stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anthesterion

| --- | --- |
Attikalainen kalenteri
Kuukaudet
1.: Hekatombaion
2.: Metageitnion
3.: Boedromion
4.: Pyanopsion
5.: Maimakterion
6.: Poseideon
7.: Gamelion
8.: Anthesterion
9.: Elafebolion
10.: Munikhion
11.: Thargelion
12.: Skiroforion
Anthesterion (m.kreik. Ἀνθεστηριών, Anthestēriōn) oli antiikin kreikkalainen kuukausi, joka tunnetaan ennen kaikkea Ateenassa käytetystä attikalaisesta kalenterista. Se oli saanut nimensä Anthesteria-juhlasta. Kuukaudessa oli 29 tai 30 päivää ja se sijaitsi suunnilleen nykyisen helmi-maaliskuun aikoihin. Kuukalenterin kuukautena sen paikassa oli kuitenkin vaihtelua jopa 60 päivän verran. Kuukauden 29. päivä jätettiin pois tarvittaessa, jotta seuraavan kuun alku osuisi uudenkuun kohdalle.
Anthesterion-kuukausi oli attikalaisen kalenterin lisäksi yleinen myös monissa joonialaisten kaupunkien kalentereissa.
Päivät ja juhlat

Attikalaisessa kalenterissa jokaisen kuukauden kahdeksan ensimmäistä päivää oli omistettu jumalille muun muassa näiden syntymäpäivinä, joita vietettiin siis kerran kuussa, ei kerran vuodessa. Muut juhlat olivat vuosittaisia ja vaihtelivat siis kuukausittain. Kuukaudella nimensä antanutta Anthesteria-juhlaa vietettiin Dionysoksen kunniaksi. Kuukaudelle sijoittuivat myös muun muassa pienet Eleusiin mysteerit.
Kuukauden päivät ja juhlat olivat:
| Kuun vaihe | Päivä | Päivän nimi | Juhlia tai muita tapahtumia |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1. | Numenia eli uudenkuun päivä | Uudenkuun pyhäpäivä |
|  | 2. | 2. päivä kasvavaa kuuta | Agathos Daimonin (”Hyvän hengen”) päivä |
|  | 3. | 3. päivä kasvavaa kuuta | Athenen syntymäpäivä |
|  | 4. | 4. päivä kasvavaa kuuta | Afroditeen, Eroksen, Hermeen ja Herakleen päivä |
|  | 5. | 5. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 6. | 6. päivä kasvavaa kuuta | Artemiin syntymäpäivä |
|  | 7. | 7. päivä kasvavaa kuuta | Apollonin syntymäpäivä |
|  | 8. | 8. päivä kasvavaa kuuta | Poseidonin ja Theseuksen päivä |
|  | 9. | 9. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 10. | 10. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 11. | 11. päivä | Anthesteria-juhlan 1. päivä (Pithoigia) |
|  | 12. | 12. päivä | Anthesteria-juhlan 2. päivä (Khoes) |
|  | 13. | 13. päivä | Anthesteria-juhlan 3. päivä (Khytroi) |
|  | 14. | 14. päivä |  |
|  | 15. | 15. päivä |  |
|  | 16. | 16. päivä |  |
|  | 17. | 17. päivä |  |
|  | 18. | 18. päivä |  |
|  | 19. | 19. päivä |  |
|  | 20. | 20. päivä | Pienten Eleusiin mysteerien 1. päivä |
|  | 21. | 10. päivä vähenevää kuuta | Pienten Eleusiin mysteerien 2. päivä |
|  | 22. | 9. päivä vähenevää kuuta | Pienten Eleusiin mysteerien 3. päivä |
|  | 23. | 8. päivä vähenevää kuuta | Pienten Eleusiin mysteerien 4. päivä, Diasia-juhla |
|  | 24. | 7. päivä vähenevää kuuta | Pienten Eleusiin mysteerien 5. päivä |
|  | 25. | 6. päivä vähenevää kuuta | Pienten Eleusiin mysteerien 6. päivä (Myēsis) |
|  | 26. | 5. päivä vähenevää kuuta | Pienten Eleusiin mysteerien 7. päivä |
|  | 27. | 4. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 28. | 3. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 29. | 2. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 30. | ”Vanha ja uusi päivä” (henē kai nea) | Hekaten deipnon (Hekatēs deipnon) |
Selitykset:
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Päivää aiemmin, jos kuukausi oli 29 päivän pituinen.
↑  Jos kuukausi oli 29 päivän pituinen, pois jätettiin kuun 29. päivä, ei 30. päivä.
↑  Aina kuun viimeisenä päivänä myös silloin, kun kuukaudessa oli 29 päivää.
Etyleenibisstearamidi

| Etyleenibisstearamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N-[2-(oktadekanoyyliamino)etyyli]oktadekanamidi
CAS-numero:  110-30-5
PubChem CID:  8044
SMILES:  CCCCCCCCCCCCCCCCCC(=O)NC CNC(=O)CCCCCCCCCCCCCCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C38H76N2O2
Moolimassa:  593,008 g/mol
Sulamispiste:  140–145 °C
Kiehumispiste:  260 °C
Tiheys:  0,97–1,01 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Etyleenibisstearamidi (C38H76N2O2) tai etyleenibis(stearamidi) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi apuaineena polymeeritekniikassa ja pinnoitteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa etyleenibisstearamidi on valkoista vahamaista kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, ketoneihin ja aromaattisiin liuottimiin. Aine voi ärsyttää esimerkiksi silmiä ja ihoa.
Etyleenibisstearamidia valmistetaan sulan steariinihapon ja etyleenidiamiinin reaktiolla. Tuote myydään jauheena, hiutaleina tai rakeina.
Etyleenibisstearamidilla on useita käyttökohteita. Sitä käytetään muun muassa polymeerien valmistuksessa apuaineena kalvojen valmistuksessa, helpottamaan kappaleiden irtoamista muoteista, polyvinyylikloridin ja polystyreenin liukasteaineena, paperin ja tekstiilien kosteudenestopinnoitteena, maalien ja musteiden rakenteen säätelyyn ja kosmetiikassa.
Topi Anjala

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Miskolc 2009 | viesti |  |
Topi Anjala (s. 5. heinäkuuta 1984) on suomalainen suunnistuksen MM-mitalisti. Hän on kuulunut A-maajoukkueeseen. Seuratasolla Anjala edustaa vuodesta 2022 Lahden Suunnistajia.
Unkarin MM-kilpailuissa 2009 Anjala voitti viestipronssia. Hänen uransa paras henkilökohtainen arvokisasaavutus on vuoden 2008 Tšekin MM-kisojen pitkän matkan seitsemäs sija. Jukolan viestin Anjala on ollut voittamassa vuosina 2016 ja 2018.
Anjalan vanhemmat Outi Borgenström ja Ari Anjala ovat myös menestyneitä suunnistajia. Anjala on ammatiltaan luokanopettaja.
Saavutukset > MM-kilpailut

2007 25. pitkällä matkalla
2008 7. pitkällä matkalla
2009 15. pitkällä matkalla ja pronssia viestissä
Saavutukset > EM-kilpailut

2008 36. pitkällä matkalla
Saavutukset > Nuorten MM-kilpailut

2004 5. keskimatkalla, 37. pitkällä matkalla ja 8. viestissä
Saavutukset > Avoimet PM-kilpailut

2009 4. keskimatkalla ja 11. viestissä
Saavutukset > Maailmancup

2007 35. kokonaispisteissä
2008 24. kokonaispisteissä
Anthemius

Athemiuksen kuva kultakolikossa.
Procopius Anthemius (noin 420 – 11. heinäkuuta 472) oli Länsi-Rooman keisari 467–472. Hän oli viimeinen keisari, jolla oli edes jonkin verran vaikutusvaltaa.
Anthemius oli kotoisin Konstantinopolista. Hänen isänsä oli idän magister militum Procopius. Anthemiuksen äidin isä, myös nimeltään Anthemius, oli ollut konsulina vuonna 405. Noin vuonna 453 Anthemius meni naimisiin keisari Markianuksen tyttären Aelia Marcia Euphemian kanssa. Kuten isänsä, Anthemius palveli armeijassa ja saavutti comesin arvon avioliittonsa jälkeen. Keisari teki Anthemiuksesta patriisin ja magister militumin vuonna 454. Anthemius oli myös vuoden 455 konsuli keisari Valentinianus III:n kanssa. Luultavasti Markianus suunnitteli Anthemiuksesta omaa seuraajaansa.
Vuonna 457 Markianus kuitenkin kuoli, ja seuraajaksi valittiin Leo I, joka oli voimakkaan magister militumin Asparin suosikki. Aspar oli itse barbaari, eikä näin ollen pystynyt itse pääsemään keisariksi. Ilmeisesti Aspar halusi samanlaiseen asemaan kuin minkä Ricimer oli saavuttanut Länsi-Roomassa. Anthemiuksen mahdollisuudet päästä keisariksi näyttivät nyt aika pieniltä. Vuonna 467 vandaalit hyökkäsivät ensimmäisen kerran Kreikkaan. Tuolloin Länsi-Roomassa ei ollut ollut keisaria vuodesta 465 lähtien. Leo päätti tehdä Anthemiuksesta lännen keisarin. Samalla hän pääsisi eroon kilpailijastaan, ja länteen saataisiin myös voimakas keisari, joka voisi rauhoittaa tilanteen Italiassa. Anthemius lähetettiin Italiaan kenraali Marcellinuksen johtaman armeijan kanssa.
Keisarina

Anthemius julistettiin keisariksi Rooman ulkopuolella 12. huhtikuuta 467. Vuonna 468 Anthemius oli yksin konsulina, jota voi pitää kunnianosoituksena Itä-Rooman keisarilta. Anthemiuksen aikana Itä- ja Länsi-Rooman välit olivat pitkästä aikaa hyvät. Toisaalta Anthemiuksella oli paljon muita ongelmia. Hän ei hallinnut kuin Italian niemimaata, loput valtakunnasta oli eri barbaarikansojen hallussa. Myös mahtava magister militum Ricimer oli jo pitkään hallinnut Länsi-Roomaa julistaen aina omia suosikkejaan keisariksi. Saadakseen Ricimerin puolelleen Anthemius antoi hänelle ainoan tyttärensä Alypian vaimoksi.
Ensitöikseen Anthemius yritti saada vandaalit luopumaan valtaamistaan alueista Italiassa ja Sisiliassa. Geiserik ei kuitenkaan suostunut Anthemiuksen pyyntöihin. Vuonna 468 Itä-Roomasta lähetettiin matkaan laivasto Basiliscuksen johdolla kukistamaan vandaaleja Afrikassa. Samalla Anthemius lähetti Marcellinuksen kukistamaan vandaaleja Sardiniassa. Koko sotaretki epäonnistui kuitenkin sen jälkeen kun Marcellinuksen murhasi eräs hänen alaisistaan, ja vandaalit kukistivat Basiliscuksen laivaston.
Galliassa Anthemius yritti kukistaa visigootit saamalla bretagnelaiset hyökkäämään heidän kimppuunsa. Tämä kuitenkin epäonnistui. Vuonna 471 Anthemius lähetti poikansa Anthemioluksen Galliaan, mutta visigoottien kuningas Eurik kukisti hänet. Länsi-Rooma menetti nyt otteensa Galliasta lopullisesti.
Vuonna 470 eräs Romanus oli yrittänyt kaapata vallan Anthemiukselta, mutta hänet paljastettiin ja tuomittiin kuolemaan. Romanus oli ollut Ricimerin kannattajia, ja Ricimer suuttuikin tapahtuneesta. Hän lähti joukkoineen Roomasta ja asettui Mediolanumiin. Vuonna 472 Ricimer hyökkäsi keisarin kimppuun ja valtasi Rooman. Anthemius yritti paeta kirkkoon, mutta Gallian magister militum Gundobad, joka oli loikannut Ricimerin puolelle, murhasi hänet.
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Libius Severus | Rooman keisari | Seuraaja: Olybrius |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Vatikaani 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB
Angie

| ”Angie” The Rolling Stones |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Goats Head Soup
 B-puoli: ”Silver Train”
 Äänitetty : marras–joulukuu 1972 & touko–kesäkuu 1973
 Julkaistu:  17. elokuuta 1973    28. elokuuta 1973
 Tekijä(t): Mick Jagger, Keith Richards
 Tuottaja(t): Jimmy Miller
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.33
 Levy-yhtiö: Rolling Stones Records
Muut kannet
   Yhdysvaltain-painoksen etiketti.
Listasijoitukset
  Yhdysvallat: 1.    Iso-Britannia: 5. Kts. lisää listasijoituksia
The Rolling Stonesin muut singlet
| ”Happy” 1972 | ”Angie” 1973 | ”Doo Doo Doo Doo Doo (Heartbreaker)” 1973 |
”Angie” on The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1973 ilmestyneen Goats Head Soup -albumin järjestyksessään viides kappale. Singlenä ilmestyessään siitä muodostui yhtyeen seitsemäs listaykkönen Yhdysvalloissa. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa se ylsi viidenneksi. ”Angie” on samalla yhtyeen tunnetuin radioballadi.
Kappaleen sanoituksen innoitajaksi on epäilty useampaa naista. Rolling Stonesin kitaristin Keith Richardsin mukaan laulu ei kuitenkaan kerro kenestäkään yksittäisestä ihmisestä.
Laulun synty

Yhtyeen kitaristi Keith Richards aloitti laulun tekemisen huumevieroituksessa ollessaan, mutta solisti Mick Jagger on kertonut kirjoittaneensa sen loppuun.
Kappaleen sanoituksesta on tehty lukuisia päätelmiä. Sen innoittajaksi on oletettu muun muassa David Bowien Angie-vaimoa, mutta Mick Jagger on kiistänyt tämän, ja uskoo, että kappaleen ensimmäisen rivin kirjoittanut Keith Richards sai idean Angela-tyttärestään. Richards kertoi kappaleen synnystä vuonna 2010 ilmestyneessä omaelämäkerrassaan Elämä:
»Ollessamme klinikalla Anita (Pallenberg) synnytti tyttäremme Angelan. Minulla oli kitara mukanani, ja kun olin selvinnyt tavanomaisesta kuurin aiheuttamasta järkytyksestä, kirjoitin eräänä iltapäivänä sängyssä istuessani ”Angien”, koska pystyin vihdoinkin liikuttamaan sormiani ja asettamaan ne jälleen oikeille paikoille. [..] Lauloin vain ”Angie, Angie”. Se ei liittynyt kehenkään tiettyyn henkilöön. Se oli vain pelkkä nimi tyyliin ”ooh Diana”. En tiennyt Angieta kirjoittaessani, että Angela kastettaisiin Angelaksi. [...] Itse asiassa Anita risti hänet Dandelioniksi (suom. Voikukka). Hänelle annettiin toiseksi etunimeksi Angela, koska hän syntyi katolisessa sairaalassa, ja siellä vaadittiin ”oikean” etunimen lisäämistä.» 
(Keith Richards)
Äänitys

Kappale äänitettiin kahdessa osassa marras–joulukuun 1972 sekä touko–kesäkuun 1973 välisenä aikana. Nauhoituspaikkoina olivat Dynamic Sound Studios Jamaikan Kingstonissa sekä Island Recording Studios Lontoossa. Äänittäjänä toimi Andy Johns.
Keith Richards ja Mick Taylor soittivat kappaleessa sähkökitaroiden sijaan akustisia kitaroita. Pianistina toimi sessiomuusikon ominaisuudessa Nicky Hopkins. Mick Jaggerin ehdotuksesta kappaleeseen lisättiin jousisovitus.
Julkaisu ja vastaanotto

”Angie” ilmestyi singlenä Britanniassa 17. elokuuta 1973. Se nousi listalle 1. syyskuuta ja oli kymmenen listaviikon aikana korkeimmillaan sijalla viisi. Yhdysvalloissa single julkaistiin 28. elokuuta. Siitä muodostui yhtyeen seitsemäs ja samalla toiseksi viimeinen listaykkönen Billboard Hot 100 -listalla. Kappaleesta tuli listaykkönen myös Sveitsissä (4 viikkoa), Alankomaissa (2 viikkoa), Norjassa (2 viikkoa) sekä Belgian Flanderissa (1 viikko). Alankomaissa ja Belgiassa kappale nousi listalle uudelleen vuonna 1990.
Singlen B-puolella oli kappale ”Silver Train”. Se ja ”Angie” sisältyivät molemmat Goats Head Soup -studioalbumille, joka ilmestyi Britanniassa 31. elokuuta ja Yhdysvalloissa 12. syyskuuta 1973.
”Angie” on yhtyeen tunnetuin radioballadi. Se on myös kuulunut Rolling Stonesin kiertueohjelmistoon lukuisia kertoja. Yhtye on esittänyt sitä konserteissaan vuosina 1973, 1975–76, 1982, 1989–90, 1994–95, 1998–99, 2002–03 ja 2005–06.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Paras sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 1. | 25 | 8.9.1973 |  |
|  Norja | 1. | 24 | viikko 39/1973 |  |
|  Belgia (Flanderi) | 1. | 21 | 22.9.1973 |  |
|  Sveitsi | 1. | 19 | 5.9.1973 |  |
|  Yhdysvallat | 1. |  | 1973 |  |
|  Länsi-Saksa | 2. |  | 1973 |  |
|  Tanska | 4. | 5 | viikko 41/1973 |  |
|  Britannia | 5. | 19 | 1.9.1973 |  |
|  Itävalta | 8. | 20 | 15.10.1973 |  |
|  Irlanti | 9. | 4 | 20.09.1973 |  |
|  Suomi | 16. |  | lokakuu 1973 |  |
Todennäköinen kokoonpano

Mick Jagger – laulu
Keith Richards – akustinen kitara
Mick Taylor – akustinen kitara
Charlie Watts – rummut
Bill Wyman – basso
Nicky Hopkins – piano
Joukko tuntemattomia jousisoittajia
Angie suomeksi

Petri Pettersson on esittänyt Angien suomeksi.
Annankatu (Helsinki)

Annankatua Ratakadun ja Annankadun risteyksestä kuvattuna.
Annankatua Kalevankadulta kaakkoon katsottuna. Vanha kirkkopuisto häämöttää vasemmalla
Annankatu (ruots. Annegatan) on Helsingin Mannerheimintien suuntainen katu kaksi korttelia Mannerheimintiestä länteen. Se alkaa Merimiehenkadulta Punavuoresta ja päättyy Urho Kekkosen katuun Kampin liikekeskuksen kohdalla.
Kadulla on liikennevalot näissä risteyksissä: Bulevardi ja Lönnrotinkatu, sekä Simonkadun risteyksessä raitiovaunun huomiovalot.
Annankatu on saanut nimensä venäläisen Pyhän Annan ritarikunnan mukaan. Nimen alkuperäinen, vuonna 1820 vahvistettu muoto olikin St Annae Gatan (Pyhän Annan katu). Sana St. (Sankt, Pyhä) kuitenkin poistettiin kadun nimestä jo vuonna 1836.
Antinkatu

Ennen Kampin keskuksen rakentamista Annankatu jatkui linja-autokentän ja Salomonkadun yli Eteläiselle Rautatiekadulle. Nykyään tämän Annankadun jatkeen nimeksi on muutettu Antinkatu Helsingin ensimmäisen kaupunginjohtajan Antti Tulenheimon mukaan. Nykyinen Lönnrotinkatu oli Antinkatu vuoteen 1928.
Poikkikadut kaakosta luoteeseen

Ratakatu
Iso Roobertinkatu (kävelykatu)
Uudenmaankatu
Bulevardi; raitiovaunukiskot (raitiovaunut 3 ja 6)
Lönnrotinkatu
Kalevankatu
Eerikinkatu
Kansakoulukatu lounaaseen/Simonkatu koilliseen (sama risteys; kadut eivät ole aivan kohdakkain: Kansakoulukatu on ensin); Simonkadulta Annankadun loppupäähän kääntyvät raitiovaunukiskot (raitiovaunu 9)
Rakennuksia kaakosta luoteeseen

Vanha kirkkopuisto ja Helsingin Vanha kirkko (Carl Ludvig Engel, 1826) sijaitsevat Bulevardin ja Lönnrotinkadun välisessä korttelissa.
Euroopan kemikaalivirasto Bulevardin ja Lönnrotinkadun kulmatalossa. Talossa on toiminut aiemmin mm. Tilgmannin kirjapaino, Taideteollinen Korkeakoulu (nykyinen Aalto-yliopisto) ja Eläke-Varma.
Annantalo (Annankatu 30, arkkitehti Gustaf Nyström, 1885), taidekeskus.
Annankatu 32 (arkkitehti Paavo Mänttäri, 1989, lääkärikeskus Aava.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Annankatu (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Eudoros Aleksandrialainen

| Eudoros Aleksandrialainen> Εὔδωρος ὁ Ἀλεξανδρεύς.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. vuosisata eaa. Aleksandria, Egypti
Kuollut: 1. vuosisata eaa. tai jaa.
Koulutus ja ura
Koulukunta:  keskiplatonistinen
Eudoros Aleksandrialainen (m.kreik. Εὔδωρος ὁ Ἀλεξανδρεύς, Eudōros ho Aleksandreus; lat. Eudorus; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Aleksandriasta Egyptistä. Hän toimi vuoden 25 eaa. tienoilla.
Vaikka Eudoros luettiin platonilaiseksi, hän yhdisti ajattelussaan platonismiin myös pythagoralaisia aineksia. Eudoros asetti filosofian päämäärän Platonin Theaitetoksen mukaan – se oli ”kehittyminen mahdollisimman suuressa määrin jumalan kaltaiseksi” – ja katsoi, että sekä Platon että Pythagoras olivat opettaneet samoin.
Aleksanteri Afrodisiaslainen sanoo Eudoroksen kirjoittaneen kommentaarin Aristoteleen Metafysiikkaan ja muuttaneen teoksesta joitakin kohtia. Simplikios mainitsee Eudoroksen peripateettiseen koulukuntaan kuuluneena filosofina, ja sanoo hänen kirjoittaneen kommentaarin Aristoteleen Kategorioihin. Tämä kommentaari oli vaikutusvaltainen platonilaisten ja stoalaisten parissa.
Strabonin mukaan Eudoros kirjoitti myös teoksen Niilistä Ariston Aleksandrialaisen tavoin. Se yritti löytää selitystä Niilin vuotuiselle tulvalle. Strabon sanoo Aristonin ja Eudoroksen teosten olleen niin samankaltaisia, että he syyttivät toisiaan kopioinnista. Strabon vaikuttaa pitäneen Eudorosta syyllisempänä. Eudoroksen teokset eivät ole säilyneet nykyaikaan.
Anolan kartano

Anolan kartano
Anolan kartano on Nakkilassa Anolan kylässä sijaitseva kartano, joka on alun perin kuulunut Ulvilaan. Kokemäenjoen rannalla sijaitseva kartano on suurimmillaan käsittänyt noin 5 000 hehtaaria maata ja sen alue on ulottunut nykyiseltä Nakkilan ja Ulvilan kuntien rajalta Nakkilan Viikkalaan.
Historia

Vanhin säilynyt kauppakirja kartanosta on vuodelta 1488, jolloin Alissa Henrikintytär Horn myi kartanon turkulaiselle Djäknin sukuun kuuluneelle raatimiehelle Laurens Jönssonille. Vuosina 1500–1700 Anolan kartanon omisti Kurkien suku. Ensimmäinen sukuun kuulunut kartanonherra oli Ruotsista saapunut Jöns Knuutinpoika Kurjen isä, joka omisti myös Kankaisten ja Joensuun kartanot.
Tunnetuin Anolassa vaikuttaneista Kurki-suvun jäsenistä oli kuningas Sigismundin kannattajiin kuulunut sotapäällikkö Axel Kurck, joka käytti virallisena nimenään Kurck till Anolaa. Vuosina 1577–1630 Anolan omistaneen Kurckin kerrottiin tarinan mukaan hirttäneen nuijasodan aikana kapinallisten puolelle siirtyneitä sotilaita Kokemäenjoen rannassa kasvaneeseen puuhun. Vuonna 1596 Axel Kurck kukisti Ulvilan taistelussa Anolaan saapuneen Pentti Poutun johtaman nuijamiesten osaston, jonka tarkoituksena oli saada taivuteltua hänet liittymään puolelleen.
Kurkien suvun jälkeen Anolan kartano kuului muutaman vuoden ajan Posse-suvulle, kunnes vuonna 1706 omistajaksi tuli Tukholman pormestari Olof Törnflycht. Seuraavaksi se siirtyi Törnflychtin tyttären puolison Johan Paulinuksen omistukseen. Vuonna 1690 tapahtuneen aateloinnin jälkeen hänet tunnettiin nimellä Johannes Pauli i Lillienstedt.
Paulinuksen pojan kreivi Carl Lillienstedtin jälkeen kartanon omistajaksi tuli Hastferin sotilasperhe, Virossa syntynyt Porin rykmentin komentaja eversti Johan Hastfer ja myöhemmin hänen poikansa majuri Berndt Johan. Nuorempi Hastfer tunnetaan myös Leineperin ruukin perustajana.
Anjalan liitossa mukana ollut Berndt Johan Hastfer joutui kapinan kukistuttua pakenemaan Skåneen ja sieltä edelleen Venäjälle, jossa hän kuoli vuonna 1809. Talousvaikeuksista kärsinyt Hastfer oli ennen kuolemaansa joutunut konkurssiin ja velkojen panttina olleet kartano sekä Leineperin ruukki siirtyivät asessori Jonas Beckmanin omistukseen.
Beckmanin tyttärien jälkeen kartano oli 1800-luvulla muun muassa Yyterin kartanon omistaneen Isak Fellmanin sekä kolmen porilaisen liikemiehen hallussa.
Viimeinen omistaja ennen nykyistä Frenckellin sukua oli August Fredrik Järnefelt. Hänen jouduttuaan rahaongelmiin, kartano myytiin vuonna 1871 Tampereen paperitehtaan omistajalle Frans von Frenckellille.
Kartanon vuosina 1936–1978 omistaneen vuorineuvos Rafael von Frenckellin tuttavapiiriin kuului muun muassa marsalkka Mannerheim, joka vietti Anolassa 80-vuotissyntymäpäiviään vuonna 1947.
Historia > Omistajat vuodesta 1706 lähtien

pormestari Olof Törnflycht 1706–1713
kreivi Johannes Pauli i Lillienstedt 1713–1732
kreivi Carl Lillienstedt 1732–1767
eversti Johan Hastfer 1768–1769
majuri Berndt Johan Hastfer 1769–1781
pankkiiriliike Christian van Orsay & Söhne 1781–1791
asessori Jonas Beckman 1791–1811
Jonas Beckmanin perikunta 1811–1816
tilanomistaja Isak Fellman 1816–1822
konsuli Isaak Carström 1822–1838
kenraalikuvernööri A. A. Thesleff 1838–1840
kauppaneuvos Johan Grönfelt 1840–1848
juristi August Fredrik Järnefelt 1854–1871
kauppaneuvos Frans von Frenckell 1871–1878
Frans von Frenckellin perikunta 1879–1899
kauppaneuvos Waldemar von Frenckell 1899–1936
vuorineuvos Rafael von Frenckell 1936–1978
Asta ja Christel von Frenckell 1978–
Rakennukset

Anolan kartanon nykyisen päärakennuksen on rakennuttanut Rafael von Frenckell vuonna 1938. Sitä edeltäneen empiretyylisen päärakennuksen oli valmistunut Johan Grönfelt 1840-luvulla. Tiilirakenteinen kaksikerroksinen rakennus on arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelema. Sen lähistöllä sijaitsee samaan aikaan rakennettu tilanhoitajan asunto. Päärakennus on toiseksi viimeinen Suomeen rakennettu kartanon päärakennus.
Muita merkittäviä rakennuksia kartanon alueella ovat harmaakivestä ja tiilestä rakennetut karjasuojat ja meijeri.
Kartanon Kokemäenjokeen rajoittuva puisto on alun perin 1600-luvulta. Englantilaistyyliseksi maisemapuutarhaksi se muutettiin 1870-luvulla tunnetun ruotsalaisen puutarhurin Knut Forsbergin suunnitelmien mukaan. Puiston nykyinen muoto puutarha-arkkitehti Paul Olssonin 1930-luvulla suunnittelema.
Kokemäenjoessa kartanon kohdalla sijaitsee siihen vuoden 1600 tienoilla liitetty Kirkkosaari. Saareen johtaa kartanon mailta yksityinen vuonna 1958 rakennettu silta. Kirkkosaaressa on perimätiedon mukaan keskiajalla sijainnut toinen Ulvilan kaupungin kahdesta kirkosta. Nykyään Kirkkosaari on viljelysmaana. Siellä sijaitsee myös perhehauta, jonne on haudattu Waldemar von Frenckellin ja hänen puolisonsa lisäksi neljä heidän pienenä kuollutta lastaan.
Anolan kartano kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Aiheesta muualla

Albrecht, Nora ja Hannuksela, Lotta: ”Anolan kartanon puutarha”, Vihreä perintö, Satakunnan historialliset puistot ja puutarhat, s. 36–37.  (Luontotalo Arkin julkaisuja 1, toim. Häyrynen, Maunu; Raike, Eeva; Riionheimo, Anna; Viitala, Hilkka)  Pori:  Satakunnan museo, 2009.  ISBN 978-952-67018-2-0