stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hopea
Historia

Hopea on niin sanottu muinaismetalli. Kullan tavoin myös hopea on ollut tunnettu jo inhimillisen kulttuurikehityksen varhaiskautena. Sen tarkkaa löytöajankohtaa ei tunneta. Arkeologisten löytöjen perusteella voidaan kuitenkin olettaa hopean löydetyn noin 5 000 vuotta sitten, siis pari tuhatta vuotta kullan jälkeen. Tähän on syynä se, että hopeaa on harvemmin vapaana luonnossa kuin kultaa. Ikivanhoja tunnettuja hopeakaivoksia ovat Salcedo ja San José Perussa. Kreikkalaisilla ja roomalaisilla oli tuhansia orjia louhimassa hopeamalmia.
Hopea oli useimmissa maissa 1800-luvulle saakka rahajärjestelmän perustana, kunnes sen syrjäytti kultakanta. Tämän vuoksi monien vanhojen rahayksikköjenkin nimet ovat samat kuin massa- tai painoyksikköjen. Esimerkiksi yksi Englannin punta (pound £) on alun perin vastannut arvoltaan yhtä paunaa eli naulaa (pound) hopeaa, ja samoin on laita Turkissa ja aikaisemmin Italiassakin käytössä olleen liiran.
Vielä hopeakannasta luopumisen jälkeen hopeaa käytettiin pitkään laajalti kolikkometallina. Suomessa lyötiin viimeksi vuosina 1964–1968 yhden markan kolikot 35 % hopeaa sisältäneestä metalliseoksesta. Nykyisin hopearahoista on kuitenkin jo lähes kaikkialla luovuttu. Poikkeuksen muodostavat merkkitapausten vuoksi lyödyt hopeiset juhlarahat.
Suomen kielen sana hopea on ilmeisesti alun perin tarkoittanut "pehmeää", sillä sen huomattiin olevan aiemmin tunnettua kuparia pehmeämpää.
Hopean hinta

Historian alussa hopeaa pidettiin miltei yhtä arvokkaana kuin kultaa, koska se oli aluksi niin harvinaista. Myöhemmät löydökset varsinkin Amerikassa ovat olleet kuitenkin niin runsaat, että hopean hinta on nykyään kultaa huomattavasti alhaisempi (n. 14 €/unssi, kulta n. 1 550 €/unssi). Halvempana materiaalina hopeasta voidaan tehdä näyttäviä ja isokokoisia koruja. Hopean hinta ei enää tosin heijasta sen suurempaa yleisyyttä, koska hopeasta suuri osa on poistunut teollisiin tarkoituksiin, ja analyytikkojen mukaan sijoitushopean hinnassa on nousupaineita.
Hopean hinta määräytyy päivittäin maailman raaka-ainepörsseissä, joista tunnetuin ja arvovaltaisin on Lontoon metallipörssi eli LME (London Metal Exchange). Hopea, kuten muutkin jalometallit, hinnoitellaan troy unsseina (n. 31,1 g).
Sijoitushopea

Hopeasijoituksia voi tehdä arvopaperimuodossa olevaan tai fyysiseen hopeaan. Noin 98 % maailman sijoitushopeasta on arvopaperistetussa muodossa, sijoitusinstrumentteina. Pankkien ja sijoituspalveluiden kautta on tarjolla hopeatilejä, joiden katteena voi olla fyysistä hopeaa, mutta näin ei aina ole. Raaka-ainepörssit noteeraavat esimerkiksi hopeafutuureita, joilla operoivat enimmäkseen institutionaaliset sijoittajat.
Fyysistä sijoitushopeaa on harkkojen muodossa sekä kolikkoina, kuten unssin kolikkona ja hopeadollareina (AGD-sijoitushopea). Lisäksi on olemassa sijoituskäyttöön tarkoitettu erityinen hopeaesineiden laji, ”pyörylät” (engl. rounds). Ne eivät ole kolikoita, koska ne ovat yksityisesti, ei valtiollisesti tuotettuja, mutta eivät myöskään mitaleita. Fyysiseen hopeaan sijoittamiseksi voi käsittää myös käyttö- ja kauneusarvoa omaavien hopeaesineiden omistamisen
.
Hopeaesineiden puhdistus

Hopean puhdistukseen/kiillotukseen on saatavilla erilaisia puhdistusaineita ja -välineitä. Näitä myyvät esimerkiksi alan kultasepänliikkeet. Erilaisille hopeaesineille on olemassa omat aineensa. Mitä arvokkaammasta esineestä/kohteesta on kysymys sitä tärkeämpää on selvittää puhdistusvaihtoehdot alan asiantuntijan kanssa.
Hopeaesineitä voidaan helposti ja turvallisesti puhdistaa kotioloissa laittamalla hopeaesineet kulhoon, jossa on lämmintä tai kuumaa vettä ja sähköä johtavaa ainetta kuten ruokasuolaa (tai ruokasoodaa) sekä alumiinifoliota. Hopeaesineet kääritään alumiinifolion sisään. Alumiini epäjalompana metallina pelkistää hopeasulfidin takaisin hopeaksi. Reaktioyhtälö on 3Ag2S + 2 Al → 6 Ag + Al2S3. Hopeaesineet puhdistuvat jopa muutamassa minuutissa, mikäli tummuminen on vähäistä. Runsaasti tummuneet esineet vaativat pidemmän ajan. Reaktiossa vapautuu mm. vetysulfidia, H2S, joka haisee pilaantuneilta kananmunilta tai viemäriltä. Puhdistetut esineet voi kiillottaa esim. villasukalla. Hopearahoja ei kuitenkaan koskaan tule kiillottaa, koska ne voivat menettää numismaattisen arvonsa.lähde?
Merkittävät esiintymisalueet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Aasia Filippiinit  Uzbekistan |   |  Afrikka Kongon demokraattinen tasavalta  Sambia |   |  Amerikka Dominikaaninen tasavalta  Honduras  Kanada  Meksiko  Nicaragua  Peru |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Australia ja Oseania Australia  Papua-Uusi-Guinea  Uusi-Kaledonia |   |  Eurooppa Puola  Ruotsi  Slovenia |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hopean kansainvälinen kemikaalikortti
Tukes: Jalometallituotteiden leimat (Arkistoitu – Internet Archive)
Hopean maailmanmarkkinahinta
Periodictable: Technical data for Silver (englanniksi)
Luettelo hopean isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi))
The Royal Society of Chemistry (RSC): Silver (englanniksi)
PeriodicTable: Silver (Ag) (englanniksi)
PubChem: Silver (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Silver (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Silver (englanniksi)
DrugBank: Silver (englanniksi)
Persialainen hopea-astia 500-luvulta eaa.
Tuhannen unssin (31,1 kg) hopeaharkko, sijoitushopeaa.
Hopeakimpale
Royal Bank of Scotland

| The Royal Bank of Scotland Group PLC |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  LSE: RBS
ISIN:  GB00B7T77214
Perustettu:  1727 (Edinburgh, Skotlanti)
Toimitusjohtaja:  Stephen Hester
Avainhenkilöt:  sir Philip Hampton, hallituksen puheenjohtaja
Kotipaikka:  Edinburgh, Skotlanti
Toimiala:  Finanssipalvelut
Liikevaihto:  33,8 miljardia GBP
Henkilöstö:  170 000
Kotisivu:  www.rbs.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Royal Bank of Scotland on yksi Ison-Britannian vanhimmista pankeista. Se perustettiin vuonna 1727 Edinburghissa, Skotlannissa, jossa se yhä edelleen pitää päämajaansa. Sen osake noteerataan Lontoon pörssissä. Taseensa perusteella (1 639,86 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 16. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi.
The Royal Bank of Scotland oli ensimmäinen Britannian suurista pankeista, joka aloitti verkkopankkitoiminnan. Royal Bank of Scotland painattaa useita erilaisia seteleitä, jotka ovat käypiä maksuvälineitä Skotlannissa. Setelien nimellisarvot ovat 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 puntaa. Se on myös ainoa pankki Britanniassa, joka painaa edelleen yhden punnan seteleitä, ja sen sadan punnan seteli on kaksi kertaa suurempi kuin maan keskuspankin painattamista seteleistä suurin (50 puntaa). Jotta liikepankki voi painattaa omia seteleitään Britanniassa, pitää sen hankkia keskuspankilta (Bank of England) seteleitä sen määrän arvosta kuin se tahtoo painattaa seteleitä. Koska useat liikepankit painattavat seteleitä hyvin suurien summien edestä (jopa satoja miljoonia puntia), eivät tavalliset setelit ole käytännöllisiä. Niinpä liikepankit ostavat Bank of Englandilta "miljoonaseteleitä" eli seteleitä, joiden arvo on miljoona puntaa tai enemmän. Näitä seteleitä ei koskaan nähdä julkisuudessa, vaan ne ovat käytössä ainoastaan pankkien sisäisessä liikenteessä.
Royal Bank of Scotland oli myös ensimmäinen brittipankki, joka painatti juhlaseteleitä. Koska kuningattarella eli valtiolla on yksinoikeus lyödä metallirahaa, RBS keksi ryhtyä painattamaan juhlaseteleitä, joiden aihe poikkeaa pankin tavallisista seteleistä. Juhlasetelien painosmäärät ovat rajattuja, ja niiden aiheina ovat olleet mm. EU-huippukokous, kuningatar Elisabet II:n 50-vuotishallitsijajuhla (Golden Jubilee), kuningataräiti Elisabet, ammattilaisgolfaaja Jack Nicklaus, kirjailija Robert Louis Stevenson, puhelimen keksijä Alexander Graham Bell, St. Andrewsin golfkerho (maailman vanhin golfkerho, "golfin koti") sekä Edinburghin kuninkaallisten kirurgien koulun 500-vuotisjuhla. Juhlasetelien aiheena on yleensä ollut jokin olennaisesti Skotlantiin liittyvä asia.
2008 osakeanti

The Royal Bank of Scotland toteutti vuonna 2008 Britannian yrityshistorian suurimman uusmerkintäannin. Annin koko oli 12 miljardia puntaa, jolla pankki rahoitti mm. edellisvuonna toteuttamaansa ABN Amron yritysostoa.
RBS Suomessa

The Royal Bank of Scotlandilla on konttori jokaisessa Pohjoismaassa. RBS:n Helsingin konttori sijaitsee Mikonkadulla. RBS:n ja sen kokonaan omistaman tytäryhtiön RBS Nordisk Rentingin asiakkaat ovat suomalaisia suuryrityksiä. Kuten monet skotlantilaisyhtiöt, myös RBS järjestää Helsingissä tammikuisin Robert Burnsia, Skotlannin kansallisrunoilijaa, juhlistavia Burns Night (Burnsin päivällinen) -illanviettoja, joiden pääteemana on haggis-perinneruoan syöminen.
RBS Nordisk Renting

Nordisk Renting AB perustettiin vuonna 1986, ja vuoteen 2011 mennessä se on tehnyt yli 500 omaisuudella taattua kauppaa. Nordisk Rentingin Suomen-kiinteistökannan arvo on tällä hetkellä noin miljardi euroa. RBS Nordisk Renting on pitkään tehnyt yhteistyötä useiden merkittävien suomalaisten yrityskumppanien kanssa. Nordisk Renting Oy on täysin Nordisk Renting AB:n omistuksessa oleva tytäryhtiö, ja se kuuluu The Royal Bank of Scotland (RBS) -konserniin.
ABN Amro

RBS oli mukana konsortiossa, joka osti hollantilaisen ABN Amro -pankin vuonna 2007. RBS sai kaupassa suurimman osan ABN Amron globaalista investointipankkitoiminnasta. Muut ostajat olivat belgialais-hollantilainen Fortis ja espanjalainen Grupo Santander.
Gwyneth Paltrow

| Gwyneth Paltrow |
| --- | --- |
 Paltrow Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gwyneth Kate Paltrow
Syntynyt: 27. syyskuuta 1972 (ikä 52) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Chris Martin (2003–2014) Brad Falchuk (2018–)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Merkittävät roolit:   Seitsemän  Emma  Rakastunut Shakespeare  Täydellinen murha  Marvel Cinematic Universe 
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar   1998 Rakastunut Shakespeare  Parhaan naispääosan Golden Globe  1998 Rakastunut Shakespeare 
Aiheesta muualla
gwynethpaltrow.com
IMDb 
Elonet
Gwyneth Kate Paltrow (/ˈpæltroʊ/; s. 27. syyskuuta 1972 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja yrittäjä. Hänet palkittiin roolistaan elokuvassa Rakastunut Shakespeare parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla.
Näyttelijänuransa ohella Paltrow on saanut huomiota wellness- ja lifestyle yritys Goopin perustajana ja toimitusjohtaja.
Ura

Paltrown perhe muutti Massachusettsiin tämän ollessa 11. Siellä hänen isänsä Bruce Paltrow aloitti työskentelyn erinäisissä kesäteattereissa. Paltrow sai varhaisen näyttelijäkoulutuksensa vanhemmiltaan. Hän valmistui Spence Schoolista, New Yorkissa ja muutti Kaliforniaan. Paltrow opiskeli Kaliforniassa UC Santa Barbarassa pääaineenaan taidehistoria. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa aloittaakseen näyttelijänuraansa.
Paltrown ensimmäinen merkittävä roolin oli elokuvassa Sydämet (1991). Hän näytteli nuorta Wendyä kummisetänsä Steven Spielgergin elokuvassa Hook (1991). Paltrow sai varhaisen työnsä jälkeen seuraavaksi huomiota David Fincherin ohjaamassa elokuvassa Seitsemän (1995). Hän esitti elokuvassa etsivä William Somersetin (Brad Pitt) vaimoa.
Paltrow nousi kuuluisuuteen kuitenkin vasta elokuvan Emma (1996) myötä, jossa hän näytteli elokuvan nimikkohenkilö Emma Woodhousea. Elokuva perustuu Jane Austenin saman nimiseen vuonna 1815 julkaistuun romaaniin. Rooli toi Paltrowlle tämän ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuuden. Paltrown näyttelijäntyö Emmassa johti siihen, että hänelle tarjottiin Violan roolia elokuvassa Rakastunut Shakespeare (1998), josta hän voitti parhaan naispääosan Oscar-palkinnon ja parhaan naispääosan Golden Globe palkinnon.
Paltrow näytteli Matt Damonin ja Jude Lawn rinnalla vuonna 1999 elokuva-adaptaatiossa Patricia Highsmithin romaanista Lahjakas herra Ripley, missä hän oli playboy ja miljardööri Dickie Greenleafin (Jude Law) kihlattu.
2000-luvun alussa Paltrow on näytellyt muun muasssa elokuvissa The Royal Tennenbaums (2001), Hal ja iso rakkaus (2001) sekä Sky Captain and the World of Tomorrow (2003). Vuodesta 2008 Paltrow on esittänyt Rautamiehen rakastettua Pepper Pottsia Marvelin elokuvissa Iron Man (2008), Iron Man 2 (2010), The Avengers (2012), Iron Man 3 (2013), Spider-Man: Homecoming (2017), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019).
Paltrow näytteli Glee-televisosarjassa sijaisopettaja Holly Hollidaytä viiden jakson ajan vuosina 2010–2014.
Paltrowlle omistettiin tähti Hollywood Walk of Fame -kadunpätkällä vuonna 2010.
Vuonna 2017 Paltrow kertoi pitävänsä taukoa näyttelemisestä keskittyäkseen yrityksensä johtamiseen.
Ura > Goop

Paltrow aloitti oman viikottaisen wellness- ja lifestyle-uutiskirjeensä Goopin vuonna 2008. Tämän jälkeen Goop on kuitenkin laajentunut yritykseksi. Yritys toimii verkon kautta ja myy vaatteita, kosmetiikkaa ja terveystuotteita kuten ravintolisiä.
Netflix julkaisi tammikuussa 2024 kuusiosaisen The Goop Lab dokumenttisarjan. Sarjassa Paltrow ja tämän tiimi tutkivat pseudotieteisiin liittyviä aiheita huippukylmähoidosta psykedeelisiin huumeisiin.
Paltrowta ja tämän yritystä on kritisoitu laajasti pseudotieteiden edistämisestä.
Yksityiselämä

Paltrow on näyttelijä Blythe Dannerin ja tuottaja Bruce Paltrow’n tytär. Hänen veljensä Jake Paltrow on ohjaaja ja käsikirjoittaja. Näyttelijä Katherine Moennig on heidän serkkunsa.
Vuosina 2003–2014 Paltrow oli naimisissa Coldplayn laulajan Chris Martinin kanssa. Ex-pariskunnalla on kaksi lasta: Lontoossa toukokuussa 2004 syntynyt tytär ja New Yorkissa huhtikuussa 2006 syntynyt poika.
Gwyneth Paltrow on ollut kihloissa näyttelijä Brad Pittin kanssa (1996–1997) ja seurustellut näyttelijä Ben Affleckin kanssa. Paltrow kihlautui tammikuussa 2018 Glee-tv-sarjan tekijän Brad Falchukin kanssa ja heidät vihittiin syyskuussa 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gwyneth Paltrow Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Gwyneth Paltrow Toronton elokuvajuhlilla 2000.
Aron kahakka

Aron kahakka (myös Aronkylän kahakka) käytiin Suomen sodassa 28. heinäkuuta 1808. Kahakka päättyi Ruotsin voittoon.
Uudenmaan eskadroona 30 saavutti luutnantti Adelborgin johdolla 50–60 venäläistä husaaria ja kasakkaa Kauhajoen Aronkylässä. Venäläiset olivat vetäytyneet Kurikasta. Aronkylässä venäläiset olivat tuhonneet Kainastonjoen ylittävän Kattilakosken sillan. Uudenmaan eskadroonan rakuunat ylittivät joen kahlaamosta, joka sijaitsi sillan vieressä, ja saivat venäläisten jälkijoukon kiinni. Muutama venäläinen otettiin vangiksi ja loput rusikoitiin jokeen. Tämän jälkeen venäläisten pääjoukko rivien seottua lähti pakenemaan Lapväärtin suuntaan.
Kahakkaa voidaan pitää ainoana puhtaana ratsuväkitaisteluna kesällä 1808.
Merja Kuusisto (hiihtäjä)

Merja Päivikki Kuusisto (o.s. Lahtinen s. 30. kesäkuuta 1968 Laihia) on suomalainen, 1990-luvulla arvokilpailuihin osallistunut maastohiihtäjä.
Kuusisto sijoittui Falunin 1993 MM-kilpailuissa 32:nneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa kuudestoista ja 30 kilometrin perinteisellä viidestoista. 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi runsaat puoli minuuttia pronssista jääneenä.
Kuusisto sijoittui Thunder Bayn 1995 MM-kilpailuissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kymmenenneksi. 5 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa hän oli sijalla 29. Viestissä hän toi Suomen maaliin kuudentena. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa yhdenneksitoista.
Kuusisto voitti Suomen-mestaruuden vapaan hiihtotavan 5 kilometrillä 1994 sekä perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä ja takaa-ajossa 1995
Kuusisto saavutti SM-mitalin myös maastojuoksussa oltuaan kolmas kuuden kilometrin matkalla vuonna 1998.
Merja Kuusisto on naimisissa entisen maastohiihtäjän Mika Kuusiston kanssa.
Aiheesta muualla

Merja Kuusisto Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Homeoottinen geeni

Hox-geenit ohjaavat banaanikärpäsen (Drosophila melanogaster) osien kehitystä.
Homeoottinen geeni eli HOX-geeni (myös isäntägeeni) ohjaa eläimillä kokonaisten rakenteiden kehitystä säätelemällä yksilönkehityksen aikana muiden geenien toimintaa. Ne antavat soluille niiden identiteetin eli viestin siitä, minkä rakenteen mitäkin osaa niiden on tarkoitus muodostaa alkionkehityksen aikana. Ihmisellä homeoottisia geenejä on 39 kappaletta.
Homeoottinen geeni sisältää homeoboksin, joka ohjaa yksilönkehitystä. Läheskään kaikki homeoboksin sisältävät geenit eivät ole silti homeoottisia eli HOX-geenejä. Muita homeoboksin sisältäviä geenejä ovat muun muassa LIM-geenit.
Parjakanneva

Parjakannevaa etelään päin lähellä Parjakannevan taistelun muistomerkkiä.
Parjakanneva on suoalue Kauhajoella, kirkonkylän ja Päntäneen kylän välillä, Päntäneenjokilaakson pohjoispäässä. Lännessä suo rajoittuu Päntäneenjokeen.
Kauhajoen kapinan aikana, yöllä 8.–9. heinäkuuta 1808 Parjakannevalla käytiin lyhyt laukaustenvaihto pohjalaisten talonpoikien ja venäläisten välillä. Venäläinen kuormasto oli tulossa Karijoen suunnasta kohti Kauhajokea, jonka vuoksi talonpojat menivät tuhoamaan Parjakannevalla sijaitsevan sillan ja jäivät sinne myös odottamaan kuormastoa. Kahakka päättyi talonpoikien pakenemiseen paikalta.
Suolla käytiin yöllä 28.–29. heinäkuuta 1808 Suomen sotaan kuuluva Parjakannevan taistelu. Taistelu päättyi Ruotsin perääntymiseen.
Chemin de fer de la Rivière Romaine

Chemin de fer de la Rivière Romaine (AAR-lyhenne: CFRR) eli Romaine River Railway on Québecin provinssissa Kanadassa rautatieliikennettä harjoittava kanadalainen yritys. Yhtiö liikennöi omistamallaan noin 43 kilometrin mittaisella rautatiellä, joka alkaa Havre-Saint-Pierren satamakaupungista Saint Lawrencen lahden pohjoisrannalta ja johtaa Tion kaivokselle Lac Allardin lähelle. Rautatieyhtiö on perustettu 1949 ja sen omistaa kaivosyhtiö Quebec Iron and Titanium Corporation.
Rautatieyhtiö huolehtii QIT:n omistaman titaanikaivoksen malmi- ja tavaraliikenteestä, sekä operoi yhtiön työntekijöille tarkoitettuja henkilöjunavuoroja kaupungin ja kaivoksen välillä. Yhtiön rataverkko on täysin eristyksissä muista rautatielinjoista.
Kansi kiinni ja kuulemiin

| Kansi kiinni ja kuulemiin Juha Vainio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox-studio, Helsinki, 1976 (Kappale Suomi–Ruotsi 1968)
 Julkaistu: 1976
 Tuottaja(t): Finnlevy & Juha Vainio
 Kesto: 36.06
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Juha Vainion muut julkaisut
| Tulin, näin ja soitin 1975 | Kansi kiinni ja kuulemiin 1976 | Käyn ahon laitaa 1979 |
Kansi kiinni ja kuulemiin on Juha Vainion kolmas studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 1976. Levyltä julkaistiin singlenä kappale nimikappale ”Kansi kiinni ja kuulemiin”, ja sen b-puolella on ”Mä uskon huomispäivään”. Singlestä julkaistiin kaksi versiota, joissa on b-puolesta eri versiot. Kappaleessa ”Jawohl, Jawohl!” on sama sävel kuin Vainion laulussa ”On Suomi kaunis maa”. Laulu aiheutti kuitenkin pahennusta, sillä sen sanoitus ivailee Suomessa vierailevia saksalaisia turisteja.
Kappaleet > A-puoli

Mä uskon huomispäivään – 3.47
Kun soitti Dallapé – 2.52
Taas lapsuuden maisemiin – 3.18
Pilkkimiesten jytä – 4.17
Juo vaan! – 2.34
Jawohl, jawohl! – 2.26
Kappaleet > B-puoli

Viimeinen sairaanhoitaja – 2.47
Playboy 60 v. – 2.29
Kyläkauppa – 3.13
Naapurin mandoliini – 2.38
Suomi–Ruotsi – 3.23
Kansi kiinni ja kuulemiin – 2.16
Tekijätiedot

Muusikot
Jaakko Borg - kapellimestari (A1, B1, B5, B6) ja jousikone (A1)
Reijo Lehtovirta - kapellimestari (A2, A5, B4), klarinetti (A5), altto-, (A2, A3, A5, B2) tenori- (A4) ja baritonisaksofoni (A4)
Rauno Lehtinen - kapellimestari (A3, B2), tenorisaksofoni (A2, A3, B2), pulloonpuhallus (A5), jousikone (A3) ja mandoliini (B4)
Paul Fagerlund - kapellimestari (A4), piano (A1), klavinetti (A4) ja syntetisaattori (A4)
Kalevi Nyqvist - kapellimestari ja haitari (A6)
Aarno Raninen - kapellimestari ja urut (B3)
Arto Alaspää (A1, B6) ja Kai Lind (A6) - taustalaulu
Martti Metsäketo - taustalaulu (A1, B6), basso (A1, B1, B6)
Göran Ödner - alttosaksofoni (B5)
Juhani Aaltonen ja Sven Nygård - tenorisaksofoni (B5)
Seppo Paakkunainen - baritonisaksofoni (B5)
Kaj Backlund (B5), Markku Johansson (A6, B1, B6) ja Ossi Runne (B1, B6) - trumpetti
Juhani Aalto (B1, B6) ja Sointu Huuskonen (A1, B1, B6) - pasuuna
Jani Uhlenius - piano (A3, B2), sähköpiano (A5) ja haitari (A5)
Nacke Johansson (B5) ja Raimo Roiha (A4) - piano
Paavo Tiusanen - haitari (B1, B6)
Lasse Luoto (A4, B3), Eero Lupari (A3, A5, B2) ja Raimo Sarkio (A6) - kitara
Heikki Laurila - kitara (A1, A2, B1, B4-B6), buzuki (A1) ja mandoliini (B3)
Pauli Granfelt - mandoliini (A1, A6) ja viulu (A1)
Jari Lappalainen - mandoliini ja viulu (A2, B4)
Erik Lindström (A6), Pekka Sarmanto (A4), Erkki Seppä (B5), Ilkka Willman (A2, B3, B4) ja Heikki "Häkä" Virtanen (A3, A5, B2) - basso
Tapani "Nappi" Ikonen (A2-A5, B2-B4), Ilpo Kallio - rummut (A1, A6, B1, B5, B6)
Muut
Ronnie Kranck - äänitys
Juha Vainio - tuotanto
Kari Laakso - valokuvat
Topi Niiranen - kansi
Tulin, näin ja soitin

| Tulin, näin ja soitin Juha Vainio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Scandia Studio, Helsinki, 1974–1975
 Julkaistu: 1975
 Tuottaja(t): Aarno Raninen, Reijo Lehtovirta
 Kesto: 30.41
 Levy-yhtiö: RCA
Juha Vainion muut julkaisut
| Viisari värähtää 1972 | Tulin, näin ja soitin 1975 | Kansi kiinni ja kuulemiin 1976 |
Tulin, näin ja soitin on Juha Vainion toinen varsinainen studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 1975. Kuten vuonna 1972 julkaistulla Viisari värähtää -albumilla, myös tällä albumilla on kappale ”Kaunissaari”. Versio tosin on eri. Albumilta julkaistiin vuonna 1974 single, Tankero-Tango, minkä b-puolella on nimikappale ”Tulin, näin ja soitin”.
Kappaleet > A-puoli

Merisusi – 2.30
Savusauna – 2.43
Jysky-Saara – 2.54
Tarzan senkun porskuttaa – 2.25
Tankero-tango – 2.36
Aamulaulu – 2.34
Kappaleet > B-puoli

Otto Suuri – 2.18
Vanha mies ja liukkaat saappaat – 2.01
Raivoisa Roland – 2.21
Takametsämiehen rock – 1.53
Tulin, näin ja soitin – 2.23
Kaunissaari – 3.57
Tekijätiedot

Muusikot
Reijo Lehtovirta - kapellimestari (A1-A3, A6, B1-B3, B6), huilu (A1, A2, A6, B2), klarinetti (B2), altto- (A6) ja baritonisaksofoni (A3, A4, B1, B2, B4)
Aarno Raninen - kapellimestari (A4, A5, B4, B5), piano (A5, B4, B5) ja urut (A4, B4)
Monica Aspelund - taustalaulu (B5)
Martti Metsäketo - taustalaulu (B5), basso (B6) ja congat (B5)
Unto Haapa-aho - klarinetti (A1, A3, B2) ja tenorisaksofoni (A6, B1, B2)
Paavo Honkanen - alttosaksofoni (B5)
Teuvo Siikasaari - tenorisaksofoni (B5)
Markku Johansson (A3, B1-B3), Leif Källman (A1) ja Tauno Virtanen (A1, B5) - trumpetti
Henry Nyberg - tenoritorvi (A1)
Harry Hellen ja Gösta Möller - tuuba (A1)
Esa Katajavuori - piano (A3, A4, A6, B1-B3), haitari (A2)
Aaro Kurkela - haitari (A5)
Paul Fagerlund - sähköpiano (B6)
Heikki Laurila (A2, A6, B1, B2) ja Nono Söderberg (A4, B4-B6) - kitara
Olle Wiberg - kitara (B3), kitarabanjo (A3)
Erkki Inkinen - viulu (A5)
Erkki Seppä (A3, B3) ja Ilkka Willman (A2, A4-A6, B1, B2, B4, B5) - basso
Tapani "Nappi" Ikonen (A4, B4), Ilpo Kallio - rummut (A1, A3, A6, B1-B3), Matti Oiling (A5, B5, B6) ja tuntematon (A2)
Jorma Katrama, Yrjö Lasonpalo, Arja Loukas, Marjukka Nenonen, Mikko Pesonen, Ahti Pilvi, Seppo Rautasuo, Rauno Salminen, Johan Stenström ja Jorma Ylönen - jouset (B6)