stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NoHo Partners

| NoHo Partners Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: NOHO
Markkina-arvo:   130,2 milj. € (31.12.2019)
Perustettu:  1996
Toimitusjohtaja:  Jarno Suominen (9/2024–)
Puheenjohtaja:  Timo Laine
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Toimiala:  ravintola-ala
Tuotteet:  ruoka- ja viihderavintolapalvelut
Liikevaihto:  312,8 milj. € (2022)
Liikevoitto:  31,6 milj. € (2022)
Henkilöstö:  2300 (keskim. 2022)
Kotisivu:  www.noho.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
NoHo Partners Oyj (vuoteen 2018 Restamax Oyj) on suomalainen ravintola-alan pörssiyhtiö. NoHo Partnersin omistukseen kuuluu noin 250 ruokaravintolaa, yökerhoa sekä seurustelu- ja viihderavintolaa Suomessa, Tanskassa ja Norjassa.
Historia

Restamax sai alkunsa Tampereella 1996 ravintola- ja pubiyrityksenä. Restamax listautui Helsingin pörssiin loppuvuonna 2013 Suomen ensimmäisenä ravintola-alan yhtiönä. Listautumisen yhteydessä järjestettiin listautumisanti, jonka järjestäneen Evli Pankin omat sijoitusrahastot merkitsivät valtaosan yleisölle tarjotuista osakkeista. Yhtiön liiketoiminta painottui tuolloin Suomen suurimpiin kaupunkeihin ja kauppa- ja kasvukeskuksiin. Restamaxia hallitsivat sen perustajat Timo Laine ja Mikko Aartio.
Henkilöstövuokrausliiketoiminta tuli osaksi Restamax-konsernia elokuussa 2014 Smile Henkilöstöpalvelujen (silloinen Staff Invest -konserni) hankinnan myötä. Ravintolaliiketoiminta laajentui maaliskuussa 2018 Tanskaan, missä Restamax operoi muutamaa kymmentä ravintolaa ja pubia.
Restamax tiedotti huhtikuussa 2018 ostavansa Royal Ravintolat, joka omisti Suomessa muun muassa ravintolat Savoyn ja Eliten. Restamax kertoi panostavansa yrityskaupan jälkeen jatkossa kansainväliseen kasvuun. Royal Ravintoloiden toimitusjohtajasta Aku Vikströmistä tuli yhtiön toimitusjohtaja, kun taas Restamaxin toimitusjohtaja Juha Helminen nimitettiin vastaamaan yhtiön ulkomaan toiminnoista.
Restamax pyrki listaamaan Smile Henkilöstöpalvelut Helsingin pörssiin vuonna 2018, mutta lokakuussa listautumisannin pääjärjestäjäksi valittu Nordea päätti vetäytyä hankkeesta. Yhtiöt arvioivat, että annissa ei olisi voitu saavuttaa tarpeeksi merkintöjä listautumisen toteuttamiseksi. Vuonna 2017 Smilen liikevaihto oli noin 75 miljoonaa euroa.
Hankittuaan Royal Ravintolat aiemmin keväällä Restamax-konserni muutti nimensä marraskuussa 2018. Uusi nimi, NoHo Partners Oyj, muodostui sanoista Nordic Hospitality Partners.
Kansainvälinen kasvu jatkui huhtikuussa 2019, kun NoHo Partners laajensi liiketoimintaansa Norjaan 15 ravintolan hankinnan myötä. Smile Henkilöstöpalvelut puolestaan yhdistyi toisen suomalaisen henkilöstövuokrausyhtiön VMP:n kanssa elokuussa 2019. NoHo Partnersista tuli yhdistyneen yhtiön suurin osakkeenomistaja 30,27 prosentin omistusosuudella.
Helmikuussa 2020 uutisoitiin NoHo Partnersin ostavan 70 prosentin enemmistön hampurilaisketjuketju Friends & Brgrsista. Yrityskauppa astuu voimaan 1. huhtikuuta. Maaliskuussa 2023 NoHo Partners osti Night People Groupilta Helsingissä toimivat yökerhot Kaivohuoneen, Apollo Live Clubin ja Maxinen. Saman vuoden elokuussa NoHo Partners kertoi ostaneensa sveitsiläisen Holy Cow! -hampurilaisketjun, jolla on Sveitsissä 16 ravintolaa.
Lokakuussa 2024 NoHo Partners kertoi ostavansa Tampereelta enemmistön H5-yhtiön liiketoiminnasta. Siihen kuuluu kahdeksan ravintolaa, jotka ovat H5 Bar & Cellar, Pub Kujakolli, ravintola Härlem, ravintola Pons, The Red Lion Pub, ravintola Tuoppi, Beerhouse Opaali sekä uuden Tammelan stadionin anniskelusta vastaava Kultainen Ilves.
Omistajat

NoHo Partnersin suurimmat osakkeenomistajat, tilanne 31. toukokuuta 2020.
| # | Omistaja | Osakemäärä | Osuus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Laine Capital Oy | 5 105 844 | 26,66 % |
| 2. | Pimu Capital Oy | 2 236 789 | 11,68 % |
| 3. | Mika Niemi | 2 193 048 | 11,45 % |
| 4. | Intera Fund II Ky | 918 755 | 4,80 % |
| 5. | Sr Evli Suomi Pienyhtiöt | 822 024 | 4,29 % |
Aiheesta muualla

NoHo Partners
Isaacus Rothovius

| Isaacus Rothovius |
| --- | --- |
 Isaacus Rothovius, Gustaf Lundbergin vuonna 1764 maalaama kopio Jochim Neimanin vuonna 1652 maalaamasta muotokuvasta.v
Nyköpingin kirkkoherra
 1604-1627 
Turun piispa
 1627–1652 
Edeltäjä:  Ericus Erici Sorolainen
Seuraaja:  Aeschillus Petraeus
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1572 
Puoliso:  Anna Erikintytär   Catharina
Muut tiedot
Koulutus:  Maisteri
Uskonto:  Luterilaisuus
Isaacus Birgeri (Isak Birgerinpoika) Rothovius (1. marraskuuta 1572 Angelstad, Småland – 10. helmikuuta 1652) toimi Turun piispana vuosina 1627–1652.
Rothovius pani Suomen kirkossa toimeen ankaran kirkkokurin ja järjesti seurakunnallisia oloja muun muassa aloittamalla kirkonkirjojen käytön. Hän oli myös Turun akatemian ensimmäinen sijaiskansleri ja toimi opetuksen parantamiseksi Suomessa. Hänen aloitteestaan asetettiin myös raamatunsuomennoskomissio. Suomessa ollessaan hän katsoi olleensa "skorpionien ja barbaarien keskellä".
Rothoviuksen aikana hallintoa tehostettiin itsenäistämällä lukuisia kappeliseurakuntia itsenäisiksi kirkkoherran johtamiksi seurakunniksi, joihin Suomen paikallishallinto perustui maaseudulla vuoteen 1865 saakka, jolloin kunnallishallinto erotettiin evankelis-luterilaisten seurakuntien hallinnosta. Rothoviuksen seurakunnallinen järjestelytyö on vertaansa hakeva Suomen kirkon hallinnon historiassa.
Poliittisesti katsoen Rothoviuksen ura palveli valtakunnan voimavarojen kokoamista uskonsodan luonteen saaneen kolmikymmenvuotisen sodan onnistumiseksi. Kirkon ja uskonnon merkitys suurvallan luomisessa oli suuri ja juuri Rothoviuksen aikana valtio alkoi käyttää pappien palveluksia omien päämääriensä ajamiseen. Kirkko alkoi paljolti maallisen esivallan vaatimuksesta saarnata sanomaa, jonka keskeisinä viesteinä olivat kuuliaisuus esivaltaa kohtaan sekä synnin vahingollisuuden korostaminen: uhkaamalla kansaa synnin tuomalla kollektiivisella seuraamuksella se pystyttiin pitämään entistä paremmin kurissa. Kirkko oli kruunulle korvaamaton apuri, sillä pappi sai tiedottaa hallituksen tärkeäksi katsomia asioita rahvaalle ja pappi sai täten toimia myös propagandistina. Näin toimi myös Rothovius, joka kaikin keinoin korosti kirkon ja kruunun yhteenkuuluvuutta ja maallisen esivallan toimien oikeutusta.
Elämäkerta

Smålandin Angelstadissa 1. marraskuuta 1572 syntynyt Isaacus Birgeri (Isak Birgerinpoika,  Isaac Birgersson) Rothovius oli syntyään talonpoikaissäätyä. Hänen isänsä oli Birger "Börje" Larsson Roth (Birger Laurenzson Roth), jonka isä oli Saksasta Ruotsiin muuttanut, Ruotsin sotaväessä toiminut kapteeniluutnantti Capt. Laurentz Rothof (Roth).
Opiskeltuaan ensin Växjön koulussa Rothovius aloitti opinnot Uppsalan yliopistossa vuonna 1595.  Opiskeltuaan Uppsalassa kaksi vuotta Rothovius matkusti Wittenbergiin opiskelemaan sen yliopistossa. Vuonna 1602 Rothovius valmistui maisteriksi ja palasi Ruotsiin.
Ennen Rothoviuksen paluuta Ruotsiin Kaarle-herttua korotettiin Jönköpingin valtiopäivillä 1599 hallitsevaksi perintöruhtinaaksi. Palattuaan kotimaahansa Rothoviuksesta tuli ensin hallitsevan herttuan hovisaarnaaja ja myöhemmin Nyköpingin kirkkoherra 23 vuoden ajaksi.
Vuonna 1627 Turun piispaksi valittu Rothovius oli kansleri Axel Oxenstiernan entinen opettaja ja luottomies. Rothovius oli seurannut häntä ja tämän kahta veljeä Wittenbergiin ja säilynyt laaja kirjeenvaihto antaa hyvän kuvan siitä, kuinka opettajan ja oppilaan välit pysyivät läheisinä vielä Rothoviuksen muutettua Suomeen.
Rothovius säilytti työkykynsä melko hyvänä elämänsä loppuun saakka. Hänen kuolemastaan antoi Turun hovioikeuden sihteeri Johan Wassenius kirjeessään Brahelle 12.2.1652 seuraavan kuvauksen:
»...toissapäivänä yöllä, joka oli tämän kuun kymmenes, kuoli täällä Herrassa piispa. Hän oli sunnuntaina 8 päivää sitten kirkossa ja Herran ehtoollisella, mutta tuli sen jälkeen aivan voimattomaksi, niin ettei ettei hän pystynyt käymään tai seisomaan. Kuitenkaan hän ei tuntenut itsessään mitään erityistä särkyä. Hän menetti sitten myös muutamiksi päiviksi puhekykynsä ja kirjoitti silloin taululle ajatuksiaan, joista toiset voitiin lukea, toisia ei. Muun muassa hän kirjoitti kerran nämä sanat Non est dubitandum de perseverantia mea in fide. Mutta päivää ennen kuin hän nukkui pois, hän sai puhekykynsä takaisin ja puhui selvästi.»
Rothovius on haudattu Turun Tuomiokirkkoon.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana

Nyköping oli Södermanlannin hallintokaupunki, jonne Kaarle-herttua keskitti oman hallintonsa. Rothovius otti läntisen Nyköpingin seurakunnan kirkkoherran viran vastaan vuonna 1604 ja tehtävä oli sikäli huomattava, että siihen liittyi rovastin arvo ja sen tuomat hallintotehtävät kahdessa rovastikunnassa. Rothoviuksesta käytettiin nimitystä ’’pastor primarius’’.
Nyköpingin aikanaan Rothovius laski pitäneensä 3183 saarnaa, mutta painettuina niistä tunnetaan vain muutama. Saarnoissaan hän saattoi antaa ohjeita kunniallisten kutsujen järjestämistä varten ja teroittaa hyvää käytöstä juhlavieraiden mieliin. Ruokatarjoilun tuli olla kohtuullista ja yksinkertaista ja erityisesti kirkkoherra moitti naisväen ylellisyyttä monien ruokalajien valmistuksessa.
Oikeaoppiselle Rothoviukselle muut kristilliset oppisuunnat olivat kauhistus. Kun Ruotsin vuoriteollisuuden vuoksi maahan muuttaneille reformoiduille taattiin oikeus yksityiseen hartaudenpitoon, Rothovius valitti tästä Oxenstiernalle. Kuningas kuitenkin katsoi itse ensisijaisesti edustavansa Ruotsin evankelista kirkkoa ja piti siirtolaisten oikeudet ennallaan.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana > Osallistuminen pappiskokouksiin

Rothovius sai puolustaa Strängnäsin pappiskokouksessa vuonna 1607 laatimiaan jumaluusopillisia aiheita, joissa hän eritteli Augsburgin uskontunnustuksen toisen artiklan. Väitökset osoittivat oppineisuutta ja teologisten kysymysten hallintaa, ja tekstistä myös paistaa hänen persoonansa: Rothovius oli kykenevä jyrkkiin kannanottoihin ja tarvittaessa valmis pilkkaamaan toisin ajattelevia. Katolilaisia hän ei kuitenkaan arvostellut niin paljon kuin reformoituja.
Samana vuonna Petrus Jonae kuoli ja Laurentius Petrus Gothus nimitettiin Strängnäsin piispaksi. Hänen aikanaan pappeinkokoukset tulivat säännöllisiksi ja niitä pidettiin Nyköpingissä Rothoviuksen aikana yhdeksän kertaa, eli noin joka toinen vuosi. Rothoviuksen oma osallistuminen pappeinkokouksiin ei ollut kuitenkaan tarpeeksi ahkeraa ja vuonna 1613 hänet tuomittiin kolmen taalerin sakkoihin poissaolojen vuoksi. Tästä huolimatta hän sai saarnata vuosien 1614 ja 1618 kokouksissa ja toimia jopa viimeksi mainitun puheenjohtajana. Väitösten aiheina oli saattaa koulujen ja seurakuntien käyttöön uskonartikkeleita, joissa erotettiin oikea oppi väärästä.
Rothoviuksen esiintymiset vuosien 1607 ja varsinkin 1618 kokouksissa tekivät hänestä yleisessä tietoisuudessa huomattavan teologin, josta jo varhain käytettiin nimitystä ’’suuri jumaluusoppinut’’.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana > Rothovius ja Nyköpingin koulu

Rothovius kiinnitti aina erityistä huomiota kouluasioihin ja hän rinnastikin Nyköpingin koulussa 23 vuoden aikana tekemänsä työn muuhun seurakuntatyöhön. Ehkäpä hän puuttui liiaksikin koulun asioihin, sillä vuonna 1618 koulun rehtori Andreas Erici kirjoitti: ”Huolehtikoon tuo seurakunnastaan ja minä koulustani, tai tuo ottaa koulun ja minä seurakunnan”.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana > Piispantarkastukset

Rothovius otti osaa Gothuksen suorittamiin piispantarkastuksiin vuosina 1612, 1618 ja 1625. Tällöin hän perehtyi yksityiskohtaisesti piispantarkastusten pitämiseen ja hankki täten arvokasta kokemusta tulevia tehtäviään varten. Rothovius mainittiin tarkastusten yhteydessä Strängnäsin parhaana kirkkoherrana ja hänelle ehdotettiin siirtoa vaativampiin tehtäviin. Nimitys Tukholmaan oli esillä, mutta lopulta hän luopui suunnitelmasta ja jäi Nyköpingiin.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana > Nyköping valtiollisten ja uskonnollisten tapahtumien keskipisteenä

Kaarle IX kuoli vuonna 1611 ja hänen poikansa Kustaa II Adolf antoi hallitsijavakuutuksensa tuskin 17-vuotiaana Nyköpingissä vuoden viimeisenä päivänä. Nyköpingin valtiopäivillä myös uskonnolliset asiat olivat esillä ja annetut ohjeet katekismuksen oppimisesta, paastomääräyksistä, kirkkokurista tai vaikkapa pappien pukeutumisesta siirtyivät melko muuttumattomina Rothoviuksen Turun aikaisiin constitutiones-laitoksiin. Valtiopäivillä kiinnitettiin erityistä huomiota ankaraan kirkkokuriin ja vastoin uskonpuhdistuksen kantaa katsottiin esivaltakin velvolliseksi tukemaan kirkkokurin noudattamista. Myös tämä periaate tuli myöhemmin jatkuvasti esiin Rothoviuksen virkakaudella Turussa.
Axel Oxenstierna oleskeli myös Nyköpingissä ja 6.1.1612 kuningas nimitti hänet valtakunnan kansleriksi. Rothovius oli jatkuvassa yhteydessä opiskeluvuosiensa ystävään ja kaikkiaan Nyköpingin kaudelta on säilynyt 11 Rothoviuksen valtakunnankanslerille kirjoittamaa kirjettä. Usein hän näiden kirjeiden avulla ajoi asioitaan ohi kirkollisen virkatien.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana > Rothoviuksen ystäväpiiri

Rothovius solmi Nyköpingin vuosinaan suhteet kuninkaan hovisaarnaajaan Johannes Bothvidiin sekä myöhempään Tallinnan piispaan Joachim Iheringiukseen. Valtakunnankanslerin kautta hän tutustui tämän äitiin Barbro Bjelkeen, jonka hautajaisissa 1625 hän piti ruumissaarnan. Lisäksi hänellä oli läheiset yhteydet Gyllenhorn-sukuun ja hän siunasi 1623 kuolleen Karl Gyllenhhornin. Myös tuleva Viipurin piispa Olaus Elimaeus opiskeli Wittenbergissä yhtä aikaa.
Rothovius Nyköpingin kirkkoherrana > Suurvalta-Ruotsin kirkollinen yhdistyminen

Vuonna 1617 Ruotsi varmisti itärajansa solmimallaan Stolbovan rauhalla. Itämerestä muodostui ruotsalaisten sisämeri, jonka rantojen hallinta asetti uusia haasteita. Kirkko oli kehittymässä suurvaltakirkoksi ja erityistä huomiota vaati Vaasa-suvun valtataistelussa kovia kokenut Suomi, varsinkin sen itäiset osat. Kirkollisen uudistuksen sekä opetuslaitoksen yhtenäistämisen toimeenpanijaksi tuli nyt valtakunnan johdon erityistä luottamusta nauttiva Isaacus Rothovius, joka oli tehtäväänsä varten saanut tarvittavaa kokemusta Nyköpingin vuosiensa aikana.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa

Rothovius lähetettiin Suomeen hälventämään Sigismundin puoluelaisten vaikutusvaltaa sekä saattamaan kirkollisia oloja samanlaisiksi kuin Ruotsissa oli. Hänen työmääränsä ja tarmonsa oli huikaisevan suuri, ja tuskin on löydettävissä kirkollista asiaa, johon hän ei olisi puuttunut. Lisäksi hän ryhtyi vaatimaan nimittämiltään papeilta papinvalaa, jossa uskonnollisten vakuutusten lisäksi viranhakija sai vannoa uskollisuutta kuninkaalle ja hallitukselle, mikä hyvin ilmensi kirkon ja valtion yhteenkuuluvuutta. Rothoviuksen suhtautumista Suomeen kuvastaa hänen näkemyksensä, jonka mukaan hän oli maassa "skorpionien ja barbaarien keskellä".
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Turun piispanvaaliin vaikuttaneet syyt

Piispa Sorolaisen kuoltua 1625 piispat esittivät seuraajaehdokkaiksi kahta suomalaista ja kahta ruotsalaista; viimeksi mainituista toinen oli piispojen mielestä sopiva myös suomenkielentaitonsa perusteella. Kuningas Kustaa II Adolfin ja etenkin valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan ehdokas oli kuitenkin asetettujen ehdokkaiden ulkopuolinen Nyköpingin kirkkoherra Rothovius, jonka taakse myös valtiopäiväpapisto vuonna 1627 asettui. Valinta osoitti selvästi sen, ettei suomen kielen taito painanut mitään sen rinnalla, että Turun piispaksi saatiin maallisten viranomaisten kanssa yhteistyöhön halukas mies, joka järjestäisi hiippakunnan asiat ruotsalaisen mallin mukaisesti.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Turun piispanvaaliin vaikuttaneet syyt > Kustaa II Adolfin epäluulo

Upsalan kokouksen 1593 jälkeiset valtataistelut antoivat Suomelle tulevia vuosia varten huonot eväät sikäli, että epäluulot suomalaisia kohtaan itivät vielä Kustaa II Adolfin hallituskaudella. Hallinnon yhtenäistämistä ja yksinkertaistamista kannattanut kuningas perusti 1623 Turun hovioikeuden. Suomi oli erikseen muistettu myös siinä kirkollisen keskusviraston perustamissuunnitelmassa, jonka mukaan perustettavaan virastoon consistorium generaleen eli ylikonsistoriin piti tulla jäseniä sekä maallikoista että papeista ja jonka puheenjohtajana vuorotellen olisi toiminut arkkipiispa ja oikeudenkäytön ylin valvoja drotsi. Suunnitelman kahdeksantena kohtana oli Finlandiae Reformatio; Suomi leimattiin erityisvalvontaa vaativaksi alueeksi, missä oli tavallista suurempia epäkohtia, koska seurakuntien hoito oli laiminlyöty. Viraston perustaminen kaatui piispojen vastustukseen, mutta kirkon valvonta Suomessa säilyi hallituksen ohjelmassa, kuten näkyi valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan muistiosta 1624.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Tuomiokapituli

1600-luvun alussa pappeinkokous toimi tuomioasioissa kapitulin yläpuolella, ja piispa Sorolainen toi kapitulille kuuluvia asioita pappeinkokousten ratkaistavaksi. Kun Kustaa II Adolf suhtautui edeltäjäänsä suopeammin kapituleihin, saivat piispat tilaisuuden vahvistaa niitä. Kun samanaikaisesti piispankaupunkeihin perustettiin lukioita, tuli näiden lehtoreista kapitulin jäseniä. Näin tapahtui myös Turussa 1630, jolloin sinne perustettiin lukio; tuomiokapitulin jäsenten määrä nousi entisestä kahdesta seitsemään. Näistä seitsemästä vain yksi ei ollut lukion opettaja.
Rothovius kirjoitti ruotsalaisten esikuvien mukaisesti kapitulisäännön, jossa määriteltiin kapitulin asema kirkkokurin ylläpitäjänä, jäsenten nimitys ja tehtävät sekä sitoutuminen Augsburgin uskontunnustukseen.  Augsburgin uskontunnustuksen teksti oli liitetty aiemmin mainitun Upsalan kokouksen päätösasiakirjaan 1593.
Rothoviuksen piispaksi tultua ruotsalaisvyöry tuntui lukiossa ja sitä kautta myös tuomiokapitulissa. Lukion alkuaikoina opettajia oli kaksitoista, ja näistä kahdeksan Ruotsista tulleita. Vastaavasti kapitulin seitsemästä jäsenestä vain yksi oli suomalainen. P. Laasonen katsoo suomalaisten joutuneen suorasukaisen syrjimisen kohteeksi.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Tuomiokapituli > Hiippakuntasäännöt

Upsalan kokouksessa 1593 oli hyväksytty kirkkolaki, johon kuitenkin 1600-luvun alussa oli tarve tehdä muutoksia. Kun yhtenäistä uutta ohjeistusta ei syntynyt, ryhtyivät piispat julkaisemaan paikallisia omaa hiippakuntaa varten laadittuja sääntöjä, jotka kulkivat nimellä constitutiones.
Hiippakunnallisia ohjeistoja julkaisi valtakunnan piispoista ahkerimmin Rothovius, mikä sopi hyvin hänen toimenkuvaansa sellaisen hiippakunnan esipaimenena, jonka hunningolle joutunutta tilaa hän oli lähtenyt korjaamaan valtakunnan yhtenäistämispolitiikan mukaisesti.
Ensimmäiset sääntönsä Rothovius julkaisi pian Turkuun saavuttuaan, ja sen allekirjoitti poikkeuksellisesti myös kenraalikuvernööri Bjelke; kirkollisten ja maallisten viranomaisten yhteistyö ilmeni siis tässäkin.  Sisäinen kirkkohallinto kuului papeille ja ulkonainen kirkkohallinto maalliselle esivallalle. Rothoviuksen aikana kirkko ei joutunut alistettuun asemaan, vaan asiain hoito tapahtui hyvässä yhteisymmärryksessä.
Piispa antoi ohjeistuksiaan pappeinkokouksissa, jolloin ne oli tarkoitettu lähinnä papiston ojennukseksi, tai piispantarkastuksissa ja kiertokirjeissä, jolloin ne sisälsivät ohjeita myös maallikoille, kuten vaikka kirkkokuriasiaa. Tässä Rothovius poikkesi selvästi edeltäjästään Sorolaisesta, joka oli yrittänyt hoitaa seurakuntaa vain sanan voimalla ja jättänyt muun järjestyksenpidon esivallalle. Kirkkokurin palauttaminen merkitsi itse asiassa paluuta katolisen ajan käytäntöön, jolloin kirkko ja kruunu vastasivat yhdessä järjestyksen säilymisestä maassa.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Tuomiokapituli > Ohjesääntö seurakunnan vanhimpia varten

Rothovius perusti Turkuun kuusijäsenisen vanhinten raadin tutkimaan ja paljastamaan kaupungissa vallitseva epäjärjestys ja häpeälliset teot. Neuvoston tuli huolehtia sunnuntain pyhityksestä, kirkkojen korjauksesta ja kolehdin keruusta. Lisäksi neuvoston tuli epäjärjestystä havaitessaan raportoida pormestarille, papistolle ja jopa käskynhaltijalle ja maaherralle. Näin jälleen kerran vedottiin maallisiin viranomaisiin.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Tuomiokapituli > Papiston yhtenäistäminen pappeinkokouksilla

Upsalan kokouksessa vahvistettiin, että pappeinkokouksia oli pidettävä kerran vuodessa. Sorolaisen aikana kokouksessa käsiteltiin ajankohtaisia asioita, kuten liturgiakysymyksiä sekä tuomioasioita. Tärkeintä kuitenkin näissä tilaisuuksissa oli papiston kasvatus, kirkollinen jatkokoulutus. Tavaksi vakiintui valmistaa synodiväitöksiä, joita kirjoitti joko piispa tai joku varttuneempi kirkonmies. Etukäteen valittu opponentti viritti keskustelua väitöskirjan teeseistä, jotka useimmiten koskivat Augsburgin tunnustusta. Myöhemmin 1600-luvulla nämä väitöskirjat painettiin ja lähetettiin myös kotiin jääneiden tutkittavaksi. Mukana olleet taas saattoivat mielikseen silmäillä omia nimiään, jotka painettiin vihkosen loppuun.
Tavallisesti kokoukset pidettiin Turussa, mutta Rothovius ryhtyi pitämään niitä myös Kokkolassa, Vaasassa ja Oulussa, jottei pohjoisen papiston matkojen hankaluus muodostuisi osallistumisen esteeksi. Rothovius piti 1628 Kokkolan kokouksessa synodialipuheen eli oraton aiheesta De ministerio ecclesiastico eli pappisvirasta.  Tässä puheessaan piispa halusi selvittää, mitkä olivat Jumalan salaisuuksien hoitajien tehtävät. Ulkopoliittiset selkkaukset Rothovius esitti uskonnollisessa valossa:
»Lutherilaiselle ja puhdasoppiselle kirkolle näyttävät tekevän hyvän palveluksen sotilaat, upseerit ja sodassa harmaantuneet johtaessaan tänä päivänä muassaan nuorisoa sotaretkelle Kristuksen ristin vihollisia, paavilaisia vastaan, jotka tulella ja miekalla tunkeutuvat Jumalan leiriin, ja valmistaessaan heitä taistelemaan totisen kirkon yhteisen menestyksen puolesta suorittamalla sotilaittemme leirissä haarniskaan puettujen keskuudessa sotapalvelusta.» 
(Rothovius)
Samoin piispa sivusi mm. sitä, millainen juhliminen ja ilonpito on papistolle soveliasta.
Pappiskokousten kielenä oli latina, jonka lisäksi kokouksen kolmessa tavanomaisessa saarnatilaisuudessa käytettiin ruotsia. Kuitenkin Rothovius oli esimerkiksi 1628 kokouksessa määrännyt kolmen ruotsinkielisen saarnan lisäksi pidettäväksi kolme suomenkielistä saarnaa.
Rothoviuksen kirkollinen toiminta Suomessa > Tuomiokapituli > Saarnataidon opetus

Reformaation periaatteiden mukaisesti kansa oli saatava ymmärtämään evankeliumin sisältö, joten opetus ja varsinkin saarna oli seurakunnassa erityisen tärkeä. Mainitussa Kokkolan oratiossaan samoin kuin papistolle malliksi painetuissa saarnoissaan Rothovius opasti hyvän saarnan tekemiseen. Tunnusomaista oli tiukka kristillisen moraalin opetus, prameuden hylkäys sekä saarnan tiivistäminen siten, ettei se kestä yli tuntia.
»Saarnaajien on vältettävä hyödyttömiä kysymyksiä ja uskonnolliseen esitykseen soveltumattomia puhetapoja. Heidän on oikein jaettava sanaa kohottaen kuulijoitaan terveeseen oppiin. Soveltaen esityksensä kuulijoiden käsityskyvyn mukaiseksi heidän on opetettava Jumalan totista tietä. Heillä ei ole oikeutta puhua ihmisille mieliksi eikä viekkaasti liehakoiden väärentää Jumalan sanaa. Lailla heidän on pelotettava jäykkäniskaisia, murheellisia lohdutettava evankeliumilla. Astuen esiin sopivalla ja sopimattomalla ajalla heidän on ammennettava varastostaan uutta ja vanhaa.» 
(Rothovius)
Rothoviuksen papistolle malliksi jättämissään saarnoissa hallitsee Vanha testamentti raamatullista ainesta. Suurvalta-ajan saarnaajille ominainen esivaltateologia löysi aineksensa parhaiten sieltä; samoin kansa sai kosketuksen sota-aikojen mielialoihin.
Teoksessaan Constitutiones Rothovius vielä opastaa
»Kirkkoherojen on myös mietiskeltävä saarnojaan, hankittava itselleen hyviä kirjoja eikä esiinnyttävä omin haavein, vaan luettava ahkerasti Raamattua ja hyviä selitysteoksia. Samoin heidän ei myöskään ole pidettävä itseään liian hyvinä lukemaan kansalle ihania rukouskaavoja, joita oppineet miehet ovat sepittäneet » 
(Rothovius)