Suomi 1960-luvulla
Liikenne > Tieliikenne

1960-luvulla rekisteröitiin hieman yli 600 000 henkilöautoa, mikä on selvästi enemmän kuin 1950-luvulla mutta vähemmän kuin nykypäivänä. Henkilöautojen tuontisäännöstely loppui vuonna 1962, minkä jälkeen niiden ensirekisteröinnit lisääntyivät huomattavasti vuoteen 1965 asti, minkä jälkeen ne alkoivat kääntyä laskuun. Eniten rekisteröitiin brittiläisiä ja länsisaksalaisia ajoneuvoja. Vuonna 1963 henkilöautojen kuljetussuorite ohitti linja-autojen ja junien yhteenlasketun henkilökuljetussuoritteen.
Moottoripyörien rekisteröinnit sen sijaan vähenivät verrattuna 1950-lukuun, mutta moottoripyöriä oli yhä verraten runsaasti. Mopo oli 1960-luvun aikana erityisen suosittu ajoneuvo maaseudulla. Mopojen määrä oli suurimmillaan vuonna 1962, jolloin niitä oli rekisterissä enemmän kuin henkilöautoja. Mopoja käyttivät työtehtävissä esimerkiksi postinjakajat, metsurit, rakennusmiehet ja erilaisissa neuvontatehtävissä työskentelevät. Useissa talouksissa mopo oli yleisajoneuvo, jolla tehtiin lyhyehköt matkat. Yleisiä mopomerkkejä olivat kotimaiset Helkama, Tunturi ja Solifer sekä ruotsalainen Monark.
Japanilaiset autot tekivät maihinnousun Suomeen Datsunin johdolla vuonna 1962, ja vuosikymmenen aikana japanilaisista merkeistä Suomeen ehtivät myös Toyota, Isuzu, Honda ja Mazda sekä lyhyen piipahduksen tehneet PMC ja Daihatsu. Vuonna 1965 Suomessa rekisteröitiin ensimmäisen kerran yli 100 000 uutta henkilöautoa. Vaikka hyvä suorituskyky oli autojen keskeisimpiä myyntiargumentteja, valtaosa myydyistä henkilöautoista oli riisuttuja perusmalleja. Monissa perheissä vanhemmat ja lapset hankkivat ajokortteja samanaikaisesti. Vuonna 1964 henkilöautojen osuus Suomen koko autokannasta ylitti 80 prosentin rajan. Vuodesta 1969 lähtien henkilöautojen osuus rekisterissä olevien autojen kokonaismäärästä pysyi suhteellisen vakaana, 85–88 prosentissa, 2000-luvulle saakka.
Uudenkaupungin autotehdas valmisti aivan vuosikymmenen lopulla, marraskuussa 1969 ensimmäisen suomalaisen Saab 96 -merkkisen henkilöauton. Ensimmäinen sarjatuotantoyksilö myönnettiin presidentti Urho Kekkosen omistukseen. Aiemmin Suomessa oli valmistettu koeyksilö, jolla varmistettiin turvallisuus.
Päällystetyn tieverkon määrä lähes kahdeksankertaistui vuosikymmenen aikana. Vuoden 1962 lopulla valmistui Suomen ensimmäinen moottoritie (alkujaan Tarvontie) valtatielle 1 Helsingin Munkkiniemestä Espoon Gumböleen. Vuosikymmenen aikana valmistui useita lyhyitä moottoritieosuuksia kaupunkien läheisyyteen: valtatien 8 Turku–Raisio-moottoritieosuus valmistui 1963, valtatien 3 Hämeenlinnan ohikulku 1964 ja Tampere–Kulju-osuus 1968, sekä valtatien 4 kokonaan Helsingissä sijainnut Vanhakaupunki–Viikki-osuus 1967. Myös Helsingin ohikulkutie (nykyinen Kehä III) otettiin käyttöön vaiheittain 1960-luvulla.
Vuonna 1967 Suomen yleisillä teillä oli 126 lossia, mikä oli 12 vähemmän kuin kymmenen vuotta aiemmin, vuonna 1957. Viimeinen valtatielossi korvattiin sillalla valtatie 4:llä Viitasaaren Hännilänsalmella vuonna 1961.
Linja-autoliikenteen vuotuinen kokonaissuorite kasvoi vuosikymmenen alun noin 340 000:sta vuosikymmenen lopun lähes 500 000:een. Rautateillä henkilöliikenteessä tehtyjen matkojen vuotuinen määrä taas väheni vuosikymmenen alun lähes 40 000:sta vuosikymmenen lopun noin 25 000:een. Vuosikymmenen aikana linja-autojen lukumäärä lisääntyi vajaasta 6 000:sta lähes 8 000:aan, ja samalla myös niiden mitat, painot ja paikkaluvut kasvoivat. Linja-autoliikenteen tehtäväkenttä laajeni, kun maaseudun pieniä kouluja suljettiin, opetusta keskitettiin suurempiin yksikköihin ja koululaiskujetusten tarve lisääntyi. Suurissa kaupungeissa linja-autoliikennettä lisäsi kaupunkirakenteen hajautuminen lähiöihin.
Autoilun arkipäiväistyessä alkoi ilmetä autovastaisuutta. Aivan vuosikymmenen lopussa Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö ry julkaisi kirjasen ”Alas auton pakkovalta”. Virallisesti Enemmistö ry ilmoittautui jalankulkijoiden, pyöräilijöiden ja joukkoliikenteen käyttäjien etujen ajajaksi. Myös moottoriteiden rakentamista ja muita suuria tietöitä vastustettiin; niitä pidettiin esimerkkinä suurellisesta ja luonnolle tuhoisasta kerskakulutuksesta.