stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksi Nurminen (vapaaottelija)
Ura

Amatöörinä menestyksekkäästi otelleen Nurmisen ammattilaisura alkoi vuonna 2013, Finnish Open-mestari, Mikko Ahmalaa vastaan. Nurminen hävisi b-säännöillä käydyn ottelun enemmistöäänin, tuomareiden pisteillä.
Toisessa b-säännöin käydyssä ottelussa, Nurminen kohtasi lahtelaisen Patrik Pietilän. Nurminen voitti ottelun kaikin tuomariäänin.
Tämän jälkeen Nurminen siirtyi takaisin amatööriksi, mikä oli mahdollista B-säännöin käytyjen otteluiden takia.
Nurminen voitti keväällä 2014 Suomen mestaruuden, voittaen kaikki kolme otteluaan ennen täyttä aikaa ja kukistamalla finaalissa Kennet Mattssonin.
MM-kilpailut käytiin Las Vegasissa ja ne pidettiin UFC:n järjestämän, International Fight Week-tapahtuman yhteydessä, Mandalay Bay Convention Centerissä.
Nurminen otteli 4 ottelua viikon aikana ja yksikään otteluista ei mennyt täyteen aikaan. Finaalissa kukistui britti Josh McManus, ensimmäisessä erässä, giljotiinikuristuksella, ajassa 1:03.
Palattuaan takaisin ammattilaisotteluihin, Nurminen otteli voitokkaasti kolme kertaa, ennen kuin hävisi tuomariäänin tanskalaiselle Søren Bakille, joka ottelee nykyään Bellatorissa ja on kahden painoluokan mestari Cage Warriors-organisaatiossa.
Tappion jälkeen Nurminen otteli voitokkaasti kaksi kertaa Cage-organisaatiossa, joista viimeisin ottelu käytiin marraskuussa 2015.
Nurminen kohtasi, vuonna 2016, suomalaisen UFC-veteraanin, Anton Kuivasen, lukkopainisäännöin käydyssä ”superottelussa”, Crest Professional Fighting Tournament-tapahtumassa ja voitti jatkoajalle venyneen ottelun.
Nurminen ei ole otellut vapaaottelua sitten vuoden 2015 ja on kärsinyt lukuisista terveysongelmista viime vuosina.
Selostajana

Nurmisen ura selostajana alkoi vuonna 2017 selostettuaan vapaaottelun sm-kilpailut. 
Nurminen on selostanut ja toiminut asiantuntija-kommentaattorina Cage-tapahtumissa Jani Rajalinin kanssa vuodesta 2018. Nurminen selostaa myös UFC-tapahtumia Viaplaylle ja Viasatille, yhdessä Rajalinin kanssa. 
Nurminen on myös selostanut englanniksi Cage-organisaation lähetyksiä Fight Networkille ja FITE TV:lle, yhdessä Michael Majalahden kanssa.
Aiheesta muualla

https://www.tapology.com/fightcenter/fighters/55109-aleksi-nurminen
Profiili Sherdog.comissa
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000886046.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000001039002.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000005642867.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000001049066.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000926678.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000886406.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000884969.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000995530.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000984092.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000000912742.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000001031537.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000001139965.html
https://www.is.fi/muutlajit/art-2000001034746.html
https://www.iltalehti.fi/viihde/a/201701102200051523
https://yle.fi/urheilu/3-7337541
https://yle.fi/uutiset/3-7886300
https://yle.fi/urheilu/3-7609806
https://yle.fi/urheilu/3-7610136
https://areena.yle.fi/1-2726916
https://yle.fi/urheilu/3-7340361
Almquist shell

| Almquist shell |
| --- | --- |
Luoja:  Kenneth Almquist
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  komentotulkki
Ash (lyhenne sanoista Almquist Shell) on POSIX-yhteensopiva komentotulkki, jonka on tehnyt Kenneth Almquist.
Ash julkaistiin comp.sources.unix Usenet-ryhmässä 30. toukokuuta 1989.
Ashia on käytetty BSD:ssä Bourne shellin korvikkeena.
Ashista on julkaistu useita muunnelmia ja se on käytössä muun muassa BusyBoxissa. Ashia on käytetty Androidissa versioon 4.0 ("IceCreamSandwich") saakka, jolloin sen korvasi mksh.
Dash

Dash (lyhenne sanoista Debian Almquist Shell) on ashin laajennettu versio, jota Debian-projekti on halunnut käyttää GNU Bashin sijaan. Skriptien oletuksena on usein kuitenkin bash ja dash ei ole täysin yhteensopiva bashin kanssa.
Dashissa ei ole kaikkia samoja ominaisuuksia, mutta se on nopeampi ja toimii pienellä muistimäärällä.
Aiheesta muualla

ash(1) - Linux man page (englanniksi)
Amfidamas

Amfidamas (m.kreik. Ἀμφιδάμας, lat. Amphidamas) oli usean eri mieshahmon nimi kreikkalaisessa mytologiassa:
Amfidamas, Lykurgoksen ja Kleofilen poika, jonka tytär Antimakhe nai kuningas Eurystheuksen
Amfidamas, Klysonymoksen isä, jonka pojan Patroklos surmasi noppapelistä alkaneen riidan takia.
Amfidamas, Busiriksen poika, jonka Herakles surmasi tämän isän rinnalla.
Amfidamas, Nausidamen isä, jonka tytär synnytti Heliokselle Augeiaan.
Amfidamas, Aleoksen ja Neairan poika, joka osallistui veljensä Kefeuksen kanssa argonauttien retkeen.
Lunning-palkinto

Lunning-palkinto oli Frederik Lunningin perustama palkinto. Sillä palkittiin huomattavia skandinaavisia suunnittelijoita kahdesti vuodessa vuodesta 1951 vuoteen 1970 saakka. Palkinnon saajat valitsi ryhmä samalla alalla olevia tanskalaisia, suomalaisia, norjalaisia ja ruotsalaisia.
Palkinnon saajat

| --- | --- |
1951:  Hans J. Wegner, Tanska  Tapio Wirkkala, Suomi
1952:  Carl-Axel Acking, Ruotsi  Grete Prytz Kittelsen, Norja
1953:  Tias Eckhoff, Norja  Henning Koppel, Tanska
1954:  Ingeborg Lundin, Ruotsi  Jens Harald Quistgaard, Tanska
1955:  Ingrid Dessau, Ruotsi  Kaj Franck, Suomi
1956:  Jørgen ja Nanna Ditzel, Tanska  Timo Sarpaneva, Suomi
1957:  Hermann Bongard, Norja  Erik Höglund, Ruotsi
1958:  Poul Kjærholm, Tanska  Signe Persson-Melin, Ruotsi
1959:  Arne Jon Jutrem, Norja  Antti Nurmesniemi, Suomi
1960:  Vivianna Torun Bülow-Hübe, Ruotsi  Vibeke Klint, Tanska
1961:  Bertel Gardberg, Suomi  Erik Pløen, Norja
1962:  Hertha Hillfon, Ruotsi  Kristian Solmer Vedel, Tanska
1963:  Karin Björquist, Ruotsi  Börje Rajalin, Suomi
1964:  Vuokko Eskolin-Nurmesniemi, Suomi  Bent Gabrielsen, Tanska
1965:  Eli-Marie Johnsen, Norja  Hans Krondahl, Ruotsi
1966:  Gunnar Cyrén, Ruotsi  Yrjö Kukkapuro, Suomi
1967:  Erik Magnussen, Tanska  Kirsti Skintveit, Norja
1968:  Björn Weckström, Suomi  Ann ja Göran Wärff, Ruotsi
1969:  Helga ja Bent Exner, Tanska  Bo Lindekrantz ja Börge Lindau, Ruotsi
1970:  Kim Naver, Tanska  Oiva Toikka, Suomi
Kirjallisuutta

Byars,Mel: "The Design Encyclopedia". MoMA, New York 2004.
Dahlbäck-Lutteman, Helena (toim.): "The Lunning Prize". Nationalmuseum, catalogue #489, Stockholm 1986.
Möller, Svend Erik: "34 Scandinavian Designers". Copenhagen 1967.
Aiheesta muualla

https://runeberg.org/tema/lunning.html
Aloísio Alberto Dilli

Aloísio Alberto Dilli (s. 21. kesäkuuta 1948 Montenegro) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu fransiskaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 1. tammikuuta 1977 ja nimitettiin Uruguaianan hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ângelo Domingos Salvador, jota avustivat Dadeus Grings ja Irineu Sílvio Wilges. Dilli asetettiin virkaansa 30. syyskuuta.
Lotus T127

| Lotus T127 |
| --- | --- |
 Fairuz Fauzy Malesian GP:n harjoituksissa.
Talli:   Lotus Racing
Suunnittelija(t):   Mike Gascoyne  Elliot Dason-Barber
Kuljettajat:  18.  Jarno Trulli 19.  Heikki Kovalainen Testikuljettaja 18./19.  Fairuz Fauzy
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Castrol
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  vapaasti hengittävä Cosworth CA2010 2,4 l 90° V8
Voimansiirto:  Xtrac 1044 7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Bahrainin GP 2010
Kilpailuja:  19
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  0
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Lotus T127 on Lotus -tallin kaudella 2010 käyttämä Formula 1 -auto. Autolla kilpailivat Jarno Trulli ja Heikki Kovalainen. Auto esiteltiin Lontoossa 12. helmikuuta 2010. T127 teki ratadebyyttinsä 17. helmikuuta 2010 Jerezin radalla testikuljettaja Fairuz Fauzyn ajamana.
Talli ei kerännyt kauden aikana lainkaan MM-pisteitä ja oli valmistajien lopputuloksissa kymmenes, mikä riitti muiden tulokastallien Virginin ja Hispanian voittamiseen. Kauden parhaaksi tulokseksi jäi Kovalaisen Japanin osakilpailussa ajama 12:nes tila.
Tulokset kilpailuittain

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Lotus Racing | Cosworth V8 | B |  | BHR | AUS | MAL | CHN | ESP | MON | TUR | CAN | EUR | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | BRA | ABU | 0 | 10. |
| 2010 | Lotus Racing | Cosworth V8 | B |  Jarno Trulli | 17 | DNS | 17 | Kesk. | 17 | 15 | Kesk. | Kesk. | 21 | 16 | Kesk. | 15 | 19 | Kesk. | Kesk. | 13 | Kesk. | 19 | 21 | 0 | 10. |
| 2010 | Lotus Racing | Cosworth V8 | B |  Heikki Kovalainen | 15 | 13 | NC | 14 | DNS | Kesk. | Kesk. | 16 | Kesk. | 17 | Kesk. | 14 | 16 | 18 | 16 | 12 | 13 | 18 | 17 | 0 | 10. |
| 2010 | Lotus Racing | Cosworth V8 | B |  Fairuz Fauzy |  |  | TD |  |  |  |  |  |  | TD | TD |  |  |  | TD |  |  |  | TD | 0 | 10. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lotus T127 Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
 Caterham F1 Team: 
 Avainhenkilöt: Tony Fernandes ·   Riad Asmat ·   Mike Gascoyne Kilpakuljettajat:9.  Marcus Ericsson ·  10.  Kamui Kobayashi Testikuljettajat: Robin Frijns ·   Alexander Rossi Formula 1 -autot: T127 ·  T128 ·  CT01 ·  CT03 ·  CT05: 
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2010
McLaren MP4-25
Mercedes MGP W01
Red Bull RB6
Ferrari F10
Williams FW32
Renault R30
Force India VJM03
Scuderia Toro Rosso STR5
Lotus T127
Hispania F110
Sauber C29
Virgin VR-01
Alice DeeJay

Alice DeeJay oli alankomaalainen eurodance-kokoonpano, joka oli aktiivisena vuosina 1999–2002. Kokoonpanon muodostivat tuottajat Pronti (oik. Sebastiaan Molijn), Kalmani (Eelke Kalberg) ja DJ Jurgen sekä naisvokalisti Judith Anna Pronk. Yhtyeen saavutettua menestyksensä sen jäsenet ilmoittivat projektin päättämisestä. Nykyään Pronk toimii freelancer-meikkitaiteilijana ja kampaajana.
Kaupallinen menestys

Alice DeeJay julkaisi singlen Better Off Alone heinäkuussa 1999. Britanniassa se myi platinaa ja kohosi Britannian singlelistan kakkoseksi. Muita singlelista TOP 20:een yltäneitä kappaleita olivat Will I Ever, The Lonely One ja Celebrate Our Love, mutta nämä eivät enää kohonneet rakettimaisesti listan kärkeen Better Off Alonen tavoin.
Diskografia > Albumit

Who Needs Guitars Anyway? (2000) (UK #8)
Diskografia > Singlet

Better Off Alone (1999) (UK #2, AUS #4, US #27) - DJ Jurgen presents Alice DeeJay
Back In My Life (2000) (UK #4, AUS #19)
Will I Ever (2000) (UK #7)
The Lonely One (2000) (UK #16)
Celebrate Our Love (2001) (UK #17)
Alessandro Gamberini

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. elokuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Bologna, Italia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura: ACF Fiorentina
Pelinumero: 5
Junioriseurat
: Bologna FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2005 2002–2003 2005– | Bologna FC → Hellas Verona (laina) ACF Fiorentina | 78 (0) 20 (0) 130 (4) |
Maajoukkue
| 2007– |  Italia | 7 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. toukokuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2007.
Alessandro Gamberini (s. 27. elokuuta 1981 Bologna, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa tällä hetkellä italialaista ACF Fiorentinaa. Gamberini aloitti uransa Bolognan junioreissa, josta hänet myöhemmin nostettiin edustusjoukkueeseen kaudella 1999–2000.
Maajoukkueessa Gamberini teki ensi esiintymisensä Etelä-Afrikkaa vastaan 17. lokakuuta 2007. Hänet valittiin ensi kerran arvokisoihin vuoden 2008 EM-kisoissa Fabio Cannavaron loukkaantuessa juuri ennen kisojen alkua.
Aiheesta muualla

Goal.com
ESPNsoccernet (Arkistoitu – Internet Archive)
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Buffon |
2 Panucci |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Gamberini |
6 Barzagli |
7 Del Piero |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Di Natale |
12 Borriello |
13 Ambrosini |
14 Amelia |
15 Quagliarella |
16 Camoranesi |
17 De Sanctis |
18 Cassano |
19 Zambrotta |
20 Perrotta |
21 Pirlo |
22 Aquilani |
23 Materazzi |
Valmentaja Donadoni
Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Buffon |
2 Santon |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 Legrottaglie |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Gilardino |
12 De Sanctis |
13 Gamberini |
14 Amelia |
15 Iaquinta |
16 Camoranesi |
17 Rossi |
18 Palombo |
19 Zambrotta |
20 Montolivo |
21 Pirlo |
22 Dossena |
23 Quagliarella |
Valmentaja Lippi
Aloísio Jorge Pena Vitral

Aloísio Jorge Pena Vitral (s. 23. huhtikuuta 1955 Rio de Janeiro) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Belo Horizonten arkkihiippakuntaan 18. tammikuuta 1986 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thubursicum-Buren titulaaripiispaksi 11. helmikuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Walmor Oliveira de Azevedo, jota avustivat Décio Zandonade ja Sebastião Roque Rabelo Mendes.
Pena Vitral sai 25. marraskuuta 2009 nimityksen Teófilo Otonin piispaksi.
Alice Jemeli Timbilili

Alice Jemeli Timbilili (s. 1. helmikuuta 1983 Keiyo) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Timbilili voitti 1999 kultaa Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 3 000 metrin juoksussa ajalla 9.01,99. Seuraavana vuonna hän voitti Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa hopeaa nuorten sarjassa ja sijoittui Sydneyn olympialaisissa 10 000 metrin juoksussa neljänneksitoista ajalla 31.50,22. Vuonna 2001 hän juoksi Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa kuudenneksitoista.
Timbilili sijoittui Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa 2003 pitkällä matkalla neljänneksitoista. Seuraavana vuonna hän oli Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa neljäs pitkällä matkalla ja Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä kuudestoista. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi 3 000 metrillä ajalla 8.50,46 ja kuudenneksi 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.28,18. Timbilili voitti St. Etiennen maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hopeaa pitkällä matkalla. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui maantiejuoksun MM-kisoissa yhdeksänneksi.
Ennätykset

3 000 metrin juoksu: 8.40,76 (2005)
5 000 metrin juoksu: 14.47,06 (2005)
10 000 metrin juoksu: 31.23,99 (2004)
10 kilometrin maantiejuoksu: 31.41 (2007)
15 kilometrin maantiejuoksu: 48.19 (2007)
20 kilometrin maantiejuoksu: 1.05.31 (2007)
Puolimaraton: 1.08.56 (2007)
Aloysius Paul D’Souza

Aloysius Paul D’Souza (s. 21. kesäkuuta 1941) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mangaloren hiippakuntaan 3. joulukuuta 1966 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Duran titulaaripiispaksi 11. tammikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Basil Salvadore D’Souza, jota avustivat Alphonsus Mathias ja Patrick Paul D’Souza.
D’Souza sai 8. marraskuuta 1996 nimityksen Mangaloren piispaksi.
Aloísio Roque Oppermann

Aloísio Roque Oppermann (19. kesäkuuta 1936 São Vendelino – 26. huhtikuuta 2014) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin dehoniaanien papiksi 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Ituiutaban hiippakunnan piispaksi 22. tammikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Furno, jota avustivat Alfredo Vicente Scherer, Benedito de Ulhôa Vieira ja Estêvão Cardoso de Avellar.
9. marraskuuta 1988 Oppermann sai nimityksen Campanhan koadjuuttoripiispaksi, ja 15. toukokuuta 1991 hänestä tuli sen piispa. Hänet nimitettiin 28. helmikuuta 1996 Uberaban arkkipiispaksi.
Aloïse Retornaz

| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Naisten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 470 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Enoshima 2019 | 470 |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sanremo 2019 | 470 |  |
|  Kultaa | Vilamoura 2021 | 470 |  |
|  Pronssia | Sanremo 2023 | 470 |  |
Aloïse Retornaz (s. 3. helmikuuta 1994 Brest) on ranskalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympia- ja MM-pronssimitalisti sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari.
Retornaz saavutti olympialaisten 470-luokassa pronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Camille Lecointren parina. He päätyivät tasapisteisiin hopealle sijoittuneen puolalaisparin kanssa.
Retornaz voitti 470-luokassa nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2013 ja 2014. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui 19:nneksi vuonna 2014, 14:nneksi vuonna 2017 ja neljänneksi vuonna 2018. Vuonna 2019 hän saavutti MM-pronssia. Tämän jälkeen hän on sijoittunut MM-kilpailuissa naisten 470-luokassa neljänneksi vuonna 2021 sekä miesten ja naisten yhteisessä 470-luokassa 11:nneksi vuonna 2022 ja 30:nneksi vuonna 2023. Hän voitti naisten 470-luokassa Euroopan-mestaruuden vuosina 2019 ja 2021 sekä saavutti sekaparien 470-luokassa EM-pronssia vuonna 2023.
Lotus Omega

| Lotus Omega |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  Lotus Cars
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1990–1992
Muut nimet:  Lotus Carlton Vauxhall Carlton
Tuotantomäärä:  noin 950–1 100 kappaletta
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Omega A
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  5
Iskutilavuus:  3 615 cm³
Teho:  281 kW (377 hv)
Vääntö:  568 Nm
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali
Mitat
Massa:  1 700 kg
Lotus Omega on englantilaisen Lotus Carsin modifioima versio Opel Omegasta. Lotus Omegaa valmistettiin vuosina 1990–1993 vain noin 1 000 kappaleen verran. Auton ainoa värivaihtoehto oli tumma ”Lotuksen vihreä” eli Imperial Metallic Green.
Lotus Omegaa alettiin suunnitella, kun General Motors oli ostanut Lotus Carsin helmikuussa 1986. Ajatuksena oli tehdä tavalliselta näyttävä erittäin suorituskykyinen auto, ja tässä tavoitteessa onnistuttiinkin. Vuonna 1990 ensimmäiset autot lähetettiin Opelin Rüsselsheimin tehtaalta Englantiin Lotuksiksi muutettavaksi. Opelin insinöörit olivat muuttaneet näiden autojen runkorakennetta hieman kestävämmäksi, jotta kori kestäisi lähes 400 hevosvoiman tehon. Lotuksen insinöörit vaihtoivat auton koko tekniikan uuteen. Vaihteistoksi Lotuksen insinöörit vaihtoivat kuusivaihteisen ZF-vaihdelaatikon, joka on peräisin Chevrolet Corvette ZR1:stä. Opelin 3,0-litraiset koneet kasvatettiin 3,6-litraisiksi ja kantta muutettiin.[lähde? ] Lotus Omegan renkaat olivat varta vasten tätä mallia kehitetyt Goodyearin 235/45 ZR 17:t edessä ja 265/40 ZR 17:t takana. Auton myyntihinta Englannissa vuonna 1990 oli 48 000 puntaa. Lotus Omega/Carltonin esittely ei osunut General Motorsin kannalta parhaaseen ajankohtaan, sillä 1990-luvun alussa elettiin syvää lamaa. Sen takia myynti ei sujunut suunnitelmien mukaan, ja suunnitellusta 1 100 auton valmistuksesta jäätiin 150 auton päähän. Noista 950 autosta 320 oli Vauxhall Carltoneita ja 630 Opel Omegoita.
Tekniset tiedot

Moottori: C36GET 3 615 cm³ DOHC 24V rivi-6
2 × Garrett T25 -turboahdinta 0,7 barin ahtopaineella
Delco GMP4 -kuusipisteruisku
Huipputeho: 281,1 kW @ 5 200 rpm
Maksimivääntö: 568 Nm @ 4 200 rpm
Omamassa: 1 653 kg
Jarrulevyt edessä 330 mm nelimäntäisin jarrusatuloin ja takana 300 mm kaksimäntäisin jarrusatuloin. Autossa on myös vakiovarusteena ABS-jarrut.
Suorituskyky

281 kilowatin tehoisena Lotus Omega/Carlton (tunnetaan Carltonina vain Isossa-Britanniassa) oli nopea nelipaikkainen ja neliovinen henkilöauto. Auton huippunopeudeksi ilmoitetaan 281,6 km/h ja kiihtyvyydeksi 0–100 km/h 5,2 sekuntia sekä 0–100 mailin tuntinopeuteen 11,5 sekuntia. Neljännesmailin kiihdytys seisovalla lähdöllä sujuu sekin 13,5 sekuntiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lotus Omega Wikimedia Commonsissa
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1921

Vuoden 1921 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lyonissa. Kilpailut olivat yhdeksännettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa ja ensimmäiset maailmansodan jälkeen. Ohjelmassa olivat edelleenkin  vapaakivääri, vapaapistooliammunta sekä sotilaskiväärikilpailut. Argentiina-pokaali matkusti Yhdysvaltoihin Walter Stokesin johdolla. Tappio vapaakiväärin joukkuekilpailussa oli Sveitsille ensimmäinen sitten Torinon kisojen vuonna 1898.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 300 m vapaakivääri, asennot  | Walter Stokes  Yhdysvallat | 1 055 | Carl Osburn  Yhdysvallat | 1 032 | Josias Hartmann  Sveitsi | 1 014 |
| 300 m vapaakivääri, asennot, joukkueet |  Yhdysvallat James Christian Morris Fisher Carl Osburn Arthur Rothrock Walter Stokes | 5 015 |  Sveitsi Gustave Amoudruz Josias Hartmann Hans Hänni Emil Zäch Karl Zimmermann | 4 933 |  Ranska Paul Colas Leon Johnson Andre Parmentier Louis Percy Georges Roes | 4 609 |
| 300 m vapaakivääri, makuu | Walter Stokes  Yhdysvallat | 372 | James Christian  Yhdysvallat | 372 | Morris Fisher  Yhdysvallat | 369 |
| 300 m vapaakivääri, polvi | Walter Stokes  Yhdysvallat | 357 | Josias Hartmann  Sveitsi | 348 | Carl Osburn  Yhdysvallat | 341 |
| 300 m vapaakivääri, pysty | Walter Stokes  Yhdysvallat | 326 | Josias Hartmann  Sveitsi | 324 | Karl Zimmermann  Sveitsi | 322 |
| 300 m sotilaskivääri, asennot | Camillo Isnardi  Italia | 474 | Riccardo Ticchi  Italia |  | Leon Johnson  Ranska |  |
| 300 m sotilaskivääri, makuu | I. Dupuis  Ranska | 170 | Karl Zimmermann  Sveitsi |  | Leon Johnson  Ranska |  |
| 300 m sotilaskivääri, polvi | Camillo Isnardi  Italia | 164 | Albert Regnier  Ranska |  | Carl Osburn  Yhdysvallat |  |
| 300 m sotilaskivääri, pysty | Raffaele Frasca  Italia | 154 | Achille Paroche  Ranska |  | Camillo Isnardi  Italia |  |
| 50 m vapaapistooli | Hans Hänni  Sveitsi | 515 | John Thomas  Yhdysvallat | 506 | Giancarlo Boriani  Italia | 505 |
| 50 m vapaapistooli, joukkueet |  Italia Giancarlo Boriani Raffaele Frasca Franco Micheli Luigi Moretto Riccardo Ticchi | 2 469 |  Sveitsi Mathias Brunner Domenico Giambonini Hans Hänni Fritz Zulauf Caspar Widmer | 2 465 |  Ranska Leon Johnson Paul Maujean R. Pecchia Andre Regaud Louis Tetart | 2 464 |
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1913

Vuoden 1913 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Yhdysvaltain Camp Perryssä. Kilpailut olivat seitsemännettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri, vapaapistooliammunta sekä sotilaskiväärikilpailut. Kaikkiaan vuoden 1913 maailmanmestaruuskilpailuissa jaettiin mitaleja 11 eri kilpailussa, joista kaksi oli joukkuekilpailuja.