stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Final Fantasy Crystal Chronicles: The Crystal Bearers
Aiheesta muualla

IGN-sivuston esittelysivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Final Fantasy Crystal Chronicles: The Crystal Bearers -arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive
Tyttökoulu St. Trinian’s

| Tyttökoulu St>  Trinian’s.St. Trinian’s |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oliver Parker
Käsikirjoittaja:  Nick Moorcroft
Perustuu:  Ronald Searlen kuvitteelliseen St. Trinian's Schooliin
Tuottaja:   Barnaby Thompson  Oliver Parker 
Säveltäjä:  Charlie Mole
Kuvaaja:  Gavin Finney
Leikkaaja:  Alex Mackie
Pääosat:   Rupert Everett  Colin Firth  Russell Brand  Talulah Riley  Lena Headey  Gemma Arterton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   Ealing Studios  Fragile Films  UK Film Council 
Levittäjä:  Entertainment Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:   Iso-Britannia 21. joulukuuta 2007  Yhdysvallat 9. lokakuuta 2009  Suomi 1. elokuuta 2008 
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:   7 miljoonaa puntaa /  11,4 miljoonaa dollaria 
Tuotto:  29 066 483 dollaria
Seuraaja:  St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyttökoulu St. Trinian’s on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Oliver Parkerin ohjaama brittiläinen komediaelokuva. Se tuli ensi-iltaan Suomessa vasta vuonna 2008 ja Yhdysvalloissa 2009. Elokuva perustuu Ronald Searlen alkuperäisiin piirustuksiin. St. Trinian’sista kertovan elokuvan ensimmäinen versio oli The Belles of St. Trinian’s vuodelta 1954. Uutuusversioon on myös yhdistetty joitakin edeltäjänsä juonikuvioita. Elokuvan jatko-osa on vuonna 2009 valmistunut St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa. Näyttelijä Rupert Everettillä on elokuvassa sekä sen jatko-osassa naisen rooli.
Juoni

St. Trinian’sin kuuluisa ja epäsovinnainen tyttökoulu on talouskriisissä. Pankki uhkaa rehtori Camilla Frittonia konkurssilla ja näin koulua uhkaa sulkeminen. Tilanne tukaloituu entisestään, kun virkaintoinen opetusministeri ja Frittonin entinen heila Geoffrey Thwaites on päättänyt tuoda anarkistiseen kouluun kuria ja järjestystä. Oppilaitostaan rakastavat omalaatuiset ja hallitsemattomat teinitytöt eivät kuitenkaan aio alistua, ja heidän on nyt unohdettava keskinäinen kinastelunsa ja kehittää jostakin rahat koulun pelastamiseen – ja nopeasti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gemma Arterton  | … |  Kelly Opossum Jones, johtajatyttö   |
|  Rupert Everett  | … |  johtajatar Camilla Fritton   |
|  Colin Firth  | … |  opetusministeri Geoffrey Thwaites   |
|  Russell Brand  | … |  Flash Harry, pimeä kauppias   |
|  Talulah Riley  | … |  Annabelle Fritton, uusi tyttö   |
|  Tamsin Egerton  | … |  Chelsea Parker   |
|  Antonia Bernath  | … |  Chloe   |
|  Amara Karan  | … |  Peaches   |
|  Paloma Faith  | … |  Andrea   |
|  Juno Temple  | … |  Celia   |
|  Kathryn Drysdale  | … |  Taylor   |
|  Lily Cole  | … |  Polly   |
|  Holly Mackie & Cloe Mackie  | … |  Tara & Tania, kaksoset   |
|  Lena Headey  | … |  neiti Dickinson, englanninopettaja   |
|  Fenella Woolgar  | … |  neiti Cleaver, liikunnanopettaja   |
|  Caterina Murino  | … |  neiti Maupassant, vieraiden kielten opettaja   |
|  Jodie Whittaker  | … |  Beverly, koulusihteeri   |
|  Toby Jones  | … |  St. Trinian’sin rahastonhoitaja   |
|  Celia Imrie  | … |  St. Trinian’sin emäntä   |
|  Stephen Fry  | … |  School Challengen juontaja   |
|  Anna Chancellor  | … |  neiti Bagstock, Cheltenhamin johtajatar   |
|  Lucy Punch  | … |  Verity Thwaites   |
|  Mischa Barton  | … |  JJ French, entinen johtajatyttö   |
|  Steve Furst  | … |  pankinjohtaja   |
Aiheesta muualla

Tyttökoulu St. Trinian’s Internet Movie Databasessa (englanniksi)
UNEF II

UNEF II (engl. United Nations Emergency Force) oli jom kippur -sodan älkeen vuonna 1973 Siinaille lähetetty YK:n lipun alla toiminut rauhanturvajoukko, johon osallistui myös suomalainen sotilasyksikkö.
Egypti ja Syyria tekivät omilla rintamillaan samanaikaisen hyökkäyksen Siinaita miehittänyttä Israelia vastaan juutalaistenjuhlapäivänä jom kippurina 6. lokakuuta 1973. Yli viikon kestäneiden taistelujen jälkeen Egypti ja Syyria olivat menettäneet useimmat sodan alussa valtaamansa asemat. Pian israelilaiset tunkeutuivat Suezin kanavan länsirannalle ja Syyriaan lähestyen arabimaiden pääkaupunkeja.
Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto pääsi yksimielisyyteen ja antoi 23. lokakuuta päätöslauselman, jossa vaadittiin välitöntä aselepoa ja vuonna 1967 tehtyjen sopimusten noudattamista. Keskeisinä toimijoina päätöslauselman saamisessa olivat Yhdysvaltain ulkoministeri Henry Kissinger ja neuvostojohtajat. Turvallisuusneuvosto päätti sitoutumattomien neuvoston jäsenien ehdotuksesta 25. lokakuuta perustaa sotatoimialueelle 7 000 sotilaan rauhanturvaoperaatio UNEF II:n. Joukon komentajaksi nimitettiin suomalainen kenraalimajuri Ensio Siilasvuo, joka oli toiminut siihen asti YK:n Lähi-itä tarkkailijoiden UNTSOn komentajana.
Ensimmäiset suomalaisjoukot Kyprokselta

Asian kiireellisyyden vuoksi Kyproksen UNFICYP-joukoista siirtyi 700 rauhanturvaajaa Suezille. Heistä suomalaisia oli 208 komentajanaan everstiluutnantti Aulis Kemppainen. Kyprokselta tullutta suomalaisjoukkuetta kutsuttiin nimellä YKSV I. Suomesta tuodut YKSV-yksiköt tulivat marraskuun alussa. Komentajaksi YKSV-joukolle nimitettiin eversti Reino Raitasaari, joka otti vastuun 8. marraskuuta. Kyprokselta saapuneet YKSV 1 -joukot palasivat takaisin UNIFCYP-yksikköönsä marraskuun kuluessa. Loitontamisneuvottelut aloitettiin kilometripylväs 101:n kohdalla Kairo-Suez-tiellä. Loitontamisoperaatio Suezilla päättyi 5. huhtikuuta 1974. Sen jälkeen UNEF-joukot ryhmittyivät puskuriksi sotineiden egyptiläisten ja israelilaisten väliin.
UNEF II:n operaatiosta

UNEF II:n tehtävä oli loitontaa Israelin ja Egyptin armeijat toisistaan ja järjestää neuvottelut sotilasjohtojen välillä. Neuvottelut johtivat lopulta Israelin päätökseen vetäytyä kokonaan Siinailta 1975. Avaintekijä tähän oli juuri rauhanturvatehtävän nopea toimeenpano. Israelin ja Egyptin rauhansopimus astui voimaan 25. huhtikuuta 1979. Näin UNEF II -mandaattia ei enää jatkettu, vaan operaatio päättyi 24. heinäkuuta 1979. Operaatiossa oli mukana 13 kansallisuutta, ja suomalaisia sotilaita YKSV-joukoissa palveli 4 829. Heistä menehtyi kaikkiaan 11.
UNEF II:n komentajat

Kenraaliluutnantti Ensio Siilasvuo (Suomi) - lokakuu 1973 - elokuu 1975
Kenraaliluutnantti Bengt Liljestrand (Ruotsi) - elokuu 1975 - marraskuu 1976
Kenraalimajuri Rais Abin (Indonesia) - joulukuu 1976 - syyskuu 1979
Aiheesta muualla

UNEF II (10/1973-10/1979). Arkistoitu 3.9.2009. (englanniksi)
YLE: Rauhanturvaajat (1974)
UNEF II -operaatioon osallistuneille myönnetty mitali.
UNEF II -operaation ensimmäinen komentaja, kenraaliluutnantti Ensio Siilasvuo. Hän toimi jo vuonna 1957 UNE I-operaation YKSK2-suomalaisyksikön komentajana, silloin majurin arvoisena.
František Wende

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  František Wende vuonna 1924. |  František Wende vuonna 1924. |  František Wende vuonna 1924. |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
Miesten mäkihyppy
|  Pronssia | Janské Lázně 1925 | mäkihyppy |  |
Miesten yhdistetty
|  Pronssia | Cortina d'Ampezzo 1927 | K50 + 18 km |  |
František Wende (s. 3. kesäkuuta 1904 Svoboda nad Úpou, Itävalta-Unkari – 1968 Bad Harzburg, Länsi-Saksa) oli tšekkoslovakialainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920-luvulla. Vuonna 1925 hän saavutti MM-kilpailuissa mäkihypystä pronssia ja oli yhdistetyn kilpailussa neljäs. 1927 MM-kilpailuissa hän saavutti yhdistetystä pronssia ja sijoittui mäkihypyssä viidenneksi.
Final Fantasy Crystal Chronicles

| Final Fantasy Crystal Chronicles |
| --- | --- |

Kehittäjä:  The Game Designers Studio
Julkaisija:  Square Enix Nintendo
Jakelija:  Google Play ja App Store
Ohjaaja:  Kazuhiko Aoki
Tuottaja:  Akitoshi Kawazu
Taiteilija:  Toshiyuki Itahana
Säveltäjä:  Kumi Tanioka
Pelisarja:  Final Fantasy
Julkaistu:  JP 8. elokuuta 2003NA 9. helmikuuta 2004EU 12. maaliskuuta 2004
Lajityyppi:  Tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 7 
Alusta:  Nintendo GameCube
Jakelumuoto:  GameCuben 8 cm optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Final Fantasy Crystal Chronicles (jap. ファイナルファンタジー・クリスタルクロニクル, Fainaru Fantajī Kurisutaru Kuronikuru) on Square Enixin kehittämä tietokoneroolipeli Nintendo GameCubelle, ja se on ensimmäinen Squaren kehittämä peli Nintendon konsolille sitten vuoden 1996, jolloin Square julkaisi Japanissa pelin Treasure Hunter G. Koska Sony omistaa osittain Final Fantasy -pelejä kehittävän Square Enixin, oli erittäin epätodennäköistä, että Nintendon konsoleilla julkaistaisiin enää ikinä Final Fantasy -pelisarjan osia. Square Enix kuitenkin perusti toisen osapuolen (second-party) kehittäjän, The Game Designers Studion, joka kehittäisi pelejä Nintendolle. Studion henkilökunnassa on PlayStationilla Final Fantasy -pelejä kehittäineitä henkilöitä.  Studion kehitystyön tuloksena syntyi Crystal Chronicles, joka sisältää paljon uusia, sarjassa ennennäkemättömiä elementtejä, kuten reaaliaikasta taistelua. Peli on myös ensimmäinen tietokoneroolipeli GameCubella, joka hyödyntää yhteensopivuutta Game Boy Advanceen. Pelin musiikin sävelsi Kumi Tanioka.
Pelille on kehitteillä jatko-osat Final Fantasy Crystal Chronicles: Ring of Fates Nintendo DS:lle sekä Final Fantasy Crystal Chronicles: The Crystal Bearers Wiille.
Pelimekaniikka

Sekä yksin- että moninpelissä idea on sama. Kukin pelaaja luo itselleen ensiksi hahmon; valittavana on erityyppisiä hahmoja.
Pelimaailma on miasmana tunnetun myrkyn saastuttama. Ihmiset ja muut pelattavat rodut kuolevat miasmassa ollessaan nopeasti. Suojautuakseen miasman vaikutuksilta kussakin kaupungissa on valtava kristalli. Kuitenkin kristallin voimat ehtyvät vuoden välein, joten pelaajahahmojen tehtävä on etsiä maagista "mirhaa", jonka avulla kristalli voidaan kirkastaa määräajoin. Tätä ainetta saadaan maagisista puista, jotka kuitenkin tuottavat vain vähän mirhaa (vuositarvetta varten tarvitaan kolmen puun mirhapisarat), ja ne ovat usein hirviölaumojen vartioimina. Lisäksi puut eivät tuota mirhaa joka vuosi, joten lisää puita pitää etsiä jatkuvasti.
Pelin ajatuksena on siis lähettää maksimissaan neljä pelaajaa etsimään yhdessä lisää mirhaa. Mirhaa kerätään astiaan, jossa oleva kristallinpala suojaa pelaajia miasmalta. Moninpelissä yksi pelaajista joutuu kantamaan mirha-astiaa. Yksinpelissä astiaa voi kantaa myös pelaajan apuna toimiva moogle. Koska astian luoman suoja-alueen ulkopuolelle ei voi mennä, ja astiaa kantava hahmo liikkuu hitaammin kuin muut eikä voi taistella, tämä luo oman jännitteensä.
Yksinpelissä Game Boy Advance ei ole välttämätön, mutta se auttaa. Moninpelissä kukin pelaaja tarvitsee oman GBA:nsa, joka toimii peliohjaimena ja kukin pelaaja saa näyttöönsä omantyyppistänsä tietoa (esimerkiksi yksi pelaaja saa kartan, toinen saa vihollisten statistiikat). Yksinpelissä tiedon tyypin määrää se, minkä väriseksi mooglen turkki on maalattu.
Taistelu ja varsinaisilla pelialueilla liikkuminen on reaaliaikaista, ja muistuttaa hieman muita toimintaroolipelejä (kuten Zelda-sarja). Kullakin pelaajalla on rajattu määrä komentoluettelon vaihtoehtoja, joihin voidaan lisätä esineitä tai loitsuja. Pelaajat voivat hyökätä aseidensa avulla, tai käyttäen erilaisia loitsuja. Loitsuja käytetään keräämällä loitsukiviä, asettamalla ne komentoluetteloon, ja tarvittaessa valitsemalla ne ja käyttämällä niitä. Moninpelissä loitsuja voidaan yhdistää toisiksi loitsuiksi niin, että kaksi pelaajaa loitsii yhtä aikaa saman loitsun samaan paikkaan; yksinpelissä loitsut voi yhdistää automaattisesti.
Aiheesta muualla

Final Fantasy: Crystal Chronicles MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Crystal Chronicles Nintendo Suomen kotisivuilla
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive
Folói

Folóin tammimetsää.
Folói (m.kreik. Φολόη) on ylätasanko Erýmanthos-vuorilla Peloponnesoksen niemimaan läntisissä keskiosissa Kreikassa. Se tunnetaan erityisesti Folóin tammimetsästä (Δρυοδάσος Φολόης, Dryodásos Folóis).
Folóin ylätasanko ja metsä sijaitsevat Eliin, Arkadian ja Akhaian alueyksiköiden rajalla noin 600 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna. Pääosa metsästä on Archaía Olympían kunnan alueella. Metsän pinta-ala on lähteestä ja laskutavasta riippuen noin 2 500 hehtaarin (25 km²) ja 4 200 hehtaarin (42 km²) välillä. Metsä on suojeltu Natura 2000 -alueena.
Metsä tunnettiin jo antiikin aikana. Kreikkalaisessa mytologiassa paikka sai nimensä kentauri Foloksesta, joka majoitti Heraklesta tämän jahdatessa Erymanthoksen metsäkarjua. Herakles nimesi paikan ystävänsä mukaan aiheutettuaan tahtomattaan tämän kuoleman. Archaía Olympían kunnan osa Folóin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä alueesta. Folóin kylä sijaitsee metsän pohjoislaidalla.
Folóin tammia.
Folóin tammia.
Tammenlehtiä ja -terhoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Folóin tammimetsä Wikimedia Commonsissa
Folói (kunnallisyksikkö)

| Folói Φολόη |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Folói
 Koordinaatit: 37°47′25″N, 21°43′6″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Alueyksikkö:  Elis
Kunta:  Archaía Olympía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  390504
Korkeus:  640 m
Väkiluku (2011):  2 969
 – Kylä­yhdys­kunta:  208
 – Kylä:  208
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  270 66
Suuntanumero(t):  26240
Rekisterikilpi:  IA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Folói (kreik. Φολόη) on Kreikan kylä sekä samanniminen Archaía Olympían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Φολόης, Dimotikí Enótita Folóis) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Eliksen alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 969 ja varsinaisen Folóin kylän väkiluku 208 (vuonna 2011).
Folóin kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan läntisissä sisäosissa sille nimen antaneen Folóin metsän pohjoislaidalla, linnuntietä noin 28 kilometriä itäkoilliseen Pýrgoksesta. Se on rakennettu noin 640 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Folóin kunnallisyksikkö käsittää Archaía Olympían kunnan keskiosan. Folói oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Archaía Olympían kuntaan yhdessä Lámpeian ja Lasiónan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Folóin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Achladiní | Achladiní | 243 |
| Achladiní | Koutsouroúmpas | 23 |
| Doúkas | Doúkas | 34 |
| Doúkas | Lásdikas | 78 |
| Folói | Folói | 208 |
| Koúmanis | Ai Giannákis | 8 |
| Koúmanis | Kastaniá | 0 |
| Koúmanis | Koúmanis | 498 |
| Lálas | Lálas | 554 |
| Lálas | Póthos | 82 |
| Miliés | Miliés | 111 |
| Nemoúta | Kámpos | 20 |
| Nemoúta | Nemoúta | 484 |
| Nemoúta | Tsaparaíïka | 31 |
| Nemoúta | Víllia | 27 |
| Neráida | Kámpos | 2 |
| Neráida | Neráida | 278 |
| Pérsaina | Néa Pérsaina | 288 |
| Pérsaina | Pérsaina | 0 |
Yhteensä: 2 969
Fomalhaut b

| Fomalhaut b |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys Fomalhaut b:stä
Löytäminen
Löytäjä(t):  Kalas et al.
Löytöpäivä:  13. marraskuuta 2008
Havaintomenetelmä(t):  Kuvattu suoraan (Näkyvän valon aallonpituudet)
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  Fomalhaut
Tähden etäisyys Auringosta:  25,128 vv
Tähden massa:  1,92 M☉
Tähden spektriluokka:  A3 V
Tähden ikä:  0,44 × 109
Kiertoradan ominaisuudet
Isoakselin puolikas:  115 AU
Eksentrisyys:  0,11
Kiertoaika:  872 v (318 000 vrk)
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  2 MJ (636 ME)
Fomalhaut b tai Dagon on eksoplaneetta, joka löydettiin 13. marraskuuta 2008 Hubble-avaruusteleskoopin tekemien havaintojen perusteella. Kyseessä oli ensimmäinen näkyvän valon aallonpituuksilla kuvattu planeetta. Planeetta kiertää A-tyypin pääsarjan tähteä, Fomalhautia, noin 25 valovuoden päässä Maasta. Planeetan kiertoaika tähtensä ympäri on pisin kaikista tunnetuista eksoplaneetoista. Alkuperäisessä tutkimuksessa sen arvioitiin olevan 872 Maan vuotta, mutta uudemmissa arvioissa kiertoajaksi on arvioitu jopa 2 000 vuotta. Lisäksi rata on hyvin elliptinen, ja planeetan etäisyys tähdestä vaihtelee 7,4 ja 43 miljardin kilometrin päässä tähdestä.
Kuvia

Fomalhaut b kuvattuna vuosina 2006 ja 2008
Fomalhaut b kuvattuna vuonna 2012
František Xaver Brixi

František Xaver Brixi (2. tammikuuta 1732 Praha – 14. lokakuuta 1771 Praha) oli böömiläinen säveltäjä ja kirkkomuusikko, Šimon Brixin poika. Kymnaasiopintojensa jälkeen Brixi työskenteli urkurina prahalaisissa kirkoissa. 27-vuotiaana hänet nimitettiin Pyhän Vituksen katedraaliin musiikinjohtajaksi (saks. Kapellmeister), ja hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka.
Brixi sävelsi runsaasti kirkkomusiikkia (noin sata messua sekä kantaatteja ja oratorioita) ynnä orkesterisävellyksiä, joista urkukonsertot ovat nykyään hänen tunnetuimpia teoksiaan. Brixin tuotanto edustaa siirtymää barokin tyylistä klassismiin, ja hänen musiikkinsa suosio osaltaan valmisteli W. A. Mozartin teosten suotuisaa vastaanottoa.
Fuad Shukr

Fuad Shukr
Fuad Shukr (arab. فؤاد شكر‎, Fu’ād Šukr; n. 1962 Nabatieh – 30. heinäkuuta 2024 Haret Hreik) oli libanonilainen Hizbollah’n komentaja.
Shukr oli 1980-luvun alussa mukana perustamassa Hizbollah’n aseellista siipeä. Hän oli Israelin sotilasviranomaisten mukaan Hassan Nasrallah’lle läheinen neuvonantaja ja Hizbollah’lle merkittävä aiempaa kehittyneempien aseiden hankkija. Vuonna 2000 Israel syytti häntä kolmen sotilaan sieppaamisesta ja tappamisesta Hizbollah’n Shebaan maatiloille tekemän iskun aikana.
Shukrin asema Hizbollah’n sisällä vahvistui komentaja Imad Mughniyeh’n saatua surmansa Damaskoksessa vuonna 2008. Yhdysvallat asetti Shukria vastaan Specially Designated Global Terrorist -luokituksen vuonna 2019. Yhdysvallat syytti häntä osuudesta Beirutin vuoden 1983 autopommi-iskuun. Israel surmasi Shukrin ohjusiskulla 30. heinäkuuta 2024. Israelin mukaan Shukr oli ollut vastuussa jalkapalloa pelanneita lapsia tappaneesta Majdal Shamsin iskusta kolme päivää aiemmin. Hizbollah itse kiisti osuuden hyökkäykseen. Shukrin kuoleman aiheuttanut ohjusisku surmasi myös neljä muuta ihmistä, joista kaksi oli lapsia.
Ulrika Eleonoran kirkko (Helsinki)

Carl Ludvig Engelin vesivärimaalaus  Ulrika Eleonoran kirkosta luoteesta nähtynä (1816). Vasemmalla raatihuone ja sen takana kellotapuli, taustalla Suurtorin etelälaidan rakennuksia.
Kuvassa kirkon ääriviivojen merkintää on tehostettu keltaisin viivoin.
Ulriika Eleonoran kirkko (ruots. Ulrika Eleonora kyrka) oli Helsingin Raatihuoneentorilla eli nykyisellä Senaatintorilla sijainnut, Ruotsin kuningatar Ulriika Eleonoora vanhemman mukaan nimetty kirkkorakennus. Se rakennettiin vuosina 1724–1727 rakennusmestari Anders Hackenbergin johdolla. Rakennusmateriaalina käytettiin puuta ja kirkko maalattiin punamullalla. Muodoltaan kirkko oli tasavartinen ristikirkko, johon liittyi korkeahko torni.
Vironniemen ensimmäiset kirkot

Ulriika Eleonoran kirkko oli järjestyksessään kolmas Uudessa Helsingissä. Kun kuningatar Kristiinan valtakaudella kenraalikuvernööri ja kreivi Per Brahen toimesta Helsinki päätettiin siirtää Vanhastakaupungista Vantaan joen suusta Vironniemelle vuonna 1640, uuteen kaupunkiin rakennettiin Tallinnan esimerkin mukaisesti kivikirkko, joka siunattiin kuningattaren mukaan Kristiinan kirkoksi. Samalla Vanhankaupungin kirkon kirkkoherra Johannes Orbergius siirtyi Vironniemelle, mutta kuoli jo seuraavana vuonna 1641 ja seuraajaksi nimettiin Jören Orlander. Vallan vahvistamiseksi kuningatar Kristiina siirsi Helsingin pitäjän kirkon Kristiinan kirkon alaisuuteen ja lakkautti kiistellysti kirkkoherran toimen Helsingin pitäjässä. Kristiinan kirkko kuitenkin paloi Helsingin palossa vuonna 1654 ja paikalle jouduttiin rakentamaan paljon vaatimattomampi Herran huone, joka ristittiin Pyhän Hengen kirkoksi.
Vironniemen ensimmäiset kirkot > Kirkon purku ja perintö

Noin sadan vuoden ikään ehtinyt kirkkorakennus sai purkutuomion Helsingin tultua Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupungiksi. Purkamisesta päätettiin lopullisesti vuonna 1827. Kirkko sai väistyä monien muiden rakennusten tavoin uuden pääkaupungin uljaan Senaatintorin monumentaalirakennusten tieltä. Kirkon hirret huutokaupattiin ja sen esineistöä sekä myytiin että vietiin Vanhaan kirkkoon. Nykyisin esineistö kuuluu Helsingin kaupunginmuseolle.
Kirkon vanhojen kellojen kumahtelua voi nykyisin kuunnella Helsingin tuomiokirkon kirkkosalissa. Vuonna 1937 Senaatintorille sijoitettiin kirkon muistomedaljonki, jonka suunnitteli Gunnar Finne. Helsingin kaupunki rakennutti Senaatintorille lumisen jäljitelmän kirkosta vuosina 1997 ja 2000.
Kirkon lattian ääriviivat on nykyään merkitty Senaatintorin kiveykseen mustilla kivillä.
Aiheesta muualla

Vanhaa Helsinkiä Suur-Helsingin keskellä, Suomen Kuvalehti, 18.07.1931, nro 29, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot