stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cinelerra
Cinelerran käyttö ja palkinnot

Cinelerra on saanut jalansijaa erityisesti aitoa Linuxille tehtyä videoeditointiohjelmaa haluavien Linux-harrastajien keskuudessa. Cinelerran ammattilaistasoista käyttöä mainostaa eniten Linux Media Arts, joka myy Cinelerraa osana videoeditointiin tarkoitettua laitteisto–ohjelmisto-pakettiaan.
National Association of Broadcasters (NAB) palkitsi Cinelerran vuonna 2004 Electronic Media Show -tapahtumassaan Bob Turnerin ”Making the cut” -palkinnolla. Perusteena palkinnolle oli se, että Cinelerra on käytännössä paras ja kiinnostavin tuote jälkituotantoa varten.
Yhteisöversio

Heroine Virtual tekee uuden version Cinelerrasta puolen vuoden välein saatavaksi vain lähdekoodimuodossa. Heroine Virtualin kanssa toimiva yhteisö ilmoittaa säännöllisesti ohjelmointivirheistä ja käytettävyysongelmista Heroine Virtualille. Yleensä parannusehdotukset eivät johda välittömiin toimenpiteisiin, ja niinpä parannusten toteutumista saa odottaa vasta seuraavassa Cinelerran versiossa. Johtuen ohjelmakehityksen viiveestä ja ohjelman levittämisen luonteesta, joukko vapaiden lähdekoodiin pohjautuvien ohjelmien kehittäjiä päätti tehdä Cinelerrasta oman versionsa. Tämän version nimenä on Cinelerra-CV (jossa CV on lyhenne sanoista Community Version eli yhteisöversio).
Cinelerra-CV antaa koko yhteisön päästä käsiksi lähdekoodiin ja niiden muutoksiin. Postituslistat ja IRC -kanava mahdollistavat yhteisön välisen toiminnan: kokeneemmat käyttäjät voivat auttaa vähemmän kokeneita käyttäjiä ja ohjelmistokehittäjät voivat pitää teknisiä keskusteluja. Cinelerra-CV -version etuihin kuuluu se, että se on saatavilla monille Linuxin eri jakeluversioille. CV käyttää eri käännösympäristöä: järjestelmäkirjastoja käytetään laajasti ja GNU Autotools -työkaluja käytetään ohjelmointikielen kääntäjän ohjaamiseen.
Vaikka Cinelerra-CV on teknisesti alkuperäisestä Cinelerrasta erillään, on suhde Heroine Virtualin ja Cinelerra-CV:n välillä ystävällismielinen. Cinelerra-CV:n versioiden numerointi seuraa Heroine Virtualin Cinelerran numerointia. Kun Heroine Virtual julkaisee uuden Cinelerran version, Cinelerra-CV tutkii julkaisun muutoksia edelliseen versioon verrattuna ja yhdistelee muutokset myös omaan versioonsa. Cinelerra-CV:n versionumeroiden lopussa on lyhenne CV ilmentämässä yhteisöversiota (esimerkiksi Cinelerra 2.1:n yhteisöversion numero on 2.1CV).
Aiheesta muualla

Heroine Virtualin Cinelerran kotisivu
Yhteisön kehittämän Cinelerran-CV kotisivu
Yhteisön kehittämän Cinelerran-GG kotisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cinelerra
Käännös suomeksi
Cheap Sunglasses

| ”Cheap Sunglasses” ZZ Top |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Degüello
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 12. heinäkuuta 1980
 Formaatti: 7"-single   12"-single
 Tuottaja(t): Bill Ham
 Tyylilaji: blues, blues rock
 Kesto: 02.40
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Muut kannet
   Liveversion kansi
Listasijoitukset
  89. (The Billboard Hot 100)
ZZ Topin muut singlet
| ”I Thank You” 1980 | ”"Cheap Sunglasses"” 1980 | ”Leila” 1981 |
Cheap Sunglasses on ZZ Topin singlenäkin julkaistu kappale vuoden 1979 albumilta Degüello. Siitä on muodostunut yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista.
Yleistä

Musiikkinäyte
Alle 10%:n näyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Tyyliltään kappale edustaa raskasta bluesvaikutteista rock-kappaletta.
Yhtyeen basisti Dusty Hill kertoi Spin-lehdelle vuonna 1985 annetussa haastattelussa, että yhtye kirjoitti kappaleen ollessaan kiertueella. ”Jokaisella huoltoasemalla oli pahvihylly halvimmille ja rumimmille aurinkolaseille, mitä ikinä voi kuvitella. Olen ostanut niitä tuhansittain,” hän kommentoi kappaleesta. Kitaristi-laulaja Billy Gibbons on kertonut myös, että hän käytti kappaletta esittäessään väärennettyä Fenderin kitaraa, jota soittaessaan hän käytti Marshall Major -kitaravahvistinta.
”Cheap Sunglassesin” liveversiosta on julkaistu single. Siinä oli b-puolena lyhennetty versio kappaleen studioversiosta, joka on muissa kappaleen singleversioissa a-puolena. Kappaleen albumiversion kesto on 4 minuuttia 48 sekuntia, kun taas lyhennetyn version kesto on vain 2 minuuttia 40 sekuntia.
”Cheap Sunglasses” sisältyy yhtyeen kokoelma-albumeille Greatest Hits, Rancho Texicano: The Very Best of ZZ Top, ja Chrome, Smoke & BBQ. Se sisältyy myös livealbumille Double Down Live - 1980 * 2008, sekä DVD:lle Live from Texas.
Vastaanotto

”Cheap Sunglasses” ylsi yhdysvaltalaisella Billboard Hot 100 -singlelistalla sijalle 89. Vaikka listamenestys ei ollut erityisempi, kappaletta pidetään yleisesti klassikkona, ja se onkin yhtyeen suurimpia kaupallisia menestyksiä sekä tunnetuimpia kappaleita.
Singlen sisältö

A-puoli
Cheap Sunglasses – 2.40 (säv. Beard/Gibbons/Hill)
B-puoli
Esther Be the One – 3.28 (säv. Beard/Gibbons/Hill)
Kappaleen liveversion singlepainoksissa ”Esther Be the Onen” tilalla: Cheap Sunglasses – 2.40 (säv. Beard/Gibbons/Hill). Myös itse liveversio on erinmittainen kuin lyhennetty versio.
Cover-versiot

Yhdysvaltalainen countryduo The Warren Brothers julkaisi kappaleesta oman versionsa albumilla Sharp Dressed Men: A Tribute to ZZ Top, joka sisältää monien artistien levyttämiä versioita ZZ Topin kappaleista.
Kokoonpano

Billy Gibbons – kitara ja laulu
Dusty Hill – bassokitara
Frank Beard – rummut
Inkeri Ketola

Inkeri Ketola (oik. Helena Inkeri Ketola, o.s. Malm; 11. toukokuuta 1933 Helsinki – 5. tammikuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hän levytti iskelmiä vuosina 1959–1962 pääasiassa suomen kielellä, mutta joitakin kappaleita myös ruotsiksi.
Elämä

Ketolan puoliso oli Yrjö Herman. Heillä oli kaksi lasta (s. 1951 ja 1953).
Inkeri Ketola oli jo lapsuudessaan musikaalisesti lahjakas. Hän soitti nuoresta tytöstä alkaen harmonikkaa ja oppi helpohkosti korvakuulolta soittamaan kappaleita pianolla vaikkei saanut kumpaankaan soittimeen varsinaista koulutusta. Hänen musiikinopettajansa Kallion yhteiskoulussa suosittelikin hänelle musiikkiopintoja, mitkä sitten toteutuivatkin iskelmälaulu-uran yhteydessä.
Ketola oli ollut sotalapsena Ruotsissa, kuten myös hänen ystävänsä Laila Kinnunenkin ja piti kovasti ruotsinkielisistä lauluista. Äidinkieleltään Ketola olikin ruotsinkielinen.
1960-luvun alkupuoliskolla ei pelkästään iskelmämusiikkia tekemällä päässyt juuri kukaan toimeentuloon. Ketola toimi päätoimisesti myyjättärenä ja hänellä oli jonkin aikaa myös oma lastenvaatekauppa Vuorimiehenkadulla Helsingissä.
Inkeri Ketola joutui jättämään laulu-uransa kesken 1960-luvun alkupuolella epilepsian johdosta. Hän oli kärsinyt nuoruudesta alkaen lievistä poissaolokohtauksista ja niiden lisääntyessä hän ei enää voinut jatkaa esiintymisiä. Lopetettuaan iskelmälaulajan uransa hän jatkoi myyjättärenä vielä noin kymmenen vuotta muun muassa kultasepänliikkeessä, mutta siirtyi sitten sairauseläkkeelle.
Yhtyeet ja laulunopettajat

Iskelmälaulun opettajana hänelle toimi aluksi Ingmar Englund, jonka orkesterin solistina hän alkoi esiintyä ja tehdä ensimmäiset levynsä 1959. Myös Tapio Yrjä toimi pitkään hänen laulunopettajanaan ja Inkeri keikkaili hänen orkesterinsa solistina ympäri Suomea.
Seuraava ja pitkäaikaisin laulunopettaja oli Eero Wäre, joka on ehkä tunnetuin 60-luvun iskelmälaulajien kouluttaja. Eero Wäreen orkesterin laulusolistina Inkeri Ketola toimi pitkään.
Ossi Malisen orkesterin solistina Inkeri Ketola teki suurimman osan levytyksistään. Myös Nacke Johanssonin orkesterin kanssa hän teki pari levyä. Viimeisimmäksi orkesteriksi, jonka solistina Inkeri Ketola toimi jäi Asser Fagerströmin orkesteri.
Diskografia > Singlet

Tummat silmät / Cerasella, Inkeri Ketola ja Ingmar Englundin yhtye 16.11.1959
Mä päivänsäteen näin kerran pienen / Ilta tullut on Roomaan, Inkeri Ketola ja Ingmar Englundin yhtye 10.12.1959
Banjo boy / Tekokukkia, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1960
Valentino / Bongo-Boy, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1960
Neiti Sievänen ja minä, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri / Pikkutulppaanilla vain, Kauko Käyhkö ja Ossi Malisen orkesteri 1960
Jos sormuksen ostat / Ruusuja, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1960
Billy-Boy, Kai Lind och Inkeri Ketola, Ossi Malinens orkester / Kalkutta, Kai Lind, Ossi Malinens orkester 1961
Vihdoinkin, vihdoinkin mun / Ahvenan merellä, Inkeri Ketola ja Nacke Johanssonin orkesteri 1961
Kevätauer, Inkeri Ketola ja orkesteri / Tyttö kehräsi, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1962 (HMV TJ 246)
Nyt on tehty mitä voi / Liukastuin portaissa, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1962 (HMV TJ 250)
Diskografia > EP-levyt

Valentino / Banjo boy / Tekokukkia / Bongo boy, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1960 (HMV EGY 93)
Neiti Sievänen ja minä / Bongo-Boy / Ruusuja / Jos sormuksen ostat, Inkeri Ketola ja Ossi Malisen orkesteri 1960 (HMV EGY 108)
Aiheesta muualla

Inkeri Ketolan lauluja Suomen Äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Jasynuvatan piiri

| Jasynuvatan piiri Ясинуватський район, Ясиноватский район |
| --- | --- |
 Piiri Donetskin alueen kartalla.
 Lippu:  Vaakuna
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Jasynuvata (de jure; 35 166 as., 2017); Otšretyne (de facto; 3 573 as., 2017)
Pinta-ala  ():   km²
 – maa:  809,0 km²
Väkiluku (2017 (arvio)):  26 823
Jasynuvatan piiri (ukr. Ясинуватський район, Jasynuvatskyi raion, ven. Ясиноватский район, Jasinovatski raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Jasynuvatan kaupunki (ukr. Ясинувата; 35 166 as., 2017), joka ei kuitenkaan kuulu piiriin vaan on juridisesti Donetskin alueen alainen kaupunki.
Itä-Ukrainan sodan seurauksena sekä osa piiristä että piirin juridinen hallintokeskus Jasynuvata ovat olleet vuodesta 2014 kapinallisten ryhmittymien hallinnassa, Ukrainan hallituksen kontrollin ulkopuolella. Tällöin piirin tosiallisena hallintokeskuksena on ollut Otšretynen kaupunkityyppinen taajama.
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 26 823 (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi tilastoitiin 8 220 ihmistä eli neljän kaupunkityyppisen taajaman asukaat: Verh’notoretske (Верхньоторецьке, 2 905 as.), Želanne (Желанне, 1 384 as.), Keramik (Керамік, 358 as.) ja Otšretyne (Очеретине, 3 573 as.).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jasynuvatan piiri Wikimedia Commonsissa
Je ne sais quoi

| Je ne sais quoi |
| --- | --- |
 Hera Björk (vasemmalla) esittämässä kappalettaan finaalin kenraaliharjoituksessa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Hera Björk
Kesto:  3:03
Tyylilaji:  dance
Säveltäjä(t):  Örlygur Smári, Hera Björk
Sanoittaja(t):  Örlygur Smári, Hera Björk
Euroviisutiedot
Vuosi:  2010
Maa:  Islanti
Kieli:  englanti
Sijoitus:  19.
Pisteet:  41
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  123
Je ne sais quoi on islantilaisen Hera Björkin esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui kilpailun finaalissa 19. sijalle 41 pisteellä.
Vaikka kappaleen nimi on ranskaa (suom. 'en tiedä mikä', so. 'jokin'), lauletaan se paria lausetta lukuun ottamatta englanniksi. Kappaleesta on tehty myös kokonaan ranskankielinen versio.
Je me casse

|  Je me casse |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Destiny
Levy-yhtiö:  Jagged House
Kesto:  2:58
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  15. maaliskuuta 2021
Säveltäjä(t):  Amanuel Dermont Malin Christin Nicklas Eklund Pete Barringer
Sanoittaja(t):  Amanuel Dermont Malin Christin Nicklas Eklund Pete Barringer
Euroviisutiedot
Vuosi:  2021
Maa:  Malta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  7.
Pisteet:  255
Sijoitus semifinaalissa:  1.
Pisteet semifinaalissa:  325
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”All of My Love” (2020) 
 ”I Am What I Am” (2022) ► 
Je me casse on maltalaisen laulajan Destinyn esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 255 pistettä ja saavutti seitsemännen sijan.
Inkeri Kilpinen

| Inkeri Kilpinen |
| --- | --- |
 Inkeri Kilpinen Turun kirjamessuilla 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elina Inkeri Kilpinen o.s. Koski, ent. Benson
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1926 Heinola Heinola
Kuollut: 14. marraskuuta 2018 (92 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  Suomi
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Helsingin yliopisto
Tyyli:  näytelmät, matkakirjat, lastenkirjat
Palkinnot
 Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1972  Espoo-mitali 1988  Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen ansiomerkki 1989  Inkeriläisen Sivistyssäätiön ansiomerkki 1992  Lottamuistolaatta n. 2 1993  Suomen Näyttämötaiteen kultainen kunniamerkki 1993  Sotainvalidien Veljesliiton ansioristi 1996  Suomen Lottaperinneliiton kunniajäsen 2000 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elina Inkeri Kilpinen (o.s. Koski, ent. Benson, 15. kesäkuuta 1926 Heinola – 14. marraskuuta 2018 Espoo) oli suomalainen näytelmäkirjailija, jonka esitetyin teos on 1960-luvun puolenvälin farssi Tuntematon potilas.
Elämä

Kilpinen oli jatkosodan aikana 17-vuotiaana apusisarena Lahden 8. Sotasairaalan Heinolan osastolla vuonna 1944.
Kilpinen valmistui terveydenhoitajaksi vuonna 1950 ja sai filosofian kandidaatin paperit Helsingin yliopistosta 1953. Hän toimi tutkijana Helsingin kaupungin terveydenhuollossa ja virastotutkijana kaupunginkansliassa. Kilpinen asui Espoossa.
Kirjoitustyö

Kilpinen toteaa tuotantonsa jakautuvan neljään osaan: näytelmiin, matkakirjoihin, lastenkirjoihin ja muihin kirjoihin. Hänen toinen näytelmänsä, farssi Tuntematon potilas, oli suurmenestys, jota esitettiin kymmenissä suomalaisissa teattereissa.
Kilpisen näytelmiä on käännetty useille kielille, kuten englanniksi, islanniksi, kiinaksi ja venäjäksi.
Tuotanto

Näytelmiä
Atlantica, (1959)
Tuntematon potilas, (1964)
Herra Johtaja, (1967)
Uusi uljas nainen, (1970)
Toinen maailma, (1972)
Eino Leino, (1976)
Rakasta lähimmäistäsi, (1978)
Grilli Amigo, (1980)
Totisesti totisesti, (1982)
Naisen tarina, (1986)
Lallukka, (1987)
Tule kotiin Maria, (1988)
Rakas lotta, (1990)
Nouse Inkeri, (1991)
Ristituli, (1994)
Tuomioni, (1996)
Nora, (1996)
Elias ja Kohtalo, (1999)
Aurorakoti, (2001)
Elias Lönnrot, (2002)
Kirjoja
Vuosi idän silkkitiellä, (1978)
Koko kylän Tonna, (1979)
Uskollinen Tonna, (1980)
Kulkurin kertomUksia Andeilta Amazonille, (1982)
Vanha viisas Tonna, (1983)
Australia, palavan pensaan maa, (1985)
Miehelläni on toinen nainen, (1992)
Toisinajattelija ,(1997)
Palkinnot

Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1972
Espoo-mitali 1988
Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen ansiomerkki 1989
Inkeriläisen Sivistyssäätiön ansiomerkki 1992
Lottamuistolaatta n. 2 1993
Suomen Näyttämötaiteen kultainen kunniamerkki 1993
Sotainvalidien Veljesliiton ansioristi 1996
Suomen Lottaperinneliiton kunniajäsen 2000
Aiheesta muualla

Heikkilä, Ritva: Inkeri Kilpinen – Karjalohja, Lohja, Sammatti Elias -kirjailijat. Viitattu 26.10.2020.
Inkeri Kilpinen Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat – Näytelmät.fi. Arkistoitu 26.10.2020. Viitattu 26.10.2020.
Jean-Gabriel Diarra

Jean-Gabriel Diarra vuonna 2014.
Jean-Gabriel Diarra (12. heinäkuuta 1945 – 28. lokakuuta 2019) oli malilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sanin hiippakuntaan 30. joulukuuta 1972 ja nimitettiin sen piispaksi 18. marraskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Luc Auguste Sangaré ja Joseph Paul Barnabé Perrot.
Jean-Guy Hamelin

Jean-Guy Hamelin (8. lokakuuta 1925 – 1. maaliskuuta 2018) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trois Rivièresin hiippakuntaan 11. kesäkuuta 1949 ja nimitettiin Rouyn-Norandan hiippakunnan piispaksi 29. marraskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Roy, jota avustivat Gaston Hains ja Jacques Landriault.
Hamelin jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2001.
Jean-Guy Couture

Jean-Guy Couture (6. toukokuuta 1929 – 2. tammikuuta 2022) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 30. toukokuuta 1953, ja piispaksi hänet vihittiin 15. elokuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Roy, jota avustivat Guido Del Mestri ja Joseph Gilles Napoléon Ouellet.
Couture toimi piispana Québecissä ensin vuodesta 1975 Hauteriven ja sitten vuodesta 1979 Chicoutimin hiippakunnassa. Hän jäi eläkkeelle 19. kesäkuuta 2004. Samana päivänä hänen seuraajakseen nimitettiin André Rivest.
Japaninaprikoosi

| Japaninaprikoosi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Tuomet Prunus
Alasuku::  Luumut Prunus
Laji::  mume
Kaksiosainen nimi
 Prunus mume  Siebold & Zucc.  
Katso myös
   Japaninaprikoosi Wikispeciesissä   Japaninaprikoosi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Prunus mume
Japaninaprikoosi (Prunus mume) on pienehkö Aasiassa kasvava puu, jonka hedelmiä käytetään japanilaisessa ruoanvalmistuksessa, etenkin umeboshin valmistuksessa. Niitä kutsutaan usein käännösvirheen takia myös luumuiksi. Siitä on kehitetty Japanissa yli 300 lajiketta.
Japaninaprikoosin kukka on Taiwanin kansalliskukka.
Ulkonäkö ja koko

Japaninaprikoosi leikataan yleensä alle seitsemän metriä korkeaksi. Se kukkii lopputalvesta (tammi-helmikuussa) valkoisin tai vaaleanpunaisin kukin. Soikeat, teräväkärkiset lehdet puhkeavat vasta kukkien varistua. Hedelmä kypsyy kesäkuussa.
Alkuperä

Japaninaprikoosi on kotoisin Kiinasta ja Koreasta. Sitä on viljelty ainakin 1 500 vuotta.
Jean Bayard

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten rugby. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten rugby. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten rugby. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten rugby. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
Honoré Jean Bayard (23. lokakuuta 1897 Toulouse, Ranska – 11. maaliskuuta 1995 Toulouse, Ranska) oli ranskalainen rugbypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen miesten joukkueeseen.
Aiheesta muualla

Jean Bayard Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Jerzy Pietrzak

Jerzy Pietrzak (s. 19. heinäkuuta 1962 Krakova) on puolalainen pistooliampuja.
Jerzy Pietrzak on edustanut Puolaa olympialaisissa Soulissa 1988, Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000.
Soulissa Pietrzak sijoittui 10 m ilmapistoolilla seitsemänneksi tuloksella 678,3 (582+96,3) ja 50 m vapaapistoolilla 14. tuloksella 557.
Barcelonassa hän oli 10 m ilmapistoolilla kuudes tuloksella 680,1 (582+98,1) ja 50 m vapaapistoolilla yhdeksäs tuloksella 560.
Atlantassa Pietrzak sijoittui 10 m ilmapistoolilla viidenneksi tuloksella 682,7 (585+97,7) ja 50 m vapaapistoolilla yhdeksäs tuloksella 563.
Sydneyssä hän oli 50 m vapaapistoolilla yhdeksäs tuloksella 560 ja 10 m ilmapistoolilla 11. tuloksella 578.
Isolampikorento

| Isolampikorento |
| --- | --- |
 Naaras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Varsinaiset sudenkorennot Libellulidae
Suku::  Lampikorennot Leucorrhinia
Laji::  rubicunda
Kaksiosainen nimi
 Leucorrhinia rubicunda  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Isolampikorento Wikispeciesissä   Isolampikorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isolampikorento (Leucorrhinia rubicunda) on yleinen lampikorentoihin kuuluva sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko

Isolampikorennolla on tumman takaruumiinsa keskilinjalla täpliä, jotka ovat tavallisesti keltaiset naaraalla ja punaiset sukukypsällä koiraalla ja harvoin naaraalla. Takaruumiin 7. jaokkeessa sijaitseva täplä jatkuu yli jaokkeen puolenvälin. Siipien kylkisuonet eli siiven etureunan siipisuonet ovat kokonaan keltaiset, ja siipitäplät ovat sukukypsällä koiraalla tavallisesti punaiset. Pikkulampikorennolla kylkisuonet ovat vain kärjistä keltaiset.
Isolampikorennon ulkonäkö on muiden lampikorentojen kaltainen. Sukupuolielimien rakenne on merkittävin eroavaisuus pikkulampikorentoon ja täplälampikorentoon nähden. Koiraalla on tyvestään suurikokoinen ja muodoltaan pyöreä paritteluelimien väkänen, joka on tyvestä eteenpäin lyhyt ja hyvin käyrä. Naaraalla puolestaan sukuaukon suojus koostuu vain kahdesta pienikokoisesta ulokkeesta. Isolampikorennon ylemmät perälisäkkeet ovat väriltään tummat.
Isolampikorennon takaruumiin pituus on 23–28 mm, ja takasiipi on 26–32 mm pitkä.
Elintavat

Isolampikorennon lentoaika on toukokuun puolivälistä elokuun puoliväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolestavälistä heinäkuun puoleenväliin.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isolampikorentoa tavataan Euroopan itäisissä ja pohjoisissa osissa sekä Aasian puolella Siperiassa 90° leveyspiirille ulottuvalla alueella. Laji elää Keski-Euroopassa hyvin paikoittaisesti. Suomessa isolampikorento on koko maan alueella yleinen.
Laji elää tavallisesti pienissä vesissä ja toisinaan runsaan kasvillisuuden järvillä ja jokien suvannoilla. Pohjoisessa Suomessa isolampikorentoa tavataan Etelä-Suomea useammin suoalueiden lammilla.
Aiheesta muualla

Isolampikorento Korentowikissä
Sukukypsä koiras
Nuori koiras
Ja humppa soi

| ”Ja humppa soi” Eläkeläiset |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 2000
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Eläkeläiset
 Tyylilaji: humppa
 Kesto: 03.16
 Levy-yhtiö: Stupido
Eläkeläisten muut singlet
| ”Huipputähtien ykköshitit” 1999 | ”Ja humppa soi” 2000 | ”Jukolan humppa” 2006 |
Ja humppa soi on Eläkeläiset-yhtyeen vuonna 2000 julkaisema single.
Kappaleet

Ja humppa soi – 3.16 (alkup. Rauli Badding Somerjoki - Ja rokki soi)
Humppasonni – 2.48 (alkup. HIM - Join Me in Death)
Syksy – 5.35 (säv. Kollaa Kestää - Syksy)
Listasijoitus

| Lista | Sija |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 12 (39/2000)
Jean-Guillaume Béatrix

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jean-Guillaume Béatrix |  Jean-Guillaume Béatrix |  Jean-Guillaume Béatrix |  |
Maa:   Ranska
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | takaa-ajo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruhpolding 2012 | viesti |  |
|  Hopeaa | Nové Město 2013 | viesti |  |
|  Hopeaa | Kontiolahti 2015 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Hochfilzen 2017 | viesti |  |
|  Pronssia | Kontiolahti 2015 | viesti |  |
Jean-Guillaume Béatrix (s. 24. maaliskuuta 1988 Saint-Priest) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Béatrix on moninkertainen nuorten arvokisamitalisti ja on voittanut myös yhden nuorten maailmanmestaruuden. Aikuisten arvokisoissa Béatrix on voittanut viisi mitalia. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän voitti hopeaa viestissä, kuten myös Nové Měston MM-kilpailuissa 2013. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa MM-kilpailuista on seitsemäs Nové Měston yhteislähtökilpailusta. Sotšin olympialaisissa 2014 Béatrix saavutti pronssia takaa-ajossa. Normaalimatkalla hän sijoittui kuudenneksi. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Ranskan sekaviestijoukkueessa ja toisen osuuden pronssia saaneessa miesten viestijoukkueessa. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän aloitti Ranskan hopeaviestin.
Béatrix saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa oltuaan toinen Anterselvan takaa-ajokilpailussa kaudella 2013–2014. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Nové Měston pikakilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2015. Hän sijoittui neljänneksi yhteislähdön maailmancupissa kaudella 2016–2017.
Béatrix lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.