stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SEAT Córdoba WRC

| SEAT Córdoba WRC |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Luokka:  World Rally Car
Talli:  SEAT World Rally Team
Valmistaja:  SEAT
Kuljettajat:    Didier Auriol   Piero Liatti   Toni Gardemeister   Harri Rovanperä 
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Moottori:  4-sylinterinen turboahdettu rivi­moottori (1 995 cm3)
Voimansiirto:  6-portainen sekventiaali­vaihteisto
Massa:  1 230 kg
Pituus:  4 150 mm
Leveys:  1 770 mm
Korkeus:  1 500 mm
Akseliväli:  2 443 mm
Vetotapa:  neliveto
Teho:  300 hv
Vääntö:  470 Nm
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Suomen ralli 1998
Kilpailuja:  41
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  3
Viimeinen kilpailu:  Katalonian ralli 2006
SEAT Córdoba WRC on SEATin valmistama SEAT Córdoba -henkilöautoon pohjautuva World Rally Car -auto, jolla SEAT World Rally Team kilpaili rallin maailmanmestaruussarjassa kausina 1998–2001.
Kilpailuhistoria

Voitettuaan kolme perättäistä 2-litraisten autojen cupin mestaruutta vuosina 1996–1998 Ibiza Kit Carilla SEAT World Rally Team siirtyi kilpailemaan World Rally Car -luokkaan. Päätös WRC-auton rakentamisesta tehtiin alkuvuodesta 1997. Auton pohjaksi valikoitui SEAT Córdoba, sillä Ibiza oli liian lyhyt WRC-luokan ralliautoksi. Córdoba ei kuitenkaan ollut ralliautoksi ihanteellinen, sillä se oli liian pitkä ja lisäksi etupainoinen. Nopea aikataulu auton kehityksessä johti siihen, että SEAT ulkoisti suuren osan autosta alihankkijoille. Moottorin valmisti Snobeck, voimansiirron Prodrive, vaihteiston Hewland ja korin Matter Motorsport. Projektin pääinsinööri oli aiemmin Citroën Sportilla työskennellyt Benoit Bagur.
Córdoba WRC esiteltiin Porton autonäyttelyssä toukokuussa 1998. Sen ensimmäinen MM-osakilpailu oli Suomen ralli 1998, jonka lisäksi se osallistui kaudella 1998 vain kolmeen ralliin kauden lopussa. Näistä kilpailuista paras tulos oli Harri Rovanperän kuudes sija Walesin rallissa. Tallin tavoitteena oli kerätä kokemusta kilpailuista eri alustoilla ja kehittää niiden pohjalta autoa kaudeksi 1999.
Kaudeksi 1999 Rovanperän tallikaveriksi tuli Piero Liatti. Kauden avausrallissa Monte Carlossa he ajoivat hyviä erikoiskoeaikoja, mukaan lukien yhden pohja-ajan, ja sijoittuivat kuudenneksi ja seitsemänneksi. Sen jälkeen menestystä ei kuitenkaan tullut lukuisten keskeytysten ja riittämättömän suorituskyvyn vuoksi. Ainoastaan Rovanperä saavutti pisteitä ajettuaan Safari-rallissa kuudenneksi, kunnes Uuden-Seelannin rallissa Liattin tilalla ajanut Toni Gardemeister saavutti Córdoba WRC:n ensimmäisen palkintosijan ajettuaan kolmanneksi. Seuraavassa kilpailussa, Suomen rallissa, autosta esiteltiin uusi Evo2-päivitysversio. Alkuperäiseen autoon verrattuna siinä oli suurempi turboahdin, aktiivinen tasauspyörästön lukko myös taka-akselilla ja aerodynaamisia päivityksiä. Päivitetty versio keräsi pisteitä Suomen ja Kiinan ralleista, ja Rovanperä ajoi sillä kolmanneksi kauden päättäneessä Walesin rallissa.
Kaudeksi 2000 Rovanperä ja Liatti korvattiin Gardemeisterilla ja Didier Auriolilla. Monte Carlossa Córdoba oli jälleen hyvässä vauhdissa ja sijoittui Gardemeisterin ajamana neljänneksi. Sitä seuranneet tulokset olivat kuitenkin pettymys, sillä kausi oli ulosajojen ja luotettavuusongelmien täyttämä. Poikkeuksen toi Safari-ralli, jossa Auriol sijoittui kolmanneksi. Suomen ralliin tuotiin jälleen uusi päivitysversio, Evo3, jota oli aiempiin malleihin verrattuna kevennetty ja etupuskuria muokattu. Tulokset eivät kuitenkaan parantuneet, ja loppukauden ainoa pistesijoitus oli Gardemeisterin kuudes sija Australian rallissa.
Kauden 2000 aikana SEAT ilmoitti vetäytyvänsä rallin MM-sarjasta, ja kausi 2000 jäi täten Córdoba WRC:n viimeiseksi täydeksi kaudeksi, joskin vielä kaudella 2001 SEAT Sport osallistui autolla joihinkin ralleihin. Yksityiskuljettajien ajamana Córdoba WRC:tä nähtiin MM-osakilpailuissa vielä muutaman vuoden ajan. Kaikkiaan Córdoba WRC:tä valmistettiin 22 kappaletta.
Aliupseeri (sotilasarvo)

Aliupseeri on alun perin ollut Preussissa vuonna 1856 käyttöön otettu saksalainen sotilasarvo. Jääkärikoulutuksen saaneet palvelivat aliupseereina Suomen sisällissodassa aina ryhmänjohtajasta joukkueenjohtajan tai jopa komppanianpäällikön tehtäviin asti.
Nykyisin Suomen puolustusvoimissa vastaa saksalaista ensimmäisen maailmansodan aikaista sotilasarvoa ryhmänjohtajilla usein oleva alikersantin sotilasarvo.
Alec Connell

Alec Connell vuonna 1920.
Alec Connell (8. helmikuuta 1902 – 10. toukokuuta 1958) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi ammattilaisena seuroinaan Ottawa Senators, Detroit Falcons, New York Americans ja Montreal Maroons National Hockey Leaguessa. Hänen lempinimensä oli The Ottawa Fireman ("Ottawan palomies").
Hänen ottelukohtainen päästettyjen maalien keskiarvonsa 1,91 jäi lyömättömäksi, kun vertailukohtana pidetään hänen oman aikansa maalivahteja.[lähde? ]
Hän ehti kuulla valinnastaan Hockey Hall of Fameen, mutta kuoli pitkälliseen sairauteen ennen virallista jäseneksi vahvistamista.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Find-A-Grave profile for Alex "The Ottawa Fireman" Connell
Alistair Cooke

| Alistair Cooke |
| --- | --- |
 Alistair Cooke vuonna 1974.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1908 Salford, Iso-Britannia
Kuollut: 30. maaliskuuta 2004 (95 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja
Vanhemmat:  Samuel Cooke Mary Cooke
Puoliso:  Ruth Emerson Jane Hawkes White
Alistair Cooke (synt. Alfred Cooke; 20. marraskuuta 1908 Salford, Iso-Britannia – 30. maaliskuuta 2004 New York, New York, Yhdysvallat) oli brittiläissyntyinen lehtimies, ja radio- ja televisiotoimittaja. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1937 ja sai maan kansalaisuuden 1941. Cooke teki BBC:lle Letter From America -radio-ohjelmaa vuodesta 1946 alkaen 58 vuoden ajan. The Guardianiin Cooke kirjoitti 1945–1972.
Emmy-palkinnon Cooke sai televisiosarjoistaan America ja Masterpiece Theatre. Peabody-palkinnon Cooke sai 1952. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella. KBE-arvonimen hän sai 1973. Eräänä merkittävimpänä kunnianosoituksenaan Cooke oli puhujana Yhdysvaltain kongressin 200-vuotisjuhlaistunnossa 1974.
Yle TV2 -kanavalla esitettiin 1970-luvun puolivälissä – Yhdysvaltojen 200-vuotisjuhlien alla – Alistair Cooken 13-osainen, BBC:n ja Time-Life-kustannusyhtiön yhdessä tuottama televisiosarja Uusi manner (America, 1972–1973).
Aiheesta muualla

Alistair Cooke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Letter from America -ohjelman kotisivut (englanniksi)
The Museum of Broadcast Communication: Alistair Cooke (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rubiiniraputokko

| Rubiiniraputokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Gobioidei
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Amblyeleotris
Laji::  guttata
Kaksiosainen nimi
 Amblyeleotris guttata  (Fowler, 1938) 
Katso myös
   Rubiiniraputokko Wikispeciesissä   Rubiiniraputokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rubiiniraputokko (Amblyeleotris guttata) on tokkoihin kuuluva kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Rubiiniraputokko kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sen puikkomainen vartalo  on pohjaväriltään vaaleanruskea, siinä on vaaleampia pilkkuja ja selviä oransseja täpliä. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat kuten muillakin tokoilla voimakkaat.
Alkuperä

Rubiiniraputokko elää luonnossa Tyynenmeren länsiosissa.
Käyttäytyminen

Rubiiniraputokko kaivautuu mielellään ainakin pyrstöosaltaan hiekkaan. Se puolustaa reviiriään, mutta on harvoin aggressiivinen. Rubiiniraputokko voi elää symbioottisessa suhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolirapujen (Alpheus sp., ainakin Alpheus ochrostriatus)kanssa.
Ravinto

Rubiiniraputokot syövät eläinplanktonia ja pieniä pohjassa mönkiviä selkärangattomia.
Akvaariokala

Rubiiniraputokkoja pidetään meriakvaarioissa, joissa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät akvaarioissa lihaisaa pakasteruokaa.
Aiheesta muualla

Amblyeleotris guttata (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Aladdin (musikaali)

Aladdin on Disneyn samannimiseen animaatioelokuvaan pohjautuva musikaali, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Seattlen 5th Avenue Theatressa heinäkuussa 2011. Musikaalia alettiin esittämään myös Broadwaylla New Amsterdam Theatressa maaliskuussa 2014. Musikaali sai viisi Tony-ehdokkuutta.
Teoksen musiikista vastaa Alan Menken ja sanoituksista Howard Ashman, Tim Rice ja Chad Bequelin. Tarina seuraa taikalampun löytävän köyhän nuoren miehen, Aladdinin, elämää.
Suomalainen versio

Suomessa musikaali sai ensi-iltansa Polar Illusionsin tuottamana kaksikielisenä versiona Aleksanterin teatterissa syksyllä 2012, missä sitä esitettiin noin kahden kuukauden ajan, elokuusta lokakuuhun. Teoksen käsikirjoitus oli eri kuin Broadway-versiossa. Musikaalin pääosissa nähtiin Jon-Jon Geitel sekä Anna Victoria Eriksson ja sen ohjasi Samuel Harjanne.
Suomalainen versio > Roolitus

Aladdin – Jon-Jon Geitel
Prinsessa Jasmine – Anna Victoria Eriksson
Jafar – Markku Nenonen
Jago – Jerry Wahlforss
Henki – Antti L. J. Pääkkönen
Abu – Hanna Mönkäre
Rajah – Ville Eerola
Razoul – Jucci Hellström
Sulttaani – Juha Pihanen
Alec John Such

| Alec John Such> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. marraskuuta 1951 Yonkers, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 4. kesäkuuta 2022, 70 vuotta
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Alec John Such
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1983–2001
Tyylilajit:  hard rock, glam metal, heavy metal
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Bon Jovi
Levy-yhtiöt:  Mercury Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alexander ”Alec” John Such (14. marraskuuta 1951 Yonkers, New York, Yhdysvallat – 2022) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hänet muistetaan parhaiten urastaan Bon Jovi -yhtyeen alkuperäisenä basistina. Such soitti yhtyeessä sen perustamisesta vuonna 1983 vuoteen 1994, jolloin hänet erotettiin yhtyeestä live-esiintymisissä ilmenneiden ongelmien vuoksi. Such oli murtanut luita liikenneonnettomuudessa, joten hän joutui opettelemaan uuden soittotyyli. Bon Jovin muut jäsenet eivät halunneet ottaa Suchin tilalle virallista korvaajaa, joten vuodesta 1994 yhtyeen basistina on toiminut sessiomuusikko Hugh McDonald.
Bon Jovin jälkeen Such manageroi New Jerseyn alueen yhtyeitä, ja hän myös omisti moottoripyöräliikkeen New York Cityssä. Hän kuitenkin vetäytyi pois musiikkialalta, eikä vaikuttanut eronsa jälkeen enää muusikkona. Such kuitenkin esiintyi Bon Jovin kanssa kahdesti erottamisensa jälkeen, 2001 One Wild Night-kiertueen päätöskonsertissa Giants Stadiumilla sekä 2018 tilaisuudessa, jossa yhtye vihittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Bon Jovin Instagram -sivulla kerrottiin 5. kesäkuuta 2022 hänen kuolleen.
Diskografia > Bon Jovi

| --- | --- |
 Studioalbumit Bon Jovi (1984)  7800° Fahrenheit (1985)  Slippery When Wet (1986)  New Jersey (1988)  Keep the Faith (1992) :  Kokoelma- ja livealbumit Cross Road (1994)  Tokyo Road: Best of Bon Jovi (2001)  One Wild Night Live 1985–2001 (2001, livealbumi)  100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong (2004)  Greatest Hits (2010)
Alfred Thayer Mahan

| Alfred Thayer Mahan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1840 West Point, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 1. joulukuuta 1914 (74 vuotta) Quogue, New York
Ammatti:  upseeri, historioitsija
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alfred Thayer Mahan (27. syyskuuta 1840 West Point, New York, Yhdysvallat – 1. joulukuuta 1914 Quogue, New York) oli yhdysvaltalainen merivoimien upseeri ja historioitsija. Mahanin teoriat merivoimien vaikutuksesta kansakuntien selviytymiseen olivat aikanaan hyvin luettuja suurvaltojen päättäjien keskuudessa, ja vaikuttivat ensimmäistä maailmansotaa edeltäneeseen asevarusteluun.
Elämä ja ura

Mahanin isän oli sotilasakatemian professori ja oppikirjojen kirjoittaja. Mahan opiskeli Columbian yliopistossa kaksi vuotta, mutta valmistui Yhdysvaltain meriakatemiasta vuonna 1859. Hänestä tuli luutnantti vuonna 1861, ja hän palveli Congress-, Pocahontas-, Seminole- ja James Adger-aluksilla Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Hän oli myös vuoden ajan kouluttajana meriakatemiassa. Vuonna 1865 hänestä tuli komentajakapteeni, vuonna 1872 komentaja ja vuonna 1885 kommodori. Tänä aikana hän palveli Meksikonlahdella, Etelä-Atlantilla, Tyynellämerellä ja Aasiassa sekä toimistotehtävissä Bostonissa, New Yorkissa ja Annapolisissa. Vuosina 1886–1889 hän toimi Rhode Islandin Newportissa sijaitsevan sotakorkeakoulun johtajana. Vuosina 1889–1892 hän toimi Yhdysvaltain merenkulkulaitoksen erityispalveluksessa, ja vuonna 1893 hänestä tuli Yhdysvaltain Euroopan laivueen Chicago -aluksen komentaja. Vuonna 1896 hän vetäytyi aktiivipalveluksesta, mutta oli merivoimien strategialautakunnan jäsen Yhdysvaltain ja Espanjan välisen sodan aikana. Hän oli Haagin rauhankongressin jäsen vuonna 1899.
Pitkä ja monipuolinen palvelus merivoimissa antoi Mahanille runsaasti tilaisuuksia tehdä havaintoja merivoimien toiminnasta ja pohtia merenkulun historiaa. Vuonna 1890 hän sai mainetta julkaisemalla teoksensa The Influence of Sea Power upon History, 1660-1783. Mahan uskoi, että historioitsijat eivät olleet ottaneet huomioon merivoiman vaikutusta kansojen välisissä kamppailuissa, ja hän ryhtyi tutkimaan tätä aihetta syvällisemmin. Teos sai heti hyvän vastaanoton; erityisesti Englannissa sitä pidettiin lähes mullistavana teoksena, ja merenkulun asiantuntijat, ministerit ja toimittajat sekä suuri yleisö perehtyivät siihen. Sitä seurasivat teokset The Influence of Sea Power upon the French Revolution and Empire (1892), The Life of Nelson, The Embodiment of the Sea Power of Great Britain (1897) ja Sea Power in its Relations to the War of 1812 (1905). Teoksista osa käännettiin useille eurooppalaisille kielille ja japaniksi. Theodore Rooseveltin mukaan Mahan oli teoksillaan perustanut uuden merenkulun historiankirjoituksen koulukunnan.
Mahanin kirjoitti aikana, jolloin Japani ja Euroopan suurvallat kävivät kiivasta asevarustelukilpailua. Yhdysvalloissa Mahanin teoriat innoittivat presidenttejä William McKinleyta ja Theodore Rooseveltia, joiden aikana toteutettiin Yhdysvaltain laivaston nopeaa laajentamista ja uudelleenjärjestelyä, jolloin pienet risteilijät korvattiin taistelulaivoilla, ja Yhdysvaltain imperialistista laajentumista ja laivastotukikohtien perustamista Filippiineille, Havaijille ja muille Tyynenmeren saarille sekä Karibialle, sekä Panaman kanavan rakentaminen. Mahanin teoriat vaikuttivat myös Englannin, Saksan ja Japanin merivoimien voimistumiseen, ja loivat selvästi pohjaa ensimmäisen maailmansodan syttymiselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfred Thayer Mahan Wikimedia Commonsissa
Amsar

Fustatin raunioita Egyptissä
Amsar  (arab. أمصار‎) on nimitys arabien valloitustensa jälkeen perustamille varuskuntakaupungeille 600-luvulla. Tunnetuimpia niistä ovat Kufa keskisessä Irakissa, Basra eteläisessä Irakissa, Kairouan Tunisiassa ja Fustat (josta kehittyi Kairo) Egyptissä. Amsarit kehittyivät sotilasleireistä kaupungeiksi, kun sotilaiden palkkarahat houkuttelivat paikalle  kauppiaita. Hallitsijat eivät alun perinkään tarkoittaneet amsareita pelkiksi sotilasleireiksi. Ne olivat keino asuttaa paikalleen ja kontrolloida nomadiväestöä, josta arabikalifit saivat sotilaallisen voimansa.
Tarkoituksellisesta perustamisesta huolimatta Amsareita ei rakennettu suunnitelmallisen yleiskaavan mukaan. Sotilaat asettuivat niihin yleensä heimoittain. Uusien kaupunkien perustamisen ohella kaupungistuminen lisääntyi siten, että entiset kaupungit, Kuten Aleppo, Córdoba ja Merv laajenivat ihmisten muuttaessa niihin. Kennedy arvelee syyksi paremmat toimeentulomahdollisuudet. Kaupunkeihin keskittyi hallinto ja armeijan kasarmit, ja niissä liikkui raha. Niihin syntyi myös tekstiiliteollisuutta, jonka suuri asiakas oli abbasidihallinto.
Alityöntö

Merellistä laattatektoniikkaa. Laatat liikkuvat keskiselänteestä (rygg) kohti alityöntövyöhykettä (djuphavsgrav).
Alityöntö eli subduktio on laattatektoninen prosessi, jossa merellinen mannerlaatta työntyy toisen laatan alle astenosfääriin. Alueelle syntyy syvänmeren hauta ja tulivuorisaaria. Vajoava laatta sulaa osittain, ja siitä syntyy uusia kivilajeja.
Tunnetuin ja aktiivisin alityöntövyöhyke on 40 000 kilometriä pitkä Tyynenmeren tulirengas, johon keskittyy 90 prosenttia maailman maanjäristyksistä.
All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam

All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam (lyhenne AIADMK, engl. All India Anna Dravidian Progress Federation, tamiliksi அனைத்திந்திய அண்ணா திராவிட முன்னேற்றக் கழகம், Aṉaittintiya aṇṇā tirāviṭa muṉṉēṟṟak kaḻakam) on intialainen poliittinen puolue. Puolueen perusti vuonna 1972 tunnettu tamilielokuvien näyttelijä M. G. Ramachandran, joka oli eronnut toisesta tamilipuolueesta Dravida Munnetra Kazhagamista.
Puoluetta johtanut M. G. Ramachandran kuoli vuonna 1987. Hänen jälkeensä puheenjohtajaksi nousi niin ikään näyttelijänä uransa aloittanut Jayalalithaa, joka pysyi vallassa kuolemaansa joulukuussa 2016 asti.
Puolueella on valtapuolueen asema Tamil Nadun osavaltiossa sekä Puducherryn liittovaltion alueella, sillä puolueen perustat perustuvat pääasiassa tamiliväestön oikeuksien puolustamiseen.
Vuoden 2014 Intian parlamenttivaaleissa AIADMK sai 36 paikkaa Intian parlamentin alahuoneeseen Lok Sabhaan.
Aiheesta muualla

Puolueen kotisivusto (tamiliksi)
Amaury Bonduel

| Amaury Bonduel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Ranska
Moottoriurheilija
GP3
Esikoiskausi:  2015
Nykyinen talli:  Trident
Kilpailuja:  2
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Aikaisemmat sarjat
2015:  Eurocup Formula Renault 2.0
Amaury Bonduel (s. 3. maaliskuuta 1999 Eigenbrakel, Belgia) on belgialaissyntyinen ranskalainen autourheilija, joka kilpaili kaudella 2015 GP3-sarjassa italialaisen Tridentin autolla.
Bonduel siirtyi ensimmäiseen formula-luokkaansa Eurocup Formula Renault 2.0:aan kaudeksi 2015. Syyskuussa 2015 hän debytoi GP3-luokassa Tridentin autolla Italiassa sijoittuen viikonlopun kilpailuissa sijoille 14 ja 12.
GP3-tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Trident | ESPFEA   | ESPSPR   | AUTFEA   | AUTSPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA   | BELSPR   | ITAFEA 14 | ITASPR 12 | RUSFEA   | RUSSPR   | BHRFEA   | BHRSPR   | ABUFEA   | ABUSPR   | 0 | 26. |
All India Radio

All India Radion päärakennus, New Delhi, Intia.
All India Radio (lyh. AIR), virallisesti vuodesta 1957 Akashvani (sanskritiksi आकाशवाणी, Ākāśavāṇī, kirjaimellisesti ”Taivaan ääni”) on Intian julkisen palvelun yleisradio. Se toimii Prasar Bharatin osastona.
Kesäkuussa 1923 aloitti toimintansa ensimmäisen intialainen radioasema Radio Club of Bombay. Sitä seurasi Broadcasting Service, joka aloitti lähetyksensä 23. heinäkuuta 1927. Testiluonteiset lähetykset Mumbaissa ja Kolkatassa perustuivat Intian hallituksen ja yksityisen yrityksen Indian Broadcasting Company Ltd:n väliseen sopimukseen. Yritys lopetti vuonna 1930, jonka jälkeen valtiollisen Department of “Controller of Broadcastsin” alaisuuteen perustettiin Indian State Broadcasting Service. Indian State Broadcasting Servicen nimeksi tuli 1936 All India Radio. All India Radiosta tuli virallisesti Akashvani vuonna 1957. Joulukuussa 2007 All India Radiolla oli 373 lähetintä, joista 149 keskiaalloilla, 54 lyhyillä aalloilla ja 170 ULA:lla.
Intian valtiollinen radio- ja tv-toiminnan yhtiöittäminen alkoi lakimuutoksien myötä 1970-luvun lopulla. Prasar Bharati, joka hoitaa Intian yleisradiotoimintaa, aloitti toimintansa 23. marraskuuta 1997. Radioyksikkö Akashvanin lisäksi yhtiössä on televisioyksikkö Doordarshan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
All India Radio : The Profile All India Radio. Viitattu 21.6.2020. (englanniksi)
Aleksanteri Afrodisiaslainen

Aleksanteri Afrodisiaslainen (myös Aleksandros Afrodisiaslainen, m.kreik. Ἀλέξανδρος ὁ Ἀφροδισιεύς, Aleksandros ho Afrodisieus; 200-luku) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli aikansa johtava peripateetikko ja Aristoteleen kommentaattori.
Elämä

Aleksanteri oli kotoisin Afrodisiaksesta Kaariasta. Hän oli Aristokles Messeneläisen oppilas. Hän tuli Ateenaan toisen vuosisadan loppupuolella. Ennen pitkää hänestä tuli Lykeionin peripateettisen koulun johtaja, ja hän luennoi aristoteelisesta filosofiasta. Aleksanterin päämääränä oli vapauttaa koulun opetukset Ammonios Sakkaksen uusplatonilaisista ja synkretistisistä vaikutteista, ja palauttaa Aristoteleen puhdas oppi.
Teokset

Aleksanterilta on säilynyt kommentaarit seuraaviin Aristoteleen teoksiin:
Ensimmäinen analytiikka (Analytica Priora), kirja I
Topiikka (Topica)
Meteorologia (Meteorologica)
Aistimisesta (De Sensu)
Metafysiikka (Metaphysica), kirjat I–V, sekä lyhennelmä lopuista kirjoista
Islamilaiset oppineet arvostivat suuresti hänen kommentaarejaan, ja he käänsivät niistä monia arabian kielelle.
Aleksanterilta on säilynyt myös joitakin omia teoksia. Näistä merkittävin on Kohtalosta, jossa hän esittää mielipiteensä stoalaista välttämättömyyden ajatusta vastaan. Toinen merkittävä teos oli Sielusta, jossa hän väittää, että ihmisten järki on kehittymätön ja materiaalinen (nous hylikos) sekä erottamaton ruumiista. Hän oli vahvasti kuolemattomuuden ajatusta vastaan. Hän tunnisti aktiivin älyn (nous poietikos), joka aktivoi ihmisessä potentiaalisen älyn, niin että se tulee samaksi kuin jumala.
Pietro Pomponazzi käytti varhaisen renessanssin aikana Aleksanterin ajatuksia sielun kuolevaisuudesta tomisteja ja averroisteja vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri Afrodisiaslainen Wikimedia Commonsissa
Frede, Dorothea: Alexander of Aphrodisias The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Peripateettinen koulukunta
| --- | --- |
Kreikkalainen aika:  Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos
Roomalainen aika:  Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ksenarkhos Seleukeialainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros
Commentaria in Analytica priora Aristotelis, 1549