stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Svetlana Prokopjeva

Svetlana Prokopjeva
Svetlana Vladimirovna Prokopjeva (ven. Светлана Владимировна Прокопьева; s. 1. lokakuuta 1979 Pihkova) on venäläinen toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa vapaana toimittajana Radio Free Europelle/Radio Libertylle.
6. heinäkuuta 2020 Prokopjeva sai 500 000 Venäjän ruplan sakot "terrorismiin kehottamisesta tai terrorismin oikeuttamisesta tai propagoimisesta". Hänet myös lisättiin terroristien ja ekstremistien luetteloon. Hänen pankkitilinsä jäädytettiin ja hänet asetettiin kotiarestiin. Prokopjeva oli marraskuussa 2018 laatimassaan kommentaarissa yhdistänyt FSB:n toimistotilojen ulkopuolella Arkangelissa tehdyn itsemurhapommituksen Venäjällä vallinneen poliittisen ilmapiirin synnyttämään epätoivoon.
Prokopjevalle myönnettiin vuonna 2020 Committee to Protect Journalistsin (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.
Kesäkuussa 2023 Venäjän oikeusministeriö lisäsi hänet ulkomaisten poliittisten toimijoiden listalle.
Suvi Vainio

Suvi Vainio-Wirman (s. 11. helmikuuta 1983 Helsinki) on suomalainen Kaiku Entertainmentin levy-yhtiön manageri ja sanoittaja. Hän on sanoittanut kappaleiden tekstejä, joita ovat levyttäneet tähtiartistit, kuten Laura Voutilainen ja Johanna Kurkela. Vainion viimeisimpiin menestyksiin kuuluvat Tippa-T:n hitti ”Ei tippa tapa”, Laura Voutilaisen singlet ”Miks ei” ja ”Mä en kestä” sekä Jari Sillanpään ”Mä elän taas”.
Vainion tuottamiin levyihin kuuluvat mm. Erinin Sä osaat! sekä Johanna Kurkelan Sudenmorsian..
Suvi Vainion mielestä jokaisen pop-kappaleen kertosäkeestä pitää löytyä tekstinpätkä, joka koukuttaa ja herättää kiinnostuksen. Myös tekstin yksinkertaisuus ja tarinan kertominen on tärkeää. Tekstissä ei hänen mukaansa saa olla selittelyä eikä liikaa adjektiiveja, mutta oikeaoppinen riimittely ei ole haitaksi, sillä riimit helpottavat sanojen muistamista. Hyvä laulun sanoitus ei myöskään synny pusertamalla, sillä jos sen keskeiset kohdat eivät valmistu muutamassa tunnissa, niin tuskin niitä saa valmiiksi myöhemminkään. Vuoteen 2023 mennessä Vainio laskee tehneensä laulutekstejä noin kolmellekymmenelle artistille.
Vainion isä oli sanoittajana tunnettu Juha "Junnu" Vainio ja veli sanoittaja-tuottaja Ilkka Vainio. Vainion aviomies on Children of Bodom -yhtyeen kosketinsoittaja Janne Wirman.
Svetlana Navasardjan

Navasardyan vuonna 2019
Svetlana Hovhannesi Navasardjan (arm. Սվետլանա Հովհաննեսի Նավասարդյան; s. 29. lokakuuta 1946 Alaverdi tai Jerevan) on armenialainen pianisti.
Navasardjan opiskeli pianonsoittoa Moskovan konservatoriossa Jakov Zakin ja Vatše Umr-Šatin johdolla Heinrich Neuhausin perinteiden mukaisesti. Hän oli esiintynyt jo lapsena, mutta sai laajempaa tunnustusta 19-vuotiaana voittaessaan Kansainvälisen Robert Schumann -pianokilpailun vuonna 1966. Tästä käynnistyi hänen kansainvälinen uransa pianosolistina. Navasardjan palkittiin myös Kansainvälisessä Johann Sebastian Bach -kilpailussa (1968) ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa (viides sija, 1972). Vuonna 1977 hän sai toisen palkinnon ensimmäisessä Sydneyn kansainvälisessä pianokilpailussa, jonka voitti Irina Plotnikova.
Navasardjan on kiertänyt pianistina kymmenissä maissa. Hän on esiintynyt monissa merkittävissä festivaaleissa ja suurissa konserttisaleissa eri puolilla maailmaa. Kapellimestareita, joiden kanssa Navasardjan on työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Vladimir Spivakov, Jevgeni Svetlanov, Vasili Sinaiski, Valeri Gergijev, Karl Etti ja Ruben Aharonian. Navasardjanin laajaan ohjelmistoon on kuulunut teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Robert Schumannilta, Frédéric Chopinilta, Johannes Brahmsilta, Claude Debussylta, Igor Stravinskilta, Béla Bartókilta ja Sergei Rahmaninovilta. Hänen konsertto-ohjelmistoonsa kuuluu kymmenittäin teoksia. Navasardjan on palkittu muun muassa Neuvostoliiton kunniamerkillä (1981), Armenian kansantaiteilijan arvonimellä (1984) ja Armenian valtionpalkinnolla (1988). Hän on toiminut professorina Jerevanin Komitas-valtionkonservatoriossa.
Svetlana Romašina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Svetlana Romašina |  Svetlana Romašina |  Svetlana Romašina |  |
Naisten taitouinti
Maa:  Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkueuinti |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | joukkueuinti |  |
Maa:  Venäjän olympiakomitea
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | joukkueuinti |  |
Svetlаnа Aleksejevna Romаšinа (ven. Светлана Алексеевна Ромашина, s. 21. syyskuuta 1989 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Romаšinа voitti Pekingissä 2008 joukkueuinnin olympiakultaa. Lontoossa 2012 hän voitti sekä pariuinnin (parinaan Natalja Ištšenko) että joukkueuinnin olympiakultaa. Hän voitti kultaa sekä pari- että joukkueuinnissa myös Rio de Janeirossa 2016. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti jälleen pariuinnin kultaa ja nousi kuudella kullallaan menestyneimmäksi olympiaurheilijaksi taitouinnissa. Lisäksi hän voitti samoissa olympialaisissa joukkuekultaa. Olympiakultien lisäksi Romašina on voittanut kymmeniä maailman- ja euroopanmestaruuksia.
Suvi Tiilikainen

Suvi Marjut Tiilikainen (o.s. Miinala, s. 21. elokuuta 1980 Kemi) on suomalainen malli ja Miss Suomi 2000. Tiilikainen osallistui myös Miss Universum -kilpailuun, muttei menestynyt. Tiilikaisen kolmas ja viimeinen missikisa oli Miss Skandinavia vuonna 2001, hän tuli toiseksi.
Tiilikainen on työskennellyt mallitoimisto Paparazzissa. Hän on myös juontanut Jenni Dahlmanin ja Henry Aflechtin kanssa Nelosella pyörinyttä Fit4you -ohjelmaa. Ensimmäisen kauden jälkeen Tiilikainen ja Dahlman saivat jättää työnsä ja paikalle tuli aerobikkaaja Tiia Piili. Viimeisin ohjelma, jossa Suvi Tiilikainen on ollut mukana, oli MTV3-kanavalla keväällä 2006 pyörinyt viihdeohjelma Tanssii tähtien kanssa. Hänen tanssiparinaan oli Juha Pykäläinen. Pari putosi toisena ohjelmasta. Tiilikainen on osallistunut myös muihin televisio-ohjelmiin, kuten Krisse Show ja Tuttu Juttu Show.
Tiilikaisen aviomies on entinen jääkiekkoilija Jukka Tiilikainen. Pariskunta avioitui kesällä 2006. Tiilikaisilla on kolme poikaa.
Suvi Tiilikainen on kouluttautunut meikkaajaksi ja tekee tämän alan töitä mallintöidensä ohella.
Suvi Uski

Suvi Uski (s. Vantaa) on suomalainen sosiaalipsykologi, sosiaalisen median tutkija ja start up -yrittäjä.
Uski on koulutukseltaan sosiaalipsykologian tohtori. Hän väitteli ihmisen identiteetin rakentamisesta ja aitoudesta digitaalisessa yhteiskunnassa. Uski on Suomen ensimmäisiä sosiaalisen median tutkijoita. Hänet tunnetaan kansainvälisesti sosiaalisen median tutkimuksen kehittäjänä, jonka vahvuus on somen ymmärtäminen ihmisen näkökulmasta.
Uski puhuu paljon sosiaalisessa mediassa tapahtuvasta häirinnästä ja hänen mielestään sosiaalisen medioiden alustoja tulisi muuttaa.
Vuonna 2017 Uski perusti Someturva-yrityksen yhdessä Jenny Rontun ja Minttu Salmisen kanssa. Yritys auttaa somessa kiusattuja sekä ihmisiä, jotka ovat joutuneet verkossa seksuaalirikoksen uhreiksi, tarjoamalla oikeudellista ja psykologista apua teknologian avulla. Someturva hyödyntää tekoälyä: palvelussa voi vastata kysymyksiin, jolloin se kertoo, millainen rikos on mahdollisesti kyseessä ja miten asiassa kannattaisi edetä. Kansainvälisesti start up -yritys toimii nimellä Somebuddy.
Uskilla pitää sosiaalisen median -kurssia Helsingin yliopistossa.
Cedi

Cedi-kolikoita
Cedi on Ghanan virallinen rahayksikkö. Cedi jakautuu sataan pesewaan, mutta nopean inflaation vuoksi pesewa-määräisiä rahoja ei vuosiin lyöty niiden arvottomuuden vuoksi, ja ennen vuoden 2007 rahanuudistusta 10 cedin metalliraha oli nimellisarvoltaan pienin liikkeessä tavattu kolikko. Vuoden 2007 heinäkuussa otettiin käyttöön uusi cedi, joka on arvoltaan 10 000 vanhaa cediä.
Cedin kansainvälinen valuuttakoodi (ISO 4217) on GHS.
Cedi otettiin käyttöön ensi kerran vuonna 1965. Se korvattiin uudella cedillä 1967.
Ennen cediä Ghanassa oli käytössä Ghanan punta.
Sana cedi tulee kaurikotilon (Cypraea) kuorta tarkoittavasta sanasta. Kaurikotiloita käytettiin ennen valuuttana.
Setelit

Heinäkuussa 2007 käyttöön otetut setelit
1 cedi (10 000 vanhaa cediä)
5 cedi (50 000)
10 cedi (100 000)
20 cedi (200 000)
50 cedi (500 000)
Kolikot

Heinäkuussa 2007 käyttöön otetut kolikot
1 pesewa (100 vanhaa cediä)
5 pesewaa (500)
10 pesewaa (1000)
20 pesewaa (2000)
50 pesewaa (5000)
1 cedi (10 000)
Aiheesta muualla

Bank of Ghana
Ghana Cedi (Arkistoitu – Internet Archive)
| Tämänhetkiset GHS-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
Changan Automobile

| Changan Automobile (Group) |
| --- | --- |

Tunnuslause:  科技长安 智慧伙伴
Yritysmuoto:  valtionyhtiö
ISIN:  CNE000000R36
Kotipaikka:    Haidian District, Peking 100089, Kiina (konsernin pääkonttorin koordinaatit 39.9467°N, 116.2934°E)
Toimiala:  autoteollisuus
Henkilöstö:  80 000
Emoyhtiö:  China South Industries Group
Tytäryhtiöt:  useita, tunnettuja muun muassa pörssiyhtiö Chongqing Changan Automobile Co. Ltd (CHANA) sekä yhteisyritykset Changan Suzuki Automobile Co. Ltd, Changan Ford Automobile Co. Ltd, Changan Mazda Automobile Co. Ltd ja Changan PSA Automobiles Co. Ltd (CAPSA)
Omistaja:  Kiinan valtio
Kotisivu:  www.ccag.cn
Huomioitavaa:  Yhtiön kansainvälinen sivusto (englanniksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Changan Automobile (täydellisemmin China Changan Automobile Group Company Limited) on vuonna 2005 perustettu kiinalainen autoteollisuuskonserni. Se on kiinalainen valtionyhtiö. Konserniyhtiön pääkonttori on Pekingissä. Yhtiö katsoo olevansa Kiinan neljänneksi suurin autonvalmistaja. Konsernin emoyhtiö on myös aseteollisuuden parissa toimiva monialakonserni China South Industries Group (CSGC).
Changan CS75 oli Kiinan myydyimpiä automalleja vuonna 2015 (yli 186 000 myytyä autoa).
Vuonna 2015 Changan Automobile -konserni myi yhteensä 2,777 miljoonaa autoa. Näistä 1,538 miljoonaa oli kiinalaisen Changan-automerkin autoja. Myynniltään Changan oli vuonna 2015 suurin kiinalaista alkuperää oleva henkilöautomerkki. Suosituin malli oli Changan CS75 -katumaasturi, jota myytiin vuoden aikana yli 186 000 kappaletta.
Konserniyhtiö kertoo yrityshistoriansa alkaneen jo yli 150 vuotta sitten (vuodesta 1862) ja olleensa autovalmistaja yli 30 vuotta. Konsernin taseeksi yhtiö raportoi 128,1 miljardia CNY ja henkilökuntansa kooksi 80 000. Yritys toteaa panostavansa kiinalaisista autonvalmistajista suhteellisesti eniten tutkimukseen ja tuotekehitykseen. R&D:n parissa työskentelee yli 6 000 henkeä. Yhtiön ulkomaiset tutkimus- ja tuotekehitystoimipisteet sijaitsevat  Italian Torinossa, Britannian Nottinghamissa, Yhdysvaltain Detroitissa ja Japanin Jokohamassa. Konsernin tuotantolaitokset sijoittuvat Kiinan Chongqingiin, Pekingiin sekä Hebein, Jiangsun, Anhuin, Zhejiangin, Jiangxin ja Guangzhoun maakuntiin.
Yhtiö vie Changan-autoja myös ulkomaille. Vientimaita ovat muun muassa Algeria, Angola, Brasilia, Chile, Egypti, Indonesia, Iran, Iraq, Kolumbia, Malesia, Nigeria, Paraguay, Peru, Myanmar, Thaimaa, Uruguay ja Venäjä.
Tytäryhtiönä miljardiluokan pörssiyritys

Konsernin tytäryrityksistä vuonna 1996 perustetun, Chongqingissa pääkonttoriaa pitävän Chongqing Changan Automobile Co. Ltd:n (CHANA) osake noteerataan pörssissä (SXSE: 000625.SZ). Vuonna 2015 se ylisi maailman suurimpia pörssiyhtiöitä vertailevalla Forbes Global 2000 -yrityslistalla sijalle 885. Tytäryhtiön markkina-arvoksi arvioitiin tuolloin 14,8 miljardia dollaria. Sillä oli töissä 30 877 henkeä ja myynnin arvo oli 7,39 miljardia USD (2014).
Yhteisyritykset

Changan-konsernin yhteisyrityksiä ovat Changan Suzuki Automobile Co. Ltd (vuodesta 1993), Changan Ford Automobile Co. Ltd (vuodesta 2001), Changan Mazda Automobile Co. Ltd,  ja Changan PSA Automobiles Co. Ltd (CAPSA, vuodesta 2011).
Automerkit

Changan Automobile -konsernin, sen tytär- ja yhteisyritysten automerkkejä ovat tai ovat äskettäin olleet Kiinan markkinoilla muun muassa: Changan, Hafei, Ford, Mazda, Volvo, Suzuki ja Landwind.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Changan Automobile Wikimedia Commonsissa
Changan Automobilen toinen sivusto (kiinaksi) (ccag.cn)
Car (Changan-henkilöautot) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (globalchangan.com)
SUV (Changan-katumaasturit) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (globalchangan.com)
MPV (Changan-tila-autot) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (globalchangan.com)
Commersial (Changan-hyötyajoneuvot) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (globalchangan.com)
Suomensukuiset 30 päivässä

| Suomensukuiset 30 päivässä |
| --- | --- |

Tyyli:  dokumentti
Kestoaika:  43–48 min
Pääosissa:  Ville Haapasalo
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle Teema
Esitetty:  2. tammikuuta 2013 – 6. maaliskuuta 2013
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jokelainen, Kari, kääntäjä
Tuotantoyhtiö(t):  Aito Media Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
Suomensukuiset 30 päivässä on ensi kerran alkuvuonna 2013 esitetty kymmenosainen kulttuuriohjelma, jossa seurataan Ville Haapasalon tutustumismatkaa Venäjän suomensukuisiin kansoihin. Sarja kuvattiin toukokuussa 2012 Venäjällä. Ohjelmasarja kuuluu tuotantoyhtiö Aito Median tuotantoihin.
Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin keskiviikkona tammikuun 2. päivänä 2013 kello 21 alkaen Yle Teema -kanavalla. Sarjan kymmenes ja viimeinen jakso sai ensiesityksensä maaliskuun 6. päivänä. Esitetyt jaksot ovat lisäksi katseltavissa Yle Areenassa neljän viikon ajan.
Ohjelmasarjassa katsoja tutustuu suomensukuisten kansojen nykyoloihin Venäjällä ja sukulaiskansojen kulttuuriin monipuolisesti. Haapasalo kuvausryhmineen kulkee lentäen, autolla, junalla ja vesitse kohteesta toiseen. Sarja saa alkunsa Kazanin monikulttuurisesta miljoonakaupungista Volgan ääreltä, josta siirrytään Marin tasavaltaan. Sieltä jatketaan Udmurtian, Mordvan kautta Komin tasavaltaan Euroopan koillisosiin. Täältä jatketaan Uralin toiselle puolelle  Siperian öljyntuotannon ydinalueille Hanti-Mansiaan ensin hantien ja lopuksi mansien maille ja joille.
Suomensukuiset 30 päivässä -ohjelmasarjan paikkakuntia Venäjällä
Jaksot

Ville Haapasalo liikkuu kuvausryhmineen jakson eri osissa erityisesti seuraavilla alueilla ja paikkakunnilla.
| Jakso | Aihe | Paikkakunnat | Ensiesitys | Linkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1/10 | Kazan ja Mari | Tatarstanin Kazan ja  Marimaan Morkin piirin Šorunžan kylä | ke 2.1.2013 klo 21 |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 2/10 | Mari | Šorunžan kylä (jatkoa).  Marin pääkaupunki Joškar-Ola | ke 9.1.2013 klo 21 |  |
| 3/10 | Mari ja Udmurtia | Marinmaa (jatkoa): Vierailu  Vuorimarin piirissä Volgan eteläpuolella.  Udmurtian Malaja Purgan piirin Buranovon kylä | ke 16.1.2013 klo 21 |  |
| 4/10 | Udmurtia | Udmurtian pääkaupunki Iževsk,  besermanit/ Balezinon piirin Jundan kylä,  Šarkanin piirin Šarkanin kylä | ke 23.1.2013 klo 21 |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 5/10 | Udmurtia ja Mordva | Udmurtia (jatkoa): Malaja Purgan piirin Sundukovon kylä  Mordva: Saransk (alkua), Podlesnaja Tavlan (eli Vir Tavlan) ersäläiskylä ja Starаjа Terizmorgan mokšalaiskylä | ke 30.1.2013 klo 21 |  |
| 6/10 | Mordva ja Komi | Mordvan Saransk (jatkoa),   Komin pääkaupunki Syktyvkar | ke 6.2.2013 klo 21 |  |
| 7/10 | Komi | Komin (jatkoa) Syktyvkar ja Ust-Kulom | ke 13.2.2013 klo 21 |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 8/10 | Komi | Komin Uhta, Petšora–Ilytšin luonnonpuisto ja sen Man-Pupu-njor Troitsko-Petšorskin piirissä Uralin äärellä ja Kortkerosin piiri | ke 20.2.2013 klo 21 |  |
| 9/10 | Hanti-Mansia | Nižnevartovskin piiriä Aganjoen lähistöllä, Hanti-Mansian pääkaupunki Hanty-Mansijsk | ke 27.2.2013 klo 21 | [vanhentunut linkki] |
| 10/10 | Hanti-Mansia | Hanti-Mansia (jatkoa). Berjozovon piiri. Matkataan mm. Ob-joella. | ke 6.3.2013 klo 21 | [vanhentunut linkki] |
Aiheesta muualla

Ville 30 päivässä -nettisivusto: http://ville30paivassa.yle.fi/ (Arkistoitu – Internet Archive) (yle.fi)
Suomensukuiset 30 päivässä (Arkistoitu – Internet Archive) (aitomedia.fi)
Ville Haapasalo teki tv-sarjaa Venäjällä: Itkin varmaan vuorokauden (31.5.2012) (Arkistoitu – Internet Archive) (iltasanomat.fi)
Kohti Volgan mutkaa (mondo.fi)
Suomen Epilepsiatutkimuksen tukisäätiö

| Suomen Epilepsiatutkimuksen tukisäätiö |
| --- | --- |
Perustettu:  2008
Kotipaikka:  Oulu
Apurahat:  Säätiö myöntää apurahoja ja stipendejä epilepsia tutkimiseen
Suomen Epilepsiatutkimuksen Tukisäätiö on Oulussa vuonna 2008 perustettu säätiö, joka tukee epilepsiaan kohdistuvaa tutkimustyötä.
Säätiö toteuttaa tarkoitustaan myöntämällä apurahoja ja stipendejä epilepsiaan liittyvää tutkimusta tekeville nuorille lääketieteen tutkijoille sekä tukemalla säätiön tarkoitusta edistävää lääketieteellistä julkaisutoimintaa.
Apurahat

Säätiö myöntää avustuksia säätiön taloudellisten edellytysten mukaisesti.
Yleisenä apurahan saamisen ehtona on:
Apurahalla aikaansaatavan tuloksen voidaan katsoa edistävän epilepsia tutkimusta ja että apurahan hakijalla on aikaisemman näytön perusteella hyvät edellytykset toteuttaa esittämänsä suunnitelma.
Aiheesta muualla

Suomen Epilepsiatutkimuksen tukisäätiön omat kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Canarseet

Long Islandilla asui useita pieniä delawareheimoja, kuten canarseet.
Canarsee-intiaaniheimon koti oli Brooklynissa, nykyisessä New Yorkissa. Heidän alueensa ulottui 1600-luvun alussa osin myös Queensiin, läntiselle Coney Islandille ja Jamaicalahdelle, josta he keräilivät simpukoita ja ostereita. Simpukoista tehtiin wambumia, joka oli intiaanikansojen maksuväline. Osterit taas olivat suosittua herkkua eurooppalaisten keskuudessa. Canarseet viettivät suojattua, rauhaisaa elämää ilman ulkopuolista häirintää ja heidän nimensä lienee tarkoittanutkin "suojaisaa paikkaa". He olivat osa suuresta delaware-kansasta, josta oli liikkunut heimoryhmiä eri suuntiin itärannikkoa. Canarseiden lisäksi toistakymmentä muuta algonkinin kieliä puhuvaa heimoa oli ottanut asuinpaikakseen Long Islandin. Heillä ei ollut saarella varsinaisia rajoja, vaan he voivat harjoittaa kalastusta ja metsästystä ilman, että olisivat tunkeutuneet naapuriheimon maille.
Kaikkien Long Islandin alkuperäisten asukkaiden elämä muuttui 1600-luvun alkupuolella, kun maihinnousun tekivät niin englantilaiset kuin hollantilaisetkin. Ensin nykyisen New Yorkin alueella teki laajan tutkimusretken englantilainen navigaattori Henry Hudson, jonka alus "Half Moon" ankkuroi kallioisen saaren rantaan vuonna 1609. Tämä saari tuli myöhemmin tunnetuksi Manhattanina. Hieman myöhemmin hollantilainen tutkimusmatkailija Adriaen Block purjehti samoille rannoille. Paikalliset heimot kävivät kauppaa majavannahoilla ja tulivat eurooppalaisten kanssa toimeen. Hyvin pian Long Islandilla vallitsevan viattomuuden ja rauhan aika oli kuitenkin ohi. Hollantilaisia alkoi kiinnostaa kivikkoinen saari, ja he halusivat ostaa siitä osan itselleen.
Manhattanin myyminen

Hollantilaisen Uuden Amsterdamin sotilasosaston johtaja Peter Minuit halusi perustaa tukikohdan saarelle. Hän ei aikaillut viedessään asiaansa eteenpäin, vaan ryhtyi neuvottelemaan maiden ostosta seudun intiaanien kanssa. Vuonna 1626 hän osti Manhattanin canarsee-heimolta halvoilla rihkamilla ja tavaralla, jonka arvoksi on arvioitu 24 dollaria. Tosin myöhempien aikojen tutkijat ovat kyseenalaistaneet kauppasumman epäillen sen olleen mainittua huomattavasti suuremman. Pysyvä asutuksen nopea leviäminen Manhattanilla sai aikaan New-Amsterdamin linnakkeen rakentamisen, josta samalla tuli Uuden-Hollannin hallintokeskus. Ensimmäinen hollantilaisten viidestä kaupungista nykyisessä Brooklynissä, Amerfoort, perustettiin vuonna 1636. Kymmenen vuotta myöhemmin perustettiin Breuckelen, joka sitten myöhemmin laajeni Brooklyniksi.
Uuden-Amsterdamin kuvernöörinä Peter Minuit ylläpiti kuuden vuoden ajan hyviä suhteita alueen intiaaneihin. Hänen seuraajansa Wouter Van Twiller, joka vastaanotti viran vuonna 1633, ei onnistunut intiaanipolitiikassaan aivan yhtä hyvin, mutta suurilta levottomuuksilta vältyttiin. Twillerin paikalle vuonna 1637 tullut Willem Kleft sen sijaan epäonnistui täydellisesti ja oli saattaa perikatoon koko Uuden-Amsterdamin ja sen ympärille rakennetun siirtokunnan.
Sodankäyntiä Long Islandilla

Lähes kaikki Long Islandin heimot olivat viettäneet rauhaisaa elämää ilman keskinäisiä kahinoita. Eniten uhkana olivat olleet Long Islandin salmen yli kanooteilla hyökkäilevät heimot sekä irokeesien liittokunnan mohawkit, joille canarseet ja monet muut alueen heimoista joutuivat maksamaan pakkoveroa. Kuvernööri Kieftin tultua valtaan alkoivat Uuden-Amsterdamin ja sen ympäristössä asuvien intianien suhteet huonontua. Vuonna 1640 Kieft lähetti sotilaita ja merimiehiä kurittamaan Staten Islandilla asuvaa delawareheimoa raritaneja, joiden epäiltiin varastaneen siirtolaisten sikoja Kurinpalautustoimenpiteet riistäytyivät käsistä ja monia intiaaneja tapettiin. Raritanit tekivät kostoiskun. Vuonna 1642 löydettiin useita intiaanien surmaamia hollantilaisia. Kuvernööri Kieftille ei sillä ollut merkitystä, mikä heimo teon oli tehnyt, sillä hän vihasi kaikkia intiaaneja eikä ollut alun pitäenkään välittänyt heidän ystävyydestään.. Sotatoimet alkoivat vuonna 1643, jolloin yli sata wappinger-intiaania surmattiin Kieftin käskystä. Canarseet, kuten myös monet muut Long Islandin heimoista, antoivat tukensa wappingereille ja näiden liittokunnalle, joka ryhtyi vuonna 1643 sotaan Uutta-Amsterdamia ja sen ympärille kohonnutta siirtokuntaa vastaan. Kaksi vuotta kestänyt sota aiheutti  melkoiset menetykset niin valkoisten kuin intiaanienkin puolella. Vuonna 1644 saatiin solmituksi välirauha. Intiaanien johtajana toimi canarsee-päällikkö Penkowitz, ja mukana neuvotteluissa oli 16 alipäällikköä. Penhowitz muistutti hollantilaisille, miten intiaanit olivat auttaneet näitä siirtolaisuutensa alkuvaiheessa rakentamaan uutta elämää.[lähde? ]
Hollantilaiset eivät kenties kuitenkaan halunneet enää muistaa. Joka tapauksessa muutaman kuukauden kuluttua sotiminen alkoi uudelleen. Nyt hollantilaisiin liittyi lähiseudun englantilaisia siirtolaisia. Englantilaisen kapteeni John Underhillin johdolla surmattiin sata canarsee-soturia. Lisäksi useita vangittiin ja vietiin ammuttaviksi Fort Amsterdamiin. Myös muut seudun heimot kärsivät tuntuvia menetyksiä, sillä sodan aikana surmattiin kaiken kaikkiaan yli 1 500 intiaania. Uusi rauha solmittiin 1645.
Mohawkien hyökkäys

Canarseet onnistuivat solmimaan ystävyys- ja kauppasuhteen Uusien-Alankomaitten siirtokuntaan, joka uuden kuvernöörinsä Peter Stuyvesantin alaisuudessa kukoisti ja kasvoi kaiken aikaa. Lisäksi hollantilaiset lupautuivat suojelemaan canarseita mahdollisten muiden heimojen tahoilta tulevien ikävyyksien varalta. Vuonna 1655 mohawkit ilmestyivät Long Islandille keräämään entisten perinteidensä mukaan pakkoveroa muilta heimoilta. Suurin osa saaren heimoista kieltäytyi. Mohawkien vastaus oli nopea. He tekivät yllätyshyökkäyksen Staten Islandille ja surmasivat sata intiaania. Sen tehtyään mohawkit ottivat kanoottinsa, nousivat maihin New Amersfoortissa ja teurastivat raivokkaasti lähes koko canarsee-heimon. Julman hyökkäyksen seurauksena loput canarseet pakenivat ja hajaantuivat eri puolille saarta. Hollantilaiset täyttivät nopeasti canarsein tyhjiksi jättämät alueet ja levittäytyivät kaikkialle.