stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Flusha
Ura > 2012–2014

Rönnquist aloitti uransa lokakuuussa 2012 SY&b-joukkueessa, mutta vaihtoi jo samassa kuussa Western Wolvesiin. Alkuvuodesta 2013 hän taas liittyi Epsilon Esportsiin. He voittivat muun muassa FACEIT Cup June 2013 -turnauksen.
Rönnquist liittyi Fnaticiin elokuussa 2013. He voittivat marraskuussa vuoden merkittävimmän turnauksen ja ensimmäisen major-turnauksen, DreamHack Winter 2013:n. Rönnquist sai finaalissa Ninjas in Pyjamasia vastaan 50 tappoa ja kuoli 49 kertaa. Siten hänen keskiarvonsa oli 1,02. Rönnquist valittiin 13. parhaaksi pelaajaksi vuonna 2013.
Fnatic sai hopeaa vuoden 2014 merkittävimpiin lukeutuneesta turnauksesta, ESL One Cologne 2014:sta. Rönnquist oli finaalissa toistamiseen Ninjas in Pyjamasia vastaan joukkueensa paras saatuaan 66 tappoa ja kuoltuaan 49 kertaa. Hän sai myös yhteensä toisiksi eniten tappoja Christopher ”GeT_RiGhT” Alesundin jälkeen. Seuraavaksi fnatic voitti StarLadder StarSeries X -turnauksen. Rönnquist sai turnauksen MVP-tittelin, ja hänen turnauskeskiarvonsa oli 1,28. Loppuvuodesta flusha sai toisen MVP-tittelinsä Fragbite Masters Season 3 -turnauksesta. Hänen turnauskeskiarvonsa oli 1,30. Hän sai kierroksella keskimäärin 0,86 tappoa ja kuoli keskimäärin 0,57 kertaa. Rönnquist valittiin vuoden 2014 toisiksi parhaaksi pelaajaksi.
Ura > 2015–2016

Fnatic aloitti vuoden 2015 voitolla Clutch Con 2015 -turnauksesta, kun se kukisti Cloud9:n finaalissa. Joukkue voitti toisen major-turnauksensa, ESL One Katowice 2015:n. Rönnquist oli turnauksen kymmenenneksi paras pelaaja 1,12 keskiarvollaan. Heinäkuussa Fnatic voitti satatuhatta dollaria ESL ESEA Pro League Season 1 Finals -turnauksesta. Joukkue voitti myös vuoden toisen major-turnauksen, ESL One Cologne 2015:n. Rönnquistilla oli ratkaiseva rooli voitossa erityisesti puoliajan neljännellä kierroksella. Hän sai turnauksen MVP-tittelin yhteensä 1,38 turnauskeskiarvollaan. Fnatic valittiin saavutustensa myötä vuoden parhaaksi joukkueeksi. Rönnquist valittiin vuoden 2015 viidenneksi parhaaksi pelaajaksi.
Fnatic aloitti vuoden 2016 vahvasti StarLadder i-League StarSeries XIV -turnausvoitolla. Rönnquist oli semifinaalissa Luminosityä vastaan joukkueensa paras 1,35 keskiarvollaan. Seuraavaksi Fnatic voitti Intel Extreme Masters X - World Championship -turnauksen maaliskuussa. Joukkue sai hopeaa erittäin merkittävästä ELEAGUE Season 1 -turnauksesta heinäkuussa. Rönnquist oli finaalissa Virtus.prota vastaan joukkueen toiseksi paras 0,87 keskiarvollaan. Semifinaalissa hän oli joukkueensa keskitasoa. Pian sen jälkeen Rönnquist liittyi GODSENT-joukkueeseen. Rönnquist valittiin vuoden kymmenenneksi parhaaksi pelaajaksi.
Ura > 2017–2020

Rönnquist vaihtoi takaisin Fnaticiin jo helmikuussa. Joukkue ei saavuttanut paljoa ja tuli muun muassa sijalle 3.–4. ESL Pro League Season 6 - Finals -turnauksesta joulukuussa. Rönnquist oli hävityssä semifinaalissa FaZe Clania vastaan joukkueensa ainoa, joka sai yli yhden keskiarvon.
Fnatic voitti helmi-maaliskuussa kaksi merkittävää turnausta, joista ensimmäinen oli IEM Katowice 2018. Rönnquist sai turnauksen MVP-tittelin 1,32 turnauskeskiarvollaan. Hän oli sekä semifinaalissa että finaalissa ottelun paras pelaaja; ensimmäisessä jaetulla Freddy ”KRIMZ” Johanssonin kanssa. Toinen oli World Electronic Sports Games 2017, jonka voitosta Fnatic sai 800 000 dollaria. Rönnquist oli finaalissa koko ottelun paras 1,17 keskiarvollaan. Rönnquist liittyi syyskuussa Cloud9:n joukkueeseen.
Rönnquist liittyi takaisin Fnaticiin syyskuussa 2019. Joukkue voitti vuoden merkittävimpänä turnauksenaan DreamHack Masters Malmö 2019:n. Rönnquist keskiarvo oli pudotuspeleissä 1,04, semifinaalissa 0,93 ja finaalissa 1,00.
Fnatic voitti huhtikuussa 2020 ESL Pro League Season 11: Europe -turnauksen. Rönnquist oli finaalissa joukkueen keskitasoa 1,14 keskiarvollaan. He saivat pronssia Flashpoint Season 2 -turnauksesta joulukuussa.
Ura > 2021–2023

Rönnquist oli mukana perustamassa GORILLAZ-joukkuetta huhtikuussa 2021 yhdessä suomalaisten Jere ”sergej” Salon ja Miikka ”suNny” Kempin kanssa. Hän erosi joukkueesta joulukuussa.
Rönnquist perusti yhdessä entisen joukkuekaverinsa Jesper ”JW” Wecksellin kanssa uuden EYEBALLERS-organisaation. Organisaation sanottiin heti keskittyvän ainoastaan Counter-Strikeen, eikä sille tule muita joukkueita.
Rönnquist kertoi lopettavansa kilpailullisen uransa elokuussa 2023. Hän kertoi syyksi motivaation puutteen, minkä lisäksi hän koki pelaamisesta tulleen hänelle itselleen vähemmän palkitsevaa. Hän halusi antaa myös nuoremmille pelaajille tilaa EYEBALLERS:n kokoonpanoon.
Saavutukset > HLTV TOP 20

| Vuosi | Sijoitus |
| --- | --- |
2013: 13
2014: 2
2015: 5
2016: 10
Saavutukset > MVP

StarLadder StarSeries X
Fragbite Masters Season 3
ESL One: Cologne 2015
IEM Katowice 2018
Fnatic lavalla voitettuaan IEM X World Championship -turnauksen maaliskuussa 2016.
Operaatio Uranus

Operaatio Uranus oli Neuvostoliiton 19. marraskuuta 1942 aloittama hyökkäys, jonka tavoitteena oli Saksan 6. armeijan saartaminen Stalingradiin sekä Saksan ja sen satelliittivaltojen ajaminen pois Kaukasukselta.
Hyökkäyksen alku

Stalingradin pohjoispuolella hyökkäsivät Neuvostoliiton 24. armeija ja 66. armeija tehtävänään sitoa vastassa olevat saksalaisyhtymät, jotta ne eivät voisi vetäytyä Donin yli. Kaupungin luoteispuolella hyökkäsivät Neuvostoliiton 5. panssariarmeija ja Neuvostoliiton 21. armeija Romanian 3. armeijaa vastaan romahduttaen sen rintaman 19. päivän iltaan mennessä ja suuntasivat sen jälkeen kohti Kalatšia.
Seuraavana päivänä Neuvostoliiton 57. ja 51. armeijat jyräsivät Romanian 4. armeijan Stalingradin eteläpuolella.
Saksan 6. armeijan komentaja, kenraali Friedrich Paulus ymmärsi heti tilanteen vakavuuden ja pyysi Adolf Hitleriltä toimintavapautta, jotta saksalaisjoukot pystyisivät välttämään saarretuksi tulemisen.
Motin muodostuminen

Pohjoisesta ja idästä tulevat puna-armeijan joukot kohtasivat Kalatšissa 23. marraskuuta, jolloin saksalaiset jäivät mottiin. Hitler käski 6. armeijaa asettumaan siilipuolustukseen Stalingradiin. Luftwaffen komentaja Hermann Göring vakuutti, että Stalingradissa olevaa noin 225 000 sotilaan vahvuista armeijaa voitaisiin huoltaa pelkästään ilmasta käsin.
Hitlerin ratkaisuun on arveltu vaikuttaneen edellisen talven kokemukset, jolloin Moskovan rintamalla saksalaiset olivat onnistuneesti huoltaneet ilmasta useita mottejaan ja myöhemmin onnistuneet vapauttamaan saarretut joukkonsa. Eräät historioitsijat ovat myös huomauttaneet, että ilman Hitlerin siilipuolustuskäskyä joulukuussa 1941 Neuvostoliiton vastahyökkäys olisi saattanut romahduttaa koko Keskustan armeijaryhmän ja näin aiheuttaa paljon vakavamman tilanteen Saksalle).lähde?
Vapautusyritykset

Armeijaryhmä Donin komentajaksi nimitettiin 27. marraskuuta Erich von Manstein. Se koostui neljästä panssaridivisioonasta, kuudesta jalkaväkidivisioonasta, yhdestä Luftwaffen divisioonasta ja romanialaisjoukkojen rippeistä. Armeijaryhmän tehtävänä oli vastahyökkäyksellä vapauttaa saarroksista Pauluksen 6. armeija. Vaikka nämä joukot eivät olleet vielä kunnolla asemissa, von Manstein aloitti hyökkäyksen heti yllättääkseen edessään olevat neuvostojoukot. Hän myös halusi hyökätä rintaman lounaispuolelta pikemmin kuin edetä suoraa tietä Stalingradiin, sillä hän arveli näin pystyvänsä iskemään heikompien venäläisosastojen kimppuun.
Operaatio Talvimyrskyksi nimetty hyökkäys käynnistyi 12. joulukuuta ja onnistui yllättämään puna-armeijan joukot. Kenraali Hermann Hothin panssarit pääsivät noin 50 kilometrin päähän Stalingradista. Hoth vetosi Paulukseen, jotta tämä vetäytyisi Stalingradista ja hyökkäisi kaikilla voimillaan länteen päästäkseen pois saarroksista. Paulus ei kuitenkaan halunnut rikkoa Hitleriltä saamaansa käskyä pitää Stalingrad hallussaan, joten 6. armeija ei päässyt pois motista. On kuitenkin kyseenalaista, olisiko Paulus edes voinut järjestää koordinoitua hyökkäystä länteen päin, sillä 6. armeija oli jatkuvassa taistelukosketuksessa.
Lopputulos

Sotamarsalkaksi ylennetyn Pauluksen 6. armeija antautui 31. tammikuuta 1943. Mottiin jääneistä noin 225 000 miehestä vankeuteen joutui 91 000 miestä, joitakin haavoittuneita oli evakuoitu lentoteitse, mutta useimmat olivat kaatuneet. Vangiksi jääneistä palasi aikanaan Saksaan noin 6 000 miestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Operaatio Uranus Wikimedia Commonsissa
Akselivaltojen ja puna-armeijan joukkojen sijainti itärintamalla 18. marraskuuta 1942.
Itärintama marraskuu 1942 − maaliskuu 1943.
Saksalaisia sotilaita etenemässä Neuvostoliitossa vuonna 1942.
Johannes Messenius

Oulun tuomiokirkossa oleva Johannes Messeniuksen muotokuva. Maalannut todennäköisesti vuonna 1611 Cornelius Arendtz.
Johannes Messenius (synt. Johannes Jönsson, heinäkuu 1579 tai 1580 Södra Freberga - 8. marraskuuta 1636 Oulu) oli ruotsalainen kirjailija, dramaatikko ja historioitsija. Hänet tunnetaan erityisesti postuumisti julkaistusta Skandinavian historiastaan Scondia illustrata. Hänen poikansa oli historioitsija Arnold Johan Messenius.
Elämä

Messenius syntyi myllärin poikana Ruotsin Södra Frebergassa lähellä Vadstenaa. Messenius oli oppilaana Braunsbergin jesuiittaseminaarissa Puolassa. Palattuaan Ruotsiin hän kääntyi luterilaiseksi. Vuonna 1607 Messenius avioitui Lucia Grothusenin kanssa. Hän loi uraa juridiikan ja politiikan professorina Uppsalassa vuosina 1609–1613. Messenius oli suosittu opettaja, mutta riitautui vaikutusvaltaisen professorin Johannes Rudbeckiuksen kanssa ja joutui epäsuosioon.
Vuonna 1616 Messeniusta epäiltiin salaisesta jesuiittajärjestön jäsenyydestä ja yhteyksistä katoliseen Puolaan. Häntä syytettiin maanpetturuudesta ja tuomittiin 20 vuoden vankeuteen Kajaanin linnaan. Vankeusaikanaan Messenius kirjoitti pääteoksensa Scondia illustrata, joka julkaistiin vasta vuosikymmeniä myöhemmin vuonna 1700. Teos oli ensimmäisiä yrityksiä tutkia vanhoja taruja ja asiakirjoja kriittisesti ja saada näin esiin oikea kuva historiasta. Messenius kaavaili teoksen laajenevan kaikkiaan 20-osaiseksi, mikä jäi kuitenkin pelkäksi aikomukseksi. Messeniuksen historioitsijantaitoja on paitsi ylistetty, myös kritisoitu.
Vankeusaikanaan 1616–1635 Messenius kirjoitti myös teoksen nimeltä Rimkrönika om Finland och dess inbyggare, joka julkaistiin vuonna 1774. Se lienee vanhin kokonaisuudessaan nykypäivään asti säilynyt laaja Suomen historian kuvaus. Messenius kirjoitti riimikronikat myös Tukholman ja Taalainmaan historioista, perinteisiä keskiaikaisia ruotsalaisia riimikronikoita jäljitellen. Rimkrönikan ensimmäinen osittainen suomennos ilmestyi 1932 O. V. Itkosen kääntämänä. Toisen kerran se käännettiin 1997 runomuotoisena. Sittemmin riimikronikka on julkaistu kokonaisuudessaan suomeksi vuonna 2004.
Messenius vapautettiin vankeudesta vähän ennen kuolemaansa vuonna 1636.
Messenius Suomi-kuvan rakentajana

Messenius oli ensimmäisiä historioitsijoita, joka käsitteli Suomea laajemmin julkisuudessa. Suomi oli aiheena hänen pääteoksensa, Scondia illustratan, 10. osassa, jonka nimi on ”Suomen, Liivinmaan ja Kuurinmaan vaiheet”. Messeniuksen ruotsinkielinen riimikronikka on tämän rinnakkaisteos ja sisällöltään pitkälti yhteneväinen.
Ajan historiankirjoituksen tarkoituksena oli korostaa oman valtakunnan arvoa tekemällä sen eri osia, luonnonvaroja, rikkauksia, väestöä ja historiaa tunnetuksi. Tämä oli Messeniuksenkin lähtökohtana. Hän kertoi palauttavansa mieleen kansojen vaellukset ja vaiheet vuodesta 156 jälkeen vedenpaisumuksen. Kronikka päättyy vuoteen 1628. Etenkin esihistoriallista aikaa koskeva jakso etenee ajallisesti suurin hyppäyksin ja säännölliset, jokavuotiset merkinnät alkavat vasta vuodesta 1549.
Messenius noudatti niin kutsutun gööttiläisen historiankirjoituksen perinnettä. Sen avulla kansan voitiin osoittaa polveutuvan Raamatun tunnetuista suvuista, mitä pidettiin korkeimpana mahdollisena mainesanana. Messeniuksen mukaan suomalaiset periytyivät Nooan pojasta Thuiskonista, joka sai vedenpaisumuksen jälkeen vallan käsiinsä. Thuiskon perusti laajan valtakunnan, jonka itäiset osat ulottuivat Saksista aina Tornioon saakka.
Käsitystä suomalaisista yhtenäisenä kansana ei ollut. Messenius puhui Suomen alueella asuneista eri heimoista, kuten vandaaleista, amatsoneista, venedeistä, venneistä, skridefinneistä, finneistä, suomalaisista ja karjalaisista. Myös käsitys Suomen alueesta oli hämärä. 1400–1600-lukujen kartoissa Suomi esitettiin milloin kapeaksi kannakseksi tai suipoksi niemeksi, milloin saareksi.
Suomen historiallisia tapahtumia Messenius kuvaa niukasti verrattuna naapureihin Liivinmaahan ja Kuurinmaahan. Ongelmana oli lähteiden vähyys. Suomen historian tärkeimpiä lähteitä olivat kirkolliset kronikat, kuten Palmskiöldin katkelma ja  Juustenin piispainkronikka. Messeniuksen merkinnät kertovat näiden lähteiden pohjalta etupäässä uusien piispain virkaanastujaisista. Messenius kuvaa Suomeen houkutellun ruotsalaisia virkamiehiä, mutta monet näistä kieltäytyivät. Maa oli Ruotsille lähinnä veronkantoalue, hiippakunta ja toisinaan myös sotaisa taistelukenttä.
Nykykäsitys Messeniuksen tutkimuksista

Historiankirjoituksen historiassa Messeniuksen arvioidaan olleen aikalaisiaan kriittisempi historioitsija, sillä hän suhtautui epäillen esimerkiksi Johannes Magnuksen antamiin tietoihin. Toisaalta hän otti suomalaistenkin alkuvaiheita esitellessään tapahtumahistoriallisia tietoja esimerkiksi muinaisskandinaavisista saagoista. Kriittisen tutkimuksen 1700-luvun lopulla aloittaneen Henrik Gabriel Porthanin ajoista alkaen on myös huomautettu, että Messenius ei käyttänyt teksteissään lähdeviittauksia.
Muistaminen

Helsingin Taka-Töölössä on katu, joka on nimetty Johannes Messeniuksen mukaan Messeniuksenkaduksi. Kadun varrella on myös hänen mukaansa nimetty ravintola Messenius. Myös Kajaanissa on Messeniuksen mukaan nimetty katu. Oulun kaupunginteatterissa 17. syyskuuta 2005 kantaesitetty Olli Kortekankaan ooppera Messenius ja Lucia perustuu löyhästi Messeniuksen elämään.
Kirjallisuutta

Messenius, Johannes: Suomen riimikronikka.  ((Finlands rimkrönika.) Toimittaneet ja suomentaneet Harry Lönnroth ja Martti Linna. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 913)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-476-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirjasampo.fi: Johannes Messenius
Scondia illustratan 10. kirja digitoituna Digi.fi:ssä
Jussi Nuorteva: / Messenius, Johannes (noin 1579–1636) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  16.9.1997. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Arvi Raivio : Kajaanin linnan vanki. Messeniuksen elämäntyö ja hänen suomalaisten sotaista urhoollisuutta ylistävä kronikkansa, Hakkapeliitta, 10.11.1936, nro 45, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Messeniuksen Kajaanin linnan vankilassa vuosina 1616–1636 kirjoitettu teos kuvasi Ruotsin historiaa ja sen mytologisia kuninkaita.
Johannes Messeniuksen hautakivi Oulun tuomiokirkossa.
Simo Juntunen

Simo Juntunen 1960-luvulla.
Simo Juntunen (14. lokakuuta 1920 Iisalmi − 17. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija. Pakinoita hän on kirjoitti nimimerkillä Simppa. Hän oli tunnetuimpia presidentti Urho Kekkosen kauden poliittisia toisinajattelijoita.
Teokset

Osamietintö onnesta.  (Pakinoita. Kuvitus Stefan)  Helsinki:  Alea-kirja, 1969.
...ja katto korkealla.  (Pakinoita)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1971.
Jahvetti: legenda jo eläessään.  Porvoo:  WSOY, 1976.  ISBN 978-951-0-07283-7
Aiheesta muualla

Simo Juntusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
SimCity 2000

| SimCity 2000 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Maxis HAL Laboratory (SNES) Genki (N64) Full Fat (GBA)
Julkaisija:  Maxis Electronic Arts (nykyiset versiot) Black Pearl Software (SNES) PAL THQ (SNES) JP Sega (Sega Saturn) JP Artdink (PlayStation) Imagineer (N64) Destination Software (GBA)
Jakelija:  GOG.com ja PlayStation Store
Suunnittelija:  Will Wright Fred Haslam
Säveltäjä:  Sue Kasper Mark Knight (Amiga)
Pelisarja:  SimCity
Julkaistu:  1993 1994 (Amiga, DOS) 1995 (SNES, Saturn, Windows) 1996 (PlayStation) 1998 (N64) 2003 (GBA) 2008 (PSN)
Lajityyppi:  kaupunginrakennuspeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  Acorn Archimedes, Amiga, DOS, FM Towns, Game Boy Advance, Macintosh, Nintendo 64, OS/2, NEC PC-9801, PlayStation, Sega Saturn, SNES, Windows
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  levyke, pelimoduuli, CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
SimCity 2000 (lyhyesti SC2K) on Maxisin kehittämä ja Maxisin ja Electronic Artsin julkaisema kaupunginrakennuspeli. Peli on julkaistu vuonna 1993 Amigalle, Mac OS:lle ja MS-DOS:lle. Peli kuuluu SimCity-sarjaan.
Peli on julkaistu myös OS/2:lle.
Pelaaminen

Pelissä rakennetaan ja ohjataan kaupunkia. Pelin alkamisvuodeksi voi valita 1900-, 1950-, 2000- tai 2050-luvun.
Pelissä on useita muutoksia verrattuna aiempaan vuoden 1989 SimCityyn:
kuvakulma on dimetrinen projektio (kuten isometrinen projektio mutta typistetyllä syvyysakselilla) ylhäältä-alas kuvakulman sijaan
pelaaja ei ole enää rajattu 3 kertaa 3 -lohkoihin
pelissä on vesiputkistot ja toiminnalliset rakennukset kuten koulutuslaitokset, vankilat ja niin edelleen
Vastaanotto

Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.
Vuonna 1995 SimCity 2000 voitti Best Military or Strategy Computer Game (suom. Paras armeija- tai strategiatietokonepeli) -palkinnon Origins Award -palkintogaalassa.
SimCity 2000: Network Edition

Pelistä julkaistiin myös SimCity 2000: Network Edition -niminen versio, jossa oli moninpelituki.
Aiheesta muualla

SimCity 2000 MobyGamesissa (englanniksi)
SimCity 2000: Network Edition MobyGamesissa (englanniksi)
SimCity 2000 Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Virallinen SimCity-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Sim-universumi
| --- | --- |
SimCity:   SimCity  SimCity 2000  SimCity 3000  SimCity 4  SimCity Yhteiskunnat  SimCity 
The Sims:   The Sims  The Sims 2  The Sims 3  The Sims Online  The Sims Tarinat  The Sims 4  Project Rene (The Sims 5) 
Muut Sim-pelit:   SimEarth  SimAnt  SimLife  SimFarm  SimTower  SimHealth  SimIsle  SimCopter  SimGolf  Streets of SimCity  MySims  The Sims Medieval 
Lapsille suunnatut:   SimTown  SimPark  SimSafari  SimTunes 
Sim-pelien sukulaiset:   El-Fish  Sid Meier's SimGolf  SimCity 64  Spore  Widget Workshop 
Muut:   The Sims -elokuva
Sinfonia nro 2 (Sibelius)

Sinfonian partituurin ensimmäinen sivu kriittisestä kokonaisjulkaisusta.
Jean Sibeliuksen sinfonia nro 2 D-duuri op. 43 on vuonna 1902 valmistunut orkesterisävellys. Teoksen kantaesitys oli 8. maaliskuuta 1902 Sibeliuksen itsensä johtamana ja Helsingin kaupunginorkesterin soittamana. Sibelius teki sinfoniaan joitain tarkistuksia, ja uusi versio esitettiin ensimmäisen kerran Tukholmassa Armas Järnefeltin johdolla 10. marraskuuta vuonna 1903.
Toinen sinfonia on Sibeliuksen sinfonioista soitetuin ja levytetyin. Teokseen ovat jättäneet jälkensä Sibeliuksen Italian-matkat 1901. Sinfonian kantaesitys oli todellinen riemuvoitto, sillä teoksen valoisa luonnonläheisyys ja suurieleinen paatos tehosivat helmikuun manifestin järkyttämään kansakuntaan. Kapellimestari Robert Kajanus esitti sinfonialle jopa summittaisen isänmaallisen ohjelman, mutta Sibelius sanoutui jyrkästi irti kaikista sinfonioihinsa liitetyistä ulkomusiikillisista tulkinnoista. Isänmaallisista ja subjektiivisista tuntemuksista huolimatta toisessa sinfoniassa Sibeliuksen tuleva klassinen suuntaus on jo selvästi idullaan.
Toinen sinfonia on omistettu Sibeliuksen ystävälle Axel Carpelanille.
Teoksen osat

Allegretto – Poco allegro – Tranquillo, ma poco a poco ravvivando il tempo all'allegro – Poco largamente – Tempo I – Poco allegro
Tempo andante, ma rubato – Poco allegro – Molto largamente – Andante sostenuto – Andante con moto ed energico – Allegro – Poco largamente – Molto largamente – Andante sostenuto – Andante con moto ed energico – Andante – Pesante
Vivacissimo – Lento e soave – Tempo primo – Lento e soave – (attacca)
Finale: Allegro moderato – Moderato assai – Meno moderato e poco a poco ravvivando il tempo – Tempo I – Largamente e pesante – Poco largamente – Molto largamente.
Ensimmäisessä osassa (Allegretto) pastoraalisen lempeät ja näitä intohimoisemmat jaksot vuorottelevat. Toinen osa on synkeä ja fantasiamainen sävelkuvaus, joka Sibeliuksen mielessä assosioitui maailmankirjallisuuteen, Don Juanin ja Kivisen vieraan kohtaamiseen. Fis-duuri-taitteessa esiintyy kuuluisa Christus-aihe. Scherzo-osa (Vivacissimo) alkaa beethovenmaisen energisenä allegromusiikkina. Hitaassa Ges-duuri-triossa kuullaan oboen soittama sulokas ja pitkälinjainen melodia, joka alkaa peräti yhdeksän kertaa toistuvalla b-sävelellä. Scherzo on yksi Sibeliuksen tuotannon vitaalisimmista saavutuksista. Mahdikas finaali huipentuu pääaiheen riemuitsevaan julistukseen.
Aiheesta muualla

Sinfonia II op. 43 (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Suomalaisen Klubin sivustolla.
Jean Sibeliuksen sinfoniat
Nro 1 e-molli op. 39 (1899)
Nro 2 D-duuri op. 43 (1902)
Nro 3 C-duuri op. 52 (1907)
Nro 4 a-molli op. 63 (1911)
Nro 5 Es-duuri op. 82 (1915)
Nro 6 d-molli op. 104 (1923)
Nro 7 C-duuri op. 105 (1924)
Nro 8 (kadonnut)
Kreml

Nižni Novgorodin kreml
Kreml (ven. кремль ’linnoitus’) on useissa Venäjän historiallisissa kaupungeissa oleva linnoitettu keskusta, joka usein sijaitsee kaupungin korkeimmalla kohdalla, joen varrella tai muuten strategisesti hyvällä paikalla. Tässä merkityksessä sanaa käytetään paikkakunnan nimen yhteydessä yleensä pienellä kirjoitettuna, esimerkiksi Novgorodin kreml tai Moskovan kreml. Linnoitusta ympäröivä kaupunki on kehittynyt kremlinsä ympärille, mutta sen ulkopuolelle. Varsinaisen kaupungin turvana oli lisäksi ulkoinen muuri, joka on usein myöhemmin purettu.
Ainakin seuraavissa kaupungeissa on kreml: Kazan, Kolomna, Moskova, Nižni Novgorod, Novgorod, Pihkova, Rostov, Rjazan, Smolensk, Tobolsk, Vanha Laatokka, Vologda ja Zaraisk. Myös Solovetskin luostarissa Vienanmerellä on kreml. Useissa kaupungeissa on lisäksi jäljellä ainakin raunioita.
Sanaa käytettiin ensimmäistä kertaa kirjoituksissa vuonna 1331 muodossa kremnik (ven. кремник).
Moskovan Kreml, Kreml Venäjän hallintokeskuksena

Tunnetuin kreml on Moskovan Kreml, jossa on perinteisesti ollut maan hallinnollinen keskus. Moskovan Kreml on toiminut tsaarien, Neuvostoliiton politbyroon ja Venäjän hallituksen kokoontumispaikkana sekä ylimmän maallisen ja hengellisen vallan keskuksena.
Sanan Kreml, isolla kirjoitettuna, erityismerkitys on viitata Venäjän hallintokeskukseen, nykyään Venäjän presidentinhallinnon sijaintiin Moskovan kremlin alueella ja itse hallintoon. Tätä sanan metonyymistä merkitystä käytetään, mikäli joku asia todetaan esimerkiksi toteutettavan Kremlin (siis tavallisemmin Venäjän presidentin tai presidentinhallinnon) määräyksellä.
Useiden Venäjän tsaarien hautapaikkana oli perinteisesti Moskovan kremlin alueella sijaitseva, arkkienkeli Mikaelille pyhitetty Arkkienkelin katedraali. Tämän perinteen jatkumona Kremlin Punaisen torin puoleinen muuri oli erityisesti Neuvostoliiton aikana valtiollisesti merkittävien henkilöiden hautapaikka.
Moskovan kremliin liitetään joskus virheellisesti sen lähellä, Punaisen torin laidalla sijaitseva, monta sipulikattoista tornia käsittävä Pyhän Vasilin kirkko. Tämä sijaitsee kuitenkin Moskovan kremlin muurien ulkopuolella, eikä kuulu kaupungin kremliin.
Moskovan historiallisen keskuslinnoituksen Kremlin aluetta torneineen, kirkkoineen ja hallintorakennuksineen.