stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palsternakka

| Palsternakka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Palsternakat Pastinaca
Laji::  sativa
Kaksiosainen nimi
 Pastinaca sativa  L. 
Katso myös
   Palsternakka Wikispeciesissä   Palsternakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palsternakan kukinto.
Palsternakan siemeniä ja hedelmiä.
Palsternakka eli euroopanpalsternakka (Pastinaca sativa) on kaksivuotinen sarjakukkaiskasvi, jonka ensimmäisenä vuonna kasvattamaa juurta käytetään juureksena.
Levinneisyys

Suomessa palsternakka on viljelykarkulainen ja tulokas. Se kasvaa luonnossa vakiintuneena paikoitellen Etelä-Suomessa, varsinkin kaupunkialueilla, esimerkiksi teiden varsilla jopa melko yleisenä. Muuallakin Etelä- ja Keski-Suomessa sitä tavataan satunnaisesti.
Kasvi on alkujaan euraasialainen laji, mutta se on levinnyt viljelykarkulaisena myös Yhdysvaltoihin, missä sitä pidetään haitallisena tulokaslajina.
Juures

Juureksena palsternakka muistuttaa porkkanaa, mutta on vaaleampi ja maultaan mausteisen pähkinäinen. Palsternakkaa on syöty Euraasiassa antiikin ajoista lähtien. Sitä voidaan keittää, paistaa tai käyttää muhennoksissa, keitoissa ja laatikoissa.
Palsternakkaa ei viljellä lämpimillä seuduilla, koska routa on tarpeellista maun kehittymiseksi. Mullan tulee olla hiekkaista ja savimaista, jotta juuret kasvavat suuriksi. Sopimattomassa mullassa ne jäävät lyhyiksi ja haaraisiksi. Palsternakan siemenet voidaan kylvää varhaiskeväällä, kun maa on sulanut kylliksi. Sadonkorjuu voidaan aloittaa myöhään syksyllä, heti ensimmäisten pakkasten jälkeen. Joka vuosi kannattaa käyttää uusia siemeniä, koska varastointi heikentää niiden kasvukykyä merkittävästi.
Palsternakassa on enemmän kivennäisaineita ja useampia vitamiineja kuin sen lähisukulaisessa porkkanassa; kuitenkin A-vitamiinin esiastetta β-karoteenia on porkkanassa moninkertaisesti enemmän. Palsternakassa on erityisen paljon kaliumia, jopa 600 mg verran sataa grammaa kohden. Se sisältää myös runsaasti ravintokuitua. 100 grammaa palsternakkaa sisältää 230 kJ (55 kcal) energiaa.
Joillekin kasvi aiheuttaa allergisen reaktion. Palsternakan lehdet saattavat myös ärsyttää ihoa, jos niistä irtoava neste osuu iholle yhdessä auringonvalon kanssa.
Ravintosisältö per 100 g

Energiaa 313,8 kJ/75 kcal
Proteiinia 1,2 g
Hiilihydraattia 17,99 g
josta sokeria 4,8 g
Rasvaa 0,3 g
tyydyttyneitä rasvahappoja 0,05 g
kertatyydyttämättömiä rasvahappoja 0,112 g
monityydyttämättömiä rasvahappoja 0,047 g
Ravintokuitua 4,9 g
Natriumia 10 mg
Kaliumia 375 mg
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Palsternakan eli euroopanpalsternakan levinneisyys Suomessa villiintyneenä.
Palsternakka – Vuoden Vihannes 2004 (Arkistoitu – Internet Archive) Kasvitieto, Kotimaiset kasvikset
Yle Olotila: Palsternakkapyreen resepti (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:   lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:   keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:   kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:   basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:   maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:   herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:   hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:   endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti
Pikisaari (Lappeenranta)

Pikisaari
Pikisaaren kerrostaloja kuvattuna Rapasaaren satamalaiturista elokuussa 2021
| --- | --- |
Sijainti:  Lappeenranta Etelä-Karjala Suomi
Vesialue:  Saimaa: Pien-Saimaa
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pikisaari on Saimaan saari Lappeenrannan keskustan pohjoispuolella Kariniemen ja Rapasaaren välissä. Saari on yhdistetty mantereeseen sillalla. Matkaa keskustasta Pikisaareen on reilut 2 kilometriä. Pikisaaressa on paljon asuinkerrostaloja. Saaren pohjoisosassa sijaitsee puistoalue, sekä uimaranta ja venepaikkoja. Ulkoilureitti kiertää saaren ympäri. Paikallisliikenteen linja 8 liikennöi Pikisaaren kautta.
Pikisaari kuuluu Linnoituksen kaupunginosaan.
Historia

Nykyinen Pikisaari koostuu Tervasaaresta, Peltosaaresta ja Katajasaaresta. Saaret on liitetty toisiinsa täyttömaalla. Suurin yhdistetyistä saarista oli pitkulainen Pikisaari, jota on aiemmin kutsuttu nimellä Tervasaari. Pikisaaresta on aiemmin voinut siirtyä Voisalmensaaren Kariniemeen kevyenliikenteen siltaa pitkin. Tuolloin alueella toimi saha, joka oli Rauma-Repolan omistuksessa.
Pikisaaren saha 1950-luvulla. Etualalla näkyy Lappeenrannan linnoituksen pohjoispäässä sijaitseva Rapasaari, josta kulkee silta Pikisaareen. Oikealla pienempi Öljysaari, joka on sittemmin liitetty Pikisaareen.
Puck (kuu)

| Puck |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Stephen P. Synnott / Voyager 2
Löytöaika:  30. joulukuuta 1985
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Uranus
Keskietäisyys:  86 004 km
Eksentrisyys:  0,00005
Kiertoaika:  0,76183 d
Inklinaatio:  0,318°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  162 km
Pinta-ala:  ~82 400 km2
Massa:  2,89 × 1018 kg
Keskitiheys:  ~1,3 g/cm3
Painovoima pinnalla:  0,029 m/s2
Pyörähdysaika:  synkroninen
Akselin kaltevuus:  0°
Albedo:  0,07
Pinnan lämpötila:  alin: K keski: ~ 64 K 
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  –
Puck on Uranuksen kuu. Puck löydettiin Voyager 2 -luotaimen ottamista kuvista 30. joulukuuta 1985, jolloin sille annettiin väliaikainen nimi S/1985 U 1. Sillä on myös designaatio Uranus XV.
Voyager 2 -luotaimen löytämistä Uranuksen kuista vain Puck havaittiin tarpeeksi aikaisin, jotta luotain pystyttiin ohjelmoimaan kuvaamaan sitä yksityiskohtaisesti. Puckin albedo on alhainen (noin 0,07). Kooltaan se on kuudenneksi tai seitsemänneksi suurin Uranuksen kuista. Sen kiertorata on Uranuksen uloimman tunnetun renkaan (R/2003 U 1) sisäpuolella.
Puck on Portia-ryhmän suurin kuu.
Oceanborn

| Oceanborn Nightwish |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: power metal, sinfoninen metalli
 Kesto: 53.11
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Nightwishin muut julkaisut
| Angels Fall First 1997 | Oceanborn 1998 | Sleeping Sun (EP) 1999 |
Oceanborn on Nightwishin toinen albumi. Sen julkaisi vuonna 1998 Spinefarm Records.
Albumin alkuperäinen painos ei sisältänyt kappaletta "Sleeping Sun", joka lisättiin albumin myöhempään painokseen. Kappale oli alun perin tehty auringonpimennyksen kunniaksi, mutta siitä tuli niin suosittu, että se lisättiin albumille. Albumista on myös olemassa harvinaisia painoksia joiden kansivihkoihin on ehditty painaa kappaleen "Walking In The Air" sanat.[lähde? ] Virhe korjattiin nopeasti, sillä tekijänoikeudellisista syistä sanoja ei olisi saanut julkaista.[lähde? ]
Kaupallinen menestys ja vastaanotto

Albumi on myynyt 68 971 kappaletta Suomessa.
Soundi-lehden Marko Säynekoski antoi albumille arvioksi täydet viisi tähteä viidestä. Albumia sanottiin laadukkaaksi ja raskaammaksi kuin edellistä albumia, mutta säilyttää kauniita melodiat. Koskettimien ja kitaroiden soitosta kuuluu progressiivisen metallin vaikutus. Yhtyettä kutsuttiin heavy rockin uusrenesanssiksi.
Vuonna 2017 Loudwire sijoitti albumin 10. sijalle 25 kaikkien aikojen parhaimpien power metal -albumin joukkoon.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säv. ja san. Tuomas Holopainen ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Stargazers |  |  | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 2. | Gethsemane |  |  | 5.21 |  |  |  |  |  |
| 3. | Devil & the Deep Dark Ocean (feat. Tapio Wilska)  |  |  | 4.46 |  |  |  |  |  |
| 4. | Sacrament of Wilderness |  | Holopainen, Emppu Vuorinen | 4.12 |  |  |  |  |  |
| 5. | Passion and the Opera |  |  | 4.58 |  |  |  |  |  |
| 6. | Swanheart |  |  | 4.44 |  |  |  |  |  |
| 7. | Moondance (instrumentaali)  |  |  | 3.31 |  |  |  |  |  |
| 8. | The Riddler |  |  | 5.16 |  |  |  |  |  |
| 9. | The Pharaoh Sails to Orion (feat. Tapio Wilska)  |  |  | 6.27 |  |  |  |  |  |
| 10. | Walking in the Air | Howard Blake | Howard Blake | 5.28 |  |  |  |  |  |
| 11. | Sleeping Sun |  |  | 4.01 |  |  |  |  |  |
1 2  Tapio Wilska laulaa kappaleen 3 möreät paholaisen äänet ja kappaleen 9 faaraon äänet.
↑  Julkaistu useimmissa, mutta ei kaikissa versioissa.
Singlet > Sacrament of Wilderness

"Sacrament of Wilderness" julkaistiin 24. marraskuuta 1998 singlenä, jonka kappaleet ovat:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Nightwish: "Sacrament of Wilderness" | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Darkwoods My Betrothed: "The Crow and the Warrior" | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Eternal Tears of Sorrow: "Burning Flames’ Embrace" | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
Singlet > Walking in the Air

"Walking in the Air" julkaistiin 30. tammikuuta 1999 singlenä, jonka kappaleet ovat:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Walking in the Air” | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Nightquest” | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Tutankhamen” | 5.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Singlet > Sleeping Sun (4 Ballads Of The Eclipse)

Vuonna 1999 julkaistun maxi-single -version kappaleet:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Sleeping Sun” | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Walking in the Air” | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Swanheart"” | 4.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Angels Fall First” | 5.34 |  |  |  |  |  |  |  |
”Sleeping Sun” ei ollut varsinainen single Oceanborn-albumilta, vaan vuoden 1999 auringonpimennyksen kunniaksi tehty julkaisu. Myöhemmin kappale lisättiin Oceanborn-levyn versioille mukaan.
Vuonna 2005 julkaistulla singlellä on eri versioita kappaleesta ”Sleeping Sun” ilman muita kappaleita.
Kokoonpano

Tuomas Holopainen – syntetisaattorit, piano
Jukka Nevalainen – rummut, lyömäsoittimet
Tarja Turunen – laulu
Emppu Vuorinen – kitarat
Sami Vänskä – basso
Arvostelut

Imperiumi: 10-/10
Metalliluola: 9½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Lindfors, Tuuvi: Nightwish Oceanborn Imperiumi.net – Levyarvostelut.  30.05.2013. Viitattu 24.3.2019.
Oceanborn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Oceanborn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Piper (lyhytelokuva)

| Piper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Barillaro
Käsikirjoittaja:  Alan Barillaro
Tuottaja:   Marc Sondheimer  John Lasseter  Marc Sondheimer  
Säveltäjä:  Adrian Belew
Kuvaaja:   Derek Williams  Erik Smitt  
Leikkaaja:  Sarah K. Reimers 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Pixar  Walt Disney Pictures 
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Kesto:  6 min
Alkuperäiskieli:  
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piper on Pixarin tuottama animaatioelokuva vuodelta 2016. Se sai parhaan lyhyen animaatioelokuvan Oscarin. Sitä esitettiin alkujaan elokuvan Doria etsimässä yhteydessä. Elokuva kertoo kurpanpoikasesta joka emo ei enää ruoki ja jolla on nälkä. Se pelkää pahaksi onnekseen vettä, ja ruoka on rantahiekassa minne vyöryy aaltoja kaiken aikaa. Sen on voitettava pelkonsa jotta se saa syötävää. Elokuvassa ei ole vuorosanoja vaan poikanen ja sen emo viestivät eleillä ja ilmeillä.
Aiheesta muualla

Piper Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Piper – Classroom Guide (pdf) SFilm Education. Viitattu 17.5.2021.
Brannan, Alex: Piper (2016) Short Film Review CineFiles Movie Reviews.  16.6.2016. Viitattu 17.5.2021.
Wang, Benjamin: Pixar’s Piper: A Sentimental Kind Of Independence Film Inquiry.  7.7.2016. Viitattu 17.5.2021.
Pilar (1881)

| Pilar |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cartagena
Palveluskäyttöön:  1881
Tekniset tiedot
Uppouma:  255 t
Pituus:  35,23 m
Leveys:  6,63 m
Syväys:  2,49 m
Koneteho:  260 ihp
Nopeus:  8,5 solmua
Miehistöä:  49
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 120 mm/25 -tykkiä 1 × 25 mm konekivääri
Pilar oli Espanjan laivaston vuonna 1881 valmistunut rautarunkoinen Pilar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Espanjassa.
Valmistus

Alus tilattiin Cartaenasta. Alus valmistui vuonna 1881.
Palvelus

Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Cartagenassa. Aluksen myöhempi kohtalo on tuntematon.
Pohjois-Korean alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Pohjois-Korean alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue on edustanut Pohjois-Koreaa alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on osallistunut kerran alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuhin, vuonna 2001. Tuolloin se pelasi 1. divisioonassa häviten kaikki ottelunsa. Joukkueen päävalmentajana toimi pohjoiskorealainen Chang Dok Pak ja apuvalmentajana pohjoiskorealainen Kil Nam Kim. 1980- ja 1990-luvuilla Pohjois-Korean alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue pelasi jääkiekon alle 18-vuotiaiden Aasian ja Oseanian mestaruuskilpailuissa.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

2001 - 8.
Pinacoteca Tosio Martinengo

Pinacoteca Tosio Martinengo on taidemuseo Bresciassa, Pohjois-Italiassa. Siellä on esillä pääasiassa paikallisten taiteilijoiden maalauksia 1200-luvulta 1700-luvulle.
Historia

Kreivi Paolo Tosio lahjoitti taidekokoelman kaupungille vuonna 1832. Taidemuseo avattiin vuonna 1851 Palazzo Tosiossa. Museon kokoelmat ovat täydentyneet edelleen lahjoituksilla sekä  keräämällä taideteoksia paikallisista uskonnollisista rakennuksista.
Vuonna 1884 kreivi Leopardo Martinengo da Barco lahjoitti maalauskokoelman sekä kirjaston ja tieteellisten esineiden kokoelman esiteltäväksi palatsissa.
Kokoelma sisältää Francesco Filippini, Vincenzo Foppan, Ferramolan, Paolo Venezianon, Andrea Solarion, Francesco Francian, Lorenzo Lotton ja Goldbaum Gambaran teoksia.
Kokoelmassa olevia teoksia

Incontro tra Esaù e Giacobbe, Francesco Hayez
Neitsyt Maria, Jeesus-lapsi, Pyhä Faustinus ja Pyhä Jovita,Vincenzo Foppa
Neitsyt Marian ilmestys, Moretto da Brescia
Siunaava Kristus Vapahtaja, Rafael
Adoration of the Shepherdsselvennä, Lorenzo Lotto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pinacoteca Tosio Martinengo Wikimedia Commonsissa
Museon verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pensaskanervat

| Pensaskanervat |
| --- | --- |
 Pensaskanerva (Myricaria germanica)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tamariskikasvit Tamaricaceae
Suku::  Pensaskanervat Myricaria  Desv.
Katso myös
   Pensaskanervat Wikispeciesissä   Pensaskanervat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pensaskanervat (Myricaria) on kasvisuku, joka kuuluu tamariskikasvien heimoon. Siinä on 13 lajia.
Levinneisyys

Suurin osa pensaskanervalajeista esiintyy Kiinassa ja muualla Keski-Aasiassa vuoristoissa. Euroopassa esiintyy kolme lajia, joista pensaskanerva (Myricaria germanica) esiintyy laajasti mutta epäyhtenäisesti etelästä Välimeren rannikolta pohjoiseen Jäämeren rannikolle. Muut kaksi lajia, Myricaria bracteata ja Myricaria squamosa, kasvavat Krimin niemimaalla. Pohjoismaissa pensaskanerva kasvaa harvinaisena Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa. Suomessa se löytyy vain Utsjoelta Pulmankijärveltä.
Lajeja

Myricaria albiflora
Myricaria bracteata
Myricaria davurica
pensaskanerva eli euroopanpensaskanerva (saksanpensaskanerva) (Myricaria germanica)
Myricaria laxiflora
Myricaria longifolia
Myricaria paniculata
Myricaria platyphylla
Myricaria prostrata
Myricaria pulcherrima
Myricaria rosea
Myricaria squamosa
Myricaria wardii
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Myricaria
Suomen Lajitietokeskus: Pensaskanervat – Myricaria
Peter Fill

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Peter Fill |  Peter Fill |  Peter Fill |  |
Maa:   Italia
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Val d'Isère 2009 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Garmisch-Partenkirchen 2011 | superalppiyhdistetty |  |
Peter Fill (s. 12. marraskuuta 1982 Kastelruth, Etelä-Tiroli, Italia) on italialainen alppihiihtäjä. Fill aloitti alppihiihdon harrastamisen jo 3-vuotiaana ja ensimmäisen kisansa hän laski 6-vuotiaana.
Vuonna 2000 Fill pääsi Italian maajoukkueen B-ryhmään ja kaudella 2002–2003 hän nousi A-maajoukkueeseen.
Fill saavutti junioreiden MM-kisoissa pronssia suurpujottelussa vuonna 2001 sekä maailmanmestaruuden supersuurpujottelussa 2002. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli yhdistetyn kilpailussa yhdeksäs. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti supersuurpujottelussa hopeaa 0,99 sekuntia Didier Cuchelle hävinneenä. Superalppiyhdistetyssä hän oli viides. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi ja otti pronssia superalppiyhdistetyssä. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa kahdeksas. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 11:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli syöksylaskussa kuudes.
Fill kilpailee maailmancupissa enimmäkseen vauhtilajeissa. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän sai oltuaan kolmas superyhdistetyn kilpailussa Wengenissä 13. tammikuuta 2006. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Lake Louisen syöksylaskukilpailussa 29. marraskuuta 2008. Hän voitti Kitzbühelin syöksylaskun 23. tammikuuta 2016. Hän voitti syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2015–2016 ja 2016–2017.
Maailmancupin palkintosijat

Syöksylasku
Kausi 2005–2006: Åre kolmas
Kausi 2006–2007: Lake Louise kolmas, Bormio toinen, Wengen kolmas
Kausi 2008–2009: Lake Louise voitto
Kausi 2013–2014: Beaver Creek kolmas
Kausi 2015–2016: Lake Louise toinen, Kitzbühel voitto
Kausi 2016–2017: Val d’Isère toinen, Garmisch-Partenkirchen kolmas & toinen, Kvitfjell toinen, Aspen toinen
Supersuurpujottelu
Kausi 2005–2006: Kitzbühel toinen
Kausi 2006–2007: Hinterstoder toinen
Kausi 2013–2014: Beaver Creek kolmas
Kausi 2015–2016: Lake Louise kolmas
Kausi 2016–2017: Kvitfjell voitto
Alppiyhdistetty
Kausi 2005–2006: Wengen kolmas
Kausi 2008–2009: Wengen toinen
Kausi 2017–2018: Bormio toinen, wengen kolmas
Yhteispisteet
Kausi 2006–2007: kokonaiskilpailussa kuudes, syöksycupissa neljäs
Kausi 2008–2009: kokonaiskilpailussa kymmenes
Kausi 2015–2016: kokonaiskilpailussa kymmenes, syöksycupin voitto
Kausi 2016–2017: kokonaiskilpailussa kuudes, syöksycupin voitto, supersuurpujottelucupissa viides
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (italiaksi,saksaksi tai englanniksi)
PricewaterhouseCoopers

| PwC |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1849 (nykyinen nimi otettiin käyttöön 1998)
Toimitusjohtaja:  Bob Moritz
Kotipaikka:  Lontoo
Tuotteet:  Tilintarkastus- ja muut varmennuspalvelut  Veroneuvonta  Liikkeenjohdon konsultointi Yritysjärjestelyt
Liikevaihto:  35,9 mrd € (2015–2016)
Henkilöstö:  223 000
Kotisivu:  www.pwc.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
PricewaterhouseCoopers (lyh. PwC) on tilintarkastusta, veropalveluita, lakipalveluita ja liikkeenjohdon konsultointia tarjoava itsenäisten yritysten muodostama ketju, ja se kuuluu maailman neljän suurimman tilintarkastusketjun joukkoon. PwC:n keskeiset kilpailijat ovat Deloitte, EY, ja KPMG; näitä alan kansainvälisiä jättejä kutsutaan yhteisnimellä The Big Four.
PwC syntyi vuonna 1998 Price Waterhousen ja Coopers & Lybrandin fuusioituessa. Yhtiön globaali liikevaihto vuonna 2014 päättyneellä tilikaudella oli 34 miljardia dollaria ja yhtiö työllisti maailmanlaajuisesti yli 195 000 henkeä 157 maassa.
Eri maissa toimivien itsenäisten PwC-yritysten yhteistyö maailmanlaajuisen PwC-ketjun kanssa perustuu sopimukseen, jonka mukaan ketjun maailmanlaajuiset toiminnot ja kehitystoimenpiteet ovat niiden käytettävissä.
Suomen PwC eli PricewaterhouseCoopers Oy oli Suomen suurin tilintarkastus- ja konsultointipalveluita tarjoava yritys 150,07 miljoonan euron liikevaihdollaan vuonna 2018 ja noin tuhannella työntekijällään.
Suomen tytäryhtiön toimitusjohtajana toimii Mikko Nieminen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PwC Suomi
PwC Global
Pellervo Uotila

Pellervo Johannes Uotila (21. joulukuuta 1912 Virrat – 20. joulukuuta 1990 Virrat) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestövaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Uotilan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Aleksander Uotila ja Kristiina Uotila ja puoliso vuodesta 1941 Greta Liisa Lindholm. Uotila tuli ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta 1934 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi ja agronomiksi 1939. Hän teki opintomatkoja lukuisiin eri maihin ja oli ASLA-stipendiaatti Yhdysvalloissa 1957. Työtehoseurassa Uotila työskenteli lähes neljäkymmentä vuotta, erityisesti maatalouden rationalisoinnin parissa.
Uotila oli Työtehoseuran tutkimus- ja koulutusagronomi 1939–1946, maatalousosaston neuvontatoimiston päällikkö vuodesta 1945, maatalousosaston päällikkö 1948–1971, tutkimus- ja opetuskeskuksen johtaja 1963–1977, tutkimus- ja koetila Matkun kartanon johtaja vuodesta 1964, maatalous- ja rakennusosaston päällikkö 1971–1977 sekä Työtehoseuran johtokunnan sihteeri 1968–1974, varatoimitusjohtaja vuodesta 1965 ja johtokunnan jäsen 1975–1977. Uotila oli myös maanviljelijä omistamallaan tilalla Virroilla vuodesta 1951. Hän toimi lisäksi maatalousministeriön työasiain ylimääräisenä esittelijänä 1946–1947, vs. työtieteen opettajana Helsingin yliopistossa 1954–1955 ja maatalousjärjestöjen radiotoimikunnan Yleisradion Maamiehen tietolaarin hoitajana 1956. Teho-lehden päätoimittaja Uotila oli 1974–1977. Hänellä oli lisäksi lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä omalla alallaan ja hän julkaisi siltä useita tutkimuksia ja tietoteoksia. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Uotila sai 1974.
Julkaisuja

Maamiehen taitokirja, 1961 Työtehoseuran julkaisuja, 69. (Martti Sipilän, Mikko Kantolan, Aarne Levanderin ja Mikko Valjakan  kanssa)
Julkaisuja > Tutkimuksia

Minkälaisen traktorin valitsen?, Valtion teknillinen tutkimuslaitos. Valtion teknillinen tutkimuslaitos. Tiedotus. Sarja 1, Puu. Työtehoseura 1952
Rakennan itse kalkin- ja väkilannoitteenlevittäjän: selvitys kalkin ja väkilannoitteiden levittäjäkilpailusta, TTS tutkimuksen julkaisuja. Työtehoseura 1953 (Alvi Seisen kanssa)
Maatalouskonekanta ja korjaamokysymys, 1963, julkaisussa Tehostaja, 21(1963)6, s. 49-52, s. 54, s. 56
Tutkimus viljan käsittelyn sekä säilytys- ja kuivatustilojen järjestelystä maatiloilla, Työtehoseura 1966 Moniste (Alvi Seisen kanssa)
Ruokaperunan viljely- ja varastointimenetelmien kustannusvertailu, Valtion teknillinen tutkimuslaitos. Tiedotus 1968 Moniste (Tuomo Saloniemen kanssa)
Tutkimus korsirehuvarastojen sijoituksen ja muodon tarkoituksenmukaisuudesta, 1968 Moniste (Kari Liskolan kanssa)
Perunan, juurikasvien ja vihannesten varastointitutkimus, 1969 Moniste (Alvi Seisen kanssa)
Tutkimus eri tuotantosuuntien vaikutuksesta maatilan rakennustiloihin ja työntarpeeseen, 1969 Moniste (Martti Sipilän, Risto Anttilan ja Tuomo Saloniemen kanssa)
Tuoreviljan säilöntä ja käsittely: tutkimus tuoreen viljan säilönnän ja käsittelyn teknis-taloudellisesta kehittämisestä, 1975. Moniste
Aiheesta muualla

Tiina Hemminki: Pellervo Uotila Biografiasampo.