stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Earthworm Jim

| Earthworm Jim |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Shiny Entertainment
Julkaisija:  Playmates Interactive Entertainment
Jakelija:  Steam, Google Play, App Store ja Amazon Luna
Suunnittelija:  David Perry, Doug TenNapel
Säveltäjä:  Tommy Tallarico
Pelisarja:  Earthworm Jim
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  tasohyppely, ammunta
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  DOS, Game Boy, Game Boy Advance, Sega Game Gear, Sega Master System, Sega Mega Drive, Super Nintendo Entertainment System, Sega Mega-CD,  iOS, Wii
Jakelumuoto:  GOG.com, PlayStation Network, Steam, WiiWare, Xbox Live Arcade
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Earthworm Jim on vuonna 1994 julkaistu tasohyppelypeli, jonka on kehittänyt Shiny Entertainment.
Päähenkilö Jim on supersankariksi puettu mato, jonka tehtävänä on pelastaa maailma.
Pelissä on kahdeksan tasoa, joissa jokaisessa on erilainen teema, sekä erilaiset viholliset. Jokaisessa tasossa on myös ns. päävastus. Tasojen välissä on Andy Asteroids -nimisiä avaruuskilpa-ajoja. Jimillä on käytössään sädease, ja hän voi käyttää myös omaa madonruumistaan erilaisiin tarkoituksiin, lähinnä lyömäaseena, potkurina (hidastaa putoamista), ja hän voi tarttua sillä erilaisiin esineisiin. Hän käyttää sitä lisäksi kaikenlaisten kytkimien ja muiden esineiden aktivointiin.
Earthworm Jimistä on julkaistu vuonna 2010 myös graafisesti paranneltu versio Earthworm Jim HD ladattavaksi Xbox Livestä Xbox 360:lle ja PlayStation Storesta PlayStation 3:lle.
Muu media

Päähahmon seikkailuista tehtiin vuosina 1995–1996 myös piirrettyä televisiosarjaa, joka Suomessa tunnetaan nimellä Jimi Matala.
Aiheesta muualla

Earthworm Jim MobyGamesissa (englanniksi)
Jimi matala Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Earthworm Jim Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eduard Taaffe

Eduard Taaffe.
Eduard von Taaffe (24. helmikuuta 1833 Wien – 29. marraskuuta 1895 Ellischau, Böömi) oli itävaltalainen kreivi ja poliitikko, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1868–1870 ja 1879–1893. Hänen hallituksensa oli keisari Frans Joosef I:n ajan pitkäikäisin.
Taaffen sukujuuret olivat Irlannissa. Hänen esi-isänsä, Carlingfordin jaarli Francis Taaffe oli asettunut 1600-luvun lopulla Itävallan palvelukseen. Eduard Taaffe peri irlantilaisilta esi-isiltään Taaffen varakreivin ja Ballymoten paronin arvon. Hän oli keisari Frans Joosefin nuoruudenystävä. Aloitettuaan virkamiesuransa vuonna 1852 Taaffe yleni nopeasti. Hänet nimitettiin 1863 Salzburgin ja 1867 Ylä-Itävallan käskynhaltijaksi. Hän oli maaliskuusta 1867 alkaen sisäministerinä Friedrich Ferdinand von Beustin hallituksessa ja Beustin siirryttyä saman vuoden kesäkuussa valtakunnankansleriksi Taaffesta tuli joksikin aikaa vt. pääministeri. Hän vaikutti merkittävästi muun muassa Itävalta-Unkarin kompromissin toimeenpanoon Itävallan puoliskossa valtakuntaa. Joulukuussa 1867 nimitetyssä Karl von Auerspergin hallituksessa Taaffe oli puolustusministerinä ja pääministerin sijaisena. Hän puolusti hallituksen reformipolitiikkaa keisarin suuntaan. Taaffe nimitettiin Auerspergin tilalle pääministeriksi vuonna 1868. Hän kannatti myönnytysten tekemistä itsehallintoa vaativille tšekeille ja valtakunnan eteläslaaveille, mitä osa hänen hallituksensa ministereistä ei hyväksynyt. Tämä johti hallituksen kaatumiseen tammikuussa 1870.
Taaffe toimi uudelleen sisäministerinä Alfred Józef Potockin hallituksessa 1870–1871 ja Karl von Stremayrin hallituksessa 1879. Vuosina 1871–1879 hän oli Tirolin käskynhaltijana ja pyrki sovittelemaan alueen saksalaisen ja italialaisen väestön kielikiistoja. Palattuaan pääministeriksi elokuussa 1879 Taaffe onnistui muodostamaan kirkon asemaa puolustaneista itävaltalaisista sekä tšekkiläisistä ja puolalaisista maanomistajista koostuneen konservatiivisen koalition eli niin sanotun rautarenkaan, joka piti hänet vallassa seuraavat 14 vuotta. Hän sai pidettyä valtakunnan kansalliset ristiriidat aisoissa tekemällä maltillisia myönnytyksiä puolalaisille ja tšekkiläisille nationalisteille. Vuoden 1880 kieliasetus antoi tšekin kielelle jalansijan Böömin ja Määrin alueen hallinnossa, mikä auttoi sitomaan tšekit valtakunnan hallintoon. Taaffen hallitus myös laajensi äänioikeutta vuonna 1882 toteutetulla reformilla.
Ajan mittaan tšekkinationalistien vaatimukset kasvoivat eikä Taaffe saanut enää hallituksensa takana ollutta koalitiota pysymään kasassa. Hallitusta vastustanut nuortšekkiläinen puolue lisäsi huomattavasti kannatustaan vuoden 1891 vaaleissa, minkä jälkeen Taaffe onnistui kokoamaan uuden enemmistökoalition saksankielisistä liberaaleista, puolalaisista ja Karl Siegmund von Hohenwartin johtamista konservatiiveista. Taaffe joutui eroamaan valtakunnanneuvoston hylättyä marraskuussa 1893 hallituksen esityksen uudesta äänioikeuden laajentamisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eduard Taaffe Wikimedia Commonsissa
Eino Mäkilä (teollisuusneuvos)

Eino Johannes Mäkilä (17. marraskuuta 1915 Turku – 12. maaliskuuta 1981 Turku) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mäkilän vanhemmat olivat rikosetsivä Johan Anton Mäkilä ja Anna Maria Aaltonen ja puoliso vuodesta 1946 Toini Helvi Kumpulainen. Mäkilä tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui diplomi-insinööriksi Åbo Akademista 1939. Sellutekniikkaa hän opiskeli Darmstadtissa 1943–1944. Mäkilä oli ensin Oulu-yhtiön tutkimusinsinööri vuodesta 1944 sitten Vuoksenniska-yhtiön palveluksessa Imatralla erityistehtävissä 1951–1952 ja Turussa käyttöinsinöörinä 1952–1957. Joutseno-Pulpin tekninen johtaja hänestä tuli 1957 ja tehtaanjohtaja 1959. Yhtiön toimitusjohtaja Mäkilä oli Kurt Swanljungin jälkeen vuodesta 1962. Sairastuttuaan vakavasti vuonna 1977 hän jäi eläkkeelle seuraavana vuonna, jolloin hän sai myös teollisuusneuvoksen arvonimen. Mäkilällä oli useita alansa luottamustoimia, sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.
Drawing Restraint 9 (soundtrack)

| Drawing 9 Restraint Björk |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Julkaistu:  25. heinäkuuta 2005  23. elokuuta 2005
 Tuottaja(t): Björk, Mark Bell ja Valgeir Sigurðsson
 Kesto: 52.03
 Levy-yhtiö: One Little Indian
Björkin muut julkaisut
| Army of Me: Remixes and Covers 2005 | Drawing 9 Restraint 2005 | Volta 2007 |
Drawing Restraint 9 on Björkin soundtrack samannimisestä elokuvasta. Albumi ilmestyi  vuonna 2005.
Kappaleet

"Gratitude" (Barney, Björk) – 4:59
"Pearl" – 3:43
"Ambergris March" – 3:57
"Bath" (Björk, Akira Rabelais) – 5:07
"Hunter Vessel" – 6:36
"Shimenawa" – 2:48
"Vessel Shimenawa" – 1:54
"Storm" (Björk, Leila) – 5:32
"Holographic Entrypoint" (Barney) – 9:57
"Cetacea" (Barney, Björk) – 3:12
"Antarctic Return" – 4:18
Kappaleet > Toinen versio

"Gratitude" (Barney, Björk) – 4:59
"Petrolatum" – 6:10
"Pearl" – 3:43
"Ambergris March" – 3:57
"Bath" (Björk, Akira Rabelais) – 5:07
"Hunter Vessel" – 6:36
"Shimenawa" – 2:48
"Vessel Shimenawa" – 1:54
"Storm" (Björk, Leila) – 5:32
"Holographic Entrypoint" (Barney) – 9:57
"Cetacea" (Barney, Björk) – 3:12
"Antarctic Return" – 4:18
Durov

Durov tai Durova on muun muassa seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
Boris Durov (1937–2007), neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Nadežda Durova (1783–1866), Venäjän ensimmäinen naisupseeri
Nikolai Durov (s. 1980), venäläinen ohjelmoija ja matemaatikko
Pavel Durov (s. 1984), venäläinen yrittäjä ja verkkosivusto VK:n perustaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Eiden kirkko (Grimstad)

| Eiden kirkko Eide kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Grimstad, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1795
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eiden kirkko (norj. Eide kirke) on Grimstadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1795.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eiden kirkko (Grimstad) Wikimedia Commonsissa
El Pas de la Casa

El Pas de la Casa.
El Pas de la Casa on kylä Andorrassa Encampin pitäjässä. Kylässä oli 2 115 asukasta vuoden 2018 arvioiden mukaan. Se sijaitsee 2 050 metrin korkeudella merenpinnasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta El Pas de la Casa Wikimedia Commonsissa
Durance-luokka

| Durance-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  7 600 t (standardi) 17 800 t (kuormattu)
Pituus:  157,2 m
Leveys:  21,2 m
Syväys:  8,65 m (tyhjä) 10,80 m (kuormattu)
Koneteho:  2 × Pielstick 16 PC2-5 V 400 -dieselmoottoria
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  159, joista 8 upseeria
Aseistus
Ilmatorjunta:  1 x Bofors 40 mm 6 x 12,7 mm Browning M2 1 x SIMBAD
Durance-luokka on Ranskan laivaston monitoimitankkerien muodostama alusluokka. Ranskan laivastolle valmistuneiden viiden aluksen lisäksi on yksi alus HMAS Success valmistettu Australian laivastolle. Nimikkoalus Durance on myyty Argentiinan laivastolle.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Durance | Arsenal de Brest | 12. joulukuuta 1973 | 6. syyskuuta 1975 | 1. joulukuuta 1976 | Argentiinan laivastolle 1999 nimellä ARA Patagonia (B-1) |
| Meuse | Arsenal de Brest | 2. kesäkuuta 1977 | 2. joulukuuta 1978 | 21. marraskuuta 1980 | palveluksessa 2014 |
| Var | Arsenal de Brest | 8. toukokuuta 1979 | 1. kesäkuuta 1981 | 29. tammikuuta 1983 | palveluksessa 2014 |
| Marne | Arsenal de Brest | 4. elokuuta 1982 | 2. helmikuuta 1985 | 16. tammikuuta 1987 | palveluksessa 2014 |
| Somme | Arsenal de Brest | 3. toukokuuta 1985 | 3. lokakuuta 1987 | 7. maaliskuuta 1990 | palveluksessa 2014 |

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Durance-class tanker
Käännös suomeksi
Dark Archive

| Dark Archive> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  englanti, suomi
Jäsenet:  Joakim Lindholm, kitara (2016–)   Niko Aromaa, laulu (2016–)  
Entiset jäsenet:  Heidi Holappa, kitara (2016–2017)   Kitty, basso (2016–2017)  
Levy-yhtiö:  Inverse Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dark Archive on helsinkiläinen satanistinen black metal-yhtye, joka on perustettu vuonna 2016.
Historia

Dark Archive on perustettu vuonna 2016 Helsingissä. Yhtyeen perustivat kitaristi Joakim Lindholm ja laulaja Niko Aromaa. He alkoivat työstämään muutamia biisejä alkuun kahdestaan, mutta hyvin pian perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyivät kitaristi Heidi Holappa ja basisti Kitty.
Valmiita biisiaihioita yhtyeellä oli 5–7, joista ensimmäiselle julkaisulle kaavailtiin noin kolmea. Lopulta ensimmäiselle EP:lle, joka kantoi nimeä Abandon All Hope, päätyi intro mukaan lukien neljä biisiä. EP julkaistiin omatoimisesti ja sen miksasi sekä masteroi yhtyeen basisti Kitty, joka myös suunnitteli EP:n kansitaiteen. Julkaisu tapahtui loppuvuodesta 2016.
Vuoden 2017 alussa yhtyeestä erosivat ensin basisti Kitty ja pian sen jälkeen kitaristi Heidi Holappa henkilökohtaisten syiden takia.
Kuitenkin keväästä 2017 perustajajäsenet päättivät jatkaa yhtyeen toimintaa. He olivat yksimielisiä siitä, että entinen materiaali ja ensimmäisen EP:n suunta eivät olleet heidän yhteisten näkemystensä mukaisia. Tämän jatkopäätöksen jälkeen yhtye päätti tuottaa yksittäisiä kappaleita ja julkaista niitä yksi kerrallaan kuuntelijoille pienillä saatesanoilla ja omalla markkinoinnilla. Yhtyeen sanoituksissa kuuluu hyvin vahvasti bändin perustajajäsenten avoin satanistinen ideologia.
Dark Archive julkaisi kaiken kaikkiaan viisi kappaletta noin 1-2 kuukauden välein. Metallimediat huomioivat yksittäiset julkaisut, mutta muuten yhtye tuli tunnetuksi pääasiallisesti Facebookin metallikanavien kautta. Yhtye alkoi saamaan jalkaa oven väliin lähinnä Keski-Euroopan underground-piireissä mm. Ukrainassa, Portugalissa, Ranskassa, ja useissa Etelä-Amerikan maissa.
Kasvava kuuntelijakunta toivoi yhtyeen laittavan siihenastiset julkaisut yhden otsikon alle. Tästä ideasta muodostui yhtyeen toinen EP Cultivate Our Blood in Aeon, joka sisälsi viisi uutta kappaletta. Yhtye teki yhteistyötä suomalaisen Inverse Recordsin kanssa, jonka kanssa yhtye solmi julkaisukohtaisen sopimuksen sekä sopimuksen digilevityksestä.
Dark Archive on ilmoittanut julkaisevansa seuraavaksi täyspitkän albumin. Yhtye on myös ilmoittanut halukkuudestaan siirtyä livepuolelle sekä laajentaa jäsenmääräänsä keikkailun vaatimalle tasolle.
Oskari Niekka (Re-Armed) liittyi bändin toiseksi kitaristiksi kesäkuussa 2018.
20.8.2018 bändi julkaisi tehneensä sopimuksen australialaistaustaisen Iain Huntleyn kanssa basistin paikasta. Huntley on soittanut aiemmin muun muassa yhtyeissä Elegeion, Malignus, Rapture, Diffuse Content jaWalking Dead Suicide.
20.7.2018 Dark Archive julkaisi Inverse Recordsin avustuksella musiikkivideon singlelle "Morningstar", joka on osa tulevaa myöhemmin julkaistavaa täyspitkää.
Vuonna 2022 yhtye julkaisi ensimmäisen täyspitkän albumin Reunite The Darkness. Yhtye aloitti black metal -tyylisenä, mutta on lisännyt death metal -elementtejä, joita albumilla yhdistetään.
Jäsenet

Joakim Lindholm – kitara, sävellys (2016–)
Niko Aromaa – laulu, sanoitukset (2016–)
Jäsenet > Entiset Jäsenet

Kitty – basso (2016–2017)
Heidi Holappa – kitara (2016–2017)
Iain Huntley - basso (2018-2021)
Alpo Laitinen - rummut (2019-2021)
Oskari Niekka - kitarat (2019-2020)
Diskografia > Albumit

Reunite the Darkness (2022)
Diskografia > EP:t

Abandon All Hope (2016, omakustanne)
Cultivate Our Blood in Aeon (2018, Inverse Records)
Diskografia > Singlet

Morningstar (20.7.2018, Inverse Records)
Arvostelut

Markus Salmela antoi Cultivate Our Blood in Aeon EP:lle arvosanaksi 4/5 tähteä Metalliluola.fi-sivustolla.
Devin Joseph Meaney antoi "Cultivate Our Blood in Aeon" EP:lle arvosanaksi 10/10 aeafanzine.blogspot.fi-sivustolla.
Aiheesta muualta

Dark Archive Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
/ Dark Archive Facebookissa
Dark Archive Soundcloud.comissa (englanniksi)
Dark Archive Instagramissa
Dark Archive Twitterissä
Eidfjord

Eidfjord on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Eidfjordin kunta perustettiin vuonna 1891, kun se erotettiin Ulvikin kunnasta. Eidfjordin ja Ullensvangin kunnat yhdistettiin 1964 ja erotettiin jälleen omiksi kunnikseen 1977. Vuoden 2022 alussa Eidfjordissa oli 937 asukasta.
Eidfjordin vanha kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eidfjord Wikimedia Commonsissa
Hordalandin läänin kunnat
Askøy
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjell
Fusa
Granvin
Jondal
Kvam
Kvinnherad
Lindås
Masfjorden
Meland
Modalen
Odda
Os
Osterøy
Radøy
Samnanger
Stord
Sund
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Voss
Øygarden
Norjan läänit | Norja
Durmålsfjellet

Durmålsfjellet
Durmålsfjellet nähtynä Skjomen-vuonon yli pohjoisesta, Skjombrua-sillalta toukokuussa 2009.
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 408 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Durmålsfjellet on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuori Narvikin kunnassa, Norjassa. Korkein huipuista yltää merenpinnan tasosta mitattuna 1 408 metriin. Muiden huippujen korkeudet etelästä pohjoiseen ovat 1 390 m, 1 402 m, 1 338 m, 1 361 m (Lappviktinden) ja 1 170 m. Korkein huippu sijoittuu 1 402 metrisen ja 1 338 metrisen huipun väliin. Huippujen länsipuolella sijaitsee Durmålsvatnetin ylänköjärvi.
Durotrigit

Kelttiheimojen asuinalueet Etelä-Englannissa.
Durotrigit (Durotriges) olivat kelttiheimo, joka asui muinaisen Britannian Dorsetissa. Heidän läntisiä naapureitaan olivat dumnonit ja itäisiä belgit. Durotrigeilla ei ollut yhtä kuningasta, vaan heimo oli jakautunut paronikuntiin, joita hallitsivat itsenäiset ylimykset. Hengistbury Headissa oli kuitenkin rahapaja, mikä saattaa viitata jonkinlaiseen keskushallintoon. Durotrigien alueella oli poikkeuksellisen paljon vahvasti varustettuja mäkilinnoja. Näistä tunnetuin oli Dunum eli Dorsetin Hod Hill, jota roomalaiset sittemmin laajensivat.
Roomalaisaikaisia durotrigien kaupunkeja olivat Durnovaria (nykyinen Dorchester) ja Lindinis (nykyinen Ilchester), joissa oli mahdollisesti ympärysmuurit.
Despite

| Despite> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  thrash metal groove metal
Kotipaikka:   Göteborg, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Alex Losbäck Holstad, laulu   Timmy Leng, kitara   Oscar Nilsson, rummut  
Entiset jäsenet:  John Lidén, kitara   Joseph Astorga, rummut   Fredrik Meister, basso   Johan Sporre, kitara  
Levy-yhtiö:  Tractor Productions  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Despite on ruotsalainen metallia soittava yhtye. Vuonna 1998 perustettu yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "In Your Despite" maaliskuussa 2009.
Albumi "In Your Despite" lanseerattiin koko Euroopassa 11 elokuuta 2009.
Konsertit

Despite teki ensimmäisen ulkomaankeikkansa Suomessa, Loimaan Heimolinnassa 7 marraskuuta 2009 konserttitapahtumassa "Heviä isänpäivää".
Jäsenet

Alex Losbäck Holstad – laulu (2007 -  )
Timmy Leng – kitara (1998 -  )
Oscar Nilsson – rummut (2009 -  )
Entiset jäsenet

John Lidén – kitara (2006 - 2009)
Joseph Astorga – rummut (2006 - 2009)
Fredrik Meister – basso (1998 - 2010)
Johan Sporre – kitara (2009 - 2010)
Diskografia > Studioalbumit

In Your Despite (2009)
Clenched (2010)
Synergi (2016)
Diskografia > EP:t

EPic (2013)
Diskografia > Singlet

Chaos Trigger (2014)
Praedonum (2015)
Breathe (2017)
Echo Chamber (2019)
Aiheesta muualla

Despite Myspacessa (englanniksi)
Durmålstinden (Langdalen)

Durmålstinden
Durmålstindenin luoteispuoli maaliskuussa 2012.
| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Lyngsalpene, Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 265 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Durmålstinden (pohjoissaameksi Spiidnegáisá) on Skandien Lyngsalpenen osassa sijaitseva vuorenhuippu Tromssan läänissä, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 265 metriä. Se sijoittuu kahden kunnan, Omasvuonon ja Tromssan rajalle.
Daniel Castellani

Daniel Castellani
Daniel Jorge Castellani (s. 21. maaliskuuta 1961 Buenos Aires) on argentiinalainen lentopallovalmentaja ja entinen lentopalloilija. Hän toimi Suomen miesten lentopallomaajoukkueen päävalmentajana vuoden 2011 alusta vuoden 2012 lokakuuhun asti. Castellanin sopimus oli määräaikainen. . Valmentajaurallaan Castellani on valmentanut myös Puolan ja Argentiinan miesten maajoukkueita sekä useita huippujoukkueita seurajoukkuetasolla.
Pelaajana Castellani saavutti muun muassa Argentiinan joukkueen kapteenina olympiapronssia Soulin olympialaisissa 1988. Castellani on kolminkertainen Puolan mestari valmentajana sekä kertaalleen Turkin mestari valmentajana. Hän valmensi Puolan maajoukkueen EM-kultaan vuonna 2009. Castellania pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista argentiinalaispelaajista.
Pelaajaura > Alkuvuodet

Castellani aloitti urheiluharrastuksensa jalkapallon parissa, mutta siirtyi pian koripalloon. Mielenkiinto lopahti kuitenkin nopeasti koripalloon, ja nuorukainen päätti aloittaa lentopallon, jonka hän tunsi heti omaksi lajikseen. Lentopalloa Castellani pelasi samassa joukkueessa yhden maailman kaikkien aikojen parhaimman Diego Maradonan kanssa, josta muodostui hyvä ystävä hänelle. Vuosituhannen vaihteessa, Maradonan ollessa kuoleman porteilla, oli Castellani tukemassa ystäväänsä sairaalassa. Maradonan luokse päästettiin vain harvat ja valitut - Daniel oli yksi heistä.
Pelaajaura > Ammattilaisura

Castellani edusti pelaajaurallaan Argentiinan pääsarjassa Boca Juniorsia ja  Gymnasia La Plataa. Ulkomaille hän siirtyi vuonna 1983 ollessaan 22-vuotias. Argentiinalainen loi menestyksekkään uran myös ulkomaisissa sarjoissa. Hän pelasi kymmenen vuotta eri seuroissa Italiassa ja Brasiliassa, jotka olivat jo tuolloin maailman parhaimpia lentopalloliigoja maailmassa. Vuonna 1986 Castellani voitti CEV-cupin italialaisen Falconaran riveissä.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Castellani kuului Argentiinan maajoukkuemiehistöön vuosina 1976-88. Hän esiintyi ennen miesten maajoukkueuraansa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 1977 Castellani oli Argentiinan nuorten maajoukkueen mukana nuorten MM-kisoissa, josta tuloksena oli yhdeksäs tila. Jo vuotta myöhemmin Castellani esiintyi aikuisten maajoukkueessa MM-kisoissa, josta tuloksena oli 22. sija.
Castellani voitti nuorten maajoukkuepaidassa vuonna 1980 Etelä-Amerikan mestaruuden ja oli vuotta myöhemmin hopealla. Vuonna 1982 argentiinalainen voitti miesten maajoukkuepaidassa pronssia MM-kotikisoissa. Castellanin ura päättyi A-maajoukkueessa vuoden 1988 Soulin olympialaisiin, jossa hän toimi joukkueensa kapteenina. Argentiina voitti kapteeninsa johdolla pronssia olympiakisoista.
Castellani päätti kyseisiin olympialaisiin 12 vuotta kestäneen maajoukkueuransa, johon mahtui myös toiset olympialaiset (Los Angeles -84), kolmet MM-kisat (1978, 1982 ja 1986) ja maailman cup.
Valmentajaura > Argentiinan A-maajoukkue ja pääsarja

Castellani oli vasta 32-vuotias, kun hänelle tarjottiin sopimusta kotimaansa maajoukkueen päävalmentajana. Siihen hän tarttui ja nosti Argentiinan takaisin maailman huippujoukkueiden joukkoon. Argentiina sijoittui Castellanin valmennuksessa vuoden 1996 Atlantan olympialaisissa kuudenneksi. Argentiinan maajoukkueen jälkeen Castellani valmensi Italian liigassa Gioia del Collea kaudella 2001-02, jonka jälkeen hän valmensi menestyksellisesti kotimaansa pääsarjassa Origenes Bolivaria kausilla 2002-06. Tämän jälkeen Castellani siirtyi Puolaan valmentamaan.
Valmentajaura > Belchatow ja Puolan maajoukkue

Castellani esiintyi Puolan maajoukkueen päävalmentajana 2009-10, minkä hän valmensi yllättäen EM-kultaan vuonna 2009. Puolan maajoukkueen ykköstähdet olivat sivussa läpi maajoukkuekauden, jonka vuoksi Castellani joutui ajamaan nuoria pelaajia sisään, jotka olivat vasta kolkuttelemassa maajoukkueen portteja. Huonosti menneen maailmanliigakauden jälkeen epäiltiin Puolan menestymismahdollisuuksia EM-kisoissa, mutta joukkue yhdessä valmentajansa kanssa yllätti kaikki mestaruudella. Suomi oli esimerkiksi voittanut Puolan kesän maailmanliigan otteluissa kolmesti.
Ennen Puolan maajoukkuevalmennuspestiä Castellani ehti valmentaa Puolan liigassa sen ehdotonta huippujoukkuetta SKRA Belchatowia, jonka Castellani valmensi kolme kertaa peräkkäin maan mestaruuteen ja kahdesti Puolan Cupin mestariksi kausilta 2007 ja 2009. Castellanin alaisuudessa SKRA Belchatowissa pelasi suomalainen Janne Heikkinen kyseisillä kausilla. Lisäksi Belchatow voitti argentiinalaisen alaisuudessa Mestareiden liigan pronssia kaudella 2008.
Puolan maajoukkuetta Castellani valmensi aina vuoden 2010 MM-kisoihin asti. Castellani laitettiin syylliseksi Puolan heikkoon menestykseen kisoissa, ja hän sai potkut maajoukkuevalmentajan pestistä. Sittemmin on todettu, että Puolan tie menestykseen olisi ollut kivenalla, sillä MM-kisojen lohkojaot olivat Puolalle myrkkyä. Puola olisi alkusarjan päätösottelun tappiolla saanut helpon jatkolohkon, mutta Castellani ei halunnut joukkueensa häviävän tahallaan. Puola voitti alkusarjan päätösottelussa Serbian ja sai vastaansa jatkolohkossa tulevan maailmanmestarin Brasilian ja Bulgarian. Puola hävisi joukkueille ja tippui mitalipeleistä. Huono menestys MM-kisoissa johti Castellanin erottamiseen.