stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuomiokapituli
Tuomiokapitulit Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa > Tuomiokapitulin virasto

Tuomiokapituliksi kutsutaan myös hiippakunnan virastoa. Tuomiokapitulin virasto on piispan johtama hallinto- ja asiantuntijaorganisaatio, jossa työskentelevät piispan avustajat sekä hiippakunnan hallintoa ja toimintaa hoitavat viranhaltijat ja toimistotyöntekijät.
Hiippakunnallisen hallinnon työtä johtaa lakimiesasessori. Tuomiokapitulin notaari on hallinnollisten asioiden esittelijä ja tuomiokapitulin sihteeri.
Hiippakunnallista seurakuntia tukevaa toiminnallista työtä johtaa hiippakuntadekaani (ent. hiippakunnan pääsihteeri). Hänen vastuualueeseensa kuuluvat mm. pastoraalikurssit ja johtamistaidon koulutukset.
Hiippakuntasihteerit osallistuvat hiippakuntadekaanin johdolla yhteisten työelämäpalvelujen kehittämiseen, tuottamiseen ja toteuttamiseen. Hiippakuntasihteereillä on omat vastuualueet, joiden puitteissa he vastaavat hiippakunnallisesta koulutuksesta ja muista vastaavista hiippakunnan seurakuntien henkilöstön tukemistavoista. Hiippakuntasihteereitä on tuomiokapitulista riippuen yleensä kolme tai useampi. Keskeiset vastuutyöalueet ovat kasvatus, diakoniatyö, yhteiskuntatyö, kansainvälinen työ sekä jumalanpalveluselämä ja kirkkomusiikki. Hiippakuntasihteerien kesken on yleensä jaettu vastuut myös sairaalasielunhoidon ja perheneuvonnan tuen, maahanmuuttajatyön, ympäristövastuun ymv. osalta.
Osassa tuomiokapituleja on myös kuurojenpappi.
Tuomiokapitulit Ruotsin kirkossa

Ruotsin kirkon tuomiokapitulit olivat valtiollisia viranomaisia vuoteen 2000 saakka. Jokaisessa Ruotsin kirkon hiippakunnassa on tuomiokapituli ja se toimii itsenäisenä kirkollisena elimenä. Sen tehtävänä on tukea piispaa ja valvoa seurakunnissa ja pastoraateissa tapahtuvaa toimintaa. Tähän tehtävään kuuluu
Avustaa ja tukea seurakuntia kirkon oppiin, kirjoihin, sakramenttien ja jumalanpalvelusten hoitoon kuuluvissa asioissa, myös oikeudellisissa ja hallinnollisissa kysymyksissä
Seurakuntaohjesääntöjen vahvistaminen
Piispantarkastukset seurakunnissa ja pastoraateissa
Seurata miten hiippakunnan papit ja diakonit hoitavat tehtäväänsä ja noudattavat antamiaan vihkilupauksia
Tutkia ja päättää, ovatko kirkon virkaan vihittävät kelvollisia, päteviä kirkon virkaa varten.
Tutkia papin- ja diakonian virkaan hakijoiden kelpoisuuden ja antaa siitä lausunto seurakunnalle.
Päättää erikseen määrätyistä jumalanpalveluksiin ja kirkollisin kolehteihin liittyvistä asioista.
Käsittelee ja vahvistaa tarvittaessa muiden kirkollisten toimielinen tekemiä päätöksiä hiippakunnassa.
Tuomiokapitulin muodostavat
Piispa, joka on puheenjohtaja
Tuomiorovasti, joka on varapuheenjohtaja
Jäsen, joka toimii hiippakunnassa tai jossakin sen seurakunnassa pappina tai diakonina
Jäsen, joka on tai on ollut vakinainen tuomari
Kolme muuta jäsentä, jotka hiippakuntavaltuusto valitsee. Nämä jäsenet eivät saa olla piispaksi, papiksi tai diakoniksi vihittyjä.
Tuomiokapitulin sihteeri on hiippakunnan palveluksessa oleva hiippakunnan lakimies.
Uppsalan hiippakunnassa on arkkipiispa tuomiokapitulin puheenjohtaja. Uppsalan hiippakunnan piispa on 1. varapuheenjohtaja ja tuomiorovasti 2. varapuheenjohtaja.
Aiheesta muualla

Cuning. Maij:tin Asetus Cuinga Oikeuden käyminen Duomio-Capitlumis pitä pidettämän (11.2.1687).
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sivu tuomiokapitulista. (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tuomiokapitulit ja piispat. (Arkistoitu – Internet Archive)
Domkapitel hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tuomiokapitulin istunto vuonna 1936
Porvoon hiippakunnan tuomiokapitulin talo. Rakennus on ollut tuomiokapitulin käytössä 1770-luvulta saakka.
Helsingin hiippakunnan tuomiokapitulin sisäänkäynti osoitteessa Bulevardi 16, Helsinki.
Pietro Annigoni

Pietro Annigonin hauta.
Pietro Annigoni (7. kesäkuuta 1910 – 28. lokakuuta 1988) oli italialainen, Milanossa syntynyt taidemaalari.
Annigoni maalasi mm kuninkaallisten, kuten Elisabeth II:n muotokuvan. Muotokuvan kohteina olivat myös Paavi Johannes XXIII ja Jaipurin Maharani Gayatri Devi. 
Hän maalasi myös John F. Kennedyn muotokuvan Time lehden 1962 tammikuun numeron kanteen.
Annigoni ihaili renessanssin muotokuvamaalauksia. Hänellä oli vaikutusta mm. Michael John Angeliin ja Daniel Gravesiin.
Nuorena taideopiskelijana Annigoni piirsi vuonna 1931 punaliidulla kirjailija Joel Lehtosen, kun he sattuivat istumaan samassa seurueessa roomalaisessa ravintolassa. Kuva ja muutama muukin Annigonin Lehtoselle antama piirustus ja ne on julkaistu Pekka Tarkan kirjoittamassa Lehtosen elämäkerrassa.
Annigonin teoksia on mm. Uffizin kokoelmissa, Metropolitan Museum of Artissa, National Portrait Galleryssä ja Vatikaanin museossa.
Annigoni haudattiin Porte Santen hautausmaalle Firenzeen Basilica di San Miniato al Monteen.
Pietro Alessandro Guglielmi

Pietro Alessandro Guglielmi
Pietro Alessandro Guglielmi (9. joulukuuta 1728 Massa – 18. marraskuuta 1804 Rooma) oli italialainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Jacopo Guglielmin poika ja säveltäjä Pietro Carlo Guglielmin isä.
Guglielmi sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa isältään ja opiskeli sitten konservatoriossa Napolissa Francesco Duranten johdolla. Hän sävelsi suuren määrän oopperoita, joista ensimmäisenä kantaesitettiin Napolissa vuonna 1757 Lo solachianello ’mbroglione. Guglielmin varhaisista oopperoista suosituimpiin kuuluivat Il ratio della sposa (1765), La sposa fedele (1767) ja L'impresa d'opera (1769). Vuonna 1767 Guglielmi lähti Lontooseen. Palattuaan vuonna 1772 Italiaan hän jatkoi tuotteliasta työtään oopperoiden säveltäjänä. Hän sai suosiota myös oratorioillaan, joihin kuului La morte di Oloferne (1791).
Guglielmi sai nimitykset maestro di cappellan asemaan Vatikaanin Pietarinkirkkoon (1793) ja sen lisäksi San Lorenzo in Lucinaan (1797). Hän sävelsi myös kirkkomusiikkia, kuten messuja ja requiemin. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu soitinmusiikkia eri kokoonpanoille. Guglielmin vaimo oli oopperalaulaja Maria Leli, joka tunnettiin myös nimellä Lelia Achiapati.
Turun konservatorio

Konservatorion sisäänkäynti Crichtoninkadulla.
Sigyn-sali Varvintorilla.
Turun konservatorio (ruots. Åbo konservatorium) on yksi Suomen kuudestatoista konservatoriosta.[lähde? ] Turun konservatorio on musiikin ammatillista koulutusta sekä harrastepainotteista ja ammattiin tähtäävää tavoitteellista musiikin perusopetusta antava taideoppilaitos.
Konservatorion rehtorina toimii Juha Järvinen.
Koulutustehtävät

Turun konservatoriolla (Turun musiikinopetus Oy) on kaksi koulutustehtävää: musiikkialan ammatillinen koulutus ja taiteen perusopetuksen musiikin laaja oppimäärä.
Ammatillisessa koulutuksessa Turun konservatoriossa voi opiskella musiikkialan perustutkintoa tutkintonimikkeillä muusikko ja musiikkiteknologi sekä musiikkituotannon ammattitutkintoa. Ammatillisessa koulutuksessa opiskelee lähes 200 opiskelijaa.
Taiteen perusopetuksessa oppilaitoksessa on noin 1400 oppilasta ja 600 lasta varhaisiän musiikkikasvatuksessa. Oppilaitos toteuttaa taiteen perusopetuksen ajatusta tavoitteellisesta ja tasolta toiselle etenevästä opiskelusta instrumentti-, yhteismusisointi- ja hahmotusaineissa sekä musiikin esittämisessä huomioiden työtapoina myös improvisointia ja säveltämistä. Varhaisiän musiikkikasvatus on opetussuunnitelmassa osa taiteen perusopetuksen laajan oppimäärän rakennetta. Turun konservatoriossa kehitetty pistejärjestelmä mallintaa opintojen etenemistä tavoitteellisesti tasolta toiselle ja kohti todistuksia.
Turun konservatoriossa pidetään tärkeänä, että molemmissa koulutustehtävissä oppijoilla on monipuolisia oppimismahdollisuuksia ja riittävästi valinnaisuutta.
Turun konservatoriossa on monta kuoroa, jousiorkesteria, puhallinorkesteria, kitaraorkesteria, lukuisia pop- ja jazzkokoonpanoja sekä kamarimusiikkiryhmiä. Tavoitteena on toteuttaa vuosittain musiikkiteatterituotantoja, jotka ovat viime vuosina olleet tyylilajiltaan oopperoita ja musikaaleja.
Oppilaitos toimii Turussa Linnankatu 60:n ja Mestarinkatu 2:n toimitiloissa. Sivutoimipisteitä ei ole. Sähköisen oppimisympäristön kehittäminen on käynnissä määrätietoisesti. Osassa opetusta käytetään Itslearning- ja Google Classroom -alustoja.
Turun musiikinopetus Oy:n omistaa Turun kaupunki. Yhtiö syntyi liikkeenluovutuksilla 1.1.2020 Turun konservatorion ja Turun seudun musiikkiopiston kannatusyhdistyksistä. Turun konservatorio on yksi Suomen suurimmista musiikkioppilaitoksista.
Toimitilat

Turun konservatorion Linnankadun toimitilat sijaitsevat Aurajoen rannalla vanhan köysitehtaan ja telakkahallin vuonna 1994 uudistetuissa ja 2020–2022 peruskorjatuissa ajanmukaisissa tiloissa. Rakennuksen uudistustyö on saanut mm. Vuoden teräsrakenne -palkinnon 1994. Opetus- ja harjoitteluluokkien lisäksi käytössä ovat 379-paikkainen Sigyn-sali ja 100-paikkainen Crichton-sali.
Turun konservatorion Mestarinkadun toimitilat sijaisevat Kuninkaankartanonkadun ja Mestarinkadun kulmauksessa sijaitsevassa alun perin Turun Normaalilyseolle 1957 valmistuneessa kiinteistössä. Samoissa tiloissa toimii myös Turun Steiner-koulu.
Aiheesta muualla

Turun konservatorion kotisivut
Turun konservatorion teknologilinjan kotisivut
Phyllomedusa bicolor

| Phyllomedusa bicolor |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Lehtisammakot Hylidae
Suku::  Phyllomedusa
Laji::  bicolor
Kaksiosainen nimi
 Phyllomedusa bicolor  (Boddaert, 1772) 

Katso myös
   Phyllomedusa bicolor Wikispeciesissä   Phyllomedusa bicolor Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Phyllomedusa bicolor on yöaktiivinen Amazonin sademetsässä elävä lehtisammakkolaji.
Urossammakoiden pituus on noin 91–103 millimetriä, ja naarassammakot ovat suurempia, pituudeltaan noin 111–119 millimetriä. Yleisväritykseltään vaalean myrkynvihreän sammakon alahuulta, rintakehää ja etujalkoja koristavat valkoiset täplät, joita reunustavat tummanruskeat kehykset. Sammakoiden varpaiden väritys on ruskea. Iirikseltään tummanharmaiden silmien takana sijaitsevat sammakon eriterauhaset, joista voidaan sammakkoa vahingoittamatta ”lypsää” paikallisessa kansanparannuksessa käytettävää kansanlääkettä.
Panon kieliryhmään kuuluvat eteläamerikkalaiset intiaaniheimot Mayorunat, Matsestit, Amahuacat, Kashinawat, Katukinat, Yawanawát, Kaxinawát ja Marubot käyttävät tästä lehtisammakosta saatavaa kambô sapo -nimistä kansanlääkettä kuumeen hoitoon ja metsästysonnen parantamiseen sekä hedelmällisyyttä lisäämään. Riitissä heimon jäseniä pienistä pojista aikuisiin miehiin kokoontuu šamaanin luo. Šamaani polttaa osallistujien ihoon, yleensä käsiin tai jalkoihin, palavalla oksatikulla pienen palovamman, johon asetettu sekreetio imeytyy verenkiertoon. Peptidit aiheuttavat pahoinvointia ja oksentelua. Šamaani kastaa lapset jokeen, josta he pian nousevat pirteämpinä.
Aiheesta muualla

ITIS: Phyllomedusa bicolor (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Phyllomedusa bicolor
Käännös suomeksi
Pendentiivi

Pendentiivit merkitty kuvaan keltaisina.
Pendentiivi on arkkitehtuurissa kolmiomainen ja kaareva holvin osa, joka liittää pyöreän tai monikulmaisen kupolin alla olevaan neliömäiseen tilaan. Pendentiivin rakenteellisena tehtävänä on ohjata kupolin paino neljään kulmaan, tukipilarien varaan. Pendentiivit ovat tunnusomaisia Bysantin arkkitehtuurille, ja ne ovat tyypillisiä myös renessanssin ja barokin aikana rakennetuissa kirkoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pendentiivi Wikimedia Commonsissa
Per Ferskaug

| Per Ferskaug> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. syyskuuta 1958 Oslo, Norja
Uran tiedot
Pituus:  185 cm
Paino:  70 kg
Laji:  purjehdus
Per Ferskaug (s. 23. syyskuuta 1958 Oslo, Norja) on norjalainen purjehtija. Ferskaug kilpaili vuoden 1984 kesäolympialaisissa sijoittuen sijalle 17 tornado-luokassa yhdessä Halvor Smithin kanssa.
Per Fjellström

Per Fjellström (2. maaliskuuta 1697 – 30. kesäkuuta 1764) oli ruotsalainen pappi. Hän toimi vuodesta 1719 opettajana Lyckelsen saamelaiskoulussa ja oli siellä kirkkoherrana vuodesta 1739. Hän julkaisi 1738 saamen kielen kieliopin ja sanakirjan Dictionarium sueco-lapponicum ja seuraavina vuosina lisäksi saamenkielistä hengellistä kirjallisuutta ja Uuden testamentin käännöksen saamen kielelle. Hän loi eteläsaamen kirjakielen perustan.
Tomi Haustola

| Tomi Haustola |
| --- | --- |
 Tomi Haustola Tomaatteja Tomaatteja -festivaaleilla 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Suolahti
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  stand up -koomikko ja käsikirjoittaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  Huhtikuu 2009–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Tomi Haustola (s. 18. huhtikuuta 1982 Suolahti) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja.
Stand up

Haustola on tullut tunnetuksi Nelosen Stand up!, Noin Viikon Studio sekä YLEn Naurun Tasapaino ohjelmista. Hän oli myös mukana yli 11000 lippua myyneellä Naurun Tasapaino On The Road - sekä loppuunmyydyllä Noin Viikon Stand up -kiertueilla. Haustola teki historiaa olemalla ensimmäinen suomalainen stand up -koomikko, jonka livealbumi on julkaistu Spotifyssä.
Haustola keikkailee aktiivisesti ympäri Suomea tehden julkisia ja yksityisiä esiintymisiä. Hän on tullut tunnetuksi esittävästä tyylistään, jossa hän yhdistelee ennalta kirjoitettua materiaalia ja spontaania yleisöimprovisaatiota keskenään. Hänen huumorinsa kohdistuu usein häneen itseensä, parisuhteeseen sekä arkisiin huomioihin.
Vuonna 2022 Haustola palkittiin muiden koomikoiden äänestämänä "Vuoden koomikko"-tittelillä, jonka jakaa vuosittain Kallion Komediabolaget.[lähde? ]
Käsikirjoittaminen ja TV-työt

Stand up -esiintymisten lisäksi Haustola on ollut käsikirjoittamassa lukuisia tv-ohjelmia kuten Suurmestari, Stadi vs. Lande, Noin viikon studio sekä palkittua Noin viikon uutisia. Haustola oli ehdolla Vuoden käsikirjoittajaksi Venla-gaalassa 2023 ohjelmasta Suurmestari. Tämän lisäksi hän toimi 4. kauden Love Island Suomi ohjelman kertojaäänenä.
Hän on myös ollut yleisölämmittelijänä mm. MTV3:n Tähdet Tähdet (2014, 2015) Nelosen Hyvät ja Huonot uutiset (2014) ja Dancing on Ice (2013) ohjelmissa.
Akateeminen ura

Haustola on koulutukseltaan tietotekniikan diplomi-insinööri. Hän valmistui Tampereen teknillisestä yliopistosta 2010, jossa hän jatkoi tutkijana vuosina 2010-2012. Haustola on julkaissut tieteellisiä julkaisuja liittyen mm. mobiilin 3D-sisällön laatuun ja sen kokemukseen.  .
Yksityiselämä

Haustola on tunnustanut olevansa suuri amerikkalaisen showpainin ja stand upin fani, käyttäen vapaa-aikansa omin sanoin: "hyvin pitkälti jomman kumman katsomiseen". Hän asuu tällä hetkellä Helsingissä.
Julkaisut, TV-esiintymiset ja yleisölämmittelyt

Love Island Suomi, 4. kausi
Noin Viikon Studio 2018, 2019, 2020
Nelosen Stand up! 2016, 2017, 2018, 2019
Noin Viikon Uutiset, 2017
Stand up -show: Maisemareittiä - 2015
YLE Naurun Tasapaino  Syksy 2014
DVD Total Comedy 3 -Tomi Haustola 2012
YLE Suorana: Kortesmäki 29.10.2013
Yleisölämmittelijä, Yle TV1, Marja Hintikka Live, 2016
Yleisölämmittelijä YLE, Anna Perhon Kyselytunti, 2015
Yleisölämmittelijä MTV3, Tähdet, Tähdet, 2015 2014
Yleisölämmittelijä NELONEN, Hyvät ja huonot uutiset, 2014
Yleisölämmittelijä YLE, Noin viikon uutiset, 2014
Yleisölämmittelijä YLE, Kerran viikossa 2013
Yleisölämmittelijä NELONEN, Dancing On Ice 2013
Aiheesta muualla

Tomi Haustolan verkkosivut
Per Gedda

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | louhi |  |
Per Olof Harald Gedda (28. elokuuta 1914 Västra Frölunda – 4. heinäkuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen kilpapurjehtija. Hän sijoittui neljänneksi kahdeksan metrin luokassa Berliinin kesäolympialaisissa 1936 ja saavutti Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hopeaa louhi-luokassa. Hän oli Erik Walleriuksen sisaruksen poika.
Pencak silat

Pencak silat
Pencak silat on indonesialainen itsepuolustuslaji.  Laji muistuttaa jonkin verran muita itsepuolustuslajeja. 
Nimi Pencak Silat tarkoittaa suomeksi taistelulajeja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pioneer H

Pioneer H Yhdysvaltain Avaruustieteen museossa
Pioneer H on laukaisematon Pioneer 10 ja 11 -luotaimien seuraaja. Aluksen valmistuttua sen lähetystä avaruuteen siirrettiin talouskriisin saapuessa Yhdysvaltoihin, ja lopulta sitä ei koskaan laukaistu. Tällä hetkellä alus on Kaliforniassa Yhdysvaltain Avaruustieteen museossa esillä.
Pioneer-ohjelma
Pioneer 0
Pioneer 1
Pioneer 2
Pioneer 3
Pioneer 4
Pioneer P-1 (W)
Pioneer P-3 (X)
Pioneer P-30 (Y)
Pioneer P-31 (Z)
Pioneer 5 (P-2)
Pioneer 6, 7, 8 ja 9
Pioneer 10
Pioneer 11
Pioneer H
Pioneer Venus -ohjelma
Pencey Prep

Pencey Prep on punkbändien Sector 12 ja Stick Figure Suicide entisten jäsenten muodostama post-hardcore-yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1998–2001.
Pencey Prep oli harvinainen yhdistelmä punkkia, emocorea ja indie rockia. Bändi julkaisi ainoan albuminsa Heartbreak in Stereo Eyeball Recordsilla syksyllä 2001 ja hajosi pian sen jälkeen. Bändin nimi tulee kirjasta Sieppari ruispellossa. Siinä Pencey Prep on koulu, josta päähenkilö Holden erotetaan. He soittivat bändien kuten Nada Surf, The Strokes, Thursday, New Found Glory ja Brand New kanssa. Pencey Prepin hajottua uusien fanien oli vaikea löytää heidän levyään. Eyeball Records julkaisi sen uudestaan alkuvuonna 2007.
Frank Iero jatkoi My Chemical Romancen kitaristiksi ja Leathermouthin kitaristiksi ja laulajaksi. John ”Hambone” McGuire ja Neil Sabatino ryhtyivät soittamaan Fairmontissa. Vuonna 2005 John Mcguire perusti Brine and Bastardsin, joka julkaisi ensimmäisen levynsä tammikuussa 2008.
Jäsenet

Frank Iero (laulu, kitara)
Shaun Simon (koskettimet)
John McGuire (Hambone) (basso, laulu)
Neil Sabatino (kitara, laulu)
Tim Hagevik (rummut)
Pekka Laurila

| Pekka Laurila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. marraskuuta 1927 Helsinki
Kuollut: 20. syyskuuta 2007 (79 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:  Suomalainen
Ammatti:  Arkkitehti
Pekka Reino Laurila (13. marraskuuta 1927 Helsinki – 20. syyskuuta 2007 Tampere) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnittelijan uran lisäksi toimi apulaisprofessorina Tampereen teknillisessä korkeakoulun arkkitehtuurin osastolla.
Laurila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisessa lyseossa 1945, valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1955 ja tekniikan lisensiaatiksi samassa paikassa 1972. Lisää oppia ja näkemystä hän hankki tekemällä opintomatkoja useaan Euroopan maahan. Pekka Laurila avioitui 1954 arkkitehti Aino Tandefeltin kanssa ja he perustivat Arkkitehtitoimisto Aino ja Pekka Laurilan, jonka osakkaana Pekka Laurila oli 1957–1974. Suunnittelutyön ohessa Laurila työskenteli Teknillisessä korkeakoulussa assistenttina 1955–1958 ja Taideteollisen oppilaitoksen erikoisopettajana 1959–1963. Arkkitehti-lehden päätoimittajana hän toimi 1960–1966.
Tampereen teknillisen korkeakoulun erikoisopettajana Laurila työskenteli 1970–1972, virkaa toimittavana apulaisprofessorina 1972–1974 ja apulaisprofessorina 1974–1985. Korkeakoulun arkkitehtuurin osaston johtajana hän oli 1976–1985. Laurila jäi työkyvyttömyyseläkkeelle 1985.
Luottamustoimia Laurilalla oli vuosien varrella useita. Hän oli Suomen taideteollisen yhdistyksen johtokunnan jäsen 1961–1972, valtion rakennustaidelautakunnan jäsen 1964–1968, valtion rakennustaidetoimikunnan sihteeri 1968–1971, Helsingin julkisivutoimikunnan jäsen 1968–1971, rakennuskulttuuritoimikunnan jäsen 1967–1978 ja Rakennustaiteen seuran edustajiston jäsen 1974–1976. Hän vaikutti myös Yhdyskuntasuunnittelun jatkokoulutuskeskuksen neuvottelukunnassa ja Suomen Icomos-toimikunnassa ja hän toimi Pirkanmaan perinnepoliittisen yhdistyksen puheenjohtajana 1981–1985.
Pekka Laurila oli aktiivinen arkkitehti, suunnittelija, opettaja ja tutkija sekä yhteiskunnallinen keskustelija, joka perehtyi erityisesti kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin. Hän puhui rakennushistoriallisten arvojen ja säilyttämisen puolesta aikana, jolloin niitä ei pidetty itsestäänselvyytenä. Tampereelle asetuttuaan hän oli tehdasmiljöiden ja vanhojen työväen asuinalueiden puolestapuhuja. Etenkin Pispala oli hänelle tärkeä. Hän muutti Pispalan Rinnekadulle 1970-luvun lopulla ja hän ja hänen korkeakoululaitoksensa suuntasivat tutkimuksiaan Pispalaan silloin, kun alueen asemakaavasta ja perusparannuksesta kamppailtiin. Laurila korjasi oman talonsa vaatimattomasti ja sulautui muutenkin tavallisten pispalalaisten seuraan kuin kuka tahansa muukin. Vaikka Laurilan eläkevuosia varjostivat monet vaivat, hän halusi silti osallistua julkiseen keskusteluun, kuten Finlaysonin tehdasalueella olleen värjäämön tapaukseen ja purkuun vuonna 2005.
Julkaisut

Helsingin kaupungin sairaaloiden arkkitehtuurista, 1968
Rakennusten suunnittelun perusteet, 1970
Helsingin uusrenessanssiarkkitehtuuri, 1972
Kerrostaloasunnon kehitys Helsingissä 1860–1900, 1972
Rakennussuojelun perusteet, 1978
Laurila laati tutkimuksia ja piti esitelmiä Suomen 1800-luvun arkkitehtuurista ja rakennusten saneerauksesta.
Suunnittelutöitä

Laurila laati entistämis- ja saneeraussuunnitelmat Loukion ja Meilahden kartanoihin sekä Hvitträskiin. Lisäksi hän suunnitteli asuin- ja kokousrakennuksia.
Munkkiniemen kartanon 1965–1967 toteutetun entistystyön suunnittelivat Aino ja Pekka Laurila
Helsinkiläisen Esplanadikappelin 1974–1976 suoritetun entisöinnin ja peruskorjauksen suunnittelivat Aino ja Pekka Laurila
Pietro Alfieri

Pietro Alfieri (29. kesäkuuta 1801 Rooma – 12. kesäkuuta 1863 Rooma) oli italialainen pappi, musiikkitieteilijä ja säveltäjä.
Alfieri oli gregoriaanisen laulun asiantuntija. Hän opetti sitä Venerabile Collegio Inglese -pappisseminaarissa. Hän julkaisi lukuisia kirjoja kirkkomusiikin aiheista ja toimitti Giovanni Pierluigi da Palestrinan teosten kokoelman. Alfierin kuvattiin olleen psyykkisesti sairas ennen kuolemaansa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Pendelöinti

Lähijuna pysähtyneenä Helsingissä Pasilan asemalle.
Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Pendelöinti (ruotsin sanasta pendla ’liikkua edestakaisin, heilua’, alun perin latinan sanasta pendulum, heiluri) tarkoittaa nykykielessä asuinpaikkakunnan ja työssäkäyntipaikkakunnan välistä työmatkaliikennettä. Työmatkaliikenteen osuus muusta liikenteestä on heilurimaista töiden alkamis- ja päättymisajankohtana, ja aiheuttaa selvän piikin liikenteessä olevien henkilöiden määrässä.
Pendelöinnin aiheuttama heiluriliike lienee parhaiten todettavissa paikallisjuna- sekä muussa joukkoliikenteessä, jossa aamuisin suuri määrä ihmisiä saapuu työssäkäyntipaikkakunnalle junilla, linja-autoilla sekä henkilöautoilla. Samat ihmiset palaavat takaisin iltapäivällä.
Ruotsin kielen sana ett pendeltåg eli kirjaimellisesti heilurijuna (paikallisjuna tai lähijuna) kuvaa junayksikköä, joka liikkuu tietyllä reitillä edestakaisin joko jatkuvasti tai vain tiettyinä vuorokaudenaikoina.
Pitkät työmatkat ennustavat sosiaalista eristymistä, joka tekee ihmiset onnettomiksi. Erään laskelman mukaan tunnin mittainen matka työpaikalle vähentää ihmisen tyytyväisyyttä niin, että tasoissa pysyäkseen hänen olisi saatava vastineeksi 40 prosenttia enemmän palkkaa kuin ihmisen, jonka työpaikka on kodin lähellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pendelöinti Wikimedia Commonsissa