stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eric Reitz

| Eric Reitz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1982 (ikä 42) Detroit, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Sibir Novosibirsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  37
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2012
Aik. seurat:  Minnesota Wild (NHL) New York Rangers (NHL) Houston Aeros (AHL) Barrie Colts (OHL)
NHL-varaus:  170., 2000 Minnesota Wild
Eric Reitz (s. 29. heinäkuuta 1982 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edusti muun muassa 2009–2010 KHL-seura Sibir Novosibirskia. Hän pelasi NHL:ssä 37 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua Minnesota Wildissa sekä 11 runkosarjaottelua New York Rangersissä.
Aiheesta muualla

Eric Reitz The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Yukiya Arashiro

| Yukiya Arashiro |
| --- | --- |
 Yukiya Arashiro vuoden 2009 Dunkerquen neljän päivän ajossa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1984 (ikä 40)
Kansalaisuus:   Japani
Pyöräilijä
Joukkue:  Toscana Factory Team Vini Fantini
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2006 2007 2008 2009–2015  2016 2017–2024    2025–:  Cycle Racing Team Vang Nippo Corporation Meitan Hompo - GDR Bbox Bouygues Télécom / Team Europcar Lampre-Merida Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious Toscana Factory Team Vini Fantini
Suurimmat voitot
 Tour du Limousin 2012 
 Tiedot päivitetty: 4. tammikuuta 2025 
Yukiya Arashiro (jap. 新城幸也, Arashiro Yukiya; s. 22. syyskuuta 1984 Ishigaki) on japanilainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa japanilaisjoukkueissa Cycle Racing Team Vang 2006, Nippo Corporation - Meitan Honpo co. LTD - Asada 2007 ja Meitan Hompo - GDR 2008. Kausilla 2009–2015 hän kilpaili ranskalaistallissa, aiemmalta nimeltään Bbox Bouygues Télécom, sittemmin Team Europcar. Vuonna 2016 hän edusti Lampre-Meridaa, vuosina 2017–2024 Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victoriousta ja vuodesta 2025 alkaen Toscana Factory Team Vini Fantinia. Ranskan ympäriajossa 2009 hänestä ja Fumiyuki Beppusta tulivat ensimmäiset japanilaiset, jotka ovat ajaneet Ranskan ympäriajon maaliin.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Kuusiluoto (Vanhankaupunginselkä)

Kuusiluoto nähtynä Hermannin rantapuistosta Kyläsaaresta.
Kuusiluoto (ruots. Granholmen) on noin hehtaarin kokoinen saari Helsingissä keskellä Vanhankaupunginselkää, Lammassaaren eteläpuolella Viikinrannassa. Saareen johtaa vähän yli kilometrin pituinen pitkospuupolku Lammassaaresta Vanhankaupunginlahden suojelualueen ruovikon halki. Kuusiluoto on pääosin kallioinen ja karu, mutta sen rannoilla on tiheää lehtimetsää. Saaressa on vanha puuhuvila, jonka Vanhankaupungin kulttuuri-ekologinen klubi ry on vuokrannut käyttöönsä. Kuusiluoto on yleistä virkistysaluetta, suosittu lintujen tarkkailualue ja retkikohde. Kesäisin saaressa pidetään lampaita hoitamassa maisemaa.
Näkymä Kuusiluodosta kohti Kalasatamaa.
Historiaa

Helsingin kaupungin omistama Kuusiluoto oli vuodesta 1908 osittain ja vuodesta 1957 kokonaan vuokrattuna Suomen Luterilaiselle Evankeliumiyhdistykselle aina vuoteen 1973 saakka. Saaressa olleen vanhan puuhuvilan viereen yhdistys rakensi saareen pienen kirkon ja muita rakennuksia. Kirkkorakennusta ei koskaan vihitty kirkoksi, vaan sitä käytettiin myös ruokalana. Vielä 1970-luvun keskivaiheilla Kuusiluotoon kuljettiin veneellä Vantaanjoen suulta tai Lammassaaresta, mutta nykyisin lahti on niin ruovikoitunut, että saareen kuljetaan helpoimmin jalan pitkospuita pitkin. 1970-luvulla saaren ränsistyneissä ja sähköttömissä rakennuksissa majaili asunnottomia, joita Helsingissä oli tuolloin yli 5 500.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuusiluoto Wikimedia Commonsissa
Hautajärvi, Harri: Kivikaupungista luonnon helmaan. Vapaa-ajanviettoa Helsingin Vanhankaupunginlahdella.  Rakennustaiteen seuran jäsentiedote, 2005/2.
Haapanen, Eero: Sörkkalaisten Vanhankaupunginlahti”, teoksessa Viikki. Helsingin Vanhankaupunginlahden historiaa ja luontoa.  Tammi, Helsinki, 2000.
Kuusiluodon vapaasti laiduntavia lampaita
Kakolanmäki

Lääninvankila pohjoisesta, kuva todennäköisesti 1890-luvun alkupuolelta.
Näkymä Kakolanmäelle Linnankadulta
Kakolanmäki (ruots. Kakolabacken) on Turun keskusta-alueella sijaitseva mäki, joka on yksi Turun seitsemästä kukkulasta. Mäellä toimivat vuoteen 2007 Turun vankilan keskusvankila ja lääninvankila.
Mäen korkeus on 42 metriä merenpinnan yläpuolella.
Historia

Kakolanmäki oli 1500-luvulta 1800-luvulle paljaaksi hakattu ja kivikkoinen kukkula. Carl Ludvig Engelin asemakaavassa mäki jätettiin rakentamattomaksi. Vuonna 1858 valmistui vankilarakennus mäen laelle ja 1850-luvun lopussa vankilan ja Kakolanmäen vieressä kulkevan Linnankadun välinen alue istutettiin puistoksi.
Vankila muutti mäeltä syksyllä 2007 Turun Saramäkeen, jolloin Kakolanmäki ja sillä sijaitsevat vankilan kiinteistöt vapautuivat kaupungin käyttöön. Vankilakäytöstä vapautuvalle alueelle on suunniteltu rakennettavaksi sekä asuntoja että liiketiloja. Alueen kaavoitus perustuu suurelta osin arkkitehti Pekka Helinin Linnavuori-nimiseen suunnitelmaan. Kakolanmäen rinteeseen on myös rakennettu Funikulaari-niminen köysirata, kansan suussa "jumikulaari" tai "Funeraali" (Sv.: "funeralen").
Kakolanmäkeen valmistui vuonna 2008 Kakolan jätevedenpuhdistamo, joka on rakennettu kallion sisälle. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa.
Museovirasto on määritellyt Kakolanmäen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla

Sen seitsemän kukkulaa, Turun Sanomat, 2002
Lauri Tierala

| Lauri Tierala |
| --- | --- |
 Tierala vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1980 (ikä 44–45)
Ammatti:  kansliapäällikkö
Muut tiedot
Koulutus: valtiotieteiden maisteri (2006)
Lauri Antero Tierala (s. 1980) on suomalainen virkamies, joka on työskennellyt maaliskuusta 2024 tasavallan presidentti Alexander Stubbin kansliapäällikkönä. Tätä ennen Tierala työskenteli vuosina 2023–2024 ulkoministeri Elina Valtosen ja puolustusministeri Antti Häkkäsen valtiosihteerinä. Vuosina 2022–2023 hän toimi ohjelmajohtajana Yliopistollisen Eurooppa-instituutin School of Transnational Governance -keskuksessa Firenzessä.
Ura

Tierala valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2006. Hänen pro gradu -tutkielmansa ”Äläkä luota vieraaseen apuun”: Suomen sotilaallinen liittoutumattomuus Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa käsitteli Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa Kylmän sodan jälkeisessä eurooppalaisessa kontekstissa.
Tierala työskenteli vuosina 2000–2002 Kokoomuksen Nuorten Liiton viestintäsihteerinä sekä Nuorten tasavalta -lehden päätoimittajana ja vuosina 2002–2003 Puolustusvoimien Ruotuväki-lehdessä. Vuosina 2004–2005 hän toimi Brysselissä europarlamentaarikko Alexander Stubbin poliittisena avustajana. Tierala työskenteli vuosina 2006–2008 Eurooppalainen Suomi ry:n toiminnanjohtajana.
Vuosina 2008–2010 Tierala työskenteli virkamiehenä valtioneuvoston kanslian EU-sihteeristössä. Vuosina 2010–2015 hän toimi ministeri Stubbin erityisavustajana: ulkoministeriössä vuosina 2010–2014, valtioneuvoston kansliassa vastaten EU-asioista vuosina 2014–2015 Stubbin ollessa pääministeri ja valtiovarainministeriössä vastaten kansainvälisistä sekä EU-asioista vuonna 2015.
Tierala työskenteli vuosina 2015–2018 lentoyhtiö Finnairilla yhteiskuntasuhteiden parissa. Vuosina 2018–2021 hän työskenteli viestintätoimisto Milttonilla osakkaana ja johtavana asiantuntijana. Vuosina 2021–2023 Tierala työskenteli Italian Firenzessä Yliopistollisen Eurooppa-instituutin STG-keskuksessa Euroopan digitaalisen median seurantakeskuksen (lyh. EDMO) ohjelmajohtajana.
Tierala toimi vuosina 2022-2024 kokoomuksen ulkopoliittisen verkoston puheenjohtajana.
Orpon hallituksen hallitusneuvotteluissa Tierala toimi ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa käsitelleessä Kansainvälinen ja aktiivinen Nato-Suomi -työryhmässä kokoomuksen neuvottelijana. Heinäkuussa 2023 Tierala nimettiin puolustusministeri Antti Häkkäsen ja ulkoministeri Elina Valtosen valtiosihteeriksi.
28. helmikuuta 2024 presidentti Sauli Niinistö nimitti Tieralan tulevan presidentin Alexander Stubbin kansliapäälliköksi. Hän aloitti tehtävässään 1. maaliskuuta 2024.
Muuta

Tierala oli Suomen Atlantti-Seuran hallituksen jäsen vuosina 2013–2017. Suomalais-japanilaisen kauppakamarin hallituksen jäsen hän oli vuosina 2017–2018.
Pääministeri Alexander Stubb saapumassa EPP:n kokoukseen maaliskuussa 2015. Takavasemmalla Lauri Tierala.
Lähiöbotox

| LÄHIÖBOTOX> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2018– 
Tyylilaji:  rap metal,   hardcore,   crossover thrash
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Luyeye Konssi, laulu   Hanad Hassan, laulu    Juho Rantanen, kitara   Samuli Peurala, bassokitara   Lauri Ojala, rummut  
Entiset jäsenet:  Jaakko Luomanen (2018-2023), kitara   Harto Haukkaluoma (2018-2025), kitara  
Levy-yhtiö:  Ranka kustannus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lähiöbotox (tyyliteltynä LÄHIÖBOTOX) on suomalainen, vuonna 2018 perustettu metalliyhtye.
Taustaa

Vuoden 2018 tammikuussa Roihupellon teollisuusalueella perustettu yhtye, jonka jäseniä ovat räppärit Seksikäs-Suklaa (Luyeye "Viki" Konssi) ja Dosdela (Hanad Hassan) sekä punk-yhtye Lighthouse Projectissa soittaneet Lauri Ojala, Juho Rantanen ja Samuli Peurala.
Yhtye julkaisi ennen ensimmäistä EP:tään kolme singleä, muun muassa kappaleen "Kato mua silmiin (kusipää)". Vuoden 2020 alussa yhtye alkoi tehdä ensimmäistä albumiaan, joka julkaistiin elokuussa 2020. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Kitaristi Jaakko Luomanen erotettiin yhtyeestä maaliskuussa 2023. Yhtye ilmoitti helmikuun 2025 alussa, ettei sen perustajajäsen kitaristi Harto Haukkaluoma jatka sen riveissä.
Vuonna 2024 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Ranka Kustannuksen kanssa. Lähiöbotox sai Vuoden metalli -palkinnon vuoden 2025 Indie Awardsissa.
Diskografia > Albumit

Rikkinäinen Suomi (2020)
Itä-Metal (2022)
Surullinen tapaus – sellaista on vapaus (2024)
Diskografia > EP:t

LÄHIÖBOTOX EP (2019)
Diskografia > Singlet

”KATO MUA SILMIIN (KUSIPÄÄ)” (2018)
”LIIAN KAUKANA” (2018)
”NIIKU97” (2019)
”Soittakaa Kytät!” (2020)
”Lähiöni tuote feat. Marco Aro ja Samy Elbanna” (2022)
”Surupuku” (2023) (Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus cover)
”Ei toivoa” (2024)
”Lähiömaksu feat. Respektor ” (2024)
”En kadu mitään” (2024)
”Elämältä kaiken saat I feat. Rosluv” (2024)
Merenneito (näytelmä)

| Merenneito> Fruen fra havet |
| --- | --- |
 Agnes Mowinckel Ellida Wangelin roolissa näytelmän esityksessä Balkongen-teatterissa Oslossa vuonna 1928.
Kirjoittaja:  Henrik Ibsen
Kirjoitettu:  Münchenissä vuonna 1888
Alkuperäiskieli:  norja
Tyylilaji:  psykologinen draama
Tapahtumapaikka ja -aika:  Pieni merikaupunki Pohjois-Norjassa kesällä
Kantaesitys:  12. helmikuuta 1889
Kantaesityspaikka:  Kristianian teatteri, Kristiania ja Hoftheater, Weimar
Merenneito (suomeksi myös Meren tytär ja Meren nainen; norj. Fruen fra havet) on norjalaisen Henrik Ibsenin kirjoittama viisinäytöksinen näytelmä vuodelta 1888. Se oli Ibsenin ensimmäinen mystinen psykologinen draama.
Ibsen kirjoitti Merenneidon Münchenissä vuonna 1888. Näytelmä julkaistiin ensi kerran kirjana 28. marraskuuta vuonna 1888 ja siitä otettiin 10 000 kappaleen painos. Sen kustansi Gyldendalske Boghandel. Näytelmä sai kantaesityksensä samanaikaisesti Kristianian teatterissa ja Hoftheaterissa Weimarissa 12. helmikuuta vuonna 1889. Vaikka kirja sai vaihtelevia arvioita, kantaesitys Kristianiassa sai erinomaisen vastaanoton.
Näytelmän ovat suomentaneet sekä Hilda Asp, Yrjö Koskelainen että Rauno Ekholm.
Juoni

Merenneito sijoittuu kesäiseen pieneen merikaupunkiin Pohjois-Norjassa. Tohtori Wangelilla on ensimmäisestä avioliitostaan kaksi tytärtä, Bolette ja Hilde. Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen hän meni naimisiin häntä paljon nuoremman majakanvartijan tyttären, Ellidan, kanssa. Wangel ja Ellida olivat saaneet pojan, joka kuoli vauvana. Lapsen kuolema johti avio-ongelmiin, ja Wangel alkoi huolestua vaimonsa mielenterveydestä. Hän on kutsunut Boletten entisen opettajan Arnholmin kylään ja toivoo tämän vierailun tekevän Ellidalle hyvää. Arnholm kuitenkin ymmärtää kutsun väärin ja luulee Boletten odottavan häntä. Hän kosii Bolettea, joka vastahakoisesti suostuu menemään entisen opettajansa kanssa naimisiin. Bolette näkee avioliiton Arnholmin kanssa ainoana mahdollisuutenaan päästä näkemään maailmaa.
Kymmenen vuotta aiemmin Ellida oli ollut kihloissa merimiehen kanssa. Murhattuaan kapteenin merimiehen täytyi paeta, mutta hän pyysi Ellidaa odottamaan hänen paluutaan. Ellida yritti purkaa kihlauksen, mutta miehellä on suuri ja vangitseva valta häneen. Kun mies palaa vuosien jälkeen hakemaan Ellidan mukaansa, Wangel tajuaa, että hänen on annettava vaimolleen vapaus valita, jääkö tämä hänen luokseen vai lähteekö muukalaisen matkaan. Ellida päättää jäädä aviomiehensä luo. Muukalainen lähtee, ja Ellida ja Wangel jatkavat yhteistä elämäänsä.
Juoni > Henkilöhahmot

Tohtori Wangel, piirilääkäri
Ellida, Wangelin toinen vaimo
Bolette ja Hilde, Wangelin tyttäret ensimmäisestä avioliitosta
Yliopettaja Arnholm
Lyngstrand
Ballested
muukalainen
kaupungin nuorta väkeä
turisteja
kesävieraita
Esityshistoriaa

Kantaesityksestään lähtien Merenneitoa on aktiivisesti esitetty eri kielillä teattereissa ympäri maailmaa. Näytelmä on tuotettu esimerkiksi Broadwaylla New Yorkissa kuudesti.
Merenneito sai Suomen kantaesityksensä nimellä Meren tytär nykyisessä Kansallisteatterissa 22. helmikuuta vuonna 1889. Tällöin näytelmän oli suomentanut Hilda Asp. Myöhemmin näytelmää on esitetty muun muassa Kansallisteatterissa vuosina 1939 ja 1980. Näytelmän teatteriesitys vuonna 1939 pohjautui Yrjö Koskelaisen tekemään suomennokseen. Vuoden 1980 Meren nainen -nimellä esitetty teatteriesitys sen sijaan pohjautui Rauno Ekholmin tekemään suomennokseen.
Kirjallisuutta

Ibsen, Henrik: Merenneito: 5-näytöksinen näytelmä.  (Fruen fra havet: skuespil i fem akter, 1888.)  Suomentanut Yrjö Koskelainen. Porvoo:  WSOY, 1910.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merenneito (näytelmä) Wikimedia Commonsissa
Merenneito luettavissa suomeksi Gutenberg-projektin sivustolla
Sten Söderström

Sten Håkansson Söderström (21. syyskuuta 1948 Kotka – 6. syyskuuta 1996 Vaasa) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän edusti kansanedustajana Suomen kansan demokraattisen liittoa (1979–1986) ja Demokraattista vaihtoehtoa (1986–1987). Söderström oli ammatiltaan lääkäri ja hän toimi aktiivisesti Lääkärin sosiaalinen vastuu -järjestössä sekä Sosialistisessa terveysrintamassa. Söderström oli myös kunnanvaltuutettu Mustasaaressa ja Vaasassa sekä presidentin valitsijamies 1982.
Sten Söderström liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen vuonna 1975. SKP:n Vaasan piirijärjestössä toiminut Söderström valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin vaalipiiristä vaaleissa 1979. Söderströmiä tuki etenkin SKP:n oppositio eli niin sanotut taistolaiset. Vuoden 1981 edustajakokouksessa hänet valittiin SKP:n keskuskomitean varajäseneksi ja myöhemmin jäseneksi. SKP:n hajaannuttua 1980-luvun puolivälissä Söderström siirtyi Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) ja Devan riveihin. Vuonna 1986 hänet valittiin SKPy:tä edeltäneen SKP:n järjestöjen keskuskomiteaan.
Söderström oli Suomi–Kuuba-seuran varapuheenjohtaja.
Vuonna 1980 Söderströmin tukiryhmä alkoi julkaista Työväen Pohjanmaa -lehteä. Söderström oli myös taistolaisten (vuonna 1988 lopettaneen) Arbetartidningen Enhet -lehden viimeinen päätoimittaja.
Vaasan kaupunginvaltuuston Kommunistien ja sitoutumattomien valtuustoryhmään kuulunut Söderström siirtyi Vasemmistoliiton ryhmään kesäkuussa 1990.
Sten ”Stena” Söderström kuoli hirvikolarissa syyskuussa 1996.
Aiheesta muualla

.aspx Sten Söderström Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansandemokraattien kansanedustajat
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Alppi  Astala  Björklund (1979–1982)  Ekorre  Hirvelä  Hyvönen (1979–1980)  Jokinen  Jokiniemi  Juvela  Järvenpää  Kainulainen (1982–1983)  Kemppainen  Kivistö  Koskenniemi  Koskinen  Kuoppa  Laine  Liedes  Mattsson  Männistö  Niskanen  Peltola (1980–1983)  Puhakka  Pursiainen  Rosnell  Ruotsalainen  Rytkönen  Saarinen  Saarto  Salminen  Säilynoja  Söderström  Tamminen  Tennilä  Toiviainen  Uitto  Wahlström  Vähäkangas 
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Alppi  Astala  Helle  Hirvelä  Kautto  Kemppainen  Kivistö (1983–1985)  Koskenniemi  Kuoppa  Laaksonen  Laine  Leppänen  Liedes (1983–1985†)  Mustonen (1983, 1985–1987)  Männistö  Peltola (1985–1987)  Pursiainen  Rosnell  Saarto (1983–1986)  Salminen  Stenius-Kaukonen  Säilynoja  Söderström  Tennilä  Toiviainen  Turpeinen  Uitto (1986–1987)  Vepsäläinen  Vähäkangas 
Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (18):  Aaltonen  Fred  Kangas  Kauppi  Lillqvist  Linna  Malm  Mäki-Hakola  Norrback  Pihlajamäki  Pohto  Raudasoja  Renlund  Saarikoski  Söderström  Tuomaala  Uusitalo  Wahlström 
| n k Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (18):  Aaltonen  Aho  Koivisto  Linna  Malm  Mäki-Hakola  Nordman  Norrback  Nyby  Pihlajamäki  Pohto  Renlund  Saari  Saarikoski  Söderström  Tuomaala  Urpilainen  Vihriälä 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Kalajärven terveysasema

| Kalajärven terveysasema |
| --- | --- |
Osoite:  Ruskaniitty 4, 02970 Espoo
Sijainti:  Kalajärvi, Espoo
Koordinaatit:  60.30607°N, 24.73949°E
Kalajärven  terveysasema
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalajärven terveysasema on Espoon kaupungin terveysasema, joka toimii Kalajärven palvelukeskuksessa, pohjoisespoolaisessa Kalajärven kaupunginosassa. Terveysasema muutti Kalajärven palvelukeskukseen tammikuussa 1995.
Aiheesta muualla

Hätätilanteet (Arkistoitu – Internet Archive) (espoo.fi)
Terveysasemat Espoossa (Arkistoitu – Internet Archive) (espoo.fi)
Palvelukartta: Kalajarven terveysasema (hel.fi)
Yhdistynyt kuningaskunta

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (engl. United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland,  kuuntele ääntämys (ohje)), virallisesti myös Iso-Britannia ja Pohjois-Irlanti tai Yhdistynyt kuningaskunta, on saarivaltio Länsi-Euroopassa. Se muodostuu Englannista, Skotlannista ja Walesista, jotka sijaitsevat Ison-Britannian saarella, sekä Irlannin saarella sijaitsevasta Pohjois-Irlannista. Tämän lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta hallitsee eräitä näiden lähellä sijaitsevia saaria ja saaristoja sekä muutamia kaukaisia meren­takaisia alueita.
Yhdistyneen kuningaskunnan pinta-ala on 243 610 neliökilometriä ja asukasluku noin 67,8 miljoonaa.
Brittiläinen imperiumi oli pitkään ainoa supervalta.  Se alkoi Englannin siirtomaista Pohjois-Amerikassa ja hallitsi parhaimmillaan 1900-luvun alkupuolella yli neljäsosaa maailman väestöstä ja pinta-alasta. Falklandinsaaria ja Gibraltaria Britannia hallitsee vieläkin. Britannian asevoimat olivat aikanaan maailman suurimmat ja sen laivasto hallitsi maailman kaikkia meriä. Britannia saavutti asemansa monien suurien sotien kautta, varsinkin kun se oli niissä voittajien puolella johtavassa asemassa. Tällaisia sotia olivat esimerkiksi seitsenvuotinen sota, Napoleonin sodat sekä ensimmäinen ja toinen maailmansota.
Maailmansotien jälkeinen suuri velka aiheutti brittiläisen imperiumin lopun ja siirtokuntien rauhallisen itsenäistymisen. Britannia menetti supervalta-asemansa vuoden 1956 Suezin kriisissä. Britannia on kuitenkin tänäkin päivänä suurvalta ja on YK:n turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen. Valtiolla on maailman neljänneksi suurin ydinase-arsenaali, ja myös sen asevoimat ovat budjetiltaan neljänneksi suurimmat. Britannian talous oli vuonna 2019 maailman kuudenneksi suurin.
Maantiede

Yhdistynyt kuningaskunta koostuu Ison-Britannian saaresta ja Pohjois-Irlannista Irlannin saarella, sekä noin tuhannesta pienemmästä saaresta, joita on etenkin Skotlannin rannikolla. Sitä ympäröi Atlantin valtameri, sen osat Pohjanmeri, Irlanninmeri ja Englannin kanaali. Rannikon rikkonaisuuden vuoksi mistään kohtaa maata ei ole yli 125 kilometriä merelle. Ison-Britannian saaren erottaa mantereesta Doverin kohdalla kapeimmillaan 35 kilometrin levyinen Englannin kanaali. Doverista kulkee meren ali Kanaalin tunneli Ranskaan. Irlannin tasavallan vastaista maarajaa on 360 kilometriä.
Suurin osa Englannista on kumpuilevaa alankoa. Suurimmat joet ovat Lontoon läpi virtaava Thames ja Severn, joka laskee länteen Bristolin kanaaliin. Englannin rannikolla ovat Scillynsaaret ja Isle of Wight. Wales on enimmäkseen vuoristoista, ja sen korkein huippu Snowdon ulottuu 1 085 metriin.
Skotlannissa pinnanmuodot vaihtelevat, etelässä ovat Alamaat ja pohjoisessa sekä lännessä Ylämaat, kuten myös Skotlannin korkein huippu, 1 343 metriä korkea Ben Nevis. Sisämaahan ulottuu monia vuonoja (firth) ja niiden suuntaisena kulkee syviä järviä (loch). Näistä kuuluisin lienee Loch Ness, joka sijaitsee koko Skotlannin poikki ulottuvassa Glen Moren laaksossa. Skotlannin rannikolla on useita saaria ja saariryhmiä, joista huomattavimmat ovat Hebridit, Orkneysaaret ja Shetlandinsaaret.
Englannin suurimmat kaupungit ovat pääkaupunki Lontoo (7,6 miljoonaa asukasta vuonna 2008), Birmingham (1,0 miljoonaa ja metropolialueella 2,4 miljoonaa asukasta) ja Manchester (466 000, metropolialueella 2,3 miljoonaa asukasta). Skotlannissa suurimmat kaupungit ovat Glasgow (637 000 asukasta) ja Edinburgh (452 000). Walesin suurin kaupunki on Cardiff (311 000) ja Pohjois-Irlannin Belfast (268 000).
Maantiede > Ilmasto

Britannian ilmasto tunnetaan vaihtelevana. Sää on yleisesti viileää tai lauhkeaa, pilvet ja sade ovat yleisiä, mutta poutajaksojakin esiintyy kaikkina vuodenaikoina. Alueelliset erot ovat pieniä. Suurimmat sademäärät saadaan Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Englannin vuorilla, yli 1 500 millimetriä, paikoin jopa 5 000 millimetriä vuodessa. Lähes kaikki asutus on kuitenkin alle 300 metrin korkeudella merenpinnasta, ja siellä sateet ovat vähäisempiä. Idässä on kuivempaa kuin lännessä.
Sumua esiintyy yleisesti varsinkin talvipuolella vuotta. Lunta voi sataa missä tahansa, mutta alavilla mailla se harvoin pysyy muutamaa päivää pitempään.
East Angliassa maan kaakkoisosassa kylmimpien kuukausien eli tammi- ja helmikuun keskimääräinen vuorokauden alin lämpötila on noin yksi aste, kun taas heinä- ja elokuussa päivän ylin on keskimäärin 22 astetta. Pohjois-Skotlannissa kylmimpien kuukausien eli tammi- ja helmikuun keskimääräinen vuorokauden alin lämpötila on hiukan pakkasen puolella, kun taas heinä- ja elokuussa päivän ylin on keskimäärin 16 astetta.
Korkein Britanniassa koskaan mitattu lämpötila oli 38,5 °C Faveshamissa elokuussa 2003. Alin lämpötila, −27,2 °C, on mitattu Skotlannissa useita kertoja: 1895, 1982 ja 1995.
Maantiede > Luonto ja luonnonsuojelu

Luonnontilassa suurin osa Britanniasta olisi tammipitoisen sekametsän peitossa. Metsiä on kuitenkin raivattu maanviljelyksen tieltä pronssikaudesta alkaen. Puut on hakattu myös rakennusten tarpeisiin ja poltettavaksi puuhiileksi metallien sulatusta varten. Lähes koko maa-ala soveltuu maanviljelykseen korkeimpia ylänköjä ja joitakin suoalueita lukuun ottamatta.
Britanniassa elää noin 65 luonnonvaraista nisäkäslajia ja 259 lintulajia.
Britanniassa on viisitoista kansallispuistoa: kymmenen Englannissa, kaksi Skotlannissa ja kolme Walesissa. Puistoja on perustettu 1950-luvulta alkaen, ja ne suojelevat luonnon lisäksi maalaismaisemaa ja kulttuuriperintöä. Niinpä niiden alueella asutaan ja harjoitetaan maanviljelystä. Puistojen maa on pääosin yksityisessä omistuksessa, jonkin verran kuuluu säätiöille kuten National Trust.