) on kirjailija Jari Tervon vuonna 2019 kirjoittama elämäkerta taiteilija Vesa-Matti Loirista.
Taiteilijaelämäkerta kuvaa päähenkilön taideproduktioita, boheemeja taidepiirejä ja niiden vaikutusta hänen yksityiselämäänsä. Taiteen tuottaminen kuvataan kunnianhimoiseksi: “Ellei anna kaikkeaan, ei anna mitään.” Taidepiirien osalta tulevat esille Loirin useat koko aikuisiän kestäneet ystävyyssuhteet ja toisaalta pitkien illanistujaisten päihteiden liikakäyttö. Perheasioissa kuvastuu lapsiperhearki sekä toisaalta Mona-vaimon ja kahden pojan traagiset kuolemat.
Loirin tunnetuimpien produktioiden syntyä käsittelevät jaksot antavat lukijalle uutta tietoa. Esimerkiksi Uuno Turhapuro -hahmo oli ensimmäisen kerran idullaan kesällä 1971 kirjoitetussa Speden sketsissä, jossa aviopari riitelee olemattomasta lottovoitosta. Seuraavaan käsikirjoitukseen ilmestyi hänen nimensä ja Loiri loi 1972 hänen tunnetun habituksensa.
Loirin elämäkatsomukseen sisältyy voimakasta vetoa mystiikkaan ja meditointiin. Hän katsoo, että muutamat hänelle sattuneet erikoiset yhteensattumat eivät voi olla sattumia.  Sattumiksi ei uskota edes muutamiin julkaisuihin jääneitä lyöntivirheitä, jotka tuntuisivat viestivän asioita.
Teos sisältää Loirin filmografian, TV-ohjelmat, teatterityöt, diskografian ja luettelon hänen saamistaan tunnustuksista.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Antti Majander piti arviossaan kirjaa luettavana ja koukuttavana mutta toisaalta suurelta osin vaivaannuttavana. Kirjan perusteella Loirin tärkein rooli on ollut rakastajan rooli. Suomen Kuvalehden Jussi Karjalaisen mielestä sukupuoli- ja huumekokemuksia ei korosteta liikaa. Hän piti ansioina sitä, että kirjassa on tavanomaista vähemmän tarvetta selitellä ja että Loirin maailmankatsomusta ja kiinnostusta mystiikkaan esitellään.  Ilmestymisvuonnaan kirjaa myytiin 73 100 kappaletta.
Luettelo Nestlén tuotemerkeistä

Luettelo Nestlén käyttämistä tuotemerkeistä:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  After Eight  Aino-jäätelöt  Bona-lastenruoat  Friskies  Galak  Vittel kivennäisvesi  Pure life kivennäisvesi  Cheerios  Geisha-jäätelö (Geisha on Fazerin suklaamerkki)  Gourmet  Dumle-jäätelö (Fazerin tavaramerkki)  Fitness  Fazer-jäätelöt  Grandi-jäätelö  Heaven  Hälsan's Kök  Kennel-koiranruoka  Kit Kat  |  Kotijäätelö  Latz-kissanruoka  Life Savers  Lion  L’Oréal Paris  Luppa  Lyons Maid  Maggi  Milkybar  Motta  Mövenpick  Nescafé  Nesquik  Nestea  Nestlé Aquarel  Nordfilet  Nouvelle  Perrier-kivennäisvesi  Pfizer Nutrition-lastenruoat  |  Piltti-lastenruoat  Pingviini-jäätelöt  Pirkka Napero-lastenruoat  Pirulo-mehujäät  Poule au pot  Puljonki-kastikkeet ja -liemet  Purina  Puikko (eskimo)  Roar-jäätelö  Rowntree  Serti  Smarties  Starbucks-ruokakauppatuotteet  Spillers  Tassu  Toffo  Vital Balance  Ässä Mix -jäätelö  |
Aguni (1944)

| Aguni / 粟国 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nihon Kōkan, Tsurumi
Kölinlasku:  15. helmikuuta 1944
Laskettu vesille:  21. syyskuuta 1944
Palveluskäyttöön:  2. joulukuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  30. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t (standardi) 1 004 t (kuormattu)
Pituus:  77,5 m (vesiraja) 78,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,06 m
Koneteho:  4 200 bhp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 6 × 25 mm tyyppi 96 120 × syvyyspommia
Aguni (jap. 粟国) oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1942 hankinnoissa Nihon Kōkanilta Tsurumista, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1944. Se laskettiin vesille 21. syyskuuta ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 2. joulukuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Romutus saatiin päätökseen 20. toukokuuta 1948.
Libyan jalkapalloliitto

| Libyan Football Federation |
| --- | --- |

Perustettu:  1962
Tyyppi:  Libyan jalkapallon korkein järjestö
Päämaja:  Tripoli, Libya
Puheenjohtaja:  Anwar Altashani
Infobox OKNimi-testi OK: 
Libyan jalkapalloliitto (arab. الاتحاد الليبي لكرة القدم‎‎) on libyalaisen jalkapallon korkein järjestö, joka perustettiin 1962. Se on ollut FIFA:n jäsen vuodesta 1963 ja CAF:n jäsen vuodesta 1965.
Aiheesta muualla

FIFA (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Aguri Suzuki

| Aguri Suzuki> 鈴木 亜久里 |
| --- | --- |
 Aguri Suzuki vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1960 (ikä 64) Tokio, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1988–1995
Talli(t):  Larrousse (1988, 1990–1991) Zakspeed (1989) Footwork (1992–1993) Jordan (1994) Ligier (1995)
Kilpailuja:  88 (64 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  8
Ensimmäinen kilpailu:  Japanin GP 1988
Viimeinen kilpailu:  Japanin GP 1995
Aiheesta muualla
www.super-aguri.co.jp
Aguri Suzuki (jap. 鈴木 亜久里, Suzuki Aguri, s. 8. syyskuuta 1960 Tokio, Japani) on entinen japanilainen autourheilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja ja tallipäällikkö, joka kilpaili Formula 1:ssä kausilla kuljettajana 1988–1995.
Suzukin uran ensimmäinen merkittävä virstanpylväs oli Japanin Formula 3 -sarjan hopeasija vuonna 1983. Hän jäi voittaja Fujiwarasta 12 pistettä. Kaksikko erottui sarjassa muista varsin selvästi. Fujiwara voitti seitsemästä osakilpailusta neljä ja oli jokaisessa kisassa palkintopallilla. Suzukin saldo oli kaksi voittoa ja viisi TOP-3 sijoitusta. Formula 3:n ohella Suzuki ajoi satunnaisia kilpailuja FIA:n World Endurance Championship -sarjassa kausilla 1982, 1983 ja 1985.
1986 Suzuki voitti Japanin Touring Car -luokan mestaruuden yhdessä Takao Wadan kanssa Nissan Motorsportin tehdaskuljettajana.
Suzuki sijoittui Japanin Formula 3000 -sarjassa toiseksi kaudella 1987 ja voitti seuraavana vuonna sarjan  mestaruuden. Hän osallistui lisäksi Le Mansin 24 tunnin ajoon ilman menestystä.
Suzuki osallistui 88 Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun uransa aikana. Hänen parhaaksi F1-sijoituksekseen jäi kolmas sija vuoden 1990 Japanin Grand Prix'sta. F1-uransa jälkeen Suzuki osallistui muun muassa muutamaan Le Mansin 24 tunnin ajoon joista vuonna 1998 saavutuksena oli yleiskilpailun 3. sija Nissanilla. Suzuki teki paluun F1-sarjaan kaudella 2006, tällä kertaa tallipäällikön ja tallin omistajan roolissa. Hän toimi Super Aguri -tallin tallipäällikkönä ja testiajajana vuodesta 2006 vuoteen 2008, jolloin talli joutui talousvaikeuksien takia jättäytymään sarjasta.
Vuodesta 2014 hän on toiminut Formula E -sarjassa Amlin Agurin tallipäällikkönä.