stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tulehdus
Eteneminen

Tulehdus alkaa sen jälkeen, kun elimistön immuunipuolustusjärjestelmä on havainnut solujen vaurioitumisen tai taudinaiheuttajia taikka ärsytystä aiheuttavia vierasaineita.
Lihaskuormituksen aiheuttamia vaurioita korjaava tulehdus alkaa sillä, että vauriopaikalle saapuneet valkosolut siivoavat vaurioituneet solut pois. Tämän jälkeen vauriopaikalle kasaantuu tulehdusnestettä eli eksudaattia ja veren tulehdussolujen määrä lisääntyy. Tulehdusnesteen aikaansaama paine ärsyttää lihasten ja lihaskalvojen kipureseptoreita ja hermopäätteitä yhdessä kaliumin ja kalsiumin tasapainotilan heilahteluiden kanssa. Lihaskudoksen paraneminen kestää noin kaksi vuorokautta, mutta lihaskalvojen elpyminen saattaa kestää jopa kolme päivää. Uudelleenrakentunut lihaskudos on entistä laajempi ja voimakkaampi.
Haavassa tuntuu ensin paikallista ärsytystä, joka muuttuu tulehdukseksi. Sitten seuraa tulehdusnesteen poistaminen ja ruven kasvattaminen, jonka alla kasvaa uutta, tervettä kudosta.
Elimistön puolustusjärjestelmä aiheuttaa hiussuonten seinämien muuttumista entistä läpäisevämmäksi, jolloin tulehdusalueelle kertyy proteiineja ja vettä sisältävää tulehdusnestettä ja tulehdussoluja. Muutaman tunnin kuluessa paikalle kertyy valkosoluja ja tehokkaampia syöjäsoluja. Veren kuljettamat tulehdussolut siirtyvät verisuonista tulehduspesäkkeeseen osittain verisuonten liukuovien tavoin toimivien niin sanottujen soluliitosten kautta ja osittain suoraan verisuonisolujen läpi siten, että solun tukirangan säieproteiinit raivaavat solun läpi tien, joka suljetaan reaaliajassa. Etenkin viruksien infektoimien solujen ja syöpäsolujen poistamisesta, vasta-aineiden tuotannosta ja immuunipuolustuksen muistista vastaavat T- ja B-solut kulkevat suoraan solujen läpi.
Tulehdusreaktiolle tärkeän komponentin puute tai toimimattomuus johtaa mikrobien aiheuttamien tulehdusreaktioiden pitkittymiseen, jolloin muodostuu usein arpeutumista eli sidekudoksen liikakasvua.
Syyt

Tartuntatulehdus eli infektiotulehdus johtuu mikrobeista. Tulehdus voi johtua myös ateriasta, jolla on suuri glykeeminen kuorma, vammasta (esimerkiksi nilkan nyrjähdys) tai tuntemattomasta syystä (esimerkiksi reuma). Tulehdus voi johtua lisäksi allergeeneista tai elimistölle vahingollisista aineista. Myös korkeat lämpötilat, radioaktiiviset aineet ja osa sähkömagneettisen spektrin säteilystä, kuten UV-säteily, voivat vauroittaa kudoksia ja aiheuttaa jopa palovamman. Myös rokotteet aiheuttavat tulehdusvasteen, koska elimistö reagoi niihin kuin mikrobitartuntaan.
Riskitekijät

Naiset sairastuvat miehiä useammin autoimmuunitulehduksiin, mutta ovat paremmin suojassa tartuntataudeilta. Ilmiö johtuu siitä, että estrogeeni tehostaa immuunijärjestelmän toimintaa ja testosteroni heikentää sitä.
Oireet

Punoitus, turvotus, kuumotus, toimintakyvyn heikkeneminen ja kipu kuuluvat tulehduksen mahdollisiin oireisiin. Kipu ei kuulu läheskään aina oireistoon, koska kaikissa elimissä ei ole kipureseptoreita. Lisäksi esimerkiksi keuhkojen tuntohermot ovat sen laatuisia, että ne lähettävät kipusignaaleja vain pienellä osalla potilaita. Matala-asteinen tulehdus ei aiheuta myöskään kipua.
Suusta lähtöisin olevan tulehduksen aiheuttama paine ja luukalvon venytys saattavat aiheuttaa kovaa kipua. Hammasjuurta ympäröivän luun tulehdus aiheuttaa kipua kuitenkin vain siinä tapauksessa, että se synnyttää painetta hampaan alle.
Nivelliitoksissa ja monissa sisäelimissä on paljon niin kutsuttuja hiljaisia nosiseptoreita, jotka aktivoituvat pitkittyneen tulehduksen yhteydessä. Hiljaisten nosiseptoreiden herkistyminen mekaaniselle ja lämpöärsytykselle ovat tulehduksen tyypillisiä tunnusmerkkejä. Esimerkiksi eräät peptidergisten C-hermosyiden nosiseptorit eivät reagoi normaalisti lainkaan mekaaniseen ärsytykseen, mutta herkistyvät altistuessaan hermokasvutekijä (engl. nerve gowth factor, NGF) -nimiselle tulehdusvälittäjäaineelle.
Tulehdusalueen märkä koostuu tulehdussoluista, taudinaiheuttajista ja osin tuhoutuneesta kudoksesta.
Tulehdus saattaa aiheuttaa kuumetta, huimausta ja väsymystä sekä kiihdyttää pulssia. Krooninen tulehdus saattaa olla täysin oireeton.
Seuraukset

Tartuntataudit aiheuttavat usein kognitiivisia ongelmia eli niin sanottua aivosumua sekä ihmisillä että muilla eläimillä. Tämä voi ilmetä muistin, ongelmanratkaisukyvyn ja oppimisen heikkenemisenä. Esimerkiksi eräät virustaudit saattavat aiheuttaa jopa vuosia kestävää muistin heikkenemistä. Aivotoiminnan häriintyminen johtuu ainakin osaksi taudinaiheuttajien ja tulehdusvasteen aiheuttamista aivovaikutuksista.
Hammasperäinen tulehdus lisää valtimokovettumataudin riskiä ja saattaa johtaa märkäpesäkkeeseen eli paiseeseen ja yleisinfektioon bakteereiden levitessä verenkiertoon.
Mikrobiperäisten tulehdusten on tiedetty jo pitkään lisäävän riskiä sairastua myöhemmin autoimmuunisairauksiin. Tulehdukset saattavat esimerkiksi häiritä ohjelmoitunutta solukuolemaa eli apoptoosia, mikä puolestaan häiritsee auttajasolujen toimintaa.
Globaalisti noin joka kuudennen syövän on havaittu johtuvan infektiosairaudesta, joista huomattava osa olisi voitu ehkäistä rokotteilla, seulonnoilla ja hoidoilla. Syöpiä aiheuttavia mikrobeja ovat esimerkiksi helikobakteeri, papilloomavirus, hepatiitti B- ja C-virukset sekä Epstein-Barrin virus, jotka aiheuttavat muun muassa kohdunkaulan syöpää sekä maha- ja maksasyöpää. Kehitysmaissa jopa puolet kasvaimista saattaa liittyä infektioihin, mutta vauraissa maissa vain viitisen prosenttia.
Vanhenemiseen liittyvä tulehdustekijöiden tason nousu lisää riskiä sairastua dementiaan ja hauraus-raihnausoireyhtymään.
Tartuntataudeista johtuvat tulehdukset olivat yleisin kuolinsyy Suomessa 1800-luvulla.
Akuutti tulehdus

Pikkuvaltimot laajenevat ja tavallista enemmän hiussuonia on avoinna. Näin tulehdusalueelle kulkeutuu enemmän veri- ja kudossoluista vapautuvia tulehdusta edistäviä aineita (entsyymejä, sytokiineja ja muita kudoshormoneja). Nämä aineet vaikuttavat siten, että hiussuonten seinämät muuttuvat läpäisevämmiksi. Tällöin suonista siirtyy tulehdusalueelle proteiineja, pienimolekyylisiä aineita ja vettä.
Muutaman tunnin kuluttua paikalle saapuu neutrofiilisiä granulosyyttejä. Neutrofiilit synnyttävät kudosvaurion edellyttämän akuutin tulehdusvasteen tuhoamalla ja syömällä vaurioitunutta kudosta sekä kehoon tunkeutuvia mikrobeja.
Ne löytävät paikalle tulehdusalueella syntyvien aineiden avulla. Paikalle kertyy myös punasoluja sekä makrofageja. Kaikki syöjäsolut hävittävät bakteereja ja kuollutta kudosta.
Autoimmuunitulehdus

Osalla ihmisistä on autoimmuunisairauksien riskiä lisäävä geneettisesti yliaktiivinen immuunipuolustus. Esimerkiksi esimerkiksi jotkut erap2-geenin variantit auttavat immuunijärjestelmää havaitsemaan tavallista paremmin taudinauheuttajia ja tuhoamaan ne tehokkaammin.
Neurogeeninen tulehdus

Neurogeeninen tulehdus aiheuttaa kudosturvotusta, kudoksen heikentynyttä hapensaantia ja tulehdusvälittäjäaineiden aiheuttamia kudosvauriota. Krooninen neurogeeninen tulehdus herkistää syöttösolut ja aiheuttaa pysyvän häiriön kipua aistivien C-hermosäikeiden toiminnassa.
Neuroinflammaation on havaittu lisäävän mikrogliojen ja astrosyyttien aktivaatiota.
Riskitekijät

Liikunnan liian vähäinen määrä sekä myös määrältään tai kuormitukseltaan liiallinen fyysinen aktiivisuus heikentävät tulehdustauteja ehkäisevää immuunipuolustusta. Liian raskaan fyysisen aktiivisuuden on havaittu esimerkiksi vähentävän imusolujen eli lymfosyyttien määrää sekä aiheuttavan niiden toimintahäiriön, pienentävän T-solujen suhdetta ja vähentävän syljessä esiintyvän immunoglobuliini A:n määrää. Raskasta tai pitkäkestoista liikuntaa harrastavilla esiintyykin puolta enemmän ylähengitysteiden tulehduksia kuin niillä, jotka eivät harrasta liikuntaa.
Aliravitsemus tai puutteellinen ruokavalio heikentävät etenkin ikääntyneiden ihmisten immuunipuolustusta. Glymfaattisen järjestelmän aivoista huuhtomia kuona-aineita poistavat aivokalvon imusuonet alkavat myös toimia heikommin ihmisen vanhetessa.
Sillä väestöryhmällä, joka nautti vähintään kerran päivässä ranskalaisten perunoiden ja kananugettien kaltaista uppopaistettua ruokaa, esiintyy noin kolme kertaa enemmän haavaista paksusuolen tulehdusta kuin niillä, jotka eivät syö lainkaan uppopaistettua ruokaa.
Yhdistelmäehkäisypillereiden yleensä sisältämä etinyyliestradioli lisää tutkimusten mukaan elimistön matala-asteista tulehdusta.
Myös liiallisen stressin on havaittu heikentävän immuunipuolustusta. Tämä saattaa liittyä siihen, että rentoutumisen ja levon aikana toimiva parasympaattinen hermojärjestelmä aktivoi immuunipuolustuksen T-soluihin kuuluvia tappaja- ja auttajasoluja.
Osalla ihmisistä on sellaiset geenit, että jokin tartuntatautina alkanut tulehdus aiheuttaa heillä tavallista helpommin kivuliaita nivelsairauksia. Esimerkiksi eräät kudostyypit eli kudosrakenteiden perinnöllisesti määräytyneet ominaisuudet lisäävät sairastumisriskiä. Suomalaisista 14 prosentilla omaa kudostyyppi HLA-B27:n, joka altistaa pitkittyville tai helposti uusiville reaktiivisille niveltulehduksille. Riski lisääntyy niin paljon, että yli 95 % selkärankareumaa sairastavista ja noin 80 % reaktiivista niveltulehdusta sairastavista kantaa HLA-B27 kudosantigeenia. Kantajuus selviää yleensä verikokeesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haavautuva ihotulehdus, Terveyskirjasto.fi
Otto Toivonen

Otto Toivonen (27. maaliskuuta 1884 Urjala – 16. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen luennoitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Toivosen vanhemmat olivat suutari David Toivonen ja Ida Johanna Kivijärvi. Toivonen oli paimenena vuodesta 1890 lähtien ja myöhemmin hän toimi suutarina kotikunnassaan Urjalassa vuoteen 1910 saakka. Vuodesta 1910 Toivonen toimi Sosialidemokraattisen työläisnuorisoliiton ja puolueen luennoitsijana Hämeenlinnassa.
Toivonen oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1917, 1922–1929, 1933–1945 ja 1951–1954 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Toivonen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 vaaleissa. Toivonen oli lisäksi Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen.
Otto Toivonen oli myös Sotasyyllisyysoikeuden jäsen ja yhdessä kahden muun sosiaalidemokraatin ja Maalaisliiton Lauri Riikosen kanssa äänesti loppuun asti kaikkien syytettyjen vapauttamisen puolesta. Tästä kommunistien lehdet, kärjessä Vapaa Sana ja Työkansan Sanomat, herjasivat häntä raskaasti.
Toivonen oli naimisissa Martta Matilda Vihervän kanssa vuodesta 1917.
Lauri Tuunanen

Lauri Tuunanen (12. toukokuuta 1866 Uukuniemi – 26. kesäkuuta 1939 Uukuniemi) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja ensimmäisissä eduskunnissa.
Tuunasen vanhemmat olivat talollinen Fabian Tuunanen ja Margaretha Pöllänen. Hän toimi maanviljelijänä Uukuniemellä. Maanviljelyn ohessa Tuunanen oli myös Uukuniemen kunnan rahastonhoitajana, lautamiehenä, Uukuniemen Mensuvaaran osuuskaupan hoitajana sekä osuusmeijerin isännöitsijänä.
Tuunanen oli kansanedustajana 1907–1910 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Uukuniemen kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana sekä kunnallislautakunnan esimiehenä.
Tuunanen oli naimisissa vuodesta 1885 Edit Tuunasen (o.s. Tiainen) kanssa.
Ernsti Turja

| Ernsti Turja |
| --- | --- |
 Ernsti Turja 1930-luvun alussa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ernsti Aleksanteri Turja
Syntynyt: 2. tammikuuta 1882 Lapua
Kuollut: 19. marraskuuta 1960 (78 vuotta) Lapua
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Maanviljelijä
Arvonimi: Kunnallisneuvos (1931)
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen kokoomuspuolue
Asema:  Kansanedustaja (1924–1933, 1939–1951)
Vaalipiiri:  Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri
Kotipaikka:  Lapua
Ernst Alexander (Ernsti Aleksanteri, E. A.) Turja (2. tammikuuta 1882 Lapua – 19. marraskuuta 1960 Lapua) oli suomalainen poliitikko. Turja toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1924–1933 sekä 1939–1951 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Turja toimi myös Lapuan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940 ja 1943. Turjalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1931.
Siviiliammatiltaan Turja oli maanviljelijä ja toimi viljelijänä Lapualla vuodesta 1902 sekä Suomen Maatalous-Osake-Pankin Lapuan konttorin johtajana 1932−1936.
Turjan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Turja ja Liisa Karhu. Turjan puoliso oli vuodesta 1904 Lempi Justiina Elisabet Ylihärsilä.
Toivo Tyrni

Toivo Tyrni (21. joulukuuta 1890 Tuulos – 15. heinäkuuta 1966 Mynämäki) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, kunnanlääkäri sekä kansanedustaja 1933–1935 ja 1947–1948.
Toivo Tyrnin vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Kustaa Tyrni ja Matilda Häppölä. Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1916, lisensiaatiksi 1920 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1929. Hänen Helsingin yliopistossa 1926 julkaistun väitöskirjansa otsikko oli Über die Wasserausscheidung der Nieren bei vasomotorischer Überempfindlichkeit. Tyrni työskenteli aluksi vt. kunnanlääkärinä 1918–1920 ja sitten kunnanlääkärinä useissa kunnissa 1921–1961. Hän oli myös Turun ja Porin läänin lääninlääkäri 1945, Hämeen läänin lääninlääkäri 1946 ja Vakka-Suomen Sanomien päätoimittaja.
Toivo Tyrni valittiin eduskuntaan edistyspuolueen edustajaksi Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuoden 1933 vaaleissa. 
Tyrni lukeutui edistyspuolueen eduskuntaryhmässä sen vasempaan laitaan. Hän sai vapautuksen kansanedustajan tehtävästä 15. marraskuuta 1935 viran hoitamista varten. Hänen tilalleen nousi Väinö Merivirta. Tyrni nousi uudelleen eduskuntaan varasijalta 9. joulukuuta 1947, kun Yrjö Suontausta nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi. Hän toimi myös Mynämäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Nummen kunnanvaltuutettuna. Presidentin valitsijamiehenä Tyrni oli viidesti.
Jussi Tolonen

Johan Fredrik (Juho Jussi, J. Fr.) Tolonen (11. kesäkuuta 1882 Karttula − 11. maaliskuuta 1962 Punkaharju) oli suomalainen pienviljelijä, asioitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Tolosen vanhemmat olivat torppari Juho Tolonen ja Fredriika Hyvönen. Hän työskenteli maa- ja metsätöissä sekä hevosmiehenä vuosina 1894–1900 ja oli sen jälkeen rullasorvarina Kuopiossa 1900–1908 ja koneliikkeen edustajana Pieksämäellä 1908–1918. Viimeksi Tolonen toimi pienviljelijänä ensin Kerimäellä vuosina 1920–1939 ja sitten vuodesta 1939 Punkaharjulla. Hän harjoitti myös asioitsijan ammattia.
Tolonen oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917, 1919–1924 ja 1927–1951 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja toimi myös Kerimäen kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana.
Tolonen oli naimisissa vuodesta 1915 Amanda Jäntin kanssa.
Eetu Vaarama

Edvard (Eetu) Vaarama, sukunimi aik. Hallongrén (12. kesäkuuta 1878 Karttula – 29. tammikuuta 1938 Kuopio) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja rehtori ja kokoomuksen kansanedustaja.
Eetu Vaaraman vanhemmat olivat rahastonhoitaja, tukkiasioitsija Otto Hjalmar Hallongrén ja Susanna Angeliina Lyytikäinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1898 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1900 sekä suoritti kasvatusopin tutkinnon 1904. Hänestä tuli filosofian maisteri 1923 ja hän suoritti teologisessa tiedekunnassa uskonnon lehtorin virkaan vaaditut arvosanat.
Vaarama toimi sokeainkoulun opettajana Kuopiossa 1901–1902 ja Haminan yhteiskoulun historian, suomen kielen ja uskonnon opettajana 1903–1906. Hän oli sitten Kuopion yhteiskoulun uskonnon opettajana ja koulun johtajana 1906–1927, Kuopion kauppakoulun pikakirjoituksen opettajana 1907-1926, Kuopion kaupunginvaltuuston sihteerinä 1908–1910 sekä Savo-lehden päätoimittajana 1918–1920. Viimeksi Vaarama oli Kuopion tyttökoulussa uskonnon ja historian nuorempana lehtorina 1923–1928 ja Kuopion tyttölyseossa historian vanhempana lehtorina 1928–1938 sekä tyttölyseon rehtorina 1929–1938.
Vaarama oli kansanedustajana 1933–1938 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Vaarama kuoli kesken edustajakautensa ja hänen seuraajakseen eduskuntaan tuli kokoomuksen Yrjö Hirvensalo. Vaarama oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931 ja 1937 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana sekä toimi muun muassa Suomen opiskelevan nuorison raittiusliiton keskustoimikunnan puheenjohtajana ja Kokoomuksen puoluevaltuuskunnan jäsenenä.
Eetu Vaarama oli naimisissa vuodesta 1905 Martha Katarina Virtamon kanssa.
Väinö Sinisalo

| Väinö Sinisalo |
| --- | --- |
 Väinö Sinisalo vuonna 1936.
Kansanedustaja
 1.9.1933–5.4.1945  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1892 Mäntsälä
Kuollut: 27. maaliskuuta 1951 (59 vuotta) Riihimäki
Ammatti:  työmies, vahtimestari
Väinö Viljam Sinisalo (synt. Heikman, 13. helmikuuta 1892 Mäntsälä – 27. maaliskuuta 1951 Riihimäki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1945.
Elämä

Mäntsälän Ohkolassa syntyneen Väinö Sinisalon vanhemmat olivat Asikkalasta kotoisin ollut Aleksander Adolf Heikman (1854-1914) ja Maria Henrika Bergström (1859-1935). Köyhän yhdeksänlapsisen perheen poikana Sinisalo joutui jo nuorena töihin. Hän aloitti 11-vuotiaana isänsä apuna ja sai parin vuoden kuluttua rengin paikan Kytäjän kartanossa edeten lopulta muonamieheksi. Myöhemmin Sinisalo työskenteli tulitikkutehtaalla, metsä- ja uittotöissä sekä maatalous-, rautatie- ja rakennustöissä.
Sisällissodassa Sinisalo taisteli punakaartin riveissä ja joutui sodan loppuvaiheessa Tammisaaren vankileirille. Sinisalo sai viiden vuoden kuritushuonetuomion, josta hänet armahdettiin syksyllä 1919. Isoveli Hugo Adolf (s. 1889) kuoli nälkään Suomenlinnan vankileirillä. Vapauduttuaan Sinisalo asui jonkin aikaa puolisonsa kotiseudulla Keuruussa, kunnes sai pellonraivaustöitä Hausjärveltä. Vuonna 1920 hän ryhtyi Herajoen työväentalon vahtimestariksi ja muutti perheineen talonmiehen asuntoon. Vuodesta 1922 Sinisalo työskenteli myös Valtionrautateiden polttoainevaraston esimiehenä Riihimäellä.
Sinisalo liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1907. Hän oli jäsenenä useissa työväenyhdistyksissä toimien eri tehtävissä kuten puheenjohtajana, sihteerinä ja rahastonhoitajana. 1920-luvulla Sinisalo oli Hausjärven sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön puheenjohtaja ja toimi myös kiertävänä puhujana. Vuonna 1922 Sinisalo valittiin Riihimäen kauppalanvaltuustoon, jonka puheenjohtajana hän toimi 1940-1951. Kansanedustajaksi Sinisalo valittiin 1933 ja hän uusi paikkansa kaksissa seuraavissa vaaleissa. Sinisalo oli myös presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940 ja 1943. Hän kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 59-vuotiaana maaliskuussa 1951.
Perhe

Väinö Sinisalon puoliso oli Keuruun Suojärvessä syntynyt torpparin tytär Lyyli Henriikka Flink (1891-1957), joka työskenteli 16-vuotiaasta lähtien piikana Kytäjän kartanossa. Pariskunta avioitui vuonna 1913 ja sai kahdeksan lasta. Taiteilijaprofessori Veikko Sinisalo oli heidän poikansa.
Muistaminen

Riihimäen Peltosaaren kaupunginosassa on Väinö Sinisalon mukaan nimetty katu. Vuonna 1957 Riihimäen kaupungintalon valtuustosalissa paljastettiin Sinisalon muotokuva.
Hypnoosi

Hypnoosi on sosiaalinen vuorovaikutustilanne, jonka yhteydessä hypnotisoitavalle annetaan suggestio, jonka päämääränä on tuottaa muutoksia subjektiivisissa kokemuksissa, havainnoissa, aistimuksissa, tunteissa ja/tai käyttäytymisessä.
Hypnoosia käytetään monenlaisten hoitojen yhteydessä, kuten psykoterapiassa, kivun hoidossa ja anestesiologiassa. Lisäksi hypnoosia on käytetty esimerkiksi rikostutkinnassa ja oikeudessa keinona palauttaa muistikuvia.
Määritelmä

Hypnoosille ei ole edelleenkään olemassa alan kaikkien tutkijoiden hyväksymää määritelmää. Johtavan tieteellisen järjestön American Psychological Associationin vuonna 2015 julkaiseman määritelmän mukaan hypnoosi on ”tajunnantila, jossa huomion keskittyessä toisarvoiset ärsykkeet vaimenevat samalla, kun kyky reagoida suggestioihin kasvaa.” Suggestioilla tarkoitetaan tässä viestiä tai ideaa, joka välitetään koehenkilölle, jotta hän toimisi tai kokisi automaattisesti halutulla tavalla.
Hypnoosi-induktio

Hypnoositilanne ("hypnotisointi") luodaan yleensä käyttämällä tietyntyyppisiä tekniikoita, joita kutsutaan induktioiksi (latinan verbistä inducere = johdattaa). Induktion yhteydessä pyritään luomaan tilanne, jossa normaali, useiden aistikanavien kautta tuleva vaihteleva informaatiotulva pyritään minimoimaan, jolloin hypnotisoitavan henkilön tajunnan sisältö muodostuu mahdollisimman pitkälle hypnoosi-induktion kuulemisesta.
Tutkimuksissa käytettävässä induktiossa koehenkilöä pyydetään aluksi kiinnittämään katseensa johonkin pisteeseen tai esineeseen ja keskittymään vain hypnotisoijan sanoihin. Tämän jälkeen annetaan mielikuvia yhä syvenevästä rentoutumisesta samalla kun lasketaan lukuja esim. yhdestä kymmeneen (esim. "..samalla kun luettelen lukuja yhdestä eteenpäin tunnet kuinka olosi muuttuu yhä rennommaksi ja raukeammaksi… jokainen luku saa sinut tuntemaan itsesi yhä rennommaksi ja rennommaksi…). induktiossa käytetään myös univertausta esim. "…samalla kun olosi muuttuu rennoksi, huomaat väsymyksen tunteen valtaavan koko kehosi alat vähitellen kokea kasvavaa raukeuden tunnetta… aivan kuin vaipuisit uneen…). Induktioon liitetään myös lihasten rentouttaminen pyytämällä hypnotisoitavaa keskittymään eri lihaksiin tai lihasryhmiin ja rentouttamaan nämä kunkin vuorollaan (… keskity nyt jalkojesi lihaksiin ja anna niiden rentoutua täysin ja muuttua painaviksi ja veltoiksi…).
Edellä kuvattu induktio on ns. standardi-induktio, jota käytetään tutkimuksessa. Kliinisessä yhteydessä induktio voidaan sovittaa kunkin potilaan tarpeiden mukaan hyvinkin yksilöllisesti. Hypnoosiin liittyy usein rentoutumiseen liittyviä suggestioita mutta tämä ei ole mitenkään välttämätöntä. Ääriesimerkki on ns. aktiivi-vireä (active-alert) hypnoosi, jossa koehenkilöt polkevat kuntopyörää induktion ja hypnoosin aikana.