stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rautakausi
Rautakausi Suomessa

Rautakauden katsotaan alkaneen Suomessa noin 500-luvulla eaa. ja päättyneen 1200- tai 1300-luvuilla. Ensimmäiset rautaiset esineet kulkeutuivat Suomeen noin 800–400-luvuilla eaa. Esineitä saapui Suomeen kahdesta suunnasta, rannikolle Skandinaviasta tai muualta Itämeren alueelta ja sisämaahan ja Pohjois-Suomeen Ananjino-kulttuurin alueelta Euroopan-puoleisen Venäjän itäosasta, jonne yhteydet olivat muodostuneet jo myöhäis-pronssikaudella. Nämä varhaisimmat Suomeen kulkeutuneet esineet olivat pääasiassa kirveitä, veitsiä, keihäänkärkiä, sirppejä ja myöhemmin myös viikatteita sekä erilaisia koruja.
Varhaisimmat merkit Suomessa paikallisesta raudan tuotannosta ovat 300–200-luvuilla eaa. Todisteina tästä on Pohjois- ja Itä-Suomesta löydetyt raudan pelkistysuunit. Samanlaisia uuneja tunnetaan myös Itä-Karjalasta. Vastaavia uuneja ei tunneta rannikkoseudulta, mutta joiltain niin sanotun esiroomalaisen rautakauden asuinpaikoilta ja röykkiöhaudoista on löytynyt rautakuonaa joka voi viitata myös raudan tuotantoon. Ananjino-kulttuurin pronssikirveet säilyttivät suosionsa pitkälle esiroomalaisen rautakauden puolelle, mikä viittaa raudan käytön yleistymisen hitauteen.
Rautakauden kulttuuri jatkoikin pitkään pronssikautisia perinteitä, joille oli ominaista jakautuminen sisämaan itäiseen ja rannikon läntiseen kulttuuripiiriin. Rannikon ihmiset asuivat pääosin yksittäistaloissa tai muutaman talon ryhmissä. Elinkeinoina olivat maanviljelys, metsästys ja kalastus, pienessä määrin myös kaupankäynti. Viljelykasveina olivat muun muassa ohra, spelttivehnä, ruis, kaura ja nauris. Aura oli alkeellinen koukkuaura. Kotieläiminä pidettiin nautoja, lampaita, vuohia ja sikoja. Talot olivat 10–20 metrin mittaisia pystypaalujen varaan rakennettuja hallitaloja, joiden seinät olivat savella tilkittyä oksapunosta tai turvetta.lähde?
Röykkiöhautoja tehtiin edelleen roomalaisajallakin. Kansainvaellusajalla sekä merovingiajalla 200–800 jaa. hautalöytöjen määrä kasvoi. Noin vuonna 500 kuoppahautaus alkoi yleistyä Suomessa röykkiö- ja kalmistohautauksen rinnalla. Vuoden 800 jälkeen hautalöydöissä alkavat näkyä kauppa- ja kulttuuriyhteydet viikinkiajan kulttuuripiireihin idässä ja lännessä.lähde?
Rautakausi Suomessa > Rautakauden jako Suomessa

Suomessa rautakausi jaetaan seuraaviin vaiheisiin:
Varhaisrautakausi vuodet 500 eaa. – 375/400 jaa.
Esiroomalainen aika (500 eaa. – 0/50 jaa.)
Vanhempi roomalaisaika (0/50–150/200)
Nuorempi roomalaisaika (150/200–375/400)
Keskirautakausi vuodet 375/400–800/825
Kansainvaellusaika (375/400–550/600 )
Merovingiaika (550/600–800/825 )
Myöhäisrautakausi vuodet 800/825–1200/1300
Länsi-Suomen viikinkiaika (800/825–1025/1050/1075)
Karjalan viikinkiaika (800/825–1050/1100)
Länsi-Suomen ristiretkiaika (1025/1050/1075–1150/1200)
Savo-Karjalan ristiretkiaika (1050/1100–1300)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta rautakausi Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjoismaiden rautakausi Wikimedia Commonsissa
Rautakausi Savossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesilahden rautakausi (Arkistoitu – Internet Archive)
Kemijärveltä löydetty koristeltu rautakautinen suksi. Sukseen on kaiverrettu muun muassa käpälikkö.
Turusta löytyneitä kansainvaellusajalle 400–550-luvuille ajoitetut putkikeihäänkärki, taitettu miekka, kilvenkupura sekä kilven kädensija.
Palojärvi

Palojärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Palojärvi, järvi Enontekiöllä
Palojärvi, järvi Hämeenlinnassa
Palojärvi, järvi Joensuussa
Palojärvi, järvi Joensuussa ja Ilomantsissa
Palojärvi, järvi Kangasalla
Palojärvi, järvi Keuruulla
Palojärvi, järvi Kokemäellä
Palojärvi, järvi Padasjoella
Palojärvi, järvi Rovaniemellä
Palojärvi, järvi Suodenniemellä Sastamalassa
Palojärvi, järvi Ulvilassa
Palojärvi, järvi Vihdissä
Palojärvi, järvi Viitasaaren Pohjoiskylässä
Palojärvi, järvi Ylitorniolla
Palojärvi, järvi Ylöjärvellä
Iso Palojärvi, järvi Multialla
Iso Palojärvi, järvi Muuramessa
Iso Palojärvi, järvi Pertunmaalla
Iso Palojärvi, järvi Viitasaarella ja Kivijärvellä
Pieni Palojärvi, järvi Multialla
Pieni Palojärvi, järvi Viitasaareen Kennäällä
Pikku Palojärvi, järvi Ylöjärvellä
Vähä Palojärvi, järvi Pertunmaalla
Ala-Palojärvi, järvi Kouvolassa
Ylä-Palojärvi, järvi Kouvolassa
Palojärvi, kylä Jaalassa
Palojärvi, kylä ja vuosina 1825–1827 toiminut rautaruukki Nurmeksessa
Palojärvi, kylä ja taajama Vihdissä
Antti Palojärvi (s. 1999), suomalainen jääkiekkoilija
Erkki Palojärvi (1922–1989), suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, kunnallispoliitikko ja maanviljelysneuvos, Lauri Palojärven poika
Lauri Palojärvi, ent. Hildén (1887–1944), suomalainen maanviljelysneuvos
Martti Palojärvi, ent. Hildén (1889–1939), suomalainen juristi ja pankinjohtaja, Lauri Palojärven veli
Väinö Palojärvi, ent. Hildén (1894–1955), suomalainen jääkärikenraalimajuri, Lauri Palojärven veli
Helmond Sport

Helmond Sport on alankomaalainen jalkapalloseura, joka pelaa Eerste Divisiessä. Seura perustettiin 27. heinäkuuta 1967, kun se irtautui Helmondia ’55:stä, joka oli ajautunut suuriin velkoihin.
Historia

Helmond Sport aloitti Tweede Divisiessä, mutta jo vuoden päästä he nousivat Eerste Divisieen. Seura voitti koko liigan vuonna 1982 ja nousi pääsarjatasolle, Eredivisieen. Helmond putosi takaisin Eerste Divisieen kahden kauden jälkeen. Kaudella 2004–2005 Helmond oli lähellä nousua Eredivisieen, mutta kärsi tappion ratkaisevassa playoff-ottelussa.
Saavutukset

Eerste Divisie
Voittaja: 1982
Nousu Eerste Divisieen
Nousu: 1968
Polarisaatio

Polarisaatio värähtelevässä kumilangassa. Kuvan alaosassa langan värähtelyliike on ympyräpolarisoitunut mutta polarisaattorina toimivan kapean raon toisella puolella värähtely on tasopolarisoitunut raon tasossa.
Polarisaatio on poikittaiseen aaltoliikkeeseen liittyvä käsite, jolla tarkoitetaan aaltoliikkeen värähtelyjen amplitudin suuntariippuvuutta aallon etenemissuuntaan nähden kohtisuorassa tasossa. Poikittaiset mekaanisetkin aallot voivat olla polarisoituneita, mutta tavallisimmin polarisaatiosta puhutaan valon tai muun sähkömagneettisen säteilyn yhteydessä. Étienne-Louis Malus ensimmäisenä löysi valon polarisoitumisen sen heijastuessa pinnasta.
Sähkömagneettisen säteilyn sähkö- (ja magneettikenttä) värähtelevät säteilyn etenemissuuntaan nähden kohtisuorassa tasossa. Polarisaatio kertoo, miten sähkökenttävektorin suunta käyttäytyy tässä tasossa.  Polarisaation erikoistapauksia ovat mm. polarisoitumattomuus, lineaarinen- ja ympyräpolarisaatio.
Tavanomaisen valolähteen, kuten lampun ja kynttilän, lähettämässä valossa sähkö- ja magneettikenttä värähtelevät satunnaisesti kaikkiin suuntiin eli valo on polarisoitumatonta. Sinitaivaan valo on heikosti polarisoitunutta. Nestekidenäytöissä on polarisoiva kalvo, jonka takia niiden lähettämä valo on voimakkaasti polarisoitunutta. Jotkut ihmiset pystyvät havaitsemaan polarisaation paljain silmin Haidingerin lyhteen avulla.
Jos sähkökenttä värähtelee vain yhteen suuntaan, valon sanotaan olevan täysin polarisoitunutta. Tavallisesti polarisoidusta valosta puhuttaessa tarkoitetaan tasopolarisoitua (lineaarista) valoa.
Lineaarisesti polarisoituneen sähkömagneettisen säteilyn sähkökentän E värähtelysuunta  \mathbf {\hat {e}}  on paikan r ja ajan t funktiona vakio, ts.
Ympyräpolaroituneessa tapauksessa sähkökentän amplitudin normi E on vakio, mutta sähkökenttävektori kiertyy paikan ja ajan funktiona tasaisella kulmanopeudella  \omega  kentän etenemissuuntaa vastaan kohtisuorassa tasossa, esimerkiksi
Polarisaatiota voi aiheuttaa aallon heijastuminen eristeestä kuten lasista tai vedestä tai aallon kulkeminen erittäin ohuen raon läpi. Valo polarisoituu myös kulkiessaan tietyistä aineista koostuvien kiteiden läpi, ja tällaisista aineista voidaankin valmistaa polarisaattori. Radioaaltoja voidaan polarisoida eri tavoin lähetysantennien avulla.
Metallipinnasta heijastunut valo polarisoituu erittäin heikosti.
Jos polarisoitumaton valo kokonaisheijastuu kahden optisesti läpinäkyvän väliaineen rajapinnasta, se on edelleenkin polarisoitumatonta. Valo polarisoituu silloin, kun se tulee vinosti väliaineiden rajapintaan, jossa se heijastuu ja mahdollisesti taittuu. Tällöin sekä heijastunut- että taittunut valo ovat osittain polarisoituneet.
Linear polarization diagram
Circular polarization diagram
Elliptical polarization diagram
Brewsterin kulma

Jos säteily tulee rajapinnalle sellaisessa kulmassa  \theta _{B}, että heijastunut säteily ja taittunut säteily muodostavat suoran kulman, heijastunut säteily polarisoituu törmäyspinnan suunnassa. Kulma  \theta _{B} on nimeltään Brewsterin kulma. Se voidaan laskea yhtälöstä
\tan \theta _{B}={\frac {n_{2}}{n_{1}}},
missä  n_{2} ja  n_{1} ovat aineiden taitekertoimet. Läpinäkyvän aineen taitekerroin voidaan määrittää mittaamalla sen Brewsterin kulma kun valo tulee siihen esimerkiksi ilmasta.
Käytännön sovelluksia

Polarisoivissa aurinkolaseissa on molekyyliverkosto, joka päästää lävitseen vain pystytasossa värähtelevää valoa. Tämä siksi, että sileistä vaakasuorista pinnoista, esimerkiksi vedestä heijastunut valo on enimmäkseen vaakapolarisoitunutta joten pystypolarisoivat linssit eivät päästä sitä läpi.
Koska tutkan kapea säteilykeila mahtuu yleensä kokonaan sadealueen alalle siitä syntyy kaiku, joka sisältää kaikki alkuperäiset antennin tekemät polarisaatiotasot, varsinkin kun partikkelit korkealla useimmiten ovat jääkiteitä. Polarisaatiotasot vain heijastuessaan kääntyvät peilikuvikseen. Siksi lennonvarmennustutkan sadevälkkeen vaimennus tehdään mm. aiheuttamalla kiertopolarisaatio, joka heijastuessaan on kiertosuunnaltaan kääntynyt "väärän" suuntaiseksi eikä siis kunnolla läpäise antennin kiertopolarisaattoria. Vaimennus on 20–30 dB. (Lineaarinen, vaikkapa vaakapolarisaatio, kääntyy myös peilikuvakseen, mutta on silti edelleen vaakapolarisaatio.) Kaikki hyötymaalit, kuten lentokoneet, aiheuttavat kaikusäteilyyn elliptisyyttä ja sen lineaarinen komponentti läpäisee polarisaattorin. Syntynyt hyötymaalien vaimennus on vain n. 3 dB.
Moderni säätutka on kaksoispolarisaatiotutka, joka mittaa sekä pysty- että vaakapolarisaation sirontaa ja erottelee ne. Eroista päätellään monia asioita sirottajien laadusta. Litistyneestä sadepisarasta heijastuu vaakapolarisoitunut lähete hiukan pystypolarisoitunutta voimakkaammin. Jääkiteellä tai rakeella tilanne on toisin.
Polarisaatiota käytetään hyväksi myös tietokoneiden, laskimien ja matkapuhelimien nestekidenäytöissä. Auton takalasin jännitykset saadaan näkyviin polarisoivilla aurinkolaseilla. Mehiläiset puolestaan käyttävät sinitaivaan polarisoitumista hyväkseen suunnistaessa.
Rapatroninen kamera
Satelliittilautasten polttopisteessä on osa, joka vastaanottaa satelliitin lähetystä joko pysty- tai vaakapolarisaatiolla, jotta satelliitti pystyy lähettämään kaksi eri lähetystä täsmälleen samalla mikroaaltojen aallonpituudella.lähde?
Kvanttisalaus  joko vapaassa tilassa tapahtuvan optisen tiedonsiirron tai valokaapelin yhteydessä.
Kirjallisuutta

Sihvola, Ari; Lindell, Ismo: Sähkömagneettinen kenttäteoria 2. Dynaamiset kentät.  Helsinki:  Otatieto, 2013.  ISBN 978-951-672-371-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polarisaatio Wikimedia Commonsissa
Jenni Kukkonen

| Jenni Kukkonen |
| --- | --- |
 Jenni Kukkonen harjoittelemassa Oulun Niittyarossa talvella 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1988 Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  171 cm
Laji:  Pikaluistelu
Seura:  Oulun Tarmo
Saavutukset
Ennätykset:  500 m: 40,57 & 1000 m: 1,22,06
Jenni Kukkonen (s. 21. tammikuuta 1988) on oululainen pikaluistelija ja ratapyöräilijä. Hän on voittanut naisten sarjan suomenmestaruusmitaleita sekä pikaluistelussa että ratapyöräilyssä. Vuonna 2011 Jenni Kukkonen kilpaili ensimmäisen kerran pikaluisteluhallissa. Syksystä 2013 lähtien hän on keskittynyt pikaluisteluun. Tammi-helmikuussa 2015 Jenni Kukkonen harjoitteli KIA Speed Skating akatemiassa Inzellissä, Saksassa, jossa hänen valmentajanaan toimi Jeremy Wotherspoon. Kaudella 2015- 2016 hän harjoittelee Brock Mironin alaisuudessa Calgaryssä, Kanadassa.
Jenni Kukkonen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi joulukuussa 2014 Oulun yliopiston kauppakorkeakoulusta.
Naisten SM-mitalit > Pikaluistelu

Yhteispisteet sprintti 3. 2011
500 m 3. 2011
500 m 3. 2012
Yhteispisteet sprintti 3. 2013
500 m 2. 2013
1000 m 3. 2013
1000 m 3. 2014
500 m 2. 2014
Yhteispisteet sprintti 2. 2014
1000 m 3. 2015
500 m 2. 2015
Yhteispisteet sprintti 2. 2016
500 m 2. 2016
1000 m 2. 2016
Naisten SM-mitalit > Ratapyöräily

Eräajo 3. 2006
500 m 2. 2011
500 m 3. 2012
Parisprintti 3. 2013
Eräajo 2. 2013
500 m 1. 2013
Ennätyksiä > Pikaluistelu

500 m 40,57 2016 Salt Lake City
1000 m 1.22,06 2016 Salt Lake City
Ennätyksiä > Ratapyöräily

500 m paikalta 37,97 2013 Helsinki
500 m lentävä  35,72 2012 Helsinki
200 m paikalta 18.88 2012 Helsinki
200 m lentävä  13,17 2013 Moskova
Muita tuloksia

| Kilpailu | Ajankohta | Paikka | Matka | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Barents-maaottelu | 2010 | Harstad, Norja |  | 1. |
| Barents-maaottelu | 2009 | Olenogorsk, Venäjä |  | 2. |
| Berlin Pokal Masters | 21.1.2012 | Berliini, Saksa |  | 3. |
| Inzell | 21-22.10.2011 | Inzell, Saksa | 1000 m | 11. |
| Inzell | 21-22.10.2011 | Inzell, Saksa | 500 m | 17. |
| Erfurt International Competitions | 20.2.2011 | Erfurt, Saksa | 500 m | 6. |
| Inzell International | 29.12.2011 | Inzell, Saksa | 1000 m | 4. |
| Olympic Oval | 2012 | Calgary, Kanada | 500m | 47. |
| Inzell International Competition | 2012 | Inzell, Saksa | 500 m | 6. |
| Inzell International Competition | 2012 | Inzell, Saksa | 500 m | 5. |
| World University Speed Skating Championships | 2012 | Zakopane, Puola | 1000 m | 12. |
| World University Speed Skating Championships | 2012 | Zakopane, Puola | 500 m | 8. |
| Hamarlekene | 2013 | Hamar, Norja | 500 m | 1. |
| Hamarlekene | 2013 | Hamar, Norja | 1000 m | 2. |
| Hamarlekene | 2013 | Hamar, Norja | 500 m | 1. |
| Hamarlekene | 2013 | Hamar, Norja | 1000 m | 1. |
| Hamarlekene | 2014 | Hamar, Norja | 500 m | 1. |
| International German Open | 2014 | Inzell, Saksa | 500 m | 3. |
| International Qualification Race | 2014 | Berliini, Saksa | 500 m | 1. |
| Internationales Rennen | 2014 | Berliini, Saksa | 500 m | 2. |
| International Race | 2014 | Inzell, Saksa | 500 m | 1. |
| Sonderläufe | 2014 | Erfurt, Saksa | 500 m | 3. |
| International Rennen | 2015 | Inzell, Saksa | 1000 m | 2. |
| International Rennen | 2015 | Inzell, Saksa | 500 m | 1. |
| Olympic Oval Invitation | 2015 | Calgary, Kanada | 500 m | 2. |
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuloksia ja ennätyksiä
Nora Rinne

| Nora Rinne> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Nora Rinne
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1973 (ikä 51) Tuusula
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Nora Lähteenmäki (omaa sukua)
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Camilla Mustavaara (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Nora Rinne (o.s. Lähteenmäki, s. 26. heinäkuuta 1973 Tuusula) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2007.
Näyttelijän työt

Rinteen ensimmäinen kameratyö oli vuonna 1999 Tunteen palo -draamasarjassa, jossa hän näytteli yhtä päärooleista. Valkokankaalla hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa Hurmaava joukkoitsemurha (2000).
Rinne tunnetaan parhaiten Camilla Mustavaaran  roolista MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät. Camilla tunnetaan kierona ja kylmäkiskoisena hahmona, joka tavoittelee aina ensimmäisenä omaa etuaan. Rinteen näyttelemä roolihahmo näkyi ruudussa joulukuusta 2001 lokakuuhun 2004 karatessaan helikopterilla omista häistään ja lähtemällä pois Helsingistä. Camillan oli määrä avioitua Ken Ojalan kanssa. Rinne työskenteli sarjan kuvauksissa toukokuusta 2001 maaliskuuhun 2004. Tammikuussa 2009 nähdyssä erikoisjaksossa Salatut elämät 10 vuotta Rinne esitti Camillaa, joka oli siihen aikaan ulkomailla. Elokuussa 2013 uutisoitiin Rinteen palaavan Salattuihin elämiin ja kuvaukset alkoivat samana syksynä. Hän vieraili vuosina 2014 ja 2015 vähän aikaa sarjassa, mutta palasi vakituisesti vuonna 2016 poistuen väliaikaisesti seuraavan vuoden huhtikuussa. Seuraavan kerran hahmo poistui sarjasta syyskuussa 2018, mutta palasi saman vuoden lokakuun lopussa. Rinne on esiintynyt sarjassa myös kolmoisroolissa, ensimmäisen kerran Camillan kaksossiskona, Satuna ja sitten jonkin aikaa myös heidän biologisena äitinään.
Poistuttuaan Salatuista elämistä Rinne on jatkanut uraansa teatterissa. Hän on tehnyt teatteria myös Norjassa. Rinne toimii ääninäyttelijänä Radio Suomen radioteatterisarjassa Tohtori Raimo – valtakunnan terapeutti, jossa imitoidaan tunnettuja suomalaisia.
Teatteritaiteen maisteriksi Rinne valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2007. Tämän lisäksi hän on opiskellut näyttelijäntyötä Teatterilaboratorio ECS:ssä Keravalla.
Näyttelijän työt > Kolmoisrooli Salatuissa elämissä

Syksystä 2018 alkuvuoteen 2019 Rinteellä oli Salatuissa elämissä kolmoisrooli. Aluksi kevään 2018 päätösjaksossa Camillan kaksossisko, Satu ilmestyi Pihlajakadulle. Myöhemmin vuodenvaihteessa tuli hetkellisesti mukaan juonikuvioihin heidän äitinsäkin, jota Rinne myös näytteli.
Yksityiselämä

Rinne kävi lukion Kellokosken lukiossa yhdessä siskonsa kanssa. Hän on naimisissa ja hänellä on miehensä kanssa kaksospojat. Rinteen sisar on käsikirjoittaja Miira Karhula.
Rinne on asunut myös Amsterdamissa tehden siivoojan töitä Hotel De Gerstekorrelissa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | Levottomat | tyttö kadulla (poisleikattu rooli) |
| 2000 | Hurmaava joukkoitsemurha | Tarja Halttunen |
| 2000 | Lomalla | lentokenttävirkailija |
| 2001 | Aleksis Kiven elämä |  |
| 2002 | Menolippu Mombasaan | hoitaja-Sari |
| 2009 | Toinen jalka haudasta | Tarvainen |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Tunteen palo | Maria Kyheröinen |
| 2001 | Benner & Benner | Piia Tamminen |
| 2001–2004,  2014, 2015,  2016–2021, 2022 | Salatut elämät | Camilla Mustavaara |
| 2002 | Kylmäverisesti sinun | Rajalan vaimo |
| 2008 | Joku kaltaiseni |  |
| 2008 | Tukka auki | Maija |
| 2009 | Uutishuone | Hilkka Hujanen |
| 2009 | Salatut elämät 10.v | Camilla Mustavaara |
| 2016 | Roba | Marita Puustinen |
| 2016–2017 | Pihlajakadun tuhmat tädit | Camilla Mustavaara |
| 2018–2019, 2020 | Salatut elämät | Satu Similä |
| 2018–2019 | Salatut elämät | Tuula Rautio |
| 2018 | Aallonmurtaja  | Tiina Rantanen |
| 2018 | Hyvät katsojat  | oma itsensä |
| 2020 | Pihlajasatu | Camilla Mustavaara |
Aiheesta muualla

Nora Rinne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nora Lähteenmäki Elonetissä.
Nora Rinne Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Euroopan maantiede

Euroopan topografinen kartta.
Eurooppa on fyysisen maantieteen näkökulmasta ryhmä Euraasian mantereen läntisiä niemimaita sekä niiden edustalla olevia saaria. Eurooppa ja Aasia kuuluvat samaan mannerlaattaan, joten maanosat erotetaan toisistaan ensisijaisesti kulttuurimaantieteellisistä syistä. Geologisesti Eurooppaa voidaan myös pitää omana maanosanaan, sillä se sisältää historiallisen Baltikan mantereen (nykyinen Pohjois-Eurooppa) ja siihen myöhemmin liittyneet jäänteet muista mantereista. Keski-Euroopasta erkanevat etelään Iberia, Italia ja Balkan. Pohjoisessa mantereeseen liittyy Fennoskandia. Eurooppa levenee itäänpäin mentäessä, kunnes kohtaa Aasian rajan Uralvuorilla.
Euroopan raja

Etelässä Euroopan erottaa Afrikasta Välimeri. Euroopan lounaispuolella sijaitsevan Makaronesian saarista Azorit luetaan Eurooppaan kuuluviksi; Madeira ja Kanariansaaret ovat maantieteellisesti osa Afrikkaa. Luoteessa raja kulkee Grönlannin ja Islannin välissä – Islanti lasketaan yleensä Eurooppaan, vaikka se sijaitseekin lähempänä Pohjois-Amerikkaan kuuluvaa Grönlantia kuin manner-Eurooppaa. Pohjoisessa Jäämeren saarista Huippuvuoret, Novaja Zemlja ja Frans Joosefin maa lukeutuvat Eurooppaan. Aasian vastainen itäraja kulkee Uralvuoriston vedenjakajaa pitkin. Kaakossa rajanveto ei ole yksiselitteinen, ja siitä on olemassa useita tulkintoja. Tavanomaisin niistä määrittää itärajan jatkumaan Uralvuorten jälkeen Uraljokea pitkin Kaspianmereen, josta se jatkuu Kaukasusvuorten vedenjakajaa pitkin Mustallemerelle. Uraljoen ohella rajana on pidetty myös Embajokea ja Kaukasuksen ohella Kurajokea. Mustaltamereltä raja kulkee Turkin kapeiden salmien, Bosporin ja Dardanellien, kautta Egeanmerelle ja sieltä edelleen Välimerelle.
Kulttuurimaantieteellisesti Eurooppaan voidaan lukea myös Aasiassa sijaitsevat Kypros ja Armenia. Toisaalta eräissä tulkinnoissa, etenkin Venäjällä, koko Kaukasia on jätetty Euroopan ulkopuolelle.
Pinnanmuodot

Euroopan pinnanmuodot vaihtelevat suuresti verraten pienillä alueilla. Etelä-Euroopassa on merkittäviä vuoristoja, kuten Pyreneet, Alpit, Karpaatit ja Kaukasus, samoin pohjoisessa Skandit ja Uralvuoret. Näiden välissä on laaja tasankoalue, johon kuuluu matalan Itämeren halkoma Pohjois-Euroopan alanko ja Itä-Euroopan tasanko.
Euroopan korkeimmat vuoret sijaitsevat Kaukasuksella, mikäli käytetään yleisintä määritelmää maanosan rajoista. Kaukasuksen korkein huippu Elbrus (5 642 m) sijaitsee vuoriston Euroopanpuoleisessa osassa. Länsi-Euroopan korkeimmat huiput ovat Alpeilla (Mont Blanc 4 808 m).
Vesistöt

Eurooppaa halkovat joet ovat olleet muinaisista ajoista saakka tärkeitä liikenneväyliä. Koillis-Euroopassa kulki monia merkittäviä vesireittejä Euroopanpuoleisen Venäjän suuria jokia pitkin. Itämereltä saattoi purjehtia jokia pitkin Kaspianmerelle ja Mustallemerelle muutamia taipaleita lukuun ottamatta. Venäjän läpi ovat kulkeneet moniin kansoihin kuuluvat kauppiaat ehkä jo tuhansia vuosia. Viikingit nimittivät Venäjän vesireittejä ja niille vieviä merireittejä idäntieksi.
Myös itämerensuomalaisten arvellaan käyneen idäntiellä. Varsinkin muinaisten vepsäläisten tiedetään olleen tiiviissä kauppayhteyksissä turkkilaisiin kansoihin. Vuoksen kautta myös Suomen vesistöistä esimerkiksi Saimaan vesistö ja siihen yhteydessä olevat vesistöt kuuluivat samaan vesireitistöön, ollen sen luoteinen sivuhaara.
Vesireitit olivat ehdottomasti tärkein vähänkin pidempien matkojen kulkuväylä Suomessa aina moderniin aikaan ja rautateiden sekä maanteiden yleistymiseen asti. Tätä ennen maareitit, taipaleet, koettiin lähinnä esteiksi. Tästä tosin oli joitakin poikkeuksia, muun muassa esihistoriallisena pidetty Hämeen härkätie.
AFC DWS

Door Wilskracht Sterk (suom. Vahva Tahdonvoiman Kautta) on vuonna 1909 perustettu, Amsterdamista kotoisin oleva jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä Sunnuntai-Hoofdklasse A:ssa. DWS:istä tuli ammattilaisseura vuonna 1954, jolloin sen kotikenttänä toimi Amsterdamin Olympiastadion. Door Wilskracht Sterk voitti Eredivisien vuonna 1964 ja selvisi seuraavalla kaudella Euroopan Cupin neljännesvälieriin. Vuonna 1972 seura kuitenkin yhdistyi Blauw-Wit Amsterdamin ja De Volewijckersin kanssa, muodostaen FC Amsterdamin. DWS jatkoi kuitenkin olemassaoloaan siirtymällä pelaamaan amatöörisarjoihin.
Tunnettuja entisiä pelaajia

Michael Dingsdag
Frits Flinkevleugel
Ruud Gullit
Rinus Israel
Jan Jongbloed
Huub Lens
Patrick Lokken
John Metgod
André Pijlman
Rob Rensenbrink
Frank Rijkaard
Bennie Rode
Daan Schrijvers
Piet Spel
Mosje Temming
Jos Vonhof
Henk Wery
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta AFC DWS Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivu
Joukkue vuonna 1959.