stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kenneth Appel
Ura

Appel opiskeli New Yorkin Queens Collegessa, josta hän sai bachelor-tutkinnon vuonna 1953. Hän työskenteli jonkin aikaa aktuaarina ja palveli sitten kaksi vuotta armeijassa. Vuonna 1955 Appel aloitti jatko-opinnot Michiganin yliopistossa Roger Lyndonin ohjauksessa ja valmistui tohtoriksi vuonna 1959. Jatko-opintojensa aikana hän tapasi tulevan vaimonsa Carole Steinin. Valmistuttuaan hän työskenteli kaksi vuotta kryptografian parissa Princetonissa (Institute for Defense Analyses).
Vuodesta 1961 alkaen Appel työskenteli Illinois’n yliopistossa (University of Illinois at Urbana–Champaign). Hän tutki siellä ryhmäteoriaa ja laskettavuutta.
Yhdessä Wolfgang Hakenin kanssa Appel ratkaisi matematiikassa pitkään avoimena olleen kysymyksen, neliväriongelman. He osoittivat, että jokainen tasossa oleva kartta, jossa on vain yhtenäisiä valtioalueita, voidaan värittää käyttäen enintään neljää väriä niin, että naapurivaltiot ovat aina eriväriset. Appelin ja Hakenin todistus perustui olennaisella tavalla tietokoneen käyttöön: tietokoneohjelman avulla käytiin läpi yli tuhat alkeistapausta. Kun kaikki tapaukset oli käyty läpi, tiedettiin, ettei ole olemassa tasokarttaa, jossa neljällä värillä väritys ei onnistuisi. Tietokoneajo kesti yli tuhat tuntia. Appelin lapset auttoivat todistuksen yksittäisten tapausten tarkastamisessa. Appel ja Haken julkaisivat todistuksensa kahdessa artikkelissa Illinois Journal of Mathematicsissa. He saivat neliväriongelman ratkaisemisesta American Mathematical Societyn Fulkerson-palkinnon vuonna 1979.
Vuonna 1993 Appel siirtyi New Hampshiren yliopistoon, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2003.
Yksityiselämä

Appelilla ja hänen vaimollaan Carolella oli kolme lasta, Andrew (s. 1960), Laurel (1962–2013) ja Peter (s. 1964).
Karkkilan Vuotinaisten työväentalo

| Karkkilan Vuotinaisten työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Vuotinainen, Karkkila
Rakennuttaja:  Vuotinaisten työväenyhdistys
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuotinaisten työväentalo oli Vuotinaisten kylässä Karkkilan kaupungissa sijainnut keskeneräiseksi jäänyt työväentalo.
Historiaa

Vuotinaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys valitsi vuonna 1920 rakennustoimikunnan, joka sai vapaat kädet työväentalon rakentamiseen. Työväentalon rakentamista vaikeutti yhdistyksen taloudellinen tilanne. Yhdistykselle oli luvattu laina, joka olisi ollut kuitenkin nostettavissa vasta talon valmistumisen jälkeen. Talon rakentaminen keskeytettiin talveksi vuonna 1920. Talon saatiin kuitenkin rakennettua vesikattoon saakka, mutta tämän pidemmälle se ei koskaan valmistunut. Talo myytiin vuonna 1929 Högforsin tehtaalle, joka purki talon.
Kazuhiro Mizoguchi

Kazuhiro Mizoguchi (s. 18. maaliskuuta 1962 Shirahama, Wakayama) on japanilainen keihäänheittäjä. Mizoguchi oli keihäänheiton Aasian ennätyksen haltija vuoteen 2014 saakka tuloksella 87,60 metriä, jonka hän heitti 27. toukokuuta 1989 San Joséssa, Kaliforniassa. Hänet valittiin Japanissa vuoden urheilijaksi 1989.
Vuoden 1986 Aasian kisoissa Mizoguchi voitti keihäänheitossa kultaa tuloksella 76,60 metriä. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1987 hänen paras heittonsa kantoi 80,24 metriä, millä hän sijoittui kuudenneksi.
Ensimmäistä kertaa Mizoguchi sai tietää keihäänheitosta seuratessaan lukioikäisenä televisiosta erästä yleisurheilukisaa. Jälkeenpäin hän ryhtyi opettelemaan lajia omatoimisesti ja käytti aluksi harjoitteluunsa pitkiä keppejä, sillä keihästä ei ollut helposti saatavilla. Japanissa hänestä tuli hyvin suosittu urheilija sen jälkeen, kun hän oli heittänyt San Joséssa toukokuussa 1989 erittäin lähelle silloista keihään maailmanennätystä. Heitto kantoi 87,60 metriä, ja hän jäi vain kuusi senttimetriä Jan Železnýn maailmanennätyksestä 87,66. Heitto oli vuoden 1989 pisin maailmassa. Lähimmäksi pääsi Steve Backley, jonka tuon vuoden paras tulos oli 85,90 metriä.
Kaikki laulut (albumi)

| Kaikki laulut Sani |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. tammikuuta 2005
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Rauli Eskolin, Kalle Chydenius, Jukka Immonen, Sampo Haapaniemi, Samuli Laiho
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 38.04
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 12.
Sanin muut julkaisut
|   | Kaikki laulut 2005 | Pedon kynnet 2007 |
Singlet albumilta Kaikki laulut
 ”Kaikki laulut” Julkaistu: 29. syyskuuta 2004   ”Paljon” Julkaistu: 23. helmikuuta 2005   ”Tähti / Sirpaleita” Julkaistu: 2005
Kaikki laulut on Aikakone-yhtyeen solisti Sanin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 24. tammikuuta 2005. Albumi sijoittui Suomen viralliselle albumilistalle viideksi viikoksi, parhaimmillaan 12:nneksi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Paljon | Rauli Eskolin, Erno Laitinen, Pekka Eronen | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Tottelematon | Kalle Chydenius, Mikko Laiho | 4.11 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Kaikki laulut | Eskolin, Laitinen, S. Sydänmies, Sani | 4.15 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kaivatessa | Merzi Rajala | 4.30 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sirpaleita | Leri Leskinen, Sani, Samuli Laiho | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Minne ikinä meet | Pekka Rautio, Anssi Wäxxby | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Jätä tämä maa | Simo Naapuri | 4.03 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Toinen aika | Leskinen, Eronen | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kangastus | Naapuri, S. Hongell | 2.43 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Tähti | Laiho | 4.07 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Stara:
Aiheesta muualla

Albumi Discogs-sivustolla
Kenneth Arnold

Arnoldin ilmavoimien tiedustelulle tapauksesta 12.7.1947 kirjoittama kirje ja piirros.
Arnoldin ufohavainnon rekonstruktio.
Kenneth Arnold (14. maaliskuuta 1915 Sebaka, Minnesota – 16. tammikuuta 1984 Bellevue, Washington) oli yhdysvaltalainen liikemies ja lentäjä, joka teki vuoden 1947 ufoaallon ensimmäisen ufohavainnon. Arnold näki lentäessään Washingtonin osavaltiossa Mount Rainierin lähellä 24. kesäkuuta iltapäivällä 1947 yhdeksän puolikuuta tai lautasta muistuttavaa esinettä, joiden liike muistutti kuin vedestä sinkoavan lautasen (tai tutummin suomalaisille veteen heitetyn litteän leipäkiven) liikettä. Arnold kertoi lehdille tapauksesta. Monet Yhdysvaltain ja Kanadan lehdet julkaisivat tapauksen. Sen jälkeen Yhdysvalloissa alkoi tulvia raportteja lentävistä lautasista. Arnold kirjoitti myöhemmin kirjan ja muutamia lehtiartikkeleita ufoista.
Aiheesta muualla

Transcript of telephone conversation with Arnold by Edward R. Murrow
Some early newspaper articles on the Arnold sighting
Kapusiinikirkko

| Kapusiinikirkko Kapuzinerkirche |
| --- | --- |
 Kapusiinikirkko Neuer Marktin aukiolla
Sijainti:  Wien, Itävalta
Koordinaatit:  48°12′20″N, 016°22′11″E
Kirkkokunta:  roomalaiskatolinen
Rakentamisvuosi:  1632
Tyylisuunta:  barokki
Avoinna yleisölle 2021:  Arkisin 9:30-12:00 ja 15:30-18:00 (heinä-elokuussa vain iltapäivällä) Sunnuntaisin ja juhlapyhinä jumalanpalvelus 10:00, 11:30 ja 16:00; lauantaina iltapäivämessu 16:00
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kapusiinikirkko (saks. Kapuzinerkirche) on kapusiinien luostarikirkko Wienissä, Itävallassa. Se sijaitsee Neuer Marktin ("uusi tori") aukion laidalla lähellä Hofburgin palatsia.
Kirkko tunnetaan parhaiten sen alla sijaitsevasta Keisarillisesta kryptasta, joka on Habsburgien suvun hautapaikka. Kirkon virallinen nimi on "Enkelien pyhän Marian kirkko", mutta se tunnetaan yleisesti Kapusiinikirkkona.
Historiaa

Noin vuonna 1599 Lorenzo Brindisiläisen johtamat kapusiiniveljet asettuivat Wieniin matkallaan Prahaan, minne paavi Klemens VIII oli määrännyt heidät osana vastauskonpuhdistusta. Kirkon lahjoitti heille testamentissaan keisari Matiaksen puoliso Anna, Itävallan arkkiherttuatar. Rakentaminen alkoi 1622, mutta kolmikymmenvuotisen sodan puhkeaminen viivytti rakennustöitä ja kirkko valmistui ja vihittiin vasta 1632, Matiaksen seuraajan Ferdinand II:n aikana. Kirkossa on myös vuonna 2003 autuaaksi julistetun kapusiiniveli Marco d'Avianon hauta.
Kirkon alla sijaitsevaan kryptaan on haudattu 149 Habsburgien suvun jäsentä, joista keisari Matias ja hänen vaimonsa olivat ensimmäiset ja Otto von Habsburg on toistaiseksi viimeinen.
Kirkon julkisivu restauroitiin vuonna 2016, ja urut uusittiin 2017.
Kuvia

Kapusiinikirkon sisätiloja
Otto von Habsburgin arkku näytteillä kirkossa v. 2011
Keisari Kaarle VI:n sarkofagin koriste.
Keisari Frans Joosef I:n hauta. Sen rinnalla ovat hänen vaimonsa Elisabetin ja poikansa Rudolfin haudat.
Informaatiokyltti kirkon seinässä
Karkkilan Pojat

| Karkkilan Pojat |
| --- | --- |
Perustettu:  1933
Paikkakunta:  Karkkila
Lajit:  yleisurheilu lentopallo
Kotisivu:  https://karkkilanpojat.com
Karkkilan Pojat, lyhenne KP tai KaPo, on Karkkilassa toimiva urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1933 ja sen riveissä voi nykyään harrastaa yleisurheilua ja lentopalloa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Kirwa

Kirwa voi tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
rwa eli kirwa, Tansaniassa puhuttu bantukieli
Alfred Kirwa Yego (s. 1986), kenialainen juoksija
Eunice Kirwa (s. 1984), kenialais-bahrainilainen kestävyysjuoksija
Francis Kirwa (s. 1974), suomalainen juoksija
Leonard Kirwa Kosencha (s. 1994), kenialainen juoksija
Wilson Kirwa (s. 1974), kenialaissyntyinen suomalainen juoksija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kokkila (Perniö)

Kokkila on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön itäosassa.
Kokkila sijaitsee Asteljoen kahden latvahaaran, Aaljoen ja Koskonjoen, yhtymäkohdan itäpuolella. Kylään on tieyhteys Kontolan ja Tilkkalan rajalta. Kokkilan asutus sijaitsee selkeällä paikalla kylän peltojen keskellä mäellä. Kylä muodostuu Kokkilan, Tavian ja Koivuniemen maatiloista. Kontolan Tuulela voitaneen katsoa osaksi Kokkilan kokonaisuutta.
Kokkila on syntynyt luultavasti keskiajalla. Kokkila on muodostanut Kontolan ja Tilkkalan kanssa yhteisen jakokunnan. Kylässä on ollut aina kaksi kantatilaa. Vuonna 1958 kylään lohkottiin kolmas tila.
Kansalliskonventti

Kansalliskonventin istuntosali 20. toukokuuta 1795 tapahtuneen kansannousun yhteydessä, piirros.
Kansalliskonventti (ransk. Convention nationale) oli Ranskan parlamentti ja samalla perustuslakia säätävä kansalliskokous, joka toimi ensimmäisen tasavallan alkuaikana vuosina 1792–1795. Se oli järjestyksessä kolmas Ranskan vallankumouksen aikaisista parlamenteista.
Perustaminen ja kokoonpano

Kansalliskonventti valittiin alun perin laatimaan Ranskalle uutta perustuslakia sen jälkeen kun pariisilaisten kansannousu oli syrjäyttänyt kuninkaan 10. elokuuta 1792. Edellinen parlamentti eli lakiasäätävä kansalliskokous päätti 12. elokuuta, että kansalliskonventti valittaisiin miesten lähes yleisellä äänioikeudella aiemman tulojen perusteella rajoitetun äänioikeuden sijasta. Äänioikeuden ulkopuolelle jäivät vielä palvelijat, köyhäinapua saavat ja naiset. Äänioikeusikäraja laskettiin 21 vuoteen. Kansalliskonventin vaalit pidettiin kahdessa vaiheessa 27. elokuuta alkaen ja se kokoontui ensi kerran 20. syyskuuta 1792.
Kansalliskonventissa oli 749 edustajaa, joista 83 oli ollut mukana jo vuosien 1789–1791 perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa. Kansalliskonventin kokoonpano oli kuitenkin selvästi radikaalimpi kuin edeltäjiensä. Lakiasäätävässä kansalliskokouksessa vasemmistona olleet girondistit eli maltilliset tasavaltalaiset olivat kansalliskonventissa oikeistona, ja uuden vasemmiston muodosti vuoripuolueeksi kutsuttu jyrkempi ryhmä. Pääosin Ranskan maakuntien porvaristoa edustaneiden girondistien johtava hahmo oli Jacques Pierre Brissot, kun taas Pariisin sanskulottien tukeen nojanneen vuoripuolueen johtajia olivat Georges Danton, Maximilien Robespierre ja Jean Paul Marat. Suurin osa edustajista ei ollut tiukasti puolueisiin sitoutuneita. Girondistien ydinryhmään kuului noin 60 edustajaa ja vuoripuolueeseen noin 140, mutta äänestyksissä niihin liittyi suurempi määrä tukijoita. Konventin enemmistön muodosti ”tasangoksi” tai ”suoksi” kutsuttu keskusta, joka oli kuitenkin hajanainen ja johtajaton ryhmä. Konventin edustajista 357 eli lähes puolet oli ammatiltaan lakimiehiä. Myös lääkäreitä, sotilaita, pappeja ja liikemiehiä oli runsaasti. Aatelisia oli kahdeksan, heistä yhtenä Orléansin herttua Philippe Égalité, joka kuului syrjäytettyyn kuningasperheeseen.
Konventti kokoontui alkuun Pariisissa samassa paikassa kuin edeltäjänsä, Tuileries’n palatsin pihapiiriin kuuluneessa niin sanotussa Maneesin salissa (Salle du Manège), ja 10. toukokuuta 1793 alkaen itse Tuileries’n palatsissa.
Toiminta

Aloitettuaan työnsä kansalliskonventti julisti ensi töikseen yksimielisesti monarkian lakkautetuksi 21. syyskuuta ja tasavallan perustetuksi 22. syyskuuta 1792. Konventin toiminnan alkuvaihetta kevääseen 1793 saakka hallitsi kiristynyt valtakamppailu vuoripuolueen ja girondistien välillä. Girondistien johtajat olivat lahjakkaampia puhujia ja kokeneempia poliitikkoja, joten aluksi he saivat tasangon puolelleen useimmissa asioissa. Vuoripuolue pääsi niskan päälle ajaessaan läpi päätökset kuningas Ludvig XVI:n asettamisesta syytteeseen ja lopulta tammikuussa 1793 tämän tuomitsemisesta kuolemaan. Girondistit yrittivät jarruttaa kuninkaan kuolemantuomiota ja leimautuivat siksi rojalistien myötäilijöiksi. Myös vallankumoussodissa kärsityt tappiot ajoivat sodanjulistusta voimakkaasti kannattaneet mutta sotaa kehnosti johtaneet girondistit entistä pahemmin epäsuosioon. Vuoripuolueen saneltua joukon valtaa keskittäneitä päätöksiä girondistit aloittivat keväällä 1793 konventissa uhmakkaan hyökkäyksen vuoripuolueen tärkeintä tukijaa, Pariisin kommuunia vastaan. Tämän seurauksena touko–kesäkuun vaihteessa tapahtui pariisilaisten uusi kansannousu, joka pakotti konventin erottamaan johtavat girondistit. Vuoripuolue hallitsi tämän jälkeen konventtia heinäkuuhun 1794 saakka.
Kansalliskonventti sai 22. kesäkuuta 1793 valmiiksi uuden perustuslain, mutta sodan jatkumisen vuoksi sitä ei koskaan saatettu voimaan. Sodan ja vastavallankumouksellisten kapinoiden muodostaman uhan vuoksi huhtikuussa 1793 perustetusta toimeenpanovaltaan kuuluneesta yhteishyvän valiokunnasta tehtiin vähitellen diktatorista valtaa käyttänyt hallitus. Tässä vaiheessa konventti menetti aloiteoikeutensa ja sai käsitellä pelkästään yhteishyvän valiokunnan tekemiä lakiesityksiä.
Useat kansalliskonventin jäsenet osallistuivat yhteishyvän valiokuntaa johtaneen Maximilien Robespierren syrjäyttämiseen eli niin sanottuun thermidorin vallankaappaukseen 27. heinäkuuta 1794. Tästä alkoi konventin historian kolmas vaihe, jossa vuoripuolueen johtavat edustajat erotettiin konventista ja vielä vainojen jäljiltä elossa olleet girondistit kutsuttiin takaisin. Konventti hyväksyi elokuussa 1795 uuden perustuslain, joka johti sen omaan lakkauttamiseen ja direktoriohallituksen perustamiseen. Kansalliskonventti piti viimeisen istuntonsa 26. lokakuuta 1795.
Konventin komissaarit

Kansalliskonventti lähetti maaliskuusta 1793 alkaen eri puolille Ranskaa täysivaltaisia edustajiaan (représentants en mission), joita kutsuttiin myös komissaareiksi. He hoitivat hyvin monenlaisia poikkeusaikaan liittyneitä hallinnollisia tehtäviä, kuten järjestyksen palauttamista, poliittisista rikoksista epäiltyjen vangitsemista ja kutsuntojen järjestämistä. Jokaisen komissaarin toimialue käsitti kaksi departementtia. Huhtikuusta 1793 alkaen jokaiseen armeijaan lähetettiin lisäksi kolme komissaaria, joilla oli ylivalta sotilaskomentajiin. Keskushallinnon vastaisten kapinoiden lisäännyttyä kesällä 1793 lähetettiin maakuntiin vielä ylimääräisiä konventin edustajia, joista tuli terrorin aikana keskeisiä poliittisen terrorin toimeenpanijoita. Lokakuussa 1793 komissaarit alistettiin yhteishyvän valiokunnalle, mutta muuten heidän valtansa kasvoi entuudestaan. Alkuperäiset komissaarit kutsuttiin takaisin keväällä 1794, mutta tilalle lähetettiin uusia. Järjestelmä lakkautettiin lopulta huhtikuussa 1795.
Konventin komissaarit saattoivat käyttää toimivaltaansa erilaisten itselleen läheisten tavoitteiden ajamiseen: esimerkiksi Louis Antoine de Saint-Just yritti edistää yhteiskunnallista tasa-arvoa Elsassissa, Jean-Baptiste Carrier toteutti valtavia joukkoteloituksia Nantesissa ja Joseph Fouché yritti juuria pois kristinuskoa Nièvressä. Thermidor-käänteen jälkeen eräät komissaarit johtivat valkoista terroria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansalliskonventti Wikimedia Commonsissa
Keith Ellison

| Keith Ellison |
| --- | --- |

Minnesotan 30. oikeusministeri
 7. tammikuuta 2019 –  
Kuvernööri:  Tim Walz
Edeltäjä:  Lori Swanson
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Minnesotan 5. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2007–3. tammikuuta 2019  
Edeltäjä:  Martin Olav Sabo
Seuraaja:  Ilhan Omar
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1963 (ikä 61) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Kim Ellison (vih. 1987; ero 2012)
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Tutkinnot:  Wayne State University Minnesotan yliopisto
Uskonto:  islam
Aiheesta muualla
ellison.house.gov
Keith Maurice Ellison (s. 4. elokuuta 1963 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Minnesotaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 3. tammikuuta 2007 - 3. tammikuuta 2019. Ellison ei pyrkinyt enää jatkokaudelle vuoden 2018 vaaleissa, vaan siirtyi viimeisen kongressikautensa päätyttyä Minnesotan oikeusministeriksi. Ellison oli kongressin historian ensimmäinen islaminuskoinen jäsen.
Ellison syntyi Detroitissa, Michiganissa. Hänen vanhempansa Leonard ja Clida Ellison, ovat katolilaisia. Ellison oli kolmas vanhempiensa viidestä pojasta; hän ja kolme muuta valmistuivat lakimiehiksi ja yhdestä tuli lääkäri. Hän kääntyi sunnamuslimiksi opiskeluaikoinaan 19-vuotiaana.
Ellisonin vaimo Kim on high schoolin matematiikanopettaja. Parilla on neljä vuosina 1989–1997 syntynyttä lasta. Kim ilmoitti miehensä kampanjan aikana vuonna 2006 kärsivänsä multippeliskleroosista eli MS-taudista.
Ellison tuli valituksi kongressiin Minnesotan viidennestä vaalipiiristä Martin Olav Sabon seuraajaksi. Kampanjansa aikana hän herätti Yhdysvalloissa jonkinasteista kohua, kun julkisuuteen nousi tieto hänen aiemmista yhteyksistään Nation of Islamiin. Hän ei kuitenkaan ole koskaan ollut liikkeen jäsen ja tuli oman ilmoituksensa mukaisesti vasta myöhemmin tietoiseksi sen juutalaisvastaisista näkemyksistä.
Kanadan geologia

Kanadan geologia käsittää Kanadan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.
Kallioperä

Atlanttia lähimmillä alueilla on vanhojen ja pois kuluneiden vuorien juuria ja tällä alueella kallioperä on varsin vanhaa. Kaikkein vanhinta kallioperää on Kanadan kilven (ts. Laurentian Kilven) alueella, johon kuuluu noin puolet Kanadan maapinta-alasta. Tällä alueella on enimmäkseen loivaa maastoa, mistä eroavat Quebecin ja Labradorin alueella sijaitsevat vuoristot. Kanadan kilpi ulottuu Yhdysvaltain rajaseudulla sijaitsevien Isojenjärvien alueelta Pohjoiselle jäämerelle. Alueella on maailman laajin prekambriselta ajalta peräisin olevien kivilajien esiintymä. Kivilajit ovat kiteytyneet aikojen kuluessa, mihin ovat vaikuttaneet maan nousemiset ja romahtamiset, vuorijonojen poimuttumiset ja eroosio. Kilven alueella on entisten vuorten jäänteitä, joiden alueella on mäkimaastoa. Viimeisimmän jääkauden aikana mannerjäätikkö muokkasi alueen maaperää merkittävästi. Osittain Yhdysvaltain puolella sijaitsevat Kalliovuoret ulottuvat Kanadan Brittiläiseen Kolumbiaan. Tämä vuoristo alkoi muodostua 60 miljoonaa vuotta sitten, ja se on kaikkiaan noin 4 800 kilometrin pituinen. Kanadan alueella sijaitsevilla Kalliovuorilla on monin paikoin jäätiköitä. Vuorten huippujen väleissä on usein U:n muotoisia, jäätiköiden muodostamia laaksoja. Vuoret ovat jyrkkäpiirteisiä. Kanadan alueella sijaitsevien Kalliovuorten huipuista ovat korkeimpia 3 747 metriä korkea Mount Columbia ja 3 964 metriä korkea Mount Robson.
Maaperä

Kanadan maannostyyppeihin FAO:n luokittelun mukaan kuuluvat maan pohjoisosassa regosolit, litosolit, podsolit ja cambisolit, tasangoilla histosolit, maan keskiosassa luvisolit, eteläosassa mustamulta ja kastanotseemit.
Kanadalla on myös oma maannosluokittelunsa.
Kaivannaiset

Kanada tuottaa öljyä, maakaasua ja kultaa.
Vuonna 2016 arvioitiin, että Kanadan maaöljyvarat ovat maailman kolmanneksi suurimmat, Venezuelan ja Saudi-Arabian jälkeen.
Kanadassa on 127 kultakaivosta, joista suurimmat ovat Canadian Malartic Quebecissä, Detour Lake Ontariossa ja Meadowbank Nunavutissa. Vuonna 2022 Kanada oli maailman neljänneksi suurin kullan tuottaja, ja se tuotti noin 220 tonnia kultaa.
Kanadan dollari

| Kanadan dollari |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  CAD (nro. 124)
Keskuspankki:  Kanadan pankki
Symboli:  $, Can$, C$, CAD
Käyttäjät:   Kanada
Inflaatio:  1,06%, 2015
Jaettava yksikkö:  sentti
Kanadan dollari (valuuttakoodi CAD) on ollut Kanadan rahayksikkönä vuodesta 1858 asti. Se merkitään yleensä dollarimerkillä $, tai vaihtoehtosymbolilla C$, jolla se halutaan erottaa muista dollariyksiköistä. Yksi Kanadan dollari on 100 senttiä (cent).
Kolikot

Kanadassa on nykyisin käytössä kuusi eriarvoista kolikkoa: 5, 10 ja 25 sentin kolikot sekä yhden ja kahden dollarin kolikot. Yhden ja 50 sentin kolikot ovat periaatteessa hyväksyttyjä, mutta käytännössä poistuneet käytöstä. Kolikoissa on etupuolella Yhdistyneen kuningaskunnan monarkin kuva.
Setelit

Kanadassa on nykyisin käytössä seuraavat setelit:
5 dollarin seteli, etupuolella henkilökuvana sir Wilfrid Laurier, tunnusväri sininen
10 dollarin seteli, etupuolella henkilökuvana John A. Macdonald, tunnusväri violetti
20 dollarin seteli, etupuolella henkilökuvana kuningatar Elisabet II, tunnusväri vihreä
50 dollarin seteli, etupuolella henkilökuvana William Lyon Mackenzie King, tunnusväri punainen
100 dollarin seteli, etupuolella henkilökuvana Robert Borden, tunnusväri ruskea
Bank of Canadan tiedottajan Julie Girardin mukaan Kanadan seuraavat, vuonna 2011 käyttöön tulevat setelit tullaan valmistamaanpäivitettävä muovista. Ne valmistetaan samalla menetelmällä kuin Australian 1990-luvulta alkaen käytössä olleet muoviset setelit.
Aiheesta muualla

Kanadan dollari - nykyiset ja historialliset setelit (englanniksi) (saksaksi) (ranskaksi)
| Tämänhetkiset CAD-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CHF EUR GBP HKD JPY USD
Keltaperävireo

| Keltaperävireo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Vireot Vireo
Laji::  flavoviridis
Kaksiosainen nimi
 Vireo flavoviridis  (Cassin, 1851) 
Katso myös
   Keltaperävireo Wikispeciesissä   Keltaperävireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaperävireo (Vireo flavoviridis) on amerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Yhdysvaltain ja Meksikon rajalla sijaitsevan Rio Granden suistosta etelään muualle Meksikoon, ja Keski-Amerikassa Panamaan saakka. Lajista tunnetaan kolme alalajia. John Cassin kuvaili lajin holotyypin Nicaraguan San Juan de Nicaraguasta vuonna 1851.