J. Alfred Tanner
Elämä

Tanner vietti lapsuutensa Helsingissä, ja Helsinki oli sittemmin monien hänen kuplettiensa tapahtumaympäristö. Alkuperäiseltä ammatiltaan Tanner oli rakennusmestari, mutta hän keskittyi päätoimisesti viihdyttäjän ammattiin vuoden 1909 tienoilla. Syynä ammatinvaihtoon pidetään tapausta, jossa arkkitehti Gustaf Estlanderin suunnittelema ja rakennuttama kerrostalo sortui 27. syyskuuta 1907 Helsingin Kaivopuistossa. Vastaavana mestarina ollut Tanner pelastautui hyppäämällä viidennestä kerroksesta lähimpään puuhun. Rakennusmestariliiton tutkimuksessa Tanneria moitittiin huolimattomuudesta, kokemattomuudesta ja arvostelukyvyn puutteesta ottaessaan vastaan vaativan työn, jossa käytettiin uusia rakennustapoja. Lieventäväksi katsottiin hänen nuoruutensa.
Vuosisadan alussa kuplettilaulajat huolehtivat elokuvanäytösten väliaikaohjelmasta, mutta vähitellen väliaikaohjelmasta alkoi muodostua itse pääesitys. Tanner esiintyi myös suosituissa ravintoloissa. Tanner poimi melodioita aikakauden suosituista iskelmistä ja kansansävelmistä ja teki niihin itse usein humoristiset sanat. Hän kirjoitti tekstit yli sataan kappaleeseen ja levytti vuosina 1911−1926 yhteensä 65 kuplettia. 
Tanner käytti esiintyessään erilaisia rooliasuja ja rooliin sopivaa maskeerausta. Taitavana voimistelijana hän saattoi elävöittää esityksiään esimerkiksi voltteja heittelemällä. Suosittuna esiintyjänä hän kiersi ympäri Suomea ja teki kaksi matkaa Yhdysvaltoihin (1922 ja 1924). Tanner myös levytti Yhdysvalloissa kesällä 1924. Tannerin viimeinen äänityssessio oli heinäkuussa 1926 Berliinissä. Tuolloin jo pitkälle edennyt kurkkutuberkuloosi kuului jo hänen äänessään tukkoisuutena ja käheytenä. Elinaikaa Tannerilla oli tuon levytysmatkan jälkeen jäljellä alle vuosi.
Tannerin lauluja julkaistiin myös suosittuina nuottivihkoina, joita kustansi August Kanervan omistama Kanervan kustannusliike. Tanner ja Kanerva olivat tutustuneet vuonna 1907, ja Kanerva järjesti Tannerille esiintymistilaisuuksia myös maaseudulle. Tannerin esiintymisiä oli usein seuraamassa August Kanervan sisarenpoika Reino Helismaa, tuolloin vielä pikkupoika, joka sai näkemästään ja kuulemastaan ensimmäiset vaikutteet tulevalle uralleen.
Tanner kuoli tuberkuloosiin vain 43-vuotiaana vuonna 1927. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle, kortteliin 28-3-24. Ville Salminen ohjasi Tannerin elämästä musiikkielokuvan Orpopojan valssi (1949), jossa pääosaa näytteli Sakari Halonen.
Myöhemmät sukupolvet ovat sittemmin löytäneet uudelleen monet hänen lauluistaan, joista uusia versioita ovat levyttäneet muun muassa Tapio Rautavaara ja Vesa-Matti Loiri. Tannerin kappaleita ovat muun muassa ”Kulkurin valssi”, ”Kalle Aaltonen”, ”Muistiinpanoja vosikan renkinä ollessani” ja ”Orpopojan valssi”. Vuonna 1947, jolloin Tannerin kuolemasta tuli kuluneeksi 20 vuotta, kirjailija ja kuplettien asiantuntija Reino Hirviseppä teki Tannerista radio-ohjelman ja julkaisi tämän teksteistä kirjan Kuolemattomat kupletit. Sotien jälkeisessä Suomessa vanhoillekin lauluille oli suuri sosiaalinen tilaus, ja kokoelma myytiin hetkessä loppuun. Hirviseppä myös organisoi samana vuonna Tannerin muistokiertueen, jolla hän itse toimi juontajana. Tannerin lauluja esittivät Harry Bergströmin ja George de Godzinskyin säestäminä muiden muassa Tapio Rautavaara, Reino Helismaa, Siiri Angerkoski ja Theodor Weissman. Tanner-kiertue myötävaikutti siihen, että Helismaa ja Rautavaara pääsivät saman vuoden lopulla tekemään ensimmäiset levytyksensä.
Nuoren polven muusikoista Rauli Somerjoki kertoi Tannerin olleen yksi hänen esikuvistaan. Somerjoki levytti vuonna 1985 Agents-yhtyeen kanssa Tannerin kupletin ”Eikö juu”.
J. Alfred Tanner suunnitteli Helsingin Jyryn merkin ja oli seuran perustajajäsen. Seuratoverukset Tanner ja Hannes Kolehmainen olivat läheisiä ystäviä. Tanner hankki esiintymisillä varoja yhdessä muiden jyryläisten kanssa Kolehmaiselle, kun tämä valmentautui vuoden 1912 olympiakisoihin.