Filip IV (Ranska)
Kuninkaaksi voitelu > Hallinnon uudistukset

Filip Kaunista voidaan pitää modernina kuninkaana, koska hän perusti niin sanotun ”arrière-ban”-armeijan eli ulotti armeijavelvollisuudet myös vasallien omiin vasalleihin ja sotilaisiin ja loi samalla myös vastaavan rahoituskeinon eli veron. Kuitenkin Filip Kaunis on tunnettu monarkkina, joka loi entistä keskitetymmän hallintokoneiston ja perusti erillisen, virkamieskuntaan pohjautuvan hallintokoneiston.
Kuningas ympäröi itsensä pätevillä neuvonantajilla, jotka näyttelivät keskeistä roolia hänen politiikassaan. Nämä lainsäätäjät ja neuvonantajat olivat kokeneet tulemisensa vallan läheisyyteen jo Filip Augustuksen aikana, mutta heille ei oltu suotu samaa roolia kuin Filip Kauniin aikana. Neuvonantajat olivat opiskelleet roomalaista oikeutta, ja sen vahvasta vaikutuksesta he pyrkivät muuntamaan feodaalimonarkian entistä selvemmin kohti absoluuttista monarkiaa. Myös hallinnon keskittäminen oli tullut perintönä Ludvig IX Pyhältä, joka oli tehnyt ensimmäisiä toimenpiteitä asiassa.
Aiemmin kuningaskunnan hallinto oli ollut yksi suuri kokonaisuus, joka käsitti kuninkaan hovin. Nyt siitä muodostettiin kolme yksikköä:
Suuri neuvosto, jonka tehtävänä oli poliittisen toiminnan toteuttaminen,
Parlamentti, jonka tehtävänä oli oikeuden jakaminen,
Tilivirasto, jonka tehtävänä oli talousasioihin perehtyminen: uusien vientiverojen määrääminen, kirkon omaisuuden määrääminen verotettavaksi, kehittää kaikkea kaupankäyntiä koskeva vero sekä rahan arvon manipulointi.
Filip Hyvä kutsui ensimmäiset säätyjen yleiskokouksen koolle 10. elokuuta 1302, jotka vakuuttivat hänelle tukeaan taistelussa paavinvaltaa vastaan. Valtiopäivistä ei kuitenkaan muodostanut kovin merkittävää tekijää; itsevaltiutta kohden mentäessä ne lopulta lopetettiin kokonaan.
Uudistustensa myötä Filip Kauniista tuli omana aikanaan erittäin epäsuosittu hallitsija. Tämän lisäksi Filip Kaunis loi perinteen kolmen yhteiskuntaluokan edustajien kokouksesta: papisto, aatelisto ja porvaristo. Tämä säätyvaltiopäivien edeltäjä ei kokoontunut kuin hyvin tärkeissä tapauksissa, ja sillä oli erittäin rajoitetut valtaoikeudet. Kuningas ja hänen neuvonantajansa eivät odottaneet siltä muuta kuin esittelemiensä asioiden hyväksymistä ja moraalista tukea valtakuntaa koskevien tärkeiden asioiden hoidossa.
Näin ollen Filip Kauniin aikana Ranska otti etäisyyttä varsinaiseen feodaalihallinnon aikaan ja alkoi vähitellen rakentaa byrokraattista ja modernia hallintojärjestelmää. Tämän kehityksen seurauksena olivat lukuisat kapinat, sillä keskusjohtoiseksi muuttuva monarkia ei tyydyttänyt suurten feodaalivasallien toiveita. Uudet verot saivat porvariston nousemaan kapinaan hallintoa vastaan; kapinointiin liittyivät myös maanviljelijät, joita ärsyttivät erilaiset verot ja maksut.
Kuninkaan neuvonantajista kaikkein vaikutusvaltaisimmat olivat Guillaume de Nogaret ja Enguerrand de Marigny. Heistä Guillaume de Nogaret oli kotoisin Languedocin maakunnasta ja toimi Montpellier’n yliopiston roomalaisen oikeuden professorina ennen astumistaan Filip Kauniin palvelukseen vuonna 1292. Hänestä tuli kuninkaan neuvonantaja vuonna 1295 ja sinetinvartija vuonna 1307. Hänen sanotaan johtaneen kuninkaallista politiikkaa koko 1300-luvun alun ajan. Hänen keskeisin toimintansa oli puolustaa kuninkaallista valtaa ja politiikkaa ja kasvattaa kuninkaan valtaa valtakunnan sisäisissä asioissa, mikä ei suinkaan lisännyt hänen kansansuosiotaan.