stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naum Gabo

Naum Gabo, Kineettinen veistos/suihkulähde, Lontoo
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Naum Gabo (hepreaksi: נחום נחמיה פבזנר),  (syntyjään Naum Neemia Pevsner, 5. elokuuta 1890 Brjansk, Venäjän keisarikunta– 23. elokuuta 1977 Waterbury, Connecticut) oli syntyjään venäjänjuutalainen, Englannissa ja Yhdysvalloissa työskennellyt kuvanveistäjä, joka oli kineettisen taiteen pioneereja ja tärkeä konstruktivismin edustaja.
Gabo opiskeli Saksassa tekniikkaa ja lähti Pariisiin 1913 taiteilijaveljensä luokse. Insinööriopinnot auttoivat häntä myöhemmin mekaanisia osia sisältävien veistosten luomisessa. Jo Saksan-aikoinaan Gabo tutustui Wassily Kandinskyyn ja abstraktiin taiteeseen. Vallankumouksen jälkeen Gabo palasi Venäjälle. 1920-luvulla hän joutui poliittiseen epäsuosioon ja muutti Saksaan, jossa opetti muun muassa Bauhausissa. Natsien vallan lujittuessa Gabo siirtyi ensin Ranskaan jossa työskenteli Piet Mondrianin kanssa, ja sieltä Englantiin. Hän tutustutti kokonaisen sukupolven brittiläisiä kuvanveistäjiä konstruktivismiin. Hänen oppilaistaan tuli toisen maailmansodan jälkeen brittiläisen modernin taiteen johtohahmoja.
1946 hän muutti Yhdysvaltoihin, josta sai kansalaisuuden 1952.
Nicolaas Beets

| Nikolaas Beets |
| --- | --- |
 Nikolaas Beets
Henkilötiedot
Syntynyt: 1814
Kuollut: 1903 (88–89 vuotta)
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Hildebrand
Äidinkieli: hollanti
Tuotannon kieli: hollanti
Pääteokset:  Camera obscura
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nikolaas (Nicolaas) Beets, kirjailijanimi Hildebrand (1814−1903) oli alankomaalainen kirjailija ja kirkkohistorian professori. Hän alkoi romantikkona ja Byronin vaikutuksen alaisena mutta saavutti maineensa mestarillisilla suorasanaisilla kuvauksillaan Camera obscura (1835), joissa hän käsittelee hollantilaisia aiheita lempeällä huumorilla. Beetsillä on mainetta myös hienona, lämpimänä runoilijana, jonka esikuvallista kieltä kiitetään. Hän on kirjoittanut myös kirjallisuushistoriallisia ja teologisia teoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicolaas Beets Wikimedia Commonsissa
Nils Jonas Gammal Ehrencrona

Nils Jonas Gammal Ehrencrona  (27. syyskuuta 1779 Loviisa – 17. heinäkuuta 1842 Porvoo) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Ehrencronan vanhemmat olivat everstiluutnantti Vilhelm Gammal Ehrencrona ja Helena Elisabet Björnberg ja puoliso vuodesta 1809  Anna Lovisa Levong. Ehrencrona palveli Stackelbergin rykmentissä vuodesta 1793 ja yleni siellä vänrikiksi 1795, palveluksesta hän erosi luutnanttina. Sittemmin Ehrencrona toimi Uudenmaan läänin kruununnimismiehenä. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Nils Karl Elias Grotenfelt

Nils Karl Elias Grotenfelt (28. joulukuuta 1817 Joroinen – 1. huhtikuuta 1868 Viipuri) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Grotenfeltin vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Berndt Grotenfelt ja Anna Margareta Paldani ja puoliso vuodesta 1844 Ottiliana Johanna Crusell (k. 1908). Grotenfelt tuli ylioppilaaksi 1834  ja suoritti tuomarintutkinnon 1839, varatuomarin arvon hän sai 1842. Grotenfelt tuli Viipurin hovioikeuden ylimääräiseksi kanslistiksi 1840, kanslistiksi 1843, aktuaariksi 1846, ylimääräiseksi viskaaliksi 1850, notaariksi 1851, varakanneviskaaliksi 1856, sihteeriksi 1857, asessoriksi 1858 ja hovioikeudenneuvokseksi 1866. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.
Grotenfeltin poikia olivat maataloushallituksen ylijohtaja Nils Grotenfelt,  Porvoon lyseon kollega Ossian Grotenfelt, tullihallituksen asessori Nils Bernt Grotenfelt ja maanviljelystalouden ja maanviljelysopin professori Gösta Grotenfelt.
Mutayrtti

| Mutayrtti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Syyläjuurikasvit Scrophulariaceae
Tribus::  Limoselleae
Suku::  Mutayrtit Limosella
Laji::  aquatica
Kaksiosainen nimi
 Limosella aquatica  L. 
Katso myös
   Mutayrtti Wikispeciesissä   Mutayrtti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mutayrtti eli pohjanmutayrtti (Limosella aquatica) on yksivuotinen, ruohovartinen syyläjuurikasveihin kuuluva vesikasvilaji.
Ulkonäkö

Mutayrtti kasvaa 2–10 senttimetriä korkeaksi. Kasvilla on pitkiä lehtivihreättömiä rönsyjä. Sen kasvaessa upoksissa rönsyjä ei usein ole. Lehdet muodostavat ruusukkeen ja ovat pitkäruotisia. Lehtilapa on 2–20 millimetriä pitkä, pitkulainen tai kapean vastapuikea, tylppä ja ehytlaitainen. Uposkasvilla lapa ei ole juuri ruotia leveämpi. Kukkavarret kasvavat lehtiruusukkeesta. Kukkavanat ovat lehtiä lyhyempiä ja kukat ovat pieniä. Teriö on viisiliuskainen, valkoinen tai punertava. Kukat ovat kaksineuvoisia. Hedelmä on laitaluomainen kota, joka avautuu emilehtien saumoja pitkin. Mutayrtti kukkii Suomessa loppukesällä heinä–elokuussa.
Elinympäristö

Mutayrtti kasvaa järvien, jokisuiden ja murtovesilahtien suojaisilla savi-, hiekka- ja hiesurannoilla vesirajassa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: (Pohjan)mutayrtin (Limosella aquatica) levinneisyys Suomessa.
Neljä naurettavaa naapuria

| Neljä naurettavaa naapuria> Duck Soup |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Leo McCarey
Käsikirjoittaja:   Bert Kalmar  Harry Ruby  Arthur Sheekman  Nat Perrin 
Tuottaja:  Herman J. Mankiewicz
Säveltäjä:   Bert Kalmar  Harry Ruby 
Kuvaaja:  Henry Sharp
Leikkaaja:  LeRoy Stone
Pääosat:   Groucho Marx  Harpo Marx  Chico Marx  Zeppo Marx  Margaret Dumont  Louis Calhern  Raquel Torres  Edgar Kennedy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix iTunes
Ensi-ilta:   1933-11-1717. marraskuuta 1933 (Yhdysvallat)  1934-05-2020. toukokuuta 1934 (Suomi)  
Kesto:  68 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Traileri
Neljä naurettavaa naapuria (engl. Duck Soup) on vuonna 1933 julkaistu Marxin veljesten anarkistinen komediaelokuva, jonka ovat käsikirjoittaneet Bert Kalmar ja Harry Ruby. Elokuvan on ohjannut Leo McCarey. Elokuva sisältää paljon vitsejä ja siitä on tullut yksi kaikkien aikojen suosituimmista komediaelokuvista. Elokuvassa on myös musikaalinumeroita.
Elokuva valittiin vuonna 1990 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Neljä naurettavaa naapuria kaikkien aikojen viidenneksi hauskimmaksi komediaksi. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Neljä naurettavaa naapuria oli mukana heistä yhdeksän listalla.
Juoni

Vararikossa oleva Freedonian valtio tarvitsee lainan rikkaalta leskeltä rouva Teasdalelta (Margaret Dumont), joka asettaa ehdoksi ihailemansa veijarin Rufus T. Fireflyn (Groucho Marx) nimittämisen maan johtoon, vaikka tämä ei ymmärrä hallinnosta mitään. Samaan aikaan naapurimaa Sylvanian suurlähettiläs Trentino (Louis Calhern) juonittelee Freedonian alistamista Sylvanialle. Firefly ja Trentino kosiskelevat kilvan rouva Teasdalea samalla kun Trentinon lähettämät vakoojat Chicolini (Chico Marx) ja Pinky (Harpo Marx) soluttautuvat Fireflyn lähipiiriin. Firefly palkkaa maapähkinänmyyjänä toimineen Chicolinin hetken mielijohteesta Freedonian puolustusministeriksi.
Helposti provosoituva Firefly läimäyttää riidan yhteydessä kilpakosijaansa Trentinoa, joka ilmoittaa tämän merkitsevän sotaa Freedonian ja Sylvanian välillä. Chicolini ja Pinky yrittävät varastaa Freedonian salaiset sotasuunnitelmat rouva Teasdalen kotona olevasta kassakaapista, mutta jäävät verekseltään kiinni. Chicolinille järjestetty farssimainen vakoiluoikeudenkäynti keskeytyy sodanjulistukseen ja sitä seuraavaan hurmokseen. Sodassa Chicolini ja Pinky asettuvat Freedonian puolelle. Elokuva päättyy kaoottiseen jaksoon, jossa Firefly, Chicolini, Pinky ja Fireflyn sihteeri (Zeppo Marx) puolustavat rouva Teasdalen raunioitunutta taloa vihollisen hyökkäykseltä. Hyökkäävien vihollissotilaiden joukossa oleva Trentino jää heidään vangikseen, jolloin rouva Teasdale julistaa Freedonian sodan voittajaksi.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Groucho Marx  | … |  Rufus T. Firefly   |
|  Harpo Marx  | … |  Pinky   |
|  Chico Marx  | … |  Chicolini   |
|  Zeppo Marx  | … |  Bob Roland   |
|  Margaret Dumont  | … |  rouva Gloria Teasdale   |
|  Louis Calhern  | … |  Sylvanian suurlähettiläs Trentino   |
|  Raquel Torres  | … |  Vera Marcal   |
|  Edgar Kennedy  | … |  limonaadinmyyjä   |
|  Verna Hillie  | … |  sihteeri   |
|  Leonid Kinskey  | … |  agitaattori   |
|  Edmund Breese  | … |  Zander   |
|  Edwin Maxwell  | … |  sotaministeri   |
Aiheesta muualla

Neljä naurettavaa naapuria Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nokihaukkapöllö

| Nokihaukkapöllö> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Haukkapöllöt Ninox
Laji::  theomacha
Kaksiosainen nimi
 Ninox theomacha  (Bonaparte, 1855) 
Katso myös
   Nokihaukkapöllö Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nokihaukkapöllö (Ninox theomacha) on pöllöihin kuuluva lintu. Se on keskikokoinen, tumma lintu, ja sillä on tummanruskeanharmaa naamakiehkura, jossa on vaaleanruskeat kulmakarvat. Nokihaukkapöllön alapuoli on noenruskea tai suklaanruskea, ja siivet ovat pääosin tummanharmaat.
Nokihaukkapöllöä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudella-Guinealla. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alangot ja puutarhat. aina 2 500 metrin korkeuteen asti.
Nilla Tapiola

| Nilla Tapiola> Saamelaiskäräjien jäsen |
| --- | --- |
 2004–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1960
Nilla Samuli Tapiola (s. 1960) on saamelainen liikkeenharjoittaja ja opettaja.  Hän toimii Utsjokisuun koulussa luokanopettajana. Hänellä on kaksi lasta.
Tapiola on valittu Utsjoen edustajana saamelaiskäräjien jäseneksi neljälle nelivuotiskaudelle: 2004–2007, 2008–2011, 2012–2015 ja 2016–2019. Vuoden 2003 vaaleissa hän oli ääniharava.
Tapiola omistaa Utsjoen kirkonkylässä Camping Lapinkylä -leirintäalueen, jonka hän osti vuonna 2002. Lisäksi Tapiola omistaa Tenojokivarressa jo 1980-luvulla perustamansa Kaavan mökkikylän. Hänen puolisonsa on Annukka Nikkinen, joka ylläpitää kunnan kyläkeskuksessa Annukan Grilliä. Tapiolan toiveena on, että kunta ja metsähallitus siirtäisivät Kevon luonnonpuiston vaellusreitin alku- ja loppupäät Utsjoen ja Karigasniemen kyläkeskusten läheisyyteen, jotta retkeilijät saataisiin entistä tehokkaammin yrittäjien tarjoamien palvelujen asiakkaiksi.
Tapiola on myös Panttilainaamo Suomen Luottopantti Oy:n hallituksen jäsen ja Uulan Säästö Ky:n äänetön yhtiömies.
Aiheesta muualla

Nilla Tapiola Saamelaiskäräjät
Nicolaas Bloembergen

| Nicolaas Bloembergen |
| --- | --- |
 Nicolaas Bloembergen vuonna 1981
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1920 Dordrecht, Alankomaat
Kuollut: 5. syyskuuta 2017 (97 vuotta)
Kansalaisuus:   Alankomaalainen  Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leidenin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Edward Mills Purcell ja Cor Gorter
Instituutti:  Harvardin yliopisto
Oppilaat:  Eli Yablonovitch
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1981) Lorentz-mitali
Nicolaas Bloembergen (11. maaliskuuta 1920 Dordrecht – 5. syyskuuta 2017) oli alankomaalainen fyysikko. Bloembergen, Arthur Schawlow ja Kai Siegbahn saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1981. Bloembergenille ja Schawlowille palkinto annettiin laserspektroskopian kehittämisestä.
Käynnissä olleen toisen maailmansodan takia Bloembergen joutui muuttamaan Euroopasta Yhdysvaltoihin, jotta voisi jatkaa opiskelujaan. Opiskelupaikaksi hän valitsi Harvardin yliopiston. Vuonna 1958 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Nelumbonaceae

| Lootuskasvit |
| --- | --- |
 Intianlootus (Nelumbo nucifera)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Proteales
Heimo::  Lootuskasvit Nelumbonaceae  A.Rich.
Katso myös
   Nelumbonaceae Wikispeciesissä   Nelumbonaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lootuskasvit (Nelumbonaceae) on kasviheimo Proteales-lahkossa. Siihen kuuluu yksi nykyaikana elävä suku, lootukset, jossa on jäljellä kaksi lajia. Muita sukuja on kuvattu useita fossiiliaineistosta. Kehityshaaran iäksi on arvioitu vähintään 100 miljoonaa vuotta. Lootusten ja lumpeiden välisen kukkamorfologian suuren yhtenevyyden vuoksi lootuskasvit on Cronquistin luokitteluun asti yleensä luokiteltu lummekasvien yhteyteen. Elävät lootuskasvit ovat vesikasveja, joita esiintyy itäisessä Pohjois-Amerikassa ja itäisessä Aasiassa temperaattisella ja lämpimällä vyöhykkeellä.
Sukuja

lootukset (Nelumbo Adans. (1763))
Exnelumbites Estrada-Ruiz et al. (2011) Kasvanut myöhäisliitukaudella Pohjois-Amerikassa.
Nelumbago McIver & Basinger (1993) Kasvanut varhaisella paleoseenikaudella Pohjois-Amerikassa.
Nelumbites Varhaisliitukauden Alba-vaiheessa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lootuskasvit
Nilmilahti

| Nilmilahti Нильмогуба, Nilmoguba Nilmilakši |
| --- | --- |
 Nilmilahti
 Koordinaatit: 66°30′1″N, 33°8′5″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Louhen piiri
Kunta:  Malinavaara
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nilmilahti (ven. Ни́льмогуба, Nilmoguba; karjalaksi Nilmilakši) on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Mustalahteen laskevan Nilmijoen suussa 23 kilometriä Malinavaarasta pohjoiseen. Kylässä on kaksi vakituista asukasta (vuonna 2010).
Nilmilahden kylä on syntynyt 1900-luvun alussa. Sen asukkaat olivat etupäässä karjalaisia. 1920- ja 1930-luvuilla kylä kuului Kantalahden piirin Mustajoen kyläneuvostoon.
Kylään johtaa Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä haarautuva asfaltoitu maantie. Meren rannalla on laivalaituri.
Nilmilahdessa toimii Vienanmeren biologisen tutkimusaseman työntekijöiden perustama sukelluspalveluja tarjoava yritys Poljarnyi Krug hotelleineen, kylpylöineen ja delfinaarioineen. Kylässä on kauppa.
Kylän rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1900-luvun alussa pystytetty talo piharakennuksineen. Lähistöllä sijaitsee viisi kivikautista asuinpaikkaa.
Aiheesta muualla

Nilmilahti Karjalan tasavallan matkailusivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Poljarnyi Krug -sukelluskeskuksen sivusto (venäjäksi)
Neidonsilmiö

| Neidonsilmiö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kurjenmiekkakasvit Iridaceae
Alaheimo::  Iridoideae
Tribus::  Sisyrinchieae
Suku::  Silmiöt Sisyrinchium
Laji::  albidum
Kaksiosainen nimi
 Sisyrinchium albidum  Raf. 
Katso myös
   Neidonsilmiö Wikispeciesissä   Neidonsilmiö Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Neidonsilmiö (Sisyrinchium albidum) on kurjenmiekkakasvien (Iridaceae) heimoon ja silmiöiden (Sisyrinchium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen kasvilaji, joka kasvaa noin 15–30 senttimetriä korkeaksi. Kasvin tyvellä mättäänä kasvavat lehdet ovat kukintovarsia lyhyempiä. Kukintovarret ovat halkaisijaltaan noin 3 mm. Kukat sijaitsevat sarjamaisena kukintona, jossa on enintään kuusi kukkaa. Kukista kuitenkin vain yksi tai kaksi kukkii samaan aikaan. Täysin avoin kukka on halkaisijaltaan noin 1,3 cm ja siinä on kuusi terälehtimäistä lehteä. Terälehdet ovat väriltään valkoisia tai vaaleansinertäviä. Neidonsilmiö kukkii loppukeväästä alkukesään. Kukista muodostuvat hedelmät ovat harjannepintaisia kotia.
Nilmar

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nilmar Honorato da Silva
Syntymäaika: 14. heinäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Bandeirantes, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 175 senttimetriä
Junioriseurat
1999–2001: Internacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2004 2004–2006 2005–2006 2006–2007 2007–2009 2009–2012 2012–2014 2014 2014–2015 2015–2017 2017 | Internacional Lyon → Corinthians (laina) Corinthians Internacional Villarreal Al Rayyan El-Jaish Internacional Al-Nasr Santos | 42 (16) 32 (2) 21 (7) 11 (1) 36 (19) 84 (26) 35 (16) 3 (2) 15 (5) 26 (11) 2 (0) |
Maajoukkue
| 2003–2011 | Brasilia | 24 (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. joulukuuta 2019.
Nilmar Honorato da Silva, yleensä vain Nilmar (s. 14. heinäkuuta 1984 Bandeirantes, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaassaan muun muassa Corinthiansia ja Internacionalia sekä Euroopassa ranskalaista Lyonia ja espanjalaisseura Villarrealia. Nilmar oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
175 senttimetriä pitkä Nilmar on voittanut sekä Brasilian että Ranskan liigamestaruudet ja lisäksi Ranskan Supercupin. Kaikki nuo kolme titteliä tulivat vuonna 2005. Lisäksi hän oli vuonna 2003 voittamassa Brasilialle alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta. Kauden 2004–2005 Mestarien liigassa Nilmar pelasi Lyonin paidassa yhdeksän ottelua ja teki niissä neljä maalia. Nilmar siirtyi 25. heinäkuuta 2009 Villarrealiin joukkueen siihen asti kalleimpana pelaajahankintana. Villarreal maksoi hänestä 11 miljoonaa euroa.
Nilmar pelasi Brasilian alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäiset Brasilian miesten maajoukkueen ottelut hän pelasi CONCACAF Gold Cupissa 2003 Brasilian osallistuessa turnaukseen erikseen kutsuttuna eteläamerikkalaisjoukkueena. Nilmar pelasi turnauksessa neljä ottelua, myös loppuottelun, jonka Brasilia hävisi Meksikolle jatkoajalla. Hän kuului Maanosaliittojen cupin 2009 voittaneeseen joukkueeseen mutta pääsi kentälle vain vaihtopelaajana yhdessä alkulohko-ottelussa. MM-kilpailuissa 2010 hän pelasi neljä ottelua, joista yhden kokonaan ja kolmessa runsaat kymmenen minuuttia kussakin tultuaan vaihdosta kentälle. Hän pelasi kaikkiaan 24 maaottelua, joista viimeisen kesäkuussa 2011. Hän teki maaotteluissaan yhdeksän maalia, joista kolme MM-karsintaottelussa Chileä vastaan syyskuussa 2009.
Aiheesta muualla

Oficial Page (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Nilmar FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Brasilian joukkue – CONCACAF Gold Cup 2003
1 H. Gomes |
2 Maicon |
3 Luisão |
4 Alex |
5 Adriano |
6 Almeida |
7 Baptista |
8 Kaká |
9 Ewerthon |
10 Diego |
11 Robinho |
12 Negri |
13 Coelho |
14 Bahia |
15 Nilmar |
16 Nádson |
17 Carlos Alberto |
18 Motta |
Valmentaja R. Gomes
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Kléber |
7 Elano |
8 Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Victor |
13 Alves |
14 Luisão |
15 Miranda |
16 Santos |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Pato |
22 Nilmar |
23 Gomes |
Valmentaja Dunga
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Bastos |
7 Elano |
8 G. Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Gomes |
13 Alves |
14 Luisão |
15 T. Silva |
16 Gilberto |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Grafite |
22 Nilmar |
23 Doni |
Valmentaja Dunga
Muuruveden työväentalo

| Muuruveden työväentalo |
| --- | --- |
 Muuruveden työväenyhdistyksen talo talvella 1985.
Sijainti:  Muuruveden kirkonkylä, Muuruvesi
Valmistumisvuosi:  1902
Purkuvuosi:  1990-luku?
Rakennuttaja:  Muuruveden Kirkonkylän Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1,5
Kerrosala:  200 neliömetriä
Tilavuus:  675 kuutiometriä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muuruveden työväentalo oli Muuruveden (vuoteen 1908 osa Nilsiää, 1971–2017 osa Juankoskea, vuodesta 2017 osa Kuopiota) kunnan kirkonkylän keskustassa sijainnut työväentalo.
Historiaa

Muuruveden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistykseen kuului eri alojen ammattimiehiä sekä maataloissa ja puutavaran uitossa ja käsittelyssä työskennelleitä ihmisiä. Vuonna 1907 yhdistys osti vuonna 1902 rakennetun hirsitalon Muuruveden kirkonkylän keskustasta. Talo sijaitsi kunnalta vuokratulla tontilla. Vuosina 1908–1909 yhdistys kunnosti taloa ja rakensi siihen juhlasalin näyttämöineen. Vuonna 1910 yhdistyksessä oli 14 jäsentä. 1920-luvulla talon omistuksesta oli kiistaa työväenliikkeen eri suuntausten välillä. Sosialidemokraattisessa Vapaus-lehdessä  kerrottiin vuonna 1929, että "kommunistien kaappaama” talo oli luovutettu takaisin sosialidemokraateille.
Vuosina 1970–1986 talo oli sosialidemokraattisen piirin vastuulla. 1980-luvun lopulla talon käyttöä suunniteltiin uudelleen, eli ilmeisesti se oli ollut vähällä käytöllä tai tyhjillään. Lopulta talo purettiin huonokuntoisena.
Rakennus

Talo oli hirsirakenteinen ja pinta-alaltaan 200 neliömetriä. Siinä oli 70 neliömetrin edestä asuintiloja ja erillinen ravintolahuone. Istumapaikkoja salissa oli 120 hengelle. Talon täyskorjaukset tehtiin vuonna 1951, jolloin tehtiin myös sähköistys, sekä 1966 ja 1973.
Toimintaa työväentalolla

Toimintaan kuuluivat kokoukset, juhlat ja iltamat sekä näytelmäpiiri. Varsinkin näytelmätoiminta talolla oli vilkasta 1920- ja 1930-luvuilla. Yhteistyö Nuorisoseuran kanssa oli sopuisaa. Esimerkiksi samalla lipulla pääsi sekä työväenyhdistyksen että nuorisoseuran juhannusjuhliin. Myöhemmin talo toimi tilapäisesti myös kansakouluna, oppikoulurakennuksena, ompeluverstaana ja veneverstaana.