stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sendai (1923)
Valmistus

Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1923 ja valmistui 29. huhtikuuta 1924.
Palvelus

Alus upotettiin 2. marraskuuta 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sendai (1923) Wikimedia Commonsissa
Sendai-luokan kevyet risteilijät
Santa Ponça

Cala de Santa Ponça, kylän keskustaan avautuva merenlahti.
Santa Ponça on kunta Espanjalle kuuluvalla Mallorcan saarella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä lounaaseen saaren pääkaupungista Palma de Mallorcasta.
Santa Ponçan nimi juontuu roomalaisajan kylästä nimeltä Sancta Pontia. Kuningas Jaakko I nousi maihin Santa Ponçassa 12. syyskuuta 1229 valloittaessaan Mallorcan sitä 300 vuotta hallinneilta maureilta. Saaresta tuli silloin osa Aragonian kuningaskuntaa.
Santa Ponça on tunnettu matkakohde ja sen suotuisa ilmasto houkuttelee matkailijoita mantereelta erityisesti toukokuusta lokakuuhun. Kaupunkia ympäröivillä kukkuloilla on runsaasti ulkomaalaisten omistamia huviloita. Kunnan asukasluku on noin 10 700 henkeä.
Taille directe

Veiston ja taltanjäljen korostusta Shlomo Selingerin graniittiveistoksessa (1987).
Primitiivinen maya- ja tolteekki-kulttuurin Chac Mool -kivipatsas, joka vaikutti suoraa kuvanveistoa kannattaneen Henry Mooren veistoihanteisiin.
Keskeneräisiä, viimeistelemättömiä kiviveistoksia, joissa työstön jälki näkyy vahvasti.
Taille directe eli suora kuvanveisto tarkoittaa kuvanveistossa suoraan lopulliseen materiaaliin veistämistä. Termiä käytetään vastakohtana monivaiheisemmalle työskentelylle, jossa tehdään ensin luonnos, joka sitten siirretään pistesiirtolaitteen ja usein myös apulaisten avulla lopulliseen versioon.
Suora kuvanveisto on 1900-luvulla yleistynyt käsite, joka tarkoittaa aiempaa vähemmän suunnittelukeskeistä lähestymistapaa etenkin kiven ja puun veistossa. Veistäjä työskentelee ilman tarkkoja luonnoksia havainnon, mielikuvituksen tai summittaisten luonnosten mukaan. Suora kuvanveisto oli myös kaipuuta primitiivisen taiteen välittömään lähestymistapaan.
Suoraa kuvanveisto ei ole vain tekninen ilmiö, vaan siihen on liittynyt esteettisiä ja eettisiä ulottuvuuksia, onpa sillä nähty poliittistakin merkitystä. Käsite oli tärkeä erityisesti Britannian kuvanveistossa, jossa siihen liittyi materiaalin totuudenmukaisuuden ja materiaalille uskollisen työskentelyn aatteita. Kuten jo termin vakiintuneesta ranskankielisestä nimestä voi päätellä, taille directe on ollut suosittua myös Ranskassa.
Kuvanveisto 1800-luvulla ja John Ruskinin uudet aatteet

Veistokset olivat 1800-luvulla olleet usein näyttelyissä esillä kipsivaloksina. Koska niiden tekeminen pronssiin tai marmoriin oli paljon kalliimpaa, työläämpää ja hitaampaa, ne siirrettiin esimerkiksi pronssiin vasta kun työstä oli tehty varma tilaus. Lisäksi pistesiirtolaitteen ansiosta oli mahdollista tehdä tarkkoja replikoita tai suurennoksia. Oli tavallista tehdä veistokset sekä pronssiin että marmoriin. Usein niistä tehtiin myös pienempiä versioita koteihin myytäviksi, kuten esimerkiksi Wäinö Aaltosen Suomen neidosta.
Paitsi että oli taloudellisesti järkevää toimia näin, taustalla oli myös se, että idea asetettiin etusijalle. Ajateltiin, että kuvanveistäjän taiteellinen työ toteutui ideassa ja muodon luomisessa, ei niinkään käytännön toteutuksen vaatimassa käsityössä tai materiaalisessa puolessa. Menestynyt kuvanveistäjä oli enemmänkin työpajansa taiteellinen johtaja, kuten Auguste Rodin, jonka apulaisina ja oppilaina oli koko joukko taiteilijoita.
John Ruskin hyökkäsi tätä kuvanveistoon vakiintunutta epäsuoran veistämisen perinnettä vastaan teoksessaan "Aratra Pentelici: Six Lectures on the Elements of Sculpture" (1872). Ruskin kuvaili kuvanveiston muuttuneen koneelliseksi, lisäksi kuvanveistäjä ajatteli saven eikä veistoksen lopullisen materiaalin mukaisesti. Työssä ei hänen mukaansa ollut mahdollista tunnistaa työkalun eikä henkilökohtaisen ilmaisun jälkeä, vain pintaa ja mekaanista viimeistelyä. Kivenveistossa tuli hänen mukaansa olla kivenveiston tuntua, samoin taiteilijan kädenjäljen ja materiaalin tuli näkyä. Veistäjällä tuli olla erityinen suhde materiaaliinsa.
Suoran kuvanveiston ajatuksia alettiin kuitenkin soveltaa käytäntöön vasta 1900-luvulla, kun Ruskinin vaikutus muuten oli jo hiipumassa. Britanniassa suuntauksen pioneereja olivat Jacob Epstein, Eric Gill ja Henri Gaudier-Brzeska. Myös Constantin Brâncușille materiaalin tuntu ja suora lähestymistapa oli keskeinen.
Suora kuvanveisto Englannissa ja Ranskassa

Britanniassa suora kuvanveisto liittyi usein keskiaikaisen veiston ihailuun. Myös keskiaikaa ihailleen Ruskinin tapaan kaivattiin aikaan, jolloin suunnittelija ja työn toteuttaja eivät vielä olleet eriytyneet. Veiston tuli olla viriiliä eli miehekästä, yhtä aikaa sekä ruumiillista että luovaa työtä. Muovailu saven tapaan nähtiin feminiinisenä  eli naisellisena ja vähemmän viriilinä tai vitaalisena.
Toisen maailmansodan jälkeen pioneerien kuten Epsteinin ohella monet brittiläiset veistäjät, kuten Barbara Hepworth ja Henry Moore tarttuivat suoraan kuvanveistoon innolla ja kehittivät siitä suoranaisen dogman. Osa englantilaisista veistäjistä työskenteli sekä suoran veistämisen että suunnittelupohjaisen kuvanveiston parissa. Akateemiset veistäjät olivat suosineet sileän pinnan mahdollistavaa marmoria, mutta suoran veiston kannattajat käyttivät materiaaleinaan eri värisiä ja erilaista tekstuuria olevia kivilaatuja.
Ranskassa kehitys oli samansuuntainen. Suora kuvanveisto oli aluksi avantgarde-ilmiö, mutta siitä tuli laajemmin suosittua 1920-luvulla.
Brâncuși ja André Derain olivat veistäneet suoraan jo vuonna 1907, ja muuten konservatiivisempi veistäjä Joseph Bernard oli noudattanut periaatetta jo aiemmin. Myös jotkun kiviveistämöissä työskentelevät olivat harrastaneet suoraa kuvanveistoa.
Auguste Rodinin kuolema vuonna 1917 vaikutti suoran kuvanveiston suosion kasvuun, koska hänen teostensa kopioista syntyi skandaali. Suosiota lisäsi myös kansallisen retoriikan nousu toisen maailmansodan aikoihin. Suora kuvanveisto liitettiin keskiaikaisiin ranskalaisiin katedraaleihin, jotka saivat sodassa vaurioita. Sodan ansiosta myös monumentteja tilattiin enemmän.
Suoran kuvanveiston aatteet maailmansotien jälkeen

Maailmansotien välillä suora kuvanveisto levisi muihinkin maihin. Toisen maailmansodan jälkeen uudet aatteet ja uudet tekniikat tekivät sekä suorasta että epäsuorasta kuvanveistosta vanhanaikaisia. Kuitenkin materiaalin mukainen veistäminen säilyi tärkeänä periaatteena varsinkin vanhemmilla veistäjillä, kuten Barbara Hepworthilla, ja usein myös pyrittiin peittelemään avustajien osuutta veistoksissa.
Sendain metro

| Sendain metro |
| --- | --- |

 Sendain metron linjakartta
Tyyppi:  metro
Sijainti:  Sendai, Japani
Avattu:  15. heinäkuuta 1987
Pituus:  28,7 km
Asemia:  29
Linjoja:  2
Liikennöitsijä(t):  Sendain kaupungin liikennelaitos
Matkoja vuodessa:  83 700 000 (2016)
Sendain metron 2000-sarjan juna vuonna 2021
Sendain metro (jap. 仙台市地下鉄, Sendai-shi chikatetsu) on Japanin Sendain kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Sendain kaupungin liikennelaitos (jap. 仙台市交通局, Sendai-shi kōtsūkyoku). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, Nanboku-linja ja Tōzai-linja, joiden yhteispituus on 28,7 kilometriä ja joilla on 29 asemaa. Vuonna 2016 Sendain metro kuljetti noin 84 miljoonaa matkustajaa; päivittäin matkustajia oli keskimäärin 229 000.
Historia

Sendain kasvaessa toisen maailmansodan jälkeen sen kaupunkialue laajeni ja liikenne autoistui, mikä johti pahenevaan ruuhkautumiseen. Kaupunki perusti vuonna 1963 komitean, jonka tehtävänä oli löytää kaupungille nopea ja tehokas julkisen liikenteen järjestelmä. Komitea ehdotti pohjois–eteläsuuntaisen metrolinjan rakentamista. Kaupungin raitioliikenne lakkautettiin vuonna 1976. Nanboku-linjan rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1981 ja valmiiksi linjan ensimmäinen osa saatiin vuoden 1987 heinäkuussa. Nykyisen pituutensa linja saavutti vuoden 1992 laajennuksen myötä. Toisen linjan eli Tōzai-linjan rakentaminen käynnistyi vuonna 2006 ja se avattiin joulukuussa 2015.
Linjat

Sendain metroon kuuluu kaksi linjaa, pohjois–eteläsuuntainen Nanboku-linja ja itä–länsisuuntainen Tōzai-linja. Ne kohtaavat toisensa kaupungin keskustassa Sendain rautatieasemalla, josta on vaihtoyhteys JR Higashi-Nihonin rautatielinjoille ja Tōhoku Shinkansen -suurnopeusjunalinjalle. Metrolinjat muodostavat ristin muotoisen joukkoliikenteen runkoverkon, joka palvelee kaikkia neljää ilmansuuntaa.
| Väri | Kirjain | Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vihreä | N | Nanboku-linja | 南北線 | Izumi-chūō–Tomizawa | 14,8 km |
| Sininen | T | Tōzai-linja | 東西線 | Yagiyama dōbutsukōen–Arai | 13,9 km |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sendain metro Wikimedia Commonsissa
Sendain metro Sendain kaupungin liikennelaitoksen sivuilla (japaniksi)
Sakkola (Käkisalmen piiri)

| Sakkolan maalaiskunta Громовское сельское поселение  Gromovskoje selskoje poselenije |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Sakkola Käkisalmen piirin kartalla
Valtio:  Venäjän federaatio
Alue (oblasti):  Leningradin alue
Piiri:  Käkisalmen piiri
Perustettu:  1.1.2006
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  maalaiskunta
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
 – Kunnan päämies:  Andrei Pokrovski
 – Hallinnon päämies:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  532 km²
Väkiluku (2006 ):  2 515
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sakkola  tai Gromovo (ven. Громово) on maalaiskunta   Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirissä. Kunnan keskuskylä Sakkola oli Suomen Viipurin läänin entisen Sakkolan kunnan kirkonkylä.
Kunta sijaitsee Käkisalmen piirin keskiosassa. Se rajoittuu idässä Laatokkaan, etelässä Metsäpirtin (Zaporožskoje) ja Petäjärven (Petrovskoje) kuntiin, lännessä  Kuninkaanristin kuntaan (Romaški), luoteessa Räisälään (Melnikovo) ja pohjoisessa Pyhäjärven (Plodovoje) ja Norsjoen (Larionovo) kuntiin. Laatokassa oleva Konevitsan luostarisaari kuuluu Sakkolan kuntaan. Kunnassa on runsaat 2 500 asukasta.
Nykyinen Sakkolan kunta sijaitsee suurelta osin Suomen entisten Sakkolan ja Pyhäjärven (Vpl) kuntien alueilla ja käsittää myös kaistan Metsäpirttiä Taipaleenjoen pohjoispuolella. Keskustaama on Suvannonjärven pohjoisrannalla. Erillinen Sakkolan asema -niminen taajama sijaitsee Pietari–Hiitola-rautatien varrella, noin kymmenen kilometriä keskustaajamasta luoteeseen. Pietariin on  noin 100 kilometriä, Käkisalmeen 40 km.
Keskustaajaman ja aseman välimailla on Venäjän ilmavoimien hävittäjälentokenttä, jonka toiminta on lakkautettu 2000-luvulla.
Asutuskeskukset

Kunnassa on nykyisin 12 asutuskeskusta, jotka lähes kaikki ovat maaseututaajamia:
Gretšuhino (Гречухино) – Musakanlahti
Gromovo (Громово) – Sakkola – hallinnollinen keskus
Gromovon asema  (Громово, посёлок при станции)
Jablonovka (Яблоновка) – Saapru
Konevitsa (Коневец, Konevets), saari
Krasnoarmeiskoje – Tiitua
Novinka (Новинка) – Sipilänmäki
Portovoje (Портовое) – Haparainen, Kelja
Priladožkoje (Приладожское) – Yläjärvi
Solovjovo (Соловьёво) – Taipale
Tšeremuhino (Черемухино) – (Ylläppää)
Vladimirovka (Владимировка) – Sortanlahti
Sepa (yritys)

| Sepa Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1982
Perustaja:  Seppo Ahonen
Toimitusjohtaja:  Esko Ovaskainen
Kotipaikka:  Keitele, Suomi
Tuotteet:  Kattoristikot
Liikevaihto:  19,5 milj. euroa (2018)
Henkilöstö:  107 (2018)
Kotisivu:  www.sepa.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sepa Oy on keiteleläinen kattoristikkoja valmistava yritys. Sen perusti Seppo Ahonen vuonna 1982 ostettuaan naapurikunnassa toimineen yrityksen konkurssipesältä tarvittavat laitteet ja tuotuaan ne Keiteleelle.  Kattoristikkojen lisäksi yritys valmistaa posi-palkkeja, paloristikoita, runkokehiä, siltamuotteja, meluesteitä ja sääsuojia. Yrityksen palveluksessa on noin 107 työntekijää liikevaihdon ollessa noin 19,5 miljoonaa euroa (2018). Sepa Oy:llä on myös vientiä.
Vuonna 2008 Sepa voitti valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon.
Senis

| Senis (Sènis) |
| --- | --- |
 Sijainti Oristanon maakunnassa
 Senis
 Koordinaatit: 39.823°0′0″N, 8.938°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Oristano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,06 km²
Korkeus:  256 m
Väkiluku:  440
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09080
Suuntanumero(t):    0783
Rekisterikilpi:  OR
 
 http://www.comune.senis.or.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Senis (sardiksi Sènis) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 440 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 16,06 neliökilometriä. Se sijaitsee 256 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Senis Wikimedia Commonsissa
Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Send Me an Angel

| ”Send Me an Angel” Scorpions |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Crazy World
 B-puoli: ”Crazy World”
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 17. syyskuuta 1991
 Formaatti: CDS, 7" vinyyli
 Tekijä(t): Rudolf Schenker, Klaus Meine
 Tuottaja(t): Keith Olsen
 Tyylilaji: hard rock, voimaballadi
 Kesto: 04.32
 Levy-yhtiö: Mercury
Listasijoitukset
 2.    3.    4.    5.    27. 
Scorpionsin muut singlet
| ”Wind of Change” 1991 | ”Send Me an Angels” 1991 | ”Hit Between The Eyes” 1991 |
Send Me an Angel on Scorpionsin single, joka julkaistiin yhtyeen vuonna 1990 julkaistulla albumilla Crazy World. Yhdessä "Wind of Change" -kappaleen kanssa siitä tuli albumin yksi hittikappaleista. Single saavutti sijan 44 Billboard Hot 100 -listalla, sijan 8 Hot Mainstream Rock Tracks -listalla ja sijoittui hyvin monella muulla Euroopan singlelistalla.
Kappaleen orkestraalinen versio nauhoitettiin vuonna 2000 albumille Moment of Glory, jolla vierailee italialainen laulaja Zucchero. Kappaleesta nauhoitettiin myös akustinen versio vuoden 2001 albumille Acoustica.
Kappaleet

Send Me an Angel – 4.34
Crazy World – 5.08
Send Me an Angel – 4.34
Crazy World – 5.08
Holiday (live) – 3.15
Kokoonpano

Klaus Meine – laulu
Matthias Jabs – soolokitara
Rudolf Schenker – kitara
Francis Buchholz – basso
Herman Rarebell – rummut
Aiheesta muualla

Discogs
Scorpions
| --- | --- |
Studiolbumit:   Lonesome Crow  Fly to the Rainbow  In Trance  Virgin Killer  Taken By Force  Lovedrive  Animal Magnetism  Blackout  Love at First Sting  Savage Amusement  Crazy World  Face the Heat  Pure Instinct  Eye II Eye  Moment of Glory  Unbreakable  Humanity: Hour 1  Sting in the Tail  Comeblack  Return to Forever  Rock Believer 
Livealbumit:   Tokyo Tapes  World Wide Live  Live Bites  Acoustica  Live 2011: Get Your Sting & Blackout  MTV Unplugged - Live in Athens 
Kokoelmat:   Action  Rock Galaxy  Hot & Heavy  Best Of Scorpions  Best Of Scorpions, Vol. 2  Gold Ballads  Best of Rockers 'n' Ballads  Hot & Slow (The Best Of The Ballads)  Still Loving You  Deadly Sting: The Mercury Years  Big City Nights  Master Series  Best Of Scorpions: Millenium Collection  Box Of Scorpions  The Platinum Collection  No. 1's  Gold   Deadliest Stings: Greatest Hits  Icon  Icon 2  Wind of Change: The Collection  Born to Touch Your Feelings: Best of Rock Ballads 
Singlet:   In Trance  He's A Woman - She's A Man  All Night Long  Lovedrive  Is There Anybody There  Another Piece Of Meat  Make It Real  The Zoo  Hey You  Can't Live Without You  Now  No One Like You  Still Loving You  Big City Nights  Rock You Like A Hurricane  Coming Home  Rhythm Of Love  Believe In Love  Passion Rules The Game  Can't Explain  Living For Tomorrow  Wind of Change  Send Me an Angel  Hit Between The Eyes  Tease Me Please Me  Don't Believe Her  White Dove  Alien Nation  No Pain No Gain  Under The Same Sun  Woman  You And I  Does Anyone Know  Wild Child  Where The River Flows  Over The Top  Edge Of Time  When You Came Into My Life  To Be No. 1  10 Light Years Away  Eye To Eye  Mysterious  Aleyah  Moment Of Glory  Hurricane 2000  Here In My Heart  When Love Kills Love
Superjoint Ritual

| Superjoint Ritual |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1993–2005
Tyylilaji:  heavy metal, hardcore punk, sludge metal, stoner rock
Kotipaikka:  New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Phil Anselmo, laulu   Joe Fazzio, rummut   Jimmy Bower, kitara   Kevin Bond, kitara   Hank Williams III, basso  
Entiset jäsenet:  Michael Haaga, basso (1995-2001) 
Levy-yhtiö:  Sanctuary Records  
Aiheesta muualla
superjointritual.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Superjoint Ritual oli Philip Anselmon, Joe Fazzion ja Jimmy Bowerin 1990-luvun puolivälissä perustama heavy metal -yhtye New Orleansista. Yhtyeeseen liittyivät myöhemmin myös Hank Williams III sekä Kevin Bond. Heidän musiikkityyliään on kuvailtu sekoitukseksi Panteraa ja Agnostic Frontia.
Yhtyeen nimi "Superjoint Ritual" tulee "The Pagan Winter" -kappaleen sanoista, jonka on esittänyt Darkthrone.
Yhtye hajosi vuonna 2005. Aluksi Phil Anselmo mainitsi syyksi entisen Pantera-kitaristin Dimebag Darrellin kuoleman tuoman masennuksen, mutta yhtyeen hajoamisen syyksi paljastui lopulta riita Anselmon ja yhtyeen rumpalin Joe Fazzion välillä. Asian ovat varmistaneet muut yhtyeen jäsenet.
Kokoonpano

Phil Anselmo - laulu
Joe Fazzio - rummut
Jimmy Bower - kitara
Kevin Bond - kitara
Hank Williams III - basso
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Michael Haaga - basso (1995-2001)
Diskografia > Albumit

Use Once and Destroy (2002)
A Lethal Dose of American Hatred (2003)
Caught Up in the Gears of Application (2016)
Diskografia > Singlet

The Alkoholik (2002)
Dress Like a Target (2003)
Diskografia > Musiikkivideot

The Alkoholik (2002)
Fuck Your Enemy (2002)
Waiting for the Turning Point (2003)
Dress Like a Target (2004)
Diskografia > Videot

Live in Dallas, TX (DVD) (2002)
Live at CBGB's (DVD) (2004)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Tagikaks – olimme valaanpyytäjiä

| Tagikaks — olimme valaanpyytäjiä> Tagikaks — Once Were Hunters |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kira Jääskeläinen
Käsikirjoittaja:  Kira Jääskeläinen
Tuottaja:  Jouni Hiltunen
Säveltäjä:  Uno Helmersson
Kuvaaja:  Timo Peltonen (2. kamera Jouni Hiltunen, Kira Jääskeläinen)
Leikkaaja:  Katja Pällijeff, Kira Jääskeläinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Katharsis Films Oy
Ensi-ilta:  2012
Kesto:  55 min.
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tagikaks — olimme valaanpyytäjiä on  Kira Jääskeläisen ohjaama dokumenttielokuva, ohjaajan ensimmäinen. Se on kuvattu viiden vuoden aikana Tšukotkassa ja valmistui vuonna 2012.
Tausta

Opiskellessaan 2000-luvun alkuvuosina Kööpenhaminan yliopistossa Jääskeläinen osallistui tutkimusmatkaan Tšukotkan niemimaalle ja kirjoitti keräämästään aineistosta lopputyönsä. Matkan jälkeen hän viipyi alueella ja kuvasi materiaalia, jota käytti myöhemmin kun haki rahoitusta tähän dokumenttiinsa. Beringin salmen luonto teki Jääskeläiseen suuren vaikutuksen, “tuli tunne, että siellä sielu lepää”.
Itse elokuvaa tehtiin  viisi vuotta. Ensimmäiselle varsinaiselle kuvausmatkalle Jääskeläinen lähti yksin, mutta myöhemmillä kolmella oli mukana myös kuvaaja Timo Peltonen ja tuottaja-äänittäjä Jouni Hiltunen. Ensimmäisellä matkalla Jääskeläinen löysi päähenkilöt ja teki heidän kanssaan sopimukset. Matkat olivat yleensä pitkäkestoisia. Jääskeläinen oli ainoa ryhmästä, joka osasi venäjää, joten hän hoiti myös käytännön asioita ja kuvausjärjestelyjä. Se, että asiat hoiti nainen, oli venäläisessä yhteisöissä useimmille paikallisille uutta.
Dokumentin sisältö

Tagikaks — olimme valaanpyytäjiä kertoo kahdesta veljestä, Koljasta ja Sašasta, jotka kuuluvat siperianjupikeihin ja asuvat Novoje Tšaplinon kylässä Tšukotkan itäisen kärjen lähituntumassa.
Jääskeläinen oli matkoillaan tehnyt havaintoja paikallisista alkuperäisasukkaista: “Minua kosketti se, että valaanpyytäjät elävät huikean kauniissa ympäristössä mutta eivät voi kovin hyvin. Mistä nuoret rakentavat identiteettinsä, jos eivät halua olla metsästäjiä.”
Veljeksistä Kolja jatkaa isiensä viitoittamalla tiellä valaanpyytäjänä. Saša sen sijaan ei halua pyyntihommiin, vaan on töissä kanadalaisen rakennusfirman leivissä, kunnes tuo firma menee konkurssiin. Elämä kotikulmilla on karua, vaihtoehdot ovat vähissä. Kylän nuoret naiset ovat muuttaneet suuriin kaupunkeihin. Miesten osana on pyytää merinisäkkäitä ja kaloja. Kun koulut on käyty ja ulkopuolisen firman työt loppuvat, ei pyyntitöiden ja kalastamisen lisäksi ole muuta tekemistä kuin ryypätä tai katsoa televisiota.
Venäläisten rajavartijoiden helikopterit seuraavat pyyntiretkeläisiä, koska ollaan Alaskan ja Yhdysvaltojen läheisyydessä. Eräs kyläläinen oli luikahtanut sinne, eikä sellaista enää sallita. Vierailuista Saint Lawrencen saarelle sukulaisten luokse voidaan enää vain haaveilla.
Dokumentti etenee verkkaisesti, Kolja ja Saša ovat kuvissa vähäpuheisia, heidän ääniraitansa ovat erikseen äänitetty.