stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaliningradin alue
Maantiede

Kaliningradin alue on Venäjän eksklaavi, jota reunustaa pohjoisessa ja idässä Liettua, etelässä Puola ja lännessä Itämeri. Alueen merkittävimmät joet ovat Niemen ja Pregolja, ja alue on alankoa. Pregolja-joen (ven. Преголя; saks. Pregel; liett. Prieglius) pituus on 123 km. Itämeren rannikolla sijaitsevat laguunimaiset Kuurinhaffi ja Veikselinhaffi. Kuurinhaffi on jaettu Liettuan ja Veikselinhaffi Puolan kanssa.
Hiekkadyynimäisellä kannaksella Kuurinkyntäällä on kansallispuisto. Se muodostaa osan Liettuan kanssa yhteistä Unescon maailmanperintökohdetta.
Hallinto

Kaliningradin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Kaliningrad. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma. Paikallishallintoa varten alue on jaettu 22 osaan: Kaliningradin kaupunkiin, kuuteen kaupunkipiirikuntaan ja 15 kunnallispiiriin. Kaupunki- ja kunnallispiirien keskusten sijainti on esitetty oheisessa kartassa. Lisäksi karttaan on merkitty tärkeimmät Kaliningradin alueen ja Euroopan yhteisön (Schengen-alueen) väliset henkilö- ja tavaraliikenteen kansainväliset rajanylityspaikat.
Kaliningradin alueen kartta.
Hallinto > Kaliningradin alueen kaupunkipiirit

Oheisessa taulukossa on esitetty Kaliningradin kaupunki ja Kaliningradin alueen kuusi kaupunkipiiriä vuoden 2010 väestönlaskennan asukaslukuineen. Kaliningradin, Pionerskin ja Sovetskin kaikki asukkaat ovat kaupunkilaisia; muissa kaupunkipiireissä on myös maaseutuasukkaita. Kaupunkipiirien nimet on kirjattu aluehallinnon sivuston mukaisesti.
| Kaupunkipiiri | Venäläinen nimi | Väkiluku 2010 | Hallinnollinen keskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaliningrad | Город Калининград | 431 902 | Kaliningrad |
| Jantarnyin kaupunkipiiri | Янтарный городской округ | 6 410 | Jantarnyi |
| Laduškinin kaupunkipiiri | Ладушкинский городской округ | 3 877 | Laduškin |
| Mamonovon kaupunkipiiri | Мамоновский городской округ | 7 957 | Mamonovo |
| Pionerskin kaupunkipiiri | Пионерский городской округ | 11 016 | Pionerski |
| Sovetskin kaupunkipiiri | Советский городской округ | 41 705 | Sovetsk |
| Svetlyin kaupunkipiiri | Светловский городской округ | 27 622 | Svetlyi |
Hallinto > Kaliningradin alueen kunnallispiirit

Oheisessa taulukossa on esitetty alueen kunnallispiirit (15 kpl); piirien väkiluku pohjautuu Venäjän 2010 väestönlaskennan tuloksiin. Kunnallispiirien nimet on kirjattu aluehallinnon sivuston mukaisesti:
| Kunnallispiiri | Venäläinen nimi | Väkiluku 2010 | Hallinnollinen keskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Bagrationovskin kunnallispiiri | Багратионовский муниципальный район | 32 352 | Bagrationovsk |
| Baltijskin kunnallispiiri | Балтийский муниципальный район | 36 047 | Baltijsk |
| Gurjevskin kunnallispiiri | Гурьевский муниципальный район | 52 988 | Gurjevsk |
| Gusevin kunnallispiiri | Гусевский муниципальный район | 37 142 | Gusev |
| Gvardeiskin piiri | Гвардейский район | 29 926 | Gvardeisk |
| Krasnoznamenskin kunnallispiiri | Краснознаменский муниципальный район | 12 905 | Krasnoznamensk |
| Nemanin kunnallispiiri | Неманский муниципальный район | 20 132 | Neman |
| Nesterovin piiri | Нестеровский район | 16 213 | Nesterov |
| Ozjorskin piiri | Озёрский район | 15 316 | Ozjorsk |
| Polesskin kunnallispiiri | Полесский муниципальный район | 19 205 | Polessk |
| Pravdinskin piiri | Правдинский район | 19 061 | Pravdinsk |
| Slavskin kunnallispiiri | Славский муниципальный район | 21 015 | Slavsk |
| Svetlogorskin piiri | Светлогорский район | 14 875 | Svetlogorsk |
| Tšernjahovskin kunnallispiiri | Черняховский муниципальный район | 51 936 | Tšernjahovsk |
| Zelenogradskin piiri | Зеленоградский район | 32 271 | Zelenogradsk |
Väestö

Kaliningradin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 941 873.
Suurin kaupunki on Kaliningrad, jossa on 431 902 asukasta. Yli 20 000 asukkaan kaupunkeja olivat vuonna 2010 Sovetsk (41 705 as.), Tšernjahovsk (40 449 as.), Baltijsk (32 697 as.), Gusev (28 260 as.) ja Svetlyi (21 375 as.).
Pienempiä kaupunkeja tai piirin hallintotaajamia ovat lisäksi Gvardeisk (13 899 as.), Zelenogradsk (13 026 as.), Gurjevsk (12 431 as.), Neman (11 798 as.), Pionerski (11 016 as.), Svetlogorsk (10 772 as.), Mamonovo (7 761 as.), Polessk (7 581 as.), Bagrationovsk (6 400 as.), Jantarnyi (Янтарный, taajama, 5 524 as.), Ozjorsk (4 740 as.), Slavsk (4 614 as.), Nesterov (4 595 as.), Pravdinsk (4 323 as.), Laduškin (3 787 as.) ja Krasnoznamensk (3 522 as.).
Alueen väestöstä on venäläisiä 78 prosenttia, valkovenäläisiä 8 prosenttia, ukrainalaisia 7 prosenttia, liettualaisia 2 prosenttia ja saksalaisia 0,6 prosenttia.lähde?
Uskonto

Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän väestön uskonnollista vakaumusta kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Kaliningradin alueen väestöstä oli:
31 % ortodokseja (Venäjän ortodoksinen kirkko),
34 % jumalaan (tai korkeampaan voimaan) uskovia, muttei tunnustanut mitään tiettyä uskontoa,
22 % ateisteja, ei usko jumalaan,
1 % protestantteja (luterilaisia, baptisteja, evankelikalisteja, anglikaaneja),
1 % katolisia,
< 1 % sunnilaisen islaminuskon kannattajia,
< 1 % ortodokseja, muttei kuulu Venäjän ortodoksiseen kirkkoon eikä ole vanhauskoisia,
< 1 % luonnonvoimiin ja -jumaliin pohjautuvan perinneuskonnon kannattajia,
< 1 % helluntailaisia ja
1 % jotain muuta.
Talous

Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, sähkötekniikka, selluloosa-, paperi-, elintarvike-, kaasu- ja kevytteollisuus. Lisäksi on meripihkan tuotantoa ja jalostusta. Maatalous tuottaa perunoita ja vihanneksia sekä karjataloustuotteita. Lisäksi harjoitetaan turkistarhausta ja kalastusta.lähde?
Alueelta on rautatieyhteys Liettuaan. Tärkein henkilöliikenteen asema on Kaliningradin eteläinen rautatieasema. Tärkeimmät satamat ovat Kaliningradin satama (Baltijsk–Kaliningrad-välillä) ja Itämeren laivaston Baltijskin sotasatama.
Armeija

Joitakin vuosia Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Kaliningradin alue oli Venäjän federaation sotilaallistuneimpia alueita, ja puolustuslaitteistojen tiheys oli Euroopan korkein. Myös paljon Itä-Euroopasta poistettuja Neuvostoliiton puolustuslaitteita oli jätetty sinne. Vuonna 2009 Kaliningradin alueella oli 11 600 venäläistä sotilasta sekä joitakin meri- ja ilmavoimien joukkoja. Armeijan joukot käsittävät kaksi prosenttia alueen väestöstä.lähde?
Merkitys Venäjälle

Koska Kaliningradin alueelta ei ole maayhteyttä muuhun Venäjään, vaan sinne pitää kulkea joko Liettuan tai Puolan kautta eli Euroopan unionin ja Naton alueen kautta, se on aiheuttanut poliittisia ongelmia. Lisäksi on keskusteltu muun muassa EU:n ja Venäjän välisestä viisumivapaudesta. Venäjä toivoo, että Kaliningradin alueen asukkaat voisivat matkustaa Eurooppaan esteettömästi.
Kaliningradin alue on Venäjälle tärkeä, koska siellä sijaitsee Itämeren laivaston Baltijskin sotilastukikohta, jonka satama on syvänmeren äärellä ja ympäri vuoden jäätön.
Alue on yksi Venäjän sotilaallistetuimmista.lähde? Vuonna 2001 The Washington Times ilmoitti nimettömiin lähteisiin vedoten Venäjän siirtäneen ydinaseita alueelle ensimmäisen kerran sitten kylmän sodan. Presidentti Dmitri Medvedev ilmoitti puheessaan 5. marraskuuta 2008 Venäjän aikeesta sijoittaa Iskander-ohjuksia Kaliningradin alueelle vastatoimenpiteenä Yhdysvaltain aikeelle sijoittaa Puolaan ohjuksia.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaliningradin alue Wikimedia Commonsissa
Discovering Russia: Kaliningrad region (video, 26 min. 43 s, 204 MB) (englanniksi) (rt.com)
Kari Liuhto (Editor): Kaliningrad 2020: Its future competitiveness and role in the Baltic Sea economic region (2005, pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kaliningrad (englanniksi) (eeas.europa.eu)
| n k Venäjän aluejako |
| --- | --- | --- |
Federaatiosubjektit
| Tasavallat |  Adygeia  Altai  Baškortostan  Burjatia  Dagestan  Hakassia  Ingušia  Kabardi-Balkaria  Kalmukia  Karatšai-Tšerkessia  Karjala  Komi  Krim1  Mari  Mordva  Pohjois-Ossetia-Alania  Saha  Tatarstan  Tšetšenia  Tšuvassia  Tuva  Udmurtia  |  |
| Aluepiirit |  Altai  Habarovsk  Kamtšatka  Krasnodar  Krasnojarsk  Perm  Primorje  Stavropol  Taka-Baikalia  |  |
| Alueet |  Amur  Arkangeli  Astrahan  Belgorod  Brjansk  Irkutsk  Ivanovo  Jaroslavl  Kaliningrad  Kaluga  Kemerovo  Kirov  Kostroma  Kurgan  Kursk  Leningrad  Lipetsk  Magadan  Moskova  Murmansk  Nižni Novgorod  Novgorod  Novosibirsk  Omsk  Orenburg  Orjol  Penza  Pihkova  Rjazan  Rostov  Sahalin  Samara  Saratov  Smolensk  Sverdlovsk  Tambov  Tjumen  Tomsk  Tšeljabinsk  Tula  Tver  Uljanovsk  Vladimir  Volgograd  Vologda  Voronež  |  |
| Liittovaltiokaupungit |  Moskova  Pietari  Sevastopol2  |  |
| Autonominen alue | Juutalainen |  |
| Autonomiset piirikunnat |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Nenetsia  Tšukotka  |  |
| Lisää aiheesta |  Federaatiopiirit  Talousalueet  |  |
1de jure: Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta 2de jure: Ukrainaan kuuluva tasavallan alainen kaupunkipiiri
| n k Luoteinen federaatiopiiri |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Pietari
|  Arkangel  Nenetsia  Kaliningrad  Leningrad  Murmansk  Novgorod  Pietari  Pihkova  Karjala  Komi  Vologda  |  Arkangel  Nenetsia  Kaliningrad  Leningrad  Murmansk  Novgorod  Pietari  Pihkova  Karjala  Komi  Vologda  |  |
Turunmaa

Turunmaan sijainti Suomessa punaisella, entinen Särkisalon kunta vaaleanpunaisella.
Turunmaa (ruots. Åboland) on nimitys, jota nykyään käytetään Varsinais-Suomen ruotsinkielisten rannikkopitäjien yhteisenä nimenä. Nimi esiintyy virallisesti Turunmaan seutukunnan nimessä, mutta seutukunnan virallisen alueen ohella ruotsinkieliset lukevat Turunmaahan myös vanhastaan osittain ruotsinkielisen Särkisalon, joka osana Saloa nykyään kuuluu Salon seutukuntaan. Nimen Åboland tässä merkityksessä loi 1900-luvun alussa filologi ja kirjailija Hugo Ekhammar vanhemman suomenkielisen nimen Turunmaa pohjalta.
Aiemmin suomenkielistä nimeä Turunmaa käytettiin nykyään Varsinais-Suomeksi kutsutun Suomen lounaisen osan nimityksenä ja sittemmin se on ollut käytössä myös Turun seudulla toimivien yritysten tai muitten organisaatioiden nimissä. Myöhemmin nimi on ruotsinkielisen Åboland-nimen vaikutuksesta yleistynyt tarkoittamaan lähinnä vain Turun saariston ruotsinkielisiä kuntia, joista myös on käytetty nimitystä Turunmaan saaristo erotuksena laajemmasta, myös vanhastaan suomenkielisiä alueita kattavasta Turun saaristosta.
Nimen vanha merkitys näkyy vielä Ruotsin valtakunnan 1700-luvun saaristolaivaston sotalaivatyypin nimessä Turunmaa (ruots. Turuma). Samoin se on esiintynyt sanomalehtien nimissä kuten vuosina 1923–1953 Turussa ilmestynyt, Maalaisliiton maakunnallinen äänenkannattaja Turunmaa ja Paimion seudulla vuosina 1924–1925 ilmestynyt Turunmaan kunnallislehti (vuodesta 1925 Kunnallislehti).
Turunmaalla puhuttua ruotsin kielen murretta kutsutaan turunmaanruotsiksi (ruots. åboländska). Turunmaanruotsi jakautuu edelleen nykyisen Paraisten alueella puhuttuihin länsimurteiseen, sekä Kemiönsaarella ja Särkisalossa puhuttuihin itämurteiseen.
Kunnat

Nykyisin Turunmaahan kuuluviksi kunniksi lasketaan:
Kemiönsaari
Parainen
Vuonna 1965 alueen kuntia olivat:
Dragsfjärd
Hiittinen
Houtskari
Iniö
Kemiö
Korppoo
Nauvo
Paraisten maalaiskunta
Paraisten kauppala
Särkisalo
Västanfjärd
Aiheesta muualla

Saarento, Paula (toim.): Turunmaa, yhteinen kulttuuriympäristömme – Åboland, vår gemensamma kulturmiljö.  Varsinais-Suomen liitto ja Varsinais-Suomen maakuntamuseo, 2016.  ISBN 978-951-595-211-0  Julkaisun verkkoversio (pdf) Viitattu 14.3.2020. (suomeksi) (ruotsiksi)
Turunmaan entiset kunnat.
Douglas Sirk

| Douglas Sirk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans Detlef Sierck
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1897 Hampuri, Saksa
Kuollut: 14. tammikuuta 1987 (89 vuotta) Lugano, Ticino, Sveitsi
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Detlef Sierck
Aktiivisena:  1934–1984
Tunnetuimmat ohjaukset:  Tuuleen kirjoitettu Kaikki minkä taivas sallii
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hans Detlef Sierck eli Douglas Sirk (26. huhtikuuta 1897 Hampuri, Saksan keisarikunta – 14. tammikuuta 1987 Lugano, Ticino, Sveitsi) oli saksalaissyntyinen elokuvaohjaaja, joka teki uransa pääasiassa Hollywoodissa. Sirk tunnetaan erityisesti melodraamojen ohjaajana.
Ura > Saksa

Douglas Sirk opiskeli draamaa ja taidehistoriaa ja aloitti uransa teatteriohjaajana Saksassa. Hän siirtyi elokuvaohjaajaksi 1934 Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan. Sirkin ensimmäinen elokuva oli Zwei genies (1934). Vuonna 1934–1937 hän ohjasi melodraamoja, musikaalielokuvia ja monia Zarah Leanderin elokuvia. Loppusointu-musikaali (Schlußakkord, 1936) toi Sirkille voiton Venetsian elokuvajuhlilla. Vuonna 1939 hän oli ehdolla Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun saajaksi elokuvasta Boefje.
Vasemmistolainen Sirk ja hänen juutalainen vaimonsa lähtivät natsi-Saksasta Yhdysvaltoihin vuonna 1937.
Ura > Hollywood

Hollywoodissa Sirkiltä kuitenkin kesti useita vuosia ennen kuin hän sai ensimmäisen ohjaustyön, joka oli propagandaelokuva Hitler’s Madman (1943). 1940-luvulla Sirk ohjasi sekalaisen joukon elokuvia kuten musikaalikomedian Valeranskatar (1949) ja film noir -elokuvat Pisara myrkkyä (1948) ja Polttomerkitty (1949).
Vuonna 1950 Sirk solmi sopimuksen Universalin kanssa. Universalilla Sirkin ohjaajan ura jatkui komedia- ja musikaalielokuvien parissa. Lännenelokuva Punainen kotka (1954) julkaistiin 3D-elokuvana ja sen pääosaa esittää Rock Hudson. Sirkin uran käännekohdaksi muodostui vuonna 1954 valmistunut melodraama Lääkärin omatunto. Elokuva oli välitön menestys ja nosti Rock Hudsonin tähdeksi. Lääkärin omatunnosta alkoi myös Sirkin, Hudsonin, tuottaja Ross Hunterin ja elokuvaaja Russell Mettyn menestyksekäs yhteistyö. Yhteistyö jatkui melodraamassa Kaikki minkä taivas sallii (1955). Sirkin uran parhaimpana elokuvana pidetään usein Tuuleen kirjoitettu -elokuvaa (1956), joka poikkeuksellisesti sai myös aikalaiskriitikoiden hyväksynnän.
Vaikka Sirk tunnetaan ennen muuta melodraamoistaan, hän ohjasi 1950-luvulla myös muita elokuvia kuten sotaelokuvan Taisteluhymni (1956) ja seikkailuelokuvan Kaikki puolestasi (1955), joissa kummassakin pääosassa oli Rock Hudson. Sirkin viimeiseksi Hollywood-elokuvaksi jäi melodraama Suurinta elämässä (1959), joka oli tuolloin Universalin historian suurin menestyselokuva.
Tämän jälkeen Sirk muutti takaisin Saksaan, jossa teki kolme lyhytelokuvaa ennen uran päättymistä. Vuonna 1978 hänet palkittiin Saksassa elämäntyöstään.
Vaikutus ja arvostus

Douglas Sirkin melodraamojen arvon löysivät ensimmäisenä Cahiers du cinéman auteur-kriitikot 1950-luvun loppupuolella. 1970-luvulla feministinen ja psykoanalyyttinen elokuvatutkimus löysivät Sirkin uudelleen. Sirk on ollut myös monien yhdysvaltalaisten ohjaajien suosikki (muun muassa Martin Scorsese, Jonathan Demme, Quentin Tarantino ja Todd Haynes). Euroopassa Sirkillä on ollut suuri vaikutus muun muassa Rainer Werner Fassbinderiin ja Pedro Almodóvariin.
Sirkillä on ollut myös erittäin suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen saippuaoopperaan. Roger Ebert kirjoitti Tuuleen kirjoitettu -elokuvan arvostelussa, että siinä on idullaan niin Dallas, Dynastia kuin kaikki muutkin pääkatseluaikaan lähetyt saippuasarjat. Ebertin mukaan Sirkiltä on lähtöisin näiden sarjojen tyyli, jossa järkyttävään käyttäytymiseen suhtaudutaan intohimoisen vakavamielisesti.
Filmografia

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1935 | Das Mädchen vom Moorhof |  |
| 1935 | April, April! |  |
| 1935 | Stützen der Gesellschaft |  |
| 1936 | La Chanson du souvenir |  |
| 1936 | T’ was een April |  |
| 1936 | Schlußakkord | Loppusointu |
| 1936 | Das Hofkonzert | Hovikonsertti |
| 1937 | Zu neuen Ufern | Vieraille rannoille |
| 1937 | La Habanera | Habanera |
| 1938 | Accord Final |  |
| 1939 | Boefje |  |
| 1943 | Hitler’s Madman |  |
| 1944 | Summer Stormv  |  |
| 1946 | A Scandal in Paris |  |
| 1947 | Lured | Tyttöjä kadoksissa |
| 1948 | Sleep, My Love | Pisara myrkkyä |
| 1949 | Shockproof | Polttomerkitty |
| 1949 | Slightly French | Valeranskatar |
| 1950 | Mystery Submarine |  |
| 1951 | The First Legion |  |
| 1951 | Thunder On The Hill | Tuoksuvan kirjeen salaisuus |
| 1951 | The Lady Pays Off |  |
| 1951 | Week-End With Father | Kuherrusmatka kuudelle |
| 1952 | No Room for the Groom | Ei sijaa sulhaselle |
| 1952 | Has Anybody Seen My Gal? | Ei rikkautta vaan rakkautta |
| 1953 | Meet Me at the Fair  |  |
| 1953 | Take Me To Town |  |
| 1953 | All I Desire | Miksi jätit minut |
| 1954 | Taza, Son of Cochise | Punainen kotka |
| 1954 | Magnificent Obsession  | Lääkärin omatunto |
| 1954 | Sign Of The Pagan | Attila, hunnien kuningas |
| 1955 | Captain Lightfoot | Kaikki puolestasi |
| 1955 | All That Heaven Allows | Kaikki minkä taivas sallii |
| 1956 | There’s Always Tomorrow | Onni päättyy huomenna |
| 1956 | Written on the Wind | Tuuleen kirjoitettu |
| 1957 | Battle Hymn | Taisteluhymni |
| 1957 | Interlude | Salzburgin rakastavaiset |
| 1958 | The Tarnished Angels | Paholaisen enkelit |
| 1958 | A Time to Love and a Time to Die | Rakasta tänään, huomenna… |
| 1959 | Imitation of Life | Suurinta elämässä |
| 1979 | Bourbon Street Blues |  |
Kirjallisuutta

Evans, Victoria L.: Douglas Sirk, Aesthetic Modernism and the Culture of Modernity. Edinburgh University Press, 2017. ISBN 978-1-4744-0939-1.
Halliday, Jon (toim.): Sirk on Sirk, Sarja: Directors on Directors, Faber, 1997 ISBN 9780571190980
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Sivutus

Sivutus on muistinhallintamenetelmä joka mahdollistaa sen, että prosessin käyttämän fyysisen muistiavaruuden ei tarvitse olla yhtenäinen (jatkuva)
Sivutus tarkoittaa tietokoneen muistin pilkkomista kiinteän kokoisiin lohkoihin, joka toimii virtuaalimuistin yhteydessä. Vaihtoehtoinen tapa on muistin segmentointi.
Ennen käytettyä menetelmää koko prosessin muistin kirjoittamiseksi massamuistiin kutsutaan heittovaihdoksi.
Historia

Virtuaalimuistin ja sivutuksen historia juontaa Ferrantin Atlas-tietokoneeseen.
IBM:n suurtietokoneissa käytetty OS/MFT käytti kiinteää osiointia, ja IBM:n OS/MVT käytti dynaamista osiointia ennen sivutuksen yleistymistä.
Toimintaperiaate

Sivutus jakaa osoiteavaruuden kiinteän kokoisiin lohkoihin joita kutsutaan sivuiksi. Fyysinen muisti jaetaan sivukehykseksi (engl. page frame) kutsuttuihin lohkoihin. Sivujen käytöllä voidaan abstraktoida muisti ja vältetään muistin fragmentoitumista.
Jokaisen sivun sijainti fyysisessä muistissa pidetään sivutaulussa, jonka avulla tehdään osoitteenmuutos virtuaalisesta osoitteesta fyysiseksi osoitteeksi. Sivutaulu pidetään prosessikohtaisesti koska eri prosesseilla on käytössä eri fyysiset osoitteet. Osoitteenmuunnoksen nopeuttamiseen käytetään välimuistia, jota kutsutaan nimellä translation-lookaside buffer (TLB), jonka nimitys johtuu historiallisista syistä. Lineaaristen sivutaulujen sijaan monet modernit järjestelmät käyttävät monitasoisia sivutauluja.
1990-luvulla havaittiin tehokkuushyötyä käyttämällä useampaa kuin yhtä sivukokoa, mutta se ei ole hyödyksi kaikissa tilanteissa.
Yhdistelmäsivut (engl. compound page) ovat kahden tai useamman muistisivun jatkuvia joukkoja, joita voidaan käsitellä yhtenä suurena sivuna.
Kun on tarvetta käyttää enemmän muistia kuin tietokoneessa on fyysisesti voidaan osa muistisivuista sivuttaa levylle. Kun ohjelma viittaa sivuun, joka ei ole fyysisessä muistissa tapahtuu sivuvirhe (engl. page fault), jolloin käyttöjärjestelmä käsittelee sivun palauttamisen levyltä muistiin. Kun vain pieni määrä muistista on vapaana syntyy painetta käyttöjärjestelmälle sivuttaa osa muistista levylle, jotta on tilaa aktiivisesti käytetyille sivuille. Varhainen päättelymekanismi muistista poistettaville sivuille käytti yksinkertaista FIFO (engl. first in-first out) menetelmää, jonka tilalle on kehitetty LRU (engl. least recently used) ja LFU (engl. least frequently used) sekä muunnelmia MFU ja MRU (engl. most frequently used, engl. most recently used).
Vanhoissa järjestelmissä ohjelmoijan oli manuaalisesti aloitettava tiedon siirto muistista (engl. memory overlay).
Dokumentaatiossa levylle sivuttamista kutsutaan toisinaan yhä swapiksi johtuen historiallisista syistä. Swapilla on aiemmin tarkoitettu koko muistialueen vaihtamista toiselle suoritettavalle ohjelmalle. Sivutuksen kanssa virtuaalimuistia ja swap-tilaa käyttävät ohjelmat voivat jatkaa suoritusta vaikka vain osa ohjelmasta on tietokoneen muistissa.
Heittovaihto

Heittovaihto (engl. swapping) tarkoittaa tietokoneen prosessin koko käytössä olevan osoiteavaruuden siirtämistä keskusmuistista massamuistilaitteelle tai takaisin.
Heittovaihtoa käytettiin runsaasti ennen virtuaalimuistin yleistymistä ratkaisemaan keskusmuistin pienuudesta tulevia ongelmia.  Koska heittovaihdossa siirretään koko prosessin muisti kerralla massamuistilaitteelle, kestää yksi heittovaihto-operaatio suhteellisen kauan.  Lisäksi heittovaihdolla ei voi ratkaista tilannetta, jossa yksi prosessi on niin suuri, että se ei mahdu keskusmuistiin edes yksinään.  Jälkimmäinen tilanne piti ratkaista käsintehdyllä kerrostamisella, joka on hyvin vaikea tehtävä hallittavaksi.
Heittovaihdon on lähes kokonaan korvannut sivuttavan virtuaalimuistin käyttö.  Kuitenkin myös virtuaalimuistikoneissa täytyy jossain tilanteissa turvautua heittovaihtoon.  Jos prosessia ajetaan liian pienellä muistin määrällä, tästä aiheutuu suuri määrä virtuaalimuistijärjestelmän aiheuttamia keskeytyksiä, joista jokainen käynnistää muistisiirron massamuistilaitteelta, mahdollisesti myös massamuistilaitteelle. Vaikka järjestelmä toimii teoriassa, käytännössä kone tuntuu pysähtyvän. Ilmiötä kutsutaan ruuhkautumiseksi (engl. thrashing).  Tämän takia myös virtuaalimuistijärjestelmissä siirrytään heittovaihdon käyttöön äärimmäisissä kuormitustilanteissa.  Virtuaalimuistijärjestelmän heittovaihto siirtää massamuistilaitteelle sillä hetkellä keskusmuistissa olevat sivut, palautusvaiheessa keskusmuistiin luetaan nämä viimeksi käytössä olleet sivut, ei prosessin koko osoiteavaruutta. Yleisesti ottaen virtuaalimuistijärjestelmissä on vaikea päätellä, milloin on oikea hetki siirtyä heittovaihtoon.
Osvald Sivén

| Valter Osvald Sivén |
| --- | --- |
 Valter Osvald Sivén virkapuvussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1868 Helsinki
Kuollut: 13. joulukuuta 1918 (50 vuotta) Helsinki
Ammatti:  ylilääkäri
Lapset:  Paavo Oskar Edvard, Liisa Margareta, Hans Håkon Christian, Anna Maria
Valter Osvald Sivén (18. toukokuuta 1868 Helsinki – 13. joulukuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja sortokausien aktivisti. Hän toimi muun muassa omistamansa Kammion hermotautisairaalan ylilääkärinä, Jääkäripataljoona 27:n ylilääkärinä sekä sisällissodan aikana Vaasan hallituksen lääkintöjallituksen päällikkönä.
Elämä > Opiskelut ja työura

Osvald Sivénin vanhemmat olivat piirilääkäri Frans Edvard Sivén ja Olga Laetitia Lindeqvist o.s. Polin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1887 ja suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1889, maisterin tutkinnon 1890, lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1896 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtorin tutkinnon 1898. Sivén teki myös opintomatkoja Tukholmaan, Berliiniin ja Leipzigiin.
Sivén toimi Ruokolahden ja Joutsenon kunnanlääkärinä 1897–1898, Helsingin yliopiston fysiologian dosenttina 1900–1918, Helsingin yliopistollisen sairaalan sisätautien osaston apulaislääkärinä 1901–1904 ja Kammion hermotautisairaalan ylilääkärinä 1904–1915.