stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiikala
Luonto

Kiikalan läpi lounaasta koilliseen kulkee Kolmas Salpausselkä, jonka Kiikalaan, Suomusjärvelle, Somerniemelle ja Nummelle ulottuvalla, Kiikalannumeksi kutsutulla osuudella on Hyyppärän harjualue -niminen Natura 2000 -suojelualue. Harjualueella on muun muassa arvokkaita lähteikköjä, ja siellä sijaitsee myös Varsinais-Suomen korkein kohta, 163,9 metriä korkea kallioinen Särämäki.
Luoteisosat Kiikalasta ovat savitasankoa, joka jatkuu Kiikalasta ja Kuusjoelta Someron kautta Loimaalle ja Marttilaan. Siellä savitasankoon syvään uurtuneet Rekijoen rotkolaaksot Rekijokilaakson Natura 2000 -suojelualueella muodostavat arvokkaita perinnemaisemia, jotka jatkuvat myös Someron puolella.
Pohjoisosa Kiikalasta kuuluu Uskelanjoen vesistöalueeseen ja eteläosa Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöalueeseen.
Kiikalan järvistä Pernjärvi ja Kyynäräjärvi Perttelin rajalla ovat Perniönjoen latvajärviä. Etelässä Kiikalan alueelle ulottuu Kiskon Hirsijärvi, johon laskee pohjoisesta lintujärvenä tunnettu Omenojärvi eli Omenajärvi entiseltä Kiikalan ja Suomusjärven rajalta. Entisellä Suomusjärven ja Kiikalan rajalla sijaitsee Kiikalan kaakkoisosan halki niin ikään Kiskonjoen latvasvesiin kuuluvaa Varesjokea pitkin Suomusjärven Aneriojärveen laskeva Varesjärvi. Muita Varesjokeen laskevia järviä Kiikalassa ovat Ruukinjärvi ja Säräjärvi Johannislundissa nykyisellä Lohjan rajalla sekä joukko pikkujärviä ja lampia näiden ympärillä. Lähellä Kiikalan kirkonkylää Silvan kylässä Varesjokeen laskee Härjänvatsan lampi, jonka rannassa on Kiikalan kunnan perustama uimala.
Uskelanjoen latvahaaroja Kiikalassa ovat pohjoisesta Someron alueelta alkunsa saavat Rekijoki ja Terttilänjoki sekä kokonaan Kiikalan alueella virtaava Hitolanjoki, jotka yhtyvät Uskelanjoeksi Kiikalan Rekijoella. Rekijokeen ja Terttilänjokeen ei laske Kiikalasta järviä. Hitolanjoen latvoilla, Kiikalan kirkon luona, asutuksen ja peltojen ympäröimänä sen sijaan levittäytyi aiemmin Kiikalan kirkkojärveksi kutsuttu savipohjainen Kurajärvi. Sitä laskettiin kahteen otteeseen, ensin 1900-luvun alussa ja toisen kerran 1950–1960-luvuilla, jolloin koko järvi saatiin pumppuasemien avulla viljelysmaaksi. Hitolanjoen valuma-alueella Kiikalassa sijaitsevat Lammenjärvi, jonka rannassa on Kiikalan seurakunnan perustama, nykyään Salon seurakunnalle kuuluva leirikeskus, sekä Kiikalan seurakunnan jo 1950-luvulla rauhoittama Kultalähde.
Lammenjärvi
Härjänvatsa
Kurajärvi
Hitolanjoki
Rekijoki
Terttilänjoki
Historia

Historiallisesti Kiikala on ollut osa todennäköisesti jo 1230-luvulla perustettua Uskelan kirkkopitäjää ja sittemmin osa tämän alaisuuteen 1440-luvulla muodostunutta Perttelin kappeliseurakuntaa, johon tuolloin kuuluivat myös Kuusjoki ja myöhemmin Someroon liitetyt Uskelan pohjoisosan kahdeksan kylää. 1590-luvulla Kiikalaan rakennettiin saarnahuone, ja siitä tuli Perttelin kappeliseurakunnan saarnahuonekunta. Kiikalan seurakunta erotettiin Uskelasta itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi vuonna 1639. Kiikalan kunta perustettiin vuonna 1869.
Kiikalassa toimi vuosina 1813–1960 Johannislundin lasitehdas, joka on yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. 1960-luvun lopulla Kiikalaan Härjänvatsan teollisuusalueelle rakennettiin silloisen Suomen suurin kalkkitiilitehdas, Paraisten Kalkki Oy:n Kahi-tiiliä valmistava tuotantolaitos, joka nykyisin on ranskalaisen Saint-Gobain Weberin omistuksessa.
Kiikalan kunta yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen.
Kylät

Hitola, Hirvelä, Johannislund, Kesälä, Lasikylä (vir., aiemmin Hidoisenpyöli), Kiikala, Komisuo, Kruusila, Kärkelä, Pappila, Peltola, Pirilä, Rasvala, Rekijoki, Revä, Saari, Satakoski, Silva, Säräjärvi, Vanhakylä, Yltäkylä.
Komisuon koulu
Kiikalan pappila
Rekijoen koulu
Yltäkylä
Muuta

Kiikalan lentokentällä järjestetään bomber-näytöksiä. Myös katuautojen kiihdytystapahtuma Burnout Party sekä VW-harrastajien VW Open -kiihdytyspäivä järjestetään siellä vuosittain. Merivoimat toimii aika-ajoin lentokentän ympärillä olevilla harjualueillalähde?.
Kulttuuri > Murre

Kiikalan alueella puhutun kielen perustana on itäinen Lounais-Suomen murre. Kiikalan murre kuuluu Lounais-Suomen itäryhmän Halikon alaryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Kiikalan pitäjäruoaksi valittiin 1980-luvulla ohraryynipuuroon tehty rusinaton maksalaatikko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiikala Wikimedia Commonsissa
Kiikalan kirkko Rakennusperintörekisteri. Museovirasto. Arkistoitu 20.6.2015. Viitattu 21.6.2009.
Kiikalan Kirkonkylän järvimaisemaa venäläisessä topografikartassa 1:21 000 vuodelta 1876 Kansallisarkiston digitaaliarkistossa
Kiikalan kylät
Hitola
Hirvelä
Johannislund
Kesälä
Lasikylä
Kiikala
Komisuo
Kruusila
Kärkelä
Pappila
Peltola
Pirilä
Rasvala
Rekijoki
Revä
Saari
Satakoski
Silva
Säräjärvi
Vanhakylä
Yltäkylä
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Kirjobikiri

| Kirjobikiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Lapaeväkalat Cladistii
Lahko::  Lapaeväkalat Polypteriformes
Heimo::  Lapaevät Polypteridae
Suku::  Polypterus
Laji::  ornatipinnis
Kaksiosainen nimi
 Polypterus ornatipinnis  Boulenger, 1902 
Katso myös
   Kirjobikiri Wikispeciesissä   Kirjobikiri Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kirjobikiri (Polypterus ornatipinnis) eli koruniilinhauki on lapaevien (Polypteridae) heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään usein akvaariossa. George Albert Boulenger kuvasi sen tieteelle vuonna 1902. Se on melko suurikokoinen, jopa 60 senttimetrin mittainen. Kirjobikiriä tavataan endeemisenä Afrikan Angolassa, Burundissa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Kongon tasavallassa ja Tansaniassa. Koruniilinhauen ravintoa ovat nuorena hyönteiset sekä toukat ja aikuisiässä kalat.
Kirjallisuusvuosi 1830

Kirjallisuusvuosi 1830 käsittelee vuoden 1830 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Turun piirustuskoulu perustettiin.
Brittiläinen kirjailija Edward Bulwer-Lytton julkaisi romaanissaan Paul Clifford tunnetut aloitussanat ”Oli synkkä ja myrskyinen yö” (It was a dark and stormy night; the rain fell in torrents — except at occasional intervals, when it was checked by a violent gust of wind which swept up the streets (for it is in London that our scene lies), rattling along the housetops, and fiercely agitating the scanty flame of the lamps that struggled against the darkness.).
Ranskalainen Charles Nodier julkaisi fantasiakirjallisuuden manifestin Du fantastique en littérature. Sen mukaan tarut alkavat siitä, mihin sovinnaisuuksien ja totuuksien maailma loppuu. Näin katsoen fantasiakirjallisuus on olennaisin kirjallisuuden laji dekadenssin ja muutoksen aikoina.
Julkaisuja

Edward Bulwer-Lytton – Paul Clifford
Victor Hugo – Hernani (näytelmä)
Aleksandr Pushkin – Mozart ja Salieri (näytelmä Моцарт и Сальери, Mozart i Salieri)
Johan Ludvig Runeberg – Dikter (esikoisrunoteos)
Joseph Smith – Mormonin kirja
Stendhal – Punaista ja mustaa (Le Rouge et le Noir)
Kirjailijaelämää

| Kirjailijaelämää> Author! Author! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arthur Hiller
Käsikirjoittaja:  Israel Horovitz
Tuottaja:  Irwin Winkler
Säveltäjä:  Dave Grusin
Kuvaaja:  Victor J. Kemper
Leikkaaja:  William H. Reynolds
Pääosat:   Al Pacino  Dyan Cannon  Tuesday Weld  Alan King  Bob Elliott  Ray Goulding 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  18. kesäkuuta 1982
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  10 576 604 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjailijaelämää (engl. Author! Author!) on Arthur Hillerin ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa 18. kesäkuuta 1982. Siinä esiintyvät muun muassa Al Pacino, Dyan Cannon ja Tuesday Weld. Israel Horowitzin käsikirjoittama elokuva kertoo ihmissuhdeongelmien vaivaamasta Broadway-kirjoittajasta, Ivan Travalianista, joka yrittää kirjoittaa näytelmää English with Tears.
Elokuva sai negatiivisen vastaanoton kriitikoilta,lähde? mutta Al Pacino sai siitä huolimatta Golden Globe -ehdokkuuden roolisuorituksestaan. Video-oppaassa vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hänestä filmi voittaa puolelleen humaanisuudellaan ja tasaisen hyvällä näyttelijäntyöllä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Al Pacino  | … |  Ivan Travalian   |
|  Dyan Cannon  | … |  Alice Detroit   |
|  Tuesday Weld  | … |  Gloria Travalian   |
|  Alan King  | … |  Kreplich   |
|  Bob Elliott  | … |  Patrick Dickler   |
|  Ray Goulding  | … |  Jackie Dicker   |
|  Bob Dishy  | … |  Morris Finestein   |
Aiheesta muualla

Kirjailijaelämää Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kirjailijaelämää Elonet.
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista

Ruotsin sotalaivat
A -
B -
C -
D -
E -
F -
G

H -
I -
J -
K -
L -
M - 
N

O -
P -
Q -
R -
S -
T -
U 

V -
W -
X -
Y -
Z -
Å -
Ä -
Ö
Vartioveneet
Fregatit
Hävittäjät
Tykkiveneet
Korvetit
Risteilijät
Linjalaivat
Miinalaivat
Miinantorjunta-alukset
Miinanraivaajat
Monitorit
Moottoritorpedoveneet
Rannikkopanssarilaivat
Partioalukset
Purjealukset
Ohjusveneet
Koululaivat
Kuunarit
Torpedoveneet
Tukilaivat
Sukellusveneet
Yhteysalukset
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet monitorit. Ensimmäinen laskettiin vesille 1865 ja viimeinen 1875.
2. luokan panssarilaivat

HMS John Ericsson (1865)
HMS Tordön (1865)
HMS Tirfing (1866)
HMS Loke (1869)
3. luokan panssarilaivat

HMS Garmer (1867)
HMS Sköld (1868)
HMS Fenris (1871)
HMS Gerda (1871)
HMS Hildur (1871)
HMS Ulf (1873)
HMS Björn (1873)
HMS Berserk (1874)
HMS Sölve (1874)
HMS Folke (1875)
HMS Sölve.
My Kippilä

| Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Naisten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tampere 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Bratislava 2017 |  |  |
|  Hopeaa | Uppsala 2021 |  |  |
|  Hopeaa | Singapore 2023 |  |  |
|  Pronssia | Neuchâtel 2019 |  |  |
My Kippilä huhtikuussa 2020
My Kippilä (s. 10. heinäkuuta 1996) on Porvoosta kotoisin oleva suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Ruotsin Superliigassa pelaavaa Team Thorengruppenia ja Suomen salibandymaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 177 senttimetriä pitkä ja vasemmalta laukova Kippilä on puolustaja.
Ruotsalainen salibandylehti Innebandymagazinet valitsi Kippilän maailman seitsemänneksi parhaaksi naissalibandypelaajaksi vuonna 2018 ja kymmenenneksi parhaaksi vuonna 2017.
Seurajoukkueura

Kippilä debytoi SB-Pron paidassa salibandyliigassa kaudella 2010–2011. Kaudella 2013–2014 hän voitti sekä mestaruuden että Suomen Cupin. Hänellä on myös toinen Suomen Cupin voitto sekä kolme SM-hopeaa ja yksi SM-pronssi. Vuonna 2015 Kippilä siirtyi Ruotsin Superliigan Rönnby IBK:hon. Kausina 2017–2021 Kippilä edusti ruotsalaista KAIS Mora IF:ää.
Maajoukkueura

Kippilä voitti alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa MM-kultaa vuonna 2012 ja -hopeaa vuonna 2014. Hän edusti Suomea vuoden 2015 MM-kilpailuissa Tampereella, jossa Suomi saavutti hopeaa. Loppuottelun rangaistuslaukauskilpailussa Ruotsia vastaan Kippilän tekemä maali hylättiin. Toisen MM-hopeansa Kippilä saavutti vuoden 2017 MM-kilpailuissa Bratislavassa, kolmannen vuonna 2021 Uppsalassa ja neljännen vuonna 2023 Singaporessa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Neuchâtelissa Suomi saavutti pronssia ja Kippilä valittiin kolmannen peräkkäisen kerran MM-turnauksen tähdistökentälliseen.
Kippilä on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä 79 maaottelua. Hän on tehnyt niissä 24 maalia ja antanut 76 maalisyöttöä.
Nuoruus

Lapsena My Kippilä harrasti kaikenlaisten pallopelien lisäksi muun muassa suunnistusta. Salibandyn hän aloitti poikien kanssa. Jarkko Hannuksela Pääkallo.fi -salibandylehdestä muistelee: "Kippilä vei meidän pojilta puikot." Vahvan urheilutaustan vuoksi Rönnby IBK:n valmentaja Tomas Davies kommentoi kuvaavasti: "Hän ei ole koskaan väsynyt."
Kirjaston kissat

Kirjaston kissat on Antti Hopian käsikirjoittama ja Nina Laakon piirtämä strippimuotoinen sarjakuva, joka kertoo Turussa kaupunginkirjaston ullakolla asuvien antropomorfisten kissojen elämästä. Sarjan päähahmot ovat Pariisissa nuoruutensa viettänyt filosofikissa Fransis, kirjaston kellarissa asuva maatiaiskissa Kolli sekä orvoksi jäänyt kissanpentu Ziu, jota vanhemmat kissat opastavat.
Kirjaston kissat ilmestyi ensimmäistä kertaa Turun Sanomissa kesäkauden 2001 ajan kesäkuun 1. päivästä alkaen. Syyskuussa 2001 Kustannusosakeyhtiö Sammakko julkaisi sarjasta kovakantisen kokoelma-albumin Pyhän kalan salaseura. Turun Sanomien sivuille sarjakuva palasi toukokuussa 2002.
Albumit

Pyhän kalan salaseura.  Turku:  Sammakko, 2001.  ISBN 952-5194-23-X
Gogolin nenä.  Turku:  Sammakko, 2004.  ISBN 952-5194-84-1
Oikeiden Noitien Osasto.  Naantali:  Utopia 1516, 2009.  ISBN 978-952-67310-0-1
Eräänlaista ystävyyttä.  Naantali:  Utopia 1516, 2010.  ISBN 978-952-67310-1-8
Kirjan ja kanan päivä.  Naantali:  Utopia 1516, 2011.  ISBN 978-952-67310-4-9
Aiheesta muualla

Kirjaston kissat
Luettelo Ruotsin merivoimien fregateista

Ruotsin sotalaivat
A -
B -
C -
D -
E -
F -
G

H -
I -
J -
K -
L -
M - 
N

O -
P -
Q -
R -
S -
T -
U 

V -
W -
X -
Y -
Z -
Å -
Ä -
Ö
Vartioveneet
Fregatit
Hävittäjät
Tykkiveneet
Korvetit
Risteilijät
Linjalaivat
Miinalaivat
Miinantorjunta-alukset
Miinanraivaajat
Monitorit
Moottoritorpedoveneet
Rannikkopanssarilaivat
Partioalukset
Purjealukset
Ohjusveneet
Koululaivat
Kuunarit
Torpedoveneet
Tukilaivat
Sukellusveneet
Yhteysalukset
Luettelo Ruotsin merivoimien fregateista listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet fregatit. Fregatit voidaan jakaa kahteen osaan eli purjefregatteihin, joita olivat saaristofregatit ja varsinaiset purjefregatit, ja hävittäjistä toisen maailmansodan päätyttyä muutettuihin fregatteihin.
Saaristofregatit

HMS Birger Jarl (1785)
HMS Björn Järnsida (1774)
HMS Erik Segersäll
HMS Frej
HMS Lodbrok (1771)
HMS Norden (1761)
HMS Ivar Benlös (1774)
HMS Ivar Vitsärk
HMS Ragvald (1774)
HMS Sigurd Ormöga (1774)
HMS Sällan Värre (1764)
HMS Tor (1791)
HMS Yngve
HMS Brynhilda (1776)
HMS Disa (1764)
HMS Fröja (1764)
HMS Gamla Pojama (1760)
HMS Gamla Udema (1760)
HMS Ingeborg (1790)
HMS Torborg (1772)
HMS Birger Jarl (1809)
HMS Erik Segersäll (1809)
HMS Hjalmar (1790)
HMS Oden (1764)
HMS Starkotter (1790)
HMS Styrbjörn (1790)
Purjefregatit

HMS Delfin (1677)
HMS Fama (1678)
HMS Falken (1689)
HMS Delfin (1701)
HMS Charlotta (1702)
HMS Falken (1703)
HMS Anclam (1707)
HMS Vita Örn (1711)
HMS Dücker (1715)
HMS Gripen (1715)
HMS Fenix Lilla (1715)
HMS Ebeneser (1717)
HMS Ekholmsund (1724)
HMS Gröna Jägaren (1725)
HMS Göteborgs Vapen (1726)
HMS Drottningholm (1731)
HMS Fama (1738)
HMS Svarta Örn (1745)
HMS Gripen (1750)
HMS Charlotta (1752)
HMS Delfin (1755)
HMS Falken (1755)
HMS Jarramas (1759)
HMS Enigheten (1767)
HMS Enigheten (1769)
HMS Gripen (1775)
HMS Bellona (1782)
HMS Diana (1783)
HMS Venus (1783)
HMS Camilla (1784)
HMS Galathea (1785)
HMS Euredice
HMS Fröja
HMS Minerva
HMS Zemire
HMS Thetis
HMS Alexander (1789)
HMS af Chapman (1803)
HMS Fredrika (1809)
HMS af Chapman (1830)
HMS Göteborg (1839)
HMS Desiree (1843)
HMS Eugenie (1844)
HMS Vanadis (1862)
Hävittäjistä muutetut

| Nimi | Käyttöönotto | Muutosvuosi | Uusi runkonumero |
| --- | --- | --- | --- |
| HMS Ehrensköld | 1927 | 1952 - 1953 | 71 |
| HMS Nordenskjöld | 1927 | 1952 - 1953 | 72 |
| HMS Malmö | 1939 | 1958 - 1963 | F 78 |
| HMS Karlskrona | 1940 | 1958 - 1963 | F 79 |
| HMS Gävle | 1941 | 1958 - 1963 | F 80 |
| HMS Mode | 1942 | 1954 - 1955 | 73 |
| HMS Magne | 1942 | 1954 - 1955 | 74 |
| HMS Munin | 1943 | 1954 - 1955 | 75 |
| HMS Mjölner | 1942 | 1954 - 1955 | 76 |
| HMS Visby | 1943 | 1965 | F11 |
| HMS Sundsvall | 1943 | 1965 | F12 |
| HMS Hälsingborg | 1943 | 1965 | F13 |
| HMS Kalmar | 1944 | 1965 | F14 |
| HMS Öland | 1947 | 1975 | F16 |
| HMS Uppland | 1949 | 1975 | F17 |
Kirjamaalaus

Boucicaut'n mestari: Pyhä Franciscus, Heures de Maréchal de Boucicaut-käsikirjoituksesta, 1400-luku.
Troijan hevosta esittävä roomalainen miniatyyri Vergiliuksen Aeneis-käsikirjoituksesta, 500-luku.
Kirjamaalaus on käsikirjoitusten kuvittamista miniatyyrimaalauksilla sekä ornamenteilla ja koristeellisilla alkukirjaimilla. Tekstin ja kuvien ohella sivujen reunoja kuvioitiin ornamentein. Kirjamaalausta harjoitettiin antiikista renessanssiajalle asti. Kirjapainotaito syrjäytti käsin tehdyt maalaukset.
Kirjamaalauksesta käytetään myös nimeä miniatyyrimaalaus, joka kuitenkin sisältää kirjamaalauksen ohella erityisen pienikokoiset maalaukset. Miniatyyri-sana on tullut punaisesta lyijymönjästä, latinalaiselta nimeltään minium, jota käytettiin paljon varhaisessa kirjamaalauksessa.
Kirjamaalaus kehittyi itsenäiseksi taidelajiksi 400-luvulla, kun sidotut kirjat yleistyivät. Kirjamaalausta käytettiin arvokkaissa käsikirjoituksissa. Vanhimpia kirjamaalauksia ovat egyptiläisten papyruskääröjen kuvitukset 100-luvulla eaa.
Keskiaika

Keskiajalla kirjamaalausta harjoitettiin luostareissa. Tärkeimmät keskukset olivat Irlannissa ja Englannissa 650–1150-luvuilla. Merkittäviä paikallisia kirjamaalauksen tyylejä loivat Toursin, Reimsin, Aachenin ja Sankt Gallenin luostareiden maalauskoulut.
Aluksi maalaus keskittyi ornamentiikkaan ja alkukirjaimiin, mutta myös ihmishahmoista tuli tärkeitä kuva-aiheita karolingisella kaudella 750–850. Ottolainen kirjamaalaus 900-luvulla  sai aiheensa Kristuksen, Marian ja pyhimysten elämäkerroista. Bysanttilaisessa kirjamaalauksessa taas tyypillistä oli tyylittely ja seremoniallisuus.
Pariisi nousi kirjamaalauksen keskukseksi gotiikan ajalla 1200-luvulla. Maalausten aiheet alkoivat tuolloin maallistua, ja mukaan tulivat muun muassa trubaduurit, minnelaulajat ja ritariromantiikka. Tyyliltään gotiikan kirjamaalaus oli aiempaa sirompaa.
Myöhäisgotiikan aikana maisemataustat ja syvyysvaikutelman käyttö lisääntyivät kirjamaalauksessa. Uutta realistisempaa suuntaa edustivat Alankomaissa Limbourgin veljekset ja van Eyckit sekä Ranskassa Jean Pucelle ja Jean Fouquet.
Kirjamaalauksen viimeisen kukoistuskauden keskuksia renessanssin aikana oli Ranskan ja Alankomaiden ohella Italia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirjamaalaus Wikimedia Commonsissa
Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta

Teoksen saksankielinen laitos, 1780.
Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta (ransk. Lettres à une princesse d’Allemagne sur divers sujets de physique et de philosophie) on Leonhard Eulerin kirja, joka koostuu hänen vuosina 1760–62 kirjoittamistaan Brandenburg-Schwedtin rajakreivin Friedrich Heinrichin tyttärelle Friederike Charlotte von Brandenburg-Schwedtille (1745–1808) osoitetuista kirjeistä. Euler oli tutustunut rajakreiviin Berliinissä ilmeisesti yhteisen musiikinharrastuksen johdosta. Kirjeissä, joita on kaikkiaan 234, käsitellään monipuolisesti, asiallisesti ja kansantajuisesti monenlaisia luonnontieteen ja matematiikan kysymyksiä. Kirjeet julkaistiin ensi kerran Pietarissa kolmena niteenä vuosina 1768–72. Sittemmin ne käännettiin monille kielille ja levisivät lukuisina painoksina. Eulerin teos on luonnontieteen popularisoinnin uranuurtajia.
Aiheesta muualla

Osmo Pekonen: Tiedekirjeitä saksalaisprinsessalle. Helsingin sanomat 11.12.2007.
Tapio Markkanen: Kaikki kohdalleen: Valistuksen kirjekurssi ihmisestä ja maailmasta. Tieteessä tapahtuu 8/2007.
Teos englanniksi, kommentaari ja Eulerin elämä Google Booksissa: Osa 1, Osa 2
Luettelo Ranskan sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo Ranskan sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista.
Ylin sarjataso

| Pelaaja | Seura | Vuodet | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nils Rikberg | Toulouse | 1953–1954 |  |  |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1953–1954 | 13 | 5 |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1954–1955 | 8 | 2 |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1955–1956 | 12 | 2 |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1956–1957 | 23 | 9 |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1957–1958 | 16 | 0 |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1958–1959 | 15 | 3 |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1959–1960 | 19 | 3 |
| Timo Stavitski | SM Caen | 2018– |  |  |
| Teemu Tainio | Auxerre | 1997–1998 | 1 | 0 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 1998–1999 | 13 | 1 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 1999–2000 | 25 | 3 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 2000–2001 | 10 | 1 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 2001–2002 | 28 | 3 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 2002–2003 | 25 | 1 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 2003–2004 | 22 | 3 |
| Teemu Tainio | Auxerre | 2004–2005 | 26 | 2 |
Toinen sarjataso

|  | Seura | Kausi | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Janne Hietanen | Troyes | 2007–2008 | 6 | 0 |
| Kalevi Lehtovirta | Red Star | 1953–1954 | 24 | 10 |
| Kalevi Lehtovirta | Red Star | 1954–1955 | 4 | 2 |
| Kalevi Lehtovirta | Red Star | 1955–1956 | 13 | 3 |
| Kalevi Lehtovirta | Red Star | 1956–1957 | 22 | 3 |
| Mixu Paatelainen | Strasbourg | 2001–2002 | 7 | 1 |
| Nils Rikberg | Sète | 1954–1955 |  |  |
| Nils Rikberg | Sète | 1955–1956 |  |  |
| Nils Rikberg | Sète | 1956–1957 |  |  |
| Aulis Rytkönen | Toulouse | 1952–1953 | 14 | 9 |
| Kari Ukkonen | Châteauroux | 1993–1994 | 24 | 3 |
| Kari Ukkonen | Châteauroux | 1994–1995 | 37 | 1 |
| Kari Ukkonen | Châteauroux | 1995–1996 | 15 | 0 |
Kolmas sarjataso

|  | Seura | Kausi | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tommi Paavola | Lorient | 1993–1994 |  |  |