stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Williams FW42
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Williams FW42 Wikimedia Commonsissa
Williams Racing
Perustajat:
 Frank Williams ·   Patrick Head


Tallipäällikkö:
 James Vowles


Kilpakuljettajat:
2.  Logan Sargeant ·  23.  Alexander Albon


Testikuljettajat:
 Franco Colapinto ·   Jamie Chadwick


Formula 1 -autot:

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46


Frank Williams Racing Cars:

FW · 
FW04 · 
FW05


Muut autot:

BMW V12 LM
Yrjö Gunaropulos

Yrjö Gunaropulos vuonna 1966.
Yrjö (Georg) Gunaropulos (28. toukokuuta 1904 Pietari – 28. toukokuuta 1968 Helsinki) oli kreikkalaistaustainen suomalainen jazzmuusikko, säveltäjä ja orkesterinjohtaja.
Elämäkerta

Pietarissa syntynyt Gunaropulos muutti Suomeen 1917 vähän ennen Venäjän vallankumousta. Hän opiskeli Suomessa säveltämistä Helsingin konservatoriossa Oskar Merikannon, Erkki Melartinin ja Leevi Madetojan johdolla.
Gunaropulos toimi ravintolamuusikkona Helsingissä sekä kapellimestarina Vaasassa ja Rovaniemellä. Hän sävelsi 1935 ensimmäisen suomalaisen saksofonikonserton, jonka Matti Rajula kantaesitti Radio-orkesterin solistina alkuvuodesta 1938. Konsertto sai hyvän yleisö- ja arvostelumenestyksen. Konserttoa esitettiin vuoden 1940 jälkeen seuraavan kerran vasta 1999, jolloin Olli-Pekka Tuomisalo esitti ja levytti sen Jari Eskolan valmistamana rekonstruktiona.
Gunaropulosin sävellystuotantoon kuului sinfonia, kaksi saksofonikonserttoa vuodelta 1935 ja 1942, piano- ja sellokonsertto sekä Canzona viululle ja orkesterille. Hän sävelsi myös iskelmiä salanimillä Y. Jora, Yrjö Tarvas ja Yrjö Verho. Vuonna 1933 salanimeä Yrjö Kajo käyttänyt Gunaropulos sävelsi musiikin Valentin Vaalan ohjaamaan elokuvaan Sininen varjo. Hän sävelsi sittemmin omalla nimellään yhdessä Toivo Lampénin kanssa musiikin Hannu Lemisen vuonna 1941 ohjaamaan elokuvan Täysosuma.
Gunaropulos soitti saksofonia muun muassa suomalaisessa Zamba-jazzorkesterissa 1930-luvun alkupuolella. Gunaropulos kokosi veljiensä Viktorin ja Anatolin kanssa 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Melody Boys -orkesterin (eli Yrjön Orkesteri) joka esiintyi Fennia-ravintolassa Helsingissä ja levytti myös 1929 Suomi-rapsodian sekä avantgardistisia jazzsovituksia suomalaisista kansanlauluista (Isoo-Antti, Raatikkoon, Minä seison korkealla vuorella, Emma, Ruusu laaksossa). Tämä orkesteri jossa Gunaropulos soitti saksofonia esiintyi myös Tapio Ilomäen johdolla Valentin Vaalan 1931 ohjaamassa elokuvassa Laveata tietä, ja se soitti myös elokuvassa Minä ja ministeri.
Gunaropulos muutti 1960-luvun alussa Porvooseen ja perusti 1961 oman yhden miehen koulun, Porvoon Musiikkistudion. Opetusta oli saatavissa seuraavissa aineissa: piano, viulu, kontrabasso, kitara, saksofoni, orkestrointi ja musiikin teoria. Tämä voisi olla esimerkkinä hänen monipuolisesta osaamisestaan musiikkialalla. Studio oli kuitenkin lyhytaikainen, koska pian perustettiin myös Porvoon Musiikkiopisto.
Gunaropulos toimi viulistina aktiivisesti paikallisissa orkestereissa, kuten Porvoon Orkesteriyhdistys. Orkesteri esitti useita kertoja hänen sävellyksiään. 60-vuotis- syntymäpäivän johdosta orkesteri järjesti hänelle sävellyskonsertin 18. maaliskuuta 1964, kapellimestarina dr. Nic. van der Pals. Ohjelmassa oli orkesterisarja ”Muistoja Lapista”, Andante religioso, Romanssi, Pohjanmaalainen kehtolaulu, Pianokonsertto A-duuri ja alkusoitto ”Den femte februari”.
Gunaropulos perusti Porvooseen johtamansa viihdeorkesterin, joka esiintyi muun muassa televisiossa 1964 Suvisattumia-ohjelmassa. Tämä oli viimeinen hänen yhteishankkeistaan Kauko Käyhkön kanssa. Gunaropulos jatkoi Porvoossa myös ravintolapianistin uraansa.
Filmografia

Laveata tietä 1931
Sininen varjo 1933
Minä ja ministeri 1934
Täysosuma 1941
Aiheesta muualla

Jukka Lindfors: Blues saapuu Suomeen. Yle
Musiikin salanimiä ja nimimerkkejä (Arkistoitu – Internet Archive)
Olli-Pekka Tuomisalo, Yrjö Gunaropulos ja ensimmäiset suomalaiset saksofonikonsertot, 1999 (Sibelius-Akatemia)
Ängeslevänjoki

| Ängeslevänjoki |
| --- | --- |
 Ängeslevänjoki Tyrnävän Jokisillalla itään päin katsottuna.
Alkulähde:  Järvineva, Tyrnävä
Laskupaikka:  Temmesjoki, Liminka
Maat:  Suomi
Pituus:  noin 35 km
Alkulähteen korkeus:  55 m
Virtaama:  5 m³/s
Ängeslevänjoki on Temmesjoen sivujoki Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pituus on noin 35 kilometriä. Joki saa alkunsa Tyrnävän Järvinevalta Suutarinkylän pohjoispuolelta ja laskee Temmesjokeen Limingan keskustaajaman koillispuolella lähellä Haaransiltaa. Joki on osa Temmesjoen vesistöaluetta.
Joen alajuoksun osuus virtaa paikoitellen syvässä ja mutkittelevassa kanjonissa halki Limingan–Tyrnävän peltolakeuksien. Joen leveys on suurimmillaan vain noin kymmenen metriä. Koskipaikkoja on vähän, ja joki onkin suosittu melontakohde. Veden laatu on joessa yleensä huono.
Walesin ralli 2008

|  Walesin ralli 2008 |
| --- | --- |
 15. osakilpailu 15 osakilpailusta kaudella 2008. 



Palkintokoroke
Voittaja:   Sébastien Loeb  Daniel Elena  (Citroën)
Toinen:   Jari-Matti Latvala  Miikka Anttila  (Ford)
Kolmas:   Daniel Sordo  Marc Martí  (Citroën)
Rallin voittajapari Sébastien Loeb ja Daniel Elena.
Walesin ralli 2008 (virallisesti 64. Wales Rally GB 2008) oli Rallin MM-sarjan kauden 2008 15. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 5–7. joulukuuta.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën C4 WRC | 2:43.09,6 |  | 10 |
| 2. |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Ford Focus RS WRC 08 | 2:43.22,3 | +12,7 | 8 |
| 3. |  Daniel Sordo |  Marc Martí | Citroën C4 WRC | 2:44.30,2 | +1.20,6 | 6 |
| 4. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Subaru Impreza WRC 2008 | 2:45.09,2 | +1.59,6 | 5 |
| 5. |  Per-Gunnar Andersson |  Jonas Andersson | Suzuki SX4 WRC | 2:47.13,7 | +4.04,1 | 4 |
| 6. |  François Duval |  Denis Giraudet | Ford Focus RS WRC 07 | 2:48.17,4 | +5.07,8 | 3 |
| 7. |  Toni Gardemeister |  Tomi Tuominen | Suzuki SX4 WRC | 2:48.34,6 | +5.25,0 | 2 |
| 8. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Focus RS WRC 08 | 2:48.48,4 | +5.38,8 | 1 |
Lähde:
Muuta

Mattias Thermanin, Gaurav Gillin ja Jaromír Tarabussin ensimmäinen kilpailu.
Valentino Rossin, Gwyndaf Evansin, Mirco Baldaccin, Guy Wilksin, David Higginsin ja Barry Clarkin viimeinen kilpailu.
Petter Solbergin ja Chris Atkinsonin viimeinen kilpailu Subarulla.
Subarun ja Suzukin viimeinen kilpailu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walesin ralli 2008 Wikimedia Commonsissa
Walesin ralli 2009

|  Walesin ralli 2009 |
| --- | --- |
 12. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 2009. 

Ajankohta:  23.–25. lokakuuta 2009
Pituus:  16 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Sébastien Loeb  Daniel Elena  (Citroën World Rally Team)
Toinen:   Mikko Hirvonen  Jarmo Lehtinen  (Ford World Rally Team)
Kolmas:   Daniel Sordo  Marc Martí  (Citroën World Rally Team)
Sébastien Loeb varmisti voitollaan uransa kuudennen maailmanmestaruuden.
Walesin ralli 2009 (virallisesti 65. Rally of Great Britain) oli Rallin MM-sarjan kauden 2009 12. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 23.–25. lokakuuta. Kilpailussa oli 16 erikoiskoetta.
Sébastien Loeb voitti kuljettajien mestaruuden yhdellä pisteellä ennen Mikko Hirvosta. Hirvonen kutisti Loebin 30 sekunnin johdon 18 sekuntiin, mutta joutui pysähtymään kun konepelti nousi pystyyn ja hän menetti tässä noin minuutin. Loeb voitti seitsemän kauden 12 kilpailusta ja varmisti kuudennen maailmanmestaruutensa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën C4 WRC | 3:16.25,4 |  | 10 |
| 2. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Focus RS WRC 09 | 3:17.31,5 | +1.06,1 | 8 |
| 3. |  Daniel Sordo |  Marc Martí | Citroën C4 WRC | 3:17.32,5 | +1.07,1 | 6 |
| 4. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Citroën C4 WRC | 3:17.53,5 | +1.28,1 | 5 |
| 5. |  Henning Solberg |  Cato Menkerud | Ford Focus RS WRC 08 | 3:22.53,4 | +6.28,0 | 4 |
| 6. |  Matthew Wilson |  Scott Martin | Ford Focus RS WRC 08 | 3:24.11,4 | +7.46,0 | 3 |
| 7. |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Ford Focus RS WRC 08 | 3:28.37,3 | +12.11,9 | 2 |
| 8. |  Conrad Rautenbach |  Daniel Barritt | Citroën C4 WRC | 3:30.53,2 | +14.27,8 | 1 |
Lähde:
Muuta

Sébastien Loeb varmisti uransa kuudennen maailmanmestaruuden.
Petter Solbergin ja Aaron Burkartin ainoa kilpailu Citroën Juniorilla.
Conrad Rautenbachin uran viimeinen kilpailu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walesin ralli 2009 Wikimedia Commonsissa
Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2009
Irlanti
Norja
Kypros
Portugali
Argentiina
Sardinia
Akropolis
Puola
Suomi
Australia
Katalonia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Walesin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019
Williams FW34

| Williams FW34 |
| --- | --- |
 Pastor Maldonado Malesian GP:n aika-ajoissa.
Talli:   Williams
Suunnittelija(t):   Mike Coughlan  Jason Somerville
Kuljettajat:  18.  Pastor Maldonado 19.  Bruno Senna
Testikuljettajat:   Valtteri Bottas  Susie Wolff
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Polttoaine:  Total
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  vapaasti hengittävä Renault RS27-2012 2,4 l 90° V8, KERS
Voimansiirto:  Williams 7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2012
Kilpailuja:  20
Voittoja:  1
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  1
Palkintosijoja:  1
MM-pisteitä:  76
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Williams FW34 on brittiläisen Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2012. Auton suunnittelusta vastasivat Mike Coughlan ja Jason Somerville. Autoa kuljettivat venezuelalainen Pastor Maldonado ja brasilialainen Bruno Senna. Testikuljettajana toimi Valtteri Bottas. Auto julkistettiin 7. helmikuuta Espanjan Jerezissä. Williams käytti kaudella 2012 Renault'n moottoreita. Talli oli viimeksi Renault'n asiakas kausina 1989–1997.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Williams | Renault | P |  | AUS | MAL | CHN | BHR | ESP | MON | CAN | EUR | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | IND | ABU | USA | BRA | 76 | 8. |
| 2012 | Williams | Renault | P |  Pastor Maldonado | 13† | 19† | 8 | Kesk. | 1 | Kesk. | 13 | 12 | 16 | 15 | 13 | Kesk. | 11 | Kesk. | 8 | 14 | 16 | 5 | 9 | Kesk. | 76 | 8. |
| 2012 | Williams | Renault | P |  Bruno Senna | 16† | 6 | 7 | 22† | Kesk. | 10 | 17 | 10 | 9 | 17 | 7 | 12 | 10 | 18† | 14 | 15 | 10 | 8 | 10 | Kesk. | 76 | 8. |
| 2012 | Williams | Renault | P |  Valtteri Bottas |  | TD | TD | TD | TD |  |  | TD | TD | TD | TD | TD | TD |  | TD | TD | TD | TD |  | TD | 76 | 8. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Williams FW34 Wikimedia Commonsissa
Williams Racing
Perustajat:
 Frank Williams ·   Patrick Head


Tallipäällikkö:
 James Vowles


Kilpakuljettajat:
2.  Logan Sargeant ·  23.  Alexander Albon


Testikuljettajat:
 Franco Colapinto ·   Jamie Chadwick


Formula 1 -autot:

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46


Frank Williams Racing Cars:

FW · 
FW04 · 
FW05


Muut autot:

BMW V12 LM
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2012
Red Bull RB8
McLaren MP4-27
Ferrari F2012
Mercedes F1 W03
Lotus E20
Force India VJM05
Sauber C31
Scuderia Toro Rosso STR7
Williams FW34
Caterham CT01
HRT F112
Marussia MR01
Walesin ralli 2000

|  Ison-Britannian ralli 2000 |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2000. 
Ajankohta:  23.−26. marraskuuta 2000
Pituus:  17 erikoiskoetta, 380,80 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Richard Burns  Robert Reid  (Subaru World Rally Team)
Toinen:   Marcus Grönholm  Timo Rautiainen  (Peugeot Sport)
Kolmas:   Tommi Mäkinen  Risto Mannisenmäki  (Mitsubishi Ralliart)
Penny Mallory sijoittui rallissa 34:nneksi.
Ison-Britannian ralli 2000 (virallisesti 56. Network Q Rally of Great Britain) oli Rallin MM-sarjan kauden 2000 14. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 23.−26. marraskuuta 2000. Kilpailussa oli 17 erikoiskoetta. Erikoiskokeiden yhteispituus oli 380,8 kilometriä.
Kilpailu ajettiin vetisissä olosuhteissa. Kilpailussa toiseksi sijoittunut Marcus Grönholm varmisti kuljettajien maailmanmestaruuden ennen Richard Burnsia. Ennen kauden alkua Grönholmin ei ollut tarkoitus ajaa koko kautta, mutta alkukauden menestyksen myötä Peugeot muutti suunnitelmaansa ja hän ajoi kauden jokaisessa kilpailussa. Peugeot varmisti valmistajien mestaruuden Australian rallissa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Richard Burns |  Robert Reid | Subaru Impreza WRC 2000 | 3:43.01,9 |  | 10 |
| 2. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | 3:44.07,5 | +1.05,6 | 6 |
| 3. |  Tommi Mäkinen |  Risto Mannisenmäki | Mitsubishi Lancer Evo VI | 3:44.16,9 | +1.15,0 | 4 |
| 4. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Ford Focus RS WRC 00 | 3:44.35,4 | +1.33,5 | 3 |
| 5. |  Juha Kankkunen |  Juha Repo | Subaru Impreza WRC 2000 | 3:44.48,8 | +1.46,9 | 2 |
| 6. |  François Delecour |  Daniel Grataloup | Peugeot 206 WRC | 3:44.50,4 | +1.48,5 | 1 |
Lähde:
Muuta

Juha Kankkusen viimeinen kilpailu Subarulla.
François Delecourin viimeinen kilpailu Peugeotilla.
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2000
Monte Carlo
Ruotsi
Safari
Portugali
Katalonia
Argentiina
Akropolis
Uusi-Seelanti
Suomi
Kypros
Korsika
Sanremo
Australia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Walesin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019
Walesin ralli 2001

|  Ison-Britannian ralli 2001 |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2001. 
Ajankohta:  22.−25. marraskuuta 2001
Pituus:  17 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Marcus Grönholm  Timo Rautiainen  (Peugeot Sport)
Toinen:   Harri Rovanperä  Risto Pietiläinen  (Peugeot Sport)
Kolmas:   Richard Burns  Robert Reid  (Subaru World Rally Team)
Ison-Britannian ralli 2001 (virallisesti 57. Network Q Rally of Great Britain) oli Rallin MM-sarjan kauden 2001 14. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 22.−25. marraskuuta 2001. Kilpailussa oli 17 erikoiskoetta.
Ennen kilpailua mestaruuteen oli mahdollisuus neljällä kuljettajalla, joista kaksi oli brittiläistä. Burns, McRae, Sainz ja Mäkinen olivat mukana kuljettajien mestaruuskilpailussa. Richard Burns ja Robert Reid voittivat mestaruuden Subarulla. Mäkinen ja McRae joutuivat keskeyttämään jo aikaisessa vaiheessa ja myöhemmin Sainz vedettiin kilpailusta.
Grönholm ja Rovanperä ajoivat Peugeotille kaksoisvoiton, jonka myötä Peugeot voitti valmistajien maailmanmestaruuden toista vuotta peräkkäin.
Tommi Mäkisen kartanlukijaksi tuli Kaj Lindström Risto Mannisenmäen loukattua selkänsä aikaisemmin kaudella. Ennen kilpailun alkua McRae johti kuljettajien MM-sarjaa 42 pisteellä, Mäkinen oli toisena pisteen päässä ja kolmantena Burns myös pisteen päässä.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | 3:23.44,8 |  | 10 |
| 2. |  Harri Rovanperä |  Risto Pietiläinen | Peugeot 206 WRC | 3:26.11,9 | +2.27,1 | 6 |
| 3. |  Richard Burns |  Robert Reid | Subaru Impreza WRC 2001 | 3:27.00,2 | +3.15,4 | 4 |
| 4. |  Alister McRae |  David Senior | Hyundai Accent WRC | 3:30.33,6 | +6.48,8 | 3 |
| 5. |  Armin Schwarz |  Manfred Hiemer | Škoda Octavia WRC | 3:31.16,1 | +7.31,3 | 2 |
| 6. |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander | Hyundai Accent WRC | 3:31.55,8 | +8.11,0 | 1 |
Lähde:
Muuta

Richard Burns varmisti uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden.
Richard Burnsin ja Markko Märtinin viimeinen kilpailu Subarulla.
Tommi Mäkisen viimeinen kilpailu Mitsubishilla.
Didier Auriolin viimeinen kilpailu Peugeotilla.
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2001
Monte Carlo
Ruotsi
Portugali
Katalonia
Argentiina
Kypros
Akropolis
Safari
Suomi
Uusi-Seelanti
Sanremo
Korsika
Australia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Walesin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019
Williams FW43

| Williams FW43 |
| --- | --- |

Talli:   Williams
Suunnittelija(t):   Patrick Head
Kuljettajat:  6.  Nicholas Latifi 63.  George Russell 89.  Jack Aitken
Testikuljettajat:   Jack Aitken   Roy Nissany   Dan Ticktum   Jamie Chadwick
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Itävallan GP 2020
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  0
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Viimeinen kilpailu:  Abu Dhabin GP 2020
Williams FW43 on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2020. Autolla kilpailivat Nicholas Latifi, George Russell ja Jack Aitken. Auto oli sävyltään valkoinen ja laivastonsininen, ja kaudella vallinneen koronavirusepidemian vuoksi talli korosti pienempien sponsoreidensa asemaa. Auton parhaimmat tulokset olivat neljä 11. sijaa.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Williams | Mercedes | P |  | AUT | STY | HUN | GBR | ANI | ESP | BEL | ITA | TUS | RUS | EIF | POR | EMI | TUR | BHR | SKR | ABU | 0 | 10. |
| 2020 | Williams | Mercedes | P |  Nicholas Latifi | 11 | 17 | 19 | 15 | 19 | 18 | 16 | 11 | Kesk. | 16 | 14 | 18 | 11 | Kesk. | 14 | Kesk. | 17 | 0 | 10. |
| 2020 | Williams | Mercedes | P |  George Russell | Kesk. | 16 | 18 | 12 | 18 | 17 | Kesk. | 14 | 11 | 18 | Kesk. | 14 | Kesk. | 16 | 12 |  | 15 | 0 | 10. |
| 2020 | Williams | Mercedes | P |  Jack Aitken |  | TD |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 16 |  | 0 | 10. |
| 2020 | Williams | Mercedes | P |  Roy Nissany |  |  |  |  |  | TD |  | TD |  |  |  |  |  |  | TD |  |  | 0 | 10. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Williams FW43 Wikimedia Commonsissa
Williams Racing
Perustajat:
 Frank Williams ·   Patrick Head


Tallipäällikkö:
 James Vowles


Kilpakuljettajat:
2.  Logan Sargeant ·  23.  Alexander Albon


Testikuljettajat:
 Franco Colapinto ·   Jamie Chadwick


Formula 1 -autot:

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46


Frank Williams Racing Cars:

FW · 
FW04 · 
FW05


Muut autot:

BMW V12 LM
Laila Niemioja

Laila Niemioja (o.s. Tuhkanen, 23. toukokuuta 1914 Kajaani – 19. kesäkuuta 2001 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Niemioja perusti oman suunnittelutoimiston vuonna 1946, ja johti toimistoaan eläkkeelle jäämiseensä asti. Niemioja suunnitteli myös muutaman muistomerkin.
Elämä ja ura

Laila Niemiojan vanhemmat olivat taidemaalari Toivo Gideon ja Martta (o.s. Rechardt) Tuhkanen. Kajaanissa syntynyt Niemioja kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1932 ja valmistui arkkitehdiksi Suomen Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1938. Niemioja työskenteli valmistumisensa jälkeen SOK:n rakennusosastolla vuoteen 1941 asti, vuosina 1941–1942 Aarne Ervin toimistossa, jonka jälkeen hän oli Suomen Arkkitehtiliiton standardoimistoimistossa vuosina 1943–1945.
Elämä ja ura > Oma toimisto

Vuonna 1946 Niemioja perusti oman arkkitehtitoimiston. Se toimi aluksi Keuruulla, mutta muutti vuonna 1956 Helsinkiin. Suunnittelutöissä toimisto keskittyi julkisiin rakennuksiin Keuruulla, Koskenpäällä ja Jämsässä: kouluihin, opettajien asuintaloihin, terveysasemiin ja sairaaloihin. Niemioja suunnitteli myös liiketaloja ja yksityisille henkilöille asuintaloja ja loma-asuntoja. Loma-asunnoista merkittävä on vuonna 1949 valmistunut Olavi Paavolaisen huvila Pekanniemi. Paavolainen vietti huvilalla kesät 1949–1964. Huvila on muutettu sittemmin talviasuttavaksi omakotitaloksi. Niemiojan suunnittelutöiden tyyliä kuvataan jälkifunktionalismiksi, jossa yksityiskohdat olivat koristeellisia, mutta hillittyjä.
Laila Niemioja johti toimistoaan eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1982 asti. Vuonna 1981 oli perustettu Arkkitehtitoimisto Niemioja & Uusitalo Oy, jossa olivat osakkaina Niemiojan toimiston pitkäaikaiset työntekijät. Eläkkeelle jäätyäänkin Niemioja osallistui merkittävien suunnittelutöiden ohjaamiseen ja seuraamiseen vuoteen 1988 saakka. Laila Niemioja kuoli vuonna 2001.
Elämä ja ura > Niemiojan muistolaatta

Keuruun kaupunki paljasti Laila Niemiojan muistolaatan syyskuussa 2018 Keuruun pääterveysaseman pääsisäänkäynnin vierelle. Muistolaatan on suunnitellut arkkitehti Anitta Tuhkanen
Elämä ja ura > Perhe

Laila Niemiojan puoliso Teuvo Niemioja (1915–1974) oli koulutukseltaan diplomi-insinööri ja toimi 1948–1954 Orionin Keuruun tuotantolaitosten tehtaanjohtajana ja isännöitsijänä – Orion oli siirtänyt talvisodan aikana osan tuotantoaan turvaan Keuruulle. Orionin kemianteollisuuden tuotanto Keuruulla päättyi vuonna 1957. Teuvo Niemioja toimi myöhemmin Orionin toimitusjohtajana 1966–1969. Niemiojilla oli neljä lasta.