stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2010
Karsinnat > Joukkueet

| Maa | MM-karsinta lohko | Paikan varmistus | Osallistumiskerrat | Paras sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Angola | Isäntä | 29. heinäkuuta 2007 | 024 | Puolivälierä (2008) |
|  Ghana | Lohko D | 20. kesäkuuta 2009 | 0216 | Mestari (1963, 1965, 1978, 1982) |
|  Norsunluurannikko | Lohko E | 5. syyskuuta 2009 | 0217 | Mestari (1992) |
|  Tunisia | Lohko B | 6. syyskuuta 2009 | 0213 | Mestari (2004) |
|  Algeria | Lohko C | 6. syyskuuta 2009 | 0213 | Mestari (1990) |
|  Egypti | Lohko C | 10. lokakuuta 2009 | 0221 | Mestari (1957, 1959, 1986, 1998, 2006, 2008) |
|  Kamerun | Lohko A | 10. lokakuuta 2009 | 0215 | Mestari (1984, 1988, 2000, 2002) |
|  Gabon | Lohko A | 10. lokakuuta 2009 | 023 | Puolivälierä (1996) |
|  Nigeria | Lohko B | 11. lokakuuta 2009 | 0215 | Mestari (1980, 1994) |
|  Mali | Lohko D | 11. lokakuuta 2009 | 025 | Toinen (1972) |
|  Benin | Lohko D | 11. lokakuuta 2009 | 022 | Ensimmäinen kierros (2004, 2008) |
|  Burkina Faso | Lohko E | 11. lokakuuta 2009 | 026 | Neljäs (1998) |
|  Mosambik | Lohko B | 14. lokakuuta 2009 | 023 | Ensimmäinen kierros (1986, 1996, 1998) |
|  Sambia | Lohko C | 14. lokakuuta 2009 | 0213 | Toinen (1974, 1994) |
|  Togo | Lohko A | 14. lokakuuta 2009 | 026 | Ensimmäinen kierros (1972, 1984, 1998, 2000, 2002, 2006) |
|  Malawi | Lohko E | 14. lokakuuta 2009 | 021 | Ensimmäinen kierros (1984) |
Pelipaikat

Turnauksen ottelut pelataan neljässä eri kaupungissa.
| Kaupunki | Stadion | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- |
| Luanda | Estádio 11 de Novembro | 50 000 |
| Benguela | Complexo da Sr. da Graça | 25 000 |
| Cabinda | Estádio Chimandela | 25 000 |
| Lubango | Estádio Alto da Chela | 25 000 |
Erotuomarit

| --- | --- |
  Helder Martins de Carvalho   Eddy Maillet   Koman Coulibaly   Jerome Damon   Mohamed Benouza   Koffi Codjia   Fatah Essam Abdel   Diatta Badara :   Kokou Djaoupe   Rajindraparsad Seechurn   Kacem Bennaceur   Muhmed Ssegonga   Daniel Bennett   Khalid Abdel Rahman   Desire Doue Normandiez   Khalil Al Ghamdi
Lohkoarvonta

Lohkoarvonta suoritettiin 20. marraskuuta 2009 Talatona Convention Centressä Luandassa, Angolassa. 16 maata jaettiin neljään koriin, joista ensimmäisessä korissa oli neljä parasta maata. Angola oli korissa isäntämaana ja Egypti hallisevana mestarina. Loput 14 maata sijoitettiin niiden kolmen edellisten Afrikan-mestaruuskilpailujen tilastojen mukaan. Myös Kamerun ja Norsunluurannikko olivat ensimmäisessä korissa niiden viimeaikaisten menestysten myötä.
| Kori 1 | Kori 2 | Kori 3 | Kori 4 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Angola  Egypti  Kamerun  Norsunluurannikko |  Tunisia  Nigeria  Ghana  Mali |  Sambia  Benin  Algeria  Togo |  Burkina Faso  Mosambik  Gabon  Malawi |
Alkulohkot > Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Angola | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 4 | +2 | 7 |
|  Algeria | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | –2 | 4 |
|  Mali | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 6 | +1 | 4 |
|  Malawi | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | –1 | 3 |
Alkulohkot > Lohko B

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Norsunluurannikko | 2 | 1 | 1 | 0 | 3 | 1 | +2 | 4 |
|  Ghana | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | –1 | 3 |
|  Burkina Faso | 2 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | –1 | 1 |
 Togo: 
Togo päätti vetäytyä kisoista ennen turnausta sattuneessa ampumaväijytyksessä, jossa joukkueen apuvalmentaja, tiedottaja ja linja-auton kuljettaja kuolivat sekä yhdeksän muuta joukkueeseen kuulunutta henkilöä loukkaantui. Pelaajat peruivat päätöksensä, mutta maan pääministeri Gilbert Fossoun Houngbo käski joukkueen palata kotimaahansa 10. tammikuuta 2010. Togo sai Afrikan jalkapalloliitolta myöhemmin kilpailukiellon kahteen seuraavaan Afrikan mestaruusturnaukseen. Lisäksi maan jalkapalloliitto sai sakkoja.
Alkulohkot > Lohko C

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Egypti | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 1 | +6 | 9 |
|  Nigeria | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 3 | +2 | 6 |
|  Benin | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 5 | –3 | 1 |
|  Mosambik | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 7 | –5 | 1 |
Alkulohkot > Lohko D

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Sambia | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 | 4 |
|  Kamerun | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 | 4 |
|  Gabon | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 | 4 |
|  Tunisia | 3 | 0 | 3 | 0 | 3 | 3 | 0 | 3 |
Maalintekijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  5 maalia:  Gedo 3 maalia:  Flávio   Seydou Keita   Ahmed Hassan   Asamoah Gyan 2 maalia:  Manucho   Emad Moteab   Jacob Mulenga   Frédéric Kanouté   Russel Mwafulirwa   Peter Odemwingie   Samuel Eto'o  |  1 maali:  Gilberto   Mustapha Yatabaré   Mamadou Bagayoko   Elvis Kafoteka   Davi Banda   Chinedu Obasi   Yakubu Aiyegbeni   Obafemi Martins   Victor Obinna   Ahmed Al-Muhammadi   Hosny Abd Rabo   Mohamed Zidan   Mohamed Abdel-Shafy   Miro   Carlos Fumo Gonçalves   Daniel Cousin   Fabrice Do Marcolino   André Ayew  |   Zouhaier Dhaouadi   Amine Chermiti   Rafik Halliche   Karim Matmour   Madjid Bougherra   Hameur Bouazza   Gervinho   Siaka Tiéné   Didier Drogba   Salomon Kalou   Abdul Kader Keita   Razak Omotoyossi   Geremi   Mohammadou Idrissou   Landry N'Guémo   Achille Emana   Christopher Katongo   Rainford Kalaba   James Chamanga  |
Tilastoja > Joukkuekohtaiset

| Ennätys | Valtio | Tulos |
| --- | --- | --- |
| Eniten maaleja |  Egypti | 15 |
| Vähiten maaleja |  Burkina Faso | 0 |
| Eniten päästettyjä maaleja |  Algeria | 10 |
| Vähiten päästettyjä maaleja |  Burkina Faso ja  Norsunluurannikko | 1 |
| Eniten maaleja yhdessä ottelussa |  Angola,  Mali,  Egypti* | 4 |
| Runsasmaalisin ottelu |  Angola –  Mali | 8 (4–4) |
| Eniten maaleja lohkossa | Lohko A:  Angola,  Algeria,  Mali ja  Malawi | 18 |
| Vähiten maaleja lohkossa | Lohko B:  Norsunluurannikko,  Ghana ja  Burkina Faso | 5 |
| Punaisia kortteja saaneet joukkueet |  Algeria* | 3 |
* = pudotuspeleissä
Logo ennen turnausta.
Pelipaitojen hihassa näkyvä logo.
Kansleri (Venäjä)

Kansleri (ven. канцлер, kantsler; myös valtakunnankansleri) oli Venäjän keisarikunnassa rankijärjestelmän ensimmäiseen luokkaan kuulunut korkein siviilivirka-arvo. Sen kanssa samanarvoisia olivat vain kenraaliamiraalin ja kenraalisotamarsalkan sotilasarvot sekä 1. luokan todellisen salaneuvoksen arvonimi. Pietari Suuri perusti kanslerin nimikkeen vuonna 1709 ja se annettiin kaikkiaan yhdelletoista henkilölle keisarikunnan aikana. Kanslereita oli yleensä vain yksi kerrallaan ja nimikkeeseen liittyi normaalisti valtakunnan ulkoministerin tehtävä. Lisäksi jotkut saivat sitä alemman varakanslerin arvon, joka oli toisen luokan arvonimi. Viimeiset keisarit Aleksanteri III ja Nikolai II eivät enää nimittäneet yhtään kansleria, mutta virallisesti nimikettä ei lakkautettu ennen keisarikunnan päättymistä.
Luettelo kanslereista

Gavriil Golovkin 1709–1734
Aleksei Tšerkasski 1740–1742
Aleksei Bestužev-Rjumin 1744–1758 (erotettiin)
Mihail Vorontsov 1758–1763 (erotettiin)
Ivan Osterman 1796–1797 (erotettiin)
Aleksandr Bezborodko 1797–1799
Aleksandr Vorontsov 1802
Nikolai Rumjantsev 1809–1814 (jäi eläkkeelle)
Viktor Kotšubej 1834
Karl Robert Nesselrode 1845–1856 (jäi eläkkeelle)
Aleksandr Gortšakov 1867–1882 (jäi eläkkeelle)
Aiheesta muualla

Kanslereiden kuvat (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Канцлер Российской империи
Käännös suomeksi
Living in a Box

| Living in a Box> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1985–1990
Tyylilaji:  blue-eyed soul, sophisti-pop, synthpop, new wave
Kotipaikka:   Sheffield, Englanti
Jäsenet:  Richard Darbyshire Anthony Critchlow   Marcus Vere  
Levy-yhtiö:  Chrysalis Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Living in a Box oli brittiläinen pop-yhtye, joka toimi vuosina 1985–1990. Yhtye tunnetaan erityisesti sen nimikkokappaleesta.
Yhtyeen levy-yhtiönä toimi Chrysalis Records.
Jäsenet

Richard Darbyshire - laulu
Marcus Vere - syntetisaattori
Anthony Critchlow - rummut
Diskografia > Albumit

Living in a Box 1987
Gatecrashing 1989
Diskografia > Kokoelmat

The Best of Living in a Box (1999)
The Very Best of Living in a Box (2003)
Diskografia > Singlet

Living in a Box (1987)
Scales of Justice (1987)
So the Story Goes (1987)
Love is the Art (1988)
Blow the House Down (1989)
Gatecrashing (1989)
Room in Your Heart (1989)
Different Air (1989)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Karim Onisiwo

Karim Onisiwo vuonna 2015.
Karim Onisiwo (s. 17. maaliskuuta 1992 Wien) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Mainzia.
Onisiwo pelasi ensimmäisen kerran pääsarjatasolla Itävallan Bundesliigassa kaudella 2015–2016 Mattersburgin joukkueessa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi kesken kauden saksalaisseura Mainziin, jota hän on siitä lähtien edustanut. Hän on pelannut Saksan Bundesliigassa 122 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia, joista seitsemän kaudella 2018–2019. Helmikuuhun 2019 osui hänen ainoa kahden maalin bundesliigaottelunsa, vastustajana Schalke. Bundesliigaotteluistaan hän on pelannut avauskokoonpanossa 61 eli tasan puolet. Kaudella 2016–2017 hän pelasi kolme Eurooppa-liigan ottelua.
Onisiwo pelasi yhden ottelun Itävallan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2015 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä 12 A-maaottelua, joista avauskokoonpanossa kolme ottelua. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi muutamaksi minuutiksi vaihdosta kentälle toisessa alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan.
Kansojen kauppasopimus

Kansojen kauppasopimus (esp. Tratado de Comercio de los Pueblos, TCP) on nimitys kolmen vasemmistolaisen Latinalaisen Amerikan maan 29. huhtikuuta 2006 solmimalle vapaakauppasopimukselle. Sopimuksen solmivat keskenään Kuuba, Venezuela ja Bolivia, joiden presidentit allekirjoittivat sen Kuuban pääkaupungissa Havannassa.
Sopimuksen päämäärät

Sopimuksen tarkoitus on lähentää näitä kolmea vasemmistolaisten hallitusten johtamaa maata toisiinsa ja lisätä niiden taloudellista ja poliittista itsenäisyyttä Yhdysvalloista. Se toimii vastavoimana Yhdysvaltain ajamalle Yhteisamerikkalaiselle vapaakauppa-alueelle (FTAA/ALCA; "Amerikkojen vapaakauppa-alue"), johon Yhdysvallat on pyrkinyt saamaan mukaan kaikkia Amerikan maita. Etelä-Amerikan ja muunkin Latinalaisen Amerikan siirtyessä viime vuosina yhä enemmän vasemmalle, kauemmas Yhdysvaltain suosimasta oikeistolaisesta politiikasta, ovat uudet vasemmistohallitukset halunneet riippumattomuutta ja itsemääräämisoikeutta kauppapolitiikkaansa. Amerikan maiden huippukokouksessa marraskuussa 2005 olivat Brasilia ja La Platan maat eli Argentiina, Uruguay ja Paraguay, hylänneet Venezuelan johdolla Yhdysvaltain esittämän Yhteisamerikkalaisen vapaakauppasopimuksen, koska pitivät sitä liian rajoittavana itselleen. Kun Yhdysvallat sitten lähestyi Andien maita Perua ja Kolumbiaa tarjouksilla erilaisten tuotteiden kuten soijan tuontituista, katsoi Venezuela tämän olevan suunnattu juuri vasemmistolaisen presidentin valinnutta Boliviaa vastaan.
Keväällä 2005 olivat Kuuba ja Venezuela solmineet keskenään kauppasopimuksen nimeltä Alternativa Bolivariana para las Américas eli Bolivarilainen vaihtoehto, joka kulkee espanjankielisellä lyhenteellä ALBA. Alba tarkoittaa myös aamunkoittoa ja Simón Bolívar oli eteläamerikkalainen itsenäisyystaistelija. Sopimus kuvasti Kuuban ja Venezuelan presidenttien Fidel Castron ja Hugo Chavezin lähentymistä, ja nämä halusivat mukaan muitakin vasemmistojohtajia. Bolivian uusi presidentti Evo Morales paransi välittömästi virkaan noustuaan suhteita kumpaankin maahan, ja uusi yhteinen sopimus vahvistaa tätä vasemmiston liittoumaa. Köyhän Bolivian katsotaan hyötyvän kohtuullisen vauraiden Kuuban ja Venezuelan kauppakumppanuudesta.
Aiheesta muualla

Latinalaisen Amerikan kauppasopimus Helsingin Sanomat
Leftist American pact BBC (englanniksi)
Karim Jouini

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. helmikuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 172 cm
Seura
Seura: ToTe
Pelinumero: 9
Junioriseurat
0000–2008: MasKi
2009: KyIF
2010–2011: Honka
2012–2014: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Klubi 04 | 52 | (11) |
| 2015–2016 | Honka | 25 | (1) |
| 2016 | → Honka Akatemia | 4 | (0) |
| 2016 | → PK-35 Vantaa (laina) | 8 | (0) |
| 2017 | Gnistan | 9 | (0) |
| 2018 | KäPa | 10 | (0) |
| 2020 | Kiffen | 8 | (0) |
| 2021 | FC Kirkkonummi | 9 | (3) |
| 2022– | ToTe | 21 | (5) |
| Yhteensä | Yhteensä | 146 | (20) |
Maajoukkue
| 2011 | Suomi U15 | 4 | (2) |
| 2012 | Suomi U16 | 14 | (5) |
| 2013 | Suomi U17 | 7 | (0) |
| 2014 | Suomi U18 | 9 | (0) |
| 2015 | Suomi U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. kesäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. helmikuuta 2022.
Karim Jouini (s. 29. helmikuuta 1996 Helsinki) on tunisialais-suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.
Jouini on Masalan Kisan kasvatti. Hän siirtyi B-juniorina Helsingin Jalkapalloklubin seuraorganisaatioon. Jouini pelasi vuosina 2012–2014 yhteensä 52 Kakkosen ottelua HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä tehden 11 maalia.
Kaudeksi 2015 Jouini siirtyi niin ikään Kakkosessa pelaavaan FC Honkaan. Syyskuussa 2016 Honka lainasi Jouinin loppukaudeksi Veikkausliigassa pelaavaan PK-35 Vantaaseen. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 9. syyskuuta, kun joukkue hävisi FC Lahdelle vieraissa 0–2. Yhteensä Jouini pelasi syksyn aikana kahdeksan liigaottelua.
Jouini on pelannut Suomen alle 17- ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Kansalliskaarti

Markiisi de La Fayetten vala Fête de la Fédérationissa 14. heinäkuuta 1790. De La Fayette oli Ranskan kansalliskaartin komentaja.
Kansalliskaarti on monissa maissa (puoli)sotilaallisten ja poliiseista koostuvien organisaatioiden nimitys.
Useissa maissa kansalliskaartilla tarkoitetaan vapaaehtois- tai reserviläisyksiköitä.
Ensimmäiset kansalliskaartit perustettiin Ranskassa vallankumouksen aikaan 1700-luvulla. Ranskan kansalliskaarti (ransk. Garde nationale) lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen. Sodan aikana monissa maissa järjestettiin väliaikaisia kansalliskaarteja, kuten Britanniassa Kotikaarti (engl. Home Guard).
Yhdysvalloissa kansalliskaartit toimivat nykyisin apujoukkoina luonnonkatastrofien ja suurtulipalojen selvityksissä. Yhdysvalloissa on myös Ilmakansalliskaarti (engl. Air National Guard).
Kansallinen hallintokoulu

| Kansallinen hallintokoulu> École nationale d'administration |
| --- | --- |
 Pariisin kampuksen sisäpiha
Perustettu:  1945
Lakkautettu:  2021
Tyyppi:  jatko-opiskelulaitos
Sijainti:  Pariisi ja Strasbourg,  Ranska
Sivusto:  https://www.ena.fr/
Kansallinen hallintokoulu (ransk. École nationale d’administration, ENA) oli Ranskassa sijaitseva oppilaitos. Se perustettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 Pariisiin, mutta on sittemmin siirretty Strasbourgiin. Se koulutti johtavia ranskalaisia virkamiehiä ja muita johtajia. Presidentti Emmanuel Macron lakkautti koulun vuonna 2021. Sen tilalle perustettiin Kansallinen virkamiesinstituutti (ransk. Institut national du service public) tammikuussa 2022.
Enarkki

Koulun käynyttä kutsutaan enarkiksi (ransk. énarque). Ranskassa enarkit ovat arvostettuja poliittisia johtajia ja huippuvirkamiehiä, mutta heitä on myös syytetty teknokraattisiksi ja ylimielisiksi. Myös syytöksiä ”koulutuksellisesta nepotismista” on esitetty.
Suomesta enarkkikoulutukseen pääsi vuosittain 1–2 henkilöä. Pääsyyn vaadittiin ainakin akateeminen loppututkinto ja hyvä ranskan kielen taito.
Enarkki > Kuuluisia enarkkeja

presidentit: Valéry Giscard d'Estaing, Jacques Chirac, Nicéphore Soglo, François Hollande,  Emmanuel Macron ja Adly Mansour
pääministerit: Édouard Balladur, Michel Rocard, Jacques Chirac, Edem Kodjo, Lionel Jospin, Jean-Paul Proust, Alain Juppé, Laurent Fabius, Dominique de Villepin ja Édouard Philippe
ministerit: Claude Cheysson, Pierre Joxe,  Élisabeth Guigou, Martine Aubry, Michel Sapin, Ségolène Royal, Pierre Moscovici ja Fleur Pellerin
toimitusjohtajat: Gérard Mestrallet ja Henri de Castries
tutkijoita: Richard Descoings
muut: François-Xavier Ortoli, Michel Camdessus, Jean-Claude Trichet, Pascal Lamy ja Sylvie Goulard
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Koulun verkkosivu (ranskaksi, englanniksi, saksaksi)
Kansallisen yhtenäisyyden päivä

| Kansallisen yhtenäisyyden päivä> ven. День Народного Единства |
| --- | --- |
 Kuzma Mininin ja Dmitri Pozharskyn monumentti Nižni Novgorodissa
Tyyppi:  osavaltio
Vietetään:  4. marraskuuta
Ensimmäisen kerran:  4. marraskuuta 2005 4. marraskuuta (J: 22. lokakuuta) 1649 (Juhlana Kazanin Jumalanäidin ikoni)
Kansallisen yhtenäisyyden päivä (ven. День народного единства, Den narodnogo jedinstva) on kansallinen juhlapäivä Venäjällä 4. marraskuuta, jota on vietetty vuoteen 1917 asti ja uudelleen vuodesta 2005.
Päivänä muistellaan Kuzma Mininin ja ruhtinas Dmitri Požarskin vuonna 1612 johtamaa kansannousua, joka ajoi pois Moskovaa miehittäneet Puola-Liettuan joukot sekä yleisemmin sekasorron aikaa ja Puola–Moskovann sotaa 1605–1618 kuin myös vuoden 1993 kriisin päättymistä.
Vuonna 1613 tsaari Mikael Romanov määräsi päivän juhlapäiväksi nimellä puolalais-liettualaisista ja ruotsalaisista miehittäjistä vapauttamisen päivä (ven. День освобождения от польско-литовских и шведских оккупантов, Den osvoboždenija ot polsko-litovskih i švedskih okkupantov), joka on myös Venäjän ortodoksisen kirkon Kazanin Jumalanäidin ikonin muistopäivä. Päivän vietto päättyi 1917.
Neuvostoaikana juhlittiin vuoden 1917 Lokakuun suuren sosialistisen vallankumouksen päivänä 7. marraskuuta. Päivän nimi muutettiin Venäjän presidentti Boris Jeltsinin antamalla asetuksella vuonna 1996 sovinnon ja sovittelun päiväksi (ven. День согласия и примирения, Den soglasija i primirenija). Venäjän uskontojen välisestä neuvostosta lähteneen aloitteen perusteella Venäjän parlamentti eli liittokokouksen alahuone, valtioduuma siirsi vapaapäivän 4. päivälle vuodesta 2005 lähtien, minkä päätöksen myös presidentti Vladimir Putin vahvisti.
Nationalistit ja maahanmuuton vastustajat ovat pitäneet päivänä ”venäläisiä marsseja” useissa kaupungeissa. Tilaisuuksissa on ajoittain yhteenottoja antifasistien kanssa.
Karabinieerit

Espanjalaisia karbinieereja Pyreneillä vuonna 1892.
Karabinieeri (esp. Carabineros, ital. Carabinieri) tarkoittaa alun perin ratsusotilasta, jonka aseistuksena oli lyhyt musketti eli karabiini. Lyhyt musketti tai kivääri oli ratsastettaessa sopiva ase, koska sitä oli helppo kantaa selässä. Myöhemmin nimitys laajeni tarkoittamaan yleensä kevyttä jalkaväkisotilasta tai santarmia. Sana on johdettu ranskan sanasta carabinier.
Nykyään karabinieerit toimivat puolisotilaallisina poliisijoukkoina eli santarmilaitoksina Italiassa, Monacossa, Chilessä, Kolumbiassa ja Moldovassa. Lisäksi karabinieerien nimellä toimii ja on toiminut yksittäisiä armeijan yksiköitä eri puolilla maailmaa.
Historia

Karabinieerit tulivat käyttöön Napoleonin sotien aikana Euroopassa, esimerkiksi Waterloon taistelussa, sekä monissa muissa konflikteissa 1800-luvun aikana. Karabinieerit vaihtelivat armeijoittain, mutta tyypillisesti ne olivat keskiraskasta ratsuväkeä samanlaisella aseistuksella ja käyttötarkoituksella kuin rakuunat.
Napoleonilla oli raskaassa ratsuväessään vanhimpina yksikköinä kaksi ranskalaista karabinieerirykmenttiä, jotka saivat jonkin verran mainetta hänen sodissaan. Vuonna 1810 ranskalaiset karabinieerit oli varustettu kuten kyrassieerit kypäröineen ja rintapanssareineen, eivätkä enää kantaneet karbiinia. Nykyisellä Ranskan armeijalla ei ole enää käytössään karabinieerirykmenttejä, mutta siellä toimivat yhä santarmit, jotka kuuluvat sekä puolustusvoimien että sisäministeriön alaisuuteen. Britannian armeija varusti 1600-luvun lopulla karabinieerirykmenttejä, joiden viimeinen perillinen oli 3. karabinieerirykmentti, joka lopetettiin vuonna 1971 Royal Scotts Greys -ratsuväkirykmentin kanssa muodostamalla niistä Royal Scots Dragoon Guards (Carabiniers and Greys). Vaikka brittiarmeijassa ei enää tuon jälkeen karabinieereja ole ollutkaan olekaan, uuden rykmentin alanimenä säilyi Carabiniers and Greys.
Maailmalla tunnetaan Italian karabinieerit, jotka toimivat asevoimien puolustushaarana nimellä Carabinieri. Chilessä on myös santarmeina Carabinieros de Chile ja Kolumbian kansallisella poliisilla on motorisoidut liikkuvat karabinieerijoukot Escuadrones Móviles de Carabineros. Belgian armeijaan kuuluu edelleen Regiment des Carabiniers, joka perustettiin Saksan hyökkäyksen aikaan elokuussa 1914. Nämä belgialaiskarabinieerit pukeutuvat edelleen 1800-luvun univormuihin silintereineen. Espanjan armeija käytti karabinieereja (Carabinieros) rajavartiojoukkoina. Nämä joukot kuitenkin korvattiin Guardia Civilin joukoilla Espanjan sisällissodan (1936-39) myötä.
Jalkaväen karabinieerit

Nimitys karabinieereista jalkaväkijoukkona periytyy Ranskasta, jossa vuonna 1794 kevyiden jalkaväkipataljoonien eliittikomppanioita nimitettiin karabinieereiksi, kun taas tavallisessa rintamajalkaväessä vastaavat olivat krenatöörejä.
Napoleonin sotien aikana eliittijalkaväkiyksiköt sijoitettiin rivistössä oikealle sivustalle. Tällaisia karabinieereiksi kutsuttuja yksiköitä olivat:
Venäjän keisarillinen armeija nimitti Napoleonin sotien aikana jääkäripataljoonan oikealla sivustalle sijoitettua osastoa karabinieereiksi.
Erillisinä eliittijääkäripataljoonista oli lyhyen aikaan 12. helmikuuta 1816 jälkeen olemassa karabinieerirykmenttejä, kun kuusi krenaatööri-jääkärirykmenttiä nimettiin karabinieereiksi. Näihin kuului vanhin Venäjän armeijan vakinaisen jalkaväen rykmentti eli Jerevan henkivartiokrenatöörirykmentti 7. karabinieerirykmentin nimellä. Jalkautuneet karabinieerirykmentit nimettiin uudelleen  kiväärijoukoiksi (ven. стрелки) vuonna 1857 Krimin sodan myötä.
Vuoden 1813 Baijerin vapaaehtoiset jääkärijoukot
Belgian armeijan Chasseurs-joukot ("jääkärit", "metsästäjät") sisälsivät karabinieerirykmentit (Regiment des Carabiniers), jotka perustettiin elokuussa 1914. Vuoden 1992 yhdistämisen myötä yksikkö sai nimen "Karabinieerirykmentti Prinssi Baudoin - Krenatöörit" (Regiment Carabiniers Prins Boudewijn)
Waldeckin, Lippe-Detmoldin, Shaumburg-Lippen osastot Reinin liiton 6. rykmentin 2. pataljoonassa.
Nassaun 2. kevät jalkaväkirykmentti
Legion Irlandaise (Irlantilainen legioona) Ranskan armeijassa
Jérôme Bonaparten westfalenilaiset vikeltäjä-karabinieerit. Vuonna 1811 ne nimettiin uudelleen Jääkärieliittikarabinieereiksi (Jäger Carabinier d'Elite)
Vatikaanivaltion Carabinieri indigeni muodostetaan italialaisista ja Carabinieri esteri puolestaan ulkomaalaisista.
Varakuningas Eugène de Beauharnais’n (1805–1814) johtaman Italian kuningaskunnalla oli Kaartin Velites karabinieerit.
Vuoden 1812 uudelleen organisoidun Kuninkaallisen Espanjan armeijan kolmea kevyttä jalkaväkipataljoona kutsuttiin karabinieereiksi..