stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kåre Kivijärvi

Valokuvaajat Matti Sainio ja Kåre Kivijärvi (vasemmalla) yhteisnäyttelyssä "Photokina" v. 1960
Kåre Kivijärvi (23. huhtikuuta 1938 Hammerfest, Norja − 20. marraskuuta 1991 Kypros, Kreikka) oli norjalainen valokuvaaja, joka tunnetaan valokuvajournalistisista töistään Pohjois-Norjassa.[lähde? ]
Kivijärvi syntyi kveeniperheeseen ja tunnusti aina yhteyden etniseen perintöönsä ja Suomeen. Työskenneltyään valokuvaajan harjoittelijana Finnmark Dagblad -lehdessä Kivijärvi hyväksyttiin 1959 Folkwangin muotoilukouluun Esseniin Saksaan, missä hän opiskeli Otto Steinertin johdolla. Palveltuaan Norjan kuninkaallisissa ilmavoimissa ilmakuvaajana hän siirtyi henkilöstökuvaajaksi ​​Helsingin Sanomien Viikkosanomiin. Tähän työhön liittyen hän teki kuvausmatkoja Grönlantiin, Neuvostoliittoon, Afganistaniin, Intiaan ja Nepaliin.[lähde? ]
Kivijärven töitä hyväksyttiin ensimmäisenä Norjan vuotuiseen Høstutstillingenin päätaidenäyttelyyn. Tässä suhteessa voidaan sanoa, että hän auttoi luomaan valokuvauksen erilliseksi taidemuodoksi Norjassa.[lähde? ]
Kivijärven valokuvaustyyli on tunnettu karkeistaselvennä ja niukistaselvennä kuvistaan. Hänen valokuvaesseensä Pohjois-Norjan lestadiolaisista vuodelta 1962 on merkittävä esimerkki tästä tyylistä samoin kuin hänen kuvauksensa autioista maisemista ja ankarista ilmastoista.[lähde? ]
Trustmary

| Trustmary Group Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2015 (Suomen Asiakaskokemukset Oy nimellä)
Toimitusjohtaja:  Johannes Karjula
Kotipaikka:  Jyväskylä, Suomi
Toimiala:  ohjelmistonkehitys
Tuotteet:  ohjelmisto
Liikevaihto:  1,6 milj. euroa (2020)
Henkilöstö:  30 (syyskuussa 2021)
Tytäryhtiöt:  Trustmary Finland Oy, Trustmary Sweden Ab ja Trustmary USA Inc.
Omistaja:  Johannes Karjula, ­Valtteri Ylimäki, Perttu Paukkeri ja ­useita vähemmistöosakkaita
Kotisivu:  www.trustmary.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Trustmary Group Oy (aiemmin Suomen Asiakaskokemukset Oy) on vuonna 2015 Jyväskylässä perustettu ohjemistoyritys , joka tarjoaa asiakkailleen kuukausimaksullista pilvipalvelua.
Suomessa toimittiin aiemmin Kokemuksia.fi-tuotemerkillä, ulkomailla käytössä on ollut alusta asti Trustmary-brändi.
Syksyllä 2021 Trustmary sai lähes kahden miljoonan euron rahoituksen kansainvälistymistä varten. Yritys toimii muun muassa Jyväskylässä ja Minneapolisissa Yhdysvalloissa.
Historia > Suomen Asiakaskokemukset (2015–2018)

Suomen Asiakaskokemukset Oy perustettiin vuonna 2015, jolloin Johannes Karjula osti kokemuksia.fi-verkkotunnuksen 3000 eurolla. Yrityksen muita perustajia olivat Arttu Haho, Perttu Paukkeri ja Valtteri Ylimäki. Toimintansa yritys aloitti keväällä 2016 kolmen hengen voimin. Johannes Karjula oli miettinyt eikö Suomessa ole yritystä, jolta voisi ostaa referenssipalveluita kiinteällä hinnalla. Kun sellaista ei ollut, hän päätti perustaa yrityksen itse. Yrityksen ensimmäisen vuoden liikevaihto oli 510 000 euroa ja liikevoitto tuhat euroa. Ensimmäisenä vuonna Kokemuksia.fi-sivustolle kertyi 1000 tarinaa yli 400 yrityksestä ja asiakkaiden joukossa oli muun muassa S-ryhmä, Destia ja Sotka.
Yritys loi Jyväskylän yliopiston kanssa tutkimustuotteen, jonka avulla yritykset saattoiva muun muassa hankkia suosittelijoita. Kesällä 2017 yrityksessä oli 35 työntekijää. Vuonna 2017 sen liikevaihto yli kolminkertaistui (1,65 miljoonaa euroa) liikevoiton ollessa 30 000 euroa.
Kesällä 2018 yrityksen hallitukseen nimitettiin uusina jäseninä Suomen parhaana myyntiorganisaationa palkitun Vainun toimitusjohtaja Mikko Honkanen ja Revenio Groupin toimitusjohtajana toiminut Olli-Pekka Salovaara. Revenion takia Yhdysvaltoihin muuttaneen Salovaaran avulla yritys sai sieltä uusia verkostoja ja käytännön kokemusta kansainvälistymisestä. Vuonna 2018 liikevaihto oli noin 2,4 miljoonaa euroa ja liikevoitto noin 20 000 euroa. Yrityksen kasvu on rahoitettu tulorahoituksella ilman ulkopuolista pääomaa.
Historia > Trustmary Group Oy (2019–)

Keväällä 2019 yrityksessä oli yhdeksän osakasta, 44 työntekijää ja toimipisteitä Jyväskylässä, Helsingissä, Turussa, Oulussa, Kuopiossa, Tukholmassa ja Raleighissa Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa. Eniten työntekijöitä oli Keski-Suomessa, 20 ihmistä]. Työntekijöistä puolet toimii sisällöntuottajina: videokuvaajina, tuottajina ja toimittajina. Helmikuussa yritys muutti nimensä Suomen Asiakaskokemukset Oy:stä Trustmary Group Oy:ksi. 
Trustmary Groupin liiketoimintaan kuului etsiä yritysasiakkaille referenssiasiakkaita, heidän haastattelu ja haastatteluihin liittyvä sisällöntuotanto niin artikkeleiksi kuin videoiksikin. Jos tyytyväisiä asiakkaita ei löytynyt, sisällöt jäivät tekemättä ja asiakasyritystä autettiin asiakaskokemusten kehittämisessä. Sisällöt tehtiin ilman tilaajana toimivaa yritystä, jolloin ne eivät voineet vaikuttaa asiakkaiden tekemien suosittelujen sisältöön. Lopuksi asiakkaita autettiin uusien sisältöjen hyödyntämisessä viestinnässä. Maaliskuuhun 2019 mennessä se oli tuottanut yli 2000 videoprojektia yli 900 yritykselle. Yrityksen tekemissä videoissa esiintyi esimerkiksi sanfranciscolaisen ruokapalveluyrityksen suomalaisen HappyOrNotin tuotetta kehuva johtaja ja Teemu Selänne, joka kertoi siitä, miten Naantalin Kultarannan laituriin pääsee isollakin veneellä. Yrityksen vuotuinen kasvu oli noin 20 prosenttia, ja se oli saatu aikaan tulorahoituksella.
Vuonna 2020 alkanut korona-aika vaikeutti projektien tuottamista aiemmalla toimintamallilla ja koska asiakkaiden luokse ei voitu mennä kuvaamaan videoita, yritys muutti liiketoimintansa videoiden tuottajasta ohjelmistoyhtiöksi. Ohjelmiston kehittäminen oli aloitettu vuotta aiemmin.
Syksyllä 2021 Trustmaryllä oli 30 työntekijää, joista 20 Jyväskylässä. Yhtiö sai lähes kahden miljoonan euron rahoituksen. 1,1 miljoonaa saatiin Vendep Capitalilta ja Business Finlandin Nuoret Innovatiiviset Yritykset -ohjelmasta maksimissaan 750 000 euroa. Vendep-rahasto sijoittaa kuukausimaksullisia pilvipalveluita luoviin startup-yrityksiin ja Trustmary oli sen ensimmäinen sijoituskohde. Rahoitus on tarkoitus käyttää kansainvälistymiseen erityisesti Yhdysvalloissa ja tavoitteena oli käyttää rahoitusta 10–15 työntekijän rekrytointiin.
Organisaatio

Syksyllä 2021 Trustmaryllä oli 30 työntekijää, joista 20 Jyväskylässä.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii Johannes Karjula, joka on myös yksi Satokausikalenterin kolmesta perustajasta. Yritys toimii muun muassa Jyväskylässä ja Yhdysvaltojen Minneapolisissa.
Vuonna 2020 yrityksen ensimmäinen tuote, videoiden tuottaminen, muuttui yrityksen pääliiketoiminnasta lisätuotteeksi.
Tuote ja markkinat

Trustmary on kehittänyt ohjelmistotyökalun, joka kokoaa yhteen yritysten asiakkaiden mielipiteet, kerää julkiset suositukset ja tarjoaa suosituksia oikeassa paikassa potentiaalisille asiakkaille keräten samalla asiakkailleen liidejä. Ohjelmistolla on satoja yritysasiakkaita Suomessa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Saksassa ja Ruotsissa.
Yrityksen ylläpitämässä kokemuksia.fi-mediassa julkaistiin videoina ja artikkeleina yritysten työntekijöiden ja asiakkaiden kokemuksia ja suosituksia. Trustmary Group teki niitä omille yritysasiakkailleen, jotka käyttivät sisältöjä markkinointi- ja rekrytointiviestintäänsä.
Tunnustuksia

Keski-Suomen kauppakamari palkitsi kokemuksia.fi:n vuoden 2018 digitalisaatioteko -palkinnolla. Palkinto jaettiin ensimmäistä kertaa. Valintaa perusteltiin sillä, että yritys on hyödyntänyt monipuolisesti digitaalisia työkaluja ja rakentanut niiden avulla monikanavaista näkyvyyttä asiakkailleen.
Trustmaryn perustaja Johannes Karjula palkittiin vuonna 2019 nuorena keskisuomalaisena yrittäjänä. Valtakunnallisessa Vuoden nuori yrittäjä -semifinaalissa Karjula sijoittui kolmanneksi.
Aiheesta muualla

Radio Kompassin Yrittäjäradio: Suomen Asiakaskokemukset Oy auttaa tekemään parempia ostopäätöksiä 12.7.2016[vanhentunut linkki]
L. Arvi P. Poijärvi

L. Arvi P. Poijärvi työpöytänsä ääressä.
Lauri Arvi Pellervo Poijärvi (vuoteen 1906 Boijer; 25. elokuuta 1900 Helsinki – 2. elokuuta 1986 Helsinki) oli suomalaisen koulumaailman vaikuttaja, filosofian tohtori ja kuoronjohtaja.
Ura

Poijärvi väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1928. Hän oli kouluhallituksessa kouluneuvos 1936–1942, pääjohtaja 1942–1945, Helsingin normaalilyseon luonnonhistorian ja maantieteen yliopettaja 1960–1967 sekä Otavan tietosanakirjaosaston johtaja 1945–1968. Poijärvi teki useita oppikirjoja ja toimitti suuria tietosanakirjoja. Hän toimi mm. vuosina 1960−1965 ilmestyneen  Otavan ison tietosanakirjan toimituskunnan puheenjohtajana.
Poijärvi oli myös merkittävä musiikkielämän vaikuttaja. Hän opiskeli pianonsoittoa Ingeborg Hymanderin johdolla Helsingin musiikkiopistossa vuoteen 1922 ja toimi sittemmin konserttisäestäjänä. Hän oli vuosina 1928–1930 Ylioppilaskunnan Laulajien ja vuosina 1930–1933 Laulu-Miesten kuoronjohtajana sekä vuosina 1945–1951 Eteläsuomalaisen Osakunnan Laulajien johtajana. Vuosina 1956–1968 Poijärvi oli Suomen Kansallisoopperan hallituksen puheenjohtaja. Hänet kutsuttiin Sulasolin kunniajäseneksi, ja vuonna 1965 hän sai professorin arvonimen.
Poijärvi syrjäytettiin kouluhallituksen pääjohtajan paikalta poliittisista syistä. Hän kuului sodan aikana Ässärykmenttiinselvennä ja edusti valtakunnallista aseveliliittoa.
Moni Poijärven jälkeläinen vaikuttaa Suomen kulttuurielämässä, muun muassa poika, professori, tekniikan tohtori Heikki Poijärvi, Lohjan kaupunginorkesterin alttoviulun äänenjohtaja Lauri Poijärvi sekä viulisti-kapellimestari Ylermi Poijärvi. Hänen toinen puolisonsa oli lastenkirjailija ja kääntäjä Sirkka Rapola.
Teoksia

Über die Basenpermeabilität pflanzlicher Zellen. Väitöskirja. 1928
Suomalaisen tietosanakirjan vaiheita. Otava, 1958.
Palkinnot ja tunnustukset

Professorin arvonimi 1965.
Kirjallisuutta

Keltikangas, Matti: L. Arvi P. Poijärvi – sodanajan merkittävä vaikuttaja. Sotahistoriallinen aikakauskirja 24/2005, s. 154.
Aiheesta muualla

Poijärvi, Arvi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ukonniemen stadion

| Ukonniemen stadion> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Ottelukatu 11 55420 Imatra
Koordinaatit:  61.196694°N, 28.730839°E
Avattu:  2015
Kustannukset:  2,5 milj.€
Katsojakapasiteetti
 3 500 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ukonniemen stadion on vuonna 2015 Imatralle valmistunut monitoimistadion, jossa pelataan pääsääntöisesti pesäpalloa, mutta siellä järjestetään myös hiihtoa ja ampumahiihtoa. Stadion toimii Superpesiksessä pelaavan Imatran Pallo-Veikkojen kotistadionina.
Stadionilla järjestettyjä tapahtumia

Stadionilla järjestettiin tammikuussa 2016 hiihdon SM-kilpailut. Lisäksi stadionilla järjestettiin pesäpallon Itä–Länsi-ottelu vuonna 2017.
Kritiikkiä

Stadion sai rakennusvaiheessa osakseen kritiikkiä ja närkästymistä Imatran paikallisissa. Stadionin saamasta ympäristöluvasta tehtiin kuusi valitusta Vaasan hallinto-oikeuteen. Valitusten syiksi kerrottiin mm. marjastuksen ja golffauksen häiriintymien sekä stadionin sijoittuminen liian lähelle asutusta.
Aiheesta muualla

Stadion IPV:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Stadion Imatran kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kristinusko Ranskassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Ranskassa. Ranskan suurin kirkkokunta on katolinen kirkko, johon kuuluu 47 prosenttia väestöstä. Protestantiisiin ja ortodoksisiin kirkkoihin kuuluu molempiin noin 1 prosentti ranskalaisista.
Tunnustuskunnat

Nykyisin roomalaiskatolinen kirkko on Ranskan enemmistökirkko, mutta protestanttisuus on pysynyt maassa vähemmistönä. Maahanmuuton myötä Ranskaan on tullut monia afrikkallaisia kristillisiä yhteisöjä. Vuonna 2006 tehdyn tutkimuksen mukaan protestanttien määrä on hieman lisääntynyt Ranskassa, mikä johtuu pääasiassa afrikkalaisperäisten evankelisten kirkkojen kasvusta.
Historia

Ranska kristillistyi 400-luvulla ja Ranskan katolinen kirkko on ollut yksi läntisen kristikunnan tärkeimmistä keskuksista. Eteläistä Ranskaa asuttaneet visigootit kääntyivät katolilaisuuteen, kun kuningas Rekkared I omaksui Khalkedonin uskontunnustuksen Sevillan piispa Leanderin johdattamana. Frankkikuningas Klodovig kääntyi vaimonsa Klotilden ja Reimsin piispa Remigiuksen vaikutuksesta katolilaisuuteen. Klodvigin kasteella 496 oli suuri merkitys frankkien historiassa, sillä tästä tapahtumasta alkoi yhtenäisen frankkien valtakunnan kehitys.
Historia > Uskonpuhdistuksen aika

Ranska on kalvinismin syntymä paikka. Maassa raivosi uskonpuhdistuksen aikana vuosikymmeniä kestänyt katolilaisten ja hugenottien välinen sisällissota. Sisällissodan taustalla vaikuttivat albigenssien tuhoamisen ajalta juontuvat vihamielisyydet. Jean Calvin lähetti Genevestä yli sata pappia Ranskaan, joka osoittautui vastaanottavaiseksi kalvinismille. Erityisesti kaukana Pariisista olevilla syrjäseuduilla papit otettiin innostuneesti vastaan ja Calvinin kannattajia alettiin kutsua hugenoteiksi.
Valistuksen ja Ranskan vallankumouksen myötä Ranskassa kehittyi laïcité-käsite, jolla julkiset tahot ja uskonnollinen toiminta erotettiin toisistaan.
Kirkkojenväliset järjestöt

Ranskan prostentattien liitto käsittää monia kirkkokuntia, mukaan lukien evankeliset ja helluntailaiset. Kristillisten kirkkojen neuvosto yhdistää katolisen kirkon, protestanttisen liiton sekä ortodoksiset kirkot.
Leff Pouishnoff

Leff Pouishnoff
Leff Nicolas Pouishnoff (11. lokakuuta 1891 Odessa, Ukraina – 28. toukokuuta 1959 Lontoo, Englanti) oli ukrainalaissyntyinen pianisti, joka pakeni Venäjän vuoden 1917 vallankumousten myötä ja asui 1920-luvun alusta asti Isossa-Britanniassa.
Pouishnoff piti kaksi julkista konserttia jo 5-vuotiaana. Hän menetti isänsä 9-vuotiaana. Tämän jälkeen perhe muutti Kiovaan, jossa Pouishnoff kävi koulua ja liittyi 14-vuotiaana valtiollisen oopperaseurueen palvelukseen. Tiettävästi Fjodor Šaljapinin suosituksesta Pouishnoff opiskeli pianonsoittoa Anna Jesipovan johdolla Pietarin konservatoriossa. Lisäksi hän opiskeli sävellystä Nikolai Rimski-Korsakovin, Anatoli Ljadovin ja Aleksandr Glazunovin johdolla. Hän sai valmistumisensa yhteydessä kultamitalin. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Pouishnoff kiersi esiintyjänä Euroopassa, teki esiintyjänä yhteistyötä viulisti Leopold Auerin kanssa ja aloitti opettamisen Tbilisin konservatoriossa.
Venäjän vallankumouksellisten tapahtumien yhteydessä Pouishnoff pakeni ensin Persiaan, jossa hänestä tuli ensimmäinen siellä kiertueen tehnyt pianisti. Pian hän muutti Pariisiin, jossa hän ei kuitenkaan vuonna 1920 onnistunut saamaan yleisöltä suopeaa vastaanottoa. Pouishnoff päätti asettua Lontooseen, jossa hän helmi- ja maaliskuussa 1921 piti viiden resitaalin sarjan Wigmore Hallissa. Hän tulkitsi tuolloin Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin, Frédéric Chopinin, Sergei Rahmaninovin ja Aleksandr Skrjabinin ohjelmistoa. Pouishnoff aloitti Lontoossa myös esiintymisen konserttosolistina ja toimi pianistina BBC:lle jo vuonna 1925. Hän sai Isossa-Britanniassa menestystä varsinkin Chopinin tulkitsijana. Pouishnoff lähti sitten ensimmäiselle Amerikan-kiertueelleen. 1930-luvun puolessavälissä hän kiersi Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Vuonna 1938 hän esiintyi ensimmäisenä kansainvälisesti menestyneenä pianistina BBC:n televisiolähetyksessä, jossa hän tulkitsi Franz Lisztin ensimmäisen pianokonserton. Pouishnoff teki levytyksiä pääasiassa Columbialle.
Toisen maailmansodan aikana Pouishnoff esiintyi säännöllisesti Isossa-Britanniassa. Hän esiintyi myös joukoille Euroopassa ja Lähi-idässä. Toisen maailmansodan jälkeen Pouishnoffin ura alkoi hiipua. Hän sai aiempaa kriittisempiä arvosteluja. Pouishnoff kuoli barbituraattimyrkytykseen, joka virallisesti kirjattiin tapaturmaiseksi. Hänen vaimonsa kuoli alle kolme viikkoa myöhemmin niin ikään barbituraattimyrkytykseen. Vaimo oli Pouishnoffin 50-vuotias entinen oppilas.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Labyrintti – Tappava lääke

| Labyrintti – Tappava lääke> Maze Runner: The Death Cure |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wes Ball
Käsikirjoittaja:  T.S. Nowlin
Perustuu:  James Dashnerin romaaniin Maze Runner III – Tappava lääke
Tuottaja:   Ellen Goldsmith-Vein  Wyck Godfrey  Marty Bowen  Wes Ball  Lee Stollman  
Säveltäjä:  John Paesano
Kuvaaja:  Gyula Pados
Leikkaaja:   Dan Zimmerman  Paul Harb 
Pääosat:   Dylan O’Brien  Kaya Scodelario  Thomas Brodie-Sangster 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:   2018-01-2626. tammikuuta 2018 (Yhdysvallat)  2018-01-2626. tammikuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  142 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  62 milj. dollaria
Tuotto:  288 milj. dollaria
Edeltäjä:  Labyrintti – Aavikkokokeet
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Labyrintti – Tappava lääke (engl. Maze Runner: The Death Cure) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Wes Ballin ohjaama yhdysvaltalainen toimintatrilleri. Elokuva perustuu James Dashnerin vuonna 2011 julkaistuun romaaniin Maze Runner III – Tappava lääke. Elokuvan pääosissa ovat Dylan O’Brien, Kaya Scodelario ja Thomas Sangster.
Elokuva on päätösosa elokuvatrilogialle, jonka aiemmat osat ovat vuonna 2014 julkaistu elokuva Labyrintti ja vuonna 2015 julkaistu Labyrintti – Aavikkokokeet.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dylan O’Brien  | … |  Thomas   |
|  Kaya Scodelario  | … |  Teresa   |
|  Thomas Sangster  | … |  Newt   |
|  Ki Hong Lee  | … |  Minho   |
|  Dexter Darden  | … |  Frypan   |
|  Will Poulter  | … |  Gally   |
|  Nathalie Emmanuel  | … |  Harriet   |
|  Giancarlo Esposito  | … |  Jorge   |
|  Aidan Gillen  | … |  Janson   |
|  Walton Goggins  | … |  Lawrence   |
|  Jacob Lofland  | … |  Aris   |
|  Katherine McNamara  | … |  Sonya   |
|  Barry Pepper  | … |  Vince   |
|  Rosa Salazar  | … |  Brenda   |
|  Patricia Clarkson  | … |  Ava Paige   |
Aiheesta muualla

Labyrintti - Tappava lääke Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Maze Runner: The Death Cure Elonet.
Thom Hartmann

Thom Hartmann
Thomas Carl (Thom) Hartmann (s. 7. toukokuuta 1951 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen radiotoimittaja, tietokirjailija, entinen psykoterapeutti ja yrittäjä sekä edistysmielinen poliittinen kommentaattori. Hänen radio-ohjelmansa The Thom Hartmann Program kerää Yhdysvalloissa viikoittain 2,75 miljoonaa kuuntelijaa. Talkers Magazine rankkasi Hartmannin vuosina 2008-2010 Yhdysvaltojen kymmenenneksi merkittävimmäksi sekä vuonna 2011 kahdeksanneksi merkittävimmäksi radion talk show -isännäksi, minkä ansiosta hänet on neljänä vuonna peräkkäin valittu Yhdysvaltojen merkittävimmäksi liberaaliksi radioisännäksi (Hartmannin yläpuolelle rankatut henkilöt olivat konservatiiveja). Hän esiintyy lisäksi viikoittain televisio-ohjelmassa The Big Picture with Thom Hartmann. Hartmann on taustaltaan psykoterapeutti ja uskomuslääkitsijä, mutta hänen käsittelemänsä aihepiirit ovat erittäin laajoja ja sisältävät muun muassa Yhdysvaltain perustuslain historiaa ja tekstuaalista tulkintaa, tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriötä, ilmastonmuutosta sekä öljyhuippua koskevia kysymyksiä. Hän on julkaissut useita kirjoja poliittisista aiheista sekä AD/HD:stä. Hartmann on New York Times -lehden bestseller-listalla ja hänen kirjojaan on käännetty 17 kielelle.
Tausta

Hartmann syntyi Grand Rapidsissa, Michiganissa vuonna 1951 ja kasvoi läheisessä Lansingin kaupungissa. Hänen isänsä oli vankka republikaani ja ateisti, kun taas hänen äitinsä oli kristillinen. Hän on isänsä puolelta norjalaista sukua. Hartmann oli jo nuorena kiinnostunut politiikasta ja hän osallistui Barry Goldwaterin kampanjaan vuoden 1964 presidentinvaaleissa vain 13-vuotiaana. Hän opiskeli 1960-luvun lopulla Michiganin osavaltionyliopistossa, missä hän toimi paikallisen countrymusiikkia soittavan radioaseman osa-aikaisena kuuluttajana sekä osallistui Vietnamin sodan vastaisiin mielenosoituksiin.
Hartmann jätti yliopisto-opintonsa kesken ja siirtyi opiskelemaan uskomuslääketiedettä, jossa hän suoritti tohtorintutkinnon homeopatiasta. Lisäksi hän on lisensioitu neurolingvistisen ohjelmoinnin harjoittaja sekä listattu psykoterapeutti Vermontin osavaltiossa. Hän toimi yrittäjänä 1970-luvun alusta vuoteen 1996. Tänä aikana hän perusti useita yrityksiä, jotka toimivat luontaistuotemyynnin, lastenhoidon, matkailun, mainonnan ja koulutuksen aloilla. Innoituksen voittoa tavoittelemattoman lasten käyttäytymishäiriöiden hoitoon tarkoitetun yrityksen New England Salem Children's Village perustamiseen hän sai saksalaiselta humanitaariselta Salem International -järjestöltä.
Poliittisilta näkemyksiltään Hartmannia pidetään yleensä edistysmielisenä tai liberaalina, vaikka itse hän katsoo kuuluvansa radikaaliin keskustaan.
Radio- ja TV-ura

Hartmann aloitti uransa radiossa vuonna 1968 Lansingissa paikallisten musiikkikanavien DJ:nä ja jatkoi tehtäviä opintojensa ja yritystoiminnan ohella osa-aikaisesti Michiganissa vuosikymmenen ajan. Hartmann palasi radioon vuonna 2003, jolloin hän aloitti oman ohjelmansa paikallisella kanavalla Vermontissa. Kuukautta myöhemmin hän sai ohjelmalleen lähetysajan valtakunnallisessa radioverkossa. Vuonna 2007 Air America siirsi Hartmannin ohjelman Al Frankenin ohjelmapaikalle useimmilla asemilla. Jotkin asemat, kuten The Quake San Franciscossa, olivat jo aikaisemmin vaihtaneet Al Frankenin Hartmanniin, josta on Talkers Magazinen mukaan nykyisin tullut Yhdysvaltain tärkein liberaali radioisäntä. Lokakuussa 2010 hänen ohjelmaansa kuultiin 72 paikallisella radioasemalla 33 Yhdysvaltain osavaltiossa sekä kahdella satelliittiasemalla. Useat television kaapelikanavat Yhdysvalloissa sekä ghanalainen Radio Bulsa lähettävät hänen ohjelmaansa. Ohjelman jakeluyhtiön Dial Globalin mukaan The Thom Hartmann Show on Yhdysvaltain suosituin poliittisesti edistysmielinen radion talk show. Talkers Magazine arvioi ohjelmalla olevan viikoittain 2,75 miljoonaa yksittäistä kuuntelijaa.
Hartmannin ohjelmassa käy usein vierailijoita keskustelemassa erilaisista poliittisista ja yhteiskunnallisista aiheista. Jotkut heistä ovat Hartmannin tavoin edistysmielisiä, mutta enemmistö heistä on konservatiiveja tai libertaareja ja he edustavat päinvastaisia kantoja. Tällöin seurauksena on useimmiten kiivas väittely. Ohjelmalla on neljä vakiovierasta (mm. Bernie Sanders), jotka kannattavat Hartmannin näkemyksiä. Tyypilliseen radion keskusteluohjelmien tapaan Hartmann ottaa myös vastaan puheluita kuuntelijoilta. Hän lopettaa jokaisen lähetyksen fraasiin "Aktivismi alkaa sinusta, demokratia alkaa sinusta. Lähde mukaan, ole aktiivinen. Sinä olet avainsana!"
Television puolella Hartmann tuottaa päivittäistä puolituntista ohjelmaa The Big Picture with Thom Hartmann, joka näkyy maailmanlaajuisesti venäläisellä RT-uutiskanavalla.
Aihealueet > Yhdysvaltain perustuslaki ja demokratia

Hartmann on käsitellyt Yhdysvaltain perustuslakia ja sen soveltamista useissa teoksistaan. Hän pyrkii tulkitsemaan perustuslain alkuperäisiä tarkoituksia ja pitää niitä oikeana ohjenuorana poliittisille päätöksille. Kirjassaan Unequal Protection: The Rise of Corporate Dominance and the Theft of Human Rights Hartmann katsoi, että Yhdysvaltain korkein oikeus ei itse asiassa myöntänyt vuonna 1886 yrityksille oikeutta yksityishenkilön asemaan, vaan tämä siitä lähtien sovellettu käytäntö on perustunut pöytäkirjan väärään tulkintaan. Hänen mukaansa käytäntö rikkoo perustuslakia vastaan, sillä siinä nimenomaisesti erotettiin yksityishenkilöt yrityksistä kansalaisten suojelemiseksi niiden mielivallalta. Hartmann on lisäksi vaatinut kirkon ja valtion erottamista toisistaan, koska perustuslain laatijat varoittivat Yhdysvaltoja tulemisesta kristilliseksi valtioksi. Hän katsoo, että Yhdysvaltain presidentinvaalit 2000 sekä 2004 voitettiin vilpillisin keinoin ja hän on syyttänyt George W. Bushin hallintoa demokratian sekä ihmisoikeuksien heikentämisestä.