stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahden Hiihtoseura
LHS:n SM-voitot mäkihypyn joukkuekilpailussa

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hyppääjä | 2. hyppääjä | 3. hyppääjä | 4. hyppääjä |
| 1968 | Raimo Ekholm | Keijo Laiho | Veikko Kankkonen |  |
| 1969 | Mikko Heino | Juha Kilpinen | Heimo Tamminen |  |
| 1971 | Antti Parkkonen | Juha Kilpinen | Tapio Junnonen |  |
| 1979 | Asko Aalto | Kari Heinonen | Jari Puikkonen |  |
| 1980 | Pentti Kokkonen | Jari Puikkonen | Erkki Nykänen |  |
| 1981 | Jari Puikkonen | Pentti Kokkonen | Kari Heinonen |  |
| 1984 | Asko Aalto | Markku Pusenius | Pentti Kokkonen | Jari Puikkonen |
| 1985 | Anssi Kankkonen | Markku Pusenius | Jari Puikkonen | Pentti Kokkonen |
| 1993 | Janne Ahonen | Jani Klinga | Sami Nieminen | Toni Nieminen |
| 1995 | Tomi Larinen | Marko Malkamäki | Jani Klinga | Ilkka Niskakari |
| 1996 | Riku Äyri | Toni Nieminen | Jani Klinga | Janne Ahonen |
| 1998 | Teemu Summanen | Jani Moisander | Tami Kiuru | Janne Ahonen |
| 2001 | Veli-Matti Lindström | Toni Nieminen | Tami Kiuru | Janne Ahonen |
| 2002 | Janne Ylijärvi | Tami Kiuru | Veli-Matti Lindström | Janne Ahonen |
| 2006 | Tami Kiuru | Janne Ahonen | Kimmo Yliriesto | Veli-Matti Lindström |
| 2007 | Tami Kiuru | Kimmo Yliriesto | Veli-Matti Lindström | Janne Ahonen |
| 2008 | Kalle Keituri | Ville Larinto | Veli-Matti Lindström | Janne Ahonen |
| 2011 | Ville Larinto | Mika Kulmala | Kalle Keituri | Janne Ahonen |
| 2012 | Veli-Matti Lindström | Olli Muotka | Mika Kulmala | Ossi-Pekka Valta |
| 2014 | Olli Muotka | Pasi Ahonen | Ville Larinto | Janne Ahonen |
| 2016 | Ossi-Pekka Valta | Frans Tähkävuori | Ville Larinto | Janne Ahonen |
LHS:n edustajien henkilökohtaiset SM-voitot yhdistetyssä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 3 | Toivo Nykänen | 1925–1929 | normaalikilpailu |
| 3 | Lauri Valonen | 1932–1934 | normaalikilpailu |
| 3 | Esko Jussila | 1958–1963 | normaalikilpailu |
| 3 | Jouko Karjalainen | 1981–1983 | normaalikilpailu |
| 2 | Jorma Etelälahti | 1979–1980 | normaalikilpailu |
| 1 | Toivo Järvinen | 1927 | normaalikilpailu |
| 1 | Pertti Mattila | 1935 | normaalikilpailu |
| 1 | Pauli Salonen | 1945 | normaalikilpailu |
| 1 | Pertti Tiitta | 1962 | normaalikilpailu |
| 1 | Erkki Kilpinen | 1976 | normaalikilpailu |
| 1 | Sami Leinonen | 1988 | normaalikilpailu |
| 1 | Jari Mantila | 1994 | normaalikilpailu |
Huom: Kesämestaruuksia ei ole luvuissa mukana.
LHS:n SM-voitot yhdistetyn joukkuekilpailussa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hiihtäjä | 2. hiihtäjä | 3. hiihtäjä |
| 1990 | Jari Mantila | Teemu Summanen | Sami Leinonen |
| 1992 | Jari Mantila | Teemu Summanen | Sami Leinonen |
| 2000 | Mikko Keskinarkaus | Jouni Kaitainen | Jari Mantila |
LHS:n edustajien henkilökohtaiset SM-voitot maastohiihdossa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 6 | Siiri Rantanen | 1954–1962 | 5 km (3), 10 km (3) |
| 2 | Lauri Silvennoinen | 1943–1944 | 18 km (1), 30 km (1) |
| 2 | Jaana Savolainen | 1989–1990 | 5 km vapaa (1), 10 km vapaa (1) |
| 1 | Nestori Huupponen | 1933 | 18 km |
| 1 | Martti Sipilä | 1947 | 30 km |
| 1 | Tapio Mäkelä | 1952 | 18 km |
| 1 | Jukka Hartonen | 1991 | 50 km vapaa |
LHS:n SM-voitot maastohiihdon viestissä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hiihtäjä | 2. hiihtäjä | 3. hiihtäjä |
| 1943 | Tauno Toivonen | Kauko Nikunen | Lauri Silvennoinen |
| 1944 | Tauno Toivonen | Aulis Tolsa | Lauri Silvennoinen |
| 1946 | Tauno Toivonen | Erkki Mäkinen | Martti Sipilä |
| 1947 | Reino Paakkari | Martti Sipilä | Lauri Silvennoinen |
| 1948 | Reino Paakkari | Tapio Mäkelä | Lauri Silvennoinen |
| 1952 | Kaarina Manninen | Suoma Ilves | Siiri Rantanen |
| 1958 | Eila Lappi | Meeri Hussa | Siiri Rantanen |
| 1959 | Meeri Hussa | Eila Lappi | Siiri Rantanen |
| 1960* | Eila Lappi | Irmeli Nieminen | Siiri Rantanen |
| 1961* | Eila Lappi | Irmeli Nieminen | Siiri Rantanen |
| 1962 | Eila Lappi | Saara Saarinen | Meeri Hussa |
| 1964 | Eila Lappi | Meeri Hussa | Saara Saarinen |
| 1966 | Meeri Hussa | Eeva Jare | Saara Saarinen |
| 1970 | Kaisa Mikkola | Aila Laaksonen | Saara Saarinen |
Vuonna 1924 LHS voitti joukkuehiihdon.
* = Vuosina 1960–1961 naisten viesti hiihdettiin piirien välisenä kilpailuna.  Lahden piirin voittajajoukkueessa oli molempina vuosina kaksi LHS:n hiihtäjää.
LHS:n edustajien henkilökohtaiset SM-voitot alppihiihdossa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 13 | Raimo Manninen | 1961–1970 | syöksylasku (2), suurpujottelu (5), pujottelu (6) |
| 9 | Henna Raita | 1993–2006 | suurpujottelu (2), pujottelu (4), paripujottelu (3) |
| 5 | Marita Lehto | 1968–1971 | syöksylasku (2), suurpujottelu (1), pujottelu (2) |
| 2 | Jarkko Tuomi | 1992 | suurpujottelu (1), paripujottelu (1) |
| 1 | Eini Vuorinen | 1955 | pujottelu |
| 1 | Sami Tikkanen | 1983 | suurpujottelu |
| 1 | Annika Knuuttila | 1989 | suurpujottelu |
LHS:n edustajien henkilökohtaiset SM-voitot freestyle-hiihdossa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 7 | Antti Inberg | 1992–1999 | baletti |
| 7 | Minna Karhu | 1990–2000 | kumparelasku |
| 3 | Soili Puukko | 1996–1999 | baletti |
| 2 | Lauri Lassila | 1998 | kumparelasku (1), parikumpareet (1) |
| 1 | Ville Lehtinen | 2003 | skicross |
| 1 | Laura Perko | 2004 | kumparelasku |
LHS:n edustajien henkilökohtaiset SM-voitot ampumahiihdossa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 3 | Mari Lampinen | 1992–1994 | sprintti (2), normaalimatka (1) |
| 3 | Jouni Kinnunen | 2007–2010 | sprintti (1), takaa-ajo (1), normaalimatka (1) |
| 2 | Annukka Mallat | 1996–2000 | normaalimatka |
| 1 | Esko Ojala | 1960 | normaalimatka |
| 1 | Juhani Aspegren | 1982 | normaalimatka |
| 1 | Ville Kotikumpu | 2005 | normaalimatka |
| 1 | Olli Hiidensalo | 2016 | sprintti |
Huom: Kesämestaruuksia ei ole luvuissa mukana.
LHS:n SM-voitot ampumahiihdon viestissä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hiihtäjä | 2. hiihtäjä | 3. hiihtäjä | 4. hiihtäjä |
| 1996 | Annukka Mallat | Anne Miettinen | Mari Lampinen |  |
| 2002 | Jani Häkkinen | Ville Kotikumpu | Mika Haapoja | Olli-Pekka Peltola |
| 2003 | Jani Häkkinen | Ville Kotikumpu | Henri Leinonen | Olli-Pekka Peltola |
2004: 
| 2005 | Jani Häkkinen | Olli-Pekka Peltola | Henri Leinonen |  |
| 2006 | Marko Nieminen | Olli-Pekka Peltola | Ville Kotikumpu |  |
| 2007 | Jouni Kinnunen | Jori Rantahakala | Seppo Immonen |  |
| 2008 | Jouni Kinnunen | Olli-Pekka Peltola | Marko Nieminen |  |
| 2009 | Jouni Kinnunen | Eppu Väänänen | Marko Nieminen |  |
| 2010 | Marko Nieminen | Olli-Pekka Peltola | Jouni Kinnunen |  |
| 2011 | Jouni Kinnunen | Jori Rantahakala | Sami Orpana |  |
| 2012 | Jouni Kinnunen | Sami Orpana | Olli Hiidensalo |  |
| 2014 | Olli-Pekka Peltola | Aaro Reponen | Olli Hiidensalo |  |
| 2015 | Sami Orpana | Olli-Pekka Peltola | Olli Hiidensalo |  |
| 2016 | Sami Orpana | Olli-Pekka Peltola | Olli Hiidensalo |  |
Aiheesta muualla

Lahden Hiihtoseura
Jorma Eloranta (kemisti)

Jorma Antero Eloranta (7. elokuuta 1925 Helsinki – 12. maaliskuuta 1996 Jyväskylä) oli suomalainen kemisti ja professori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa fysikaalisen kemian professorina 1968–1992. Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaanina hän toimi 1980–1981. Kemistinä Eloranta oli vapaiden radikaalien tutkimuksen uranuurtaja, joka aloitti alan tutkimuksen Suomessa.
Nuoruus ja uran alku

Jorma Eloranta varttui Helsingissä. Hän palveli Saksan Waffen SS Wiking-divisoonassa itärintamalla suomalaisena vapaaehtoisena 1941-1942, vain 16-vuotiaana, ollen kenties toisen maailmansodan nuorin suomalainen vapaaehtoinen Saksan asevoimissa. Eloranta oli väärentänyt passinsa ja syntymätodistuksensa päästäkseen Saksaan alaikäisenä. Syntymävuodeksi asiakirjoihin oli muutettu 1919. Vuosina 1942-1944 hän osallistui jatkosotaan Suomen armeijassa kotiutuen vuonna 1945 Merisotakoulusta upseerikokelaan sotilasarvolla. Sodan jälkeen Eloranta kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta lyseosta vuonna 1945. Lukion jälkeen hän opiskeli kemiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui vuonna 1950 filosofian kandidaatiksi fysikaalisen kemian alalta. Vuonna 1956 hän väitteli tohtoriksi kemian alalta. Väitöskirjassaan Eloranta tutki eräiden happojen ja niiden suolojen liuotusominaisuuksia hydrolyysissä.
Akateeminen ura

Akateemisen uransa Eloranta aloitti kemian tutkijana ja opettajana Helsingin yliopissa, jossa hän oli fysikaalisen kemian dosenttina vuosina 1961–1972. 
Vuonna 1968 Eloranta nimitettiin kemian professoriksi Jyväskylän yliopistoon. Professuurin opetusalaksi määriteltiin fysikaalinen kemia. Eloranta aloitti virassaan joulukuun alussa 1968. 
Professuurin ohella Eloranta toimi erilaisissa hallintotehtävissä kemian laitoksella ja matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa. Kemian laitoksen johtajana hän toimi elokuusta 1972 heinäkuuhun 1975, tammikuusta 1982 kesäkuuhun 1986, ja kolmannen kerran heinäkuusta 1987 joulukuuhun 1987. Tiedekunnan dekaanina hän toimi vuosina 1980–1981. Eloranta jäi virastaan eläkkeelle elokuun lopussa 1992. Hänen seuraajakseen fysikaalisen kemian professorina nimitettiin vuonna 1994 Jouko Korppi-Tommola.
Akateeminen ura > Vapaiden radikaalien tutkimuksen pioneeri

Professori Eloranta tutki vapaita radikaaleja. Hän oli alan ensimmäinen tutkija Suomessa. Koska tutkimusala oli uusi, ja hänen oli tutkimusta varten  hankittava laitokselle tarvittavat tutkimuslaitteistot. Elorannan ansiosta niin kutsutusta ESR-spektroskopiasta (ESR, Electron Spin Resonance) menetelmänä tuli keskeinen työkalu epäorgaanisten yhdisteiden rakennetutkimuksessa Jyväskylän yliopiston kemian laitoksella. Vuonna 1975 ESR-laitteisto oli jo käytössä ja tuolloin laitteistoa täydennettiin hankkimalla ENDOR-ELDOR-spektometri.
Elorannan luoma tutkimusperinne Jyväskylässä jatkuu yhä. ESR-spektroskopia on edelleen 2000-luvulla ollut eräs kemian laitoksen perustutkimusmenetelmiä erilaisten epäorgaanisten yhdisteiden ja niin kutsuttujen organometalliyhdisteiden tutkimuksessa. Tutkimuksen ohella laitoksen opiskelijoille opetetaan menetelmän käyttöä. Alaan liittyvän laiteteknisen koulutuksen teoriaa on opettanut laitoksella vuodesta 2012 epäorgaanisen kemian professorina toiminut Matti Haukka.
Tutkimustyö

Kemistinä Eloranta erikoistui vapaiden radikaalien tutkimukseen. Sen ohella hän tutki kemiallisten yhdisteiden rakennetta ja ominaisuuksia. Vapaiden radikaalien tutkimuksessa hän sovelsi tutkimusmenetelmänä ESR-spektroskopiaa. Se tunnetaan paremmin nimellä elektroniparamagneettinen resonanssi (EPR/ESR) -spektroskopia. Menetelmän avulla voidaan mitata esimerkiksi nanofibrilloidun selluloosan (NFC) valmistuksen aikana jauhatuksessa syntyviä vapaita radikaaleja.
1960- ja 70-luvuilla Eloranta tutkimusryhmineen teki useita erilaisia kokeita, joissa ESR-spektroskopian avulla tutkittiin vapaiden radikaalien syntymistä erilaisissa reaktioissa. Hän tutki vuonna 1977 myös, miten lämpötila vaikuttaa mittauksiin ja niistä kerättävään mittausspektriin.
Tunnustukset

Ansioistaan kemian alalla professori Eloranta sai vuonna 1985 Suomalaisten Kemistien Seuran (SKS) myöntämän ansiomitalin.
Cuthred (Kentin kuningas)

Kentin kuningas Cuthred kuvattuna kolikossa.
Cuthred (k. 807) oli Kentin kuningas 798–807. Cuthredin veli, Mercian kuningas Coenwulf, asetti hänet Kentin kuninkaaksi vuonna 798 vangittuaan Eadberht III Prænin, joka oli julistautunut Kentin kuninkaaksi vuonna 796. Cuthred oli käytännössä Mercian ja veljensä alikuningas, jolla ei ollut itsenäistä valtaa Kentissä. Tämä näkyy maalahjoitusten asiakirjoista, joissa oli aina Coenwulfin allekirjoitus. Roger Wendoverilaisen mukaan Cuthred kuoli vuonna 807. Tämän jälkeen Kentistä tuli Mercian maakunta.
Alexis Monney

| Alexis Monney> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. tammikuuta 2000 (ikä 25)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto
Maailmancup
Kaudet:  2021–
Paras sijoitus:  1.
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  5
 Tietolaatikko päivitetty 23. helmikuuta 2025 
Aiheesta muualla
alexismonney.com
| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Sveitsi> Alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Saalbach 2025 | joukkuealppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Saalbach 2025 | syöksylasku |  |
Alexis Monney (s. 8. tammikuuta 2000) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän on joukkuealppiyhdistetyn MM-hopeamitalisti, syöksylaskun MM-pronssimitalisti ja nuorten maailmanmestari. Hän on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun.
Monney voitti syöksylaskussa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2020. Samoissa kisoissa hän osallistui myös supersuurpujotteluun, jossa hän keskeytti. Aikuisten arvokisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2023, jolloin hän sijoittui MM-kilpailujen syöksylaskussa 18:nneksi. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa joukkuealppiyhdistyssä, pronssia syöksylaskussa ja keskeytti supersuurpujottelussa.
Monney kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2021. Hän ylsi pisteille ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 Kvitfjellin syöksylaskussa ja kymmenen parhaan joukkoon tammikuussa 2023 Wengenin syöksylaskussa. Hän otti ensimmäisen maailmancupvoittonsa Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2024. Sen jälkeen hän on sijoittunut kärkikolmikkoon heti seuraavana päivänä Bormion supersuurpujottelussa kolmanneksi ja tammikuussa 2025 Kitzbühelin syöksylaskussa toiseksi. Hän sijoittui kolmanneksi Crans-Montanan syöksylaskussa ja toiseksi supersuurpujottelussa helmikuussa 2025.
Johanna Luukkonen

Johanna Luukkonen (o.s. Aaltonen; s. 12. joulukuuta 1966 Riihimäki)  on toiminut Hyvinkään kaupunginjohtajana 1. joulukuuta 2021 alkaen. Sitä ennen hän oli Rauman kaupunginjohtaja 2020–2021 ja Laitilan kaupunginjohtaja 2017–2020. Kangasniemen kunnanjohtajana Luukkonen toimi 2015–2017, kun Kangasniemen kunnanvaltuusto yksimielisesti sekä esitti että valitsi hänet kunnanjohtajaksi elokuussa vuonna 2014. Luukkonen on toiminut aiemmin mm. Hyvinkään kaupungin hankintapäällikkönä 2011–2014, Hyvinkään kaupungin varhaiskasvatuksen aluepäällikkönä 2002–2011 sekä ISS Suomi Oyj:n päivähoidon johtajana 1999–2002.
Johanna Luukkonen on valmistunut hallintotieteiden maisteriksi Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2013, pääaineenaan oikeustiede. Luukkosen perheeseen kuuluu aviomies ja aikuinen poika.
Luukkonen tavoitteli syksyllä 2023 Lahden kaupunginjohtajan virkaa, mutta vetäytyi hausta hetkeä ennen kuin haastattelusta jatkoon päässeet julkaistiin.
Emali

Emalia ja kultaa vanhassa ikoni-mitalissa.
Emalikattiloita.
Emali (emalji) on läpinäkymätöntä lasia, joka muodostuu alumiini-boori-silikaattilasista ja siihen lisätyistä väriaineista.  Se kiinnittyy tiukasti metallipintaan, kun se ensin sulatetaan ja sitten jäähdytetään.
Padat, kylpyammeet ja muut rautaesineet emaloidaan ruostumisen estämiseksi. Emaloitavat esineet kastetaan tavallisesti emalijauheseokseen, minkä jälkeen ne poltetaan siten, että emalijauhe sulaa emaliksi. Värilliset emalit sisältävät erilaisia metallioksideja. Emalia  käytettiin jo paljon ennen ajanlaskumme alkua. Emalilla voidaan päällystää esim. koruja, solkia ja koriste-esineitä. 1500- ja 1600-luvulla ranskalaiset taiteilijat tekivät värillisestä emalista tauluja.lähde?
Emalipintaiset käyttöesineet

Emalointia on käytetty lämmölle ja kosteudelle altistuvissa kodin käyttöesineissä, etenkin keittoastioissa ja elintarvikkeiden tarjoilu- ja säilytysastioissa. Sähkö- ja kaasuliesien uunien sisäpinta ja liesien mukana tulevat paistopellit ovat yleensä emalipintaisia.Emaloidut rauta- ja teräsastiat olivat nykyistä yleisempiä ennen ruostumattoman teräksen ja muovien yleistymistä astiateollisuudessa. Emaliastiat kestävät ruoanvalmistuksen lämpötiloja sekä kaikkia kotitaloudessa käytettäviä emäksiä ja happoja. Emalipinta ei ime tai luovuta ruokiin makua. Emaliastiat on myös helppo puhdistaa ja kestävät kodin liuottimia, kuten asetonia, tärpättiä ja alkoholeja. Ne ovat kuitenkin arkoja kolhuille eivätkä siedä nopeita lämmönvaihteluita tai kuiviltaan kuumentamista. Emaloitujen keittoastioiden pohja on emaloimaton valurauta- tai teräspinta, joka soveltuu kaikille liesityypeille, myös induktioliesille. Mikrouuniin metalliset emaliastiat eivät sovellu. Emaliastioita on saatavissa monivärisinä, jopa kuvioituina.
Suomen ensimmäinen emalilaitoksen kokeilu lienee tehty Högforsin tehtaalla vuonna 1898, kestäen vain muutaman vuoden. Högforsin tehtaan varsinainen emalilaitos aloitti v.1926 ja ensimmäinen Suomessa valmistettu emaloitu valurautainen kylpyamme valmistui 29.4.1927. Tätä aiemmin Kone- ja siltateollisuus oli emaloinut Helsingissä peltiastioita. Högforsin emaliammeiden tuotanto laajeni erityisesti 1930-alun laman jälkeen ja vuonna 1939 valmistui 3812 ammetta. Amme-tuotannon huippuvuosi oli 1972 runsaalla 49000 ammeella. Högforsin viimeinen kylpyamme valettiin 31.12.1976 ja se emaloitiin 27.5.1977. Ammeiden lisäksi Högfors valmisti myös emaloituja valurautaisia keitto- ja muita talousastioita sisältäen mm. kuuluisan Nurmesniemi-padan v.1959. Talousastioiden tuotanto loppui Högforsilla virallisesti 1969, mutta kuitenkin vanhoja patoja uusioemaloitiin vielä 1980-luvulla.
Suomessa emaliastioita valmisti 1930-luvulta 1990-luvulle myös Wärtsilä-konsernin emalitehdas, 1960-luvun taitteesta nimellä Finel, ensin Sörnäisten tehtaalla ja 1970-luvun alkupuolelta lähtien Järvenpäässä. Kattiloiden, kahvipannujen ja muiden emaliastioiden suunnittelijoita olivat Kaj Franck, Seppo Mallat, Antti Nurmesniemi (mm. Pehtoori-kahvipannu) ja Heikki Orvola, ja niiden silkkipainettuja kuvioita piirsivät muun muassa Esteri Tomula, Raija Uosikkinen, Gunvor Olin-Grönqvist, Leif Eriksson ja Anita Wangel. Kansainvälisesti tunnettu emaloitujen valurauta-astioiden valmistaja on ranskalainen Le Creuset.
Emalipintaa on rautarakenteisissa käyttöesineissä käytetty ruostumista torjumassa muun muassa saunankiukaiden kuorissa ja ulkogrilleissä, jopa metallisissa ulkokalusteissa. Emaloitua terästä on alettu käyttää myös julkisivujen verhoilumateriaalina, koska se hylkii likaa ja graffiteja ja säilyttää värinsä hyvin.
Sanan muita merkityksiä

Emali tarkoittaa myös hammaskiillettä. Emaloinniksi kutsutaan joskus myös keramiikkaesineiden lasitusta. Kiiltävän ja kovan pinnan tekevää alkydimaalia saatetaan kutsua emalimaaliksi
Elossapitojärjestelmä

Elossapitojärjestelmä on avaruustekniikassa järjestelmä, joka tuottaa happea, vettä ja ruokaa avaruusaluksen tai -aseman miehistölle. Avoin elossapitojärjestelmä käyttää varastoista happea, ruokaa ja vettä, joista se tuottaa jätteitä. Nykyiset elossapitojärjestelmät ovat puoliavoimia, esimerkiksi ilma puhdistetaan ja kierrätetään niissä ainakin osittain.
Elossapitojärjestelmästä käytetään lyhenteitä LSS (engl. Life Support System) sekä erityisesti NASAn käyttämää ECLSS (Environmental Control and Life Support System). Elossapitojärjestelmällä voidaan tarkoittaa myös yleisesti esimerkiksi vaarallisiin töihin tarkoitettua raskasta suojavarustusta.
Tulevan kuuaseman ja Mars-lennon suunnittelijat ovat kiinnostuneet suljetusta elossapitojärjestelmästä, jossa ilma, vesi ja ravinteet kiertävät kasvien ja ihmisten välillä samaan tapaan kuin Maan ekosysteemissä. Ilman puhdistaminen vaatisi silloin esimerkiksi levätankkeja tai kasvihuoneita ja ihmiset saisivat proteiineja vaikkapa viljellystä kalasta. Kokonaan ilman ulkopuolista energiaa toimivaa elossapitojärjestelmää ei ole kuitenkaan mahdollista rakentaa termodynamiikan pääsääntöjen vuoksi.
Tyypillinen elossapitojärjestelmä

Nykyään tyypillinen elossapitojärjestelmä on puoliavoin, eli suuri osa ilmasta kierrätetään, ja kiinteät jätteet heitetään tiehensä.
Tyypillinen avaruuspuvun tai avaruusaluksen elossapitojärjestelmä kierrättää suuren osan ilmasta ja lisää siihen happea tarvittaessa. Hiilidioksidi, epäpuhtaudet, haju ja vesihöyry poistetaan ihmisen hengittämästä ilmasta. Tämäntyyppinen järjestelmä oli esimerkiksi kuulennoilla käytetyn avaruuspuvun PLSS-järjestelmä, joka oli astronauttien selkärepuissa.
Ihmisen elossapitotarpeet

Ihminen tarvitsee päivässä yhteensä 5 kg happea, ruokaa ja vettä. Käytännön kokemukset venäläisillä Saljut- ja Mir-avaruusasemilla näyttävät ihmisen tarvitsevan 15 kg tarvikkeita vuorokautta kohden.
Elossapitojärjestelmän pitää tuottaa tai kierrättää päivässä yhtä ihmistä varten 0,84 kg happea, 0,62 kg ruokaa ja 3,52 kg vettä. Ihminen tuottaa päivässä 0,11 kg kiinteitä jätteitä, 3,87 kg nestemäisiä jätteitä ja 1,00 kg hiilidioksidia.
Toiset lähteet ilmoittavat hapelle 0,7–1,0 kiloa, vedentarpeeksi 2,6–3,0 kiloa ja ravinnon kuivapainoksi 0,5–0,9 kiloa. Yhteismassa on 3,8–4,9 kiloa. Näin ollen yksi ihminen kuluttaa vuodessa 1,8 tonnia perustarvikkeita.
Toisen arvion mukaan happea tulee 0,97 kg päivässä, vettä juomissa ja ruoassa 2,85 kg, kiinteää ravintoa 0,66 kg, josta valkuaisia 0,12 kg, hiilihydraattia 0,42 kg ja rasvaa 0,12 kg. Ilmaa, ruokaa ja vettä kuluu silloin 4,48 kg ja ravinnosta saadaan 13 MJ/vrk. On huomattava, että raskas työ vaatisi 20 MJ/vrk. Ulos tulee hiilidioksidia 1,14 kg, vesihöyryä 1,32 kg, eli hengityksestä 2,46 kg. Ulosteissa ja virtsassa tulee nesteitä 1,94 kg ja kiinteää ulostetta 0,08 kg, eli eritteitä yhteensä 2,02 kg. Näin ollen ihminen tuottaa jätettä 4,48 kg.
Eräiden neljänsien arvioiden mukaan 70 kg painoinen "perusmies" saa vettä 3 kg päivässä, josta 0,7 kg tulee ruoasta ja 1,95 kg juomasta, ja 0,35 kg hengityksestä. Hengityksen mukana poistuu 0,85 kg vettä, hien mukana 0,65 kg vettä ja virtsan mukana 1,4 kg vettä. Ulosteen mukana poistuu vain 0,1 kg vettä. Kevyt työ ja lepo vievät molemmat 9 600 litraa/8 tuntia, ja uni 3 600 litraa ilmaa. Näin perusmies hengittäisi 22 800 litraa eli noin 23 m3 ilmaa vuorokaudessa.
Maan ilmanpaine on merenpinnan tasolla keskimäärin 101,3 kPa, ja happea on ~21 tilavuus%. Jos hapen osuus on suurempi, ilmanpaine voi olla 25–26 kPa. Esimerkiksi 1970-luvun amerikkalaisessa avaruusasema Skylabissa oli happea 41 % ilmassa, jonka paine 65 % normaalista.
Ihminen voi hengittää, jos hapen osapaine on 0,13–0,33 kertaa merenpinnan tasolla oleva paine, eli 13–33 kPa. Neuvostoliiton avaruuspuvuissa ja Yhdysvaltain Apollo-aluksissa on käytetty 30 kPa happea. Normaalissa ulkoilmassa on hiilidioksidia 0,03 % eli luokkaa 300 ppm ja tunkkaisessa ilmassa voi olla jopa 1 %. Avaruusaluksessa saa olla korkeintaan 0,5–1 % hiilidioksidia. Suomessa sisäilmaston huonoin laatuluokitus S3 antaa ilman CO2-pitoisuudelle maksimirajaksi 1 200 ppm eli 2 200 mg/m3.
Elossapitojärjestelmän on kyettävä pitämään ilman lämpötila kohtalaisissa rajoissa. Lämpötilan on oltava aluksessa välillä 10–37 °C, mieluiten noin 18–22 °C. Yli 25 °C tuntuu monista epämukavalta, ja alle 10 °C kohmettaa. Yli 31 °C:ssa alkaa ihmisen henkinen suorituskyky hieman alentua, ja 36 °C:ssä fyysinen suorituskyky on alentunut noin 50 %:iin.
Suljettu elossapitojärjestelmä

Elossapitojärjestelmiä pyritään kehittämään mahdollisimman vettä, happea ja ruokaa kierrättäviksi, jotta ne soveltuisivat käyttöön pitkillä avaruuslennoilla. Tämä vaatii esimerkiksi kasvien lannoittamista ihmisten ulosteilla ja veden eristämistä virtsasta. Tähän mennessä ei ole kehitetty aineita 100 %:isesti kierrättävää järjestelmää, jollainen tarvittaisiin esimerkiksi kuuasemalla tai Mars-lennoilla.