stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus
Tarina > Juoni

Jonkin verran edellisen elokuvan tapahtumia myöhemmin Ariel (Nina Tapio) ja Erik (Jyri Ojaluoma) juhlivat laivalla tyttärensä Melodyn syntymää. Arielin isä, kuningas Triton (Esa Saario), lahjoittaa pikku Melodylle maagisen medaljongin. Juhlat kuitenkin keskeytyvät, kun kuolleen Ursulan sisar Morgana (Ulla Tapaninen) uhkaa vahingoittavansa Melodya, jollei Triton luovuta hänelle atraintaan. Ariel ja Erik estävät kuitenkin yhdessä Morganan aikeet.
Morganan kostoa peläten Ariel päättää olla kertomatta Melodylle lainkaan, että hän on ollut merenneito ja asunut merenpohjassa Atlantiksessa. Melodyn medaljonki heitetään mereen, ja Arielin ja Erikin linnan ympärille rakennetaan suuri muuri, joka eristää linnan merestä.
Kaksitoista vuotta myöhemmin Melody (Emmi Pakkanen) ei tiedä mitään äitinsä merenneitomenneisyydestä, ja häntä on kielletty menemästä lähellekään merta. Melody on kuitenkin ottanut tavakseen livahtaa ulos linnasta mennäkseen mereen uimaan. Eräänä päivänä hän löytääkin merestä vanhan medaljonkinsa. Nähdessään oman nimensä kaiverrettuna medaljonkiin Melody menee äitinsä puheille, mistä seuraa valtaisa riita. Melody suuttuu äidilleen, kun tämä ei suostu kertomaan hänelle totuutta, ja hankkii itselleen veneen ja soutaa pois kotoa. Ariel ja Erik saavat pian tietää, että Melody on karannut. Triton käyttää voimiaan muuttaakseen Arielin takaisin merenneidoksi, jotta tämä voisi lähteä etsimään Melodya.
Morganan paholaisrauskut houkuttelevat Melodyn emäntänsä luokse, ja Morgana käyttää Ursulan jäljiltä jäänyttä taikaa muuttaakseen Melodyn väliaikaisesti merenneidoksi. Morgana sanoo, että hän voi tehdä muutoksesta pysyvän, jos Melody hakee hänelle Tritonin atraimen. Morgana väittää, että Triton on varastanut atraimen häneltä. Pingviini Hipin (Taisto Oksanen) ja mursu Hoin avulla Melody onnistuu tuomaan atraimen Morganalle. Ariel yrittää pysäyttää Melodyn, mutta ennen kuin hän ehtii paljastaa tyttärelleen merinoidan todellisen luonteen, Melody ojentaa atraimen Morganalle. Atraimen saatuaan Morgana paljastaa todelliset aikeensa ja sieppaa Arielin lonkeroihinsa panttivangiksi.
Morgana käyttää atraimen voimaa hallitakseen merta ja nousee merenpinnalle hekumoidakseen vallassaan. Joonas (Jukka Voutilainen), Triton, Sebastian (Antti Pääkkönen) ja Erik saapuvat paikalle, minkä seurauksena heidän ja Morganan välille syntyy taistelu. Melody kiipeää jyrkänteelle Morganan taakse ja onnistuu sieppaaman ja heittämään atraimen takaisin Tritonille. Triton käyttää atraintaan sulkeakseen Morganan jäälohkareeseen, joka putoaa merenpohjaan.
Melody kohtaa jälleen perheensä, ja Triton tarjoaa tyttärentyttärelleen mahdollisuutta tulla merenneidoksi pysyvästi. Sen sijaan Melody käyttää atrainta poistaakseen linnan edessä seisoneen muurin ja yhdistääkseen ihmiset ja merenväen jälleen.
Äänirooleissa

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Jodi Benson | Nina Tapio | Ariel |
| Samuel E. Wright | Antti Pääkkönen | Sebastian |
| Tara Charendoff | Emmi Pakkanen | Melody |
| Pat Carroll | Ulla Tapaninen | Morgana |
| Buddy Hackett | Jukka Voutilainen | Joonas |
| Kenneth Mars | Esa Saario | kuningas Triton |
| Max Casella | Taisto Oksanen | Hip |
| Stephen Furst | Jarkko Tiainen | Hoi |
| Rob Paulsen | Jyri Ojaluoma | prinssi Erik |
| Clancy Brown | Puntti Valtonen | Viemäri |
| Cam Clarke | Petteri Halmela | Pärsky |
| René Auberjonois | Matti Ranin | kokki Louis |
| Kay E. Kuter | Veikko Honkanen | Kristian |
| Edie McClurg | Maija-Liisa Peuhu | Lotta |
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Jukka Rasila, Pasi Mäkelä, Päivi Granström, Ulla Renko, Timo Granström, Max Wiberg, Taru Tikkanen, Päivi Hilska, Markus Bäckman, Pekka Kuorikoski ja Mikko Pettinen.
Vastaanotto

Rotten Tomatoes -elokuvasivuston mukaan 33 prosenttia kriitikoista pitää elokuvaa onnistuneena. Elokuvan juonessa väitetään olevan huomattavasi yhtäläisyyksiä ensimmäiseen elokuvaan: molemmissa elokuvissa konna on puoliksi nainen ja puoliksi mustekala, joka haluaa saada itselleen kuningas Tritonin atraimen ja osana suunnitelmaa muuttaa päähenkilön ulkomuodon. Molemmissa elokuvissa päähenkilö keräilee esineitä ja tutkii maailmaa, johon häntä on kielletty menemästä. Lisäksi molemmissa elokuvissa Sebastian-rapu joutuu päähenkilön lapsenvahdiksi.
Aiheesta muualla

Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
2195 Tengström

| 2195 Tengström> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  27. syyskuuta 1941
Muut nimet:  1931 TC3, 1934 PQ, 1936 DF, 1941 SP1, 1943 GT, 1944 QD, 1951 VA, 1973 GC1, 1974 RC2 ja 1976 GO4
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  8,627  km
Pyörähdysaika:  2,82112 h
Albedo:  0,343
Absoluuttinen magnitudi:  12,4  ja 12,62
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,11 , 0,1061047  tai 0,1053023992322982
Inklinaatio:  4,57472 astetta tai 4,57443804648105 astetta
Keskianomalia:  17,24665 astetta tai 252,1704652018807 astetta
Kiertoaika:  3,31 vuotta ja 1 209,544837290645 vuorokautta
Periapsis:  1,9860942 au ja 1,987735692695829 au
Apoapsis:  2,458 au ja 2,455633085738891 au
Radan isoakselin puolikas:  2,2218421 au ja 2,22168438942659 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2195 Tengström on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty ruotsalaisen tähtitieteilijän Erik Tengströmin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman ö-kirjainta, muodossa Tengstrom.
Tengströmin likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,22 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 4 kuukautta.
2,4-dikloorifenoksietikkahappo

| 2,4-dikloorifenoksietikkahappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(2,4-dikloorifenoksi)etikkahappo
CAS-numero:  94-75-7
PubChem CID:  1486
SMILES:  C1=CC(=C(C=C1Cl)Cl)OCC(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H6Cl2O3
Moolimassa:  149,148 g/mol
Sulamispiste:  139–140,5 °C
Tiheys:  1,57 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,31 g/l (25 °C)
2,4-Dikloorifenoksietikkahappo eli 2,4-D on kloorattuihin aromaattisiin karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hyvin yleisesti rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 2,4-dikloorifenoksietikkahappo on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin vähäisessä määrin veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. 2,4-Dikloorifenoksietikkahappo on heikko happo ja sen pKa-arvo on 2,87. 2,4-Dikloorifenoksietikkahapon herbisidiset vaikutukset perustuvat siihen, että se matkii kasvien omaa kasvuhormonia auksiinia. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Sille altistumisesta oireita voivat olla pää- ja vatsakivut, huonovointisuus ja hengityksen vaikeutuminen.
Valmistus ja käyttö

2,4-Dikloorifenoksietikkahapon valmistuksessa 2,4-dikloorifenoli reagoi metallisen natriumin kanssa muodostaen natrium-2,4-dikloorifenolaattia. Tämä suola reagoi kloorietikkahapon kanssa 2,4-dikloorifenoksietikkahapoksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös klooraamalla fenoksietikkahappoa.
2,4-Dikloorifenoksietikkahappoa käytetään selektiivisenä rikkaruohomyrkkynä muun muassa maataloudessa, puutarhoissa, puistoissa ja vesikasvien hävitykseen. Se tuli Yhdysvalloissa markkinoille vuonna 1942 ja on edelleen Yhdysvaltojen käytetyin herbisidi. Ainetta käytetään myös hedelmänviljelyksillä sadon parantamiseksi, koska yhdiste toimii kasvuhormonina. Aine oli yksi osa niin kutsuttua Agent Orange-herbisidiä. 2,4-Dikloorifenoksietikkahapon käyttö on sallittua Euroopan unionin alueella.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 2,4-Dichlorophenoxyacetic acid (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 2,4-Dichlorophenoxyacetic acid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 2,4-Dichlorophenoxyacetic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,4-Dichlorophenoxyacetic acid (englanniksi)
20 suosikkia – Yhtenä iltana

| 20 suosikkia – Yhtenä iltana Hector |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: Pop/folk
 Kesto: 75.52
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Hectorin muut julkaisut
| Singlet 1975-78 1996 | 20 suosikkia – Yhtenä iltana 1997 | Hidas 1999 |
20 suosikkia – Yhtenä iltana on Hectorin kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Hectorilta toinen ja viimeinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
Kappaleet

Kulkurin iltatähti – 4.43
Seinästä seinään – 4.50
Ota yhteyttä apinaan – 3.09
Juodaan viinaa – 3.25
Seisovaa ilmaa (- Walk On The Wild Side -) – 4.20
Missä on Lady Jane? – 4.28
Jos sä tahdot niin – 3.36
Yhtenä iltana – 4.39
Olen nielaissut kuun – 4.06
Mustasukkainen – 4.09
Mulla ei oo rahaa – 3.15
Suurenmoinen tyttö – 4.32
Sota on kaunis – 4.30
Älä tee sitä – 4.03
Niin sua rakastan – 4.39
Kesäyö – 3.40
Pianomies – 4.33
Markan valheet – 3.15
Kaikki tahtoo rakastaa – 3.54
Kanssasi on niin hyvä olla – 4.11  (Hector & Susanna Haavisto)
201. laivue (RAF)

| 201>  laivue |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1918–1919 1929–1957 1958–2011
Valtio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaarat:  ilmavoimat
201. laivue (engl. No. 201 Squadron)) oli Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentolaivue toisessa maailmansodassa. Laivueen historia alkaa laivaston lentojoukkojen 1. laivueen perustamisesta 1914, kun laivaston ja maavoimien lentoyksiköt liitettiin yhteen muodostettaessa uusi puolustushaara Britannian kuninkaalliset ilmavoimat 1. huhtikuuta 1918. Laivue lakkautettiin 26. toukokuuta 2011 ja se on suunniteltu uudelleen perustettavaksi 2021, kun siitä muodostetaan toinen P-8A Poseidon -laivue.
Historia

Laivue perustettiin muodostettaessa Britannian kuninkaalliset ilmavoimat 1. huhtikuuta 1918 yhdistämällä maavoimien ja ilmavoimien laivueet, jolloin Fienvillersiin sijoitettu laivaston lentojoukkojen 3. prikaatin 13. lennostoon kuuluneesta 1. laivueesta tuli 201. laivue. Laivue siirtyi 12. huhtikuuta lennoston mukana Noeux lès Auxiin ja edelleen 19. syyskuuta Baizieuxiin, 14. lokakuuta Beugnatreen, 27. lokakuuta La Targetteen ja 22. marraskuuta Bethencourtiin. Laivueesta muodostettiin 24. tammikuuta 1919 kaaderilaivue, jolloin sen lentokoneet luovutettiin 203. laivueelle. Laivue siirtyi 15. helmikuuta Lake Downiin liitettynä 2. rykmentin 33. lennostoon, mistä se siirrettiin 2. syyskuuta 7. rykmenttiin Eastleighiin. Laivue lakkautettiin 31. joulukuuta.
Laivueen ensimmäiset Short Sunderland MkI -koneet saapuivat 13. maaliskuuta 1940 Invergordoniin ennen laivueen siirtoa Lough Erneen 18. syyskuuta 1941. Laivueeseen liitettiin Sunderland MkII koneita toukokuusta alkaen ja Sundnerland MkIII koneita tammikuusta  1942 alkaen. Laivueen tukikohtana oli Pembroken telakka 3. maaliskuuta-3. marraskuuta 1944, minkä jälkeen se palasi Lough Erneen. Laivueen kalusto vaihtui Sunderland MKV:een helmikuusta 1945 alkaen ja se palasi Pembrokeen 3. elokuuta 1945. Laivueen tukikohdaksi vaihtui Calshot 1. huhtikuuta 1946 ja paluu Pembrokeen 17. tammikuuta 1949, missä laivue lakkautettiin 28. helmikuuta 1957.
Laivueen meriitteihin kuuluu muun muassa taistelulaiva Bismarckin havaitseminen 22. huhtikuuta 1941 Beisfjordista lähellä Narvikia. Alus kuitenkin katosi sumuun ja se löydettiin uudelleen vasta kuukautta myöhemmin.
2,6-dinitrotolueeni

| 2,6-Dinitrotolueeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyyli-1,3-dinitrobentseeni
CAS-numero:  606-20-2
PubChem CID:  11813
SMILES:  CC1=C(C=CC=C1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H6N2O4
Moolimassa:  182,138 g/mol
Sulamispiste:  64 °C
Kiehumispiste:  285 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,283 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
2,6-Dinitrotolueeni (C7H6N2O4) on nitrattu aromaattinen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisessa synteesissä räjähteitä, väriaineita ja polymeerejä valmistettaessa. 2,6-Dinitrotolueenin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,4-, 2,5-, 3,4- ja 3,5-dinitrotolueenit.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 2,6-dinitrotolueeni on keltaisia, punaisia tai ruskeita kiteitä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, kloroformiin ja etyleenidiamiiniin. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti ihoa ja hengitysteitä. Yhdisteelle altistuminen voi aiheuttaa huonovointisuutta, pääkipua, kouristuksia ja methemoglobiinin muodostumisesta johtuaa ihon sinistymistä. 2,6-Dinitrotolueeni voi olla karsinogeeninen ja mutageeninen aine.
Valmistus ja käyttö

2,6-Dinitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia tai o-nitrotolueenia.Näissä reaktioissa muodostuu myös muita dinitrotolueeni-isomeereja.
2,6-Dinitrotolueenia voidaan käyttää räjähdysaineiden valmistamiseen. Pelkistämällä siitä saadaan 2,6-tolueenidiamiinia, jota käytetään väriaineiden ja polyuretaanien valmistuksessa. Magnesiumpattereissa yhdistettä voidaan käyttää katodisena depolarisaattorina.
2,4-dinitroklooribentseeni

| 2,4-dinitroklooribentseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-kloori-2,4-dinitrobentseeni
CAS-numero:  97-00-7
PubChem CID:  6
SMILES:  C1=CC(=C(C=C1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H3ClN2O4
Moolimassa:  202,554 g/mol
Sulamispiste:  53,4 °C
Kiehumispiste:  315 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,472 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,008 g/l (15 °C)
      
2,4-dinitroklooribentseeni (C6H3ClN2O4) on aromaattinen kloorattu ja nitrattu bentseenin johdannainen. Yhdistettä käytetään väri- ja räjähdysaineiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

2,4-dinitroklooribentseeni on huoneenlämmössä valkoisia tai kellertäviä kiteitä. Hajultaan yhdiste muistuttaa karvasmantelia. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hiilidisulfidi ja orgaaniset liuottimet, kuten etanoli, dietyylieetteri ja bentseeni liuottavat 2,4-dinitrobentseeniä. Yhdisteellä on kolme kidemuotoa, α-, β- ja γ-muodot, joista ainoastaan α-muoto on stabiili huoneenlämmössä.
2,4-dinitroklooribentseenin rakenteessa klooriatomiin nähden orto- ja para-asemissa sijaitsevat nitroryhmät tekevät siitä hyvin reaktiivisen. Yhdiste reagoi nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla nukleofiilien, kuten amiinien tai aniliinijohdannaisten, kanssa muodostaen dinitroaniliinijohdannaisia ja emäksisen metanoliliuoksen kanssa muodostuu 2,4-dinitroanisolia. 2,4-dinitrobentseenin nitraus edelleen on vaikeaa klooriatomin ja nitroryhmien deaktivoivan vaikutuksen vuoksi. 2,4-dinitroklooribentseeni voidaan pelkistää raudan ja suolahapon avulla 2,4-diaminoklooribentseeniksi, mutta reaktio ei ole klooriatomin suuren reaktiivisuuden vuoksi kovin selektiivinen.
Valmistus ja käyttö

2,4-dinitroklooribentseeniä voidaan valmistaa nitraamalla klooribentseeniä. Tällöin syntyy kuitenkin yleensä isomeerien seos, ja käytetympi tapa on p-kloorinitrobentseenin nitraus, jonka sivutuotteina syntyy vain vähäisiä määriä muita tuotteita.
2,4-dinitrobentseeniä käytetään nykyisin pääasiassa väriaineiden, kuten rikkivärien ja atsovärien valmistuksessa. Siitä voidaan valmistaa myös hyönteismyrkkyjä, fungisideja, kumikemikaaleja ja räjähdysaineita, kuten dipikryyliamiinia. Aikaisemmin 2,4-dinitroklooribentseeniä on käytetty myös pälvikaljun hoitoon, mutta siitä on luovuttu yhdisteen karsinogeenisuuden vuoksi.
Myrkyllisyys

2,4-dinitrobentseeni on voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengityselimiä ärsyttävä yhdiste. Yhdisteelle altistumisesta aiheutuvia oireita voivat olla ihon punoitus ja kutina, ihon ja kynsien värin muuttuminen sinertäviksi, hengitysvaikeudet ja huonovointisuus.
22 Kalliope

| 22 Kalliope |
| --- | --- |
 Kalliope ja sen kuu Linus
Löytäminen
Löytäjät:  John Russell Hind
Löytöaika:  1852
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  435 182 000 km 2,909 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  390 433 000 km 2,610 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  479 931 000 km 3,208 AU
Eksentrisyys:  0,103
Kiertoaika Auringon ympäri:  1812,245 d (4,96 a)
Keskiratanopeus:  17,42 km/s
Inklinaatio:  13,710°
Kuiden lukumäärä:  1
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  181 km
Massa:  8,09×1018 kg 
Putoamiskiihtyvyys pinnalla:  0,038 m/s2
Pyörähdysaika:  0,1728 d (4,148 h)
Absoluuttinen kirkkaus:  6,45
Albedo:  0,142
Pakonopeus:  0,09 km/s
Asteroidiluokka:  M
22 Kalliope on päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi John Russell Hind vuonna 1852. Nimensä pikkuplaneetta sai kreikkalaisen mytologian Kalliopen mukaan. Asteroidin ainoan tunnetun kiertolaisen nimi on Linus, ja sen läpimitaksi on arvioitu 30–40 kilometriä. Sen kiertorata on noin 1000 kilometrin etäisyydellä Kalliopesta.
2204 Lyyli

| 2204 Lyyli |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  3. maaliskuuta 1943
Muut nimet:  1943 EQ, 1968 DN ja 2017 YL24
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  25,16  km
Pyörähdysaika:  11,056 h
Albedo:  0,0232
Absoluuttinen magnitudi:  12,2  ja 12,17
Asteroidiluokka:  X-tyypin asteroidi
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,41 , 0,4069819  tai 0,4054940699498841
Inklinaatio:  20,56063 astetta tai 20,62560726396343 astetta
Keskianomalia:  37,55941 astetta tai 244,0017251951028 astetta
Kiertoaika:  4,17 vuotta ja 1 522,233063296338 vuorokautta
Periapsis:  1,5354013 au ja 1,539612187082324 au
Apoapsis:  3,643 au ja 3,639855701328939 au
Radan isoakselin puolikas:  2,5891305 au ja 2,589733944205631 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2204 Lyyli on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1943 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Väisälän oppilaan Lyyli Heinäsen  mukaan.
Lyylin likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,59 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 2 kuukautta.
23 Thalia

| 23 Thalia |
| --- | --- |
 Valokäyrämittausten avulla luotu kolmiulotteinen malli Thaliasta.
Löytäminen
Löytäjät:  J. R. Hind
Löytöaika:  15. joulukuuta 1852
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,63 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,01 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,24 AU
Eksentrisyys:  0,234
Kiertoaika Auringon ympäri:  1554 päivää  4,25 vuotta
Inklinaatio:  10,11°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  107,53 km
Pyörähdysaika:  12,31 h
Absoluuttinen kirkkaus:  6,95
Albedo:  0,254
Asteroidiluokka:  S
23 Thalia on päävyöhykkeen asteroidi eli Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta. Sen löysi John Russell Hind Lontoossa 15. joulukuuta 1852. Thalia on S-tyypin asteroidi, jonka läpimitta on 107,53 kilometriä ja kiertoaika 4,25 vuotta. Asteroidi nimettiin kreikkalaisen mytologian Thaleia-muusan mukaan.
Thalian rata (sinisellä) verrattuna kiviplaneettojen ja Jupiterin ratoihin (harmaalla).
2292 Seili

| 2292 Seili> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  7. syyskuuta 1942
Muut nimet:  1942 RM, 1959 TD, 1971 HS, 1975 FU, 1975 GN1 ja 1980 PO
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  11,335  km
Pyörähdysaika:  5,121 h
Albedo:  0,242
Absoluuttinen magnitudi:  11,7  ja 11,88
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,24 , 0,2364694  tai 0,2370992032785776
Inklinaatio:  14,52861 astetta tai 14,52644357707722 astetta
Keskianomalia:  58,34949 astetta tai 69,65416823687964 astetta
Kiertoaika:  4,24 vuotta ja 1 550,655140099652 vuorokautta
Periapsis:  2,0008153 au ja 2,000226910779643 au
Apoapsis:  3,240 au ja 3,243513610597837 au
Radan isoakselin puolikas:  2,6204783 au ja 2,62187026068874 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2292 Seili on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Turun saaristossa sijaitsevan Seilin mukaan. Tämä paikannimi on valittu asteroidinnimeksi, koska Turun yliopistolla on Seilissä tutkimusasema.
Seilin likimääräinen läpimitta on 20 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,62 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 3 kuukautta.
2268 Szmytowna

| 2268 Szmytowna> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  6. marraskuuta 1942
Muut nimet:  1942 VW, 1964 CE, 1967 UH, 1970 GT1 ja 1977 SW1
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  13,422  km
Pyörähdysaika:  11,26 h
Albedo:  0,181
Absoluuttinen magnitudi:  11,7  ja 11,85
Asteroidiluokka:  S-tyypin asteroidi
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,12 , 0,1159741  tai 0,1143979263392258
Inklinaatio:  3,30469 astetta tai 3,303982616539419 astetta
Keskianomalia:  64,35999 astetta tai 18,7823895747188 astetta
Kiertoaika:  5,04 vuotta ja 1 841,416660939562 vuorokautta
Periapsis:  2,5980771 au ja 2,603800577929915 au
Apoapsis:  3,280 au ja 3,276494094747848 au
Radan isoakselin puolikas:  2,9389151 au ja 2,940147336338882 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2268 Szmytowna on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty puolalaisen kemistin Maria Szmytownan mukaan.
Szmytownan likimääräinen läpimitta on 22 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,94 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta.
2291 Kevo

| 2291 Kevo> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  19. maaliskuuta 1941
Muut nimet:  1938 RC, 1941 FS, 1967 EO, 1970 TD, 1975 RT1, 1978 GT2, 1980 PE ja A909 HC
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  41,429  km
Pyörähdysaika:  9,63 h
Albedo:  0,049
Absoluuttinen magnitudi:  10,8  ja 10,89
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,07 , 0,0651473  tai 0,06416915209142313
Inklinaatio:  24,49176 astetta tai 24,48518684652509 astetta
Keskianomalia:  335,58217 astetta tai 274,7216610043042 astetta
Kiertoaika:  5,31 vuotta ja 1 941,488453505363 vuorokautta
Periapsis:  2,8453549 au ja 2,850284953755004 au
Apoapsis:  3,242 au ja 3,241168347073682 au
Radan isoakselin puolikas:  3,0436398 au ja 3,045726650414343 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2291 Kevo on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Lapissa sijaitsevan Kevo-nimisen paikan mukaan. Tämä paikannimi on valittu asteroidinnimeksi, koska Kevolla toimii Turun yliopiston tutkimusasema.
Kevon likimääräinen läpimitta on 29 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,04 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 4 kuukautta.
2309 Mr. Spock

| 2309 Mr>  Spock |
| --- | --- |
 1971 QX1 
Löytäminen
Löytäjät:  J. Gibson
Löytöaika:  16. elokuuta 1971
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,01 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,75 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,28 AU
Eksentrisyys:  0,088
Kiertoaika Auringon ympäri:  1911 päivää  5,23 vuotta
Inklinaatio:  10,98°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  21 km
Pyörähdysaika:  ? h
Albedo:  0,118
2309 Mr. Spock on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. Gibson vuonna 1971. Pikkuplaneetta sai nimensä löytäjänsä kissan mukaan, joka puolestaan oli nimetty yhden Star Trek-televisiosarjan hahmon mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1971 QX1.