stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
McKenzie
Henkilöitä

Æneas MacKenzie (1889–1962), skotlantilais-yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
Alexander Mackenzie (1764–1820), kanadanskotlantilainen tutkimusmatkailija
Alexander Mackenzie (1822–1892), Kanadan pääministeri
Alexander Mackenzie (1847–1935), skotlantilainen viulisti, säveltäjä ja lontoolaisen Royal Academy of Musicin johtaja 1888–1924
Barry MacKenzie (s. 1941), kanadalainen jääkiekkoilija
Benjamin McKenzie (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
Bob McKenzie (s. 1956), kanadalainen jääkiekkotoimittaja
Bob McKenzie, brittiläinen toimittaja
Bret McKenzie (s. 1976), uusiseelantilainen muusikko, näyttelijä ja koomikko
C. J. McKenzie (1925–2003), australialainen kirjailija
Compton Mackenzie (1883–1972), englantilais-skotlantilainen kirjailija
Curtis McKenzie (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija
Dan McKenzie (s. 1942), brittiläinen geofyysikko
David McKenzie (1936–1981), australialainen miekkailija ja urheilujohtaja
Debbie Ferguson-McKenzie (s. 1976), bahamalainen pikajuoksija
Derek MacKenzie (s. 1981), kanadalainen jääkiekkoilija
Donald MacKenzie (1874–1925), kanadalainen soutaja
George McKenzie (1901–1941), brittiläinen nyrkkeilijä
Iain Mackenzie, brittiläinen kirjailija ja filosofi
James McKenzie (1903–1931), brittiläinen nyrkkeilijä
Jemma McKenzie-Brown (s. 1994), englantilainen näyttelijä
John McKenzie (1937–2018), kanadalainen jääkiekkoilija
John Mackenzie af Macleod (1726–1789), skotlantilainen jakobiitti ja onnensoturi
Kenneth Ross MacKenzie (1912–2002), yhdysvaltalainen ydin- ja plasmafyysikko, fysiikan ja tähtitieteen professori
Lee McKenzie (s. 1977), brittiläinen toimittaja ja juontaja
Leon McKenzie (s. 1978), englantilainen nyrkkeilijä ja jalkapalloilija
Linsey Dawn McKenzie (s. 1978), englantilainen malli, pornonäyttelijä ja televisioesiintyjä
Mark Mackenzie, Choci, brittiläinen DJ ja elektronisen musiikin tuottaja
Oceana Mackenzie (s. 2002), australialainen kiipeilijä
R. Tait McKenzie (1867–1938), kanadalainen lääkäri, opettaja ja kuvanveistäjä
Scott McKenzie, oik. Philip Blondheim (1939–2012), yhdysvaltalainen folk-laulaja ja muusikko
Stuart MacKenzie (1937–2020), australialainen soutaja
Thomasin McKenzie (s. 2000), uusiseelantilainen näyttelijä
William Lyon Mackenzie King (1874–1950), Kanadan pääministeri (1921–1930, 1935–1948).
Henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä

Colin McKenzie, elokuvan pioneeri Costa Botesin ja Peter Jacksonin elokuvassa Unohdetut kuvat.
Paikkoja

Mackenzie, joki Kanadassa
Mackenzie, vuoristo Kanadassa
McKenzien jääkäytävä, viime jääkauden lopulla jäätön alue Pohjois-Amerikassa, Kordillieerien jääkäytävän ja Laurentidien jääkilven välissä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”McKenzie”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Urho Sirén

Urho Valter Sirén (17. kesäkuuta 1932 Helsinki – 27. marraskuuta 2002 Espoo) oli suomalainen ratapyöräilijä.
Muun muassa Toukolan Terästä edustanut Sirén kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä hän karsiutui Suomen joukkueessa joukkuetakaa-ajossa alkukilpailussa. SM-kilpailuissa Sirén voitti tandemajossa kultaa vuosina 1952 ja 1953 sekä hopeaa vuonna 1954, joukkuetakaa-ajossa kultaa vuonna 1952 sekä hopeaa vuonna 1954 ja aika-ajossa pronssia vuonna 1950. Sirén polki vuonna 1951 joukkuetakaa-ajossa Suomen ennätyksen.
Sirénin veljentytär Maaria Sirén oli myös kilpapyöräilijä, joka saavutti SM-mitaleja ja sijoittui niin MM- kuin EM-kilpailuissa 15 parhaan joukkoon.
Kirsi Siren (teatteriohjaaja)

Kirsi Helena Susanna Siren (ent. Aropaltio, o.s. Siren, s. 14. toukokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Vuonna 1964 ylioppilaaksi kirjoittanut Siren valmistui ohjaaja-dramaturgiksi vuonna 1970 ja teatteritaiteen maisteriksi 2007.
Siren toimi dramaturgina nukketeatteri Vihreässä Omenassa vuosina 1971–1975. Vuonna 1975 hän perusti sisarensa, lavastaja Sara Sirenin kanssa Espooseen lastenteatterin, Teatteri Hevosenkengän, jossa hän on työskennellyt siitä lähtien.
Kirsi Siren palkittiin maaliskuussa 2015 elämäntyöstään lasten- ja nuortenteatteripalkinnolla. Palkinnon myönsi Suomen Teatterit ry ja Suomen Assitej ry. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Sirenin vanhemmat ovat arkkitehdit Kaija ja Heikki Siren.
Siren toimi Espoon kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1997–2012. Hän kuului ensin Vihreiden valtuustoryhmään, mutta loikkasi vuonna 2010 Kokoomuksen valtuustoryhmään. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän ei enää ollut ehdolla.
Venyvyys

Vetokokeen lopputulos alumiinin, magnesiumin ja piin seoksella. Kuroutuma sekä kupin ja kartion mukaiset murtumispinnat ovat tyypillisiä venyville metalleille.
Valuraudalle suoritettu vetokoe osoittaa vähäistä venyvyyttä.
Venyvyys merkitsee materiaalitieteessä kiinteän aineen kykyä muuttaa venyttävän jännityksen alaisena muotoaan ilman, että se kuitenkaan katkeaa. Sitä kuvataan usein sanomalla, että materiaali voidaan venyttää pitkäksi ja ohueksi langaksi. Venyvyyteen läheisesti liittyvä ominaisuus on taottavuus, joka merkitsee sitä, että materiaalia, varsinkin metallia, voidaan takoa tai valssata hyvin ohueksi levyksi tai kalvoksi. Nämä molemmat mekaaniset ominaisuudet ovat aineen plastisuuden ilmenemismuotoja ja osoittavat, millä tavoin ja minkä verran materiaalia voidaan muovailla niin, että kappaleen muodonmuutos jää pysyväksi, mutta kappale ei rikkoudu osiin. Nämä materiaalien ominaisuudet riippuvat myös lämpötilasta ja paineesta, mitä riippuvuutta on tutkinut muun muassa Percy Bridgman osana korkeissa paineissa esiintyvien ilmiöiden tutkimusta, josta hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon.
Suuri venyvyys ja taottavuus esiintyvät usein, mutta eivät aina yhdessä. Esimerkiksi kulta on sekä hyvin venyvää että hyvin taottavaa, kun taas lyijyllä on pieni venyvyys, mutta suuri taottavuus.
Materiaalien venyvyys

Venyvyys on erityisen tärkeää metallien käsittelyssä, sillä materiaalia, joka murtuu, rikkoutuu tai särkyy jännityksen vaikutuksesta, ei voida muotoilla takomalla, valssaamalla tai vetämällä.
Monille metalleille tyypillinen suuri venyvyys aiheutuu atomien välisistä metallisidoksista. Metallisidoksessa valenssielektronit ovat delokalisoituneet eivätkä ole sidoksissa mihinkään tiettyyn atomiin. Delokalisoituneiden elektronien ansioista metalliatomit voivat liukua toistensa ohi ilman, että niihin missään vaiheessa kohdistuu voimakkaita hylkiviä voimia, jotka vastaavassa tilanteessa saavat muut materiaalit särkymään.
Venyvyyden mittana voidaan käyttää murtojännitystä  \varepsilon _{f} eli sitä jännitystä, joka saa yksiakselisessa vetokokeessa käytetyn sauvan katkeamaan. Muita yleisesti käytettyjä mittoja ovat murtokurouma eli suhde, joka osoittaa, minkä verran sauvan poikkipinta-ala pienenee, ennen kuin se katkeaa:
 Z=100{\frac {S_{0}-S_{x}}{S_{0}}}
missä S0 on sauvan alkuperäinen poikkipinta-ala ja Sx poikkipinta-ala sauvan katketessa, sekä murtovenymä, joka osoittaa, minkä verran sauva venyy suhteessa alkuperäiseen pituuteensa, ennen kuin se katkeaa:
 A=100{\frac {l_{k}-l_{0}}{l_{0}}}=\alpha l_{0}+\beta {\frac {\sqrt {S_{0}}}{l_{0}}},
missä l0 on sauvan alkuperäinen pituus eli mittapituus, lk sauvan pituus sen katketessa. Vakiot  \alpha  ja  \beta  ovat materiaalin ominaisuuksia, kun taas suhde  {\frac {\sqrt {S_{0}}}{l_{0}}} on sauvan muotoa kuvaava muototekijä. Eri materiaaleille saadut murtovenymät ovat kuitenkin vertailukelpoisia vain, jos muototekijällä on jokin kiinteä arvo. Tavallisesti käytetään joko lyhyttä suhdesauvaa, jonka alkuperäinen pituus on viisi kertaa paksuus, tai pitkää suhdesauvaa, jonka alkuperäinen pituus on kymmenen kertaa sen paksuus.
Kaikista metalleista venyvin on platina. Kolme seuraavaksi venyvintä ovat hopea ja kupari sekä neljäntenä kulta, joka on myös kaikkein taottavin metalli. Teräksen venyvyys riippuu suuresti siinä olevien seosaineiden pitoisuuksista. Suuri hiilipitoisuus vähentää teräksen venyvyyttä.
Transitiolämpötila

Metallin venyvä–hauras -transitiolämpötila, usein lyhyesti transitiolämpötila. (engl. ductile–brittle transition temperature, DBTT), on lämpötila, jossa sen iskusitkeys alittaa jonkin sovitun energia-arvon, teräksellä tyypillisesti 27 J Karkeasti määriteltynä se on lämpötila, jonka yläpuolella metalli on sitkeää ja venyvää, alapuolella haurasta. Vaikka transitiolämpötila ei ole yksikäsitteisesti määritettävissä vaan riippuu käytetystä koetusmenetelmästä, sillä on suuri merkitys, sillä jos metalli jäähtyy DBTT:n alapuolelle, sillä on paljon suurempi taipumus särkyä iskun vaikutuksesta sen sijaan, että se vain taipuisi tai muuttaisi muotoaan. Esimerkiksi zamak 3 on hyvin venyvää huoneenlämmössä, mutta särkyy iskun vaikutuksesta nollaa alemmissa lämpötiloissa. DBTT on hyvin tärkeä tekijä, joka on otettava huomioon valittaessa materiaalia tarkoitukseen, jossa se on alttiina mekaanisille jännityksille.
Vastaava ilmiö, lasitransitio, esiintyy myös lasissa ja polymeereissä, joskin ilmiön mekanismi on näissä amorfisissa materiaaleissa toisenlainen kuin metalleissa.
Joillakin materiaaleilla tämä transitio on jyrkempi kuin toisilla. Esimerkiksi se on yleensä jyrkempi niillä metalleilla, joilla on tilakeskeinen kuutiollinen (bcc) kiderakenne, kuin niillä, joiden kiderakenne on pintakeskeinen kuutiollinen (fcc). Tämä voidaan todeta vertailemalla esimerkiksi viiloihin käytettyä haurasta nuorrutettua martensiittista terästä, jolla on tetragonaalinen pintakeskeinen kiderakenne, ja toisaalta sitkeää ja venyvää karkaistua austeniittista terästä, jolla on tilakeskeinen kuutiollinen kiderakenne. DBTT:hen voivat myös vaikuttaa ulkoiset tekijät kuten neutronisäteily, jonka vaikutuksesta metalliin syntyy lisää kidevirheitä, jolloin sen venyvyys pienenee ja DBTT kohoaa.
Transitiolämpötila voidaan mitata esimerkiksi suorittamalla nelipistetaivutuskoe eri lämpötiloissa. Kun koe suoritetaan korkeammassa lämpötiloissa, dislokaatioita syntyy enemmän. Jossakin tietyssä lämpötilassa dislokaatiot parantavat materiaalin sitkeyttä siinä määrin, että tietyn suuruisen jännityksen aikaansaama muodonmuutos ei saavuta kriittistä arvoa (KiC), jossa sauva katkeaisi. Lämpötila, jossa tämä tapahtuu, on transitiolämpötila. Jos koe tehdään suuremmalla jännityksellä, tarvitaan enemmän dislokaatioita, jotta haurasmurtumaa ei syntyisi, ja niinpä transitiolämpötila on korkeampi.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ductility
Aiheesta muualla

Ductility - Stength of materials Engineers Edge. Viitattu 13.4.2016.
Katkenneiden pyöreiden metallitankojen muoto vetokokeen jälkeen

(a) Haurasmurtuma

(b) Sitkeä murtuma

(c) Täysin sitkeä murtuma
Käännös suomeksi
Sipi

| Sipi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Sippo
Vastineita eri kielissä:  Sigfrid, Sigurd
Nimen alkuperä:  germaaninen Siegfried, voitto-rauha
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sipi on suomalainen miehen etunimi. Nimi on suomalainen muunnelma germaanisesta nimestä Siegfried, joka on yhdistetty voittoa (Sieg) ja rauhaa (Fried) tarkoittavista sanoista ja tunnetaan parhaiten Niebelungin laulun sankarin nimenä. Samaa alkuperää on myös nimi Sippo.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Sipi on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 225 miehelle ja alle 25 naiselle.
Tunnettuja Sipejä > Sipi etunimenä

Sipi Ahokas (1861–1921), kauppias ja huopajalkinetehtailija
Sipi Castrén, oik. Ilkka Vainio (s. 1960), sanoittaja ja musiikkituottaja
Sipi Tuomaanpoika Kauppi (1600-luvulla), talollinen ja kirkonrakentaja
Sipi Savolainen (s. 1971), jalkapalloilija
Sipi Siintola (1885–1953), apteekkineuvos, historioitsija ja tietokirjojen laatija
Sipi Siljamäki (1904–2004), osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Tunnettuja Sipejä > Sipi sukunimenä

Sipi on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kalervo Sipi (s. 1946), kenraalimajuri
Marketta Sipi (s. 1954), puuteknologian professori
Väinö Sipi (1881–1961), pankinjohtaja, tilintarkastaja ja kunnallispoliitikko.
Anna Sipos

Anna Sipos (3. huhtikuuta 1908 Szeged – 1. tammikuuta 1988 Budapest) oli unkarilainen pöytätennispelaaja. Hän voitti 1920- ja 1930-luvuilla 11 maailmanmestaruutta, joista kaksi naisten kaksinpelissä, kuusi naisten nelinpelissä ja kolme sekanelinpelissä.
Saavutukset > MM-mitalit

Naisten kaksinpeli
Kultaa 1932, 1933
Hopeaa 1930
Pronssia 1929, 1931
Naisten nelinpeli
Kultaa 1930, 1931, 1932, 1933, 1934, 1935 (parina Mária Mednyánszky)
Pronssia 1929
Sekanelinpeli
Kultaa 1929 (parina István Kelen) 1932, 1935 (parina Viktor Barna)
Hopeaa 1930, 1931, 1934
Pronssia 1933
Naisten joukkuekilpailu
Hopeaa 1934, 1935
Lähde:
Sirkut (keilailuseura)

Sirkut oli vuonna 1973 perustettu suomalainen keilailuseura, jonka kotipaikka oli Lahti. Se yhdistyi vuonna 2013 Keilaseura Bayhin.
Joukko Lahden naiskeilaajista eronneita naisia perusti uuden Sirkut-keilaseuran toukokuussa 1973. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Ritva Koskinen. Ensimmäisellä kaudellaan Sirkut osallistui Sarjamyllyyn kahdella joukkueella sekä SM-kisoihin kahdeksan naisen voimin.
Sirkut nousi 1990-luvulla Lahden parhaaksi naiskeilailujoukkueeksi. Se nousi SM-liigaan kaudeksi 1996–1997 ja sijoittui kolmella ensimmäisellä kaudellaan kahdesti toiseksi ja kerran kolmanneksi. Myös kaudella 2000–2001 seura saavutti SM-liigassa pronssia. Kaudella 2003–2004 Sirkut voitti ensimmäisen kerran SM-liigassa kultaa, ja yhden hopeisen vuoden jälkeen tuli toinen mestaruus. Vuonna 2007 saavutuksena oli hopeaa, vuonna 2008 pronssia ja vuonna 2009 jälleen hopeaa.Vuonna 2013 Sirkut sijoittui liigassa hopealle.
Seuran menestynein keilaaja on vuoden 2009 MM-mitalisti ja vuoden 2010 Euroopan-mestari Krista Pöllänen, joka liittyi seuraan vuonna 1995. Hän voitti ensimmäisen henkilökohtaisen Suomen-mestaruutensa vuonna 2001 ja on sen jälkeen voittanut Sirkkujen edustajana kuusi lisää. Minna Mäkelä voitti nuorten MM-kultaa all events -kilpailussa vuonna 2007 sekä naisten henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden samana vuonna. Parien SM-kultaa Sirkkujen naiset ovat voittaneet vuosina 2002, 2004, 2005, 2007, 2008 ja 2013 sekä nelinaisjoukkueiden SM-kultaa 2003, 2004, 2005, 2006, 2008 ja 2009.
La vendetta di Spartacus

| La vendetta di Spartacus |
| --- | --- |
 Italialaisen DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Michele Lupo
Käsikirjoittaja:  Lionello De Felice, Ernesto Guida
Tuottaja:  Elio Scardamaglia
Säveltäjä:  Francesco De Masi
Kuvaaja:  Guglielmo Mancori
Leikkaaja:  Alberto Gallitti
Pukusuunnittelija:  Walter Patriarca
Lavastaja:  Pier Vittorio Marchi
Pääosat:  Roger Browne, Scilla Gabel, Gordon Mitchell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Leone Film
Ensi-ilta:  24. syyskuuta 1964 (Italia)
Kesto:  98 min. (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  430 890 110 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
La vendetta di Spartacus (”Spartacuksen kosto”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Michele Lupo. Sen pääosia esittävät Roger Browne, Scilla Gabel ja Gordon Mitchell.
Juoni

Arminiuksen johtamat gladiaattorit noutavat orjakapinan päällikön Spartacuksen ristiltä, ja kapina syttyy uusiin liekkeihin. Kotiin palaava legioonalainen Valerius löytää perheensä roomalaisten sotilaiden surmaamana ja liittyy lapsuudenystävänsä Cynthian ohjaamana kapinallisiin. Valeriuksen veli Marcellus kertoo Spartacuksen kuolleen ja Valerius saa aiheen epäillä Arminiusta petturiksi. Todellisuudessa kyse on vallanhimoisen senaattori Lucius Trasonen ja hänen poikansa Fulviuksen juonesta, jonka toteuttajaksi Arminius on palkattu. Roomalaiset johdattavat kapinalliset ansaan, mutta Valerius ystävineen onnistuu yllättämään heidät. Juonittelijat saavat surmansa, ja eloonjääneet kapinalliset lähtevät laivalla etsimään uutta kotimaata.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roger Browne  | … |  Valerius   |
|  Scilla Gabel  | … |  Cynthia   |
|  Giacomo Rossi Stuart  | … |  Fulvius Trasone   |
|  Daniele Vargas  | … |  Lucius Emilius Trasone   |
|  Germano Longo  | … |  Marcellus   |
|  Gianni Solaro  | … |  senaattori Flaccus   |
|  Franco Di Trocchio  | … |  paimen   |
|  Gian Paolo Rosmino  | … |  senaattori   |
|  Alfio Caltabiano  | … |  Mucius   |
|  Mary Arden  | … |  roomalainen ylhäisönainen   |
|  Calisto Calisti  | … |  petturina teloitettu mies   |
|  Aldo Pini  | … |  Caius Rutilus   |
|  Pietro Ceccarelli  | … |     |
|  Pietro Marescaichi  | … |     |
|  Mario Novelli  | … |     |
|  Giovanni Pazzafini  | … |     |
|  Antonio Corevi  | … |     |
|  Eugenio Galadini  | … |     |
|  Leonilde Montesi  | … |     |
|  Adriano Vitali  | … |     |
|  Gordon Mitchell  | … |  Arminius   |
Tuotanto, teemat ja vastaanotto

La vendetta di Spartacus on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran luonnonsuojelualueen maisemissa. Michele Lupo teki samaan aikaan ja samalla kokoonpanolla toisenkin gladiaattorifilmin Gli schiavi più forti del mondo (1964), jota seurasi vielä kolmas samanaiheinen elokuva Sette contro tutti (1965).
Elokuva on yksi Stanley Kubrickin Spartacuksen monista jäljitelmistä. Se on vaatimattomasti toteutettu, mutta tarinaltaan kiinnostava peplum-seikkailu, jossa on paljon suuria ja aitoja tunteita. Elokuvan dramatiikkaa korostavat ohjaajan tarkka rytmitys ja Francesco De Masin vaikuttava musiikki. Poliitikkojen harhaanjohtaman kansan teemassa voidaan nähdä heijastus Italian sisäpolitiikasta. Vapauden, oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon ihanteet edustavat peplumille ominaisia ikuisia arvoja. Lupon elokuville tyypillinen karkea huumori on rajattu yhteen tappelukohtaukseen.
Päähenkilöä esittävä Roger Browne on voimakas mutta inhimillinen toimintasankari. Hänen vastanäyttelijänsä Scilla Gabel tuo elokuvaan paitsi naisellista lämpöä, myös päättäväisyyttä ja uhmaa. Kirveellä veistetyn Gordon Mitchellin Arminius on liian nopeasti loppunsa saava mielipuolinen petturi, kun taas Giacomo Rossi Stuart ja Daniele Vargas esittävät tavanomaisia ”pahiksia”. Peplumin voimamiehiä näytellyt Giovanni Pazzafini on yllättäen elokuvan gladiaattoreista heikoin, ja petturin rooleihin erikoistunut Calisto Calisti saa ironisesti surmansa viattomana.
La vendetta di Spartacuksen ensi-ilta jäi samoihin aikoihin julkaistun Sergio Leonen spagettiwesternin Kourallinen dollareita varjoon. Tästä huolimatta se tuotti Italiassa varsin kohtuulliset 430 miljoonan liiran pääsylipputulot. Espanjassa elokuvan näki yli miljoona katsojaa.
Julkaisut

Elokuva on saatavilla Eagle Picturesin hyvälaatuisena DVD-julkaisuna, joka sisältää vain italiankielisen ääniraidan ja tekstityksen. Francesco De Masin musiikki on julkaistu CD-levyllä.
Aiheesta muualla

La vendetta di Spartacus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sirkkova

| Sirkkova Широково, Širokovo |
| --- | --- |
 Kaprio ja sen koillispuolella sijainneet kylät vuoden 1860 kartalla.
 Sirkkova
 Koordinaatit: 59°43′15″N, 29°2′32″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Lomonosovin piiri
Kunta:  Kaprio
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  77
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sirkkova (ven. Широ́ково, Širokovo) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängön pohjoisreunalla kilometrin Kapriosta pohjoiseen. Kylässä on 77 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion kihlakunnan Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500 nimellä Sirjakovo. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa se esiintyy autiona.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Sirkkovassa asui venäläisiä ja 22 savakkoa. Myöhemmin se mainitaan venäläis-suomalaisena sekakylänä. Suomalaiset kuuluivat Kaprion luterilaiseen ja venäläiset ortodoksiseen seurakuntaan.
Vuonna 1862 Sirkkovassa oli 45 taloa ja 135 asukasta. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Kaprion volostiin. Vuosina 1917–1922 Sirkkova muodosti oman kyläneuvoston, joka sittemmin liitettiin Kaprion kyläneuvostoon.
Sirkkova koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sen yhteyteen luetaan myös lähellä sijaitseva entinen Jyrjövän kylä. Kylässä toimii Psofida-maatalousyrityksen sikala. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin sata henkeä. Lähistölle suunnitellaan laskettelurinnettä.
Venyttely

Takareiden venyttely seisten.
Venyttelevä siperiantiikeri.
Venyttely on tietyn lihaksen tai lihasryhmän viemistä ääripituuteensa tahdonalaisilla liikkeillä tai asennoilla. Venyttelyllä kasvatetaan nivelten muodostaman liikeketjun sallimaa liikerataa, ja sen tavoitteena voi olla vaikuttaa tuntemuksiin, lihastonukseen, elastisuuteen tai suorituskykyyn.
Staattisessa venyttelyssä ollaan paikallaan ja tehdään pitkiä venytyksiä. Dynaamisessa venyttelyssä ollaan koko ajan liikkeessä.
Tarkoitus

Päivittäisen venyttelyn tarkoitus on lisätä lihaksiston kimmoisuutta ja nivelten liikkuvuutta sekä parantaa ennalta ehkäisevästi koko kehon palautumiskykyä. Kireä lihas on kovan ja kimmottoman tuntuinen.  Sen elastisuus ja loppujousto ovat heikentyneet tai kadonneet. Kiristynyt lihas palautuu hitaammin ja on alttiimpi loukkaantumisille ja rasitusvammoille. Lisäksi heikentynyt liikkuvuus tekee liikkumisesta epätaloudellisempaa, jolloin suoritus tuntuu raskaammalta ja energiaa kuluu hukkaan. Suoritusten liikeradat lyhenevät ja liikekaavat muuttuvat. Venyttelyllä estetään lihasten kiristyminen ja vaikutetaan lihaksen sisäiseen aineenvaihduntaan ja rentouteen.
Vaikutukset

Venyttely lisää liikeratoja ja kehittää venyvyyttä ja notkeutta. Vaikutusta syntyy kummallakin puolella kehoa, vaikka venytys olisikin tehty vain toisella puolella. Tämä viittaa siihen, että venyttelyllä on hermostollinen vaikutus.
Ennen liikunta- tai urheilusuoritusta tehdyn venyttelyn ei ole tutkimuksissa selkeästi havaittu pienentävän loukkaantumisriskiä, kuten venähdyksiä ja revähdyksiä. Sen ei myöskään ole havaittu antavan suojaa harjoituksesta aiheutuvalta lihasarkuudelta.
Staattinen ja dynaaminen venyttely

Venyttely voi olla staattista tai dynaamista. Staattisessa venyttelyssä pysytellään paikallaan ja tehdään pitkiä venytyksiä. Dynaamisessa venyttelyssä ollaan koko ajan liikkeessä ja tehdään laajoja liikkeitä. Venytysvaiheen lisäksi siinä on myös rentoutusvaihe.
Dynaamista venyttelyä kutsutaan myös liikkuvuusharjoitteluksi. Nykytutkimuksen mukaan dynaaminen venyttely on hyödyllisempää kuin staattinen, sillä se saa lihasten aineenvaihdunnan käyntiin ja vetreyttää niitä, parantaa lihasten voimantuottoa ja koordinaatiota sekä nesteyttää kehoa. Staattisesta venyttelystä puolestaan voi olla hyötyä erityisen kireille lihasryhmille. Joidenkin tutkimusten mukaan yli 60 sekuntia kestävät staattiset venytykset ennen harjoitusta saattavat huonontaa voima- ja nopeusominaisuuksia. Sitä lyhyemmillä venytyksillä ei ole havaittu akuuttia suorituskyvyn huononemista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venyttely Wikimedia Commonsissa
Siricius

| Siricius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 334 Rooma
Kuollut: 26. marraskuuta 399 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  15. joulukuuta 384
Paavius päättyi:  26. marraskuuta 399
Edeltäjä:  Damasus I
Seuraaja:  Anastasius I
Pyhä Siricius (n. 334–26. marraskuuta 399) oli paavina 15. joulukuuta 384 – 26. marraskuuta 399. Hänet valittiin yksimielisesti, vaikka vastapaavi Ursicinus pyrki nousemaan varsinaiseksi paaviksi. Siricius oli aktiivinen paavi joka järjesteli kirkon hallintoa, lähetti paimenkirjeitä koskien muun muassa katolisen kirkon selibaattivaatimuksia, ja otti kantaa erilaisiin harhaoppeihin. Kun espanjalainen piispa Priscillian teloitettiin syytettynä harhaopista ja noituudesta, Siricius puolusti häntä.
Siricius oli ensimmäinen Rooman piispa, joka käytti itse arvonimeä paavi.