stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helvi Mäkinen

Pianisti Helvi Mäkinen noin 1920-luvulla.
Helvi Aallotar Mäkinen (24. lokakuuta 1902 Tampere – 27. helmikuuta 1988) oli suomalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen tunnetuin sävellyksensä on Kotkan ruusu. Mäkinen työskenteli Tampereen Työväen Teatterin kapellimestarina vuosina 1936–1958.
Aiheesta muualla

Helvi Mäkisen sävellykset Fono-äänitetietokannassa
Filippiinienkäkikyyhky

| Filippiinienkäkikyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Käkikyyhkyt Macropygia
Laji::  tenuirostris
Kaksiosainen nimi
 Macropygia tenuirostris  (Bonaparte), 1854 
Katso myös
   Filippiinienkäkikyyhky Wikispeciesissä   Filippiinienkäkikyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Filippiinienkäkikyyhky (Macropygia tenuirostris) on Filippiineillä, Taiwanilla ja sen lähisaarella Lan Yulla elävä kyyhkylintu. Lajin holotyypin kuvaili Charles Lucien Bonaparte Manilasta 1854.
Helmi Levyt

| Helmi Levyt |
| --- | --- |

Perustettu:  2004
Perustajat:  Arwi Lind
Tilanne:  aktiivinen
Jakelijat:  Töölön Musiikkitukku OY
Tyylilajit:  folk, pop, rock, kansanmusiikki
Kotimaa:  Suomi
Sijainti:  Helsinki
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helmi Levyt on suomalainen levy-yhtiö, jonka johtajana toimii Arwi Lind. Lind on myös yrityksen perustaja ja soittaa itse monilla Helmi-julkaisuilla. Levy-yhtiö sai alkunsa Savonlinnassa, mutta toimii nykyään Helsingissä.  Helmi-levyjen ensimmäinen julkaisu oli Joose Keskitalon 7" vinyyli-EP vuonna 2004.
Jaakko ”Jaakko Eino Kalevi” Savolainen on Keskitalon ohella alusta asti levy-yhtiön toiminnassa mukana ollut Helmi-artisti. Keskeinen hahmo Helmi-levyjen toiminnassa on niin ikään laulaja-lauluntekijä Sami Kukka (oikealta nimeltään Esa Santonen), joka on myös miksannut ja masteroinut useita yhtiön julkaisemia levyjä.
Helmi Levyt julkaisee musiikkia genrerajoista piittaamatta. Yhtiön katalogista löytyy niin kansanmusiikkia, folkrockia, elektroa kuin myös modernia iskelmää. Vaihtelevat ja monipuoliset julkaisuformaatit ovat myös osa yhtiön toimintamallia; Helmi Levyt on julkaissut artistiensa tuotoksia niin vinyylinä, C-kasetteina, CD- ja DVD-levyinä kuin myös digitaalisissa formaateissa.
Artistit

Joose Keskitalo
Jaakko Eino Kalevi
Jaakko Laitinen & Väärä Raha
The Bad Ass Brass Band
Inariveljet
Pekko Käppi
Pietari & Kohtalon kauppiaat
Rosita Luu
Muuan mies
Profeetta & Uusi Maailmanuskonto
Harmaa Getto
Hullu Ruusu
Hulda Huima
Dxxxa D
Dr. Robotnik
Sami Kukka
Säästöpojat
Karhumauri
Faarao Pirttikangas
Teemu Elon Puhuvat Eläimet
Omfalos Renaissance
Tampo
Tuulenkantajat
Mikael H. & Some Siberians
Kukka
Aiheesta muualla

Helmi Levyt Soundcloud-alvelussa
Desibeli.net -haastattelu: Arwi Lind ja Helmi Levyt
Headless Cross (Black Sabbathin kappale)

| ”Headless Cross” Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Headless Cross
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Tony Iommi & Cozy Powell
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 05.00
 Levy-yhtiö:  I.R.S. Records
Listasijoitukset
  62.
Black Sabbathin muut singlet
| ”The Shining” 1987 | ”Headless Cross” 1989 | ”Devil & Daughter” 1989 |
Headless Cross on Black Sabbath -yhtyeen kappale ja singlejulkaisu. Se julkaistiin vuonna 1989 ja se on otettu samannimiseltä albumilta.
Yhtye sai albumin myötä uutta nostetta uralleen, joka oli käynyt pohjalukemissa edellisen The Eternal Idol -albumin jälkeen. Kokoonpano oli päässyt vakiintumaan, kun kitaristi ja johtohahmo Tony Iommi sai kumppanikseen maineikkaan rumpalin Cozy Powellin ja vanhasta kaartista mukaan jäivät laulaja Tony Martin ja kosketinsoittaja Geoff Nicholls. Albumi menestyi hyvin varsinkin Manner-Euroopassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Singlenä hieman editoituna julkaistu nimikappale on tyyliltään jälleen hieman ”Heaven and Hell” -kappaletta muistuttava, kulkien Iommin jylhän riffin ja Powellin jämäkän rumpu-kompin myötä. Kappale kertoo Headless Cross-nimisestä kylästä, jossa musta surma tappoi ihmisiä keskiajalla ja joka sijaitsee yhtyeen kotipaikan, Birminghamin lähistöllä.
Singlen b-puolella julkaistiin albumin sessioissa nauhoitettu ”Cloak & Dagger” -kappale.
Kappaleet > 7"-versiossa

Headless Cross (edit) – 5.00 (säv. Iommi, Powell, Martin)
Cloak & Dagger – 5.00 (säv. Black Sabbath)
Kappaleet > 12" versiossa

Headless Cross (full version) – 6.28
Headless Cross (edit) – 5.00
Cloak & Dagger – 5.00
Kokoonpano

Tony Iommi – kitara
Cozy Powell – rummut
Tony Martin – laulu
Geoff Nicholls – kosketinsoittimet
Laurence Cottle – basso
Julkaisuhistoria

1989: I.R.S. Records, EIRS 107, 7", UK
1989: I.R.S. Records, EIRST 107, 12", UK
1989: I.R.S. Records, EIRST PB107, 12", UK, posteri-kannella
1989: I.R.S. Records / EMI Electrola, 006-24 1006 7, 7", GER
1989: I.R.S. Records, 060-24 1006 6, 12", GER
Filippiinienkurppa

| Filippiinienkurppa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Lehtokurpat Scolopax
Laji::  bukidnonensis
Kaksiosainen nimi
 Scolopax bukidnonensis  (Kennedy, Fisher, Harrap, Diesmos & Manamtam, 2001) 
Katso myös
   Filippiinienkurppa Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Filippiinienkurppa (Scolopax bukidnonensis) on Filippiinien kotoperäinen kahlaaja. Se elää ainakin Mindanaon ja Luzonin vuoristoissa.
Heading for Tomorrow

| Heading for Tomorrow Gamma Ray |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Horus Sound Studio, Hannover, syyskuu '89-tammikuussa '90
 Julkaistu: 26. helmikuuta, 1990
 Tuottaja(t): Kai Hansen
 Tyylilaji: Heavy metal
 Kesto: 54.19
 Levy-yhtiö: Noise Records
Gamma Rayn muut julkaisut
|   | Heading for Tomorrow 1990 | Sigh No More 1991 |
Heading for Tomorrow on saksalaisen Gamma Rayn debyyttialbumi vuodelta 1990. Se sisältää cover-version Uriah Heepin kappaleesta Look at Yourself.
Kappaleet

Welcome – 0.57
Lust for Life – 5.19 (säv. Hansen)
Heaven Can Wait – 4.28 (säv. Hansen)
Space Eater – 4.34 (säv. Hansen)
Money – 3.38 (säv. Hansen)
The Silence – 6.24 (säv. Hansen)
Hold your ground – 4.49 (säv. Hansen)
Free time – 4.56 (säv. Scheepers)
Heading for Tomorrow – 14.31 (säv. Hansen)
Look at yourself – 4.43 (Uriah Heep-cover, säv. Hensley)
Japanin-version bonuskappale:
Mr. Outlaw – 4.08 (säv. Scheepers)
Kokoonpano

Ralf Scheepers – laulu
Kai Hansen – kitara
Uwe Wessel – basso
Mathias Burchardt – rummut
Tuotanto

Kai Hansen – tuottaja
Tommy Newton – miksaaja
Jörg Blank – valokuvaaja
Aiheesta muualla

Heading for Tomorrow Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Heading for Tomorrow Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Harri Laurikka

Harri Laurikka (s. 8. elokuuta 1947 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Lisäksi hänellä on ollut rooleja erinäisissä elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Ura

Laurikka poimittiin Tampereen teatterista elokuvaan Akseli ja Elina, missä hän tulkitsi Aulis Kiviojaa, Koskelan Kaarinan sulhasta. Lisää elokuvaosia ei tullut, ja Laurikka jatkoi näyttelemistä Tampereella, kunnes 1980-luvun keskivaiheilla hän ryhtyi näyttelemään myös Kuopion ja Jyväskylän teattereissa.
Laurikka nähtiin samoihin aikoihin myös muun muassa Neil Hardwickin menestyneessä komediasarjassa Sisko ja sen veli. Hänet kiinnitettiin 1990-luvulla Helsingin kaupunginteatteriin, ja vuonna 2004 hän ryhtyi näyttelemään Tampereen Komediateatterissa.
Palkintoja

Komediateatterin Kannus-palkinto merkittävistä esiintymisistä vuonna 2006.
Filmografia

Akseli ja Elina (1970) – Kiviojan Aulis
Pohjantähti (1973) – Kiviojan Aulis
Omat koirat purivat (1974)
Pentti Haanpää (1989) - Olavi Paavolainen
Jäähyväiset lasihevoselle (1985) – komisario Kylmäkoski (televisiosarja)
Sisko ja sen veli (1986) – Hannu (televisiosarja)
Evankelistakoti

| Evankelistakoti |
| --- | --- |
Osoite:  Ajosharjuntie 59
Sijainti:  Vilppula
Haltija:  Evankelistakoti ry
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Evankelistakoti on kristillinen loma- ja virkistyspaikka Mänttä-Vilppulassa. Evankelistakoti on toiminut Vilppulan Ajosjärven rannalla vuodesta 1949 lähtien. Se vihittiin käyttöön kesäkuussa 1950.
Evankelistakoti sai alkunsa vuonna 1948 Seinäjoella järjestetyssä helluntaiherätyksen naisevankelistojen kokouksessa. Tuolloin 60 naisevankelistaa kokoustivat vanhuudenturvaan ja sairaudenhoitoon liittyvistä kysymyksistä. Samassa yhteydessä perustettiin Naisevankelistan Sairashuolto ry, jonka tavoite oli sisarkodin perustaminen. Evankelistakoti toimi alkujaan naisevankelistojen huoltolaitoksena 1950- ja 1960-luvuilla. Myöhemmin evankelistakodin toiminta muuttui koulutus-, virkistys- ja lepopaikaksi.
Ajosjärven rannassa sijaitseva talo on peräisin 1800-luvulta. Evankelistakoti on suomalaisen helluntaiherätyksen yhteinen rekisteröity yhteisö.
Johtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet evankelistakodin johtajina:
1949–1952: Aleksandra Kinnunen
1954–1962: Lydia Korpi
1962–1977: Maija Kaakkurivaara
1978–2001: Irja Haapakangas
2001–2007: Seija Damski
2007–2013: Raakel Jussila
2013– Mervi Suominen
Aiheesta muualla

Evankelistakoti 60 vuotta – TV7
European Coastal Airlines

| European Coastal Airlines |
| --- | --- |

 IATA: CC  –  ICAO: ECB 
Kutsukoodi:  COASTAL CLIPPER
Perustettu:  2000
Lakkautettu:  2016
Tunnuslause:  We connect Croatia!
Solmukohdat:  Splitin lentoasema
Kotipaikka:  Zagreb, Kroatia
Avainhenkilö(t):  Klaus-Dieter Martin (toimitusjohtaja)
Yhtiön sivut:  www.ec-air.eu
European Coastal Airlines (IATA: CC, ICAO: ECB, kutsukoodi: COASTAL CLIPPER) oli kroatialainen lentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 2000, ja se alkoi lentää reittilentoja elokuussa 2014.
Yhtiö sai heinäkuussa 2015 luvan rakentaa vesitasoterminaalin Splitin satamaan, josta se aloitti lennot elokuussa 2015. Tämän jälkeen yhtiö laajensi nopeasti toimintaansa ja lensi elokuussa 2016 jo 15 kohteeseen. European Coastal Airlinesin toimilupa kuitenkin peruttiin 12. elokuuta 2016 yhtiön huoltotoimissa ilmenneiden laiminlyöntien vuoksi. Toimitusjohtaja Klus-Dieter Martin kertoi yhtiön jatkavan toimintaansa vuonna 2017, mutta näin ei lopulta tapahtunut. Splitin kauppaoikeus aloitti yhtiön konkurssikäsittelyn toukokuussa 2017.
Kohteet

Heinäkuussa 2015:
Jelsa
Mali Lošinj
Pula
Split (lentoasema) (solmukohta)
Split (satama) (elokuusta 2015 alkaen)
Laivasto

Heinäkuussa 2015:
1 de Havilland Canada DHC-6-300 Twin Otter
1 Grumman G-21 Goose
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta European Coastal Airlines Wikimedia Commonsissa
European Coastal Airlinesin DHC-6-300 Twin Otter.
Haukilahden kirjasto

| Haukilahden kirjasto |
| --- | --- |
 Haukilahden päiväkodin ja kirjaston rakennus. Kirjasto löytyy kuvan oikeanpuoleisesta osasta.
Sijainti:  Toppelundintie 11, 02170 Espoo (Haukilahti)
Koordinaatit:  60.16001°N, 24.78258°E
Tyyppi:  Espoon kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1985; 2019 (nykyrakennus)
Kotisivut
Haukilahden kirjasto on Espoon Haukilahden kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on osa Espoon kaupunginkirjastoa ja Helmet-kirjastoverkkoa.
Kirjasto perustettiin vuonna 1985, ja sen tilat sijaitsevat aluksi Toppelundin koulun rakennuksessa. Alkuvuodesta 2019 kirjasto muutti kivenheiton päähän, arkkitehtitoimisto Lehto-Peltonen-Valkaman suunnittelemaan Haukilahden päiväkodin ja kirjaston uudisrakennukseen. Haukilahden kirjasto toimii suurelta osin omatoimikirjastona.
Aiheesta muualla

Haukilahden päiväkoti (rakennusfakta.fi)
Arkkitehtitoimisto Lehto-Peltonen-Valkama: Haukilahden päiväkoti ja kirjasto (lpv.fi)
Heinälampi (Joutsa, Selänpohja)

| Heinälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°56′21″N, 25°59′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.237.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,6 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,771 km  
Pinta-ala:  3,199 ha  
Tilavuus:  4 100 m³   
Keskisyvyys:  0,13 m  
Suurin syvyys:  0,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHeinälampi 
Heinälampi on Keski-Suomessa Joutsassa Selänpohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Hietajärvenkankaan keskellä. Kangasmaasto kasvaa pitkän harjujakson jäätikköjokisuiston päällä. Lammen tilavuudeksi on arvioitu 4 100 kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 0,1 metriä. Suurimmaksi syvyydeksi on mitattu 0,5 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja se on autio. Lammen itärantaa seuraa lyhyesti kansallispuiston patikkareitti.
Leivonmäen kansallispuisto

Lammen rannat kuuluvat Metsähallituksen hallinnoimaan Leivonmäen kansallispuistoon. Sen kautta kulkee viitoitettu patikkareitti.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Lameen ei tule eikä siitä lähde ojia, joten se voidaan luokitella umpilammeksi. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,6 metriä mpy.
Harri Laurila

| Harri Laurila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1965 Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2002
Seurat:  Kiekkoreipas (SM-liiga) Tappara (SM-liiga) JyP HT (SM-liiga) Ässät (SM-liiga) Klagenfurter AC (Alpenliga,Itävalta) EC Graz (Alpenliga,Itävalta) Kölner Haie (DEL) Krefeld Pinguine (DEL) HC Thurgau (Nationalliga B) HPK (SM-liiga) Zell am see EK (Oberliga,Itävalta) Forssan Palloseura (Mestis) KooVee (Suomi-sarja) Kiekko-Ahma (II-divisioona) Pallo-Karhut (II-divisioona)
NHL-varaus:  182. varaus, 1983 Boston Bruins
Harri Juhani Laurila (s. 30. huhtikuuta 1965 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Pelaajaura

Laurila edusti urallaan SM-liigassa Kiekkoreipasta, Tapparaa, JyP HT:tä, Ässiä sekä HPK:ta. Lisäksi hän on pelannut Itävallassa, Saksassa ja Sveitsissä.
Hän pelasi Suomen maajoukkueessa Albertvillen olympialaisissa sekä MM-kilpailuissa 1992, josta tuli hopeamitali. Samana vuonna hänet valittiin SM-liigan All Stars -kentälliseen sekä palkittiin parhaana puolustajana. Laurila voitti Tapparan paidassa yhteensä neljä Suomen mestaruutta.
Hän on Boston Bruinsin yhdeksännen kierroksen varaus vuodelta 1983.
Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Laurila on toiminut muun muassa Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Tällä hetkellä hän toimii kakkosvalmentajana Jukka Rautakorven luotsaamassa alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Harri Laurila tilastot Eurohockey.netin sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Hannu Virta | Pekka Rautakallio -palkinnon voittaja 1992 | Seuraaja: Erik Hämäläinen |
Suomen joukkue – Olympialaiset 1992
1 Tammi |
3 Blomqvist |
4 Eloranta |
5 Jutila |
6 Ruotanen |
7 Saarinen |
8 Selänne |
9 Siren |
11 Lindroos |
12 Laukkanen |
14 Skriko |
15 Järvenpää |
16 Säilynoja |
18 Tuomisto |
22 Saarikoski |
25 Summanen |
27 Peltomaa |
28 Helminen |
30 Ketterer |
40 Nieminen |
42 Mäkelä |
44 Laurila |
Valmentaja Pentti Matikainen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1992
1 Siekkinen |
4 Hämäläinen |
5 Jutila (A) |
6 Ruotanen |
7 Immonen |
9 Rautio |
11 Viitakoski |
12 Laukkanen |
14 Lehtinen |
15 Järvenpää |
16 Säilynoja |
18 Tuomisto (C) |
21 Ruuttu |
22 Saarikoski |
24 Riihijärvi |
25 Raitanen |
27 Timo Peltomaa |
28 Varvio |
30 Ketterer |
35 Lindfors |
40 Nieminen |
42 Mäkelä (A) |
44 Laurila |
Valmentaja Pentti Matikainen
Edvard Munch

| Edvard Munch |
| --- | --- |
 Edvard Munch vuonna 1921.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1863 Løten, Hedmark, Norja
Kuollut: 23. tammikuuta 1944 (80 vuotta) Oslo, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Taiteilija
Taidesuuntaus:   symbolismi  ekspressionismi  impressionismi  jugend 
Kuuluisimpia töitä:  Huuto
 Nimikirjoitus
Edvard Munch osti vuonna 1897 Åsgårdstrandista talon kesäasunnoksi. Talossa on nyt museo.
Edvard Munch (/ˈmuŋk/, norj. [ˈɛ̀dvɑɖ ˈmʊŋk]; 12. joulukuuta 1863 Ådalsbruk, Løten – 23. tammikuuta 1944 Oslo) oli norjalainen taidemaalari. Hän on Norjan kansainvälisesti tunnetuimpia taiteilijoita säveltäjä Edvard Griegin, kuvanveistäjä Gustav Vigelandin ja kirjailija Henrik Ibsenin ohella. Munchin laajassa tuotannossa on kosketuskohtia useisiin taidesuuntauksiin, kuten symbolismiin, ekspressionismiin, impressionismiin ja jugendiin. Munchin psykologiset aiheet on nähty alkusysäyksenä Saksan 1900-luvun alun ekspressionistiselle suuntaukselle.
Elämä ja ura

Edvard Munchin vanhemmat olivat Laura Catherine Bjølstad ja lääkäri Christian Munch. Edvardilla oli vanhempi sisar Johanne Sophie ja kolme nuorempaa sisarusta: Peter Andreas, Laura Catherine ja Inger Marie. Hänen setänsä oli historioitsija Peter Andreas Munch. Perhe muutti Løtenista Kristianiaan (nykyisin Oslo) vuonna 1864.
Edvardin äiti kuoli tuberkuloosiin vuonna 1868, kuten myös Edvardin sisar Sophie vuonna 1877. Äidin kuoleman jälkeen Munchin sisaruksia huolsi heidän isänsä ja äidin sisko Karen. Isän suhdetta lapsiinsa varjosti hermostunut luonne ja kiivas uskonnollisuus. Taiteilijan traaginen lapsuus vaikutti hänen tapaansa käsitellä aiheitaan hyvin intensiivisesti. Hänen tiedetään sanoneen: ”Sairaus, hulluus ja kuolema olivat enkelit, jotka ympäröivät kehtoani, ja ne ovat seuranneet minua läpi elämäni.”
Vuonna 1879 Munch aloitti insinööriopintonsa, mutta jo vuonna 1881 hän siirtyi opiskelijaksi Kristianian kuninkaalliseen taide- ja suunnittelukouluun. Vuonna 1885 hän matkusti Ranskaan. Hän vietti vuosina 1892–1908 pitkiä aikoja Pariisissa ja Berliinissä. Berliinissä Munch liikkui skandinaavisten taiteilijoiden suosimassa Zum schwarzen Ferkel -piirissä ja ystävystyi Akseli Gallen-Kallelan kanssa. Kesiään Munch vietti Åsgårdstrandissa, josta hän osti oman talon vuonna 1897. Åsgårdstrand oli tärkeä Munchin tuotannon kannalta, koska monet hänen teossarjansa Elämänfriisi pääteoksista sijoittuvat tämän pienen paikkakunnan merenrantamaisemiin. Nykyään Munchin omistama talo toimii museona.
Elämänsä aikana Munch piti lukuisia näyttelyitä Norjan lisäksi erityisesti Saksassa.
Munch kuoli 23. tammikuuta 1944 kotonaan Ekelyssä, jonne taiteilija oli muuttanut vuonna 1916. Munchin hauta sijaitsee Oslossa Vår Frelsers -hautausmaalla lähellä Ibsenin ja Bjørnsonin hautoja. Haudalle on pystytetty Arne Durbanin tekemä veistos. Veistos varastettiin vuonna 2011 mutta saatiin myöhemmin takaisin. [lähde? ]
Teokset

Munchin tunnetuin teos on Huuto (1893). Se kuuluu laajempaan teossarjaan Elämänfriisi, jossa on neljä pääteemaa: 1. rakkauden siemen, 2. rakkaus, joka kukoistaa ja kuolee, 3. elämisen ahdistus ja 4. kuolema. Alkuperäisessä vuoden 1893 sarjassa oli kuusi teosta, mutta sarja kasvoi 22-osaiseksi. Munch päivitti sitä jatkuvasti, ja jos joku teos myytiin, hän maalasi sen tilalle uuden.
Huudon lisäksi Munchin tunnetuimpiin teoksiin  kuuluvat esimerkiksi Sairas lapsi (muotokuva sisaresta Sophiesta, joka oli kuollut yhdeksän vuotta aiemmin), Puberteetti, Madonna, Tuhkat, Vampyyri, Melankolia, Ilta Karl Johanilla, Elämäntanssi ja Tyttöjä sillalla.
Vuosikymmenten kuluessa Munch teki monista aiheistaan lukuisia erilaisia versioita, maalauksia, grafiikkaa ja piirroksia, ja hän käsitteli teostensa aiheita myös tekstuaalisesti. Munchin ura taiteilijana kesti yli 60 vuotta. Uransa alkuvaiheessa Munchin tuotantoa leimasi realismi, mutta myöhemmin hänen ilmaisunsa sai syntetis-symbolistisia piirteitä, ja 1900-luvun alkupuolella Munchin maalausten tumma värimaailma kirkastui. Käännekohta positiivisempiin mutta vähemmän intensiivisiin töihin on ajoitettu vuosiin 1908–1909, jolloin Munch koki hermoromahduksen. Munchin teoksissa on joukko tiheästi toistuvia symboleita, kuten aurinko, kuunpylväs, naisen tuulessa hulmuavat hiukset ja elämänpuu.
Uransa aikana Munch maalasi myös lukuisia muotokuvia ja teki julkisia monumentaaliteoksia esimerkiksi suklaatehdas Frejalle, Oslon kaupungintalolle ja Oslon yliopistolle. Munch oli hyvin kiinnostunut aikansa kirjallisuudesta ja luki Ibseniä ja Dostojevskia, jonka teokset ilmestyivät norjaksi 1880-luvulla. Hän teki ja suunnitteli kuvituksia esimerkiksi Ibsenin, Charles Baudelairen ja Maurice Maeterlinckin näytelmiin. Kirjallisuuden lisäksi taiteilija oli erittäin kiinnostunut oman aikansa tieteellisestä keskustelusta, erityisesti psyko-fysiologiasta.
Munch harrasti myös valokuvausta. Hän testamenttasi Oslon kaupungille noin 1 100 maalausta, 15 500 grafiikan vedosta, 4 700 piirrosta ja vesivärimaalausta sekä kuusi veistosta, ja suuri osa lahjoituksesta on näytteillä Munch-museossa, Oslossa. Myös Norjan kansallismuseolla on omistuksessaan monia Munchin keskeisiä töitä.
Elokuva

Peter Watkins ohjasi vuonna 1974 televisio-elokuvan Edvard Munch. Se palkittiin parhaana ulkomaalaisen elokuvana brittiläisessä BAFTA-gaalassa.
Muistaminen

Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Munchin kuvan kahden koneensa pyrstöön. Toinen koneista on Boeing 737-800 ja toinen Boeing 787-8. Munchin kuva on ollut aiemmin myös yhtiön Boeing 737-300 -koneen pyrstössä.
Vuonna 2001 julkaistussa 1000 Norjan kruunun setelissä oli etupuolella Munchin muotokuva ja kääntöpuolella osa hänen maalauksestaan Solen. Seteli jäi pois käytöstä vuonna 2020.
Kirjallisuutta

Sarajas-Korte, S. (1966). Suomen varhaissymbolismi ja sen lähteet. Tutkielma Suomen maalaustaiteesta 1891–1895. Helsinki: Otava.
Stang, R. (1977/1980). Edvard Munch. Ihminen ja taiteilija. (suomentaja M. Kilpi). Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY. (Edvard Munch. Mennesket og kunstneren, 1977).
Kirjallisuutta > Vieraskielinen kirjallisuus

Bruteig, M.: Munch. Drawings.  (Transl. by Sutcliffe, H.)  Brussels, Oslo:  Musée d’lxelles, The Munch Museum, 2004.  (englanniksi)
Cordulack. S. W. (2002). Edvard Munch and the physiology of symbolism. London: Associated University Presses.
Eggum, A. (1983/1995). Edvard Munch. Malerier, skisser og studier. Oslo: Stenersen.
Eggum, A. (1990/2000). Edvard Munch. Livsfrisen fra maleri til grafikk. Oslo:  Stenersen.
Guleng, M. B., Sauge, B. & Steihaug J.-O. (Eds.) (2013). Edvard Munch 1963-1944. Oslo: Munch Museum & National Museum.
Heller, R. (1984). Munch: His Life and Work. London: Murray.
Heller, R. (1973). Edvard Munch: The Scream. London: Allen Lane, The Penguin Press.
Kuuva, S. (2010). Symbol, Munch and Creativity. Metabolism of Visual Symbols. Jyväskylä: University of Jyväskylä.
Stenersen, R. (1945). Edvard Munch. Nærbilde av et geni. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag.
Woll, G. (2001): Edvard Munch. The Complete Graphic Works, Harry N. Abrams / Munch-Museet.
Woll, G. (2009). Edvard Munch: Complete Paintings: Catalogue Raisonné 4v. London: Thames & Hudson.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edvard Munch Wikimedia Commonsissa
Munch Museum – Oslo (Arkistoitu – Internet Archive)
Galleri Munch – Løten (Arkistoitu – Internet Archive)
Art Gallery – Edvard Munch
Edvard Munch (Arkistoitu – Internet Archive)
Flamencon huuto Ylen Elävässä arkistossa
Boeing 737, jonka pyrstöön Munchin kuva on maalattu.