Aškenasijuutalaiset
Alkuperä > Genetiikka

Aškenasijuutalaisten Y-haploryhmät ovat peräisin etupäässä Lähi-idästä samoin kuin maailman useimpien muiden juutalaisryhmienkin. Kohenit ovat isälinjoiltaan hyvin läheisiä samarialaisten kanssa. Aškenasijuutalaisten äitilinjoissa esiintyvistä haploryhmistä on ollut eriäviä näkemyksiä, koska niiden laajan esiintymisalueen vuoksi niiden alkuperän tunnistaminen on ollut haastavaa. Vuoden 2013 tutkimuksen mukaan valtaosa niistä olisi Euroopasta, kun taas vuoden 2006 tutkimuksessa yleisempien äitilinjojen oli ilmoitettu olevan Lähi-idästä. Brook katsoo niiden olevan suurelta osin molemmista lähteistä.
Autosomaalista DNA:ta tutkiessa aškenaseilla havaitaan enemmän Lähi-idälle tyypillistä geenistöä, kuin on mahdollista selittää yksinään Anatolian maanviljelijöiltä Eurooppaan tulleella komponentilla. Heillä esiintyvä lähi-itäläisperimä näyttää olevan pääasiassa Levantin alueelta, ja se osoittaa samankaltaisuutta esimerkiksi nykyisen Israelin alueelta saatujen pronssikautisten näytteiden kanssa. Heillä on myös eteläeurooppalainen komponentti. Aškenasien perimä on enimmäkseen näiden kahden aineksen sekoitusta, ja on haastavaa erotella, kuinka suuri osuus tarkalleen tulee kustakin välimerellisestä lähteestä. Usein aškenasien geneettisestä koostumuksesta noin puolen on arvioitu olevan pääosin muinaisesta Lähi-idästä ja toisen puolen pääosin Euroopasta. Joidenkin laskentamallien mukaan aškenaseilla on lisäksi vähän Pohjois-Afrikasta lähtöisin olevaa sekoitusta. Aškenasien autosomaalisen DNA:n voidaan mallintaa olevan pääosin samanlaista kuin sefardijuutalaisilla, mutta heillä on myös erottavia piirteitä. Aškenaseilla esiintyy matalia määriä itä- tai keskieurooppalaista vaikutusta. Osalla aškenaseista on myös pieniä jälkiä itäaasialaistyyppisestä perimästä, jonka osuus on korkeimmillaan noin kaksi prosenttia.
Useilla autosomaalisen DNA:n tutkimusmenetelmillä aškenasijuutalaisten on havaittu sijoittuvan Lähi-idän ja Etelä-Euroopan väliin. Aškenasit ovat lähellä sefardijuutalaisia, Pohjois-Afrikan juutalaisia, italianjuutalaisia ja syyrianjuutalaisia; ryhmät muodostavat Välimeren väestöjen joukkoon sijoittuvan väestöklusterin, joka limittää kyproslaisia ja druuseja. Aškenasit vetäytyvät kuitenkin hieman lähemmäs eurooppalaisia kuin klusterin muut juutalaiset. Lähimpänä ovat maltalaisten ja sisilialaisten kaltaiset ryhmät, joilla niin ikään on heitä kohti Lähi-itää vetävää perimää. Sen sijaan perinteisten keski- ja itäeurooppalaisten asuinmaidensa valtaväestöistä aškenasit ovat selkeästi erillään. Klusterin juutalaisilla on tutkimusten mukaan yhteinen alkuperä Iranin ja Irakin mizrahijuutaisten kanssa, mutta he erottuvat näistä osittain eurooppalaisella sekoituksellaan, kun taas mizraheilla esiintyy sekoitusta omilta diaspora-alueiltaan.
Aškenasijuutalaiset polveutuvat tutkimusten mukaan vain pienestä perusryhmästä, ja heidän suuri määränsä selittyy 1000-luvulta alkaen tapahtuneella voimakkaalla väestönkasvulla. Pieni perustajaryhmän koko ja sitä seurannut vähäinen geenien vaihtuminen muiden kansojen kanssa on tuottanut aškenaseilla omanlaisensa kansantautiperinnön. Suurin osa aškenasien kansantautien tutkimustuloksista viittaa ryhmän lähi-itäläiseen alkuperään, osa myös eurooppalaiseen.