stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäkihyppy hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa
Mitalistit > Miehet > Suurmäki

| Paikka ja vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Zakopane 1962 |  Helmut Recknagel |  Nikolai Kamenski |  Niilo Halonen |
| Oslo 1966 |  Bjørn Wirkola |  Takashi Fujisawa |  Kjell Sjöberg |
| Vysoké Tatry 1970 |  Gari Napalkov |  Jiří Raška |  Stanisław Gąsienica Daniel |
| Falun 1974 |  Hans-Georg Aschenbach |  Heinz Wossipiwo |  Rudolf Höhnl |
| Lahti 1978 |  Tapio Räisänen |  Alois Lipburger |  Falko Weißpflog |
| Oslo 1982 |  Matti Nykänen |  Olav Hansson |  Armin Kogler |
| Seefeld 1985 |  Per Bergerud |  Jari Puikkonen |  Matti Nykänen |
| Oberstdorf 1987 |  Andreas Felder |  Vegard Opaas |  Ernst Vettori |
| Lahti 1989 |  Jari Puikkonen |  Jens Weißflog |  Matti Nykänen |
| Val di Fiemme 1991 |  Franci Petek |  Rune Olijnyk |  Jens Weißflog |
| Falun 1993 |  Espen Bredesen |  Jaroslav Sakala |  Andreas Goldberger |
| Thunder Bay 1995 |  Tommy Ingebrigtsen |  Andreas Goldberger |  Jens Weißflog |
| Trondheim 1997 |  Masahiko Harada |  Dieter Thoma |  Sylvain Freiholz |
| Ramsau 1999 |  Martin Schmitt |  Sven Hannawald |  Hideharu Miyahira |
| Lahti 2091 |  Martin Schmitt |  Adam Małysz |  Janne Ahonen |
| Val di Fiemme 2003 |  Adam Małysz |  Matti Hautamäki |  Noriaki Kasai |
| Oberstdorf 2005 |  Janne Ahonen |  Roar Ljøkelsøy |  Jakub Janda |
| Sapporo 2007 |  Simon Ammann |  Harri Olli |  Roar Ljøkelsøy |
| Liberec 2009 |  Andreas Küttel |  Martin Schmitt |  Anders Jacobsen |
| Oslo 2011 |  Gregor Schlierenzauer |  Thomas Morgenstern |  Simon Ammann |
| Val di Fiemme 2013 |  Kamil Stoch |  Peter Prevc |  Anders Jacobsen |
| Falun 2015 |  Severin Freund |  Gregor Schlierenzauer |  Rune Velta |
| Lahti 2017 |  Stefan Kraft |  Andreas Wellinger |  Piotr Żyła |
| Seefeld 2019 |  Markus Eisenbichler |  Karl Geiger |  Killian Peier |
| Oberstdorf 2021 |  Stefan Kraft |  Robert Johansson |  Karl Geiger |
| Planica 2023 |  Timi Zajc |  Ryōyū Kobayashi |  Dawid Kubacki |
| Trondheim 2025 |  Domen Prevc |  Jan Hörl |  Ryōyū Kobayashi |
Mitalistit > Naiset > Normaalimäki

| Paikka ja vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Liberec 2009 |  Lindsey Van |  Ulrike Gräßler |  Anette Sagen |
| Oslo 2011 |  Daniela Iraschko-Stolz |  Elena Runggaldier |  Coline Mattel |
| Val di Fiemme 2013 |  Sarah Hendrickson |  Sara Takanashi |  Jacqueline Seifriedsberger |
| Falun 2015 |  Carina Vogt |  Yuki Itō |  Daniela Iraschko-Stolz |
| Lahti 2017 |  Carina Vogt |  Yuki Itō |  Sara Takanashi |
| Seefeld 2019 |  Maren Lundby |  Katharina Althaus |  Daniela Iraschko-Stolz |
| Oberstdorf 2021 |  Ema Klinec |  Maren Lundby |  Sara Takanashi |
| Planica 2023 |  Katharina Althaus |  Eva Pinkelnig |  Anna Odine Strøm |
| Trondheim 2025 |  Nika Prevc |  Selina Freitag |  Anna Odine Strøm |
Mitalistit > Naiset > Suurmäki

| Paikka ja vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Oberstdorf 2021 |  Maren Lundby |  Sara Takanashi |  Nika Križnar |
| Planica 2023 |  Alexandria Loutitt |  Maren Lundby |  Katharina Althaus |
| Trondheim 2025 |  Nika Prevc |  Selina Freitag |  Eirin Maria Kvandal |
Mitalistit > Naiset > Joukkuemäki

| Paikka ja vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Seefeld 2019 |  Saksa Juliane Seyfarth Ramona Straub Carina Vogt Katharina Althaus |  Itävalta Eva Pinkelnig Jacqueline Seifriedsberger Chiara Hölzl Daniela Iraschko-Stolz |  Norja Anna Odine Strøm Ingebjørg Saglien Bråten Silje Opseth Maren Lundby |
| Oberstdorf 2021 |  Itävalta Daniela Iraschko-Stolz Sophie Sorschag Chiara Hölzl Marita Kramer |  Slovenia Nika Križnar Špela Rogelj Urša Bogataj Ema Klinec |  Norja Silje Opseth Anna Odine Strøm Thea Minyan Bjørseth Maren Lundby |
| Planica 2023 |  Saksa Anna Rupprecht Luisa Görlich Selina Freitag Katharina Althaus |  Itävalta Chiara Kreuzer Julia Mühlbacher Jacqueline Seifriedsberger Eva Pinkelnig |  Norja Maren Lundby Eirin Maria Kvandal Thea Minyan Bjørseth Anna Odine Strøm |
| Trondheim 2025 |  Norja Anna Odine Strøm Ingvild Synnøve Midtskogen Heidi Dyhre Traaserud Eirin Maria Kvandal |  Itävalta Lisa Eder Julia Mühlbacher Jacqueline Seifriedsberger Eva Pinkelnig |  Saksa Juliane Seyfarth Katharina Schmid Agnes Reisch Selina Freitag |
Mitalistit > Sekajoukkueet > Joukkuemäki

| Paikka ja vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Val di Fiemme 2013 |  Japani Yūki Itō Daiki Itō Sara Takanashi Taku Takeuchi |  Itävalta Chiara Hölzl Thomas Morgenstern Jacqueline Seifriedsberger Gregor Schlierenzauer |  Saksa Ulrike Gräßler Richard Freitag Carina Vogt Severin Freund |
| Falun 2015 |  Saksa Carina Vogt Richard Freitag Katharina Althaus Severin Freund |  Norja Line Jahr Anders Bardal Maren Lundby Rune Velta |  Japani Sara Takanashi Noriaki Kasai Yūki Itō Taku Takeuchi |
| Lahti 2017 |  Saksa Carina Vogt Markus Eisenbichler Svenja Würth Andreas Wellinger |  Itävalta Daniela Iraschko-Stolz Michael Hayböck Jacqueline Seifriedsberger Stefan Kraft |  Japani Sara Takanashi Taku Takeuchi Yūki Itō Daiki Itō |
| Seefeld 2019 |  Saksa Katharina Althaus Markus Eisenbichler Juliane Seyfarth Karl Geiger |  Itävalta Eva Pinkelnig Philipp Aschenwald Daniela Iraschko-Stolz Stefan Kraft |  Norja Anna Odine Strøm Robert Johansson Maren Lundby Andreas Stjernen |
| Oberstdorf 2021 |  Saksa Katharina Althaus Markus Eisenbichler Anna Rupprecht Karl Geiger |  Norja Silje Opseth Robert Johansson Maren Lundby Halvor Egner Granerud |  Itävalta Marita Kramer Michael Hayböck Daniela Iraschko-Stolz Stefan Kraft |
| Planica 2023 |  Saksa Selina Freitag Karl Geiger Katharina Althaus Andreas Wellinger |  Norja Anna Odine Strøm Johann André Forfang Thea Minyan Bjørseth Halvor Egner Granerud |  Slovenia Nika Križnar Timi Zajc Ema Klinec Anže Lanišek |
| Trondheim 2025 |  Norja Anna Odine Strøm Johann André Forfang Eirin Maria Kvandal Marius Lindvik |  Slovenia Ema Klinec Domen Prevc Nika Prevc Anže Lanišek |  Itävalta Eva Pinkelnig Stefan Kraft Jacqueline Seifriedsberger Jan Hörl |
Mitalitaulukko > Mitalit maittain

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | 24 | 28 | 27 | 79 |
| 2 |  Itävalta | 20 | 22 | 21 | 63 |
| 3 |  Saksa | 19 | 18 | 12 | 49 |
| 4 |  Suomi | 14 | 12 | 8 | 34 |
| 5 |  Puola | 9 | 4 | 7 | 20 |
| 6 |  Slovenia | 8 | 3 | 6 | 17 |
| 7 |  Itä-Saksa | 6 | 6 | 4 | ´16 |
| 8 |  Japani | 5 | 13 | 13 | 31 |
| 9 |  Sveitsi | 3 | 2 | 4 | 9 |
| 10 |  Tšekkoslovakia | 2 | 4 | 4 | 10 |
| 11 |  Neuvostoliitto | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 12 |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 13 |  Ruotsi | 1 | 1 | 6 | 8 |
| 14 |  Jugoslavia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 |  Kanada | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 |  Tšekki | 0 | 2 | 2 | 2 |
| 17 |  Tšekin ja Slovakian yhteisjoukkue | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 117 | 117 | 117 | 351 |
Mitalitaulukko > Menestyneimmät urheilijat

Henkilökohtaisissa kilpailuissa menestyneimmät hyppääjät.
Mitalitaulukko > Menestyneimmät urheilijat > Miehet

| Sija | Urheilija | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Adam Małysz | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 2. |  Birger Ruud | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 3. |  Stefan Kraft | 3 | 0 | 2 | 5 |
| 4. | / Jens Weißflog | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 5. |  Masahiko Harada | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 6. |  Martin Schmitt | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 7. |  Janne Ahonen | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 8. |  Piotr Żyła | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 9. |  Hans-Georg Aschenbach | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 9. |  Bjørn Wirkola | 2 | 0 | 0 | 2 |
Ludvig Mathias Lindeman

Ludvig Mathias Lindeman
Ludvig Mathias Lindeman (28. marraskuuta 1812 Trondheim, Norja – 23. toukokuuta 1889 Kristiania) oli norjalainen kirkkomuusikko, säveltäjä, opettaja ja kansanmusiikin kerääjä.
Elämänvaiheet ja työ

Lindemanin suku oli alkuaan saksalaista, hänen isänsä Ole Andreas Lindeman oli myös kirkkomuusikko ja julkaissut oman koraalikirjan.  Lindeman opiskeli aluksi teologiaa Kristianiassa (Oslossa) 1839 hän seurasi veljeään Jacob Andreas Lindemania Oslon tuomiokirkon, Vår Frelsers kirke, kanttorina ja urkurina ja tätä virkaa hän hoiti 48 vuotta kuolemaansa saakka. Hän soitti myös selloa Kristianian teatterin orkesterissa. Vuonna 1883 hän perusti poikansa Peterin kanssa Osloon urkurikoulun, joka muuttui vuonna 1894 Musiikkikonservatorioksi. Oman aikansa musikaaliset virtaukset vaikuttivat häneen ja niinpä hän mm. keräsi paljon kansanmusiikkia. Hänen norjalaisten kansanlaulujen sovitukset ovat tunnettuja, ja hän keräsi kaikkiaan yli 3000 kansansävelmää ja kansanlaulua. Hän julkaisi niitä kokoelmassa Ældre og nyere norske fjeldmelodier. Samlede og bearbeidede for pianoforte (1853-57).
Lindeman alkoi säveltää jo nuorena. 1871 hän julkaisi koraalikirjan Melodier til Landstads Salmebog Magnus Brostrup Landstadin julkaisemaan virsikirjaan, ja se oli virallinen koraalikirja Norjassa aina 1920-luvulle. Hänen koraalikirjassaan ei kuteenkaan ollut yhtään hänen muokkaamaansa kansankoraalia eivätkä hänen omat koraalinsa liittyneet kansanmusiikkiin, vaan liittyivät perinteiseen saksalaistyyliseen koraaliperinteeseen. Nykyisessä Norjan kirkon virsikirjassa on 31 hänen sävelmäänsä, joista useita käytetään useamman virren sävelmänä.
1881 hän julkaisi kokoelman 36 fugerede Preludier i alle Tonearter  ja 54 smaa Preludier. Hän sävelsi myös tilapäisteoksia ja suuria kirkkomusiikkiteoksia. Hän kirjoitti musiikkia kuningas Oskar II:n ja kuningatar Sofian kruunajaisiin Trondheimissä 1873.
Hän oli myös taitava urkuri. Kun Lontoon Royal Albert Hallin uudet suuret urut vihittiin käyttöön 1871, oli Lindeman kutsuttu soittamaan yhdessä mm Anton Brucknerin  ja Camille Saint-Saënsin kanssa. 1870 hänet nimitettiin ritariksi Ot. Olavin ritarikuntaan (St. Olavs Orden)
Tunnetuin hänen virsisävelmistään on tanskalaisen Nicolai F. S. Grundtvigin virteen "Kirken den er et gammelt hus" 1837 kirjoitettu sävelmä. Sävelmä on nykyään liitetty myös muihin virsiteksteihin.
Lindemanin sävelmä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa

Suomen ev. lut. kirkon virsikirja
197 Ajasta aikaan varjellut  (Nicolai Frederik Severin Grundtvig Kirken den er et gammelt hus, 1837. Suom. Lauri Pohjanpää 1923. Uud. komitea 1937. Säk. 3 suom. Anna-Maija Raittila virsikirjaan 1986
251 Jumalan valtaistuin on (Olov Hartman Herren, vår Gud, har rest sin tron, 1980. Suom. Niilo Rauhala 1984)
Ruotsin kirkon virsikirja
26 Aina kun tyynnyn miettimään/ Tränger i dolda djupen ner (Natanael Beskow 1919 suom. Anna-Maija Raittila 1996)
56 Vanha on kirkko/ Gammal är kyrkan, Herrens, hus (Nicolai F. S. Grundtvig Kirken den er et gammelt hus 1837, ruots. Britt G. Hallqvist 1983, 1986, suom. Anna-Maija Raittila 1999)
216 Mestari, kaikki sinua etsimme / Mästare, alla söka  (Emil Liedgren 1919, suom. Anna-Maija Raittila 1997
420 Jumalan valtaistuin on / Herren, vår Gud har rest sin tron (Olov Hartman 1980, suom. Niilo Rauhala 1984, 2000)
Seurakunta lauluaa
358 Mestari, kaikki sinua (Emil Liedgren 1919)
409 Kunnian Herraa palvelkaa (Hans Utbø 1870, pain. 1880. Suom. Mikael Nyberg 1920
Hengellinen laulukirja
155  Kunnian Herraa palvelkaa (Hans Utbø 1870)
Edward Payson Hammond

Edward Payson Hammond (1. syyskuuta 1831 Ellington, Connecticut, Yhdysvallat – 14. elokuuta 1910) oli yhdysvaltalainen evankelista ja hengellisten laulujen tekijä.
Elämä ja työ

Hammond kävi koulua Williamsissa ja opiskeli kaksi vuotta New Yorkin Union Theological Seminarya sekä jatkoi opintojaan Edinburghissa, Skotlannin vapaakirkon seminaarissa. 1860-luvulla hänet kutsuttiin evankelistaksi New Yorkiin ja hän teki yhteistyötä Dwight L. Moodyn, tunnetun evankelistan ja saarnaajan kanssa.
Vuosina 1866–1868 hän teki pitkän matkan Isoon-Britanniaan, Ranskaan, Italiaan, Egyptiin ja Palestiinaan, joka samalla oli hänen häämatkansa. Paluumatkallaan hän saarnasi jonkin aikaa Lontoossa. Hän oli erityisesti kiinnostunut saarnaamaan lapsille ja häntä onkin kutsuttu lasten evankelistaksi. Hänen kirjoittamiaan lauluja käytettiin hänen saarnatilaisuuksissaan. Hän on kirjoittanut noin 100 kirjaa ja lentolehtistä. Hän vieraili myös Norjassa ja Ruotsissa. Norjassa hänen laulujaan käännettiin norjaksi, niiden joukossa Pohjoismaissa hänen tunnetuin laulunsa ”My Jesus, I would ne’er forget”, jonka hän oli kirjoittanut ollessaan matkallaan Palestiinassa. Laulu on julkaistu 1869 kirjassa New Praises of Jesus. Se tunnetaan myös nimellä ”Gethsemane" ja sitä lauletaan Asa Hullin noin vuonna 1867 tekemällä sävelmällä. Laulu käännettiin myös ruotsiksi  ja se löytyy myös suomeksi seuraavissa kirjoissaː
Siionin matkalaulut, laulu 50 "Tuo hetki Getsemanessa"
Hengellinen laulukirja 104 "Tuo hetki Getsemanessa"
Ruotsin kirkon virsikirja 139 "Taas muistaa voin Getsemanen", suom. Pekka Kivekäs 1996
Otso Kivekäs

| Otso Kivekäs |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1979 Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Vihreä liitto
Asema:  kaupunginvaltuutettu
Vaalipiiri:  Helsinki
Kotipaikka:  Helsinki
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Otso Lauri Kivekäs (s. 1979 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja kansalaisaktivisti. Kivekäs tuli 2000-luvun alussa tunnetuksi totaalikieltäytyjänä ja suoran toiminnan aktivistina. 2010-luvulla hän on keskittynyt kaupunkisuunnitteluun sekä tietoyhteiskunta- ja pyöräilypolitiikkaan. Vuodesta 2013 hän on ollut vihreiden kaupunginvaltuutettu Helsingissä ja vuosina 2019–2021 Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Kunnallis- ja puoluepolitiikka

Kivekäs toimi vihreiden edustajana yleisten töiden lautakunnassa vuosina 2011–2012. Hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 863 äänellä kunnallisvaaleissa 2012 ja 2017 vaaleissa hän uusi valtuustopaikkansa 1 810 äänellä. Kesäkuusta 2015 tammikuuhun 2019 hän toimi valtuustoryhmänsä puheenjohtajana. 2013–2016 Kivekäs oli kaupunginhallituksen tietotekniikkajaoston puheenjohtaja. Vuosina 2013–2015 hän toimi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen johtokunnan puheenjohtajana ja toimikaudella 2015–2016 hän oli Helsingin kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja. 2019 tammikuussa Kivekäs valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi.
Kivekäs on myös yksi kaupunkisuunnittelua käsittelevän Seuraavat 400 000 helsinkiläistä -pamfletin kirjoittajista yhdessä Osmo Soininvaaran, Mikko Särelän ja Mari Holopaisen kanssa.
Kivekäs toimi Tieteen ja teknologian vihreiden puheenjohtajana vuosina 2014-15. Kivekäs oli ehdolla europarlamenttivaalissa keväällä 2014 saaden 2 129 ääntä ja vuoden 2015 eduskuntavaaleissa saaden 3 473 ääntä.
Kansalaisaktivismi

Otso Kivekäs on totaalikieltäytyjä. Hän on toiminut 1990-luvulla Aseistakieltäytyjäliiton järjestösihteerinä ja Muurinmuurtajat-kansalaistottelemattomuusryhmässä. Visa Koiso-Kanttilan dokumenttielokuvassa Aktivisti (2000) seurataan totaalikieltäytymisestä alkanutta oikeusprosessia ja Kivekkään kansalaisaktivistin elämää puolen vuoden ajan.
2000-luvun alussa Kivekäs oli mukana globalisaatiokriittisessä liikkeessä ja osallistui muun muassa Prahan, Göteborgin ja Genovan mielenosoituksiin. Hän on ollut mukana myös talonvaltausliikkeessä ja toiminut Vapaa Katto ry:n puheenjohtajana.
Kivekäs on aktiivinen pyöräilypolitiikassa. Hän on toiminut Helsingin Polkupyöräilijöiden varapuheenjohtajana ja on ollut järjestämässä Kriittisiä pyöräretkiä. Kivekäs on tehnyt töitä autojen parkkipaikkojen muuttamiseksi pyöräparkeiksi ja kritisoinut kaupungin pyörätierahojen käyttöä. Hän on tehnyt valtuustoaloitteen ala­kou­lu­lai­sen koulumatkapyöräilyn sallimisesta. Kivekäs on myös vuonna 2014 perustetun valtakunnallisen pyöräilijöiden etujärjestön Pyöräliiton puheenjohtaja.
Kivekäs on tullut tunnetuksi myös julkisten tietojärjestelmähankintojen kriitikkona. Hänen blogikirjoituksensa kautta tuli julkisuuteen, että potilastietojärjestelmistä Sitralle selvityksen tehnyt Accenture suositteli valittavaksi Epic-järjestelmää, jota se itse edustaa Suomessa. Kivekäs kuitenkin päätyi itse kannattamaan Apottia ja oli merkittävässä roolissa projektin etenemisen suhteen. Hän on ollut Electronic Frontier Finlandin hallituksen jäsen vuonna 2003. Keväällä 2015 Kivekäs julkaisi kirjan Kuinka tietoyhteiskunta korjataan, jossa hän käsittelee suomalaisen tietoyhteiskunnan ongelmia ja ratkaisujaan näihin ongelmiin.
Koulutus ja työ

Kivekäs on opiskellut tietojenkäsittelytiedettä Helsingin yliopistossa ja on filosofian maisteri. Hän on työs­ken­nellyt rakennusalan oh­jel­mis­to­yri­tyk­ses­sä Fira Smartissa ohjelmistokehitysjohtajana.
Teoksia

Kivekäs, Otso ym.: Seuraavat 400 000 helsinkiläistä.  Helsinki:  Omakustanne, 2012.  ISBN 978-952-93-1368-6  Teoksen verkkoversio.
Kivekäs, Otso: Kuinka tietoyhteiskunta korjataan.  Helsinki:  Omakustanne, 2015.  ISBN 978-952-93-5050-6
Aiheesta muualla

Kivekkään verkkosivut ja blogi.
Zond 5

Zond 5 oli miehittämätön avaruusalus. Se oli toinen avaruusalus joka meni Kuun ympäri, ja ensimmäinen joka palasi turvallisesti Maahan syyskuussa 1968. Se oli osa Neuvostoliiton Zond-ohjelmaa. Sen mukana oli kaksi nelivarvaskilpikonnaa, jauhopukkeja, Piophila-kärpäsiä, kasveja ja muita eliöitä.
Katrín Jakobsdóttir

| Katrín Jakobsdóttir |
| --- | --- |
 Katrín vuonna 2023
Islannin pääministeri
 30.11.2017–9.4.2024  
Presidentti:  Guðni Th. Jóhannesson
Edeltäjä:  Bjarni Benediktsson
Seuraaja:  Bjarni Benediktsson
Islannin opetus-, tiede- ja kulttuuriministeri
 2.2.2009–23.5.2013  
Pääministeri:  Jóhanna Sigurðardóttir
Edeltäjä:  Þorgerður Katrín Gunnarsdóttir
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1976 (ikä 49) Reykjavík, Islanti
Kansalaisuus:  islantilainen
Tiedot
Puolue:  Vihreä vasemmisto
Koulutus:  islannin kieli ja kirjallisuus
Tutkinnot:  Islannin yliopisto
Katrín Jakobsdóttir (s. 1. helmikuuta 1976 Reykjavík, Islanti) on islantilainen poliitikko ja Islannin entinen pääministeri. Hän on ollut Vihreä vasemmisto -puolueen puheenjohtaja vuodesta 2013 alkaen. Katrín muodosti hallituksen vuoden 2017 vaalien jälkeen, ja hänet nimitettiin pääministeriksi saman vuoden marraskuussa. Katrín on ollut Islannin parlamentin Alltingin jäsen vuodesta 2007 ja opetus-, tiede- ja kulttuuriministeri sekä pohjoismaisen yhteistyön ministeri vuodesta 2009 vuoteen 2013. Hän on Islannin toinen naispääministeri.
Elämä

Katrín syntyi 1976 Reykjavíkissä. Hänen isänsä on pankkiiri ja opettaja Jakob Ármannsson ja äitinsä psykologi Signý Thoroddsen. Katrínin äidin suvussa on useita Alltingin jäseniä, mukaan lukien Katrínin isoisä. Katrín suoritti kandidaatintutkinnon vuonna 1999 Islannin yliopistossa pääaineenaan islannin kieli ja sivuaineenaan ranskan kieli. Vuonna 2004 hän suoritti maisterintutkinnon islannin kielestä ja kirjallisuudesta. Hän kirjoitti lopputyönsä islantilaisen rikoskirjailija Arnaldur Indriðasonin tuotannosta. Ennen poliittista uraansa Katrín työskenteli eri media- ja viestintäyrityksissä sekä opettajana.
Poliittinen ura > Uran alku

Katrín oli mukana yliopisto- ja paikallispolitiikassa. Hän oli Vihreän vasemmiston nuorisojärjestön puheenjohtaja 2002–2003. Vuonna 2003 hänet valittiin Vihreän vasemmiston varapuheenjohtajaksi. Hänet valittiin Alltingiin ensimmäisen kerran vuonna 2007 Reykjavíkin pohjoisesta vaalipiiristä. Katrín oli Jóhanna Sigurðardóttirin hallituksen opetus-, kulttuuri- ja tiedeministerinä ja pohjoismaisen yhteistyön ministerinä 2009–2013. Hänet valittiin Vihreän vasemmiston puheenjohtajaksi 2013.
Poliittinen ura > Hallitusneuvottelut 2017

Itsenäisyyspuoluetta edustava Islannin pääministeri Bjarni Benediktsson ajautui kohun keskelle vuonna 2017, kun paljastui, että hän tiesi isänsä auttaneen lasten hyväksikäytöstä syytettyä miestä puhdistamaan rikosrekisterinsä. Bjarni oli mahdollisesti myös yrittänyt estää mediaa kertomasta hänen osakekaupoistaan vuoden 2008 talouskriisin aikana. Pääministeri määräsi ylimääräiset vaalit pidettäväksi vuosi ennen määräaikaa.
Lokakuun lopussa 2017 pidetyissä vaaleissa Katrínin johtama Vihreä vasemmisto sai 17 prosenttia äänistä, toiseksi eniten Itsenäisyyspuolueen jälkeen. Itsenäisyyspuolue menetti vaaleissa 10 paikkaa ja sai yhteensä 16 paikkaa. Islannin presidentti Guðni Thorlacius Jóhannesson määräsi kuitenkin Katrínin hallitusneuvottelijaksi vaalien jälkeisellä viikolla. Hallitusneuvotteluista ennustettiin vaikeita. Vasemmistopuolueet eivät saaneet muodostettua enemmistöä, joten Katrínin johtamissa hallitusneuvotteluissa oli aluksi Vihreä vasemmisto, Sosiaalidemokraattinen liitto, Edistyspuolue ja Piraattipuolue. Nämä hallitusneuvottelut kuitenkin kariutuivat nopeasti.
Katrín onnistui lopulta marraskuun 2017 lopussa muodostamaan hallituksen Itsenäisyyspuolueen ja Edistyspuolueen kanssa. Hallituksella oli niukka enemmistö, 33 paikkaa, kun Alltingissä paikkoja oli yhteensä 64. Katrín korosti kompromissien teon tärkeyttä hallituksessa. Hän kuvaili, että hallituksessa on ”koko kirjo” ja että konservatiivinen Itsenäisyyspuolue on Vihreälle vasemmistolle ”perinteinen päävastustajamme”.
Poliittinen ura > Pääministerinä

Katrín allekirjoitti ilmastojulistuksen yhdessä muiden Pohjoismaiden pääministerien tai ilmastoasioista vastaavien ministerien kanssa Helsingissä vuonna 2019. Maiden tavoitteena on lisätä yhteistyötään ilmastonmuutoksen torjunnassa. Myöhemmin samana vuonna Katrín osallistui tilaisuuteen, jossa kiinnitettiin muistolaatta Islannin ensimmäiselle ilmastonmuutoksen vuoksi jäätikön aseman menettäneelle Okjökull-jäätikölle.
Koronaviruspandemian alkuvaiheilla vuonna 2020 Katrín sai kansainvälisen median huomion, kun hänet mainittiin yhtenä maansa koronavirusepidemian hyvin hallussapitäneistä naisjohtajista, yhdessä muun muassa Jacinda Ardernin, Angela Merkelin ja Tsai Ing-wenin kanssa. Katrínin mukaan naisten johtamien maiden onnistuminen tässä ei ollut sattumaa, mutta hän toi esille miestenkin onnistumisia pandemian hillinnässä. Islanti oli tuolloin yksi Euroopan vähiten tartuntoja ja kuolemia kohdanneista maista. Islannissa oli pandemian alkuvaiheessa myös tehokas testausjärjestelmä. Katrínin mukaan islantilaiset kokivat voimakasta solidaarisuudentunnetta pandemian aikana.
Poliittiset mielipiteet

Katrín on sanonut ilmastonmuutoksen olevan Arktisen alueen suurin turvallisuusriski. Hän on myös korostanut tutkijoiden kuuntelemista ilmastonmuutoksen ehkäisemisessä. Vihreän vasemmiston ollessa oppositiossa Katrín moitti pääministeri Sigmundur Davíð Gunnlaugssonia tämän lausunnosta, jonka mukaan ilmastonmuutos olisi Islannille positiivinen asia. Katrínin mukaan ilmastonmuutosta ei tule tarkastella pelkästään Islannin näkökulmasta. Katrínin hallituksen ilmastotavoitteen mukaan Islantiin ei tuoda vuodesta 2030 alkaen fossiilisia polttoaineita käyttäviä ajoneuvoja.
Katrín on ilmaissut sukupuolten tasa-arvon olevan hänelle tärkeä asia. Hän on sanonut naisten olevan keskeisessä asemassa rauhan syntymisessä ja naisten olevan usein ensimmäisiä uhreja sodissa. Hänen hallituksensa hyväksyi samanpalkkaisuuslain. Laki edellyttää, että tietyn kokoiset yritykset todistavat viranomaisille, että työntekijät saavat samansuuruista palkkaa sukupuolesta riippumatta. Katrín on myös ilmaissut huolensa poikien jäämisestä jälkeen koulutuksessa ja on sanonut, että miehiä ja naisia pitää molempia kuunnella tasa-arvoasioissa.
Yksityiselämä

Katrín on naimisissa Gunnar Sigvaldasonin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katrín Jakobsdóttir Wikimedia Commonsissa
Katrín Jakobsdóttir IMDb:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat 
Katrín Jakobsdóttir ministerinä Pohjoismaiden neuvoston kokouksessa Tukholmassa 2009.
Pääministeri Katrín Jakobsdóttir tapaamisessa Skotlannin pääministerin Nicola Sturgeonin kanssa vuonna 2019.