stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilmasotakoulu
Historia ja perinteet

Joukko-osaston vuosipäivää vietetään 1. lokakuuta. Joukko-osasto perustettiin Naarajärvelle 1.12.1941 nimellä Ilmavoimien Viestivarikko (IlmavVV). Nimi Ilmavoimien Viestikoulu tuli käyttöön jo vuosi myöhemmin.
Koulun johtajana ovat toimineet:
| Sotilasarvo | Johtajat | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| majuri | J. Jääskeläinen | 1941–1942 |
| everstiluutnantti | Armas Eskola | 1942–1949 |
| everstiluutnantti | Tauno Meller | 1949 |
| everstiluutnantti | Kalle Martiala | vs. 1948–1953 ja vak. 1953–1955 |
| everstiluutnantti | Yrjö Lahtinen | 1955–1961 |
| everstiluutnantti | Seppo Haapanen | 1961–1964 |
| everstiluutnantti | Eelis Lähde | 1964–1966 |
| everstiluutnantti | Juhani Leinonen | 1966–1970 |
| everstiluutnantti | Seppo Vasama | 1970–1972 |
| everstiluutnantti | Perttu Peitsara | 1973–1982 |
| everstiluutnantti | Juhani Kallionpää | 1982–1984 |
| everstiluutnantti | Matti Ahola | 1984–1985 |
| eversti | Kalevi Kiesi | 1985–1986 |
| eversti | Keijo Kepsu | 1986–1988 |
| eversti | Heikki Harjunmaa | 1988–1993 |
| eversti | Martti Lehto | 1993–1998 |
| eversti | Ari Kivijärvi | 1998–2000 |
| eversti | Juha Suonperä | 1.9.2000–28.2.2006 |
| eversti | Kari Salmi | 1.3.2006–31.12.2008 |
| eversti | Harri Leppälaakso | 1.1.2009–31.12.2011 |
| eversti | Pertti Kelloniemi | 1.1.–29.2.2012 |
| eversti | Petri Tolla | 1.3.2012–31.5.2014 |
| eversti | Pasi Hakala | 1.6.2014–31.12.2015 |
| eversti | Kimmo Hyvärinen | 1.1.2016–31.7.2017 |
| eversti | Mikko Punnala | 1.8.2017–30.6.2019 |
| eversti | Henrik Elo | 1.7.2019–31.5.2022 |
| eversti | Vesa Mäntylä | 1.6.2022– |
Ilmasotakoulu vaalii edeltäjiensä (Ilmavoimien Viestipataljoona ja Ilmavoimien Viestikoulu) sekä aikaisemmin itsenäisinä joukko-osastoina toimineiden joukkojen (Kuljetuslentolaivue/Tiedustelulentolaivue, Luonetjärven soittokunta ja Ilmatorjuntakoulu) perinteitä. Perinteiden vaalimiseen osallistuu kaksi kiltaa; vuonna 1965 perustettu Ilmavoimien viestikilta (alkuperäinen nimi Ilmavoimien viesti- ja tutkakilta) sekä vuonna 2006 perustettu Ilmasotakoulun kilta.
Ilmasotakoulun Elso-koulutuskeskus vastasi vuoteen 2012 saakka elektronisen sodankäynnin koulutuksesta toisena valtakunnallisena koulutuskeskuksena Riihimäen varuskunnan ohella. Nykyisin koulutusta ei enää järjestetä Ilmasotakoulussa.lähde?
Nimenmuutoksia

Joukko-osasto tunnettiin aiemmin nimellä Ilmavoimien Viestikoulu (IlmavVK). Vuoden 2005 alusta nimi muuttui Ilmasotakouluksi ja Kauhavalla sijaitsevasta Ilmasotakoulusta tuli Lentosotakoulu (LentoSK). Samaan aikaan Tikkakoskella sijaitseva, vuonna 1973 perustettu Tukilentolaivue, lakkautettiin itsenäisenä joukko-osastona ja se liitettiin joukkoyksiköksi uuteen Ilmasotakouluun.lähde?
Nimenvaihdon taustalla oli varuskunnan kehittyminen puolustushaarakouluksi: Ilmasotakoulu vastaa nykyään lennonopettajakoulutuksesta ja ohjaajien alkeislentokoulutuksesta.
Myös joukko-osaston joukko-osastotunnus ja joukko-osastoristi vaihtuivat uusiin samassa yhteydessä.
Ennen Ilmavoimien Viestikoulu -nimeä käytössä oli nimi Ilmavoimien Viestipataljoona (IlmavVP) vuoteen 1966 saakka.lähde?
Joukko-osasto siirtyi Hämeenlinnasta Tikkakoskelle (nykyisin osa Jyväskylää) loppukesällä 1962.lähde?
Nimenmuutoksia > Varusmieskoulutuksen historia

Saapumiserästä I/06 alkaen viestiliikenne- ja viestiteknisen linjan tilalle tuli uusi viestilinja, jolla koulutetaan aliupseereita tukikohtaviestijoukkueen eri tehtäviin. Ilmavalvontamiehistön tilalle tuli saapumiserästä II/06 alkaen linkkimiehistö ja I/07 alkaen linkkimiehistön tilalle on koulutettu viestijoukkue, joka vastaa tukikohdan viestitoiminnasta.lähde?
Nimenmuutoksia > Muuta

Ilmasotakoulun oppilaskunta omistaa Locomobile Company of American valmistaman perintöauton, vuoden 1928 mallia olevan Locomobilen, museorekisteritunnus XAA-3. Ns. Loco on sijoitettuna koulun ulkopuolisiin tiloihin.lähde?
Ilmasotakoulun organisaatioon kuului 1.1.2005–31.12.2014 myös Tukilentolaivue (TUKILLV), jonka tehtävänä on puolustusvoimien sekä valtiohallinnon tukeminen tukilentotoiminnalla ja lentokuljetukset, laskuvarjohyppytoiminta ja maalinhinaus. Tukilentolaivue siirtyi vuoden 2014 lopussa Pirkkalaan.
Aiheesta muualla

Ilmasotakoulun Web-sivut
Ilmasotakoulun historiakirja (Arkistoitu – Internet Archive)
KSML: Tikkakoskelle siirtyy Kauhavan Ilmasotakoulusta 150 henkilöä (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Suomen ilmavoimien joukko-osastot |
| --- | --- | --- |
| Ilmavoimien esikunta  Karjalan lennosto  Lapin lennosto  Satakunnan lennosto  Ilmasotakoulu  | Ilmavoimien esikunta  Karjalan lennosto  Lapin lennosto  Satakunnan lennosto  Ilmasotakoulu  |  |
Luettelo Suomen ilmavoimien ilma-aluksista
Inguušin kieli

| Inguuši |
| --- | --- |
Oma nimi:  гӀалгӀай мотт, ğalğaj mott гӀалгӀа мотт ğalğa mott
Muu nimi:  Inguushi
Tiedot
Alue:  Ingušia, Pohjois-Ossetia-Alania, Tšetšenia
Virallinen kieli:   Venäjä –  Ingušia
Puhujia:  400 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  kaukasialaiset kielet (kiistanalainen)
Kieliryhmä:  pohjoiskaukasialaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  cau (muut kaukasialaiset kielet)
ISO 639-3:  inh
 Ohje 
Puhuttua inguušia nauhoitettuna 1900-luvun alussa.
Inguušin kieli (inguušiksi гIалгIай мотт, galgai mott) on Venäjällä lähinnä Ingušiassa asuvien inguušien puhuma pohjoiskaukasialainen kieli. Sillä on virallinen asema Ingušian tasavallassa.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Inguušit asuvat etupäässä Ingušiassa ja Pohjois-Ossetiassa. 1800- ja 1940-lukujen väestönsiirtojen seurauksena pieniä inguuširyhmiä on myös Keski-Aasiassa ja Lähi-idän maissa. Vuonna 1989 Neuvostoliitossa laskettiin olevan 237 400 inguušia, joista 163 800 asui silloisessa Tšetšeno-Ingušetiassa, 32 800 Pohjois-Ossetiassa ja 19 900 Kazakstanissa. Inguušin kielen puhujia oli Venäjällä 212 300 henkeä. Venäjän inguušeista 98,2 % ilmoitti äidinkielekseen inguušin ja 1,6 % venäjän. Toisena kielenään venäjää puhui 80,2 %.
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 413 000 inguušia ja 405 300 inguušin kielen puhujaa. 92,2 % inguušeista osaa inguušia, 87,7 % venäjää ja 1,6 % tšetšeeniä. Pieni osa tšetšeeneistä puhuu vastaavasti inguušia. Ingušian tasavallan koko väestöstä 86,6 % osaa venäjää ja 76,7 % inguušia.
Historia ja murteet

Venäjällä käytetyn luokittelun mukaan inguuši kuuluu itäkaukasialaisten (nahilais-dagestanilaisten) kielten nahilaiseen haaraan. Sen lähin sukukieli on tšetšeeni, josta se on eriytynyt vasta neuvostoaikana luodun kirjakielen vaikutuksesta. Niistä on käytetty yhteistä nimitystä vainahilaiset kielet. Inguušissa ei ole murteita.
Inguušien yhteydet tšetšeeneihin ja alueen muihin kansoihin kuten kabardeihin, osseeteihin ja georgialaisiin ovat aina olleet läheiset ja vieraiden kielten taitoa on suuresti arvostettu. Inguušin sana mott tarkoittaa ’kielen’ lisäksi myös ’oikeaa käyttäytymistä’. Ilmaisut наьха мотт ховш ва ’puhuu ihmisten kieltä, osaa käyttäytyä’ ja наьха мотт ховш вац ’ei puhu ihmisten kieltä, ei osaa käyttäytyä’ luonnehtivat ihmistä positiivisesti tai hyvin negatiivisesti.
Kirjakieli

Inguušin kirjakieli luotiin 1920-luvun alussa latinalaisen kirjaimiston pohjalta. Sitä ennen inguušit olivat jossain määrin käyttäneet arabialaista kirjaimistoa. Vuonna 1938 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon. Kielelle ominaisia äänteitä ilmaistaan kirjainyhdistelmien ja lisämerkin Ӏ (palotška) avulla. Kirjaimiston puutteena on se, ettei siinä merkitä pitkien ja lyhyiden vokaalien eroa.
Inguušin aakkosto kirjainyhdistelmineen
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Аь аь | Б б | В в | Г г | ГI гI | Д д | Е е |  |
| Ё ё | Ж ж | З з | И и | Й й | К к | Кх кх | Къ къ |  |
| КI кI | Л л | М м | Н н | О о | П п | ПI пI | Р р |  |
| С с | Т т | ТI тI | У у | УI уI | Ф ф | Х х | Хь хь | ХI хI |
| Ц ц | ЦI цI | Ч ч | ЧI чI | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ | Ы ы |  |
| Ь ь | Э э | Ю ю | Я я | Яь яь | I |  |  |  |
Vuonna 1994 hyväksytyn Ingušian perustuslain mukaan inguuši on tasavallan toinen virallinen kieli venäjän kielen rinnalla. Kielellä julkaistaan koulujen oppikirjoja, lastenkirjoja sekä alkuperäistä ja käännettyä kaunokirjallisuutta. Kouluissa sitä opetetaan aineena. Inguušiksi ilmestyy sanoma- ja aikakauslehtiä, kieltä käytetään radiossa ja televisiossa. Nazranissa toimii kaksi teatteria, jotka esittävät inguušinkielisiä näytelmiä. Viranomaistoiminnassa kieltä käytetään lähinnä suullisesti.
Nykytilanne

Kielen asema yhteisön suullisena kommunikaatiovälineenä on vakaa, eikä sitä pidetä mitenkään uhanalaisena. Kirjallinen käyttö on kuitenkin melko vähäistä, ja monissa perheissä puhutaan venäjää tai venäjän ja inguušin sekakieltä. Viime aikoina inguušin arvostus on noussut ja sen käyttöalaa pyritään laajentamaan.
Aiheesta muualla

Inguušinkielinen Wikipedia hautomossa
Ethnologue: Ingush (englanniksi)
Ingušski jazyk (venäjäksi)
Pohjoiskaukasialaiset kielet
batsi
inguuši
tšetšeeni
Diákopo

Diákopon (etualalla) ja Diáplon (keskellä vasemmalla) saaret, taustalla Korfu.
| --- | --- |
Muut nimet:  Diakoftó (Διακοφτό), Diákoto (Διάκοτο)
Sijainti:  39°45′50″N, 19°35′19″E, Keski-Korfu ja Diapontiset saaret Korfu, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Diapontiset saaret, Jooniansaaret
Pinta-ala:  0,047 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Diákopo (kreik. Διάκοπο, myös Diakoftó, Διακοφτό, Diákoto, Διάκοτο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaariin ja tarkemmin Diapontisiin saariin. Saaren pinta-ala on noin 0,047 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Diákopo kuuluu Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Diákopon saari sijaitsee Joonianmeressä Korfun luoteisrannikon ja Mathrákin saaren välissä. Etäisyys Korfulle on noin 3,5 kilometriä ja Mathrákille noin 4,4 kilometriä. Heti Diákopon itäpuolella sijaitsee suurempi Diáplon saari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diákopo Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Intravenoosi

Suonensisäinen "tippa".
Intravenoosinen anto (myös intravenöösinen, lyhenne i.v.) on lääkkeen antotapa, jossa lääkevalmiste joko injektoidaan (ruiskutetaan) tai infusoidaan ("tiputetaan") suoraan laskimoon, yleensä kyynärtaipeen tai kämmenselän suoneen. Lääkeaineen vaikutus alkaa tällöin nopeasti. Intravenoosin muita etuja ovat annoksen tarkka säädeltävyys sekä mahdollisuus käyttää suuriakin lääketilavuuksia.
Lääkkeen laskimonsisäisestä injektoinnista voi seurata lääkeainepitoisuuden nopea nousu veressä. Alkupitoisuus saattaa olla tasaantuneeseen vaiheeseen nähden monikymmenkertainen, mikä voi olla haitallista etenkin sydämelle ja aivoille.
Intravenoosisesti käytettävälle lääkevalmisteelle on erityisiä vaatimuksia: lääkkeen tulee olla steriiliä ja liueta hyvin, se ei saa saostua infuusionesteeseen eikä sisältää kuumetta aiheuttavia aineita. Valmisteen happamuuden ja osmoottisuuden tulee olla sopivissa rajoissa, jotta suonen seinämä ei ärsyynny. Jotkut lääkeaineet voivat aiheuttaa kudosnekroosin joutuessaan laskimon sijasta viereiseen kudokseen (eli jos ne vahingossa injektoidaan paravenoosisesti eikä intravenoosisesti).
Veri ja plasma on aina annettava suoraan verenkiertoon; myös hyvin suuret lääkemäärät annetaan yleisimmin laskimoinfuusiona. Niin ikään kun lääkeaineen puoliintumisaika on lyhyt, tai kun terapeuttinen ja toksinen pitoisuus ovat hyvin lähellä toisiaan käytetään intravenoosi-infuusiota, jolla saavutetaan mahdollisimman vakaa lääkeainepitoisuus.
Inventio

Inventio (ital. inventione, invenzione, saks. Invention) on musiikkitermi, jota on käytetty hieman eri tavoin eri aikoina.
Inventio osana teoksen nimeä kertoi 1500- ja 1600-luvuilla, että sävellyksessä oli käytetty jotakin erikoista keksintöä tai uutuutta. Tähän liittyvät myös 1600-luvun italialaiset ilmaisut nova inventione, moderne inventioni tai inventioni curiosi.
Saksalaisessa barokkimusiikissa termi tarkoittaa teoksen sävelaihetta tai -oivallusta ennen teoksen työstämistä tai sävellyksiin liittyvää kekseliäisyyttä, taitoa luoda sävellys erilaisilla tekniikoilla perusaiheesta. Esimerkkejä ovat muun muassa Johann Sebastian Bachin kuuluisat viisitoista inventiota tai hänen viisitoista kolmiäänistä Sinfoniaansa.
Varsinaisen musiikkilajin aseman inventio saavutti uusbarokki-ilmiönä 1900-luvun alun Saksassa. Tällöin inventioihin tyypillisesti liittyi kaksiääninen kevyt polyfoninen tekstuuri. Alban Berg loi edelleen uutta sisältöä termille Wozzeck-oopperansa 3. näytöksen kuudella inventiollaan.
Diarra (valtio)

| Diarra > 1000-luku – 1754 |
| --- | --- |
   Senegambian alueen entiset kuningaskunnat 
Valtiomuoto:  monarkia, vasalli
Uskonnot:  luonnonuskonto
Kieli:  mandingo, soninke
Edeltäjä:  Ghanan valtakunta
Seuraaja:  Kaarta
Diarra (myös Diara) oli länsiafrikkalainen soninkevaltio 1000–1700-luvulla.
Niakatén soninkeklaani perusti Diarran muinaisen Ghanan valtakunnan hajottua. Se sai nimensä Nioron lähellä sijainneesta Diarran kaupungista. Niakatéjen ja noin vuodesta 1270 lähtien Diawara-suvun hallitsema valtio oli aluksi Sosson ja myöhemmin Malin ja Songhain vasalli. Sillä oli huomattava taloudellinen merkitys, koska se hallitsi Senegal ja Niger -jokien välisiä kauppareittejä. Diarra liitettiin Kaartan bambaravaltioon vuonna 1754.
Instrumentalismi

(Metodologinen) instrumentalismi on tieteenfilosofinen näkemys, jonka mukaan käsitteet ja teoriat ovat hyödyllisiä instrumentteja ja niiden arvoa ihmisille ei mitata sillä, ovatko ne tosia vai epätosia (tai kuvastavatko ne totuutta), vaan sillä kuinka tehokkaasti ne selittävät ja ennustavat ilmiöitä.
Instrumentalismi ja sen kehitys liittyvät läheisesti analyyttisen filosofian pragmaattisen koulukuntaan ja sen edustajiin John Deweyhin, William Jamesiin ja C. S. Peirceen. Instrumentalisteja on usein syytetty relativisteiksi, kuten suurelta osin lähinnä William Jamesin kirjoitukset olivatkin. Ontologinen kysymys maailman, tosiasioiden ja arvojen luonteesta on kuitenkin täysin erilainen kuin käytännöllinen tieteenfilosofinen näkemys tieteellisten teorioiden ja laajemmin katsottuna epistemologian luonteesta, joten puhdas realisti voi olla myös instrumentalisti (esimerkiksi Karl Popper). C. S. Peirce myös myöhemmin alkoi puhua omista näkemyksistään pragmatisismina erotuksena pragmatismiin, tehdäkseen selvempää eroa itsekin relativistisempina pitämiinsä kollegoihinsa.
Poliittinen instrumentalismi on alun perin muun muassa John Deweyn ja myöhemmin muun muassa Chicagon taloustieteellisen koulukunnan edustama näkemys, jonka mukaan politiikan ei tulisi olla dogmaattista tai ideologioihin perustuvaa, vaan kaikella politiikalla tulisi olla selkeät tavoitteet ja tulisi empiirisesti mitata, josko politiikalla saavutetaan kyseiset tavoitteet.
Samanlaista näkemystä voidaan soveltaa myös etiikkaan, jossa voidaan puhua moraalisesta instrumentalismista, joka ei pidä metafyysisiä itseisarvoja, joita ei voida erikseen perustella. Moraalisen instrumentalismin mukaan sääntö, jonka mukaan muita ihmisiä ei saa tappaa, on perusteltavissa yhteisön selkeiden tavoitteiden perusteella, kun taas vaikkapa uskonnollinen näkemys seksuaalisen himon haitallisuuteen ei edistä mitään rationaalista tai sekulaaria tavoitetta ja siten lähinnä haittaa yhteisön toimintaa. Tällaisena moraalinen instrumentalismi lähentyy David Humen näkemyksiä sekä klassista utilitarismia.
Kirjallisuutta

Tuomela, Raimo: Tiede, toiminta ja todellisuus: Tieteellisen maailmankäsityksen filosofiset perusteet.  (Filosofian kirjasto 11)  Helsinki: Gaudeamus, 1983.  ISBN 951-662-334-4
Aiheesta muualla

Politiikkaa tieteellisen empirismin pohjalta, David Hume
Diby Silas Diarra

Diby Silas Diarra (1920 – 22. kesäkuuta 1972 Taoudénit) oli malilainen sotilas ja hallintovirkamies.
Diarra osallistui vuosien 1962–1964 tuaregikapinan kukistamiseen ja toimi Kidalin piirin komendanttina vuosina 1963–1967. Vuonna 1969 hänet nimitettiin ensin Gaon ja sitten Moptin alueen kuvernööriksi.
Diarra ja 32 muuta upseeria pidätettiin elokuussa 1969 syytettynä vallankaappauksen suunnittelusta. Hänet tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön ja lähetettiin Taoudénitin suolakaivokselle. Vankileirillä nuori tuaregisotilas, jonka veli oli tapettu 1960-luvun kapinassa, pahoinpiteli Diarran kuoliaaksi.
Diallyyliftalaatti

| Diallyyliftalaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Bis(prop-2-enyyli)bentseeni-1,2-dikarboksylaatti
CAS-numero:  131-17-9
PubChem CID:  8560
SMILES:  C=CCOC(=O)C1=CC=CC=C1C(=O)OCC=C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H14O4
Moolimassa:  246,252 g/mol
Sulamispiste:  –70 °C
Kiehumispiste:  290 °C
Tiheys:  1,117 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,148 g/l (20 °C)
Diallyyliftalaatti (C14H14O4) on tyydyttymättömiin aromaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on allyylialkoholin ja ftaalihapon esteri. Yhdistettä käytetään valmistettaessa erikoispolymeerejä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Diallyyliftalaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä ja lähes hajutonta nestettä. Yhdiste ärsyttää ihoa.
Diallyyliftalaattia valmistetaan tyypillisimmin allyylialkoholin ja ftaalianhydridin välisellä reaktiolla. Muita tapoja ovat ftaalihapon ja allyylialkoholin esteröinti happaman katalyytin läsnä ollessa tai dimetyyliftalaatin ja allyylialkoholin välinen vaihtoesteröintireaktio natriummetoksidin toimiessa katalyyttinä. Diallyyliftalaatti polymeroituu itsekseen melko hitaasti, mutta prosessia voidaan nopeuttaa radikaali-initiaattoreilla esimerkiksi peroksideilla. Pelkästään diallyyliftalaatista muodostuvilla polymeereillä on hyvä korkean lämpötilan kesto ja hyvin ristiinlinkittynyt rakenne. Näitä polymeerejä käytetään muun muassa hartseina, laminaatteina ja valettuina kappaleina elektroniikkateollisuuden sovellutuksissa. Diallyyliftalaattia voidaan myös käyttää komonomeerina muiden tyydyttymättömien estereiden esimerkiksi akrylaattien, maleaattien ja fumaraattien kanssa. Näissä polyestereissä se toimii ristiinlinkittävänä monomeerina ja parantaa polymeerin ominaisuuksia korkeissa lämpötiloissa.  Ainetta voidaan myös käyttää pehmentimenä PVC-muoveissa ja selluloosaestereissä.
Di-tert-butyylidikarbonaatti

| Di-tert-butyylidikarbonaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  tert-butyyli-(2-metyylipropan-2-yyli)oksikarbonyylikarbonaatti
CAS-numero:  24424-99-5
PubChem CID:  90495
SMILES:  CC(C)(C)OC(=O)OC(=O)OC(C)(C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H18O5
Moolimassa:  218,244 g/mol
Sulamispiste:  23 °C
Tiheys:  0,95 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,893 g/l (25 °C)
Di-tert-butyylidikarbonaatti (C10H18O5) on t-butanolin karbonaattiesteri. Yhdistettä käytetään laajasti orgaanisessa synteeseissä amiinien suojaukseen ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet ja valmistus

Di-tert-butyylidikarbonaatti on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin, asetonitriiliin ja tetrakloorimetaaniin. Vedessä se hydrolysoituu t-butanoliksi ja hiilidioksidiksi.
Di-tert-butyylidikarbonaattia valmistetaan lähtemällä kalium-tert-butoksidista, joka reagoi hiilidioksidin kanssa muodostaen kalium-tert-butyylikarbonaattia. Tämä välituote reagoi fosgeenin kanssa di-tert-butyylitrikarbonaatiksi. Di-tert-butyylitrikarbonaatista eliminoituu emäksien, kuten DABCO:n, vaikutuksesta hiilidioksidia ja tuotteena muodostuu di-tert-butyylidikarbonaattia.
Käyttö

Tärkein Di-tert-butyylidikarbonaatin käyttökohde orgaanisessa synteeseissä on sen reaktio amiinien kanssa, jolloin amiini suojautuu t-butoksikarbonyyli- eli t-Boc-johdannaisena. Tämä suojaryhmä kestää hyvin emästen ja nukleofiilien reaktiot, mutta laimeatkin hapot poistavat sen. Tyypillisesti t-Boc-ryhmän poistamiseen käytetään trifluorietikkahapon dikloorimetaaniliuosta, mutta myös Lewis-happoja voidaan käyttää. Di-tert-butyylidikarbonaattia käytetään suojaavana reagenssina erityisesti valmistettaessa synteettisiä peptidejä ja se soveltuu hyvin niin kutsutuksi ortogonaaliseksi suojaryhmäksi yhdessä emäslabiilien suojaryhmien, kuten Fmoc-ryhmän kanssa. Yhdiste reagoi myös fenolien, alkoholien ja tiolien kanssa muodostaen niistä t-butyylikarboksijohdannaisen.
Diamond Dogs (kappale)

| ”Diamond Dogs” David Bowie |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Diamond Dogs
 Julkaistu: kesäkuu 1974
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): David Bowie
 Tuottaja(t): David Bowie
 Tyylilaji: glam rock
 Kesto: 05.56
 Levy-yhtiö: RCA Records
Listasijoitukset
  7. (kesäkuu 1974)    21. (22. kesäkuuta 1974)    26. (1974)    27. (3. heinäkuuta 1983)
David Bowien muut singlet
| ”Rock 'n' Roll Suicide” 1974 | ”Diamond Dogs” 1974 | ”Knock on Wood” 1974 |
”Diamond Dogs” on brittiläisen muusikon David Bowien kappale ja single Diamond Dogs -albumilta, jonka avausraitana se toimii. Kappale jäi todennäköisesti pitkän kestonsa vuoksi niukasti Britannian top 20:n ulkopuolelle, mutta ylsi Suomessa listan seitsemänneksi.
Kappaleen tyylilajia on kutsuttu muun muassa ”sofistikoituneeksi autotallirokiksi”. David Bowie soittaa kappaleessa itse kitaraa, ja sekä riffi että laulu ovat saaneet vaikutteita The Rolling Stones -yhtyeen kappaleesta ”It's Only Rock 'n Roll (But I Like It)”.
Raidan alussa kuuluva yleisön huuto miksattiin The Faces -yhtyeen livealbumilta Coast to Coast: Overture and Beginners. Pari sekuntia kitaririffin alkamisen jälkeen kuuluva ”Hey!”-huuto kuuluu yhtyeen jäsenelle Rod Stewartille.
Kappaleesta tehtyjen cover-versioiden ryhmään lukeutuvat muun muassa Beckin, Duran Duranin ja Gilby Clarken esitykset.
Kappaleet singlellä

A-puoli
Diamond Dogs – 5.56 (säv. Bowie)
B-puoli
Holy Holy – 2.20 (säv. Bowie)
Iodotropheus

| Iodotropheus |
| --- | --- |
 Ruostemalawinahven (Iodotropheus sprengerae)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Iodotropheus  Oliver & Loiselle, 1972
Katso myös
   Iodotropheus Wikispeciesissä   Iodotropheus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iodotropheus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kolme lajia, joita tavataan Afrikasta:
| --- | --- |
 Iodotropheus declivitas Stauffer, 1994  Iodotropheus sprengerae Oliver & Loiselle, 1972 – Ruostemalawinahven :  Iodotropheus stuartgranti Konings, 1990 – Helmimalawinahven