stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Acasta (H09)
Palvelus > Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttyessä alus määrättiin elokuussa sisaraluksineen HMS Activea lukuun ottamatta Plymouthiin 18. hävittäjälaivueeseen Kanaalin läntisen kulkureitin alaisuuteen (engl. Western Approach).
Se oli suojaamassa taisteluristeilijä HMS Renownin siirtoa huollon päätyttyä Portsmouthista Clydeen. Acasta siirrettiin joulukuussa Liverpooliin. Se siirrettiin 20. joulukuuta edelleen Devonportin telakalle, mistä alus palasi palvelukseen 5. tammikuuta 1940.
Alus määrättiin 31. tammikuuta 1940 suojaamaan La Platan -taistelussa vaurioituneen risteilijä HMS Ajaxin paluu Plymouthiin, ja tämän jälkeen alus jatkoi helmi-maaliskuussa saattuepalvelustaan Atlantilla. Se liitettiin 10. huhtikuuta 1940 Kotilaivaston 1. hävittäjälaivueeseen, minkä vuoksi se sai määräyksen siirtyä Scapa Flow’hun. Alus osallistui laivueensa mukana Norjan taisteluihin.
HMS Acasta, HMS Ardent ja HMS Codrington suojasivat taistelulaiva HMS Valiantia ja risteilijä HMS Vindictiveä, jotka suojasivat Narvikiin joukkoja kuljettavaa saattuetta NP1. Alus suojasi 9.–16. toukokuuta karilleajossa vaurioitunutta risteilijää HMS Penelopea Skelfjordista Clydeen. Pohjanmerellä osastoon liittyivät risteilijät HMS Coventry ja HMS Calcutta sekä hävittäjät HMS Campbell, HMS Isis, HMS Witch ja HMS Zulu.
HMS Acasta, HMS Ardent, HMS Codrington, HMS Diana ja HMS Highlander suojasivat 31. toukokuuta lentotukialuksia HMS Ark Royalia ja HMS Gloriousta Norjasta vetäytymisen aikana. HMS Glorious suojanaan HMS Ardent ja HMS Acasta erkanivat 2. kesäkuuta pääosastosta matkatakseen suorempaa reittiä. Osasto joutui 8. kesäkuuta Saksan laivaston taisteluristeilijöiden Scharnhorstin ja Gneisenaun yllättämiksi ja upottamiksi. Ennen uppoamistaan HMS Acasta oli laukaissut torpedon, joka osui Schanrhorstin keulaan, ja siten pakottanut taisteluristeilijät vetäytymään takaisin Norjan rannikolle.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Jack Grant Bickford 28. kesäkuuta – elokuu 1939
Percy James Oliver elokuu – 28. marraskuuta 1939
Charles Eric Glasfurd 28. marraskuuta 1939 – 8. kesäkuuta 1940
Heikki Partanen

Heikki Juhani Partanen (29. tammikuuta 1942 Helsinki – 26. marraskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä animaattori. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Ramses ja unet (1982) sekä Pessi ja Illusia (1983), jotka hän sekä ohjasi että tuotti. Hän sai yksin ja yhdessä muiden kanssa yhteensä neljä Jussi-palkintoa. Hänellä oli yhdessä vaimonsa Riitta Rautoman (1944–1994) kanssa tuotantoyhtiö Partanen & Rautoma.
Partanen opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen elokuvakoulussa 1960–1963 ja toimi siellä kamerataiteen lehtorina 1965–1968. Hänen yhdessä Juha Soisalon kanssa opinnäytetyönään tekemä lyhyt pala-animaatio Minna ja Merihärkä palkittiin Pohjoisvision kilpailussa 1964. Partanen muistetaan hänen vuosina 1964–1968 tekemistään, klassikoiksi muodostuneista pala-animaatiosarjoista Hinku ja Vinku ja Käytöskukka, joissa lapsille opetettiin hyviä tapoja. Sarjoissa seikkailivat porsaat Hinku ja Vinku sekä pahantuulinen Suursyömäri. Ensimmäinen Hinku ja Vinku -sarja sai vuonna 1966 parhaan televisioelokuvan Jussin lastensarjassa ja se palkittiin myös valtion elokuvapalkinnolla sekä Moskovan elokuvafestivaaleilla. Partanen työskenteli 1960-lopulta alkaen yhdessä vaimonsa Riitta Rautoman kanssa. Käytöskukan jälkeen he toteuttivat muun muassa 13-osaisen animaatiosarjan Satuja vallasta (1973), jonka tuottivat yhdessä Yleisradio ja Sveriges Radio, sekä vuosina 1973–1975 Kaarle Krohnin kokoamiin kansansatuihin perustuneet lyhytanimaatiot Kettu ja Karhu, Koiran ja suden ystävyys ja Jänis ja vuohi.
Partanen ja Rautoma siirtyivät 1970-luvun puolivälissä lyhyistä animaatioista pitkiin live-elokuviin. He ohjasivat yhdessä Katariina Lahden kanssa vanhaan suomalaiseen kansansatuun perustuneen elokuvan Antti Puuhaara (1976), josta he voittivat seuraavana vuonna yhdessä parhaan ohjauksen Jussin. Partanen oli myös yksi elokuvan käsikirjoittajista. Partasen vuonna 1982 ohjaama Egyptin historiasta kertonut dokumentti Ramses ja unet sai kolme Jussia, joista parhaan tuottajan Jussi jaettiin Partasen ja Rautoman kesken. Lisäksi Partanen sai vuonna 1984 parhaan ohjauksen Jussin Yrjö Kokon satukirjaan perustuneesta elokuvasta Pessi ja illusia (1984). Partanen oli myös tuotantopäällikkönä Timo Bergholmin elokuvassa Punahilkka (1968) ja ohjasi joitain lyhytelokuvia. Partasen viimeinen ohjaus oli vuonna 1988 Lauri Viidan runon pohjalta tehty lyhytelokuva Kukunor.
Partanen nimitettiin taiteilijaprofessoriksi 1988. Hän teki itsemurhan 48-vuotiaana vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Tuula Leinonen: / Partanen, Heikki (1942 - 1990) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu.  20.12.2019. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Helmut Bauer

Helmut Bauer (18. maaliskuuta 1933 – 5. lokakuuta 2024) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Würzburgin hiippakuntaan Aloysius Joseph Muench 21. heinäkuuta 1957. Hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Velefin titulaaripiispaksi 11. heinäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul-Werner Scheele, jota avustivat Anton Schlembach ja Alfons Karl Kempf.
Bauer jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 2008.
Hiunoja

Hiunoja on Uudenkaupungin Hiun kylässä sijaitseva puro, joka laskee Hiunjärvestä mereen. Aiemmin se on ollut vuolaampi ja keväisin kasvanut koskeksi. Silloin siitä pyydettiin haavilla kutukaloja.
Harmonia Mundi

Harmonia Mundi on ranskalainen taidemusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö. Yhtiöön kuuluu myös 50 levykauppaa Ranskan ja Espanjan alueella. Tunnetuimpia levymerkille levyttäviä artisteja ovat Alfred Deller, Philippe Herreweghe ja  Andreas Scholl. Harmonia Mundi on voittanut viisi Gramophone-palkintoa, mukaan lukien vuonna 2003 vuoden levymerkki -palkinnon.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Harold Stamper

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | Jalkapallo |  |
Harold Jack Stamper (6. lokakuuta 1889 Stockton-on-Tees – tammikuu 1939 Durham) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi seuratasolla Stockton FC:ssä. Stamper oli mukana Ison-Britannian kultaa voittaneessa joukkueessa Tukholman olympialaisissa 1912, joissa hän pelasi yhden ottelun. Hänen pelaamansa välierä Suomea vastaan oli Stamperin uran ainoa maaottelu.
Heikki Parikka

Heikki Ferdinand Parikka (5. toukokuuta 1897 Helsinki – 11. kesäkuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Heikki Parikka opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1913–1915 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1915–1919. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1915-1920 ja 1922. Parikka kuoli 27-vuotiaana kesäkuussa 1924.
Parikka voitti veistoksellaan Huilua soittava fauni Taideyhdistyksen I dukaattipalkinnon. Hän otti osaa vuosittain Taideyhdistyksen syysnäyttelyihin terrakottafiguureillaan ja keramiikkatöillään.
Palkinnot

I palkinto dukaattikilpailussa 1919
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Heikki Parikka
Harold Weber

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten golf. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten golf. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten golf. Olympialaiset  | Maa:  Yhdysvallat> Miesten golf. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
Harold ("Harry") Weber (20. maaliskuuta 1882 – 7. marraskuuta 1933 Littleton, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa osallistuen sekä miesten yksilö- että joukkuekilpailuun. Jälkimmäisessä hän oli mukana saamassa pronssia United States Golf Associationille.
Helmut Newton

Helmut Newtonin hautakivessä oleva kuva.
Helmut Newton, alun perin Helmut Neustädter (31. lokakuuta 1920 – 23. tammikuuta 2004) oli saksalaissyntyinen valokuvaaja. Hänen tavaramerkkinsä olivat mustavalkoiset eroottiset muotikuvat, jotka esittivät naisia huomiota herättävissä ja provokatiivisissa tilanteissa ja asennoissa.
Newton syntyi saksanjuutalaiseen perheeseen, joka pakeni kansallissosialisteja Saksasta vuonna 1938. Hän muutti Singaporeen. Singaporessa hänestä tuli gigolo.
Hän siirtyi Australiaan, missä hän perusti ensimmäisen valokuvausstudionsa. 1950-luvun lopulla hän muutti Lontooseen ja vuonna 1961 Pariisiin, missä hän alkoi saada huomiota tyyliltään rohkeana muotikuvaajana.
Seuraavien vuosikymmenten aikana Newton valokuvasi runsaasti Vogueen, Harper's Bazaariin, Playboyhin ja muihin tunnettuihin lehtiin. Hän julkaisi myös useita valokuvakirjoja, kuten White Women (1976), Sleepless Nights (1978), Big Nudes (1978), World Without Men (1984) ja Sumo (1999). Sumo on huomiotaherättävän kookas kirja: sen ensimmäisen painoksen kappale painaa noin 30 kg.
Newton kuoli lähellä kotiaan Kaliforniassa auto-onnettomuudessa vuonna 2004.
Kirjoja

Newton, Helmut: Autobiography.  (Elämäkerta)  Nan A. Talese, 2003.  ISBN 978-0385508070.
Aiheesta muualla

Helmut Newton Foundation Berliinissä
pHinnWeb: Helmut Newtonin kuvia
artpages.org: Helmut Newton -portfolio (213 kuvaa) (Arkistoitu – Internet Archive)
community.livejournal.com, Helmut Newtonin kuvia
Newtonin ottama muotokuva Laurel Martynista, 1952
Henriikka Parpala

Henriikka Parpala (s. 11. huhtikuuta 1998 Kokkola) on suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä. Hän edustaa HIFK:ta. Vuoteen 2018 saakka hän edusti Kokkolan Veikkoja. Hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Heikki Parpala.
Parpala on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista pituushypyn pronssia vuonna 2016. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 100 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022. Hänen ennätyksiään ovat pituushypyssä ulkoa 6,06 metriä ja hallista 6,04 metriä.100 metriä hän on juossut aikaan 11,77 ja 60 metriä 7,47.
Heikki Pellinen

Heikki Tapio Pellinen (17. syyskuuta 1896 Helsinki – 19. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen paperi-insinööri ja professori.
Henkilöhistoria

Heikki Pellinen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun paperiteknilliseltä osastolta vuonna 1920. Hän aloitti valmistumisensa jälkeen Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Myllykosken tehtaalla vastaten tehtaan voimalaitos- ja puuhiomouudistuksista. Hänet kutsuttiin vuonna 1926 Raahe Oy:n Martinniemen sahan yhteyteen rakennettavan puuhiomon rakentamisesta vastaavaksi tekniseksi johtajaksi. Samalla hän toimi Raahe Oy:n Martinniemen paikallisjohtajana vuosina 1926–1935. Martinniemen aikanaan hän toimi myös Haukiputaan kunnanvaltuutettuna vuosina 1931–1933. Hän siirtyi vuonna 1935 johtajaksi Laatokan Karjalaan Pitkäranta Oy:n palvelukseen.
Talvisodan rauhan seurauksena Pitkärannan sellutehdas siirtyi Neuvostoliitolle. Pellinen siirtyi tässä vaiheessa yliopistouralle eli hän toimi Teknillisen korkeakoulun paperiteknologian professorina vuosina 1942–1959. Pellinen oli ollut jo vuodesta 1927 eli Martinniemelle tulonsa jälkeen Raahe Oy:n ja edelleen fuusion jälkeen Rauma-Raahe Oy:n johtokunnan jäsenenä vuoteen 1951.
Pellisen puoliso oli Ester Marjatta Siikanen, heidän tyttärestään Marjatta Elisabet Kunnaksesta (s. 1924) tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori.
Julkaisuja

Hiokkeen ja selluloosan valmistus, R. H. Roschierin kanssa, 1952
Paperin ja kartongin valmistus, 1959
Henriikka Harinen

Henriikka Harinen (s. 8. tammikuuta 1997 Tuusula) on suomalainen pesäpalloilija. Harinen edustaa Superpesiksessä pelaavia Lappeenrannan Pesä Ysejä. Harisen kasvattajaseura on Kinnarin Pesis. Hän pelaa lyöjäjokerina. Harinen on pelannut ennen kauden 2021 alkua urallaan 49 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 65 tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua ja kerännyt 125 kärkilyöntiä.
Hanijärv

| Hanijärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Võrun kunta
Koordinaatit:  57°46′14″N, 27°10′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Iskna jõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  oja Prandsumõtsa lumpista
Laskuoja:  oja Iskna jõgeen
Järvinumero:  VEE2143300
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,4 m  mpy. 
Pituus:  0,21 km  
Leveys:  0,08 km  
Rantaviiva:  0,493 km  
Pinta-ala:  1 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHanijärv 
Hanijärv (myös Küünjärv, Ülemäejärv) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Holstan kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 210 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Kütiorgin alkupäässä soistuneessa painaumassa. Laakso on syntynyt viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön sulamisvesien uurtamana ja järvi sijaitsee ilmeisesti laakson alkupään syvänteessä. Laakson pohja on järven ympäristössä tasainen mutta samalla voimakkaasti soistunut . Laakson jyrkät rinteet kohoavat järven lähellä yli 25 metriä ylängölle, missä sijaitsee asutus peltoineen ja niittyineen. Eteläpuolella vajaa 300 metrin päässä järven ohittaa Vastseliinan ja Võrun välinen maantie. Järvi on autio eikä sinne tule tietä.
Luontoarvoja ja luokittelu

Kütiorg on laaksona suojainen ja ravinteiltaan rikas kasvuympäristö. Siellä menestyy seka- ja lehtimetsät ja sen kasvillisuus on rikasta. Järven ympäristössä tapahtuu soistumista, joka on koitunut laaksossa monen muun järven kohtaloksi. Hanijärvelläkin tapahtuu samaa umpeenkasvamista ja sen rannat lienevät hyllyvää hetteikköä . Hanijärven läpivirtaus on heikkoa, joten järvessä ei ole yhtä paljon lietettä kuin laakson muissa läpivirtausjärvissä. Kütiorgin laakso ja Hanijärv houkuttelevat luontoarvoillaan paikalle monia retkeilijöitä.
Vesistösuhteita

Hanijärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen laskuoja on Iskna jõen sivuhaara. Ojan alajuoksu laskeutuu Kütiorgin laaksoon kilometrin päässä sijaitsevasta Prandsumõtsa lumpista, jonka vedenpinta on 43 metriä korkeammalla. Laaksoon tulee muitakin ojia, mutta osa vedestä on peräisin lukuisista rinteissä pulppuavista lähteistä. Järvestä on kaivettu suora ja lyhyt oja kohti Iskna jõgea. Se ei ylety kartan mukaan suon reunasta alkavaan laskuojaan, joka yhtyy heti Iskna jõgeen. Iskna jõgi virtaa laaksoa myöten tasangolle ja yhtyy 11 kilometrin päässä Võhandu jõgeen Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2 3  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Harold Stassen

Harold E. Stassen.
Harold Edward Stassen (13. huhtikuuta 1907 – 4. maaliskuuta 2001) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän kuului Yhdysvaltain republikaaniseen puolueeseen ja toimi vuosina 1939–1943 Minnesotan osavaltion 25. kuvernöörinä.
Stassen tuli kuvernöörikautensa jälkeen tunnetuksi lukuisista ehdokkuuksistaan Yhdysvaltain presidentinvaaleissa. Hän oli menestyksettä ehdolla virkaan kaikkiaan yhdeksässä presidentinvaalissa vuosien 1948–1992 välisenä aikana.
Stassen oli vuonna 1945 jäsenenä Yhdysvaltojen valtuuskunnassa Yhdistyneiden kansakuntien perustamiskokouksessa San Franciscossa. Hän edusti USA:ta sittemmin muissakin kansainvälisissä kokouksissa. Hän toimi yliopistonopettajana ja Pennsylvanian yliopiston presidenttinä sekä oli mukana kansainvälisessä uskontoja toisiinsa yhdistävässä liikkeessä.
Stassen kuoli Minnesotassa 93-vuotiaana ja tuli haudatuksi Acacia Park Cemeteryyn. Hänen aviopuolisonsa Esther kuoli 94-vuotiaana 7. lokakuuta 2000.
Hawkeye

Hawkeye voi tarkoittaa seuraavia:
Haukansilmä (Hawkeye ), sarjakuvahahmo
Hawkeye, sarjakuvahahmoon perustuva televisiosarja
Hawk-Eye, suurnopeuskameroita käyttävä järjestelmä
Northrop Grumman E-2 Hawkeye, valvontalentokone
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hawkeye”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henry Edwards

Henry Edwards (27. elokuuta 1827  – 9. kesäkuuta 1891), tunnettiin Harryna, oli englantilainen näyttelijä, kirjailija ja  entomologi, joka tuli kuuluisaksi erityisesti Australiassa, San Franciscossa ja New York Cityssä teatterityönsä johdosta.
Edwards ihastui teatteriin nuorena, ja hän esiintyi harrastelijaesityksissä Lontoossa. Matkustettuaan Australiaan, Edwards esiintyi ammatikseen Shakespearen näytelmissä ja kevytkomedioissa, pääasiassa Melbournessa ja Sydneyssä. Lapsuudessaan ja näyttelyurallaan Australiassa hän oli hyvin kiinnostunut hyönteisten keräilystä. Victorian kansallismuseo käytti hänen kenttätyönsä tuloksia osana heidän kokoelmansa alkua.
Edwards oli Bohemia Clubin perustajajäsen San Franciscossa. Edwardsin kunniaksi järjestetyt kokoontumiset pistivät alulleen klubin perinteisen leirintäalueen.
Edwards määritti ja nimesi monia perhoslajeja. Koska alalla toimi lähes samanniminen William Henry Edwards, on Edwardsin auktorilyhenne "Hy. Edwards” tai “Hy. Edw.”.
Käännös suomeksi
Henkikirjoittaja

Henkikirjoittaja on virka Digi- ja väestötietovirastossa ja Ahvenanmaan valtionvirastossa. Henkikirjoittaja toimittaa siviilivihkimisiä ja toimii julkisena notaarina ja kaupanvahvistajana. Nimitys tulee pääasiallisesta tehtävästä väestökirjanpidon hoidosta. Henkikirjoittajalta edellytetään muuta oikeustieteen ylempää korkeakoulututkintoa kuin kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisterin tutkintoa.
Aiheesta muualla

Digi- ja väestotietovirasto
Henkikirjoittajat (Arkistolaitoksen Portti-käyttäjäpalvelu)
Henkikaartin jääkärirykmentti

| Henkikaartin Hänen majesteettinsa jääkärirykmentti |
| --- | --- |
 Rykmentin merkki
Toiminnassa:  1796-1917
Valtio:  Venäjän keisarikunta
Puolustushaarat:  Armeija
Aselajit:  Jalkaväki
Osa joukkoa:  1. Kaartin jalkaväkidivisioona
Koko:  Rykmentti
Tukikohta:  Pietari
Henkikaartin Hänen majesteettinsa jääkärirykmentti (ven. Лейб-гвардии Егерский Его Величества полк, Leib-gvardii Jegerskij Jego Velitšestva polk) oli Venäjän armeijan keisarillisen kaartin joukko-osasto.
Historia

Joukko-osasto perustettiin vuonna 1796 pataljoonana, joka muodostettiin Hatsinan jääkärikomppaniasta sekä Semjonovin ja Izmalovon kaartinrykmenttien jääkärijoukoista. Vuonna 1806 siitä tehtiin rykmentti. Se osallistui historiansa aikana Napoleonin sotiin, Venäjän-Turkin sotaan (1828-1829), Puolan kansannousun (1830-1831) kukistamiseen, Turkin sotaan (1877-1878) ja ensimmäiseen maailmansotaan.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Egersky Guards Regiment
Käännös suomeksi
Hanif Kureishi

| Hanif Kureishi |
| --- | --- |
 Hanif Kureishi vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1954 (ikä 69)
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hanif Kureishi (5. joulukuuta 1954 Bromley, Lontoo, Britannia) on brittiläinen kirjailija, näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänen aihepiiriinsä kuuluvat rotukysymykset, maahanmuutto, nationalismi ja seksuaalisuus. Kirjoittajauraansa aloittaessaan hän kirjoitti pornografiaa ja käytti nimimerkkiä Antonia French.
Kureishi syntyi  Bromleyssä, Lontoossa, pakistanilaissyntyisen  Rafiushan (Shanu) Kureishin ja englantilaisen Audrey Bussin lapsena.
Kureishin teos Esikaupunkien Buddha sai Whitbread-palkinnon parhaana romaanina. BBC teki siitä sarjan, johon David Bowie sävelsi musiikin. Helsingin Sanomien mukaan Esikaupunkien Buddha on ilkikurinen teos, joka teki Kureishista monikulttuurisen brittikirjallisuuden keskeisen hahmon.
Tuotanto > Romaanit

Esikaupunkien Buddha.  (The Buddha of Suburbia, 1990)  Suomentanut Seppo Loponen. WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17189-1.
Musta albumi.  (The Black Album, 1995)  Suomentanut Seppo Loponen. WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20516-8.
Intimacy (1999), Lähtö ja neljä muuta tarinaa. suom. Emma Murros. Sisältää myös neljän tarinan suomennoksen novellikokoelmista Love in a Blue Time ja The Body and Other Stories)
Gabrielin lahja.  (Gabriel’s Gift, 2001)  Suomentanut Seppo Loponen. WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26751-1.
Olisi vähän kerrottavaa.  (Something to Tell You, 2008)  Suomentanut Seppo Loponen. WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35367-7.
The Last Word (2014)
The Nothing (2017)
Tuotanto > Novellikokoelmat

Love in a Blue Time (1997)
Midnight All Day (1999)
The Body and Other Stories (2002)
What Happened? (2019)
Tuotanto > Näytelmät ja käsikirjoitukset

Borderline (1981)
Birds of Passage (1983)
Outskirts and Other Plays (1983)
My Beautiful Laundrette (1986)
alun perin tv-käsikirjoitus, mutta tehtiin myös elokuvaksi Poikien pesula (1985)
Sammy and Rosie Get Laid (1988)
London Kills Me (1991)
My Son, the Fanatic (1998)
Sleep With Me (1999)
Collected Screenplays Volume I. (2002)
The Mother (2003)
When The Night Begins (2004)
Venus (2007)
The Black Album (2009)
Tuotanto > Esseet

Dreaming and Scheming: Reflections on Writing and Politics (2002)
My Ear at His Heart (2004)
The Word and the Bomb (2005)
Aiheesta muualla

Tuominen, Arto: Hanif Kureishi - monikulttuurisen Lontoon tulkki. Tiedonantaja, 2010, nro 8.1., s. 10.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Silfverberg, Anu: "Hanif Kureishi ja alaston ihminen". Teoksessa Imperiumin perilliset: Esseitä brittiläisestä nykykirjallisuudesta, s. 139-149.  (Kosonen, Päivi & Mäkirinta, Päivi & Rantonen, Eila (toim.))  Avain, 2009.
Horst Scheeser

Horst Scheeser (24. kesäkuuta 1912 – 10. huhtikuuta 1998) oli romanialainen alppihiihtäjä. Hän osallistui Garmisch-Partenkirchenin olympialaisiin 1936, joissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä 24:nneksi.
Harold Simpson

Harold Simpson
Harold "Bullet Joe" Simpson (13. elokuuta 1893 Selkirk, Manitoba – 25. joulukuuta 1973) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Simpson aloitti uransa Edmonton Eskimos -joukkueessa WCHL-liigassa 1922. Hän pelasi Edmontonissa kolme kautta, jonka jälkeen siirtyi New York Americansiin NHL-liigaan. Simpson pelasi NHL:ssä vuoteen 1931 saakka. Yhteensä hän pelasi NHL:ssä 228 ottelua tehden niissä 40 tehopistettä.
Simpson tunnettiin erittäin nopeasta luistelustaan, jonka ansiosta hän sai lempinimen "Bullet Joe". Hänet nimitettiin Hockey Hall of Fameen 1962. Vuonna 1975 Simpson nimitettiin Kanadan urheilun Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Harold Simpson The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Hiukkavaara

| Hiukkavaara |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Hiukkavaara korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Hiukkavaaran suuralue
Kaupunginosa nro:  71
Väkiluku:  3 097  31.12.2023
Työpaikkoja:  0 kpl   (31.12.2011)
Osa-alueet:  Hiukkavaara
Postinumero(t):  90670
Hiukkavaara on Oulun kaupunginosa Oulujoen pohjoisrannalla, kaupungin itälaidalla Vanhan Hiukkavaaran kaupunginosan kaakkoispuolella. Alueen rakennuskanta on lähes kokonaan puisia omakotitaloja.
Aiemmin Hiukkavaaran kaupunginosaan kuului myös nyttemmin lakkautetun Pohjan Prikaatin vanha kasarmialue, mutta Hiukkavaarasta erotettiin uusia kaupunginosia 6. syyskuuta 2010, jolloin kasarmialuekin jäi Vanhan Hiukkavaaran kaupunginosaan.
Alueelle on suunniteltu laajoja muutoksia, kuten liikenneyhteyksien parantamista sekä runsaasti asuinrakentamista. Hiukkavaara kaavoitetaan yli 30 000 asukkaan kaupunginosaksi.
Aluetta palveleva Hiukkavaaran monitoimitalo valmistui kesällä 2017.