stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Markku Kataja
Akateeminen ura > Uran alku

Kataja opiskeli fysiikkaa Turun yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi. Hänen pro gradunsa käsitteli suuria yhtenäisteorioita. Katajan akateeminen ura käynnistyi varsinaisesti Jyväskylän yliopistossa vuonna 1984, kun professori Vesa Ruuskanen pestasi hänet jatko-opiskelijaksi työryhmäänsä. Ydinfysiikka oli pitkään merkittävin tutkimusala Jyväskylän yliopistossa, mutta sen rinnalle syntyi 1990-luvulla hiukkasfysiikan tutkimus. Professori Ruuskanen oli avannut Jyväskylässä uuden teoreettiseen fysiikkaan luettavan tutkimusalan, joka on suurienergiaisten raskaiden ionien törmäyksiin liittyvän fysiikan tutkimus. Ohjaajansa vaikutuksesta Kataja suuntautui itsekin aluksi hiukkasfysiikkaan ja raskaiden ionien törmäysten tutkimukseen. Hänen lisensiaattityönsä ja väitöskirjansa liittyivät toki näihin teemoihin, mutta niissä hahmottui jo hänen tuleva oma erikoisalansa hydrodynamiikka eli virtausopin tutkimus. Kataja oli valinnut hydrodynamiikan tutkimusalaksi professori Ruuskasen suosituksesta. Virtausopin tutkimusta tehtiin Jyväskylän yliopistossa 1980-luvulla tietokoneavusteisilla menetelmillä ja vuonna 1986 työtä helpotti se, että tietokonegrafiikka oli jo otettu käyttöön. Kuvia ei enää tarvinnut piirtää käsin. Katajasta kehittyi Jyväskylässä nopeasti taitava hydrodynaamisten mallien simulaatioiden koodien kirjoittaja. Katajan aloittama hydrodynamiikan tutkimus on jatkunut Jyväskylän yliopistossa myöhemminkin ja sitä ovat vuorollaan tehneet jo useat tohtoriopiskelijat.
Kataja valmistui Jyväskylän yliopistosta fysiikan alalta filosofian lisensiaatiksi vuonna 1986. Lisensiaattitutkimus (nimeltään Viskositeetti ja faasitransitio suurienergisten raskasionitörmäysten yksiulotteisessa hydrodynaamisessa mallissa) käsitteli raskasionitörmäyksien virtausominaisuuksia, kuten viskositeettia. Lisensiaattityö kuuluu virtausopin alaan, mutta se käsittelee olennaisesti myös hiukkasfysiikkaa.
Tohtoriksi Kataja väitteli vuonna 1989 fysiikan alalta Jyväskylän yliopistossa. Hänen väitöskirjansa (Hydrodynamics in high-energy nuclear collisions, suom. Suurienergisten raskasionitörmäysten hydrodynamiikka) liittyy hydrodynamiikan alaan. Väitöskirjan ohjasi professori Vesa Ruuskanen. Väitöstutkimuksessaan Kataja laajensi jo lisensiaattitutkielmassa aloittamaansa tutkimusaihetta eli raskaionitörmäyksien hydrodynamiikan tarkastelua hiukkasfysiikan kontekstissa. Kataja viimeisteli Jyväskylässä aloittamansa väitöstutkimuksen Massachusettsin Teknillisessä Korkeakoulussa (MIT). Väitöskirjaprojektin aikana hän laati neljä tieteellisiä artikkeleita yhteistyössä ohjaajansa (Ruuskanen), professori Keijo Kajantien sekä amerikkalaisen Larry McLerranin kanssa. Artikkelit ilmestyivät sarjajulkaisuna vuonna 1986.
Akateeminen ura > Professoriksi

Valmistumisen jälkeen Kataja on toiminut useissa tutkimus- ja opetusviroissa mm. Jyväskylän yliopistossa. Hänet nimitettiin huhtikuussa 2001 osa-aikaiseksi fysiikan professoriksi (teollisuusfysiikan professoriksi) viideksi vuodeksi (2001–2006) Jyväskylän yliopistoon erikoistumisalanaan virtausdynamiikka ja sen teolliset sovellukset. Kyseinen osa-aikainen professuuri oli yhteisprofessuuri Valtion Teknillisen tutkimuslaitoksen (VTT) kanssa. VTT:ssa Kataja työskenteli tutkimusprofessorin nimikkeellä. Professuurin alkaessa Kataja oli mukana professori Jussi Timosen johtamassa tutkimusryhmässä. Fysiikan laitos tutki professori Timosen johdolla huokoisia materiaaleja yhteistyössä Valmetin kanssa. Tutkimus on ollut osa Jyväskylän yliopiston harjoittamaa materiaalifysiikan tutkimusta.
Vakinaiseksi fysiikan professoriksi Jyväskylän yliopiston fysiikan laitokselle Kataja nimitettiin vuonna 2006. Hän aloitti toimessa huhtikuussa 2006. Professuurin alaksi määriteltiin virtausdynamiikka ja sen teolliset sovellukset. Uransa aikana professori Kataja on johtanut laajoja kansallisia tutkimusprojekteja. Niissä yhteistyökumppaneina on ollut mm. yrityksiä. Hän on lisäksi tehnyt tutkimusyhteistyötä useiden kotimaisten ja kansainvälisten tutkimuslaitosten kanssa.
Professorin toimensa ohella Kataja on toiminut erilaisissa hallinnollisissa tehtävissä tiedekunnassaan ja fysiikan laitoksella. Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani Mikko Mönkkönen nimitti joulukuussa 2017 professori Katajan Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksen johtajaksi. Hänen toimikautensa laitoksen johtajana alkoi vuoden 2018 alussa. Laitosjohtajan ominaisuudessa professori Kataja on osallistunut myös matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan hallintotyöhön tiedekuntaneuvostossa. Hän on lisäksi ollut tiedekunnan johtoryhmän jäsen. Laitosjohtajan toimikauden oli määrä kestää vuoden 2021 loppuun saakka. Professori Kataja kuitenkin jätti tehtävänsä yllättäen marraskuussa 2020. Tiedekunnan dekaani nimitti hänen seuraajakseen lopun toimikauden ajaksi professori Timo Sajavaaran.
Tutkimustyö

Fyysikkona Kataja on erikoistunut kokeellisen fysiikan tutkimukseen, vaikka hän aloittikin uransa aikanaan teoreettisen fysiikan parissa. Professori Katajan erikoisalaa ovat varsinkin paperinvalmistusteknologian virtausilmiöt. Hän on tutkinut oman erikoisalansa virtausfysiikan ohella erilaisia käytännön sovellutuksia ja tehnyt teollisuusfysiikan tutkimusta. Teollisuusfysiikan pääalat Jyväskylän fysiikan laitoksella ovat olleet pehmeän ja epäjärjestyneen aineen fysiikka, monifaasivirtaukset sekä erilaisten teollisten prosessien mallinnus.
Vuonna 2009 Kataja veti tutkimusryhmää, joka tutki ydinjätteen loppusijoituksen yhteydessä käytettävän bentoniittisaven ominaisuuksia. Tutkimuksessa sovellettiin fysiikan laitoksen tuolloin hankkimaa röntgennanotomografialaitteistoa. Nanotomografiaa voidaan aineentutkimuksen ohella hyödyntää solubiologian ja hyvinvointiteknologian alueella analysoitaessa mm. luun tai lääkeainekapseleiden rakennetta. Sen avulla voi tarkastella jopa yksittäisten solujen rakennetta. Ydinjätteen loppusijoitukseen liittyvässä hankkeessa bentoniittisavesta pyrittiin kehittämään ydinjätettä sisältävän kapselin ja peruskallion väliin eristävä kerros estämään radioaktiivisten aineiden kulkeutumista maaperään, jos kapseliin mahdollisesti tulee vuoto. Nanotomografiaa käytettiin apuna selvittämään bentoniittisaven rakenteen käyttäytymistä maaperän kosteuden muuttuessa. Professori Jussi Timosen mukaan nanotomografialaitteella voi tarkastella, miten materiaali paisuu, kun kosteus lisääntyy.
Virtausfysiikan tutkimuksessa Kataja on erikoistunut kokeelliseen tutkimukseen. Vuonna 2017 käynnissä olleissa tutkimushankkeissaan professori Kataja työryhmineen on tarkastellut esimerkiksi kompleksisten nesteiden virtausta putkistoissa käyttäen mittauksissa erilaisia virtausnopeuksia. Kompleksiset aineet (esim. bentoniittisavi ja erilaiset komposiitit) ovat rakenteeltaan heterogeenisiä. Tyypillisesti ne ovat nestemäisessä faasissa olevaa kiintoainetta, jonka käyttäytymistä esimerkiksi virtauksessa on hankala ennustaa.
Tutkimustyö > Selluloosan virtausominaisuudet

Professori Kataja on tutkinut myös mikrofibrilloituneen selluloosan (engl. micro-fibrillated cellulose, MFC) virtauskäyttäytymistä paperinvalmistusprosessissa. MFC-materiaaleja on 2000-luvulla tutkittu aktiivisesti, koska niitä voidaan käyttää erilaisten biopohjaisten materiaalien valmistukseen. Kataja työryhmineen on selvittänyt MFC:n ominaisuuksia virtauksen aikana. Mittauksessa kuidut asetettiin veteen ja sen jälkeen tutkittiin syntyneen seoksen virtausta suorassa putkessa. Tutkimuksessa käytettiin tähän tarkoitukseen kehitettyä uutta nopeusprofiileja soveltavaa reometristä mittausmenetelmää. Mittausmenetelmä perustuu siihen, että suorassa putkessa virtaavaa selluloosaa mitataan samanaikaisesti käyttäen kahta eri mittausmenetelmää: Dopplerin optista koherenssitomografiaa (engl. Doppler Optical Coherence Tomography, DOCT) ja ultraääninopeusprofilointia (engl. Ultrasound Velocity Profiling, UVP). Dopplerin optinen koherenssitomografia (DOCT) on mittausmenetelmä, jolla on mahdollista mitata reaaliaikaisesti niin kutsuttujen suspensioiden virtauksen nopeusprofiili ohuista kapillaareista häiritsemättä virtauksen kulkua. Menetelmän erotuskyky on tarkka.
Sellukuidun mittausten tuloksista (DOCT ja UVP) laadittiin virtausnopeuden profiilimalli. Profiilimallissa on mittaustietoa sekä lähellä putken ulkoseinämää virranneesta materiaalista että syvemmällä lähempänä putken keskipistettä liikkuneesta aineksesta. Tutkimusryhmä selvitti mittausten avulla selluloosakuitukerrosten rajapintojen reologisia ominaisuuksia ja sitä, miten kuitujen rajapinta käyttäytyy virtauksen aikana.
Tutkimustyö > Julkaisut ja patentit

ResearcGate-palvelun tietojen mukaan professori Kataja on julkaissut fysiikan alalta 75 tieteellistä artikkelia. Julkaisujen ohella Katajalla on nimissään myös kaksi paperinvalmistusteknologiaan liittyvää patenttia.
Kirjailija

Professori Kataja on kirjoittanut joitakin teoksia virtausdynamiikan alalta.
Teokset:
Hiltunen, Kai & Kataja, Markku: Multiphase flow dynamics : theory and numerics.Espoo: VTT, 2009. ISBN 978-951-38-7365-3
Rheological materials in process industry: ReoMaT final report. Espoo: VTT, 2008. ISBN 978-951-38-7200-7
Aiheesta muualla

Markku Katajan sivu. Jyväskylän yliopisto. (englanniksi)
Prof. Katajan tutkimusryhmän sivu Jyväskylän yliopisto. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  ORCID
Kastélli (Iraklion)

| Kastélli Καστέλλι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kastélli
 Koordinaatit: 35°12′31″N, 25°20′17″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Minóa Pediáda
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  710601
Väkiluku (2011):  4 753
 – Kylä­yhdys­kunta:  1 491
 – Kylä:  1 438
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kastélli (kreik. Καστέλλι) on Kreikan kylä sekä samanniminen Minóa Pediádan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καστελλίου, Dimotikí Enótita Kastellíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kreetan saarella Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 753 ja varsinaisen Kastéllin kylän väkiluku 1 438 (vuonna 2011).
Kastéllin Pyhän Antonioksen (Ágios Antónios) kirkko.
Kastéllin kylä sijaitsee noin 36 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Se on saanut nimensä kylän alueella olleesta pienestä linnasta. Löytöjen perusteella alue on ollut asuttu jo ennen minolaista aikaa. Kastéllin kunnallisyksikkö käsittää Minóa Pediádan kunnan koillisosan. Sen alueella sijaitsee muun muassa koko kunnan kuntakeskus Evangelismóksen kylä. Heti Kastéllin kylän lounaispuolella sijaitsee Kastéllin sotilaslentokenttä. Sen viereen tullaan rakentamaan Iraklionin uusi kansainvälinen lentoasema, jonka on tarkoitus korvata nykyinen, vanhentunut ja kapasiteetiltaan riittämätön Iraklionin kansainvälinen lentoasema ”Níkos Kazantzákis”.
Kastélli oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Minóa Pediádan kunnaksi yhdessä Arkalochórin ja Thrapsanón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kastéllin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Amarianó | Amarianó | 159 |
| Apóstoloi | Apóstoloi | 322 |
| Archángelos | Archángelos | 143 |
| Archángelos | Galenianó | 42 |
| Archángelos | Sklaverochóri | 77 |
| Askoí | Askoí | 241 |
| Evangelismós | Evangelismós | 199 |
| Geráki | Armácha | 68 |
| Geráki | Geráki | 254 |
| Karouzaná | Ágnos | 3 |
| Karouzaná | Áno Karouzaná | 25 |
| Karouzaná | Bitzarianó | 34 |
| Karouzaná | Káto Karouzaná | 25 |
| Kastamonítsa | Kastamonítsa | 430 |
| Kastamonítsa | Toíchos | 9 |
| Kastélli | Kastélli | 1 438 |
| Kastélli | Lagós | 53 |
| Lilianó | Agía Paraskeví | 47 |
| Lilianó | Lilianó | 27 |
| Lyttós | Lyttós | 234 |
| Mathiá | Mathiá | 167 |
| Polythéa | Polythéa | 357 |
| Polythéa | Tzígkouna | 12 |
| Smári | Smári | 387 |
Yhteensä: 4 753
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastélli Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastéllin kunnallisyksikkö Wikimedia Commonsissa
Katariina (Turku)

| Katariina> Katarina |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Katariina korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Skanssi-Uittamo
Pinta-ala:  ? km² 
Väkiluku:  1 800? (17.5.2016)
Väestötiheys:  ? as./km²
Työpaikkoja:  10-20 kpl ?  (?)
Osa-alueet:  ?
Katariina (ruots. Katarina) tai Katariinanlaakso (ruots. Katrinedal) on kaupunginosa Turun kaakkoisosassa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta. Alue on saanut nimensä joko Ispoisten kartanon rouvan Katarina Bergin tai kenties Katariina Jagellonican mukaan. Vuonna 2016 alueen väkiluku oli 1 207. Alueen väestöstä 18,0 % on alle 15-vuotiaita ja 15,5 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 84,5 % väestöstä ja ruotsia 5,6 %. Muun kielisiä on 9,9 %. Alueen asutus on rakentunut vuoden 1988 asuntomessualueen ympärille, ja se koostuu pääosin pientaloista ja matalista kerrostaloista.
Katariinassa sijaitsee lintuvetenä tunnettuun Rauvolanlahteen rajoittuva luonnonsuojelualue, Ispoisten kartanon nykyisin yksityisenä päiväkotina toimiva päärakennus vuodelta 1784 ja Erik Bryggmanin suunnittelema varhaisfunktionalistinen huvila, Villa Solin (1926-29).
Katariina kuuluu aluekumppanuusprojektiin Turku74, joka kattaa alueet Ilpoinen-Peltola-Koivula-Harittu-Katariina.lähde?
Mari Vesala

Mari Vesala, toimittaja, juontaja, laulaja
Mari Vesala (s. 1967 Helsinki) on suomalainen musiikkiteknologi, toimittaja, juontaja ja laulaja. Toimittajana hän on tehnyt töitä useissa radioyhtiöissä ja televisiokanavilla. Mari Vesala pääsi ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta keväällä 1987 ja vuonna 2007 hän valmistui musiikkiteknologiksi Koulutuskeskus Salpauksesta.
Radioura

Mari Vesala aloitti toimittajan uransa vuonna 1988 Radio Sykkeessä, missä hän teki musiikki-, ajankohtais- ja puheohjelmia sekä henkilökuvia . Vuonna 1990 Vesala jatkoi Yleisradion uudella kanavalla, Radiomafiassa.  Siellä hän työskenteli vuoteen 1993 asti musiikki-, primetime- ja lastenohjelmien toimittajana sekä teki minikuunnelmia. Vesala on toimittanut juonnettuja musiikkiohjelmia , ruokaohjelmia  ja raportteja myös Radio Helsinkiin, Yleisradion Radio Aino -kanavalle ja Radio Suomeen.
Televisio-ohjelmia

Kielletyt leikit, toimittaja ja juontaja Aki Sirkesalon kanssa (MTV Oy 1990)
Nuoret Sankarit, juontaja ja toimittaja yhdessä ohjaaja Matti Grönbergin kanssa (TV2 1992)
Ei itketä lauantaina, toimittaja yhdessä Mervi Pohjanheimon ja Pertti Humppilan kanssa. (MTV3 1993-1995)
Anita Hirvonen: Sydän rakastaa, toimittaja yhdessä Mervi Pohjanheimon kanssa. (MTV3 1996) Ohjelma sai Venla-palkinnon 1996.
Levyraati, vakiojäsen (MTV 1994–1996)
Arabian taikayö – dokumentti Pop&Jazz Konservatorion työskentelystä ja avajaiskonsertista, toimittaja yhdessä Erkki Pohjanheimon kanssa (TV1 1996)
Maitolaituri soi, musiikkitoimittaja (MTV3 1996)
Hecumania, musiikkitoimittaja (MTV3 1996–1997)
Vanessa Mae – pippurinen viulutyttö, toimittaja yhdessä Erkki Pohjanheimon kanssa (TV2 1997)
Nettien yö - tietotekniikkaa käsittelevä koko yön ohjelma, toimittaja (Nelonen 1998)
Jukka Linkola Tentet, toimittaja (Sunny Notes Oy/TV1 1998). TV1:n edustaja Montreux’n Kultaisen ruusun festivaaleilla 1999
Maria! - Maria Veitolan ohjelma, taustatoimittaja ja käsikirjoittaja (Nelonen 2011-2012).
Musiikki

Clifters–yhtyeen taustalaulaja 1989–1991
En voi elää ilman sua, ensimmäinen oma single 1992
Soup De Loop -yhtyeen jäsen, säveltäjä ja sanoittaja. Muut Jaakko Salovaara ja Raymond Ebanks.
Brainspotting - Soup De Loop’in LP-levy
Impronautit - Suomen ensimmäisen, improvisointiin perustuvan lauluyhtyeen jäsen .
Muita työtehtäviä

Mari Vesala on toiminut juontajana monissa tilaisuuksissa, kuten Ääni ja vimma -kilpailuissa vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 1997 Vesala kirjoitti ja sanoitti Teatterikorkeakouluun laulunäytelmän Tähti kuun sisällä. Sävellykset hän teki yhdessä Jiri Kurosen kanssa. Laulunäytelmä oli näyttelijä Petriikka Pohjanheimon lopputyö. Näytelmää on esitetty myös Multian kulttuuri- ja viihdetapahtumassa Multiaista Satoa kesällä 1998. Vuosina 1997–1999 hän teki useiden piirrettyjen dubbausta Zen Productions -tuotantoyhtiölle.
Yksityiselämä

Mari Vesalan vanhemmat ovat muusikko Edward Vesala ja tuottaja-ohjaaja Mervi Pohjanheimo.
Katarina Skräddar

Katarina Skräddar Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Katarina Skräddar (s. 6. elokuuta 1984) on suomalainen  kestävyysjuoksija, joka on edustanut Helsingin Jyryä vuodesta 2016 lähtien. Aiemmin hän edusti IF Länkeniä. Häntä valmensi Lars Lövdahl vuoteen 2014 saakka ja sen jälkeen hän on valmentanut itse itseään.
Skräddar on saavuttanut pronssia Kalevan kisoista 10 000 metrin juoksussa vuosina 2012, 2018 ja 2019. Hänellä on hopeaa puolimaratonin SM-kilpailuista 2019 ja pronssia maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailuista 2011 kuuden kilometrin juoksusta. Hänen ennätyksensä 10 000 metrillä on 34.58,26. Hän voitti Tampere Maratonin 16.9.2017 ajalla 2.47.49.
Hänellä on maaotteluedustuksia.
Elisa Järvi

Elisa Järvi (s. 1976 Espoo)on suomalainen pianisti, pedagogi ja tutkija.
Järvi valmistui musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2011. Tohtorintutkinnon taiteellinen osuus käsitti konserttisarjan "Siltoja, kontrasteja", jossa hän rinnasti vanhimman ja uusimman pianolle kirjoitetun musiikin. Erityisesti hän kiinnitti huomiota suomalaiseen nykymusiikkiin ja pohjoismaiseen klassisismiin. Järven tohtorintutkinnon kirjallinen työ oli "Kääntyvä Kaleidoskooppi - näkökulmia György Ligetin pianoetydiin numero 8 Fém." Järvi opiskeli myös Kölnin musiikkikorkeakoulussa josta sai Konzertexamen-tutkinnon 2004, ja Lontoon Guildhall School of Musicissa vuonna 1999. Hän on lisäksi osallistunut lukuisille mestarikursseille pianistina ja fortepianistina.
Julkaisuja > Äänitteitä

Evening Dusk Serenade. (Naxos, 2021) Kaski: Fantasia appassionata, op. 9
Liquescence: Music by Zvonimir Nagy. (TROY-1699, 2017) Nagy: Kaleidoscope for piano, accordion and electronics
Aufforderung zum Tanz. Elisa Järvi Piano & Fortepiano (CD Fuga-9370) 1 Franz Schubert: 5 Ländler;  2 Wolfgang Rihm: Ländler;  3 Franz Schubert: Valses nobles D. 969, op. 77;  4 Milton Babbitt: Minute Waltz (or 3/4 plus or minus 1/8);  5 Carl Maria von Weber: Rondo brillant op. 65 Aufforderung zum Tanz;  6 - 7 Domenico Scarlatti: Sonata g minor K. 450 (tango gitano)  Sonata c minor K. 99 (fandango);  8 Jukka Tiensuu: Fantango for any Keyboard Instrument;  9 Paavo Heininen: Runoilijan tango ja notturno;  10 Conlon Nancarrow: Tango?;  11 Astor Piazzolla: Night Club 1960.
Chambersax, Olli-Pekka Tuomisalo & co. (JJVCD-123), 2013] Paavo Heininen: Kvintetto op.5 saksofonille, huilulle, pianolle, vibrafonille ja lyömäsoittimille
Piano Nyt! (SACD17 2004) Sampsa Ertamo: Liedonta; Jyrki Linjama: Sonatina per pianoforte; Tomi Räisänen: Under the Apple Tree - 7 Pieces for Solo Piano (version A)
Michigan Finlandia University Music Festival CD 2006 Peter Knell: Rhythm Changes for violin and piano; Jean Sibelius: Romanssi op.78/2 ja Rondino op.81/2;   Einojuhani Rautavaara: Notturno e Danza
Finlandia University, Music Festival CD 2003 Friedrich Kuhlau: Trio G-duuri op.119, huilu, fagotti ja piano
New Finnish Chamber Music (SML CD, 1997) Pekka Jalkanen: Bucina huilulle, oboelle, klarinetille ja pianolle; Jouko Linjama: Kymmenen minimuunnelmaa hyvin tunnetusta teemasta (Ten Minivariations on a Wellknown Tune)
Julkaisuja > Muita ääni- ja kuvatallenteita

• Selim Palmgren: pianoteokset op. 9, op. 64b ja op.93 (Doria-äänitetietokanta, Siba 2013)
• SibaTV & RondoClassic FM: livetallenne kamarimusiikki-kansanmusiikki- crossover-konsertista SibaFest 2010
• Chicagon radiokanava WFMT-FM & Channel 25 TV: pianoresitaalitaltiointi 2007 (Ligeti – Järvi – Lithander – Sibelius)  
• C. L. Lithander. Sonaatti fis-molli (Yleisradion kantanauha 2007)
• YLE:n live-konserttitaltiointeja: Sampo Haapamäki: Wide (2006) ja Tim Page: Philomela (2007)
Julkaisuja > Tieteellisiä julkaisuja

Artikkeli: In the Penprints of György Ligeti in Basle – Historical Aspects on Performance Notes in Piano Etudes 1–6. Trio 2019: 1–2, Vol 8, 78–94.
Artikkeli: György Ligetin kynänjäljillä Baselissa. Katsaus pianoetydien esitysmerkintöihin osa 1. http://issuu.com/sibelius-akatemia/docs/trio_1_2013_fin_web#! ss. 39 - 54 (TRIO 1/2013)
Artikkeli: Uuden neljäsosasävelaskelpianon haasteita. (Towards a new kind of quarter-tone piano.) Kartanoista kaikkien soittimeksi – Pianonsoiton historiaa Suomessa, osa II. Ed. Rahkonen & co. DocMus-tohtorikoulun julkaisuja 13. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia, 170–183 (Arkistoitu – Internet Archive).
Artikkeli: The Keyboard expands – working on the New Quarter-Tone Piano. Kirjassa: MikroTöne – Small is Beautiful II Ed. Castilla-Avila. Salzburg: Mackinger Verlag. (Arkistoitu – Internet Archive)
Artikkeli: Kaikuja parin vuosisadan takaa. (Echoes of Finnish Piano Practices, Two Centuries on: Reflections on the Archives.) Kartanoista kaikkien soittimeksi – Pianonsoiton historiaa Suomessa, osa I. Ed. Rahkonen & co. DocMus-tohtorikoulun julkaisuja 8. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia, 54–70 (Arkistoitu – Internet Archive).
Kirja: Sibelius-Akatemian EST-julkaisusarjassa: Kääntyvä kaleidoskooppi – näkökulmia Ligetin pianoetydiin Fém ISBN 978-952-5959-11-6 130s. (EST-21, 2011)
Julkaisuja > Sovelluksia verkossa

Ligeti-sovellus: http://www.siba.fi/ligeti->http://web.uniarts.fi/ligeti/
Kohti neljäsosasävelaskelpianoa: https://sites.uniarts.fi/web/quartertonepiano/home
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomat, Vesa Sirén: Suomalaiskaksikko suunnitteli aivan uudenlaisen pianon: Cus siunatkoon, kuuntele tätä soitinta!
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Kastsjukovitšy

| Kastsjukovitšy, Kostjukovitši (Касцюковічы, Костюковичи) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kastsjukovitšy, Kostjukovitši
 Koordinaatit: 53°20′43″N, 32°03′11″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Mahiljoun alue
Perustettu:  1508 (maininta)
Korkeus:  140–185 m
Väkiluku (10/2009):  15 993
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 kostukovichi.mogilev-region.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kastsjukovitšy (valkoven. Касцюковічы) eli Kostjukovitši (ven. Костюковичи) on pienehkö kaupunki ja samanniminen piiri Valko-Venäjän Mahiljoun maakunnan itäosissa Venäjän rajalla. Vuoden 2009 lopun väestönlaskennan perusteella Kastsjukovitšyn kaupungissa asui 15 993 ja koko piirissä 26 410 ihmistä.
Maantiedettä ja liikenneyhteyksiä

Kastsjukovitšyn piiri rajoittuu idässä Mahiljoun alueen Krasnapollen, pohjoisessa Klimavitšyn ja idässä H’otsimskin hallintopiiriin. Etelässä piirin raja toimii valtakunnan rajana Valko-Venäjän ja Venäjän Brjanskin alueen välillä.
Itäisen Valko-Venäjän rautateiden risteyskaupunki Oršasta johtaa junanrata Horki-Krytšau-Klimavitšy-Kastsjukovitšy-Venäjän Brjanskin alueen Unetšaan. Kastsjukovitšyn rautatieasema sijaitsee keskustan koillispuolella ja kantaa nimeä  Kommunaru (ven.  Коммунары). Maanteitse (kantatietä P122) maakunnan  pääkaupunki Mahiljouhun on 145 kilometriä.
Tšernobylin seurauksia

Kastsjukovitšyn piirin ihmiset, maatalous ja elämä ovat kärsineet merkittävästi vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin vaikutuksista. Onnettomuuden seurauksena 78 piirin 183 kylästä (joissa asui yhteensä yli 11 000 asukasta) ja noin 40 % maatalousmaista saastui radioaktiivisten aineiden johdosta. 40 kylän asukkaat asutettiin toisaalle ja 300 km² viljelymaata poistettiin maatalouskäytöstä. Vuoden 1996 yhteenvetokartan mukaan kaukokulkeuman tuomat cesium-137 -pitoisuudet olivat erityisen suuret Kastsjukovitšyn piirin länsiosissa ja olivat yhä paikoin 555–1 480 kBq/m² (tiukan eli pysyvän radioaktiivisuusvalvonnan alue) tai ylikin (evakuoidut/suljetut alueet). Piirin itäisimmissä osissa pitoisuudet olivat kuitenkin selvästi matalampia.