stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isabella Tomasi
Aiheesta muualla

A ‘possessed’ nun’s 17th century devil letter has finally been translate. Metso.co.uk
Nun’s letters from Lucifer decoded via the dark web. The Times 7.9.2017
Coded letter written by a 17th Century nun while she was 'possessed by the Devil' is finally translated using decryption software discovered on the dark web. Mail Online, Daily Mail 8.9.2017
Ilppo Simo Louhivaara

Ilppo Simo Louhivaara CBE (29. lokakuuta 1927 Helsinki – 19. joulukuuta 2008 Berliini) oli suomalainen matemaatikko.
Louhivaara aloitti matematiikan opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1945. Hänen Rolf Nevanlinnan ohjauksessa tehty elliptisiä differentiaaliyhtälöitä koskeva väitöskirjansa valmistui tammikuussa 1955. Sen nimi oli Ûber das erste Randwertproblem für die Differentialgleichung  u_{xx}+u_{yy}+qu+f=0.
Vuosina 1955–1965 Louhivaara omistautui matematiikan tutkimukselle ja häneltä ilmestyi kymmenen saksankielistä julkaisua. Vuosina 1955–1960 hän toimi suomalaisen "matematiikkakonetyöryhmän" tehtävissä. Työryhmällä oli suuri merkitys Suomen tietotekniikkaosaamisen kannalta, vaikka itse kone, työnimeltään ESKO, ei koskaan käyttöön päässytkään. Vuosina 1958–1978 Louhivaara oli Helsingin yliopiston dosentti.
Louhivaaran erikoisala oli matemaattinen analyysi ja hän tutki muun muassa eräitä differentiaalioperaattorityyppejä ja niihin liittyvien reuna-arvotehtävien yleistettyjen ratkaisujen olemassaolo- ja säännöllisyysehtoja. Louhivaaran tärkeät yhteistyökumppanit olivat lähinnä Saksassa. Tiiviit yhteydet hänellä oli Saksassa muun muassa Christian G Simaderin kanssa.
Louhivaara oli kansainvälisesti suuntautunut ja merkittävässä asemassa muun muassa kansainvälisten matemaattisten kongressien järjestämisessä Suomessa. Vuonna 1962 hän järjesti Tukholman mantemaatikkokongressin jälkeen kollokvion Otaniemessä ja vuoden 1966 Moskovan kongressin yhteydessä Jyväskylässä. Louhivaara järjesti kollokvion myös vuonna 1970 vaikka varsinainen kongressi järjestettiin Nizzassa. Neljännen ja viimeisen kollokvionsa Louhivaara järjesti Jyväskylässä vuonna 1973 edeltäen seuraavan vuoden kongressia Vancouverissa.
Kun Jyväskylän kasvatusopilliseen korkeakouluun (JKK) perustettiin matemaattis-luonnontieteellinen osasto (myöh. matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta) 1965, Louhivaara hoiti sinne perustettua matematiikan professuuria ja oli tiiviisti mukana uuden osaston suunnittelussa ja johtamisessa. Hän toimi matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ensimmäisenä dekaanina vuosina 1965–1967. Vuonna 1966 JKK muuttui Jyväskylän yliopistoksi ja Louhivaarasta tuli vakituinen matematiikan professori. Vuonna 1967 Louhivaara valittiin Jyväskylän yliopiston rehtoriksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1977 hoitaen samanaikaisesti myös matematiikan professuuria iltaisin ja viikonloppuisin. Louhivaaran rehtorikausi oli voimakkaan laajenemisen ja kehittymisen aikaa Jyväskylän yliopistossa ja häntä arvostettiin yli tiedekuntarajojen tasapuolisena ja tarmokkaasti asioihin tarttuvana henkilönä. Toisaalta Louhivaara koki hallinnollisten tehtävien vievän liikaa aikaa tutkimukselta, joka oli kuitenkin hänelle toinen kutsumus. Vuonna 1970 Louhivaara valittiin Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan professoriksi, muttei ehtinyt astua virkaan palattuaan Jyväskylän yliopiston rehtoriksi.
Vuonna 1977 Louhivaara siirtyi Berliiniin Freie Universitätin matematiikan professoriksi. Hän työskenteli Saksassa elämänsä loppuun saakka. Louhivaara oli testamentannut koko omaisuutensa Suomalaisen Tiedeakatemian Matematiikan rahastolle.
Ritarikunnat

Brittiläisen imperiumin ritarikunta komentaja
Aiheesta muualla

Louhivaara Mathematics Genealogy Projectissa
Kuka kukin on 1978 Runeberg.org.
Historian havinaa: Ilppo Simo Louhivaara (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf). Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta. 2005.
Henryk Muszyński

2009
Henryk Józef Muszyński (s. 20. maaliskuuta 1933 Koscierzyna) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Chelmnon hiippakuntaan Kazimierz Jósef Kowalski 28. huhtikuuta 1957. Hänet nimitettiin Chelmnon vihkipiispaksi ja Villa Regiksen titulaaripiispaksi 23. helmikuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Marian Przykucki ja Zygfryd I. Kowalski.
Muszyński sai 19. joulukuuta 1987 nimityksen Włocławekin hiippakunnan piispaksi ja 25. maaliskuuta 1992 Gnieznon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 8. toukokuuta 2010.
HMS Hotspur (H01)

| HMS Hotspur |
| --- | --- |
 HMS Hotspur

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  27. helmikuuta 1935
Laskettu vesille:  23. maaliskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  29. joulukuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  Dominikaasen tasavallan laivastolle 23. marraskuuta 1948 Trujillo
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 980 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XVIII -asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 45 × syvyyspommia
HMS Hotspur (viirinumero H01) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 13. joulukuuta 1934 vuoden 1934 laivasto-ohjelmassa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1935. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 29. joulukuuta. Valmistuskustannukset olivat 253 037 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin H-luokasta muodostettuun Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen, jossa se oli toisen maailmansodan alkuun. Huollon jälkeen alus lähti 3. syyskuuta 1939 Sheernessistä Välimeren laivastoon. Se siirrettiin 6. syyskuuta saavuttuaan Freetowniin etsimään saksalaisia saarronmurtajia Gibraltarille, mistä alus siirrettiin 22. lokakuuta edelleen Länsi-Intian alueelle suojaamaan saattueita.
Tammikuussa 1940 alus palasi Sheernessiin, missä se siirrettiin 18. tammikuuta telakalle huollettavaksi. Alus palasi palvelukseen maaliskuun alussa ja liittyi 6. maaliskuuta Scapa Flowssa Kotilaivastoon liitettyyn laivueeseensa, jonka tehtävänä oli suojata saattueita sekä laivastoa luoteisen reitin alueella.
Palvelus > Taistelu Norjasta

Alus määrättiin 31. maaliskuuta liittymään Force WV:hen suojaamaan miinanlaskua Vestfjordiin Norjan rannikolle. Alus lähti 6. huhtikuuta Sullom Voesta kohdatakseen miinalaivat matkalla Norjaan. Se erosi Force WV:stä HMS Hardyn, HMS Havockin ja HMS Hunterin kanssa suojatakseen HMS Eskiä, HMS Impulsiveä, HMS Icarusta ja HMS Ivanhoeta miinojenlaskussa. Seuraavana päivänä miinoituksen päätyttyä alus suojasi taisteluristeilijä HMS Renownia. Alus oli mukana kohdattaessa Saksan laivaston taisteluristeilijä Scharnhorst. Alus erkani pian kohtaamisen jälkeen osastosta huonon sään vuoksi liittyen laivueeseensa Vestfjordissa.
Seuraavana päivänä alus osallistui laivueen mukana Narvikin ensimmäiseen taisteluun, jossa siihen osui useita laukauksia. Ne aiheuttivat pahoja vaurioita ja muuttaen aluksen palveluskyvyttömäksi. Aluksen kattilahuone No2 tuhoutui ja sähköt katkesivat. Alus kolaroi pian tämän jälkeen Hunterin kanssa, jolloin yhteenkytkeytyneet alukset joutuivat keskitettyyn tuleen. Taistelussa sai surmansa kolmetoista miehistönjäsentä. HMS Hostile hinasi 10. huhtikuuta pahoin vaurioituneen Hotspurin Lofooteille. Aluksella aloitettiin 12. huhtikuuta Skjelfjordissa tilapäiskorjausten tekeminen ja se kykeni 19. huhtikuuta lähtemään Chathamiin, missä se siirrettiin 2. toukokuuta telakalle.
Palvelus > Force H

Kesäkuussa alus määrättiin Gibraltarille 13. hävittäjälaivueeseen suojaamaan Atlantin saattueita sekä Force H:ta. Alus palasi palvelukseen 16. heinäkuuta aloittaen valmistautumisen siirtoon. Se lähti 24. heinäkuuta Gibraltarille lentotukialus HMS Arguksen sekä hävittäjien HMS Encounterin ja HMS Greyhoundin kanssa. Osasto suojasi SS Reina del Pacificoa ja SS Clan Fergusonia Hyväntoivonniemenreitin alkuosan. Gibraltarille saavuttuaan alus suojasi Argusta toimitettaessa 30. heinäkuuta lentokonetäydennystä Maltalle operaatio Hurryssä, mistä vapauduttuaan se suojasi 2. elokuuta lentotukialus HMS Ark Royalia sen lentokoneiden iskiessä Cagliarin lentotukikohtaan operaatio Crushissa
Alus suojasi 30. elokuuta Force H:n mukana taistelulaiva HMS Valiantin, lentotukialus HMS Illustriousin, risteilijöiden HMS Calcutta ja HMS Coventry siirtoa Välimeren laivastoon Aleksandriaan operaatio Hatsissä, mistä vapauduttuaan se palasi 3. syyskuuta Gibraltarille Force H:n mukana. Ollessaan Gibraltarin edustalla partiomatkalla aluksen miehistö havaitsi 11. syyskuuta Vichyn Ranskan laivaston risteilijöiden menevän Dakarin satamaan.
Alus upotti 18. lokakuuta Alboran saaresta kaakkoon HMS Gallantin ja HMS Griffinin kanssa Italian laivaston sukellusveneen R. Smg. Lafolen. Alus kärsi lieviä vaurioita ajettuaan sukellusveneen päälle. Se siirrettiin 22. lokakuuta telakalle korjattavaksi. Alus määrättiin 20. marraskuuta Maltalle telakalle lopullisia korjauksia varten. Alus suojasi 25. marraskuuta risteilijöiden HMS Manchester ja HMS Southampton siirtoa Välimeren laivastoon operaatio Collarissa. Matkalla alus osallistui 27. marraskuuta ratkaisemattomana päättyneeseen Spartiventon taisteluun. Alus otettiin 29. marraskuuta Maltalla telakalle.
Palvelus > Välimeren laivasto

Alus palasi 20. helmikuuta 1941 palvelukseen Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen Aleksandriaan. Alus suojasi 15. maaliskuuta HMS Warspitea, HMS Barhamia, Valiantia ja HMS Formidablea osaston siirtyessä Sudanlahteen torjumaan mahdollista Italian laivaston siirtymistä Egeanmerelle. Se osallistui 17. maaliskuuta Matapanin taisteluun. Huhtikuussa alus suojasi Aleksandrian ja Pireuksen välisiä saattueita. Alus evakuoi 24. huhtikuuta liittoutuneiden joukkoja Nauphiasta Calcutan, HMS Isiksen ja HMS Diamondin kanssa. Aluksiin siirtyi kaikkiaan noin 1 000 sotilasta.
Alus palasi 1. toukokuuta laivastoon evakuointien päätyttyä. Se suojasi 6. toukokuuta laivastoa operaatio Tiikerissä, josta se vapautui seuraavana päivänä suojatakseenHMS Imperialin ja HMS Havockin kanssa risteilijä HMS Ajaxia. Alus tulitti Bengasia osaston mukana. Se palasi 12. toukokuuta laivaston mukana Aleksandriaan.
Alus määrättiin 20. toukokuuta etsimään saksalaisten miehittämiä veneitä Kreetan edustalta. Alus etsi 24. toukokuuta veneitä Ajaxin, HMS Didon, Isiksen ja Imperialin kanssa tuloksetta. Se tuki seuraavana päivänä Kreetan puolustusta. Alus evakuoi 28. toukokuuta Force B:ssä Heraklionista 4 000 sotilasta. Seuraavana päivänä se erkani osastosta suojatakseen pelastusalusten paluumatkan, kun siihen oli siirretty sotilaat ja miehistö lähelle osuneesta pommista vaurioituneelta Imperialilta. Alus upotti vaurioituneen aluksen kahdella torpedolla. Alus evakuoi 31. toukokuuta Spakhiassa vielä olevat sotilaat HMS Manxmanin ja HMS Phoeben kanssa. Osasto joutui ilmahyökkäykseen sekä meno- että paluumatkalla, mutta alukset selvisivät ilman suuria tappioita.
Heinäkuussa Hotspur ja HMS Janus siirrettiin tukemaan Syyrian rannikolle operaatio Exporteriin. Ne karkottivat kaksi Vichyn Ranskan laivaston hävittäjää, jotka tulittivat australialaisia joukkoja. Alus siirrettiin heinäkuussa rannikkolaivueeseen huoltamaan ja tukemaan Tobrukin varuskuntaa. Alus suojasi 24. marraskuuta taistelulaivoja HMS Queen Elizabethia, Barhamia sekä Valiantia etsittäessä tuloksetta Italian laivaston aluksia. Alus osallistui seuraavana päivänä Saksan laivaston sukellusvene U-331:n torpedoiman Barhamin eloonjääneiden pelastamiseen. Alus joutui 29. marraskuuta Italian ilmavoimien torpedokoneiden hyökkäykseen ollessaan HMS Griffinin kanssa suojaamassa HMS Naiadia. Osasto oli matkalla pommittamaan Dernaa. Alus selvisi vaurioitta.
Alus suojasi 23. joulukuuta saattuetta AT5. Se ja HMS Hasty jahtasivat viisi tuntia sukellusvene U-79:ää, joka upotettiin etsinnän päätteeksi (32°15′N, 25°19′E). Tammikuussa 1942 alus suojasi laivaston mukana Maltalle matkannutta saattuetta operaatiossa MF3. Helmikuussa alus määrättiin Itäiseen laivastoon.
Palvelus > Itäinen laivasto

Alus jatkoi palvelustaan Välimerellä laivueita järjesteltäessä, kunnes se lähti 23. helmikuuta Ceylonille. Alus liitettiin 31. maaliskuuta HMS Indomitablen, Formidablen, HMS Cornwallin, HMS Dorsetshiren, HMS Enterprise (D52)HMS Enterprisen, HMS Emeraldin sekä viiden hävittäjän muodostamaan Force A:han, jonka mukana se lähti 1. huhtikuuta etsimään tuloksetta Ceylonille matkannutta Keisarillisen Japanin laivaston osastoa. Tämän jälkeen alus suojasi Intian valtamerellä saattueita, kunnes se sai kesäkuussa määräyksen palata Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen.
Alus suojasi 12. kesäkuuta laivaston mukana operaatio Vigorousissa Maltalle matkannutta saattuetta, joka joutui 14. kesäkuuta ilmahyökkäykseen ja samalla saatiin tieto Italian laivaston merellä olosta. Saattue joutui seuraavana päivänä E-veneiden hyökkäykseen, jolloin Hastyyn osui torpedo. Hotspur upotti vaurioituneen aluksen torpedoimalla pelastettuaan miehistön. Alus palasi saattueen mukana Aleksandriaan operaation peruunnuttua. Heinäkuussa alus siirrettiin Adeniin, jossa se liittyi Itäiseen laivastoon suojaamaan saattueita sekä laivaston raskaita yksiköitä. Alus oli vuoden lopun Adenissa.
Palvelus > Atlantilla saattajana

Tammikuussa 1943 alus siirrettiin Etelä-Atlantille suojaamaan merenkulkua. Alus määrättiin helmikuussa huollettavaksi sekä muutettavaksi sukellusveneentorjuntakykyiseksi saattajaksi. Se lähti 14. helmikuuta Freetowniin, jonne saavuttuaan se liittyi kotimaahan matkaavaan saattueeseen. Se saapui 27. helmikuuta Plymouthiin, josta se jatkoi matkaansa Sheernessiin telakalle.
Telakalla alukselle asennettiin sukellusveneentorjuntaheitin, tyypin 271 merivalvontatutka sekä radiopeilausjärjestelmä. Koeajojen päätyttyä alus siirrettiin 1. kesäkuuta Tobermoryyn koulutettavaksi. Heinäkuussa alus liittyi Greenockissa 4. saattajaryhmään suojaamaan Atlantin saattueita. Alus osallistui 27. syyskuuta ryhmän mukana taisteluun saattuetta ONS19 uhanneita sukellusveneitä vastaan. Ryhmässä alus suojasi Atlantin saattueita, kunnes se siirrettiin kesäkuussa Plymouthiin 14. saattajaryhmään. Ryhmän muut alukset olivat HMS Fame, Icarus, HMS Havelock ja HMS Inconstant. Alus osallistui 6. kesäkuuta lounaisenreitin alueella sukellusveneiden torjuntaan, jolla pyrittiin estämään niiden pääsy Kanaaliin häiritsemään Normandian maihinnousua. Ryhmän mukana alus upotti 18. kesäkuuta Saksan laivaston sukellusveneen U-767 (29°03′N, 12°03′W). Se palasi heinäkuussa Atlantin saattueiden suojaksi.
Alus siirrettiin 31. lokakuuta Vickers Armstrongin telakalle Barrowiin, missä se muutettiin sukellusveneentorjuntasaattajaksi. Alukselle jäi ainoastaan kolme 4,7 tuuman tykkiä, kun toinen takakannen tykeistä korvattiin syvyyspommeilla. Alus vapautui telakalta 9. maaliskuuta 1945, minkä jälkeen se oli koeajoissa sekä koulutettavana Irlannin merellä. Alus siirrettiin rannikkosaattueiden suojaksi snorkkelilla varustettujen sukellusveneiden aiheuttamaa uhkaa vastaan.
Toukokuussa alus siirrettiin Rosythin saattajayksiköihin suojaamaan Pohjanmeren meriliikennettä, minkä jälkeen se tuki kesäkuusta elokuuhun Pohjanmerellä haltuunotto-operaatioita. Alus siirrettiin elokuussa Londonderryn koulutuslaivueeseen. Se oli koulutustehtävissä, kunnes se siirrettiin 4. saattajaryhmään kesäkuussa 1946. Se siirrettiin helmikuussa 1947 Portsmouthin telakalle, josta palatessaan alus liitettiin 3. koulutuslaivueeseen Portlandissa. Alus siirrettiin 1948 Portsmouthin reserviin.
Dominikaanisen tasavallan laivastossa

Marraskuussa alus myytiin Dominikaaniselle tasavallalle, joka nimesi sen Trujilloksi (runkonumero D101). Alus nimettiin 1962 Duarteksi ennen palveluksesta poistoa 1972. Alus on romutettu.
Heartmix

| Heartmix |
| --- | --- |
Tyyli:  tositelevisio
Luoja(t):  Pasi ja Mika Kemmo
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  1996
Jaksoja:  13
Tuotanto
Ohjaaja(t):  JP Siili
Aiheesta muualla
IMDb
Heartmix on vuonna 1996 esitetty suomalainen, tositelevisiosarjalta vaikuttava näytelty sarja. Sarjassa joukko nuoria oleskeli San Franciscossa suomalaisen pariskunnan omakotitalossa. Tapahtumat sijoittuvat taloon ja sen pihapiiriin, koska kuvauslupien saaminen oli vaikeaa. Sarjaa on luonnehdittu "Suomen televisiohistorian huonoimmaksi sarjaksi."
Rooleissa

Maria Valonen
Laura West
Tomi Paalosmaa
Tuomas Talvitie
Juha Sulin
Pia Sulin (o.s. Rantanen)
Teija Korkeamaa
Aiheesta muualla

Kytölä, Laura: Sydänsoppa HS.fi.  18.11.2010.
Ylen Elävä arkisto: Heartmix (1996)
Iso Kontojärvi

| Iso Kontojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Vimpeli
Koordinaatit:  63°15′52″N, 23°57′48″E
Järvinumero:  48.005.1.005 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124  m 
 fiIso Kontojärvi 
Iso Kontojärvi on pieni järvi Kruunupyynjoen päävesistössä. Se sijaitsee Vimpelissä Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Pinta-ala on 0,0626 km² (6,26 ha).
Heini Koskinen

Heini Koskinen (s. 25. elokuuta 1980) on suomalainen sirkustaiteilija ja ilma-akrobaatti.
Heini Koskinen on opiskellut vuosina 2001–2002 Lahden käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen sirkuslinjalla, vuosina 2002–2006 Turun AMK:n Taideakatemiassa ja vuosina 2006–2008 ranskalaisen Centre des arts du cirque Le Lidon sirkuslinjalla.
Hän työskentelee Mad in Finland -kollektiivissa ja esiintyy sekä omalla soolollaan että useissa eri kokoonpanoissa. Hän on yksi humanitäärisen vapaaehtoisjärjestön Klovnit ilman rajoja ry:n perustajajäsenistä. Mad in Finland -kollektiivi sai vuonna 2015 sirkustaiteen valtionpalkinnon. Hän on esiintynyt paljon sekä Suomessa että ulkomailla.
Aiheesta muualla

Heini Koskisen kotisivut (viitattu 23.4.2021)
Heini Koskinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heini Koskinen Elonetissä.
Heini Lautala

Heini Lautala (myöh. Lukkari, s. 28. elokuuta 1977 Vehkalahti) on suomalainen rytminen kilpavoimistelija. Lautala aloitti rytmisen kilpavoimistelun Haminassa, josta siirtyi Kotkaan ja vuonna 1993 urheilulukioon Helsinkiin. Hän lopetti uransa Sydneyn olympialaisiin 2000. Lautala on edustanut muun muassa seuroja Kotkan Naisvoimistelijat ja Elannon Isku.
Saavutukset

1997 Berliinin MM-kisoissa 23. sija (ensimmäinen suomalainen MM-finaalissa)
1998 Porton EM-kisoissa 18.
1999 Osakan MM-kisoissa karsintakilpailun 18. ja finaalin 20.
1999 Bochumin maailmancupin osakilpailussa 13.
1999 Corbeilin maailmancupin osakilpailussa 14.
2000 Sydneyn olympialaisissa neliottelun 23.
20 SM-kultaa, 10 SM-hopeaa ja 6 SM-pronssia vuosina 1994–2000
4 PM-kultaa 1997–2000
Heartland Institute

| Heartland Institute |
| --- | --- |
Perustettu:  1984
Perustaja:   David Padden  Joseph Bast 
Avainhenkilöt:   James Taylor  Jim Lakely  Joesph A. Morris 
Kotipaikka:  3939 North Wilke Road, Arlington Heights, Illinois, Yhdysvallat
Toimiala:  Julkinen valta
Kotisivu:  heartland.org
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heartland Institute on yhdysvaltalainen konservatiivinen ja libertaristinen ajatushautomo, joka tunnetaan sekä ilmastonmuutoksen että tupakoinnin kielteisten terveysvaikutusten kieltämisestä.
Ajatushautomo perustettiin vuonna 1984, ja se työskenteli tupakkayhtiö Philip Morrisin kanssa 1990-luvulla kyseenalaistaakseen passiivisen tupakoinnin terveysriskejä ja lobatakseen tupakointikieltoja vastaan.    2000-luvulta lähtien Heartland Institute on ollut johtava ilmastonmuutoksen kieltämistä edustavien näkemysten edistäjä.
Historia

Heartland Instituten perusti vuonna 1984 chicagolainen sijoittaja David H. Padden, joka toimi sen puheenjohtajana vuoteen 1995 asti. Padden toimi aiemmin libertaristisen ajatushautomo Cato Instituten johtajana, alkaen sen perustamisesta Charles Koch Foundationina vuonna 1974.  Padden oli myös entinen Citizens for a Sound Economyn, Acton Instituten, Foundation for Economic Educationin ja Center for Libertarian Studiesin johtaja. Joseph L. Bastista tuli 26-vuotiaana Heartlandin ensimmäinen työntekijä. Bastin vaimo Diane oli Heartlandin julkaisujohtaja.
1990-luvulla Heartland työskenteli tupakkayhtiö Philip Morrisin kanssa kyseenalaistaakseen passiivisen tupakoinnin aiheuttamat vakavat syöpäriskit ja lobatakseen hallituksen kansanterveysmääräyksiä vastaan.  Vuodesta 2008 lähtien Heartland on järjestänyt konferensseja, joissa kyseenalaistetaan tieteellinen konsensus ilmastonmuutoksesta.
Sen jälkeen kun Barack Obama valittiin marraskuussa 2008 Yhdysvaltain presidentiksi, ajatushautomo alkoi toimia Teekutsuliikkeen kanssa. Vuonna 2011 organisaation viestintäjohtaja sanoi, että "Teekutsuliikkeen ryhmien tuki eri puolilla maata on ollut erittäin arvokasta."  Heartland oli eräs teekutsuliikkeen syyskuun 2009 Washingtonin Veronmaksajien marssin järjestäjistä.
Heartland Institute on rekisteröity voittoa tavoittelemattomaksi hyväntekeväisyysjärjestöksi.  Sen liikevaihto vuonna 2018 oli 5,8 miljoonaa dollaria.
Maaliskuussa 2020 Heartland irtisanoi henkilöstöään johtuen taloudellisista ongelmista, ja erotti sitten puhemiehensä Frank Laseen.
Aiheesta muualla

Heartland Instituten kotisivut
Ilmastosiirtolainen

Ilmastosiirtolaisella tarkoitetaan ihmisiä, jotka joutuvat muuttamaan kotiseudultaan ilmaston lämpenemisen ja ilmastonmuutoksen voimistumisen takia. Ilmastosiirtolaiset ovat lisäksi ympäristösiirtolaisia. Monilla alueilla erilaiset ilmiöt ovat muuttaneet ympäristöä. Esimerkiksi merenpinnan nousu ja tulvat ovat merkittävästi muuttaneet ympäristöä, jonka takia kaikille ihmisille ei ole tarpeeksi resursseja jatkaa elämäänsä omalla kotiseudullaan. Muuttoliike ilmaston lämpenemisen aiheuttamana on vielä uusi ilmiö ja siihen viitataan monilla käsitteillä, joita on myös ympäristösiirtolaisuus sekä ilmastopakolaisuus.
Heinälampi (Rautalampi, Hanhitaipale)

| Heinälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°33′05″N, 26°46′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Hankaveteen 
Järvinumero:  14.712.1.034
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,1 m  
Pituus:  270 m  
Leveys:  40 m  
Rantaviiva:  0,551 km  
Pinta-ala:  0,577 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHeinälampi 
Heinälampi  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Hanhitaipaleen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 270 metriä pitkä, 40 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Hankaveden alueeseen (14.712) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,1 metriä mpy.
Heinälampi (Pihtipudas, Lylysaari)

| Heinälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°19′32″N, 25°38′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.472.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,3 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,626 km  
Pinta-ala:  1,318 ha  
Tilavuus:  0.000007 km³ 
Keskisyvyys:  0,55 m  
Suurin syvyys:  1,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHeinälampi 
Heinälampi  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Lylysaaren lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 7 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,6 metriä ja suurin syvyys on 1,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.