Huumeiden dekriminalisointi
Kannatus

Yhdistyneiden kansakuntien (YK) Maailman terveysjärjestö WHO teki vuonna 2008 tutkimuksen päihteiden (alkoholi, tupakka, kannabis ja kokaiini) käytön yleisyydestä 17:ssä eri maassa. Päihteiden käytön yleisyyden todettiin vaihtelevan huomattavasti eri maiden välillä, mutta lainsäädännöllä oli vähäinen yhteys huumeiden käytön yleisyyteen.
Eurooppalaiset kansalaisjärjestöt ovat olleet aloitteellisia huumepolitiikan liberalisoinnin suuntaan vaatimalla Euroopan parlamenttia tutkimaan sen toimivuutta. Tähän vaatimukseen vastattiin tutkimuksella, jonka tulokset julkaistiin 10. maaliskuuta 2009 julkaistussa Reuter-Trautmann-raportissa. Tutkimuksessa havaittiin lukuisia ongelmia ja todettiin politiikan olevan pääosin tehotonta. Raportin pohjalta kansalaisjärjestöt vaativat edelleen EU:lta huumepolitiikan radikaalia muutosta. EU:n on kansalaisjärjestöjen vaatimuksen mukaan valmisteltava esitys YK:lle kansainvälisen huumepolitiikan muuttamisesta.
WHO kehotti heinäkuussa 2014 julkaisemassaan HIV-vastaisessa ohjeistuksessa valtioita tukemaan kaikkien huumausaineiden käytön dekriminalisointia, vankeuden välttämiseksi. WHO:n lausunnon seurauksena tanskalaiset poliitikot ilmoittivat että Tanskan huumausainepolitiikkaa tullaan tarkastamaan.
YK:n ihmisoikeusvaltuutettu kehotti loppuvuodesta 2015 YK:n jäsenmaita luopumaan käyttäjien rankaisemisesta, koska se haittaa hoitoon hakeutumista ja pääsemistä ja lisää riskialttiita käyttötapoja.
Kansainvälinen huumausainevalvontalautakunta (INCB) totesi raportissaan vuonna 2016, etteivät Yhdistyneiden kansakuntien sopimukset velvoita jäsenmaita rankaisemaan huumausaineiden käytöstä. INCB suositteli käyttäjien rankaisemisen sijaan ennaltaehkäisyä, koulutusta, hoitoa ja kuntouttamista, ja resurssien kohdistamista järjestäytyneeseen huumekauppaan.
Vuonna 2016 lääketieteen aikakauslehti The Lancetin ja yhdysvaltalaisen Johns Hopkinsin yliopiston perustama komissio kritisoi rikosoikeuteen perustuvaa huumausainepolitiikkaa siitä, että se on epäonnistunut huumeiden käytön hillitsemisessä, aiheuttanut kärsimystä ja osaltaan vaikuttanut veriteitse leviävien tautien epidemiaan. Komission mukaan huumausainepolitiikan tulisi perustua tutkimustietoon käytettyjen keinojen vaikuttavuudesta, ja huumeiden haittoja tulisi pyrkiä vähentämään sosiaalipolitiikan keinoin samalla tavalla kuin epäterveellisen ruuan, tupakan ja alkoholin kohdalla on tehty. Myöhemmin samana vuonna lääketieteen aikakauslehti BMJ yhtyi pääkirjoituksessaan näihin päätelmiin.
Kesäkuussa 2017 WHO ja YK kehottivat terveydenhoidossa tapahtuvan syrjinnän vastaisessa lausunnossaan valtioita tarkastamaan tai kumoamaan käyttörikoslakejaan.
Maaliskuussa 2018 EU:n oikeus- ja sisäasiain neuvosto antoi lausunnon, jossa todettiin EU:n huumestrategian pohjalta, että seuraamusten tulee perustua näyttöön niiden vaikuttavuudesta ja huumeiden käytöstä rankaisemisen tilalle tulee löytää vaihtoehtoisia seuraamuksia.
Marraskuussa 2018 YK:n instituutiota yhdistävä johtokunta CEB (Chief Executives Board for Coordination) asettui lausunnossaan painottamaan huumausainepolitiikassa kansanterveysnäkökulmaa, ihmisoikeuksia, näyttöön perustuvaa politiikkaa ja kestävää kehitystä. Lausunnossa asetutaan tukemaan vaihtoehtoisia seuraamuksia rangaistuksille ja huumeiden omaa käyttöä varten tapahtuvan hallussapidon dekriminalisointia.
CEB:n asettama työryhmä, jota johti YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaava toimisto UNODC:n teki arvion globaalin huumausainepolitiikan vaikuttavuudesta. Maaliskuussa 2019 julkaistussa raportissa työryhmä toteaa rankaisupolitiikan olevan tehoton huumekaupan ja huumeiden käytön vähentämisessä, ja että käyttäjiin kohdistuvalla kriminalisoinnilla on haitallinen vaikutus niin huumausaineita käyttäviin kuin laajempaan yhteisöön.