stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uzbekistan
Historia > Venäjän ja Neuvostoliiton valta

Venäjän keisarikuntakin suuntasi 1800-luvulla katseensa Keski-Aasiaan. Venäläiset kauppiaat kävivät kauppaa muun muassa Hivassa ja Taškentissa. Venäjällä oltiin myös vihamielisiä Keski-Aasian kaanikuntia kohtaan, sillä rajaseuduilla Keski-Aasian paimentolaisheimot kaappasivat venäläisiä orjiksi.
Venäjän keisarikunta valloitti Taškentin vuonna 1865 ja löi Kokandin kaanikunnan 1876. Valloitetusta alueesta tehtiin Turkestanin kenraalikuvernementti. Venäjän vuoden 1917 vallankumous aiheutti myös Keski-Aasiassa levottomuutta, ja siitä seurasi pitkään jatkunut vastarintaliike Basmatšin kapina.
Neuvostoliitto suunnitteli vuosina 1924–1925 Keski-Aasian rajat uudelleen monoetnisten perustein. Se loi muun muassa Karakalpakian autonomisen alueen ja Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan. Karakalpakia siirrettiin 1936 Uzbekistanin SNT:n alaisuuteen. Neuvostotasavallan johdossa oli Uzbekistanin kommunistinen puolue. Neuvostoliitto teki Uzbekistanista puuvillanviljelyaluetta, ja tämän maatalouden rakennemuutoksen vaikutukset näkyvät maassa edelleen.
Historia > Itsenäisyys

Islom Karimovin johtamat Uzbekistanin kommunistit tukivat vuoden 1991 vallankaappausyritystä, jossa Mihail Gorbatšov yritettiin syrjäyttää. Epäonnistuneen yrityksen jälkeen Uzbekistan julistautui itsenäiseksi 1. syyskuuta. Kommunistit pitivät helposti vallan itsenäisessä Uzbekistanissa, ja Karimov valittiin selvästi presidentiksi. Vaaleja ei hyväksytty yleisesti ja islamilaisia vastarintaryhmiä alkoi syntyä.
Karimovin hallinto pyrki luomaan maahan vakaan hallinnon poliittisen vapauden ja ihmisoikeuksien kustannuksella. Tämä kärjistyi toukokuussa 2005 Andižanin kaupungissa, missä maan armeija avasi tulen mielenosoittajia vastaan. Taškentin kansainvälisen radion mukaan opposition edustajat tunkeutuivat sotilasalueelle hankkien kymmenittäin käsiaseita ja hyökkäsivät työleirille ja vapauttivat vankeja. Hallituksen vastaiskussa kuoli hallituksen lähteiden mukaan 187, useimmat sotilaita. Ulkopuolisten mukaan Andižanin verilöylyssä arvioidaan 700–1500 siviilin saaneen surmansa.
Tapahtuneen jälkeen Uzbekistanin suhteet länteen heikkenivät, ja maa määräsi alueellaan olleet Afganistanin operaatioon ja rauhanturvaajien huoltoon osallistuneet Naton joukot lähtemään maasta vuoden 2005 loppuun mennessä. Euroopan unioni vastasi asevientikiellolla ja asetti 12 maan hallituksen jäsentä viisumikieltoon. EU lievitti rajoituksia vuonna 2007, ja asevientikielto purettiin kokonaan vuonna 2009.
Karimov kuoli aivoverenvuotoon elo-syyskuun vaihteessa 2016. Presidentinvaalit 4. joulukuuta 2016 voitti Shavkat Mirziyoyev. Mirziyoyev oli vuosina 2003–2016 ollut Karimoville lojaali pääministeri, mutta noustuaan presidentiksi hän siirsi syrjään Karimovin ajan poliittisia vaikuttajia, joista merkittävin oli vaikutusvaltainen turvallisuuspäällikkö Rustam Inoyatov.
Politiikka

Uzbekistan on presidentiaalinen tasavalta, jossa on myös pääministerin virka. Uzbekistanin presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johtaja. Uzbekistanin pääministerillä on avustava asema. Vuoden 2023 perustuslain muutokset vahvistivat entisestään presidentin valtaa, ja ne myös nollasivat vuodesta 2016 hallinneen Shavkat Mirziyoyev presidenttikaudet. Presidentin kausi pidennettiin seitsemään vuoteen, ja Mirziyoyev voi jatkaa uudistusten jälkeen vielä vuoteen 2037 saakka presidenttinä.
Uzbekistanissa on kaksikamarinen parlamentti. Ylähuoneen 100 paikasta aluehallinnot valitsevat 84 ja presidentti nimittää 16. Alahuoneen edustajat valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalilla. Kriitikot pitävät parlamenttia presidentin kumileimasimena, ja se kokoontuu muutamia kertoja vuodessa hyväksymään hallituksen esittämät lait.
Uzbekistanissa ei ole oppositiopuolueita, vaan kaikki viisi puoluetta tukevat hallituksen agendaa. Jokaisella puolueella on kuitenkin oma erityisalansa. Liberaalidemokraattinen puolue keskittyy yrityksiin ja yksityisomaisuuteen, kansallinen uudistuspuolue Milly Tiklanish kulttuuriperintöön ja arvoihin, kansandemokraattinen puolue tasa-arvoon ja työväen asiaan, sosiaalidemokraattinen puolue Adolat sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja ekologinen puolue ympäristöasioihin. Vuonna 2020 alahuoneen vaaleissa liberaalidemokraattinen puolue sai 53 paikkaa, kansandemokraattinen puolue 22, kansallinen uudistuspuolue 36, sosiaalidemokraattinen puolue 24 ja ekologinen puolue 15 paikkaa.
Uzbekistan on Yhdistyneiden kansakuntien, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön, Itsenäisten valtioiden yhteisön, Shanghain yhteistyöjärjestön, Islamilaisen yhteistyöjärjestön ja Turkkilaisten maiden neuvoston jäsen.
Korruptio on Uzbekistanissa yleistä, ja sitä on usein harjoitettu käytännössä täysin vapaasti. Mirziyoyevin hallitus on kuitenkin 2020-luvulla pyrkinyt iskemään voimakkaammin korruptiota vastaan. Uzbekistanin oikeuslaitos on nimellisesti itsenäinen, mutta hallitus vaikuttaa sen toimintaan ja se myös on korruptoitunut. Oikeuslaitos aina korkeinta oikeutta myöden on saanut maassa paljon kritiikkiä.
Osat

Uzbekistanissa on kaksitoista aluetta (viloyat, viloyatlar), yksi autonominen tasavalta* ja yksi kaupunkialue**. Suluissa niiden pääkaupunki. Uzbekistanin osat jakautuvat edelleen piireihin ja kaupunkeihin.
Taškent**, Toshkent Shahar
Andijonin alue, Andijon Viloyati (Andijon)
Buxoron alue, Buxoro Viloyati (Buxoro)
Fargʻonan alue, Farg‘ona Viloyati (Fargʻona)
Jizzaxin alue, Jizzax Viloyati (Jizzax)
Namanganin alue, Namangan Viloyati (Namangan)
Navoiyn alue, Navoiy Viloyati (Navoiy)
Qashqadaryon alue, Qashqadaryo Viloyati (Qarshi)
Samarqandin alue, Samarqand Viloyati (Samarkand)
Sirdaryon alue, Sirdaryo Viloyati (Guliston)
Surxondaryon alue, Surxondaryo Viloyati (Termez)
Taškentin alue, Toshkent Viloyati (Taškent)
Xorazmin alue, Xorazm Viloyati (Urganch)
Karakalpakstan*, uzbekiksi Qoraqalpog‘iston, karakalpakiksi Qaraqalpaqstan (Nukus/Nökös)
Talous

Uzbekistanin talous on Keski-Aasian vahvimpia, ja se pohjautuu maakaasuun, öljynjalostukseen, kaivannaistoimintaan, maatalouteen ja rahalähetyksiin. Uzbekistan oli yksi Neuvostoliiton köyhimmistä alueista, ja neuvostovallan päättyessä se kuului vähiten teollistuneisiin neuvostovaltioihin. Sen talous kuitenkin pieneni itsenäistymisen jälkeen vähiten entisistä neuvostovaltioista. Talouskasvu oli vahvaa vuosina 2004–2015, jolloin talous kasvoi vuosittain vähintään seitsemän prosenttia.
Uzbekistanin talous on sidottu vahvasti sen tärkeimpiin vientituotteisiin eli maakaasuun, metalleihin ja puuvillaan sekä sen tärkeimpiin kauppakumppaneihin, Kiinaan ja Venäjään. Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 onkin iskenyt maan talouteen, sillä ruoan hinta on noussut, vienti vähentynyt ja Venäjällä työskentelevien uzbekistanilaisten rahalähetykset pienentyneet.
Maatalous on tärkeä osa Uzbekistanin taloutta, ja se tuottaa 23,5 prosenttia bruttokansantuotteesta ja alalla työskentelee 26 prosenttia työvoimasta. Puuvillan lisäksi maassa tuotetaan venhä, ohraa, riisiä, maissia, perunaa, vihanneksia, hedelmiä ja karjaa. Öljy- ja maakaasuala tuottavat merkittävän osan budjettituloista ja ulkomaanvaluutasta. Teollisuusala tuottaa noin 31,1 prosenttia bruttokansantuotteesta, ja sen parissa on töissä 24 prosenttia työvoimasta. Maalla on Keski-Aasian toiseksi suurimmat maakaasuvarat. Lisäksi sillä on koko maailman neljänneksi suurimmat kultavarat. Kullan lisäksi Uzbekistanissa louhitaan kuparia, hopeaa ja uraania.
Itsenäistymisestä alkaen maa on siirtynyt hitaasti kohti vapaata markkinataloutta. Valtio kuitenkin hallitsi vielä 2020-luvulla maalle tärkeimpiä talouden aloja. Ulkomaankauppa on myös vapautettu, ja esimerkiksi tullimaksuja on 2010-luvun puolivälin jälkeen pienennetty selvästi. Samalla ulkomaankauppa on kasvanut vuosien 2016–2021 aikana 24 miljardista dollarista 42 miljardiin. Uzbekistanin tärkeimmät kauppakumppanit ovat Kiina, Venäjä, Kazakstan ja Turkki.
Uzbekistanin hallinto on tunnustanut köyhyyden olevan iso yhteiskunnallinen ongelma, ja 17 prosenttia kansasta eli vuonna 2021 köyhyydessä. Hallinto on perustanut tämän jälkeen ministeriön, jonka vastuulla talouden kehittäminen ja köyhyyden vähentäminen.
Väestö

Suurin osa väestöstä on keskittynyt maan etelä- ja itäosiin. Noin 50 prosenttia väestöstä asuu kaupungeissa.
Merkittävimmät etniset ryhmät ovat uzbekit 83,8 prosenttia, venäläiset 2,3 prosenttia, tadžikit 4,8 prosenttia, kazakit 2,5 prosenttia, karakalpakit 2,2 prosenttia, tataarit 1,5 prosenttia ja muut 2,9 prosenttia (2017 arvio). Karakalpakeilla on omalla alueellaan erioikeuksia, ja yritys niiden poistamiseksi laukaisi väkivaltaisia protesteja kesällä 2022.
Yleisimmät kielet ovat uzbekki 74,3 prosenttia, venäjä 14,2 prosenttia ja tadžikki 4,4 prosenttia, muiden kielten puhujia on 7,1 prosenttia.
Vuonna 2022 HIV:n kantajia oli 0,2 prosenttia väestöstä.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 16 000 henkeä, kun kuusi vuotta aiemmin heitä oli alle viidesosa siitä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 1 400 henkeä, mutta sitä sai vain kolmannes heistä, alle 500 henkeä.
Väestö > Uskonto

Uskonnoista suurimmat ovat islam 90 prosenttia (enimmäkseen sunneja) ja ortodokseja 5 prosenttia, muita uskontoja harjoittaa 5 prosenttia. Ajatuksen-, omantunnon ja uskonnonvapautta seuraavien raporttien mukaan Uzbekistanissa rajoitetaan merkittävästi monien uskonnon harjoittajien ihmisoikeuksia, kuten sanan- ja kokoontumisenvapautta. Toistuvasti esiin nousevat syytöksen viranomaisten käyttämästä kidutuksesta ja pidätettyihin kohdistetusta ahdisteluista eivät ole johtaneet syytetoimiin, vaikka Uzbekistan on sitoutunut Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaiseen yleissopimukseen.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Uzbekistanissa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan entisen neuvostotasavallan hallitus näkee rekisteröimättömien kirkkojen kristityt uhkana vallalleen. Uzbekistanin hallitus sallii ainoastaan valtion ylläpitämien ja valvomien instituutioiden harjoittaman uskonnollisen toiminnan. Toimintaan osallistuneita saatetaan pidättää tai antaa sakkoja laittomaan uskonnolliseen toimintaan osallistumisesta. Erityisesti kirkkojen johtajat ovat tarkastusten kohteena.
Kulttuuri

Neuvostoliiton aikana valtio pyrki muokkaamaan uzbekkien kulttuuria valtion ideologian mukaiseksi. Islamin merkitystä pienennettiin, naisilta kiellettiin hunnun käyttö, pukuja, kansantaidetta ja perinneruokia mukautettiin palvelemaan kommunismia. Samalla alueellisia eroja tasoitettiin ja pienempiä kulttuureja pyrittiin sulauttamaan uzbekkikulttuuriin.
Uzbekistanilaisena kansallisruokana pidetään plovia (ploff, pilahvi), joka on lampaanrasvassa paistettu riisiä, sipulia, porkkanaa ja lampaanlihaa sisältävä karkeaa risottoa muistuttava ruoka.
Perinteiseen uzbekistanilaiseen kansallispukuun kuuluu nelikulmainen, pehmustettu päähine tubeteika. Sen koristeleminen kirjailuilla on kehittynyt kansantaiteeksi.
Kulttuuri > Urheilu

Uzbekistan on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1994. Se on saanut yhteensä 22 mitalia nyrkkeilystä, painista, judosta, voimistelusta, freestyle-hiihdosta ja taekwondosta.
Uzbekistanin jalkapallomaajoukkue on osallistunut itsenäistymisensä jälkeen viidesti Aasian mestaruuskilpailuihin. Paras sijoitus on vuodelta 2011, kun joukkue sijoittui neljänneksi. FIFAn rankingissa helmikuussa 2011 se oli sijalla 77.
Kansallisurheilulaji on nimeltään kupkari. Siinä hevosilla ratsastavat joukkueet koettavat saada vuohen ruhon vastustajan maalilinjan yli. Toinen perinnelaji on kurash, eräänlainen pystypaini. Jalkapallo on maan suosituin urheilulaji. Myös kamppailulajeilla on paljon harrastajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uzbekistan Wikimedia Commonsissa
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Uzbekistanin kartta
Uzbekistan varjostetussa satelliittikuvassa
Kyzylkumin aavikkoa Uzbekistanissa
float
Evakon laulu

”Evakon laulu” on Veikko Lavin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale, joka kertoo karjalaisen siirtoväen sodanaikaisesta evakkomatkasta Suomessa, Karjalasta lännen suuntaan, pienen lapsen näkökulmasta. Laulu alkaa sanoilla ”Illalla kun äiti peitti mua nukkumaan, en aavistanut mitä aamu tuopi tullessaan...”.
Laulu tunnetaan erityisesti Anneli Saariston levytyksenä vuodelta 1985. Levytyksen sovittajana toimi Upi Sorvali. Koskettavasta laulusta on tullut karjalaissukuisten keskuudessa merkittävä tunteiden tulkki kansanlaulun ”Karjalan kunnailla” ohella.
Aiheen lauluun antoi Laville hänen pitkäaikainen säestäjänsä Pertti Husu, joka kerran keikkamatkalla kertoi evakkotarinansa Laville. Ensimmäisenä ”Evakon laulun” esitti Porissa Veikko Tuomi, mutta tunnetuksi se tuli Anneli Saariston versiona. Laulun levytystilanteessa Saariston oli vaikea pidätellä kyyneliään.
Vuonna 2017 Toni Wirtanen esitti Evakon laulun vaimonsa Jannika B:n kanssa Vain elämää -viihdeohjelman seitsemännen kauden encorepäivänä.
Aiheesta muualla

Anneli Saaristo esittää ”Evakon laulun” itsenäisyyspäivänä 1997, Ylen Elävä arkisto
Evakon laulu ja palomestari Pertti Husun tarina 2020. Ensihoidon ja pelastustyönCast
Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinto

Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuodesta 1940 lähtien jakama palkinto parhaalle elokuvakäsikirjoitukselle, joka ei pohjaudu aikaisemmin julkaistuun teokseen. Vuonna 1948 palkinto jätettiin jakamatta.
Alun perin akatemia palkitsi parhaan tarinan, mutta palkinto jaettiin kahdeksi eri palkinnoksi – parhaan tarinan ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnoksi – vuonna 1940. Parhaan tarinan palkinto kuitenkin yhdistettiin vuonna 1957 parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkintoon.
Voittaja ja ehdokkaat > 1940-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1940 | Preston Sturges | The Great McGinty |   |
| 1941 | Herman J. Mankiewicz ja Orson Welles | Citizen Kane |   |
| 1942 | Michael Kanin ja Ring Lardner Jr | Tie miehen sydämeen |   |
| 1943 | Norman Krasna | Rakkaus piileskelee |   |
| 1944 | Lamar Trotti | Wilson |   |
| 1945 | Richard Schweizer | Marie-Louise |  Sinisen dahlian mysteeri - Raymond Chandler  Paratiisin lapset - Jacques Prévert  Kohtalon avain - Ben Hecht  2 iloista merimiestä Alaskassa - Norman Panama, Melvin Frank |
| 1946 | Muriel Box ja Sydney Box | Seitsemäs huntu |   |
| 1947 | Sidney Sheldon | Minä näin hänet ensin |   |
| 1948 | ei jaettu |  |  |
| 1949 | Robert Pirosh | Taistelutanner |   |
Voittaja ja ehdokkaat > 1950-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Charles Brackett, D.M. Marshman ja Billy Wilder | Auringonlaskun katu |  Aatamin kylkiluu - Ruth Gordon ja Garson Kanin  Rautahäkki - Virginia Kellogg ja Bernard C. Schoenfeld  Miehet - Carl Foreman  Kaikki tiet tukossa - Joseph L. Mankiewicz ja Lesser Samuels |
| 1951 | Alan Jay Lerner | Pariisin lumoissa |   |
| 1952 | T.E.B. Clarke | Varastin miljoonan |   |
| 1953 | Charles Brackett, Richard L. Breen ja Walter Reisch | Titanic |   |
| 1954 | Budd Schulberg | Alaston satama |   |
| 1955 | Sonya Levien ja William Ludwig | Katkennut sävel |   |
| 1956 | Albert Lamorisse | Punainen ilmapallo |   |
| 1957 | George Wells | Mieheni entinen |   |
| 1958 | Nathan Douglas ja Harold Jacob Smith | Kahle |   |
| 1959 | Clarence Greene, Maurice Richlin, Russell Rouse ja Stanley Shapiro | Kaikki alkoi puhelimesta |   |
Voittaja ja ehdokkaat > 1960-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1960 | I.A.L. Diamond ja Billy Wilder | Poikamiesboksi |   |
| 1961 | William Inge | Kuumetta veressä |   |
| 1962 | Ennio de Concini, Pietro Germi ja Alfredo Giannetti | Avioero italialaiseen tapaan |   |
| 1963 | James Webb | Näin valloitettiin Villi Länsi |   |
| 1964 | Peter Stone ja Frank Tarloff | Iso susi kutsuu |   |
| 1965 | Frederic Raphael | Darling – kultaseni |   |
| 1966 | Claude Lelouch ja Pierre Uytterhoeven | Mies ja nainen |   |
| 1967 | William Rose | Arvaa kuka tulee päivälliselle |   |
| 1968 | Mel Brooks | Kevät koittaa Hitlerille |   |
| 1969 | William Goldman | Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat |   |
Voittaja ja ehdokkaat > 1970-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Francis Ford Coppola ja Edmund North | Panssarikenraali Patton |   |
| 1971 | Paddy Chayefsky | Klinikka |   |
| 1972 | Jeremy Larner | Valtapeli |   |
| 1973 | David Ward | Puhallus |   |
| 1974 | Robert Towne | Chinatown |   |
| 1975 | Frank Pierson | Hikinen iltapäivä |   |
| 1976 | Paddy Chayefsky | Kasvot kuvaruudussa |   |
| 1977 | Woody Allen ja Marshall Brickman | Annie Hall |   |
| 1978 | Robert Jones ja Waldo Salt | Katkera paluu |   |
| 1979 | Steve Tesich | Fillarijengi |   |
Voittaja ja ehdokkaat > 1980-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Bo Goldman | Puhtaana käteen |   |
| 1981 | Colin Welland | Tulivaunut |   |
| 1982 | John Briley | Gandhi |   |
| 1983 | Horton Foote | Kantrin kaipuu |   |
| 1984 | Robert Benton | Tilaa sydämessä |   |
| 1985 | William Kelley, Earl Wallace ja Pamela Wallace | Peter Weirin Todistaja |   |
| 1986 | Woody Allen | Hannah ja sisaret |   |
| 1987 | John Patrick Shanley | Kuuhullut |   |
| 1988 | Ronald Bass ja Barry Morrow | Sademies |   |
| 1989 | Tom Schulman | Kuolleiden runoilijoiden seura |   |
Voittaja ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Bruce Rubin | Ghost – näkymätön rakkaus |   |
| 1991 | Callie Khouri | Thelma ja Louise |   |
| 1992 | Neil Jordan | The Crying Game |   |
| 1993 | Jane Campion | Piano |   |
| 1994 | Roger Avary ja Quentin Tarantino | Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta |  Woody Allen ja Douglas McGrath – Luotisade Broadwaylla  Richard Curtis – Neljät häät ja yhdet hautajaiset  Fran Walsh ja Peter Jackson – Taivaalliset olennot  Krzysztof Piesiewicz ja Krzysztof Kieślowski – Kolme väriä: Punainen |
| 1995 | Christopher McQuarrie | Epäillyt |  Woody Allen – Rakkauden jumalatar  Joel Cohen, Alec Sokolow, Andrew Stanton ja Joss Whedon (käsikirjoitus); Peter Docter, John Lasseter, Joe Ranft ja Andrew Stanton (tarina) – Toy Story – leluelämää  Stephen J. Rivele, Oliver Stone ja Christopher Wilkinson – Nixon  Randall Wallace – Braveheart – taipumaton |
| 1996 | Ethan Coen ja Joel Coen | Fargo |  Cameron Crowe – Jerry Maguire – elämä on peliä  Scott Hicks ja Jan Sardi – Loisto  Mike Leigh – Salaisuuksia ja valheita  John Sayles – Lone Star |
| 1997 | Ben Affleck ja Matt Damon | Will Hunting |  Woody Allen – Harry pala palalta  Paul Thomas Anderson – Boogie Nights  Mark Andrus ja James L. Brooks – Elämä on ihanaa  Simon Beaufoy – Housut pois! |
| 1998 | Marc Norman ja Tom Stoppard | Rakastunut Shakespeare |  Warren Beatty ja Jeremy Pikser – Koko kansan Bulworth  Roberto Benigni ja Vincenzo Cerami – Kaunis elämä  Andrew Niccol – Truman Show  Robert Rodat – Pelastakaa sotamies Ryan |
| 1999 | Alan Ball | American Beauty |  Paul Thomas Anderson – Magnolia  Charlie Kaufman – Being John Malkovich  Mike Leigh – Topsy-Turvy – mullin mallin  M. Night Shyamalan – Kuudes aisti |
Voittaja ja ehdokkaat > 2000-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Cameron Crowe | Melkein julkkis |  David Franzoni, John Logan ja William Nicholson – Gladiator  Susannah Grant – Erin Brockovich  Lee Hall – Billy Elliot  Kenneth Lonergann – Väärät ystävät |
| 2001 | Julian Fellowes | Gosford Park |  Milo Addica ja Will Rokos – Monster’s Ball  Wes Anderson ja Owen Wilson – Royal Tenenbaums  Guillaume Laurent ja Jean-Pierre Jeunet – Amélie  Christopher Nolan ja Jonathan Nolan – Memento |
| 2002 | Pedro Almodóvar | Puhu hänelle |  Jay Cocks, Kenneth Lonergan ja Steve Zaillian – Gangs of New York  Alfonso Cuarón ja Carlos Cuarón – Ja äitiäs kans  Todd Haynes – Kaukana taivaasta  Nia Vardalos – Kreikkalainen naimakauppa |
| 2003 | Sofia Coppola | Lost in Translation |  Denys Arcand – Barbaarien invaasio  Stephen Knight – Dirty Pretty Things  Bob Peterson, David Reynolds ja Andrew Stanton – Nemoa etsimässä  Jim Sheridan, Kirsten Sheridan ja Naomi Sheridan – In America |
| 2004 | Pierre Bismuth, Michel Gondry ja Charlie Kaufman | Tahraton mieli |  Brad Bird – Ihmeperhe  Terry George ja Keir Pearson – Hotelli Ruanda  Mike Leigh – Vera Drake  John Logan – Lentäjä |
| 2005 | Paul Haggis ja Robert Moresco | Crash |  Woody Allen – Match Point  Noah Baumbach – The Squid and the Whale  George Clooney ja Grant Heslov – Good Night, and Good Luck.  Stephen Gaghan – Syriana |
| 2006 | Michael Arndt | Little Miss Sunshine |  Guillermo Arriaga – Babel  Paul Haggis ja Iris Yamashita – Kirjeitä Iwo Jimalta  Peter Morgan – The Queen  Guillermo del Toro – Pan’s Labyrinth |
| 2007 | Diablo Cody | Juno |  Brad Bird, Jim Capobianco ja Jan Pinkava  – Rottatouille  Tony Gilroy – Michael Clayton  Tamara Jenkins – The Savages  Nancy Oliver – Lars ja se ainoa oikea |
| 2008 | Dustin Lance Black | Milk |  Pete Docter, Jim Reardon ja Andrew Stanton – WALL•E  Courtney Hunt – Frozen River  Mike Leigh – Happy-Go-Lucky  Martin McDonagh – Kukkoilijat |
| 2009 | Mark Boal | The Hurt Locker |  Quentin Tarantino – Kunniattomat paskiaiset  Alessandro Camon ja Oren Moverman – Messenger  Joel ja Ethan Coen – A Serious Man  Thomas McCarthy, Bob Peterson ja Pete Docter – Up – kohti korkeuksia |