stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Donald Arthur Glaser
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
| n k Nobelin fysiikanpalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Röntgen  1902: Lorentz, Zeeman  1903: Becquerel, P. Curie, M. Curie  1904: Rayleigh  1905: Lenard  1906: Thomson  1907: Michelson  1908: Lippmann  1909: Marconi, Braun  1910: van der Waals  1911: Wien  1912: Dalén  1913: Onnes  1914: von Laue  1915: W. L. Bragg, W. H. Bragg  1917: Barkla  1918: Planck  1919: Stark  1920: Guillaume  1921: Einstein  1922: N. Bohr  1923: Millikan  1924: Siegbahn  1925: Franck, G. Hertz 
1926–1950:  1926: Perrin  1927: Compton, Wilson  1928: Richardson  1929: de Broglie  1930: Raman  1932: Heisenberg  1933: Schrödinger, Dirac  1935: Chadwick  1936: V. Hess, C. Anderson  1937: Davisson, Thomson  1938: Fermi  1939: Lawrence  1943: Stern  1944: Rabi  1945: Pauli  1946: Bridgman  1947: Appleton  1948:  Blackett  1949: Yukawa  1950: Powell 
1951–1975:  1951: Cockcroft, Walton  1952: Bloch, Purcell  1953: Zernike  1954: Born, Bothe  1955: Lamb, Kusch  1956: Shockley, Bardeen, Brattain  1957: Yang, Lee  1958: Tšerenkov, Frank, Tamm  1959: Segrè, Chamberlain  1960: Glaser  1961: Hofstadter, Mößbauer  1962: Landau  1963: Wigner, Goeppert-Mayer, Jensen  1964: Townes, Basov, Prohorov  1965: Tomonaga, Schwinger, Feynman  1966: Kastler  1967: Bethe  1968: Alvarez  1969: Gell-Mann  1970: Alfvén, Néel  1971: Gabor  1972: Bardeen, Cooper, Schrieffer  1973: Esaki, Giaever, Josephson  1974: Ryle, Hewish  1975: Bohr, Mottelson, Rainwater 
1976–2000:  1976: Richter, Ting  1977: P. Anderson, Mott, van Vleck  1978: Kapitsa, Penzias, Wilson  1979: Glashow, Salam, Weinberg  1980: Cronin, Fitch  1981: Bloembergen, Schawlow, Siegbahn  1982: Wilson  1983: Chandrasekhar, Fowler  1984: Rubbia, van der Meer  1985: von Klitzing  1986: Ruska, Binnig, Rohrer  1987: Bednorz, Müller  1988: Lederman, Schwartz, Steinberger  1989: Ramsey, Dehmelt, Paul  1990: Friedman, Kandall, Taylor  1991: de Gennes  1992: Charpak  1993: Hulse, Taylor  1994: Brockhouse, Shull  1995: Perl, Reines  1996: Lee, Osheroff, Richardson  1997: Chu, Cohen-Tannoudji, Phillips  1998: Laughlin, Störmer, Tsui  1999: ’t Hooft, Veltman  2000: Alfjorov, Kroemer, Kilby 
2001–:  2001: Cornell, Ketterle, Wieman  2002: Davis, Koshiba, Giacconi  2003: Abrikosov, Ginzburg, Leggett  2004: Gross, Politzer, Wilczek  2005: Glauber, Hall, Hänsch  2006: Mather, Smoot  2007: Fert, Grünberg  2008: Nambu, Kobayashi, Maskawa  2009: Kao, Boyle, Smith  2010: Geim, Novoselov  2011: Perlmutter, Schmidt, Riess  2012: Wineland, Haroche  2013: Englert, Higgs  2014: Akasaki, Amano, Nakamura  2015: Kajita, McDonald  2016: Thouless, Haldane, Kosterlitz  2017: Weiss, Barish, Thorne  2018: Ashkin, Mourou, Strickland  2019: Peebles, Mayor, Queloz  2020: Penrose, Genzel, Ghez  2021: Hasselmann, Manabe, Parisi  2022: Aspect, Clauser, Zeilinger  2023: Agostini, Krausz, L’Huillier  2024: Hopfield, Hinton 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  DBLP  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Adolf Glunz

| Adolf Glunz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1916  Mecklenburg, Saksa
Kuollut: 1. elokuuta 2002 (86 vuotta)  Lüdenscheid, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1939–1945
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Yliluutnantti
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvin
Joukko-osasto:  Luftwaffe
Adolf ”Addi” Glunz (11. kesäkuuta 1916 Mecklenburg – 1. elokuuta 2002 Lüdenscheid) oli saksalainen hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Hän saavutti 71 ilmavoittoa, joista kolme itärintamalla. Hän ei joutunut kertaakaan alasammutuksi. Hän lensi 574 sotalentoa ja kohtasi vihollisen 238 kertaa.
Ura lentäjänä

Glunz liittyi Luftwaffeen 1. syyskuuta 1939. Maaliskuussa 1941 hän liittyi 4./JG 52, joka toimi Englannin kanaalin rannikolla Ranskassa. Hänen ensimmäinen ilmavoittonsa oli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien Spitfire 7. toukokuuta 1941 ja toinenkin Spitfire 19. toukokuuta. Hänet siirrettiin operaatio Barbarossan alkaessa itärintamalle, jossa hän saavutti kolme ilmavoittoa ja tuhosi kaksi panssarivaunua. Tämän jälkeen hänet siirrettiin takaisin Ranskaan JG 26:een. Hänen ilmavoittotilinsä kasvoi hitaasti siirtyessään Focke-Wulf Fw 190:een.
Glunzin menestyksekkäin päivä oli 22. helmikuuta. Päivän ensimmäisellä lennolla hän ampui alas kaksi B-17:ää ja pakotti kolmannen pois muodostelmasta. Iltapäivällä hän ampui alas kaksi B-17:ää lisää ja yhden Thunderboltin.
13. lokakuuta 1944 Glunz oli lähimpänä menettää koneensa, kun murtunut öljyputki aiheutti moottorin sammumisen kesken taistelun kahta Thunderboltia vastaan. Hän väisti Thunderboltit ja teki hätälaskun pellolle laskuteline sisällä.
Sodan lopulla hän lensi Messerschmitt Me 262:lla. Hän ei kuitenkaan lentänyt konetyypillä yhtäkään operatiivista lentoa, eikä siis saavuttanut sillä ilmavoittoja.
Aiheesta muualla

http://www.luftwaffe.cz/glunz.html (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
August von Gödrich

| Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Saksan keisarikunta> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | Maantiekilpailu |  |
August von Gödrich (29. syyskuuta 1859 Gerlsdorf-Fulnek – 16. maaliskuuta 1942 Fulnek) oli saksalainen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti. Hän voitti Ateenan olympialaisissa 1896 hopeaa 87 kilometrin pituisessa maantiekilpailussa. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Aristidis Konstantinidisille lähes 20 minuuttia.
Godokoro

Godokoro oli shōgunin gon opettaja ja gota käsittelevän valtion viraston johtaja  Edo-kauden Japanissa. Godokoron virka ja virasto olivat toiminnassa vuodesta 1603 aina  Meiji-restauraatioon asti. Godokoro oli korkein mahdollinen asema, jonka gon pelaaja voi saavuttaa. Go viraston ja Godokoron viran perusti Tokugawa Ieyasu. Ensimmäinen Godokoro oli Honinbo Sansa. Godokoroksi pyrkivällä miehellä piti olla hallussaan maan parhaan pelaajan titteli; Meijin.
Godokoro myönsi gon pelaajien "ylennykset" pelaajien luokittelujärjestelmässä, sovitteli neljän gon koulukunnan välisiä kiistoja ja toimi shōgunin henkilökohtaisena gon opettajana. Tämän lisäksi hänellä oli myös monia muita tehtäviä. Godokoron virka oli elinikäinen, sillä virkaa tekevä Godokoro ei saanut osallistua peleihin, joissa hän olisi voinut hävitä Godokoron tai Meijin tittelinsä.
God Only Knows

God Only Knows on yhdysvaltalaisen The Beach Boys -yhtyeen kappale vuodelta 1966. Kappaleen sävelsi ja tuotti Brian Wilson ja sanoitti Tony Asher. Säveltäjä-Brianin veli Carl Wilson laulaa kappaleen.
”God Only Knows” rikkoi popmusiikin standardit monessa mielessä. Sen sävellajirakenne on vaikeaselkoinen ja mutkikas, ja väliosan transponoitu sointukierto tuo entisestään lisää vaikeutta. Se oli yksi ensimmäisistä englanninkielisistä poplauluista, joiden nimessä käytetään sanaa Jumala. Vuonna 1966 tällainen rohkeus oli harvinaista ja Yhdysvaltain listalla single nousikin vain sijalle 39. (Britanniassa se nousi kuitenkin erinomaisesti toiselle sijalle). ”God Only Knows” oli teknisenä äänityksenä kunnianhimoinen, ja harppuineen, huiluineen ja barokkimaisine stemmoineen se toi popmusiikkiin uusia lauluharmonisia ja soitannallisia sävyjä, kuten myös koko isäntäalbumi Pet Sounds.
Paul McCartney ja John Lennon ovat maininneet ottaneensa ”God Only Knowsista” mallia The Beatlesin kappaleeseen ”Here, There and Everywhere”. Myöhemmin Paul McCartney on sanonut ”God Only Knowsin” olevan paras kappale koko popmusiikin historiassa.
Kappaleen on suomentanut Jyrki Lindström nimellä ”Taivas vain tietää”. ”Taivas vain tietää” -kappaleen ovat levyttäneet Jormas ja Tapani Kansa.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”God Only Knows” ylsi sijalle 17.
Goecken

Goecken on aavekaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee pohjoiseen Greenvillestä. Kaupunki on nimetty alueella asuneen karjankasvattaja Herman Bernard Goeckenin mukaan.
Ginuhit

Ginuhit tai hinuhit (omakieliset nimitykset гъинози, ginozi, гьенозе, genoze) ovat ginuhin kieltä puhuva didolainen kansa Venäjällä Dagestanin Tsuntan piirin Ginuhin kylässä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan heitä on 443 henkeä. Aikaisemmin ginuheja pidettiin didoina tai avaareina. Uskonnoltaan he ovat sunnalaisia muslimeja.
Asuinalue ja lukumäärä

Ginuhin kylä sijaitsee Kaukasuksen pääjonon pohjoispuolella Ohtljovuoren rinteellä lähellä Georgian rajaa. Yli 2000 metriä korkealla vuoristoseudulla virtaa kolme Andijskoje Koisun sivujokea. Ginuhien asuinalue rajoittuu pohjoisessa gunzibeihin, idässä bežtoihin, etelässä georgialaisiin ja luoteessa didoihin. Muutamia kymmeniä ginuhiperheitä asuu myös Georgiassa sekä Dagestanin alankoseudulla Kizljarin piirin Monastyrskojen ja Kiziljurtin piirin Stalskojen kylissä.
Vuosien 1926 ja 1939 väestönlaskennoissa ginuhit luettiin didoiksi ja myöhemmin avaareiksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 531 ginuhia, joista 525 asui Dagestanissa. Tsuntan piirissä ginuheja oli 465 ja Kizljarin piirissä 45. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan ginuheja on koko Venäjällä yhteensä 443 henkeä.
Kieli

Ginuhin kieli kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän tseziläiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on tsez. Äidinkielensä lisäksi ginuhit puhuvat tseziä, avaaria ja venäjää. Monet aikuisista osaavat myös bežtaa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan ginuhin puhujia oli 548, mutta vuonna 2010 vain 5. Todellisen puhujamäärän arvioidaan olevan alle 700.
Äidinkieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Ginuhien sivistyskieliä ovat avaari ja venäjä. Koulussa opetus tapahtuu alaluokilla avaariksi ja yläluokilla venäjäksi. Yläluokilla avaaria opiskellaan aineena. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 83,4 % ginuheista osaa venäjää.
Etninen historia

Ginuhit ovat alueensa kantaväestöä, jolla on ollut läheiset suhteet Georgiaan. Myöhäiseen keskiaikaan saakka he kuuluivat Didon liittokuntaan. 1400-luvulla ginuhit liittyivät Antl-Ratlin konfederaation Antsuho-Kaputšan liitokuntaan. Myöhemmin he kuuluivat Kideron kyläkuntaan, joka oli osa Didon kyläyhteisöjen liittoa.
Varhaisella keskiajalla ginuhit käännytettiin kristityiksi. 1400-luvulta lähtien 1700-luvun puoliväliin mennessä he omaksuivat islamin. Vuonna 1813 solmitussa Gulistanin rauhassa alue liitettiin Venäjään. 1860-luvun hallintouudistusten yhteydessä perustettiin Kideron naibikunta.
1840-luvulla ginuhit yhtyivät Šamilin johtamaan vuoristolaiskansojen vapaustaisteluun, jonka seurauksena kylä hävitettiin perusteellisesti. Vuoden 1877 kapinan jälkeen osa ginuheista karkotettiin kotiseudultaan, osa pakeni Turkkiin ja Iraniin. Vuonna 1886 kylässä oli aikaisemman sadan (vuonna 1841) asemasta vain 28 taloa (toisen tiedon mukaan 7).
Vuonna 1944 osa ginuheista siirrettiin karkotettujen tšetšeenien tilalle entisen Tšetšeeni-Ingušian Vedenon piiriin. Kotikyläänsä he palasivat vuosina 1957–1958.
Elinkeinot ja aineellinen kulttuuri

Perinteisiä elinkeinoja ovat laiduntamiseen perustuva lampaanhoito ja maanviljely. Lampaiden ohella kasvatettiin nautoja, vuohia ja hevosia. Pienillä terassimaisilla maatilkuilla viljeltiin ohraa, ruista, vehnää, hirssiä ja kauraa. Lisäksi harjoitettiin mehiläistenhoitoa ja metsästystä. Käsitöihin kuuluivat villakankaan ja huovan valmistus, jalkineiden ja sukkien kudonta sekä metalli- ja puutyöt. Kauppatavarana toimivat villa, vuodat, voi, juusto ja rakennuspuu, joita vaihdettiin viljaan, rautaan, työvälineisiin, kankaisiin ja suolaan.
Ginuhin kylä sijaitsee rotkon yläpuolella kohoavalla jyrkällä rinteellä. Sitä suojanneet puolustustornit eivät ole säilyneet. Kylän keskuksen muodosti moskeija ja kokouspaikka. Suorakulmaiset, yleensä kaksikerroksiset talot on rakennettu kivestä. Alemmassa kerroksessa on navetta ja ylemmässä asuinhuoneet. Toista kerrosta reunustaa käytävänomainen parveke. Pihana toimii usein alempana sijaitsevan rakennuksen tasakatto.
Perinteiseen miesten vaatetukseen kuuluivat tunikan kaltainen paita, housut, puolipitkä takki, tšerkessiläispuku, huopaviitta, erilaiset lammasturkit, turkislakki, kudotut villasaappaat, pehmeät nahkakengät tai saappaat, huopakengät ja säärystimet. Miehet ajelivat päänsä, mutta jättivät viikset ja parran. Naisten puku käsitti erilaisia tunikamaisia paitoja ja leveitä leninkejä, kapealahkeiset housut, myssyn, erilaisia villa- ja silkkihuiveja sekä lämpimän villašaalin. Naisten kengät olivat nahkasaappaita ja säärystimiä lukuun ottamatta samanlaiset kuin miehillä. Naiset kantoivat runsaasti erilaisia hopeakoruja.
Ruokavalion perustan muodostivat viljatuotteet, liha ja maito. Muualta tuotujen vihannesten ja hedelmien lisäksi käytettiin runsaasti syötäviä villikasveja ja marjoja. Yleisimpiä ruokalajeja olivat lihan, rasvan, makkaran, juuston tai valkosipulikastikkeen kanssa syöty hinkal ja talkkunataikinan palat. Lisäksi paistettiin happamatonta ja hapatettua leipää, leivottiin piirakoita ja keitettiin erilaisia puuroja ja keittoja.
Yhteiskunta ja henkinen kulttuuri

Perinteisen yhteiskuntajärjestyksen perustana oli patriarkaalisten sukuyhteisöjen muodostama kyläkunta. Yhteisistä asioista päätettiin kyläkokouksessa. Oikeusjärjestys perustui tapaoikeuteen ja islamilaiseen lakiin.
Vallitseva perhemuoto oli ydinperhe, jonka rinnalla esiintyi myös jakamattomia suurperheitä. Lähisukulaisiksi laskettiin jopa isän ja äidin serkunserkut ja näiden lapset. Naimisiin mentiin yleensä kosimalla. Miehet kokoontuivat talvisaikaan omiin seuroihinsa. Perinteiseen tapakulttuuriin kuuluu vanhempien kunnioittaminen, sukulais- ja naapuriapu sekä korostettu vieraanvaraisuus.
Uskonnollisia juhlia olivat paaston päättyminen, vainajien muistopäivät ja profeetan syntymäpäivä. Niiden rinnalla vietettiin lukuisia maatalouden vuodenkiertoon liittyviä juhlia. Suullinen kansanperinne käsittää ginuhin- ja avaarinkielisiä sananlaskuja, arvoituksia, tarinoita, lauluja ja satuja. Perinteisiä uskomuksia ovat luonnon- ja kodinhenkien kunnioittaminen sekä usko erilaisiin pahantahtoisiin olentoihin.
Nykypäivä

Vuoriston lampaanhoidon ohella alangolle muuttaneet ginuhit harjoittavat peltoviljelyä ja puutarhanhoitoa. Miehet käyvät usein rakennustöissä Taka-Kaukasiassa, Keski-Aasiassa tai Venäjällä. Nykyajan tuomien uudistusten rinnalla on säilynyt monia perinteisen kulttuurin piirteitä. Perhe- ja sukuyhteisöllä on edelleen suuri merkitys. Islamin asema on pysynyt vahvana neuvostoajan rajoituksista huolimatta.
Glutationi-S-transferaasi

Malli rotan glutationi-S-transferaasista sitoutuneena fenantreeni-9,10-oksidiin
Glutationi-S-transferaasit ovat ryhmä entsyymejä, jotka katalysoivat glutationin konjugoitumista vierasainemolekyyleihin ja endogeenisiin molekyyleihin. Niillä on laaja spesifisyys. Ne ovat tärkeitä myrkyllisten aineiden poistamisessa eliöistä ja myös lääkeainemetabolian kannalta. Glutationi-S-transferaasien EC-numero on EC 2.5.1.18.
Rakenne ja jaottelu

Aitotumaisten eliöiden glutationi-S-transferaasit ovat rakenteeltaan dimeerejä. Entsyymit voidaan jakaa kahdeksaan ryhmään niiden esiintymisen ja rakenteen perusteella. Useimmat glutationi-S-transferaaseista ovat sytosolissa esiintyviä ja niitä on kaikissa soluissa, erityisesti maksassa. Sytosolisten entsyymien lisäksi on mitokondrioissa ja mikrosomeissa esiintyviä glutationi-S-transferaaseja.
| Luokka | Entsyymit | Esimerkkisubstraatteja    |
| --- | --- | --- |
| α   | GSTA1, GSTA2, GSTA3, GSTA4, GSTA5 | busulfaani, klorambusiili, 4-hydroksinonenaali, etakryynihappo  |
| κ (mitokondriaalinen entsyymi)   | GSTK1 | 2,4-dinitroklooribentseeni, 15-hydroperoksi-5,8,11,13-eikosatetraeenihappo   |
| μ   | GSTM1, GSTM2, GSTM3, GSTM4, GSTM5 | karmustiini, bentsylideeniasetoni, 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni  |
| Ω   | GSTO1, GSTO2 | dehydroaskorbiinihappo, monometyyliarsonihappo   |
| π   | GSTP1 | akroleiini, klorambusiili, tiotepa, etakryynihappo   |
| σ   | PGDS | prostaglandiini H2  |
| θ   | GSTT1, GSTT2 | etyleenioksidi, diepoksibutaani, kumeenihydroperoksidi  |
| ζ   | GSTZ1 | dikloorietikkahappo, fluorietikkahappo, 2-klooripropaanihappo, 4-maleyyliasetoetikkahappo  |
| mikrosomaaliset entsyymit    | MGST1, MGST2, MGST3 | kumeenihydroperoksidi, heksaklooributadieeni |
Toiminta

Glutationi-S-transferaasit katalysoivat glutationin ja monien eri yhdisteiden välisiä reaktioita. Yhdisteet ovat voineet muodostua normaalin aineenvaihdunnan tuloksena tai ovat vierasainemolekyylejä, esimerkiksi lääkeaineita. Tyypillisiä substraatteja ovat epoksidit ja aromaattisten yhdisteiden oksidit.  Tyypillistä kaikille substraateille on, että niissä on elektrofiilinen atomi, joka voi olla tyypillisimmin hiili, happi, typpi tai rikki.
Monet glutationi-S-transferaasin substraateista muodostaisivat konjugaatin glutationin kanssa myös ilman entsyymikatalyysiä. Entsyymi kuitenkin voi katalysoida reaktion niin, että se on stereospesifinen. Entsyymin aktiivisen kohdan seriiniaminohappo deprotonoi glutationin tioliryhmän, jolloin muodostuu nukleofiilinen tiolaattianioni. Riippuen substraatista entsyymin katalysoima reaktio voi olla joko suora additio tai korvautumisreaktio. Korvautumisreaktio tapahtuu, kun substraatti sisältää jonkin elektroneja puoleensa vetävän ryhmän, esimerkiksi halogeeniatomin, nitroryhmän tai sulfonaattiryhmän.
Vilhelm Glückstadt

Vilhelm Salomon Glückstadt (18. helmikuuta 1885 Kööpenhamina – 3. huhtikuuta 1939) oli tanskalainen elokuvaohjaaja.
Vilhelm Glückstadt työskenteli pankkivirkailijana, Johan Christensenin perustaman Skandinaviske-Russiske Handelshusin prokuristina ja yhtiön elokuvateatterien johtajana. Hän aloitti Skandinaviske-Russiske Handelshusin elokuvaohjaajana vuonna 1912 ja jatkoi seuraavana vuonna Filmfabriken Danmarkilla. Glückstadt tunnetaan symbolistisista elokuvistaan kuten Kuoleman saari (De Dødes Ø, 1913), Den Fremmede (1914) ja Jokamies (Enhver, 1915).
Vuodesta 1916 lähtien Glückstadt työskenteli Kööpenhaminan pörssissä ja sen jälkeen johtajana elokuvien maantuontiyhtiöissä, mutta jäi vuonna 1919 kiinni yhdysvaltalaisten elokuvien laittomasta kopioinnista ja viennistä. Hänen veljensä Carl Franz-Joseph Glückstadt työskenteli myös Skandinaviske-Russiske Handelshusissa ja Filmfabriken Danmarkilla.
Elokuvia

Kuoleman saari, 1913
Jokamies, 1915
Suuri onnettomuus viljavarastossa, 1916
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Vilhelm Glückstadt (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Elonet
Godoberin kieli

| Godoberi |
| --- | --- |
Oma nimi:  гъибдилIи мицци, hibdiłi micci
Tiedot
Alue:  Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  2 500
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  avaarilaiskielet andilaiset kielet
ISO 639-3:  gdo
 Ohje 
Godoberin kieli (godoberiksi гъибдилIи мицци, hibdiłi micci) on godoberien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Botlihin piirin Godoberin ja Zibirhalin kylissä. Osa godobereistä on muuttanut Hasavjurtin piirin Teretšnajan kylään.
1990-luvulla godoberin puhujia arvioitiin olleen noin 2,5–3 tuhatta henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 103 godoberin puhujaa. Väestönlaskennan tulosten perusteella lähes kaikki godoberit pitävät itseään etnisesti ja kielellisesti avaareina. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 128 godoberin puhujaa.
Godoberi kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän andilaiseen alaryhmään. Molemmissa kylissä puhutaan omaa murretta, joiden väliset erot ovat lähinnä äänteellisiä. Avaari on vaikuttanut voimakkaasti kielen sanastoon ja osin myös fonetiikkaan ja morfologiaan. Godoberi toimii ainoastaan suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään puhujat käyttävät avaaria ja venäjää.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 96 eaa. konsuli)

Gnaeus Domitius Ahenobarbus oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 122 eaa. konsuli Gnaeus Domitius Ahenobarbus.
Ahenobarbus oli tribuuni vuonna 104 eaa. Hän vihastui kun ei otettu jäseneksi isänsä pappiskollegioon. Ahenobarbus ajoi läpi lain jonka mukaan tällaiset päätökset siirrettiin pappiskollegioilta kansankokoukselle. Hän oli konsuli vuonna 96 eaa. ja pian tämän jälkeen hänet valittiin pontifex maximukseksi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Gnaeus Cornelius Lentulus ja Publius Licinius Crassus Dives | Rooman konsuli Gaius Cassius Longinuksen kanssa  vuonna 96 eaa. | Seuraaja: Lucius Licinius Crassus ja Quintus Mucius Scaevola Pontifex |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Lucius Caecilius Metellus Diadematuksen | Pontifex maximus | Seuraaja: Quintus Mucius Scaevola Pontifex |
Lähde

John Hazel: Who's who in the Roman World.  Routledge, 2002.  ISBN 0415291623
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB
Glyptodon

| Glyptodon |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Ylälahko::  Vajaahampaiset Xenarthra
Lahko::  Cingulata
Heimo::  †Glyptodontidae
Suku::  †Glyptodon  Owen, 1839
Katso myös
   Glyptodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Glyptodon oli jättiläismäinen vyötiäisten Cingulata-lahkoon kuulunut nisäkäs, joka muistutti muodoltaan kilpikonnaa. Se söi kasveja ja liikkui hitaasti. Se oli noin 2,5 metriä pitkä, noin 1,5 metriä korkea, ja se painoi 800–1 000 kiloa. Sillä oli puolipallomainen selkäpanssari suojanaan ja joillakin lajeilla piikikäs puolustusnuija hännässä. Selkäpanssari oli Volkswagen Kuplan kokoinen, mutta latteampi. Glyptodon kuului vajaahampaisiin eli Xenarthra-nimiseen istukallisten nisäkkäiden ryhmään, johon kuuluivat muun muassa myös maalaiskiaiset.
Glyptodon vaelsi Pohjois-Amerikkaan noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten. Se hävisi noin 10 000 vuotta sitten, luultavimmin ihmisen metsästyksen seurauksena.
Glyptodonia on joskus kutsuttu ”jättiläisvyötiäiseksi”, mutta jättiläisvyötiäinen (Priodontes maximus) on kuitenkin myös nykyisin elävän suhteellisen pienikokoisen vyötiäislajin lajinimi.
Kuvia Glyptodon asper-lajista

Glyptodon
Edestä
Sivulta
Kallo
Selkäpanssari läheltä
Häntä
Gerontikon

| Gerontikon> Τὸ γεροντικόν |
| --- | --- |
 Katkelma Gerontikonin eli Apophthegmata patrumin käsikirjoituksesta (BTT XII: folio 61 R) sogdin kielellä, 800–1000-luku.
Alkuperäisteos
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  teologia
Julkaistu:  n. 400-luku
Suomennos
Suomentaja:  Johannes Seppälä
Kustantaja:  Ortokirja
Julkaistu:  1984
ISBN:  951-95895-0-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Gerontikon (m.kreik. Τὸ γεροντικόν, To gerontikon) eli Pyhien vanhusten sanomaa (m.kreik. Ἀποφθέγματα τῶν ἁγίων γερόντων, Apofthegmata tōn hagiōn gerontōn tai Ἀποφθέγματα τῶν πατέρων, Apofthegmata tōn paterōn; lat. Apophthegmata patrum (Aegyptiorum) tai Vitae patrum) on noin 400-luvulta peräisin oleva teos, joka kokoaa yhteen varhaisten egyptiläisten kristittyjen erämaaisien ja -äitien opetuksia ja näitä koskevia kertomuksia.