stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit Alaskassa 2022

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vuoden 2022 vaalit Alaskan osalta pidettiin 8. marraskuuta. Siinä valittiin Alaskan osavaltion ainoa kongressiedustaja Yhdysvaltain alahuoneeseen.
Tausta ja vaalijärjestelmä

Alaskassa järjestettiin edustajainhuoneen paikasta ennenaikaiset vaalit (engl. special election), kun edustaja Don Young kuoli yllättäen kesken kauden maaliskuussa 2022. Vaalit voitti yllättäen demokraatteja edustava Mary Peltola, joka astui virkaansa syyskuussa 2022.
Vuonna 2020 Alaskassa otettiin käyttöön uusi vaalilaki, joka hyväksyttiin kansanäänestyksessä. Sen nojalla kaikki ehdokkaat, niin puolueiden nimeämät kuin sitoutumattomatkin, osallistuvat esivaaleihin, joista neljä eniten ääniä saanutta karsiutuu virallisena vaalipäivänä pidettäviin vaaleihin. Näissä vaaleissa sovelletaan painotettua vaalitapaa, eli äänestäjä asettaa ehdokkaat mieleiseensä järjestykseen. Mikäli yli 50 % äänestäjistä merkitsee tietyn ehdokkaan ensimmäiseksi vaihtoehdokseen, tämä tulee valituksi. Mikäli näin ei käy, vähiten ääniä saanut karsiutuu ja hänen äänensä siirtyvät äänestäjien mieltymysten mukaan jäljelle jääneille ehdokkaille. Tätä jatketaan, kunne joku ehdokkaista on saanut vähintään 50 % äänistä.
Äänioikeutettuja vaaleissa ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Yhdysvaltain kansalainen
Vähintään 18-vuotias
On ollut kirjoilla Alaskassa vähintään 30 vrk ennen vaaleja
On rekisteröitynyt äänestäjäksi määräaikaan mennessä eikä ole rekisteröitynyt äänestäjäksi muun osavaltion tai territorion alueella
Ehdokasasettelu

Esivaalien jälkeen ehdokkaiksi pääsivät Peltola, Sarah Palin, Nick Begich III ja Chris Bye.
Istuva edustaja Peltola ilmoitti lähtevänsä ehdolle voitettuaan ennenaikaiset vaalit aiemmin syksyllä. Peltolan ehdokkuus vaaleissa keräsi kannatusta myös demokraattien ulkopuolelta: republikaaneista mm. Alaskan senaattorin Lisa Murkowskin ja osavaltion senaatin entinen puhemies Rick Halford tukivat Peltolaa. Myös sitoutumaton entinen pormestari Santa Claus tuki Peltolaa.
Republikaaneilta selvisi neljän parhaan joukkoon kaksi ehdokasta: entinen kuvernööri Sarah Palin ja Nick Begich III, joka on toiminut konservatiivisen Alaska Policy Forum -ajatushautomon hallituksessa. Näistä kahdesta vain Begich sai Alaskan republikaanipuolueen tuen. Myös Palinin entinen appi, Jim Palin, ilmoitti tukevansa Begichia. Sarah Palin sen sijaan sai entisen presidentin Donald Trumpin tuen.
Kun republikaanien Tara Sweeney vetäytyi kisasta, hänen tilalleen neljänneksi vaalipäivän ehdokkaaksi nousi libertaaripuolueen edustaja Chris Bye.
Tulokset

| Puolue | Ehdokas | I kierros> Ääniä | I kierros> Osuus (%) | II kierros> Ääniä | II kierros> Osuus (%) | III kierros> Ääniä | III kierros> Osuus (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Demokraatit | Mary Pelotola | 128 553 | 48,77 | 129 786 | 49,22 | 137 263 | 54,96 |
| Republikaanit | Sarah Palin | 67 866 | 25,74 | 69 399 | 26,32 | 112 471 | 45,04 |
| Republikaanit | Nick Begich III | 61 513 | 23,33 | 64 499 | 24,46 |  |  |
| Libertaari | Chris Bye | 4 570 | 1,73 |  |  |  |  |
| Muut ehdokkaat | Muut ehdokkaat | 1 108 | 0,42 |  |  |  |  |
Hyväksyttyjä ääniä: 263 610
Hylättyjä ääniä: 2 208
Lähde:
Kielin kanava

Kielin kanavan kartta vuodelta 1888.
Pohjanmeren puoleiset Brunsbüttelin sulut .
Kielin kanavan Pohjanmeren sulut Brunsbüttelissä.
Rendsburgin rautatiesilta.
Kielin kanava (saksaksi Nord-Ostsee-Kanal, vuoteen 1948 Kaiser-Wilhelm-Kanal) on 98 kilometriä pitkä kanava, joka kulkee Jyllannin niemimaan tyven poikki ja yhdistää Pohjanmeren Itämereen. Kanavan kautta laivat voivat liikennöidä Pohjanmeren ja Itämeren välillä kiertämättä Tanskaa. Kanava on yksi maailman vilkkaimmin liikennöityjä kanavia.
Historiaa

Kielin kanavan edeltäjä oli vuonna 1784 valmistunut Eiderin kanava, joka yhdisti Pohjanmereen laskevan Eiderjoen yläjuoksun Itämereen Kielin kaupungin kohdalta. Näin syntyi kahden meren välinen 175 kilometriä pitkä vesireitti, josta rakennetun kanavan osuus oli 43 kilometriä. Eiderin kanava oli kuitenkin vain 29 metriä leveä ja 3 metriä syvä, mikä rajoitti sen käyttöä.
1800-luvun lopulla alettiin vaatia uuden kanavan rakentamista yhdistämään Saksan Pohjanmeren ja Itämeren satamat toisiinsa. Kesäkuussa 1887 aloitettiin uuden kanavan rakennustyöt, jotka veivät 9 000 työmieheltä kaikkiaan yhdeksän vuotta. Eiderin kanavasta poiketen uusi kanava vedettiin suoraan Kielistä Elben estuaariin Pohjanmerellä, tosin osaa Eiderjoen uomasta käytettiin hyväksi sitä rakennettaessa. 20. kesäkuuta 1895 kanavan vihki juhlallisesti käyttöön keisari Vilhelm II, joka purjehti kanavan päästä päähän, muurasi sen viimeisen kiven ja nimesi sen Kaiser-Wilhelm-Kanaliksi (”Keisari Vilhelmin kanava”).
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kanava julistettiin Versailles’n rauhansopimuksessa Saksan hallinnassa olevaksi kansainväliseksi vesireitiksi. Adolf Hitler sanoutui 1936 irti tästä pykälästä muun Versailles’n rauhansopimuksen mukana, mutta toisen maailmansodan jälkeen kanava avattiin jälleen kansainväliselle liikenteelle. Vuonna 1948 sen nimeksi vaihdettiin Nord-Ostsee-Kanal (”Pohjanmeren-Itämeren-kanava”). Suomeksi ja monilla muilla kielillä kanavaa kutsutaan Kielin kanavaksi.
Reitti

Kielin kanavan Itämeren-pään sulut ovat Kielinvuonon länsirannalla, Kielin Holtenaussa. Länsipään sulut ovat Brunsbüttelin kaupungissa. Kanavassa ei ole muita sulkuja.
Kielin kanavan pituus on 98,6 kilometriä. Kanavan syvyys on 11 metriä ja leveys 162 metriä, purjehdusleveys on 90 metriä. Laivaväylän vapaa korkeus on 40 metriä. Laivojen maksimisyväys on 9,5 metriä. Sulkuportit määrittelevät laivojen suurimmaksi pituudeksi 235 m.
Kanavan yli kulkee 10 siltaa, muun muassa Bundesautobahn 7 sekä Itzehoe–Heide- ja Neumünster–Rendsburg-rautatiet. Kanavan ali kulkee 2 tunnelia, molemmat Rendsburgissa. Lisäksi kanavan ylittää 14 lossia.
Kielin kanava lyhentää Pohjanmeren ja Itämeren välistä matkaa 200–400 meripeninkulmalla. Esimerkiksi laivamatka Helsingistä Hampuriin lyhenee kanavan ansiosta 328 mpk (31 %) ja Rotterdamiin 178 mpk (15 %).
Liikennemäärät

Kanavan kautta kulkee päivittäin noin 100 kaupallista alusta. Lisäksi huvialuksia kulkee vuodessa noin 15 000. Vuosittain kuljetetun tavaran määrä on noin 100 miljoonaa tonnia.
Rautatiesillat

Rendsburgissa Kielin kanavan yli kulkee näyttävä rautatiesilta (saks. Rendsburger Hochbrücke). Kyseessä on Hampurista Neumünsterin kautta Flensburgiin ja edelleen Tanskaan kulkeva päärata.
Hochdonnissa kanavan yli kulkee Marschbahn-rata Hochdonnin rautatiesiltaa (saks. Hochbrücke Hochdonn) pitkin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto

| Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto |
| --- | --- |
  United Nations Security Council  مجلس أمن الأمم المتحدة ((arabiaksi))  联合国安全理事会 ((kiinaksi))  Conseil de sécurité des Nations unies ((ranskaksi))  Совет Безопасности Организации Объединённых Наций ((venäjäksi))  Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas ((espanjaksi))  

Perustettu:  1946
Tyyppi:  Yhdistyneiden kansakuntien  päättävä elin
Päämaja:  Yhdistyneiden kansakuntien päämaja, New York City
Jäsenet:  5 pysyvää jäsentä, 10 kiertävää jäsentä
Viralliset kielet:  englanti, espanja, kiina, venäjä, arabia, ranska
Puheenjohtaja:  Gustavo Meza-Cuadra  Peru
Kattojärjestö:  Yhdistyneet kansakunnat
Aiheesta muualla
www.un.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto on yksi Yhdistyneiden kansakuntien päättävistä elimistä. Turvallisuusneuvosto on YK:n elimistä ainoa, jonka päätöksenteko sitoo kaikkia jäsenmaita, mikä tekee turvallisuusneuvostosta korkeimman auktoriteetin kansainvälisellä areenalla.
Lähtökohdat

Turvallisuusneuvoston toiminta määräytyy YK:n peruskirjan mukaan ensisijaisesti maailmanrauhan ja turvallisuuden suojelemisessa. Neuvoston päätehtävä on tutkia kansainvälisiä kriisejä koskevia tilanteita, arvioida niiden uhkia ja päättää niihin reagoimisesta ensisijaisesti rauhanomaisin keinoin. Turvallisuusneuvosto päättää sotilaallisen voiman käytöstä kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti ennen kuin kriisiin voidaan vastata tai puuttua voiman käytöllä ulkopuolelta. Turvallisuusneuvosto päättää näin ollen YK:n rauhanoperaatioiden käynnistämisestä konfliktialueella. Turvallisuusneuvoston pääasiallinen tehtävä on taivutella kiistojen osapuolet noudattamaan neuvoston katsomia päätöksiä konfliktien laajenemisen välttämiseksi. Neuvoston pyrkimys on saada sodassa keskenään olevat jäsenvaltiot tukemaan päätöksiä ensisijaisesti rauhanomaisin keinoin kuten talouspakotteiden avulla.
Turvallisuusneuvosto on myös mukana YK:n pääsihteerin valinnassa. Neuvoston pysyvät jäsenvaltiot antavat suosituksen YK:n yleiskokoukselle heidän ehdokkaasta pääsihteeriksi ja siltä pohjalta yleiskokous äänestää pääsihteerin valinnasta. Turvallisuusneuvoston jäsenvaltiot voivat veto-oikeudella kuitenkin estää pääsihteerin valinnan ja estää myös hänen valintansa mahdolliselle jatkokaudelle. Turvallisuusneuvosto yhdessä yleiskokoukseen kanssa on päättämässä Kansainvälisen tuomioistuimen tuomareiden nimittämisessä. Turvallisuusneuvoston pysyvät jäsenvaltiot esittelevät ehdokkaansa yleiskokoukselle, joka tekee lopullisen päätöksen tuomareiden valinnasta. Neuvosto voi estää yleiskokouksen tuomarinimitykset veto-oikeudella samalla tavalla kuin pääsihteerin valinnassa.
Turvallisuusneuvoston toiminta

Turvallisuusneuvoston on sääntöjensä mukaisesti kokoonnuttava 14 päivän välein. Turvallisuusneuvosto voidaan kutsua kokoon jopa päivittäin mikäli kansainvälinen tilanne niin vaatii.
Turvallisuusneuvoston kaikkien jäsenmaiden pysyvillä edustajilla on läsnäolovelvollisuus YK:n päämajassa ympäri vuorokauden, jotta heidät saadaan nopeasti istuntoon mikäli neuvosto joutuu kokoontumaan nopeasti.
Turvallisuusneuvostoa johtaa puheenjohtaja joka valitaan neuvoston pysyvien tai kiertävien jäsenvaltioiden edustajien joukosta englanninkielisen aakkosjärjestyksen mukaisesti yhden kuukauden ajaksi.
Kiertävien jäsenvaltioiden valinta tapahtuu kukin maan omista maantieteellisistä ryhmistä siten, että Afrikan mailla on kolme, Aasian ja Tyynenmeren mailla kaksi, Latinalaisen Amerikan ja Karibian mailla on kaksi, Itä-Euroopan mailla yksi ja Länsi-Euroopan mailla kaksi edustajaa. Länsi-Euroopan ryhmään kuuluu myös Kanada, Australia ja Uusi-Seelanti. Arabimaat ovat edustettuina Afrikan tai Aasian ryhmissä.
Mikäli turvallisuusneuvosto käsiteltäväksi tuodaan kansainvälistä rauhaa tai turvallisuutta uhkaavaa tilannetta koskeva asia on neuvoston ensi sijaisesti etsittävä asialle rauhanomaista ratkaisua.
Turvallisuusneuvosto voi itse myös ryhtyä selvittämään tilannetta tai nimittää siihen ulkopuolinen erityisedustaja jonka tehtävänä on saada rauhanomainen ratkaisu osa puolten välille. Lisäksi turvallisuusneuvosto voi myös esittää YK:n pääsihteeriä kriisin välittäjäksi.
Aseellisen konfliktin seurauksena turvallisuusneuvosto voi antaa tulitaukomääräyksen ja lähettää paikan päälle kansainvälisiä rauhanturvaajajoukkoja sekä määrätä talouspakotteita tai valtuuttaa kansainvälisen yhteisön käyttämään sotilaallisista voimaa  tilanteen rauhoittamiseksi.
YK:n jäsenvaltio, jonka toimet ovat vaatineet turvallisuusneuvoston väliintuloa, voidaan periaatteessa sulkea pois yleiskokouksesta tai jopa erottaa kokonaan YK:sta.
Veto-oikeus > Veto-oikeuden rajoitukset

Ainoastaan pysyvillä viidellä jäsenvaltioilla on veto-oikeus turvallisuusneuvoston päätöslauselmiin eli resoluutioihin.
Turvallisuusneuvoston pysyvillä jäsenmailla on oikeus estää minkä tahansa päätöksen syntyminen veto-oikeudellaan neuvostossa. Turvallisuusneuvostossa käsitellään tyypillisesti myös esityksiä, jotka eivät mene yleensä läpi neuvostossa, koska jokin pysyvä jäsenmaa on ilmoittanut ennakkoon vastustavansa asiaa.
Jokainen neuvoston päätöslauselma vaatii taakseen vähintään yhdeksän neuvoston jäsenen hyväksynnän. Näin varmistetaan etteivät viisi pysyvää jäsenvaltiota pysty keskenään tekemään päätöslauselmia.
Vaihtuvilla jäsenmailla ei ole veto-oikeutta neuvoston päätöksiin, mutta niillä on äänioikeus kun asioista äänestetään neuvoston istunnoissa.
Pysyvien ja vaihtuvien edustajien (valtioiden) lisäksi turvallisuusneuvoston istuntoihin osallistuvat usein myös valtioiden tai organisaatioiden edustajat, joilla on puheoikeus mutta ei äänioikeutta-.
Veto-oikeus > Veto-oikeutta (yhteensä) käyttäneet valtiot

| Valtio | Käyttöjä |
| --- | --- |
 Yhdysvallat: 79
 Ranska: 16
 Britannia: 29
 Kiina: 11
 Venäjä/ Neuvostoliitto: 107
Turvallisuusneuvoston jäsenvaltiot

Turvallisuusneuvoston ensimmäisen istunto järjestettiin 17. tammikuuta 1946 Church Housessa Lontoossa.
Neuvoston pysyviksi jäseniksi tulivat toisen maailmansodan voittajavaltiot. Kiinan tasavallan eli Taiwanin syrjäytti YK:ssa ja samalla neuvostossa kommunistien hallitsema Kiinan kansantasavalta 1971. Neuvostoliiton paikan sai seuraajavaltio Venäjä 1991.
Neuvostoliitto alkoi boikotoida turvallisuusneuvoston istuntoja 10. tammikuuta 1950 alkaen protestiksi Kiinan tasavallan edustusta kohtaan. Tämän vuoksi Neuvostoliitto ei ollut käyttämässä veto-oikeuttaan Korean tilanteen suhteen, mikä mahdollisti Yhdysvaltojen johtamien YK-joukkojen väliintulon Korean sodassa Etelä-Korean puolella.
Pysyvää jäsenyyttä ovat tavoitelleet maailmansodan häviäjämaiden jälkeläiset Saksa (YK:n kolmanneksi suurin rahoittaja) ja Japani (YK:n toiseksi suurin rahoittaja). Muita pysyviksi jäsenmaiksi haluavia ovat Intia (maailman väkirikkain maa) ja Brasilia (Latinalaisen Amerikan taloudellisesti ja väestöllisesti suurin maa).
Käytännössä niiden alueelliset kilpailijat vastustavat tätä. On myös puhuttu Euroopan unionin yhteisestä edustajasta, jolloin Ranskan ja Britannian paikat voitaisiin yhdistää ja myös Saksa pääsisi tätä kautta mukaan neuvoston päätöksentekoon. Brexitin jälkeen tämä kuitenkin vaikuttaa epätodennäköiseltä.
Monet haluavat myös Afrikalle oman edustajansa neuvostoon. Tällöin todennäköisimmät vaihtoehdot Afrikan edustajiksi olisivat Etelä-Afrikka, joka on Afrikan taloudellisesti kehittynein valtio tai Nigeria, jolla on Afrikan maista suurin väkiluku. Myös islamilaisen maailman yhteisestä edustajasta on käyty keskusteluja; arabia on yksi YK:n virallisista kielistä.
Turvallisuusneuvoston jäsenvaltiot > Pysyvät jäsenvaltiot

| valtio | vuodesta | edeltänyt valtio |
| --- | --- | --- |
|  Britannia | 1946 |  |
|  Kiinan kansantasavalta  | 1971 |  Kiinan tasavalta (Taiwan) (1946–1971) |
|  Ranska | 1946 |  |
|  Venäjä | 1991 |  Neuvostoliitto (1946–1991) |
|  Yhdysvallat | 1946 |  |
Turvallisuusneuvoston jäsenvaltiot > Vaihtuvat jäsenmaat

Pysyvien jäsenmaiden lisäksi neuvostossa on kymmenen vaihtuvaa jäsentä, jotka edustavat jokaista maailman mannerta. Vaihtuvilla jäsenmailla ei ole veto-oikeutta. Vaihtuvien jäsenmaiden kausi on kaksivuotinen, mutta maiden valinta on limitetty siten, että kokoonpano vaihtelee vuosittain. Suomi on kuulunut turvallisuusneuvoston vaihtuvien jäsenmaiden joukkoon kahteen otteeseen vuosina 1969–1970 ja 1989–1990. Vuosina 2018–2021 vaihtuvat edustajat ovat:
| Vuosi | Afrikka  (sisältää arabimaat) | Afrikka  (sisältää arabimaat) | Afrikka  (sisältää arabimaat) | Aasia-Tyynenmeri (sisältää arabimaat) | Aasia-Tyynenmeri (sisältää arabimaat) | Latinalainen Amerikka & Karibia | Latinalainen Amerikka & Karibia | Länsi-Eurooppa ja muut | Länsi-Eurooppa ja muut | Itä-Eurooppa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 |  Norsunluurannikko |  Päiväntasaajan Guinea |  Etiopia |  Kuwait |  Kazakstan |  Peru |  Bolivia |  Alankomaat |  Ruotsi |  Puola |
| 2019 |  Norsunluurannikko |  Päiväntasaajan Guinea |  Etelä-Afrikka |  Kuwait |  Indonesia |  Peru |  Dominikaaninen tasavalta |  Saksa |  Belgia |  Puola |
| 2020 |  Niger |  Tunisia |  Etelä-Afrikka |  Vietnam |  Indonesia |  Saint Vincent ja Grenadiinit |  Dominikaaninen tasavalta |  Saksa |  Belgia |  Viro |
| 2021 |  Niger |  Tunisia |  Kenia |  Vietnam |  Intia |  Saint Vincent ja Grenadiinit |  Meksiko |  Irlanti |  Norja |  Viro |
| 2022 |  Ghana |  Gabon |  Kenia |  Yhdistyneet arabiemiraatit |  Intia |  Brasilia |  Meksiko |  Irlanti |  Norja |  Albania |
| 2023 |  Ghana |  Gabon |  Mosambik |  Yhdistyneet arabiemiraatit |  Japani |  Brasilia |  Ecuador |  Malta |  Sveitsi |  Albania |
| 2024 |  Sierra Leone |  Algeria |  Mosambik |  Korean tasavalta |  Japani |  Guyana |  Ecuador |  Malta |  Sveitsi |  Slovenia |
| 2025 |  Sierra Leone |  Algeria |  Somalia |  Korean tasavalta |  Pakistan |  Guyana |  Panama |  Tanska |  Kreikka |  Slovenia |
Turvallisuusneuvoston toiminnan arvostelua

Turvallisuusneuvostoa on kritisoitu kyvyttömyydestä saada aikaan päätöksiä. Turvallisuusneuvoston uudistamisesta on käyty keskustelua. Uudistamisen oleellisimpana osana pidetään pysyvien jäsenmaiden määrän lisäämistä. Nykyiset pysyvät jäsenmaat eivät enää vastaa voimatasapainoa, sillä niiden kokoonpano on yhä lähes sama kuin silloin, kun se koottiin toisen maailmansodan voittajista, eroina vain että vuonna 1971 pysyvän jäsenmaan paikka siirtyi Kiinan tasavallalta Kiinan kansantasavallalle ja vuonna 1991 Neuvostoliiton hajottua sen pysyvän jäsenmaan paikan peri Venäjä. Näin ulkopuolelle ovat jääneet esimerkiksi Saksa ja Japani niiden Suurvalta-statuksesta huolimatta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto Wikimedia Commonsissa
YK:n turvallisuusneuvoston verkkosivut
Montako kertaa eri maita on äänestetty turvallisuusneuvostoon:

  pysyvä jäsenmaa   18   16   12   10
  9   8   7   6   5   4
  3   2   1   0
Yleisneuvosto (Ranska)

Tämä artikkeli on osa Ranskan viidennen tasavallan poliittista elämää ja rakennetta koskevasta kokonaisuudesta
Viides tasavalta
Ranskan perustuslaki (1958)
Ranskan perustuslakineuvosto
Ranskan tasavallan presidentti
Ranskan pääministeri
Ranskan hallitus
Ranskan parlamentti:
Ranskan kansalliskokous
Ranskan senaatti
Alueneuvosto (Ranska)
Yleisneuvosto (Ranska)
Ranskan departementit
Ranskan arrondissementit
Ranskan kantonit
Ranskan kunnat
Ranskan presidentinvaalit
Ranskan kansalliskokouksen vaalit
Ranskan senaatin vaalit
Ranskan aluevaalit
Ranskan kantonivaalit
Ranskan kunnallisvaalit
Ranskan kansanäänestykset
Yleisneuvosto on Ranskassa departementtien puitteissa toimiva alueellinen, neuvotteleva toimielin.
Yleisneuvostojen jäsenet valitaan suorilla kansanvaaleilla, yhden miehen listoilta ja kaksivaiheisessa vaalissa. Tällöin valitaan yksi edustaja kustakin kantonista, jotka ovat perusvaalipiirejä muissakin vaaleissa. Vaalit pidetään joka kolmas vuosi, mutta tällöin vaihtuu vain puolet neuvostojen jäsenistä.
Yleisneuvoston jäsenet valitsevat keskuudestaan pysyvän valiokunnan, jonka muodostavat neuvoston puheenjohtaja ja varapuheenjohtajat. Tämä pysyvä valiokunta käyttää toimeenpanovaltaa yleisneuvoston päätöksissä departementin alueella.
Nykyisin (2007) Ranskassa on 96 departementtia varsinaisella valtakunnanalueella sekä neljä merentakaista departementtia. Näiden yleisneuvostoissa on edustettuina yhteensä 3 978 kantonia ja siten yhtä monta jäsentä.
Tausta

Laki 22. joulukuuta 1789 sääti luotavaksi jokaiseen departementtiin 36 vaaleilla valittua edustajaa, joista muodostui departementtineuvosto. Koska Ranskan vallankumous oli nopeiden ja suurten muutosten aikaa, niin tämäkin neuvosto poistettiin käytöstä lainsäädännöllä 14. frimairevuonna 2 (4. joulukuuta 1793). Vastaava neuvosto, yleisneuvosto, perustettiin uudelleen lailla 20. pluviôse vuonna 8 (17. helmikuuta 1800). Nyt jäseniä ei valittu äänestämällä, vaan ne nimitti Ranskan hallitus. Uudelleen yleisneuvoston jäsenet alettiin valita vaaleilla vuonna 1833. Tällöin äänioikeus riippui verotettavien tulojen määrästä. Yleinen äänioikeus tuli yleisneuvoston jäsenten vaalissa voimaan 3. heinäkuuta 1848.
Alun perin yleisneuvoston puheenjohtaja valittiin joka vuosi uudelleen. Vuodesta 1871 lähtien puheenjohtaja on valittu vain uuden vaaleilla valitun yleisneuvoston kokoontuessa ensimmäiseen istuntoonsa.
Toimielimen ranskankielinen nimi conseil général on hivenen outo tässä yhteydessä käytettäväksi, mutta se selittyy sillä, että ennen vuoden 1982 hallinnon hajauttamista ja alueneuvostojen perustamista departementtien yleisneuvostot olivat korkeinta päätösvaltaa alueellisesti ja paikallisesti käyttäviä elimiä eli yleisiä (général).
Toimivalta

Yleisneuvoston keskeiset toimivalta-alueet ovat:
sosiaalityö: vaikeuksissa olevien henkilöiden sopeuttaminen, vähimmäispalkka-asiat, lastensuojelu, invalidien ja vanhusten tukeminen sekä ehkäisevä terveydenhuolto.
tiestö: departementin tiestön hallinnointi sekä alueellista merkitystä olevien kansallisten valtateiden hoito, julkinen liikenne sekä koululaiskuljetukset busseilla.
opetus: peruskoulun yläastetta vastaavan asteen koulujen opetus ja hallinnointi.
kulttuuri: departementin arkistolaitoksen hoitaminen, samoin alueen kirjastotoimi ja museot.
paikallinen kehittäminen: yhteisöille ja departementin kunnille osoitetusta avusta päättäminen.
Laki 13. elokuuta 2004 käsittelee paikallisia vapauksia ja vastuita, ja se on uusi aalto ranskalaisen yhteiskunnan desentralisaatiossa. Yleisneuvostoille tämä uusi aalto toi toimenpanovaltaa uusilla alueilla:
liikenne: suurin osa alueen tieverkostosta eli entiset departementtitason ja loputkin kansallisen tason teistä ja niiden hallinnointi, kalastus- ja kauppamerenkulun satamien hoito ja hallinnointi.
sosiaalinen toiminta: terveysohjelmat, vanhustenhuollon ohjelmat sekä kotitalousjätteiden hävittäminen.
asuminen: asuntorahastojen hallinta, samoin myös energiarahastojen hallinta.
opetus: alueen koulujen (collège) teknisen henkilökunnan sekä työntekijöiden palkkaaminen sekä niiden palvelujen hankkiminen.
kulttuuri: eräiden kansallisten muistomerkkien ja monumenttien hallinnointi, arkistot, museot, kirjastot sekä suunnitelmat departementin taideopetuksesta.
Ranskan departementtien poliittinen jakauma 2008. Suurin ryhmä Sosialistipuolue
Khalil al-Wazir

Khalil al-Wazir eli Abu Jihad 1970.
Khalil al-Wazir eli Abu Jihad (10. lokakuuta 1935 Ramla, Palestiina – 16. huhtikuuta 1988 Tunis, Tunisia) oli palestiinalainen poliitikko ja Jasser Arafatin kakkosmies. Hänet ammuttiin Tunisissa Israelin salaisen palvelun Mossadin suunnittelemassa operaatiossa.
Mossad on kieltänyt osallisuutensa murhaan, mutta marraskuussa 2012 israelilainen Yediot Aharonot -lehti julkaisi operaatiota johtaneen Nahum Levin haastattelun vuodelta 2000, jossa tämä myöntää asian.