Lauberhornin syöksylasku
Reitti

Syöksylaskun lähtö sijaitsee 2 315 metriä merenpinnan yläpuolella Lauberhornschulterilla, jonne pääsee Lauberhorn-tuolihissillä Kleine Scheideggistä. Rinteen ylin osuus, jonka laskeminen kestää melkein minuutin, on melko tasainen ja koostuu liukuosuuksista sekä pitkistä käännöksistä. Tällä osuudella sijaitsee Russisprung (Russihyppyri), joka on nimetty Bernhard Russin mukaan, joka rakennutti sen vuonna 1988.
Traversenschussin ja nopeutta hidastavan S-mutkan jälkeen seuraa hyppy Hundschopfin yli, jossa mennään kahden kallion välistä 15 metriä alaspäin. Sitä seuraa heti Minschkante, jossa Josef Minsch vuonna 1965 loukkaantui vaikeasti. Sen jälkeen tulee Canadian Corner (Kanadalainen käännös), jossa vuonna 1976 kanadalaiset Dave Irwin ja Ken Read laskivat ulos.
Sitten tulee kapea liukuosuus Alpweg (Alppitie). Se päättyy Kernen-S:ään, erittäin jyrkkään oikean ja vasemman käännöksen yhdistelmään. Vuoteen 2007 asti, tämä osuus oli nimeltään Brüggli-S, mutta se uudelleennimettiin Bruno Kernenin lopettamisen jälkeen. Kernen laski tällä kohtaa rajusti ulos vuonna 1997, mutta loukkasi itseään vain lievästi. Kernen-S johtaa lyhyelle sillalle, joka ylittää ensimmäisen kerran Schiltwaldbach-joen. Sillan jälkeen rinne jatkuu jyrkästi lyhyeen Wasserstation (Vesiasema) -tunneliin, joka menee Wengernalpbahn-rautatien alitse. Toisen kerran Schiltwaldbach ylitetään Wasserstation-tunnelissa, jossa joen uoma kulkee.
Wasserstationin jälkeen alkaa pitkä liukuosuus Langentrejen. Vielä 1950 syöksyrata oli tällä osuudella suora, mutta nykyään siinä on käännöksiä kuin super-G:ssä. Sitten tulee Hanneggschuss, jossa Johan Clarey vuonna 2013 saavutti korkeimman mitatun huippunopeuden maailmancupissa koskaan, 161,9 km/h. Ennen Hanneggschussia on lyhyt silta, jossa ylitetään vuoristotie ja Hanneggschussin jälkeen ylitetään kolmannen kerran Schiltwaldbach.
Hanneggschussin jälkeen seuraavana on Seilersboden, jonka tasaisissa käännöksissä laskijan täytyy olla huolellinen löytääkseen oikean paineen ja nopeuden. Tämän osuuden jälkeen vuorossa on vuonna 2003 tehty Silberhornsprung (Silberhornhyppyri). Hyppyri on suunniteltu niin, että televisiokuvissa näkyy hypyn taustalla Silberhorn-vuori. Seuraavaksi tuleva Österreicherloch (Itävaltalaisreikä) Wegscheiden-alueella sai nimensä vuonna 1954, koska kolme itävaltalaista laski tässä paikassa ulos. Ulosajot aiheuttaneet kolme kumpua on sittemmin pienennetty.
Viimeinen avainosuus on Ziel-S (Maali-S). Teknisesti vaikeat käännökset pitkän syöksyrinteen lopussa vaativat vielä laskijoilta paljon voimaa ja usein ratkaisevat kilpailun lopputuloksen. Vuonna 1991 Gernot Reinstadler laski tässä kohdassa ulos ja kuoli saamiinsa vammoihinsa.
Ziel-S johtaa Zielschussiin, joka 36 asteen (72 %) jyrkkyydellä on rinteen toiseksi jyrkin kohta Hundschopfin jälkeen. Maaliintuloa edeltävää hyppyä madallettiin ennen vuoden 2009 kilpailua turvallisuussyistä ja hyppyyn tuloa levennettiin. Aiemmin useat laskijat olivat kaatuneet tässä kohdassa, muun muassa Peter Müller, Silvano Beltrametti, Adrien Duvillard ja vuonna 2007 Bode Miller – silti ylittäen maalilinjan voittajana. Nykyisin hypystä ei enää lennetä paljoakaan ilmaan. Maaliintulo vaatii siltikin laskijoilta viimeiset voimat vielä nykyäänkin. Lauberhornin syöksylaskun maali sijaitsee 1 287 metriä merenpinnan yläpuolella Schiltwaldin vuoristokylässä noin kilometri etelään Wengenin keskustasta.
Alppiyhdistetyn syöksyn lähtö sijaitsee 2 025 metrin korkeudessa Hundschopfia edeltävän S-mutkan yläpuolella, josta on lähdetty myös vuodesta 2023 alkaen alppiyhdistetyn korvanneeseen super-g-kilpailuun.
Lauberhornin pujottelu ja alppiyhdistetyn pujottelu lasketaan Jungfrau / Männlichen -rinteessä ja se päättyy samalle maalialueelle kuin syöksylasku.