stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nesin kirkko (Ørland)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nesin kirkko (Ørland) Wikimedia Commonsissa
Nils Bäckström

| Nils Bäckström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1986 (ikä 38) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nisse
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 û cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  AIK IF
Sarja:  Allsvenskan
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Djurgårdens IF (SEL) Alaska Aces (ECHL) Ilves (SML) Timrå IK (SEL) Rubin Tjumen (VHL)
NHL-varaus:  290. varaus, 2004 Detroit Red Wings
Nils Bäckström (s. 29. kesäkuuta 1986 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue AIK IF:ssä. Hän on pelityyliltään all-round -puolustaja, jolla ei ole erityisiä vahvuuksia eikä heikkouksia. Bäckström on kohtalaisen hyvä liikkumaan ja pitämään kiekkoa, mutta hän ei tee kovin paljon tehopisteitä, eikä Bäckströmin laukaus ole kovin hyvä.
Ura

Bäckström on Danderyds SK:n kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Hammarby IF:ssä kevääseen 2003 asti, jonka jälkeen Bäckström siirtyi Stocksunds IF:ään. Detroit Red Wings varasi Bäckströmin yhdeksännellä kierroksella 209. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Hän oli edellisellä kaudella 2003–2004 pelannut Stocksundin J18-joukkueessa. Bäckström siirtyi kaudeksi 2004–2005 Djurgårdens IF:n J20-junioreihin. Hän pelasi kaudella 2005–2006 myös yhden ottelun Elitserienissä.
Vuodet 2006–2010 Bäckström kävi Alaska-Anchoragen yliopistoa. Hänet valittiin kausina 2008–2009 ja 2009–2010 WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Keväällä 2010 Bäckström pelasi myös yhteensä viiden ottelun verran ECHL-joukkue Alaska Acesissa. Kesällä 2009 Bäckström kävi NHL-joukkue Washington Capitalsin harjoitusleirillä. Joukkueessa pelaava Nicklas Bäckström ei ole sukua hänelle.
Bäckström teki elokuussa 2010 kuukauden mittaisen try-out -sopimuksen SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksen kanssa. Hän sai syyskuussa 2010 vuoden mittaisen sopimuksen. Bäckström kärsi lokakuussa 2010 olkapäävammasta, joka lyhensi hänen runkosarjansa 48 ottelun mittaiseksi. Bäckström teki pelaamissaan otteluissa tehot 4+2=6. Joulukuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kahden Ilveksessä vietetyn kauden jälkeen Bäckström teki huhtikuussa 2012 vuoden mittaisen sopimuksen Timrå IK:n kanssa. Kesken kauden 2012–2013, tammikuun 2013 lopulla hän siirtyi kuitenkin loppukaudeksi AIK IF:ään. Yhteensä ensimmäinen kokonainen Elitserien-kausi toi Bäckströmille 53 runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä.
Nauska

| Nauska |
| --- | --- |
 Jungon omakotialuetta.
Kaupunki:  Kemi
Suuralue:  Kivikko
Kaupunginosa nro:  33
Pinta-ala:  9,49  km² 
Väkiluku:  975  31.12.2021
Työpaikkoja:  61 kpl   (31.12.2013)
Osa-alueet:  Nauska, Junko, Rova, Perta-aapa
Postinumero(t):  94600
Nauska on Kemin kaupunginosa, joka sijaitsee Kivikon suuralueella. Alueen länsiosassa Nauskan ja Jungon alueilla on pääosin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa rakennettua kaupunkimaista pientaloasumista. Junko on myös tärkeä liikuntakeskus, jolla sijaitsevat palloiluhalli, jäähalli ja golfkenttä. Rovan ja Perta-aavan pienalueet ovat pääosin metsätalousmaata ja ne palvelevat kaupunkilaisten virkistysalueina.
Kemin Vapaa-ajattelijat ry:n vuonna 1942 perustama Ristikankaan hautausmaa sijaitsee Nauskan pohjoisosassa.
Nkosi Sikelel’ iAfrika

Esitetty vuonna 1994.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Nkosi Sikelel’ iAfrika (suom. Jumala siunaa Afrikkaa) on Enoch Sontongan vuonna 1897 säveltämä, alun perin xhosankielinen laulu. Laulu on osa nykyistä Etelä-Afrikan kansallislaulua, sen swahilinkielinen käännös ”Mungu ibariki Afrika” on Tansanian kansallislaulu ja sen sävelmä on myös Sambian kansallislaulussa ”Stand and Sing of Zambia, Proud and Free”. Lisäksi laulun käännösversio oli aiemmin Zimbabwen kansallislauluna. Jaakko Löytty on sanoittanut sävelmän alkuosion sävelelle laulun ”Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää”, joka on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 501.
Sontonga kirjoitti ”Nkosi Sikelel’ iAfrikan” ensimmäisen säkeistön sanat vuonna 1897 ja sävelsi siihen melodian koulunsa kuoroa varten myöhemmin samana vuonna. Laulu esitettiin ensi kerran julkisesti vuonna 1899 metodistipappi Bowenin papiksivihkimisessä. Tammikuussa 1912 laulu esitettiin Afrikan kansalliskongressin (ANC) edeltäjän, South African Native National Congressin, perustavan kokouksen päätösrukouksena. Laulun levytti ensimmäistä kertaa ANC:n perustajiin kuulunut kirjailija Solomon Plaatje vuonna 1923 Lontoossa. Runoilija Samuel Mqhayi kirjoitti vuonna 1927 lauluun seitsemän xhosankielistä säkeistöä lisää. Laulusta tuli pian suosittu virsi ja sitä esitettiin myös poliittisissa tilaisuuksissa.
Apartheid-hallinnon aikana Etelä-Afrikan musta väestö piti ”Nkosi Sikelel’ iAfrikaa” kansallislaulunaan ja sen laulaminen oli poliittisen protestin muoto. Vuonna 1994 siitä tuli Etelä-Afrikan toinen kansallislaulu ”Die Stem van Suid Afrikan” ohella, ja vuonna 1996 maan kansallislauluksi julistettiin näiden kahden laulun yhdistetty ja lyhennetty versio.
New York Yankees

| New York Yankees |
| --- | --- |

Perustettu:  1901
Entiset nimet:  Baltimore Orioles (1901–1902)   New York Highlanders (1903–1912)
Kotiareena:  Yankee Stadium
Kapasiteetti:  52 325
Paikkakunta:  New York, Yhdysvallat
Värit:  laivastonsininen, valkoinen          
Lajit:  baseball
Mestaruudet:  World Series: 1923, 1927, 1928, 1932, 1936, 1937, 1938, 1939, 1941, 1943, 1947, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1956, 1958, 1961, 1962, 1977, 1978, 1996, 1998, 1999, 2000, 2009 American League: 1921, 1922, 1923, 1926, 1927, 1928, 1932, 1936, 1937, 1938, 1939, 1941, 1942, 1943, 1947, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1955, 1956, 1957, 1958, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1976, 1977, 1978, 1981, 1996, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003, 2009
Yankee Stadium
New York Yankees on vuonna 1901 perustettu yhdysvaltalainen baseballin ammattilaisjoukkue, jonka kotipaikka on Bronxin kaupunginosassa New Yorkissa. New York Yankees pelaa Major League Baseballin American League-sarjassa. Yankees pelaa kotiottelunsa Yankee Stadiumilla.
New York Yankees on yksi urheilumaailman tunnetuimmista ja menestyneimmistä joukkueista. Yankees on voittanut ennätykselliset 27 World Seriesiä ja 40 American Leaguen mestaruutta.
Joukkue on Steinbrennerin perheen omistuksesssa. Nykyisiä omistaja ovat Hank ja Hal Steinbrenner, entisen omistajan George Steinbrennerin pojat. New York Yankees oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman toiseksi arvokkain urheiluseura 7,1 miljardin dollarin arvolla.
Historia

New York Yankees perustettiin vuonna 1901 Baltimoressa, Marylandissa alkuperäisellä nimellä Baltimore Orioles. Vuonna 1903 New Yorkiin siirtymisen yhteydessä joukkueen uudeksi nimeksi otettiin New York Highlanders, ja nykyisellä nimellään se on tunnettu vuodesta 1913.
New York Yankeesin virallisena lauluna on käytetty vuodesta 1967 kappaletta ”Here Come the Yankees”. Joukkueessa on vuosikymmenten varrella vaikuttanut useita erittäin tunnettuja pelaajia, kuten Babe Ruth, Lou Gehrig, Joe DiMaggio, Mickey Mantle, Yogi Berra ja Derek Jeter.
Mestaruudet

Yankees on voittanut MLB:n mestaruuden World Seriesin 27 kertaa. Yankeesilla on enemmän mestaruuksia kuin millään muulla Pohjois-Amerikan neljän suuren ammattilaissarjan (MLB, NHL, NFL ja NBA) joukkueella. Viimeisin voitto on vuoden 2009 Seriesistä, jossa Yankees voitti National Leaguessa pelaavan Philadelphia Philliesin voitoin 4–2. Yankeesin Hideki Matsui palkittiin finaalisarjan parhaana pelaajana.
| Kausi | Manageri | Vastustaja | Tulos | Kausi yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1923 | Miller Huggins | New York Giants | 4–2 | 98–54 |
| 1927 | Miller Huggins | Pittsburgh Pirates | 4–0 | 110–44 |
| 1928 | Miller Huggins | St. Louis Cardinals | 4–0 | 101–53 |
| 1932 | Joe McCarthy | Chicago Cubs | 4–0 | 107–47 |
| 1936 | Joe McCarthy | New York Giants | 4–2 | 102–51 |
| 1937 | Joe McCarthy | New York Giants | 4–1 | 102–52 |
| 1938 | Joe McCarthy | Chicago Cubs | 4–0 | 99–53 |
| 1939 | Joe McCarthy | Cincinnati Reds | 4–0 | 106–45 |
| 1941 | Joe McCarthy | Brooklyn Dodgers | 4–1 | 101–53 |
| 1943 | Joe McCarthy | St. Louis Cardinals | 4–1 | 98–56 |
| 1947 | Bucky Harris | Brooklyn Dodgers | 4–3 | 97–57 |
| 1949 | Casey Stengel | Brooklyn Dodgers | 4–1 | 97–57 |
| 1950 | Casey Stengel | Philadelphia Phillies | 4–0 | 98–56 |
| 1951 | Casey Stengel | New York Giants | 4–2 | 98–56 |
| 1952 | Casey Stengel | Brooklyn Dodgers | 4–3 | 95–59 |
| 1953 | Casey Stengel | Brooklyn Dodgers | 4–2 | 99–51 |
| 1956 | Casey Stengel | Brooklyn Dodgers | 4–3 | 97–57 |
| 1958 | Casey Stengel | Milwaukee Braves | 4–3 | 92–62 |
| 1961 | Ralph Houk | Cincinnati Reds | 4–1 | 109–53 |
| 1962 | Ralph Houk | San Francisco Giants | 4–3 | 96–66 |
| 1977 | Billy Martin | Los Angeles Dodgers | 4–2 | 100–62 |
| 1978 | Bob Lemon | Los Angeles Dodgers | 4–2 | 100–63 |
| 1996 | Joe Torre | Atlanta Braves | 4–2 | 92–70 |
| 1998 | Joe Torre | San Diego Padres | 4–0 | 114–48 |
| 1999 | Joe Torre | Atlanta Braves | 4–0 | 98–64 |
| 2000 | Joe Torre | New York Mets | 4–1 | 87–74 |
| 2009 | Joe Girardi | Philadelphia Phillies | 4–2 | 103–59 |
| World Series -mestaruuksia yhteensä | World Series -mestaruuksia yhteensä | World Series -mestaruuksia yhteensä | World Series -mestaruuksia yhteensä | 27 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New York Yankees Wikimedia Commonsissa
Monaco talviolympialaisissa 2018

Monaco osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa kahdessa urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi rattikelkkailija Rudy Rinaldi ja päättäjäisissä rattikelkkailija Boris Vain.
Joukkue > Alppihiihto

Monaco sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Olivier Jenot
Alexandra Coletti
Joukkue > Rattikelkkailu

Monaco sai yhden maapaikan miesten kaksikkokilpailuun maailmancup-menestyksen perusteella.
Rudy Rinaldi & Boris Vain
My Soul for His Glory

| My Soul for His Glory Behexen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007; Fantom Dungeons & Black Temple
 Julkaistu: 25. helmikuuta 2008
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 38.47
 Levy-yhtiö: Hammer of Hate
Behexenin muut julkaisut
| Horna / Behexen 2008 | My Soul for His Glory 2008 | Behexen / Satanic Warmaster 2008 |
My Soul for His Glory on suomalaisen black metal -yhtye Behexenin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Hammer of Hate.
Kappaleet

Let the Horror and Chaos Come – 6.40
Born in the Serpent of the Abyss – 4.37
Demonic Fleshtemple – 4.46
6.6.6. – 3.17 (instrumentaali)
Cathedral of the Ultimate Void – 5.02
My Soul for His Glory – 5.52
And All Believers Shall Be Damned – 3.15
My Stigmas Bleeding Black – 5.18
Kokoonpano

Hoath Torog – laulu
Gargantum – kitara
Reaper – kitara
Horns – rummut, bassokitara
Hellwind Inferion – laulu (kappale 3)
Kokoonpano > Tuotanto

Helgorth – grafiikka
Evisc – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Metal Crypt: 4.25/5
The Metal Observer: 9.5/10
Metal Underground:
Aiheesta muualla

Albumi My Soul for His Glory Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
My Soul for His Glory discogs.com -sivustolla
My Way: The Best of Frank Sinatra

| My Way: The Best of Frank Sinatra Frank Sinatra |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1960–1984
 Julkaistu: 1997
Frank Sinatran muut julkaisut
| Duets II 1994 | My Way: The Best of Frank Sinatra 1997 | Nothing But the Best 2008 |
My Way: The Best of Frank Sinatra on Frank Sinatran kahden levyn kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1997. Siitä on olemassa myös yhden levyn julkaisu. Ensimmäinen levy sisältää kaikki Sinatran ikivihreät klassikot ja toinen levy sisältää vanhemmista levytyksistä tunnetuimmat sekä covereita.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 My Way  Strangers in the Night  New York, New York  I Get a Kick out of You  Somethin’ Stupid  Moon River  What Now My Love  Summer Wind  For Once in My Life  Love and Marriage  They Can’t Take That Away from Me  My Kind of Town  Fly Me to the Moon (In Other Words)  I’ve Got You Under My Skin  The Best Is Yet to Come  It Was a Very Good Year  Come Fly with Me  That’s Life  The Girl from Ipanema  The Lady Is a Tramp  Bad, Bad Leroy Brown  Mack the Knife  Love’s Been Good to Me  L. A. Is My Lady :  CD 2 Let’s Face the Music And Dance  Come Rain or Come Shine  Night and Day  The Very Thought of You  Pennies from Heaven  Bewitched  America the Beautiful  All the Way  In the Wee Small Hours of The Morning  The Way You Look Tonight  Three Coins in the Fountain  Softly As I Leave You  All or Nothing at All  Yesterday  Moonlight Serenade  Somewhere My Love  Mrs. Robinson  Something  You Are the Sunshine of My Life  Send In the Clowns  It Had to Be You  The Best of Everything
Link

| Link |
| --- | --- |

Pelisarja:  The Legend of Zelda
Ensimmäinen peli:  The Legend of Zelda 1986
Luoja:  Shigeru Miyamoto
Ääninäyttelijä (japani):  Nobuyuki Hiyama (aikuinen) Fujiko Takimoto  (lapsi) Sachi Matsumoto   (Wind Waker)
Liikenäyttelijä:  Nobuyuki Hiyama
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Link on Nintendon The Legend of Zelda -pelisarjan päähahmo. Hahmon loi Shigeru Miyamoto vuonna 1986 julkaistuun videopeliin The Legend of Zelda, jossa Link esiintyy  miekalla taistelevana fantasiamaailman sankarina. Myöhemmät Zelda-pelit ovat paljastaneet lisää yksityiskohtia Linkistä. Zelda-sarjassa esiintyy Prinsessa Zeldan tapaan useita Linkejä eri aikakausilta, jotka muistuttavat ominaisuuksiltaan toisiaan. Useiden Linkien olemassaolo käy ilmi peleistä, joissa on viittauksia Hyrulen historiallisiin tapahtumiin: The Wind Waker- ja The Minish Cap -peleissä kerrotaan muinaisesta sankarista, joka on ulkonäöltään aivan Linkin näköinen. Vuonna 2003 Miyamoto ja Aonuma vahvistivat usean Linkin olemassaolon.
Linkin ominaisuuksia

Link on pelistä riippuen joko rohkea poika tai nuori mies. Hänen luonteenpiirteistä on kerrottu vain vähän. Link ei käytännössä puhu ollenkaan vaan päästää äännähdyksiä ja huudahduksia, ja tavallisesti hänen ajatuksiaan kuvataan puhekuplilla "...", "?", "!" variaatioineen. Kaksiulotteisissa peleissä Linkin kasvonpiirteitä ei ole voitu kuvittaa. Linkin ääninäyttelijöinä ovat toimineet Nobuyuki Hiyama ja Fujiko Takimoto Ocarina of Timessä ja Sachi Matsumoto The Wind Wakerissa. Myöhemmin peleissä Linkin saadessa uusia varusteita värit ja vaatteet saattavat muuttua. Linkillä on suippokärkiset korvat. Ne ovat hylian rodun tunnusmerkki, jonka sanotaan mahdollistavan jumalten äänten kuulemisen. Vanhemmissa peleissä Linkillä on hylialaisen muodin mukaiset, siniset korvarenkaat.
Urheus on Linkiä varmimmin määrittelemä luonteenpiirre. The Adventure of Linkissä kerrotaan, että onnistuminen Rohkeuden Triforcen etsinnässä on mahdollista vain sille, joka voi oikeamielisesti vastaanottaa Rohkeuden. Nuoruudestaan ja kohtaamistaan vaikeuksista huolimatta Link osoittaa pelkoa vain harvoin. A Link to the Pastissa tietäjä Sahasrahla kertoo kadonneista Hyrulen ritareista, jotka puolustivat urheudellaan Heraldiaa (eng. Hyrule) kaikelta pahalta. Linkin setä paljastaa Linkille kuolemansa hetkellä kuuluvansa Hyrulen ritareihin ja siirtää asemansa nuorelle holhottavalleen.
Useat pelit mainitsevat Triforcen merkin Linkin vasemmassa kädessä. The Adventure of Linkin mukaan merkki osoittaa Linkin olevan sankari, joka tulee löytämään Rohkeuden Triforcen. Oracle of Agesissa Impa kertoo merkin olevan osoituksena Linkin asemasta heraldialaisena sankarina. Ocarina of Timessa kerrotaan, miten Zelda, Ganon ja Link saivat merkit käsiinsä Triforcen yhdistyessä heihin. Päätellen tavastaan kantaa miekkaa vasemmassa ja kilpeä oikeassa kädessään Link on vasenkätinen. The Legend of Zeldassa Link pitää miekkaa vasemmassa kädessään katsoessaan itään ja oikeassa katsoessaan länteen. Virhe syntyi ajan ohjelmointitekniikasta, jossa resurssien säästämiseksi animoidut kuvat peilattiin. Aikanaan Nintendo vitsaili asiasta kertomalla Linkin pitävän miekkaa jatkuvasti Kuoleman vuoren suunnalla (The Legend of Zeldan Kuoleman vuori sijaitsi pohjoisessa). Twilight Princessin Wii-versiossa Link kuitenkin pitää miekkaa oikeassa kädessään; GameCube-versiossa miekka on vasemmassa kädessä. Koska Wii-versiossa pelaajat käyttävät Wii Remote -ohjainta kuin miekkaa, ja useimmat pelaajat ovat oikeakätisiä, Nintendo päätti peilata pelin Wii-version.   Muissakin liikepainotteisissa Zelda seikkailuissa Link on ohjelmoitu oikeakätiseksi kuluttajaenemmistön takia, mutta yleisesti hän on vasenkätinen, koska hänet luonut Shigeru Miyamoto on vasenkätinen.
Linkin ominaisuuksia > Kyvyt ja varusteet

Link kantaa kaikissa peleissään mukanaan miekkaa, tavallisesti myös kilpeä. Molempiin on mahdollista hankkia parannuksia pelin kuluessa, ja yleensä ensimmäinen tehtävä peleissä on paremman miekan etsintä. Pelien merkittävin miekka on Mestarien miekka (Master Sword), joka on taottu kauan ennen pelien tapahtumia. Uudemmissa peleissä on esiintynyt myös Neljän miekka, jonka avulla Link voi monistaa itsensä. Voimakkain kilpi on tavallisesti Peilikilpi (Mirror Shield), joka torjuu myös salamat, lasersäteet ja osan loitsuista. Seikkailun varrella Linkin varustemäärä kasvaa, ja monet erikoisemmistakin aseista ja varusteista esiintyy useassa pelissä.
Magian käyttö on monen pelin voittamiseksi välttämätöntä. Linkin maagiset kyvyt vaihtelevat pelistä toiseen. Joissain peleissä Linkillä on elämäpisteiden lisäksi magiapisteitä, jotka kuluvat loitsiessa tai taikaesineitä käyttäessä. Toisissa taas taikaesineiden käyttäminen ei kuluta Linkin voimia lainkaan. Kolmiulotteisissa peleissä erikoisnuolten ampuminen jousipyssyllä kuluttaa Linkin magiapisteitä. The Legend of Zeldassa Link löytää taikakirjan, joka vahvistaa hänen taikasauvaansa. The Adventure of Linkissä Link oppii useita taikoja kylien viisailta miehiltä, Ocarina of Timessä taikavoimia opettavat suurkeijut.
Suhteet muihin hahmoihin

Link esiintyy Zelda-peleissä pääasiallisesti yksinäisenä sankarina. Pelit sisältävät runsaasti vuorovaikutusta muiden pelimaailman hahmojen kanssa, mutta Linkin on lopulta aina turvauduttava omiin taitoihinsa suoriutuakseen seikkailuista. Monet Linkiin ystävällisesti suhtautuvat Hyrulen olennot auttavat Linkiä antamalla tälle vinkkejä, karttoja ja hyödyllisiä esineitä. Link ei kuitenkaan koskaan puhu peleissä kenellekään. Shigeru Myamoto on itse kertonut, ettei halua Linkille lainkaan dialogeja. Ainoa poikkeus on CD-i:lle julkaistu Link: The Faces of Evil, mutta huonon laatunsa ja Nintendosta riippumattomasta tuotannosta johtuen sitä pidetään sarjan fanien keskuudessa sarjaan kuulumattomana spin-offina.
Suhteet muihin hahmoihin > Perhe

Linkin perheenjäsenistä muutamat ovat esiintyneet peleissä. Ensimmäiseen ja toiseen peliin perustuvan sarjakuvan taustatarinan mukaan Link ei ollut alkujaankaan Hyrulelainen, vaan lähti sinne nimeämättömien vanhempiensa luota. Linkin kotimaaksi mainittiin Hyrulen naapurimaa Calatia. A Link to the Pastissa Link asuu nimettömän setänsä luona, joka menehtyy pelin alkuvaiheessa. Link saa sedältään miekan ja kilven ja jatkaa tehtävää Ganonin pysäyttämiseksi. Linkin onnistuttua tehtävässä setä on  parantunut ihmeellisesti vammoistaan, oletettavasti Linkin toivomuksesta tämän kosketettua yhdistynyttä Triforcea.  Ocarina of Timessa mainitaan Linkin äiti, joka joutui jättämään poikansa Suuren Deku-puun kasvatettavaksi haavoituttuaan kuolettavasti paetessaan sodan jaloista. Linkin isoäiti antaa The Wind Wakerin alussa Linkille uudet vaatteet. Samassa pelissä esiintyy ensimmäinen Linkin nimetty sukulainen, sisko Aryll. Aryll joutuu jättiläiskokoisen petolinnun kaappaamaksi, Linkin pelastettua siskonsa tämä antaa moraalisen tukensa Linkin seuraaville seikkailuille. The Minish Capissa Link asuu isoisänsä luona, joka toimii kuninkaallisen perheen seppänä. Vaatin hyökätessä Hyrulen palatsiin isoisä suosittelee Linkin lähettämistä seikkailuun picori-kansan löytämiseksi.
Suhteet muihin hahmoihin > Prinsessa Zelda

Zelda ja Link tuntevat toisensa entuudestaan, tavallisesti heidät kuvataan lapsuuden ystävinä. Milloin ei itse ole avun tarpeessa, Zelda auttaa Linkiä tämän seikkailuissa. Ocarina of Timessä Zelda antaa Linkille vinkkejä monissa tilanteissa ja The Wind Wakerissa Zelda, naamoituneena merirosvokapteeni Tetraksi, auttaa Linkiä vapauttamaan Aryllin. Kummassakin pelissä Zelda on Linkin mukana pelin lopussa tämän kohdatessa Ganonin. Zeldan ja Linkin välistä suhdetta ei ole vahvistettu romanttiseksi, vaikka peleissä ja sarjakuvissa sentyyppisiä vihjeitä annetaankin.
Suhteet muihin hahmoihin > Keijut

Keijut ovat yleisiä kaikissa Zelda-sarjan peleissä. Link löytää pieniä keijuja eri puolilta maailmaa, jotka parantavat menetettyjä elämäpisteitä. Monissa peleissä Link voi napata keijuja pulloon myöhempää avuntarvetta varten. Suurkeijut ovat Linkin kokoisia olentoja, jotka asuvat lähteissä. Suurkeijut parantavat Linkin ominaisuuksia, jos Link suoriutuu heidän antamistaan tehtävistä. Ocarina of Timessa, Majora's Maskissa ja  Phantom Hourglassissa Linkillä on mukanaan nimetty keiju, joka toimii oppaana seikkailussa.
Suhteet muihin hahmoihin > Eläinystävät

Linkin hevonen Epona (suomenkielisissä Nintedo-lehdissä esiintynyt myös nimellä Katariina) esiintyy muutamassa Zelda-pelissä. Hevosella ratsastava Link pystyy liikkumaan nopeammin ja ylittämään aitoja ja rotkoja. Link's Awakeningissa, Ocarina of Timessa ja Majora's Maskissa pöllö Kaepora Gaebora neuvoo Linkiä ilmaantumalla näköpiiriin seikkailun käännekohdissa. Link voi kutsua Zeffa-lintua huilua tai ocarinaa soittamalla peleissä A Link to the Past ja The Minish Cap. Zeffa kuljettaa Linkin nopeasti eri puolille Hyrulea. Ricky on Linkin nyrkkeilevä kenguruystävä, joka esiintyy pelissä Oracle Of Seasons. Pelissä Twilight princess Link pystyy juttelemaan susimuodossa kaikkien näkemiensä eläimien kanssa jotka usein kommentoivat paikallisista tapahtumista.
Esiintymiset

Linkin seikkailut tapahtuvat pääasiallisesti Hyrulen fantasiamaailmassa. Poikkeuksina ovat Link's Awakening, Majora’s Mask, Oracle of Seasons, The Legend of Zelda: Phantom Hourglass ja Oracle of Ages, jotka sisältävät maininnan Hyrulesta, mutta sijoittuvat toisaalle. Linkillä on läheinen yhteys Rohkeuden Triforceen ja myös jumalatar Faroreen ja tämän väriin, vihreään. Rohkeuden Triforcen yhdistäminen on joidenkin Zelda-pelien tavoite, kuten The Adventure of Link ja The Wind Waker.