stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charlaine Harris

| Charlaine Harris |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1951 Tunica, Mississippi
Kirjailija
Tyylilajit:  rikoskirjallisuus, fantasia, kauhu
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Charlaine Harris (s. 25. marraskuuta 1951 Tunica, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rikoskirjailija. Harrisin teoksiin yhdistyy usein fantasia- ja kauhuelementtejä. Harris on päässyt New York Timesin bestseller-listalle.
Harris syntyi ja kasvoi Mississippijoen suistossa. Varhaiset työt olivat runoja haamuista, myöhemmin teiniahdistuksen kuvausta. Harris alkoi kirjoittaa näytelmiä opiskellessaan Rhodes Collegessa Memphisissä, Tennesseessä. Muutamaa vuotta myöhemmin hän ryhtyi kirjoittamaan kirjoja.
Harrisin Aurora Teagarden -sarjan teos Real Murders oli ehdokkaana Parhaasta romaanista vuoden 1990 Agatha Awards -kirjallisuuspalkintosarjassa. Vuonna  1996 hän julkaisi ensimmäisen Arkansasin maaseudulle sijoittuvan Shakespeare-sarjan teoksen. Sarja on nykyään päättynyt.
Shakespeare-sarjan jälkeen Harris loi Sookie Stackhouse (The Southern Vampire Mysteries) -sarjan.  Sarjan päähenkilö Sookie Stackhouse on pohjoislouisianalaisessa baarissa työskentelevä telepaattinen tarjoilija. Sarjan ensimmäinen teos, Dead Until Dark, voitti Anthony Awardin sarjassa Best Paperback Mystery vuonna 2001. Sarjan kukin kirja seuraa Sookieta hänen yrittäessään ratkoa vampyyreja, ihmissusia ja muita yliluonnollisia olentoa käsittäviä arvoituksia. Sarjaa on julkaistu Japanissa, Espanjassa, Kreikassa, Saksassa, Ranskassa, Argentiinassa, Brasiliassa, Britanniassa ja Irlannissa. Sarja osoittautui niin suosituksi, että HBO tuotti sarjaan perustuvan True Blood -televisiosarjan.
Lokakuussa 2005 ilmestyi Harrisin uuden sarjan ensimmäinen teos Grave Sight. Sarja kertoo nuoresta naisesta, Harper Connellysta, jolla on kyky määritellä kuolinsyy.
Harris on järjestöjen Mystery Writers of America ja American Crime Writers League jäsen. Hän on myös Sisters in Crime järjestön hallituksessa. Harris on entinen painonnostaja ja karaten harrastaja, innokas lukija ja elokuvien harrastaja. Nykyään häs asuu Magnoliassa, Arkansasin eteläosissa puolisonsa ja kolmen lapsensa kanssa. Harris on Magnoliassa St. Jamesin episkopaalisen kirkon vanhempi kirkonisäntä.
Osittainen bibliografia > Aurora Teagarden -sarja

Real Murders (1990)
A Bone to Pick (1992)
Three Bedrooms, One Corpse (1994)
The Julius House (1995)
Dead Over Heels. (1996)
A Fool And His Honey
Last Scene Alive (2002),
Poppy Done to Death (2003)
All the Little Liars (2016)
Sleep Like a Baby (2017)
novelli "Deeply Dead" teoksessa Murder, They Wrote (1997)
Osittainen bibliografia > Lily Bard (Shakespeare) -sarja

Shakespeare's Landlord (1996)
Shakespeare's Champion (1997)
Shakespeare's Christmas (1998)
Shakespeare's Trollop (2000)
Shakespeare's Counselor (2001)
Osittainen bibliografia > Sookie Stackhouse (The Southern Vampire Mysteries) -sarja

Veren voima.  ((Dead until dark, 2001.) Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo)  Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-8167-7
Verenjanoa Dallasissa.  ((Living dead in Dallas, 2002.) Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo)  Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-8213-1
Kylmäveristen klubi.  ((Club Dead , 2003.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-8214-8
Veren imussa.  ((Dead to the World, 2004.) Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo)  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8377-0
Verta sakeampaa.  ((Dead as a Doornail, 2005.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8378-7
Veren perintö.  ((Definitely Dead, 2006.)  Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8379-4
Pahan veren valtakunta.  ((All Together Dead, 2007.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2012.  ISBN 978-951-20-8718-1
Veren sitomat.  ((From Dead to Worse, 2008.) Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo)  Gummerus, 2012.  ISBN 978-951-20-8769-3
Pedon veri.  ((Dead and Gone, 2009.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2012.  ISBN 978-951-20-8773-0
Samaa verta.  ((Dead in the Family, 2010.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-8795-2
Veren muisti.  ((Dead Reckoning, 2011.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-8796-9
Veri kielellä.  ((Deadlocked, 2012.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-9262-8
Sydänverellä.  ((Dead Ever After, 2013.) Suom. Sari Kumpulainen)  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9263-5
A Touch of Dead (novellikokoelma) (2009)
The Sookie Stackhouse Companion (opaskirja) (2011)
Osittainen bibliografia > Harper Connelly -sarja

Kuiskauksia haudan takaa.  (Grave Sight, 2006)  Suomentanut Sari Kumpulainen. Helsinki:  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9623-7
Yllätyksiä haudan takaa.  (Grave Surprise, 2007)  Suomentanut Sari Kumpulainen. Helsinki:  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9624-4
Väristyksiä haudan takaa.  (An Ice Cold Grave, 2008)  Suomentanut Sari Kumpulainen. Helsinki:  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9854-5
Salaisuuksia haudan takaa.  (Grave Secret, 2009)  Suomentanut Sari Kumpulainen. Helsinki:  Gummerus, 2016.  ISBN 978-951-24-0019-5
Osittainen bibliografia > Muita teoksia

Sweet and Deadly (1981),  julkaistu Britanniassa nimellä Dead Dog
A Secret Rage (1984)
Aiheesta muualla

Charlaine Harrisin viralliset kotisivut (englanniksi)
Charlaine Harris Fantastic Fictionissa (englanniksi)
Charlaine Harris ISFDb:ssä (englanniksi)
Charlaine Harris Collection (MUM00221) University of Mississippi Department of Archives and Special Collections (englanniksi)
Charlaine Harris' Lifestyle Blog (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Charlaine Harris
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef 
Käännös suomeksi
Hjalmar Skog

Hjalmar Skog (21. maaliskuuta 1888 Bromarv – 5. toukokuuta 1961) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Aa-joella vuonna 1917. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan jääkärijoukkojen rykmenttitason esikuntatehtävissä. Lopullisen leipätyönsä hän teki Valtionrautateillä, mutta hänen sotilastaitojaan tarvittiin vielä kerran, nimittäin jatkosodan aikana koulutustehtävissä.
Perhe ja opinnot

Skogin vanhemmat olivat merikapteeni Henrik Emil Ludvig Skog ja Hulda Augusta Charlotta Lindroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Eva Ingeborg Katharina Petersenin kanssa, josta hän erosi vuonna 1927. Toistamiseen hän avioitui Ruth Tellervo Marianne Karisjoen kanssa. Hän kävi seitsemän luokkaa Nya svenska läroverket i Helsingfors-nimistä oppilaitosta ja Helsingin teollisuuskoulun konerakennusosaston. Opintojaan hän jatkoi Saksassa Köthenin teknillisessä ja kauppakorkeakoulussa, jossa hän suoritti koneinsinööritutkinnon vuonna 1918.
Jääkärikausi

Skog liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 6. toukokuuta 1915 ja sijoitettiin harjoitusjoukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet siirrettiin 27. Jääkäripataljoonan perustamisen yhteydessä sen 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. marraskuuta 1915 alkaen pataljoonan 3:nteen ja 21. joulukuuta 1915 alkaen 4. komppaniaan. Komppaniastaan Skog siirrettiin hänellä todetun sairauden johdosta pataljoonan täydennysjoukkoon 19. huhtikuuta 1916 ja palautettiin takaisin komppaniaansa parannuttuaan 11. tammikuuta 1917. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hän osallistui Libaussa vuonna 1917 järjestetylle Rautatienrakennuskurssille.
Suomen sisällissota

Skog saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan talouspäälliköksi 3. jääkärirykmenttiin, josta hänet siirrettiin 11. huhtikuuta 1918 alkaen 6. jääkärirykmentin adjutantiksi. Skog osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Skog sai opintolomaa armeijasta ja suoritti koneinsinööritutkinnon. Koulusta palattuaan hänet sijoitettiin 1. helmikuuta 1919 alkaen laivaston palvelukseen ja määrättiin insinööriupseeriksi tykkivene Klas Hornille, josta hänet siirrettiin jo 1. marraskuuta 1919 Meripataljoonan komentajaksi. Meripataljoonasta hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1920 alkaen päälliköksi miinakomppaniaan. Merivoimista Skog siirrettiin 31. joulukuuta 1920 alkaen talouspäälliköksi Polkupyöräpataljoona 3:een ja siirtyi 14. maaliskuuta 1924 alkaen komppanianpäälliköksi 4. komppaniaan. Takaisin talouspäällikön tehtäviin hän palasi 1. tammikuuta 1925. Polkupyöräpataljoonasta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta 1926 alkaen Pohjois-Savon rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi 4. komppaniaan. Komppanianpäällikön tehtävistä hänet siirrettiin 5. elokuuta 1927 alkaen rykmentin rahastonhoitajaksi. Skog erosi armeijan palveluksesta 23. joulukuuta 1927. Eronsa jälkeen hän siirtyi Elektrolux oy:n palvelukseen ja palveli yritystä vuoteen 1930 saakka, jolloin hän siirtyi Asea oy:n palvelukseen Helsinkiin, ollen sen palveluksessa vuoteen 1932 saakka. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa vuonna 1935 Ab Machinery oy:ssä Turussa ja toimi vuosina 1933–1935 Turun teollisuuskoulun opettajana sekä työskenteli vuonna 1936 Meta oy:n ja vuodesta 1938 alkaen Oy Packalen ab:n palveluksessa Helsingissä. Lopulta hän siirtyi vuonna 1939 Valtionrautateiden palvelukseen, jossa hän palveli aina vuoteen 1951 saakka. Skog on haudattu Hankoon.
Talvi- ja jatkosota

Skog työskenteli talvisodan aikana Valtionrautateillä, mutta jatkosodan puhjettua hänet komennettiin aluksi komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 4:ään, mutta siirrettiin myöhemmin huoltopäälliköksi. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin vuonna 1942 talouspäälliköksi Kotijoukkojen esikuntaa, mutta vapautettiin aseellisesta palveluksesta vielä samana vuonna ikänsä perusteella.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 1. maaliskuuta 1916  Gruppenführer 4. huhtikuuta 1916  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 24. joulukuuta 1919  Majuri 23. joulukuuta 1927 |     |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
SKF

SKF:n pääkonttori Göteborgissa.
AB SKF (alun perin Svenska Kullagerfabriken AB) on vuonna 1907 perustettu ruotsalainen teollisuusyritys. Sen kotipaikka on Göteborgissa. SKF on laakereiden, kunnonvalvontatuotteiden ja -ohjelmien, kunnossapidon, avoimen voimansiirron, voitelun ja voitelujärjestelmien, tiivisteiden, mekatroniikan sekä näihin liittyvien palvelujen kansainvälinen toimittaja.
Historia

Yrityksen historia pohjautuu Sven Wingquistin vuonna 1907 Ruotsissa saamaan patenttiin numero 25406, jonka nimi oli ”Monirivinen, itseasennoituva radiaalinen kuulalaakeri”. Patentti myönnettiin 6. kesäkuuta 1907 samanaikaisesti kymmenessä maassa. Uusi kuulalaakerityyppi oli suosittu heti alusta alkaen. Vuonna 1910 yrityksellä oli 325 työntekijää ja toimisto Britanniassa. Valmistus aloitettiin myöhemmin useissa eri maissa.
Vuonna 1912 SKF toimi 32 maassa ja vuonna 1930 valmisti tuotteita jo 12 eri maassa. Suurin tehdas oli Philadelphiassa, Yhdysvalloissa.
Assar Gabrielsson, joka oli SKF:n myyntijohtaja, ja Björn Prytz, SKF:n toimitusjohtaja, perustivat Volvo AB:n vuonna 1926. Aluksi Volvo AB oli SKF:n autoihin keskittynyt alaosasto. Vuoden 1927 alussa SKF rahoitti ensimmäisen tuhannen auton valmistuksen Hisingenissä, Göteborgin lähistöllä.
SKF käytti autotuotannossa yhtä rekisteröimäänsä tuotenimeä, ”AB Volvo”, joka on käännös latinankielisestä ilmauksesta ”Minä pyörin”, ja joka luonnollisesti toi mieleen myös kuulalaakerit. SKF omisti Volvon vuoteen 1935 saakka.
1930-luvulla SKF:llä oli tytäryhtiöitä ulkomailla, suurimmat niistä Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Saksassa nimellä VKF (Vereinigte Kugellagerfabriken A.G.). Hugo von Rosenselvennä karkotettiin Yhdysvalloista sukulaisensa Eric von Rosenin natsiyhteyksien takia. Jossakin vaiheessa toista maailmansotaa noin 10 prosenttia Natsi-Saksan kuulalaakereista tuli Ruotsin tehtailta ja VKF tuotti niistä noin 40 prosenttia.lähde?
1970-luvulla SKF järjesteli toimintojaan merkittävästi uudelleen Euroopassa. SKF aloitti edistyksellisen Production Concept for the 80s -projektin, jonka tarkoituksena oli hoitaa tuotannon yövuorot käytännössä täysin ilman henkilökunnan läsnäoloa. Jotta tuotanto voisi kasvaa ja tuotteiden korkea laatu pystyttäisiin takaamaan, tarvittiin tuotantoon jatkuva ja automaattinen siirtojärjestelmä. Tähän SKF kehitti muovisen Flexlink-kuljetinjärjestelmän. SKF irrotti FlexLinkin omaksi yrityksekseen vuonna 1997.
SKF nykyään

SKF on nykyisin maailman johtava vierintälaakereiden tuottajalähde?. Yrityksellä on noin 40 000 työntekijäälähde?. Tuotantoa SKF:llä on 100 tehtaassa 73 maassalähde?. SKF:n liikevaihto vuonna 2017 oli noin 78 miljardia Ruotsin kruunua ja voitto 9,0 miljardia kruunualähde?. SKF Group koostuu tällä hetkellä noin 150 yrityksestä, joihin kuuluu esimerkiksi entinen Chicago Rawhide Yhdysvalloissa. Uusimmista hankinnoista mainittakoon Economos, joka kuului aiemmin itävaltalaiseen Salzer Holding-yritykseen, sekä ABBA, taiwanilainen lineaaritoimilaitteiden toimittajalähde?.
SKF:n merkittävimpiä asiakkaita ovat General Motors, Rolls-Royce ja Pratt & Whitney. SKF:n laakereita käytetään myös Ferrarin kilpa-autoissa, esimerkiksi Formula 1 -autoissa. SKF myös sponsoroi F1-ajoja. Toinen merkittävä SKF:n toiminta-alue on energia-ala, muun muassa sähkön tuotantoon tarkoitetut tuuliturbiinit.lähde?
Tuotteet

SKF:n tuotevalikoimaan kuuluvat muun muassa:
laakerit
kunnonvalvontatuotteet ja -ohjelmat
avoimen voimansiirron järjestelmät
voitelutuotteet ja voitelujärjestelmät
tiivisteet
mekatroniikka
palvelut
SKF ja laatu

SKF:llä on oma Business Excellence -ohjelma, jolla jatkuvasti kehitetään liiketoimintaprosesseja. Ohjelma perustuu hyväksi havaittuihin menetelmiin, kuten TQM ja Lean, Six Sigma ja korkeatasoiseen projektinhallintaan. Monessa mielessä SKF:n laatuohjelma muistuttaa EFQM-menetelmää.
SKF:n toimitusjohtaja, Tom Johnstone, sai Euroopan Six Sigma Leader of the Year -palkinnon 2006. Palkinnon myönsi International Society of Six Sigma Professionals.
Omistus

Wallenberg-säätiö-omistus (FAM, Foundation Asset Management, Knut ja Alice Wallenbergin säätiö) on huomattava.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SKF Wikimedia Commonsissa
SKF:n kotisivut (englanniksi)
SKF:n suomenkieliset sivut
| n k  OMX Stockholm 30 |
| --- | --- |
 ABB  Alfa Laval  Assa Abloy  Astra Zeneca  Atlas Copco  Autoliv  Boliden  Electrolux  Ericsson  Essity  Evolution  Getinge  Hexagon  Hennes & Mauritz  Investor  Kinnevik  NIBE Industrier  Nordea Bank  Sandvik  SBB  SCA  SEB  Sinch  Sv. Handelsbanken  SKF  Swedbank  Tele2  Telia Company  Volvo 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
SKF, Schweinfurt, 2012
Antoni Słonimski

| Antoni Słonimski |
| --- | --- |
 Antoni Słonimski
Henkilötiedot
Syntynyt: 1895 Varsova, Puola
Kuollut: 1976 (80–81 vuotta) Varsova, Puola
Kansalaisuus:  Puola
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Pro-rok 
Tuotannon kieli: puola
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antoni Słonimski (1895 Varsova, Puola – 1976 Varsova, Puola) oli puolalainen kirjailija ja kriitikko. Hän työskenteli 1946–1948 Unescon kirjallisen osaston päällikkönä. Hän kirjoitti romantiikan perinteitä noudattaen yhteiskunnallisia runoja, näytelmiä ja satiirista ja yhteiskuntakriittistä proosaa. Hän oli naimisissa puolalaisen kuvataiteilijan Janina Konarskan kanssa vuodesta 1934 lähtien.
Antoni Słonimski ehkä noin 1975.
Suomennettu tuotanto

Picador, suomennoskatkelma antologiassa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toimittaneet Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 9511159720
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antoni Słonimski Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Peter Viitanen

Peter Viitanen
Peter Rainer Zakarias Viitanen (s. 21. helmikuuta 1980 Tukholma ) on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Kenneth Gärdestadina elokuvassa Ted: För kärlekens skull. Viitanen on toisen polven ruotsinsuomalainen ja puhuu suomea perheensä kanssa.
↑  Skådespelaren Peter Viitanen pratar finska i bastun  Sveriges Radio Retrieved 22 September 2019
↑  Kenneth Gärdestad om filmen: 'Väldigt vackert slut' Året Runt. 12 December 2017. Viitattu 22 September 2019. (ruotsiksi)
↑  Peter Viitanen nauhoittaa kuunnelmaa 15 March 2012. Sveriges Radio. ”... toisen polven ruotsinsuomalainen, 32-vuotias näyttelijä Peter Viitanen ...” Viitattu 10 December 2019. (suomeksi)
Skotlanninhirvikoira

| Skotlanninhirvikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Skotlanti  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 888
Rodun syntyaika:  800-luku
Alkuperäinen käyttö:  hirvieläinten metsästys
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Muita nimityksiä:  Deerhound, skotti, Schottischer Hirschhund, lebrel escocés, hirvekoer
FCI-luokitus:  ryhmä 10 Vinttikoirat alaryhmä 2 Karkeakarvaiset #164
Ulkonäkö
Paino:  uros n. 45,5 kg narttu n. 36,5 kg
Säkäkorkeus:  71–76 cm
Väritys:  siniharmaa, harmaan eri sävyt, juovikas (brindle)
Skotlanninhirvikoira (engl. Deerhound) on vinttikoiriin kuuluva skotlantilainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis scoticus.
Ulkonäkö

Pienin toivottu säkäkorkeus uroksella on 76 senttimetriä, paino noin 45,5 kiloa; nartulla 71 senttimetriä ja noin 36,5 kiloa. Koiran turkki on karheaa, noin 8–10 senttiä pitkää. Karva voi olla väriltään tumman siniharmaa, tumman- tai vaaleanharmaa, juovikas, keltainen tai hiekan- / kellanpunainen. Skotin karkea turkki suojaa kosteudelta sekä koleudelta ja on ulkonäöstään huolimatta helppohoitoinen.
Rotu muistuttaa karkeakarvaista englanninvinttikoiraa, mutta on sitä kookkaampi. Skotlanninhirvikoiran liikkuminen on vaivatonta ja tehokasta.
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan skotlanninhirvikoirat ovat ystävällisiä ja lempeitä sekä olemukseltaan säyseitä. Ne ovat tottelevaisia ja seurallisia, eivät koskaan hyökkääviä tai hermostuneita.
Skotlanninhirvikoira on uskollinen ja isäntäväkeen kiintyvä koira, joka saattaa suhtautua vieraisiin varautuneesti.lähde?
Alkuperä

Skotlanninhirvikoira kuuluu vinttikoirien ryhmään, joka on yksi maailman vanhimmista koiraryhmistä. Viitteitä vinttikoirista löytyy Afrikasta sekä Lähi-idästä ja Keski-Aasiasta ainakin 5 000 vuoden takaa. Vinttikoirat metsästävät avoimessa maastossa tarkan näkönsä avulla juosten saalinsa kiinni, minkä vuoksi ne ovat kehittyneet kapeiksi ja sulavalinjaisiksi.lähde? Kaikilla vinttikoirilla on muinainen perimä, ja ne ovat säilyttäneet ulkomuotonsa samanlaisena vuosisatojen ajan.
Skotlanninhirvikoiran alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa, mutta sen on arveltu saapuneen Skotlantiin foinikialaisten kauppiaiden mukana. W.C.L. Martinin mukaan skotit olisivat kuitenkin olleet peräisin Skyytiasta ja tuoneet koiransa sieltä mukanaan Gallian kautta, ensin Irlantiin ja myöhemmin Argylliin, gaelien maille.
Aikaisimmat maininnat rodusta ovat peräisin jo 800-luvulta, mutta ns. "varma tieto" sen olemassaolosta omana rotunaan on 1700-luvulta. Antikvariaatti Pennant kuvaili, kuinka vieraillessaan Skotlannissa vuonna 1769 hän näki Gordonin linnassa Morayssä "aitoja Ylämaan vinttikoiria" (true Highland greyhounds), jotka olivat tuolloin jo huomattavasti harvinaistuneet. Kyseiset yksilöt olivat hänen mukaansa kookkaita, vahvoja ja syvärintaisia, ja niiden karva oli pitkää ja karkeaa. Vuonna 1890 Tankervillen jaarli kirjoitti The Field -lehdessä 60 vuoden takaisiin muistoihinsa pohjautuen rodusta nimeltä rough Highland greyhound. Hänen mukaansa se oli nopea ja tarkkavainuinen, ja sitä käytettiin haavoittuneen kauriin jäljittämiseen.
1800-luvun alussa Folcovillen jaarli kasvatti kuuluisaa colonsay-linjaa. MacNeile kuvaili vuonna 1838 erästä puhtainta linjaa edustanutta yksilöä karkeakarvaiseksi ja vaaleankeltaiseksi, lisäten että karkea karva oli Ylämaan asukkaille tärkeä jalostuskriteeri. Hänen mukaansa harmaat yksilöt olivat vähemmän eloisia ja lihaksistoltaan heikompia. Lisäksi hän kirjoitti, että tuolloin Skotlannissa oli enää vain noin 12 puhdasrotuista hirvikoiraa.
Moni rodun varhainen harrastaja ylpeili koiriensa puhdasrotuisuudella, mutta todellisuudessa useita erilaisia risteytyksiä kokeiltiin. Erään hirvipuiston omistaja risteytti keskenään hirvikoiria ja mastiffeja, minkä tuloksena oli koiria jotka hyökkäsivät saaliin korvaan (perinteinen metsästysmastiffien taipumus), kun taas vinttikoirat yleensä iskivät kintereeseen. Kantaan risteytettiin myös jonkin verran bulldoggia. Lisäksi muunnosta nimeltä Morocco Deerhound ("marokonhirvikoira") käytettiin menestyksekkäästi jalostukseen.
Rotua käytettiin aikoinaan saksanhirven metsästyksessä.lähde?
Lukumääräisesti skotlanninhirvikoirat ovat melko harvinaisia Suomessa ja muualla. Pariin otteeseen rotu on lähes kadonnut sukupuuttoon. Esimerkiksi klaanijärjestelmän kaatuessa Skotlannissa 1700-luvun puolivälissä myös koirakanta vaarantui. Ensimmäinen skotti tuotiin Suomeen 1960-luvulla.lähde?
Lurcher-harrastajat ovat jo kauan arvostaneet hirvikoiran perimää ja käyttäneet sitä jalostukseen. Tämän lisäksi myös Yhdysvalloissa kojootin ja Australiassa kengurun metsästykseen kehitettyihin rotuihin on käytetty hirvikoiraa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kennelliiton rotumääritelmä (PDF)
Skotlanninhirvikoirakerho ry
Sergei Skripal

Sergei Viktorovitš Skripal (s. 23. kesäkuuta 1951 Kiova, Ukrainan SNT tai Kaliningrad) on entinen venäläinen sotilastiedustelu-upseeri, joka toimi kaksoisagenttina Yhdistyneen kuningaskunnan tiedustelupalvelun hyväksi 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa. Maaliskuussa 2018 hänet myrkytettiin Salisburyn kaupungissa Neuvostoliiton kehittämällä hermomyrkyllä. Tapauksesta seurasi kansainvälinen diplomaattinen kriisi.
Elämä

Skripal työskenteli GRUn henkilöstöhallinnossa korkealla tasolla, jossa hänellä oli pääsy laajoihin tietoihin järjestön operaatioista ja agenteista. Skripal erosi tiedustelupalvelusta vuosien 1999–2000 aikoihin. Venäjän federaation turvallisuuspalvelu pidätti hänet vuonna 2004.lähde?
Elokuussa 2006 hänet tuomittiin maanpetoksesta 13 vuodeksi vankeuteen. Syyttäjän mukaan MI6 oli maksanut Skripalille 100 000 dollaria tiedoista, joita Skripal oli toimittanut 1990-luvulta lähtien. Tiedusteluasiantuntija Nikolai Luzan kirjoittaa, että Sergei Skripal on saattanut paljastaa jopa 300 venäläisen tiedustelutyöntekijän henkilöllisyyden. Skripal vietti vankilassa seuraavat kuusi vuotta.
Skripal vapautettiin vuonna 2010 vankienvaihdossa, jossa Yhdysvalloissa kiinni jääneitä venäläisiä vakoojia palautettiin Venäjälle. Hän asettui asumaan Isoon-Britanniaan.lähde? Vapauttamisensa jälkeen Skripal työskenteli Britannian liittolaisten, muun muassa Tšekin tiedustelupalvelun kanssa ja paljasti heille tietojaan Venäjän tiedustelutoiminnasta.