stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarno Virkki
Ura > Seuraura

Virkki on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän kuului vielä B-juniori-ikäisenä joukkueen suurimpiin lupauksiin ja nousi jo tuolloin HPK:n SM-liigarinkiin. Hänelle suunniteltiin näytönpaikkaa SM-liigassa jo kaudella 2002–2003, mutta Virkki ei tehnyt liigadebyyttiään. Hän pelasi ensimmäiset aikuisten ottelunsa helmikuussa 2003 Forssan Palloseurassa, johon oli siirtyinyt lainalle. Hän kuului HPK:n A-nuorissa joukkueensa kärkipuolustajiin, mutta kaudella 2003–2004 Virkin kehitys taantui osaksi armeijan takia. Hän pelasi Mestiksessä yhteensä yhdeksän ottelua FPS:ssa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kaudella 2004–2005 Virkki teki SM-liigadebyyttinsä, kun hän pelasi HPK:ssa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 21. syyskuuta 2004 vieraissa HIFK:ta vastaan. Saman kuun lopulla Virkki siirtyi lainalle Mestis-joukkue Järvenpään Haukkoihin, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua. Virkki edusti kauden aikana myös marraskuussa 2004 Mestiksen nuorista pelaajista koottua maajoukkuetta Minskissä järjestetyssä turnauksessa. Hän kuitenkin loukkasi jalkansa turnauksessa ja oli loppuvuoden 2004 sivussa. Virkki pelasi kauden suurimmaksi osaksi HPK:n A-nuorissa, joita hän myös vahvisti kevään 2005 pudotuspeleissä.
Kauden 2005–2006 Virkki pelasi Mestistä Jokipojissa. Toukokuussa 2006 hän solmi kaksivuotisen pelaajasopimuksen Saimaan Pallon kanssa. Virkki pelasi SaiPassa 20 SM-liigan runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki liigauransa ensimmäisen maalin 31. lokakuuta 2006 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Virkki kuitenkin ajautui SaiPan kokoonpanon ulkopuolelle ja haki kauden 2006–2007 aikana yhdeksän ottelun verran pelituntumaa Mestiksen Savonlinnan Pallokerhosta. Tammikuussa 2007 Virkki siirtyi loppukaudeksi KooKoohon.
Kesällä 2007 Virkki oli koeaikasopimuksella Tapparassa. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta joukkueeseen. Virkki jatkoi KooKoossa vuoden mittaisella sopimuksella kaudella 2007–2008. Hänen runkosarjansa jäi lopulta vain 27 ottelun mittaiseksi selkävaivojen takia.
Virkki siirtyi kaudeksi 2008–2009 Lempäälän Kisaan. Hän teki kauden aikana Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä pisteillä 5+11=16 sekä yhden kauden jäähyennätyksensä 98 minuutillaan ja oli Mestiksen jäähypörssin toinen. Hän jatkoi LeKissä myös kaudella 2009–2010, johon Virkillä sisältyi myös viiden ottelun pelikielto, jonka hän sai Anton Kokkoseen kohdistuneesta vaarallisesta polvitaklauksesta syyskuussa. Hänen teholukemansa +28 oli kauden päättyeessä LeKin paras. Virkki solmi heinäkuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen LeKin kanssa. Kausi 2010–2011 jäi hänellä kuitenkin vain 24 runkosarjaottelun mittaiseksi polvivamman takia.
Kaudella 2011–2012 Virkki toimi LeKin varakapteenina. Hän oli alkukauden 2012–2013 kokonaan pelaamatta, kunnes Virkki palasi kaukaloihin tammikuussa 2013, jolloin hän teki loppukauden kattavan sopimuksen LeKin kanssa. Virkki lopetti pelaajauransa kauden jälkeen.
Ura > Maajoukkueura

Virkki pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002. Yhteensä hän on pelannut 30 poikien ja kahdeksan nuorten maaottelua.
Ura > Valmennusura

Virkki on toiminut Joensuun Kiekkokoplan valmentajana kaudesta 2014–2015 lähtien.
Pelityyli

Isokokoisen Virkin vahvuudet ovat oman maalin suojelemisessa ja pelinlukutaidoissa. Hän ei tee kovin paljon tehopisteitä. Virkin heikkouksiin kuuluu kankeus ja jäähyherkkyys.
Jarno Tepora

Jarno Kalervo Tepora (s. 2. tammikuuta 1948 Pori) on suomalainen oikeustieteilijä ja Helsingin yliopiston siviilioikeuden emeritusprofessori.
Elämä ja ura

Tepora valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1970, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1974 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1984. Lisäksi hän sai varatuomarin arvon vuonna 1973.
Tepora työskenteli Helsingin yliopistossa yksityisoikeuden laitoksen amanuenssina 1972–1974, siivilioikeuden virkaa tekevänä assistenttina 1974–1976, siviilioikeuden virkaa tekevänä yliassistenttina 1976–1980, siviilioikeuden virkaa tekevänä apulaisprofessorina 1980–1993 ja siviilioikeuden professorina 1993–2016. Hän oli Lakiasiaintoimisto Tepora, Metsä & Lahdenpään osakkaana 1973–1975. Lisäksi Tepora toimi korkeimman oikeuden ylimääräisenä oikeusneuvoksena vuonna 1997.
Tepora on myös toiminut Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsenenä 1994–1996 ja puheenjohtajana 1997–2000, Keskuskauppakamarin välityslautakunnan puheenjohtajana 2001–2015, University of Helsinki Conflict Management Instituten (COMI) hallituksen jäsenenä vuodesta 2004 alkaen sekä Medialähetys Sanansaattajat hallituksen puheenjohtajana 1980-luvun alusta vuoteen 2020. Teporasta tuli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuonna 2004.
Vuonna 1997 Helsingin hovioikeus totesi Teporan olleen esteellinen toimiessaan välimiesoikeuden puheenjohtajana Rakennus-Ruolaa koskevassa riidassa. Tepora sai ennen välimiesmenettelyä ja sen aikana palkkiota 226 000 markkaa riidan toisena osapuolena olleelta KOP:lta antamistaan asiantuntijalausunnoista, mistä ei ilmoitettu muille riidan asianosaisille.
Oikeustieteellinen tutkimus

Teporan tutkimus on kohdistunut esineoikeuden alaan. Hänen väitöskirjansa Omistuksenpidätyksestä (1984) käsitteli myyjän ja ostajan oikeusasemaa omistuksenpidätyksen synnyttämän välitilan aikana. Tepora on myös tutkinut esineoikeudellisesta näkökulmasta konkurssioikeutta ja ulosotto-oikeutta.
Tepora sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoittajan palkinnon vuonna 1990 artikkelillaan Yrityskiinnityslain käteispanttausehto ja erityisrahoitussopimusten vakuusjärjestelyt. Teporan yhdessä Selinda Näsen kanssa kirjoittama artikkeli Panttioikeuden pätevyys pantinsaajan sitoutuessa vapauttamaan pantin ennen vakuusvelan lakkaamista palkittiin yhtenä parhaista vuonna 2020 Defensor Legis -aikakauskirjassa julkaistuista oikeudellisista kirjoituksista.
Julkaisuja

Etuoikeusjärjestyksestä erityisesti silmällä pitäen kiinteistön pakkohuutokauppaa.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Condictio, 1981.  ISBN 951-9464-15-8.
Omistuksenpidätyksestä: Varallisuusoikeudellinen tutkimus omistusoikeuden käytöstä vakuus- ja hallinnoimistarkoituksessa omistuksenpidätysehdon muodossa erityisesti rakennustoiminnassa.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1984.  ISBN 951-855-069-7.
Koulu, Risto; Tepora, Jarno: Lainhuuto- ja kiinnitysmenettely.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1989.  ISBN 951-640-447-2.
Kiinteistöjen vaihdanta.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1991.  ISBN 951-45-5708-5.
Takki, Tapio; Tepora, Jarno: Factoring.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1994.  ISBN 951-640-710-2.
Kirjoituksia varallisuusoikeudesta muuttuvassa toimintaympäristössä.  Helsinki:  Helsingin yliopiston yksityisoikeudellinen laitos, 2000.  ISBN 951-45-9220-4.
Kartio, Leena; Koulu, Risto; Tepora, Jarno; Wirilander, Juhani: Kiinteistön käyttö ja luovutus.  (4. uudistettu painos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2002.  ISBN 952-14-0561-9.
Johdatus esineoikeuteen.  (2. täydennetty painos)  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2006.  ISBN 952-10-2328-7.
Johdatus esineoikeuden perusteisiin.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2008.  ISBN 978-952-10-3756-6.
Kartio, Leena; Koulu, Risto; Lindfors, Heidi; Tepora, Jarno: Kiinteistön kauppa, muu luovutus ja kirjaus.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2010.  ISBN 978-952-14-1406-0.
Kaisto, Janne; Tepora, Jarno: Esineoikeus eurooppalaistuvassa Suomessa: Esineoikeuden oppikirja oikeustoimiopillisin ja prosessioikeudellisin lisäyksin.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2012.  ISBN 978-952-246-176-6.
Hakkola, Esa; Kaisto, Janne; Tepora, Jarno: Esinevakuudet.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Kauppakamari, 2016.  ISBN 978-952-246-439-2.
Rahoitusmuodot ja vakuudet.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Kauppakamari, 2022.  ISBN 978-952-246-770-6.
Kirjallisuus

Hakkola, Esa; Kaisto, Janne; Koulu, Risto: Kiinteistöjä, vaihdantaa ja sivullissuhteita: Juhlakirja Jarno Tepora 60 vuotta.  Helsinki:  Conflict Management Institute, 2007.  ISBN 978-952-10-3752-8.
Johan Stolpe

Johan Stolpe (6. marraskuuta 1827 Piikkiö – 25. marraskuuta 1901 Ruovesi) oli suomalainen rehtori ja pastori.
Johan Stolpen vanhemmat olivat Piikkiön kirkkoherra Abraham Nils Stolpe (1788–1863) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Ebba Kristina Forsman. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja Turun lukiota ja tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1849. Stolpe opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, suoritti teologian erotutkinnon 1856 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1856.
Stolpe oli pitäjänapulaisena Liedossa, kirkkoherran apulaisena Sauvossa ja vt. kappalaisena Uskelassa. Hän oli Turun yläalkeiskoulun vt. kollega 1857, Bell-Lancasterkoulun vt. opettaja 1857, Turun tyttöalkeiskoulun vt. opettaja 1858 ja Turun ala-alkeiskoulun vt. opettaja 1859–1860.
Tampereella Stolpe oli Tampereen yläalkeiskoulun historian kollegana 1860–1874 ja yläalkeiskoulusta 1874 muodostetussa Tampereen reaalikoulussa historian kollegana sekä rehtorina 1878–1884. Hän oli sittemmin Tampereen reaalikoulun seuraajaksi 1884 perustetussa Tampereen reaalilyseossa opettajana sekä lyseon rehtorina 1884–1892. Stolpe oli myös Tampereen yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun johtajana ja opettajana sekä sunnuntai- ja iltakoulujen opettajana. Erottuaan rehtorin virasta 1892 Stolpe muutti Ruovedelle, jossa hän omisti Toivolan huvilan lähellä Ruoveden kirkkoa. Stolpe kuoli marraskuussa 1901 74-vuotiaana Ruovedellä.
Stolpe oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1878–1883. Hän kuului Tampereen Metsästys- ja Ampumaseuran perustajiin ja oli seuran kunniapuheenjohtaja. Stolpe oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen asiamiehenä Tampereella. Hän omisti pitkään Viinikan tilan Pirkkalassa ja viljeli siellä muun muassa juurikkaita.
Johan Stolpe oli naimisissa vuodesta 1862 Edla Augusta Federleyn (k. 1919) kanssa. Heidän poikansa oli Jyväskylän piirilääkäri Thorfinn Stolpe (1863–1943).
Aiheesta muualla

Vanhoja tamperelaisia III, Aamulehti, 18.02.1923, nro 40, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Juuttuminen

Juuttuminen ("perseveraatio") on aivovauriosta johtuvaa saman toiminnon, sanan, lauseen, ajatuksen tai muun käyttäytymisen pakonomaista toistamista. Juuttuminen vaikeuttaa tai estää henkilön yleistä toimintakykyä. Juuttumiseen liittyy vaikeus toiminnan joustavaan etenemiseen, sen ajoitukseen ja hallintaan. Juuttuminen on sitä voimakkaampaa, mitä tietoisemmin henkilö yrittää siitä irtautua.
Häiriö voi ilmetä toistuvana päänsisäisenä juuttumisena, jolloin jokin mielikuva, muistikuva tai sana toistuu asiaan kuulumattomassa tilanteessa. Tällöin liikkeet saattavat olla sujuvia, eikä juuttuminen välttämättä näy voimakkaasti henkilön olemuksessa. Ulkopuolelle selkeämmin näkyvässä juuttumisessa toiminnan aloittaminen tai jatkaminen on vaikeutunut, jolloin henkilö ei etene liikesarjan osasta tai toiminnosta seuraavaan. Puheessa juuttuminen tarkoittaa tietyn sanan tai äänteen pakonomaista toistamista. Selvä tauko tai huomion kiinnittäminen muualle helpottavat juuttumisesta irtautumista.
Jorge Quiroga

| Jorge Quiroga |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2001).
Bolivian presidentti
 7. elokuuta 2001 – 6. elokuuta 2002  
Edeltäjä:  Hugo Banzer
Seuraaja:  Gonzalo Sánchez de Lozada
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jorge Fernando Quiroga Ramírez
Syntynyt: 5. toukokuuta 1960 (ikä 64) Cochabamba, Bolivia
Puoliso:  Virginia ”Ginger” Gale Gillum de Quiroga
Tiedot
Puolue:  Acción Democrática Nacionalista (ADN) Podemos
 Nimikirjoitus
Jorge Fernando ”Tuto” Quiroga Ramírez (s. 5. toukokuuta 1960) oli Bolivian presidentti elokuusta 2001 elokuuhun 2002. ADN:ää edustanut Quiroga nimitettiin vuonna 1992 valtiovarainministeriksi ja valittiin 1997 Hugo Banzerin varapresidentiksi. Banzer kärsi terveysongelmista ja Quirogasta tuli vt. presidentti 1. heinäkuuta 2001.
Quiroga on syntyisin Cochabambasta. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon tekniikasta Texas A&M:ssa ja ylemmän taloushallinnosta St. Edward's Universitystä. Hän on saanut myös Maailmanpankin ”huomisen johtaja” -palkinnon World Economic Forumilta Davosista. Hän työskenteli IBM:lle ja konsulttina Maailmanpankille ja Kansainväliselle valuuttarahastolle. Hänen vaimonsa on yhdysvaltalainen Virginia Gillum.
Quiroga pyrki myös toiselle kaudelle vuoden 2005 vaaleissa PODEMOSin ehdokkaana. Hän julisti ”nolla-koka”-politiikkaa ja halusi luoda lisää työpaikkoja kauppaa avaamalla. Hän sanoi myös haluavansa Bolivian olevan poliittisesti riippumaton Yhdysvalloista, vaikka häntä pidettiinkin yhdysvaltalaismielisenä. Hän jäi kaukaiseksi kakkoseksi Evo Moralesille 28,6 % ääniosuudella. Quiroga sai myöhemmin syyteen neljästä kautensa aikana tehdystä kaasusopimuksesta.
Vuonna 2010 Quiroga tuomittiin vankilaan kunnianloukkauksesta pankkia kohtaan. Hän on valittanut tuomiosta.
Aiheesta muualla

biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (CIDOB) (espanjaksi)
Profile: Jorge Quiroga (BBC) (englanniksi)
Joki (puolue)

| Joki> Το Ποτάμι |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  2014
Lopetti:  2019
Johto:   Stávros Theodorákis 
Ideologia:  sosiaaliliberalismi
Poliittinen kirjo:  keskusta/keskusta-vasemmisto
Värit:      
Parlamentti:  0 / 300
Euroopan parlamentti:  0 / 21
Kotisivu:  topotami.gr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joki (kreik. Το Ποτάμι, To Potámi) oli kreikkalainen poliittiseen keskustaan tai keskusta-vasemmistoon kuuluva puolue. Se perustettiin vuonna 2014. Puolueen puheenjohtaja oli Stávros Theodorákis. Puolue lakkautettiin marraskuussa 2019.
Joki-puolueen linjaan kuului sosiaaliliberalismi ja humaani sosiaalipolitiikka sekä EU-myönteisyys ja antikorruptio. Vaikka puolueessa oli monia sosiaalidemokraateiksi luokiteltavia henkilöitä, luki Joki itsensä sentristiseksi puolueeksi. Puolue oli mitä todennäköisimmin saanut kannatustaan Uuden demokratian ja Pasokin perinteisiltä kannattajilta.
Viimeksi puolueella oli kaksi paikkaa Euroopan parlamentissa vuoden 2014 europarlamenttivaalien jälkeen ja 11 paikkaa Kreikan parlamentissa vuoden 2015 syyskuun vaalien jälkeen. Puolue ei saanut paikkoja Euroopan parlamenttiin vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa. Se ei osallistunut vuoden 2019 parlamenttivaaleihin.
Vaalitulokset

Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joki Wikimedia Commonsissa
Το Ποτάμι. Puolueen verkkosivut. (kreikaksi)
Joki-kirjastot

Joki-kirjastot on Pohjois-Pohjanmaan etelä- ja lounaisosassa  toimivien kunnan- ja kaupunginkirjastojen yhteinen kirjastokimppa. Se muodostettiin liittämällä yhteen aiemmat Kiri- ja Tiekkö-kirjastokimpat sekä Reisjärven kirjasto. Joki-kirjastot aloitti toimintansa toukokuussa 2021.
Joki-kirjastoryhmään kuuluu 14 kuntaa: Alavieska, Haapajärvi, Haapavesi, Kalajoki, Kärsämäki, Merijärvi, Nivala, Oulainen, Pyhäjärvi, Pyhäntä, Reisjärvi, Sievi, Siikalatva ja Ylivieska. Kirjastokimpan alueella on runsas 82 300 asukasta.
Toimipisteet

Kirjastokimpan jäsenkuntien alueella on 18 kirjaston toimipistettä ja viisi (tai kuusi) kirjastoautoa. Henkilökuntaa näissä on yli 60.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alavieskan kunnankirjasto  Haapajärven kirjasto  Haapajärven kirjastoauto  Haapaveden kirjasto  Himangan kirjasto  Kalajoen kirjastoauto  Kalajoen pääkirjasto  Kestilän kirjasto  |  Kärsämäen kirjasto  Merijärven kirjasto  Nivalan kirjastoauto  Nivalan pääkirjasto  Oulaisten kaupunginkirjasto  Piippolan kirjasto  Pulkkilan kirjasto  Pyhäjärven kirjasto  |  Pyhännän kunnankirjasto  Rantsilan kirjasto  Reisjärven kirjasto  Sievin kirjastoauto  Sievin kunnankirjasto  Ylivieskan kaupunginkirjasto  Ylivieskan kirjastoauto  |
Aiheesta muualla

Joki-kirjastot
Oulaisten kaupunginkirjasto.
Ylivieskan kaupunginkirjasto.
Jukka Pekkala

Ari Jukka Pekkala (s. 24. maaliskuuta 1957) on suomalainen liikunta- ja urheilualan johtaja, joka nuorempana kilpaili yleisurheilussa.
Vuodesta 2001 alkaen Pekkala on työskennellyt Suomen Liikunta ja Urheilu SLU ry:n pääsihteerinä. Syyskuussa 2010 Pekkala aloitti Huippu-urheilun muutostyöryhmän vetäjänä. Työryhmän loppuraportti julkistettiin joulukuussa 2012.
Jukka Pekkalan päälaji aktiiviurheilijana oli seiväshyppy. Hänen ennätyksensä on vuonna 1981 hypätty 515 cm. Hänelle on myönnetty sotilasansiomitali vuonna 2007 ja opetus- ja kulttuuriministeriön ansioristi vuonna 2008.
Jukka Lehti

Jukka Lehti (s. 7. maaliskuuta 1982) on suomalainen SM-tason lentopalloilija ja lentopallovalmentaja. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2006 Tampereen Isku-Volleyn joukkueessa. Lehti oli pelipaikaltaan passari.
Lehti on pelannut Isku-Volleyn lisäksi Salon Piivolleyssa ja Valkeakosken Isku-Veikoissa yhteensä yli 300 liigaottelua. SM-mitaleita hänellä on yhteensä kuusi. Suomen-mestaruuden Lehti voitti vuonna 2006, kun Isku-Volley kohtasi hänen entisen seuransa Piivolleyn SM-finaaleissa.
Lehti voitti TUL:in joukkueen kanssa maailmanmestaruuden Rio de Janeirossa 2006 Brasiliassa. Vuonna 2017 hän siirtyi Hurrikaani-Loimaan kakkosvalmentajaksi.
Lehti opiskeli Tampereen ammattikorkeakoulussa metsätaloutta sekä valmensi nuoria yleisurheilijoiden alkuja vapaa-ajallaan.
Saavutukset

1 Suomenmestaruus
2 SM-hopeaa
1 Suomen Cupin voitto
2 Suomen Cupin hopeaa
TUL-joukkueiden MM-kultaa 2006
Jukka Pellinen

Jukka Pellinen 1960-luvun keskivaiheilla.
Heikki Juhani (Jukka) Pellinen (15. toukokuuta 1925 Helsinki – 2. helmikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen graafinen suunnittelija ja teollinen muotoilija, joka toimi kuvallisen viestinnän professorina Taideteollisessa korkeakoulussa.
Sotien jälkeen Pellinen opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa ja sen jälkeen ulkomailla. Hän työskenteli usean suomalaisen suuryrityksen mainososastolla, kunnes perusti oman toimiston 1966. Hän opetti työn ohessa Mainosgraafikkojen koulussa, Markkinointi-instituutissa ja Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän hoiti kuvallisen viestinnän professuuria Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1982–1990.
Pellinen oli perustamassa Heraldista Seuraa ja oli Mainosgraafikkojen ja Grafian puheenjohtaja. Hän suunnitteli merkkejä ja tunnuksia ja muotoili julkaisuja. Lisäksi hän suunnitteli kansainvälisiä suurnäyttelyjä.
Pellinen oli myös vaatesuunnittelija. Hän suunnitteli esimerkiksi Kuusiselle ja Turolle. Hän oli Kansainvälisen miesten muotineuvoston jäsen. Hän muotoili myös kovalle teollisuudelle, esimerkiksi Valmet-traktorin, Terhi-perämoottorin, Luxor-matkaradion ja Högforsin sähkölämmittimen jo aikana, jolloin teollinen muotoilu oli Suomessa jokseenkin tuntematonta.
Jeetendra

| Jeetendra |
| --- | --- |
 Jeetendra vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ravi Kapoor
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1942 (ikä 82) Amritsar, Punjab, Brittiläinen Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Shobha Kapoor (vih. 1974)
Lapset:  Ekta Kapoor Tusshar Kapoor
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Jeetendra
Aktiivisena:  1959–2006
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Jeetendra (hindiksi जितेन्द्र, Jitendra, oik. Ravi Kapoor, pandžabiksi ਰਵੀ ਕਪੂਰ, Ravī Kapūr; s. 7. huhtikuuta 1942 Amritsar, Brittiläinen Intia) on intialainen näyttelijä. Hän esiintyi lukuisissa hindinkielisissä elokuvissa ja tuli tunnetuksi muun muassa tanssityylistään. Hänen voittamiinsa palkintoihin kuuluu Filmfare Awards -elämäntyöpalkinto.
Jeetendra on ollut naimisissa tuottaja Shobha Kapoorin kanssa vuodesta 1974. Heillä on kaksi lasta, tuottaja Ekta Kapoor ja näyttelijä Tusshar Kapoor.
Valikoitu filmografia

| --- | --- |
 Geet Gaya Patharon Ne (1964)  Farz (1967)  Jeene Ki Raah (1969)  Humjoli (1970)  Caravan (1971)  Parichay (1972)  Khushboo (1975)  Kinara (1977)  Dharam Veer (1977) :  Priyatama (1977)  Aasha (1980)  Judaai (1980)  Himmatwala (1983)  Tohfa (1984)  Khudgarz (1987)  Dil Aashna Hai (1992)  Udhaar Ki Zindagi (1994)  Om Shanti Om (2007)
Palkinnot

2003: Filmfare Awards -elämäntyöpalkinto
2008: Sansui Awards -elämäntyöpalkinto
2012: Zee Cine Awards -elämäntyöpalkinto
2016: Raj Kapoor Award -elämäntyöpalkinto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jeetendra Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jeetendra Allmoviessa (englanniksi)
Kaario

Kaario on suomalainen sukunimi. Kaario-nimisiä henkilöitä:
Helvi Kaario (o.s. Lindström, 1887–1958), näyttelijä
Kari Kaario (s. 1958), koripalloilija ja koripallovaikuttaja
Mammu Kaario (s. 1963), varatuomari ja hallitusammattilainen
Matti Kaario (s. 1953), jääkiekkovaikuttaja
Nikolai Kaario (1887–1958), taidemaalari, koristetaiteilija ja entisöijä
Simo Kaario (ent. Flinck, 1876–1944), näyttelijä, Helvi Kaarion puoliso
Toivo Kaario (1912–1970), insinööri ja keksijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Juva (Halikko)

Juva on kylä Halikon kunnan pohjoisosassa Vaskiolla. Kylä sijaitsee Halikonjoen yläjuoksulla sen läntisellä puolella. Kyläalueeseen kuuluu kapea ja pitkä maakaistale, joka jatkuu luoteeseen aina Kumionojaan saakka. Juvan nykyinen asutus on keskittynyt Pitkäojantien varteen.
Juva on Melkolan tytärkylä. Omaksi kyläkseen Juva lienee kehittynyt 1300–1400-lukujen aikana. Kylässä oli 1500-luvulla kaksi tilaa, joista toinen kuului Perniön Melkkilän kartanolle. Kylän molemmat tilat siirtyivät Joensuun kartanon omistukseen 1700-luvun loppuun mennessä. Juvan alkuperäinen kyläkeskus sijaitsi hieman etelämpänä keskellä nykyisiä peltoja. Kyläkeskuksesta oli tie ja silta Halikonjoen yli Sahan kylään. Isojaon 1780–1781 jälkeen maatilat siirrettiin omien maidensa keskelle ja perinteinen kylärakenne rikkoutui.
Jeesuksen kaste

Jeesuksen kaste, Francesco Albanin maalaus 1600-luvulta.
Jeesuksen kaste on keskeinen Jeesuksen elämään liittyvä Uuden Testamentin tapahtuma, josta kerrotaan Matteuksen, Markuksen ja Luukkaan evankeliumeissa ja johon myös Johanneksen evankeliumissa viitataan alluusiolla. Johannes Kastaja kastaa Jeesuksen Jordanilla, mutta Hans Kvalbenin mukaan evankeliumeiden kuvausten painopiste on kuitenkin kasteen yhteydessä tapahtuvissa yliluonnollisissa ilmiöissä. Synoptisten evankeliumeiden mukaan taivas avautuu ja Jumalan Henki laskeutuu alas kyyhkysen tavoin ja taivaasta kuuluu ääni, joka sanoo “Tämä on rakas Poikani, johon minä olen mieltynyt”.
Nykytutkijat näkevät kasteen ja Jeesuksen ristiinnaulitsemisen kahtena keskeisenä historiallisena tosiasiana Jeesuksesta.
Tapahtuma-aika ja -paikka

Luukkaan evankeliumin mukaan Johannes Kastaja aloitti kastetoimintansa keisari Tiberiuksen viidentenätoista hallitsijavuotena. Historioitsijat eivät ole täysin yksimielisiä mistä hetkestä Tibereuksen hallitsijavuosia alettiin laskemaan, mutta tämä viidestoista vuosi ja Johanneksen kastetoiminnan aloitus ajoitetaan kuitenkin yleensä vuosille 28-29 jaa., ja Jeesuksen kaste ja opetustoiminnan aloitus tapahtui pian tämän jälkeen.
Tarkkaa kastepaikkaa ei tunneta varmasti. Johanneksen evankeliumissa mainitaan vain, että Johannes Kastaja kastoi ihmisiä Betaniassa, Jordanin toisella puolella. Paikoiksi on ehdotettu mm. nykyistä Qasr el Yahudia Länsirannalla ja Al Maghtasia Jerikon eteläpuolella, jotka molemmat ovat suosittuja kristittyjen pyhiinvaelluspaikkoja. Qasr el Yahud on tärkeä paikka itäisessä kristinuskossa. Kaksi roomalaiskatolista paavia on vieraillut Al Maghatsin kastepaikalla 2000-luvulla.
Kasteen tulkinnat

Evankeliumeiden mukaan Johanneksen antama kaste oli tarkoitettu syntisille ja tämä kaste antoi mahdollisuuden katumukseen ja syntien anteeksiantamiseen. Jos Jeesus todella oli se, joksi kristityt hänet uskovat, Jeesus ei olisi tarvinnut William Barclayn mukaan syntien anteeksiantoa Jumalalta. Lisäksi jos Johannes kastoi Jeesuksen, olisi luonnollista pitää Johannesta Jeesusta mahtavampana. Jeesuksen saamaa kastetta pidetäänkin historiallisena tapahtumana, sillä kertomus oli varhaisille kristityille vaikea ja häpeällinen ja siksi tuskin keksitty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeesuksen kaste Wikimedia Commonsissa
Mahdollinen kastepaikka Jordanjoen rannalla.