stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Oulun Kärppien otteluista kaudella 2009–2010
Runkosarja > Tammikuu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.12 | HIFK | 0–2 | Kärpät | Helsingin jäähalli |  |
18:30: 
| 18:30 | (0–0, 0–1, 0–1)  | (0–0, 0–1, 0–1)  | (0–0, 0–1, 0–1)  | Yleisömäärä: 7 521 |  |
| 18:30 |   | SM-liiga | 29:19 yv. vom. Viitakoski  45:39 yv. Viinanen | Yleisömäärä: 7 521 |  |
| 18:30 |   | Jäähyt |   | Yleisömäärä: 7 521 |  |
| 18:30 | 7 × 2 min |  | 7 × 2 min | Yleisömäärä: 7 521 |  |
| 18:30 |   | Maalivahdit |   | Yleisömäärä: 7 521 |  |
| 18:30 | Noronen 10+9+7=26  (92,86 %) |  | Tarkki 8+10+9=27 | Yleisömäärä: 7 521 |  |
18:30: 
18:30: 





| Kokoonpano, tilastot | Kokoonpano, tilastot | Kokoonpano, tilastot | Kokoonpano, tilastot | Kokoonpano, tilastot |  |
Mauri Sariolan päiväkirjat

Mauri Sariolan päiväkirjat on kokonaisuus, joka muodostuu kahdesta kirjailija Mauri Sariolan päiväkirjoista toimitetusta teoksesta. Teokset on toimittanut Reijo Ikävalko ja kustantanut Gummerus. Ensimmäinen osa Parempi kertarutina kuin ainainen kitinä ilmestyi vuonna 1986 ja toinen osa Hyvästi, Sammatin kuu vuonna 1987.
Parempi kertarutina kuin ainainen kitinä

Päiväkirjojen ensimmäinen osa Parempi kertarutina kuin ainainen kitinä kattaa ajanjakson keväästä 1968 (ensimmäinen merkintä 28. maaliskuuta 1968) kesään 1970 (viimeinen merkintä 13. heinäkuuta 1970). Osassa toimittaja on pyrkinyt sanojensa mukaan tuomaan merkinnät esille sellaisinaan, joskin poistaen "viattomille pahaa mieltä" tuottavat kohdat. Osan nimi Parempi kertarutina kuin ainainen kitinä on kirjailijan tuotannossaan ja päiväkirjoissaan usein käyttämä sananparsi.
Päiväkirjamerkintöihin sisältyy kuvauksia esimerkiksi romaanien Ampiaiskesä ja Veljensä vartijat kirjoittamisesta ja julkaisemisesta. Merkinnöissä on otteita esimerkiksi kirjailijan kirjeenvaihdosta kustantajan edustajien kanssa: "Juttu [Veljensä vartijat -romaanin käsikirjoitus] on jo Salojärvellä erinomaisine puoltolauseineni. Totesin, että tämä on tasoltaan suunnilleen Ampiaiskesän luokkaa, mutta värikkäämpi, värikkäämpi."
Hyvästi, Sammatin kuu

Päiväkirjojen toinen osa Hyvästi, Sammatin kuu kattaa ajanjakson kesästä 1970 (ensimmäinen julkaistu merkintä 21. heinäkuuta 1970) lähelle kirjailijan kuolemaa 1985 (viimeinen merkintä 30. heinäkuuta 1985). Jälkimmäiseen osaan on päiväkirjojen yksityiskohtaisen seuraamisen sijasta alkutekstejä voimakkaasti karsien valikoitu toimittajan mukaan "mielenkiintoisin ja oleellisin", tavoitteena jälkiosan mahtuminen yhteen niteeseen.
Osan nimi viittaa Sariolan Sammatissa sijainneeseen kesämökkiin ympäristöineen, kirjailijalle tärkeään miljööseen, jossa hän kirjoitti osan tuotannostaan. Päiväkirjamerkintä 27.5. 1969 luonnehtii seuraavasti: "Mikä hento vihreys koivuissa! Aurinko, sauna, veden välke, linnunlaulu...suloista, rauhallista." Samassa merkinnässä Sammattia verrataan Helsinkiin, kaupungissa hoidettaviin asioihin: "Nyt taas kaupunki asioineen. Aamulla oli rahaa 5 mk. Apulehdestä loppupalkkio % ennakko = 3500 - 1500 = 2000 mk. Hieman turvaa, kun on nippu taskussa." Päiväkirjojen osan nimeen otettu ilmaus Sammatin kuu esiintyy viimeisen kerran päiväkirjojen kuudenneksi viimeisessä merkinnässä 26.7. 1985: "Kovia kipuja öisin. Siirtyy maksan ja haiman seuduille. Mutta sainpa vielä tänään nähdä Sammatin kuun. Oli lumoava!"
Merkinnöissä viitataan useiden kirjailijan teosten valmistelu-, kirjoitus- ja julkaisuprosessien tapahtumiin sekä teosten vastaanottoon.
Päiväkirjoissa näkyy myös päivänpolitiikka, kuten vuonna 1975: "13.6. Sorsan lento loppui. Liinamaan hallitus tilalle. Jopa puolustusministeri kokoomuksesta (vanha kunnon Huurtamo)."
Sariolan etäinen suhde lapsiinsa kummastutti päiväkirjojen arvioijaa: "Ihan näyttää kunnon ihmisiä lapsista kasvaneen. Merja täyttää jouluna 22 ja Jukka 25. Kaisa on silloin seitsemäntoista." Näin kirjailija merkitsee päiväkirjaansa 23.11.1981. Yhteiskuntatieteilijä vertaa etäisyyttä lapsiin siihen, miten koivu vanhalla kotipihalla herkistää Sariolan toistuvasti.
Päiväkirjojen arviot ja Sariolan julkikuva

Sosiologi Antti Eskola tulkitsi Sariolan elämän näyttäytyvän päiväkirjojen valossa pelinä. Kirjailija pelasi lankeavia vekseleitä vastaan nopealla kirjoittamistahdillaan. Hän otti myös muita suuria, uhkapelinomaisia riskejä esimerkiksi polttaessaan kyläläisten rakentaman laiturin Sammatissa tai ajaessaan toistuvasti autoa humalassa. Eskola tarkasteli myös Sariolan naissuhteita käyttäen viitekehyksenään Sigmund Freudin teoriaa uhkapelistä masturbaation vastineena.
Risto Hannula tarkasteli erityisesti vuoden 1976 pohjoismaista dekkarikilpailua, jonka voitti Matti Yrjänä Joensuu. Paavo Haavikko kannatti Sariolaa, jota Juhani Jaskari vahvasti vastusti. Hannula tulkitsee, että Haavikko pyrki saamaan Sariolan Otavan kirjailijatalliin.
Tuomo Lappalaisen huomion kohteena oli Sariolan suhde 1960-luvun lopun ilmapiiriin ja tapahtumiin. Sariola otti kärkevästi kantaa esimerkiksi Vanhan ylioppilastalon valtaukseen ja pettyi presidentti Kekkoseen tämän tukiessa mielenosoittajia pitämässään puheessa. Vasemmistosuuntaus ja siihen liittyneet painotukset esimerkiksi kulttuurihankkeiden rahoittamisessa olivat Sariolan huomion kohteena. Vasemmiston tappio vuoden 1970 vaaleissa SMP:lle ja kokoomukselle oli hänelle vastaavasti ilonaihe.
Sariolan päiväkirjat muistelmateksteissä

Mauri Sariolan ystävät ovat kirjoittaneet hänestä useita lähinnä muistelmatyyppisiä teoksia. Päiväkirjat ovat niiden keskeistä aineistoa. Näitä teoksia ovat Mauri Sariola : aika velikulta (Ritva Sarkola & Raimo Jokisalmi 2005), Mauri Sariola ja maksetut viulut (Sarkola 2007) sekä Epäromaani: Ystäväni Mauri Sariola (Seppo Porvali 2007).
Päiväkirjoja lainataan näissä teksteissä toisinaan varsin kirjaimellisesti. Sariolan päiväkirjamerkintä 16.3.1971 kuuluu teoksessa Hyvästi Sammatin kuu (s. 12) seuraavasti: "16.3. Sain kirjani 1. kappaleen lentopostissa USA:sta. Copyright Mauri Sariola, numero kongressin kirjastossa 70-147793. Tämä on jotakin pienen kirjailijan elämässä." Sarkola kirjoittaa samasta tapahtumasta: "Kummasti lämmitti Maurin mieltä, kun hän sai puolivälissä maaliskuuta vastaanottaa ensimmäisen kappaleen kirjaansa USA:sta. Copyright Mauri Sariola, numero kongressin kirjastossa 70-147793. Se oli jotakin pienen kirjailijan elämässä."
Muistelmateokset käsittelevät myös sellaisia puolia, joista Sariola ajoittain hyvinkin avoimissa päiväkirjamerkinnöissään lähes vaikeni. Eräs näistä on uhkapeli, jonka osalta päiväkirjojen merkinnät ovat hyvin lyhyitä ja vaikeaselkoisia, kuten 10. joulukuuta 1968: "Lyhennys [S+E liip.] tarkoitti liipasinta. Ja sille pistetään nyt pari herraa, varoen huolellisesti ettei lankea itseä kohti. Lisää verovapaata! Suuntana 10 A." Merkintä ”10 A” viittaa hotelli Tornin niin sanottuun kymppikabinettiin, jossa Sariola pelasi muun muassa liikemies Seth Soinin ja pankkiiri Erno Ennevaaran kanssa. Porvali kuvaa pelijärjestelyitä ja -kulttuuria.
Kirjallisuutta

Sarkola, Ritva & Jokisalmi, Raimo: Mauri Sariola : aika velikulta.  (elämäkertaromaani)  Suomussalmi:  Myllylahti, 2005.  ISBN 952-202-025-7.
Simola, Seppo: Mauri Sariola, neljän vuosikymmenen menestyskirjailija. Hiidenkivi : suomalainen kulttuurilehti, 2007, 14. vsk, nro 2, s. 24–27.
Nicolas Cozza

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nicolas Louis Marcel Cozza
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1999
Syntymäpaikka: Ganges, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
2005-2008: FC Pays Viganais Aigoual
2008-2010: US Basses Cévennes
2010-2017: Montpellier
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017-2023 | Montpellier | 99 | (5) |
| 2023- | Wolfsburg | 5 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 104 | (5) |
Maajoukkue
| 2017- | Ranska U18 | 2 | (0) |
| 2017- | Ranska U19 | 12 | (1) |
| 2018- | Ranska U20 | 5 | (0) |
| 2019- | Ranska U21 | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. elokuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. elokuuta 2023.
Nicolas Louis Marcel Cozza (s. 8. tammikuuta 1999 Ganges, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa VfL Wolfsburgia joko keskus- tai vasempana laitapuolustajana.
Vuonna 2010 Cozza liittyi Montpellierin junioriakatemiaan ja teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueessa Ligue 1:n 13. kierroksen ottelussa Lyonia vastaan marraskuussa 2017. Tammikuussa 2023 Cozza teki neljän ja puolen vuoden sopimuksen VfL Wolfsburgin kanssa. Cozza teki Bundesliigassa debyyttinsä Bundesliigan 26. kierroksen ottelussa Augsburgia vastaan, tullen 75. peliminuutilla kentälle Patrick Wimmerin tilalle huhtikuussa 2023. Cozza on edustanut myös Ranskan juniorimaajoukkueita, ja pelannut muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa 2018 ottelut Turkkia, Englantia, ja Italiaa vastaan.
Cozza omistaa myös Italian kansalaisuuden.
Aiheesta muualla

Cozza Ranskan jalkapalloliiton sivuilla
Näytön paikka

Näytön paikka voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Näytön paikka (Make It or Break It), yhdysvaltalainen vuosina 2009–2012 ensiesitetty nuortensarja
Can’t Buy Me Love (televisioesityksessä Suomessa myös nimellä Näytön paikka), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1987.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Näytön paikka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oryzias

| Oryzias |
| --- | --- |
 Jaavanmedaka (Oryzias javanicus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Nokkakalat Beloniformes
Heimo::  Medakat Adrianichthyidae
Suku::  Oryzias  Jordan & Snyder, 1906
Katso myös
   Oryzias Wikispeciesissä   Oryzias Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oryzias on medakojen (Adrianichthyidae) heimoon kuuluva kalasuku. Monia suvun lajeja pidetään akvaariokalana. Oryzias-lajeja on yhteensä 33, joita kaikkia tavataan maanosista vain Aasiasta.
Lajeja

Sinimedaka (Oryzias celebensis)
Jaavanmedaka (Oryzias javanicus)
Medaka (Oryzias latipes)
Marmorimedaka (Oryzias marmoratus)
Kultamedaka ( Oryzias matanensis)
Kääpiömedaka (Oryzias minutillus)
Mustamedaka (Oryzias nigrimas)
Suippokuonomedaka (Oryzias orthognathus)
Kultaevämedaka (Oryzias profundicola)
Soukkamedaka (Oryzias sarasinorum)
Lasimedaka ( Oryzias setnai)
Olavi Hildén

Olavi Hildén (1932–1994) oli johtava[lähde? ] suomalainen lintutieteen popularisoija ja arvostettu ornitologi.
Elämäkerta

Hildén valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1950 ja aloitti biologian opinnot samana vuonna. Väitöskirja Ecology of duck populations in the island group of Valassaaret, Gulf of Bothnia. – Ann. Zool. Fennici 1:153–279, valmistui vuonna 1964. Samoihin aikoihin painosta tuli Retkeilijän lintuopas, joka aikanaan innosti monen koululaisen lintuharrastuksen pariin. Jo aikaisemmin hän oli julkaissut yhdessä ystävänsä Pentti Linkolan kanssa Suuren lintukirjan. Muita 1960-luvun merkkiteoksia olivat Pohjolan linnut värikuvin sekä MMM-Lintuharrastuskirja. 1970-luvulla ilmestyivät niin Muuttolinnut kuin Lintukäsikirja. Hän myös osallistui useiden muiden lintukirjojen toimittamiseen. Viimeisinä aikoinaan hän julkaisi yhdessä Martti Harion kanssa Muuttuva saaristolinnusto kirjan, jossa suoritetaan yhteenveto suomalaisista saaristolintututkimuksista.
Kaikkiaan Hildén laati noin 200 lintutieteellistä kirjoitusta. Valtaosa niistä ilmestyi suomalaisissa lintutieteellisissä lehdissä Ornis Fennica ja Lintumies, joiden päätoimittajina Hildén myös toimi. Lintumies-lehden hän itse asiassa perusti vuonna 1965, ja toimi päätoimittajana vuosina 1965–1969 ja 1973–1976.
Suomen lintutieteellisen yhdistyksen sihteerinä Hildén toimi vuosina 1952–1967, ja sen nuorisojaoston (Lintutieteellisten yhdistysten liiton eli BirdLife Suomen edeltäjän) puheenjohtajana vuosina 1957–1967.
Päätyökseen Hildén työskenteli Helsingin yliopistossa dosenttina ja assistenttina.
Aiheesta muualla

Koskimies, Pertti 1994: Mies ei seiso enää rannalla. - Linnut 5.1994 s. 3.
Linkola, Pentti 1992: Olavi Hildén 60 vuotta. - Linnut 5.1992 s. 200-203.
Mikkola, Kauri 1994: Suomen lintutiede menettänyt Olavi Hildénin (1932-1994). - Linnut 5.1994 s. 4.
Matti Järvinen (juoksija, s. 1910)

| Matti Järvinen |
| --- | --- |
 Matti Järvinen (”Pikku-Matti”) Helsingin kesäolympialaisten soihdunvaihdossa Hyvinkään sairaalan luona heinäkuussa 1952.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1910
Kuollut: 27. marraskuuta 1972 (61 vuotta) Hyvinkää
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Pikku-Matti
Pituus:  172 cm
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:  Keravan Urheilijat (–1936) Hyvinkään Tahko (1937–)
Kilpauran kesto:  1933–1951
Saavutukset
Ennätykset:  1 500 m 3.57,4 (1940)   3 000 m 8.27,4 (1940)   5 000 m 14.26,8 (1940)   10 000 m 30.40,8 (1946)   3 000 m esteet 9.52,0 (1936)
Matti Arvo Järvinen (30. joulukuuta 1910 – 27. marraskuuta 1972 Hyvinkää) oli suomalainen kestävyysjuoksija 1930-luvun lopulta yli sotavuosien 1950-luvun alkuun. Hänen menestysvuodekseen tuli välirauhan kesä 1940, jolloin hän teki ennätyksiään erityisesti 5 000 metrillä ja oli maaotteluedustaja.
Ensimmäiset menestykset ennen talvisotaa

Matti Järvinen aloitti uransa kotiseudullaan Keravan Urheilijoissa ollen mukana vuoden 1934 SM-maastoissa seuran voittaessa joukkuehopeaa. Maaotteluissa hän kilpaili ennen talvisotaa kaksi kertaa Viro-maaotteluissa; ensin Kuopiossa ja sen jälkeen Tallinnassa voittaen 5 000 metriä. Ensimmäisen SM-mitalin hän sai ratajuoksussa vuoden 1939 Kalevan kisojen 5 000 metrillä. Tauno Kurki otti mestaruuden 5 000 metrillä ennen Kauko Pekuria ja Matti Järvistä.
Välirauhan kesä Järvisen menestysvuosi

Talvisodassa Matti Järvinen taisteli Karjalankannaksella, jossa hän haavottui lievästi Taipaleen Kirvesmäellä. Sodan loppuvaiheessa hän palasi vielä rintamalle osallistuen Vuosalmen taisteluihin.
Talvisodan jälkeisenä välirauhan kesänä Järvinen saavutti uransa kolme parasta aikaa 5 000 metrillä. Kesäkuussa 1940 hän sijoittui toiseksi Bror Hellströmin voittaessa molempien tehdessä uransa sen hetkiset parhaat aikansa. Kaatuneiden muistokisoissa hän sijoittui kolmanneksi Sarkaman ja Tuomisen jäljessä. Elokuun alussa Stadion-kilpailuissa Järvinen teki uransa parhaan 5 000 metrin tuloksen 14.26,8, vaikka sijoittuikin vasta viidenneksi Ruotsin Hellströmin voittaessa jälleen. Elokuun lopun Kalevan kisoissa Tampereella Järvisen kohtalona oli 5 000 metrillä jälleen kolmas sija Tuomisen ja Mäen ollessa maalissa edellä. Syyskuun alussa 1940 Matti Järvinen edusti Suomea Tukholmassa käydyssä B-maaottelussa, jossa hän sijoittui 5 000 metrillä toiseksi Ruotsin Lars Nilssonin voittaessa ja voitti 10 000 metriä omalla silloisella enätysajallaan 30.44,8. Syyskuun lopussa hän oli mukana vielä Budapestissä käydyssä Unkari-maaottelussa, jossa hänen oli tyytyminen 5 000 metrillä neljänteen sijaan.
Sotavuosien jälkeen vielä kansallisella huipulla

Seuraavana kesänä käynnistynyt jatkosota vei Järviseltä useita kilpailuvuosia. Hän osallistui vuoden 1943 Kalevan kisoihin 5 000 metrille ilman suurempaa menestystä.
Jatkosodan jälkeisissä Kalevan kisoissa syyskuussa 1944 Matti Järvinen sijoittui 10 000 metrillä kolmanneksi Kauko Pekurin ottaessa mestaruuden. Tämän jälkeen Järvinen keskittyikin 10 000 metrille. Seuraavan kerran hän esiintyi vuoden 1946 Kalevan kisoissa, joissa hän saavutti jälleen pronssimitalin omalla ennätyksellään 30.40,8 Heinon ja Perälän jäljessä niukasti Perälälle hävinneenä. Jälkikäteen ajatellen Järvisellä olisi saattanut olla mitalimahdollisuuksia Oslon EM-kisoissa syyskuussa 1946, koska Heino ja Perälä veivät 10 000 metrillä kaksoisvoiton unkarilaisen András Csaplárin hävitessä selvästi suomalaisille sijoittuessaan kisassa pronssille.
Vuodesta 1947 tuli Järviselle erityisesti 10 000 metrin juoksujen menestysvuosi. Vaikka hän ei parantanutkaan ennätystään, hän teki useita parhaita juoksujaan. Kalevan kisoissa hän sijoittui neljänneksi. Lisäksi hän edusti Suomea Ruotsi- ja Tanska-maaotteluissa.
Tämän jälkeen huippu-ura jäi syrjään. Hä edusti edelleen seuraansa maastojuoksun SM-kisoissa.
Ratajuoksun lisäksi menestystä maastossa

Kaikkiaan Matti Järvinen saavutti neljä ratajuoksun henkilökohtaista SM-pronssimitalia 5 000 ja 10 000 metrillä. Maastoista hän sai henkilökohtaisen hopean ja kolme pronssia. Viesteissä hän edusti Hyvinkään Tahkoa, joka menestyi parhaiten vuosien 1938 ja 1939 4 x 1 500 metrillä sijoituttuaan neljänneksi.
Järvinen toimi urheilu-uransa jälkeen vahtimestarina Suomen Kumitehtaan palveluksessa Savion tehtaalla.
Nils Ahlroth

| Nils Ahlroth> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1920 Skivarp, Ruotsi
Kuollut: 24. kesäkuuta 1991 (71 vuotta) Staffanstorp, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  N.P. Möller (N.P. Möller, fastighetsskötare)
Aiheesta muualla
IMDb
Nils Erik "Nisse" Ahlroth (19. huhtikuuta 1920 Skivarp – 24. kesäkuuta 1991 Staffanstorp) oli ruotsalainen näyttelijä ja revyyartisti. Hän oli alun perin puuseppä ja sekatyömies, mutta alkoi 1930-luvulla laman aikana sivutyönään esiintyä yksipyöräistä ajavana koomikkona Skånska Nissenä. Hän pääsi malmöläiseen Hippodromen-teatteriin vuonna 1938, ja teki ensiesiintymisensä Malmön kaupunginteatterissa 1945. Kyseessä oli sivurooli Karl Gerhardin revyyssä. Ahlroth alkoi kiertää maata eri revyyryhmien mukana ja tehdä myös omia näytelmiä, joiden menestys jäi heikoksi. Hänen läpimurtonsa oli pääosa Sveriges Televisionin komediasarjassa N.P. Möller, fastighetsskötare 1970-luvulla.
Orzełin tapaus

ORP Orzel
Orzelin tapauksen muistomerkki Tallinnassa.
Orzełin tapaus oli toisen maailmansodan alkuvaiheissa Itämerellä sattunut selkkaus, jossa Puolan laivaston sukellusvene ORP Orzeł joutui Puolan miehityksen takia menemään satamaan Tallinnassa. Neuvostoliitto käytti tätä tekosyynä Viron valloittamiseen.
Tapahtumat

Orzeł oli Itämerellä, kun Saksa hyökkäsi Puolaan aloittaen toisen maailmansodan. Tällöin alus ei päässyt palaamaan kotisatamaansa. Aluksen kapteeni Henryk Kłoczkowski oli sairastunut ja tarvitsi välitöntä hoitoa, joten alus joutui menemään lähimpään satamaan Tallinnaan 14. syyskuuta 1939. Alus otettiin vastaan Haagin sopimuksen mukaisesti ja kapteeni pääsi hoitoon. Aluksen uudeksi kapteeniksi valittiin Jan Grudzinski.
Orzełin moottorit käynnistettiin yöllä 17.-18. syyskuuta ja vartiossa olleet kaksi virolaista merisotilasta vangittiin. Alus suuntasi kulkunsa merelle. Aegnan merilinnoituksesta avattiin tuli, minkä seurauksena alus sukelsi.
Pravda julkaisi 19. syyskuuta Tassin tiedonannon, jossa arveltiin Viron johdon päästäneen sukellusveneen pakenemaan ja ilmoitettiin Itämeren laivaston ryhtyvän tarvittaviin toimenpiteisiin Itämerellä olevien sukellusveneiden mahdollista toimintaa vastaan. Neuvostoliitto katsoi sukellusveneen saapumisen "kyseenalaistavan Viron neutraaliuden", mikä oli yksi Viron valloituksen tekosyistä.
Orzeł nousi pintaan yöllä 20.–21. syyskuuta Gotlannin edustalla, missä virolaiset merisotilaat lähetettiin veneellä maihin. Sukellusvene jatkoi Britanniaan, missä se liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon. Tapauksen johdosta Viron merivoimien komentaja V. Meri ja esikuntapäällikkö R. Linnuste vapautettiin tehtävistään. Suoritetuissa tutkimuksissa ei voitu osoittaa Orzełia suorastaan autetun pakenemaan.
Käännös suomeksi
Nils Adlercreutz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nils Adlercreutz |  Nils Adlercreutz |  Nils Adlercreutz |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten ratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | joukkuekenttäratsastus |  |
Nils August Domingo Adlercreutz (8. heinäkuuta 1866 Brunneby – 27. syyskuuta 1955 Tukholma) oli ruotsalainen ratsastaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa, jossa hän voitti kultaa joukkuekenttäratsastuksessa ja lisäksi sijoittui neljänneksi kenttäratsastuksen yksilökilpailussa. Samoissa kisoissa Adlercreutz jäi jaetulle kuudennelle sijalle esteratsastuksen yksilökilpailussa.
Myös Nilsin poika Gregor Adlercreutz oli ratsastaja.
Oryza sativa subsp. indica

| Oryza sativa subsp>  indica |
| --- | --- |
 Basmatiriisi on myös indica-alalajia. Kuvassa kiillottamatonta basmatia.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Riisit Oryza
Laji::  sativa
Alalaji::  indica
Kolmiosainen nimi
 Oryza sativa subsp. indica  Kato 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oryza sativa subsp. indica on riisin alalaji. Sen jyvät ovat pidempiä kuin japonica-alalajilla, jonka jyvät ovat lyhyempiä, pyöreämpiä ja kypsänä tahmeita, kun taas O. s. subsp. indican jyvät ovat kypsinä irtonaisia. Tärkkelyspitoisuus on kuitenkin molemmilla sama.
Indica-alalajia kasvatetaan pääasiassa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Filippiineillä. Noin 80 prosenttia maailmassa tuotetusta riisistä O. s. subsp. indicaa. Lauhkeilla alueilla ja korkealla vuoristossa kasvatetaan yleensä O. s. subsp. japonica -alalajia. O. s. subsp. indica on korkeampi kuin O. s. subsp. japonica ja O. s. subsp. indican lehdet ovat kapeammat ja vaaleamman vihreät kuin O. s. subsp. japonica -alalajilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oryza sativa subsp. indica Wikimedia Commonsissa
Oryza sativa ssp. indica Plaza: Plant Resource For Comparative Genomics. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
Rice How product are made. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
Luettelo Portugalin kunnista

Portugalin 18 aluetta ja kaksi autonomista aluetta jaettuina kuntiin.
Luettelo Portugalin kunnista. Portugali on jaettu 18 alueeseen (port. distritos) sekä kahteen autonomiseen alueeseen, Azoreihin ja Madeiraan. Alueet ja autonomiset alueet on jaettu 308 kuntaan (port. municípios tai concelhos). Yleensä kunnan nimi on johdettu kunnan suurimman kaupungin nimestä, vähintäänkin historiallisesti tärkeimmästä kaupungista tai kylästä. Joka tapauksessa kunta on – yleensä – paljon suurempi kuin kaupunki tai kylä, jonka mukaan se on nimetty.
Kuntien lukumäärä

| Piiri | Kuntia | Piiri | Kuntia |
| --- | --- | --- | --- |

| Aveiro | 19 | Leiria | 16 |
| Beja | 14 | Lissabon | 16 |
| Braga | 14 | Portalegre | 15 |
| Bragança | 12 | Porto | 18 |
| Castelo Branco | 11 | Santarém | 21 |
| Coimbra | 17 | Setúbal | 13 |
| Évora | 14 | Viana do Castelo | 10 |
| Faro | 16 | Vila Real | 14 |
| Guarda | 14 | Viseu | 24 |
| Autonominen alue | Kuntia | Autonominen alue | Kuntia |

| Azorit | 19 | Madeira | 11 |