stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hempukka ja hunsvotti
Juoni

Tanssityttö Duchess (Hawn) ryöstää uhkapeluri Dirtwater Foxin (Segal) pankkirosvoilta huijaaman rahaläjän. Fox lähtee tytön perään, ja rosvot jahtaavat puolestaan miestä. Duchess ja tyttö saavat kyydin Salt Lake Cityyn mormoniseurueen mukana. Matkalla sattuu monia kommelluksia.
Vastaanotto

Goldie Hawn oli roolistaan Golden Globe -ehdokkaana.
Hempukka ja hunsvotti tuli Suomessa ensi-iltaan marraskuussa 1976, sai teatterikierroksellaan 19 072 katsojaa.Video-oppaassa vuodelta 1995 Sam Inkinen kiteytti elokuvan tarjoavan ”epäinnostavia farssiaskeleita” ja antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle yhden tähden viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”.
Aiheesta muualla

Hempukka ja hunsvotti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Duchess and the Dirtwater Fox
Käännös suomeksi
Kovžskoje

Kovžskoje (myös Kovžinskoje, ven. Ко́вжское, Ковжинское озеро) on Volgan vesistöön kuuluva järvi Vologdan alueen Vytegran piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 65 neliökilometriä, keskimääräinen syvyys 6 ja suurin syvyys 16 metriä. Länsiosaa kutsutaan Lozskojejärveksi.
Kovžskojejärvestä saa alkunsa Volgan–Itämeren vesitiehen kuuluva Kovžajoki. Luonnonkauniilla järvella harjoitetaan muikun, kuhan, säyneen, lahnan ja särjen kalastusta. Se on myös suosittu retkeilykohde.
Aiheesta muualla

Kovžskoje Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Kovat kundit eivät tanssi

| Kovat kundit eivät tanssi> Tough Guys Don’t Dance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Norman Mailer
Käsikirjoittaja:  Norman Mailer
Tuottaja:  Yoram Globus
Säveltäjä:  Angelo Badalamenti
Kuvaaja:  John Bailey Mike Moyer
Leikkaaja:  Debra McDermott
Pääosat:   Ryan O'Neal  Isabella Rossellini  Debra Sandlund  Wings Hauser  John Bedford Lloyd 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Golan-Globus  Cannon Films  Zoetrope Studios 
Levittäjä:  Cannon Films Netflix
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kovat kundit eivät tanssi (Tough Guys Don’t Dance) on vuonna 1987 julkaistu jännityselokuva, jonka ohjasi kirjailijana paremmin tunnettu Norman Mailer oman romaaninsa Kovat kundit eivät tanssi pohjalta. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Ryan O'Neal, Isabella Rossellini, Debra Sandlund, Wings Hauser, John Bedford Lloyd, Lawrence Tierney, Penn Jillette, Frances Fisher ja R. Patrick Sullivan. Elokuva on kertomus kirjailijasta, joka mahdollisesti on murhannut vaimonsa ja rakastajattarensa, muttei pysty muistamaan tapahtumia.
Vastaanotto

Elokuva oli taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta. 'Video-oppaassa vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hänen mukaansa omaperäinen mysteeri pursuaa seksiä ja väkivaltaa, ja tyylissä on selviä David Lynch -vaikutteita, muitakin kuin Lynchin suosiman Angelo Badalamentin musiikki.
Aiheesta muualla

Kovat kundit eivät tanssi Elonet.
Kovat kundit eivät tanssi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kovat kundit eivät tanssi AllMoviessa. (englanniksi)
Kožva

Kožva (komiksi ja venäjäksi Ко́жва) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 194 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 9 560 neliökilometriä.
Joen nimi perustuu komin murresanaan köža ’sora’ ja va ’vesi’. Sen suussa sijaitsee Kožvan kaupunkimainen taajama.
Helvia-äidille, lohduttautumisesta

| Helvia-äidille, lohduttautumisesta> De Consolatione ad Helviam Matrem.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Seneca nuorempi
Kieli:  latina
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 42
Suomennos
Suomentaja:  J. A. Hollo
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1964
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Helvia-äidille, lohduttautumisesta (lat. De Consolatione ad Helviam Matrem tai Ad Helviam matrem, de consolatione) on Seneca nuoremman äidilleen osoittama kirje, jonka tarkoitus on lohduttaa tätä Senecan maanpaon aikana.
Historia

Kirje Helvia-äidille, lohduttautumisesta on nimensä mukaisesti osoitettu Senecan äidille Helvialle. Senecaa syytettiin vuonna 41 aviorikoksesta keisari Caligulan sisaren Julia Livillan kanssa. Pian tämän jälkeen hänet tuomittiin maanpakoon Korsikalle. Roomalaisessa ajatusmaailmassa maanpakoon karkottaminen vastasi lähes kuolemanrangaistusta, koska se erotti ihmisen yhteisöstään mahdollisesti peruuttamattomasti. Siksi Seneca kirjoitti äidilleen lohduttaakseen tätä maanpakonsa aikana.
Vuosien 40-45 välillä Seneca kirjoitti yhteensä kolme lohdutuskirjettä. Muut kaksi ovat Polybiukselle, lohduttautumisesta ja Marcialle, lohduttautumisesta. Äidille osoitettu kirje on ajoitettu tarkemmin noin vuoteen 42. Kirje edustaa niin kutsuttua lohdutuskirjallisuutta (consolatio) ja se luetaan Senecan usein dialogeiksi kutsuttujen tutkielmien joukkoon.
Sisältö

»Aloitan siitä, mitä sinä, rakas äiti, haluat ennen muuta kuulla: ettei minua vaivaa mikään. Jos voin, teen sinulle selväksi, että ne olosuhteet, joiden luulet minua masentavan, eivät ole sietämättömiä - - olen täysin onnellinen olosuhteissa, jotka tavallisesti tekevät ihmisen onnettomaksi. - - Lisään vielä, suuremmaksi vakuudeksi, etten voikaan tulla onnettomaksi.»
Kirje on jaettu 20 lukuun. Johdannossa Seneca kehottaa äitiään voittamaan surunsa, aivan kuin on voittanut aiemmatkin surunsa sukulaisten kuoltua. Seneca kertoo äidilleen, ettei itse tunne surua, eikä äidinkään näin tulisi surra häntä hänen poissa ollessaan. Hän sanoo äitinsä vahvan luonteen olevan hyve, joka auttaisi tätä kestämään poissaolon.
Suurin osa teoksesta käsittelee sitä, kuinka Seneca ei koe kokevansa mitään pahaa maanpaon seurauksena. Hän viittaa maanpakoonsa pelkkänä "paikan vaihdoksena" ja vakuuttelee, ettei tunne rangaistuksestaan myöskään häpeää. Hän myös vertaa maanpakolaisen asemaa taivaankappaleisiin; nekin ovat jatkuvassa liikkeessä. Teoksen loppuosassa Seneca kehottaa äitiään etsimään lohdutusta filosofiasta sekä Senecan veljistä ja muista sukulaisista.
Seneca on kirjeessä sekä lohduttaja että se henkilö, jonka kärsimysten vuoksi lohdutetaan, ja hän tuo tämän paradoksin itse esille tekstissä. Seneca hyödyntää kirjeessään useita consolatio-lajityyppiin kuuluvien tekstien retorisia keinoja. Samalla hän tuo esille stoalaista ajatteluaan. Sen mukaan ihmisen ei tulisi joutua pois tolaltaan kohdatessaan hallitsemattomia tapahtumia.
Vaikka teos on henkilökohtainen kirje, se on kuitenkin kirjoitettu enemmän tutkielmaksi kuin lohdutuskirjeeksi. Lisäksi vaikka kukin hänen tutkielmistaan on osoitettu tietylle henkilölle, teokset ovat sisällöltään irrallisia itse tilanteesta: Seneca vaikuttaa olevan niissä kiinnostuneempi esittelemään kaikkeuden toimintaa ja ihmisen osaa siinä, kuin varsinaisesti lohduttamaan lukijaansa.
Kirjallisuutta > Suomennos

Seneca: Helvia-äidille, lohduttautumisesta. Teoksessa Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Tutkielmia ja kirjeitä.  (Suomentanut J. A. Hollo. Johdannon kirjoittanut Jussi Tenkku. Antiikin klassikot)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1964.  – Sisältää tutkielmat: Viisaan mielenlujuudesta, Lempeydestä, Onnellisesta elämästä, Mielentyyneydestä ja Helvia-äidille, lohduttautumisesta sekä 32 kirjettä.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Seneca: De Consolatione ad Helviam. Teoksessa Seneca: Volume II. Moral Essays.  (De Consolatione ad Marciam. De Vita Beata. De Otio. De Tranquillitate Animi. De Brevitate Vitae. De Consolatione ad Polybium. De Consolatione ad Helviam. Loeb Classical Library 254)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1932.  ISBN 0674992806
Aiheesta muualla

Seneca, Lucius Annaeus: Ad Helviam matrem de consolatione. The Latin Library. (latinaksi)
Seneca, Lucius Annaeus: Consolatio ad Helviam matrem. Intratext. (latinaksi)
Koževnikovo

| Koževnikovo Кожевниково |
| --- | --- |

 Koževnikovo
 Koordinaatit: 56°15′39″N, 83°58′13″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Tomskin alue
Piiri:  Koževnikovon piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2015):  8 351
 
 Kunnan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koževnikovo (ven. Коже́вниково) on kylä, maalaiskunta ja Koževnikovon piirin hallinnollinen keskus Tomskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Objoen rannalla 109 kilometriä Tomskista lounaaseen. Kunnassa on 8 400 asukasta (vuonna 2015).
Koževnikovon kylä on syntynyt 1600-luvun lopulla. Vuonna 1930 siitä tuli piirikeskus. Nykyiseen kuntaan kuuluvat myös Astrahantsevon ja Kirejevskin kylät.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kylässä on myös elintarvike-, puunjalostus- ja metalliteollisuutta. Palveluihin kuuluvat kaksi keskikoulua, ammattikoulu, lasten harrastuskeskus, taidekoulu, kirjasto ja piirisairaala.
Kylässä asuu paljon vuonna 1941 karkotettuja saksalaisia, joilla on oma asuinalueensa ja luterilainen rukoushuone.
Aiheesta muualla

Koževnikovon kunnan sivusto (venäjäksi)
Henrik IV (Kastilia)

| Henrik IV |
| --- | --- |
 Henrik IV kuvattuna vaakunansa kanssa.
Kastilian ja Léonin kuningas
Valtakausi:  22. kesäkuuta 1454 – 1. huhtikuuta 1441
Edeltäjä:  Juhana II
Seuraaja:  Isabella Katolilainen

Syntynyt:  5. tammikuuta 1425 Pamplona
Kuollut:  11. joulukuuta 1474 (49 vuotta) Madrid
Hautapaikka:  Santa María de Guadalupe
Puoliso:   Blanka II (1440 - 1453)  Portugalin Johanna (1455 - 1468) 
Lapset:   Johanna la Beltraneja 
Suku:  Trastámara
Isä:  Juhana II
Äiti:  Kastilian Eleonor
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Henrik IV Kyvytön (esp. Enrique IV el Impotente) oli Kastilian kuningas vuosina 1454–1474 isänsä Juhana II:n jälkeen.
Nuorena prinssinä Henrikillä oli suuri vaikutusvalta isäänsä Juhana II:een, joka hallitsi Kastiliaa. Niinpä vuonna 1441 hän äitinsä kanssa suostutteli isänsä erottamaan prinssiä kontrolloimaan pyrkineen Trujillon herttua Álvaro de Lunan ja siirtämään tämän kuudeksi vuodeksi maaseudulle. Henrik itse oli uskottunsa Escalonan herttua Juan Pachecon vaikutusvallassa. Pachecosta tuli Villenan markiisi, ja yhdessä prinssi Henrikin kanssa heillä oli kuninkaaseen suuri vaikutusvalta.
Kuninkaana Henrik IV ajautui sotaan Navarran kanssa vuonna 1460, ja pian konfliktiin liittyi myös Ranska. Henrik tuki Katalonian kapinallisia, mutta Ludvig XI esiintyi kummankin puolen ystävänä ja suostutteli Henrikin luopumaan vaateistaan Navarraan.
Henrik oli naimisissa kahdesti, ensin Navarran Blankan kanssa (1440 - 1453) ja sitten Portugalin Johannan kanssa (1455 - 1468). Molemmat avioliitot päättyivät avioeroon: ensimmäinen koska Henrik väitti noituuden tehneen hänet kyvyttömäksi Blankan kanssa, jälkimmäinen Johannan väitetyn uskottomuuden takia.
Ylhäisö pakotti Henrikin nimeämään seuraajakseen veljensä ja luovuttamaan tämän Villenan markiisin kasvatettavaksi sekä naittamaan sisarpuolensa Isabellan markiisin veljen Pedro Girónin kanssa. Pedro kuoli vuonna 1466, ja avioitumisaie purkaantui. Kuninkaan veljen Alfonson kuoltua vuonna 1468 ylimykset valitsivat kruununperijäksi Isabellan, joka vastoin veljensä aikeita ilmoitti avioituvansa serkkunsa, Aragonian kruununprinssi Ferdinandin kanssa.
Henrik IV ei hyväksynyt sisarensa avioliittoa, ja vuonna 1470 hän nimesikin aiemmin aviottomana lapsena pidetyn tyttärensä Juanan seuraajakseen ja naitti tämän Ranskan kuninkaan nuoremmalle veljelle. Ranskan prinssin kuolema ja kastilialaisten raivoisa vastustus tekivät vallanperimyksestä kuitenkin mahdottoman. Villena ja Henrik IV kuolivat vuonna 1474, ja vallan peri Isabella.
Helsingin keskustaajama

Helsingin keskustaajama on väkiluvultaan ja pinta-alaltaan Suomen suurin taajama ja kaupunkialue. Taajama sijaitsee Uudenmaan maakunnassa ja Helsingin seutukunnassa. Vuoden 2023 lopussa Helsingin keskustaajaman väkiluku oli noin 1,36 miljoonaa  asukasta ja sen maapinta-ala oli 721 km²,  joten väestötiheys taajaman alueella oli 1 858 as./km².
Helsinki on Suomen mittakaavassa suuri kaupunkialue. Se on noin 3,7 kertaa niin suuri kuin maan toiseksi suurin taajama, eli Tampereen keskustaajama. Maailman mittakaavassa Helsingin kaupunkialue on sijalla 387. Pohjoismaiden taajamista Helsingin keskustaajama on kolmanneksi suurin Tukholman taajaman ja Kööpenhaminan Hovedstadsområdetin jälkeen.
Taajaman väestö kunnittain

Helsingin keskustaajama ulottuu 11 kunnan alueelle. Taajaman alueella on kaikkiaan kahdeksan kunnan (Espoo, Helsinki, Järvenpää, Kauniainen, Kerava, Sipoo, Tuusula ja Vantaa) keskuspaikat. Lopuissa kolmessa kunnassa Kirkkonummen keskusta sekä Mäntsälän ja Nurmijärven kirkonkylät muodostavat omat taajamansa. Seuraavassa taulukossa on ilmoitettu näiden kuntien kokonaisväkiluvut ja näissä kunnissa asuva Helsingin keskustaajamassa asuvaksi tilastoitu väestö. Tiedot ovat ajankohdan 31.12.2011 ja 1.1.2012 voimaan astuneen kuntajaon mukaiset. Taulukossa on ilmoitettu myös muut (kokonaan tai osittain) kunnan alueella sijaitsevat taajamat. Taulukko on järjestetty laskevaan suuruusjärjestykseen kolmannen sarakkeen (Siitä Helsingin keskustaajamassa) mukaisesti.
| Kunta | Kunnan väkiluku | Siitä Helsingin keskustaajamassa |  % | Muut taajamat kunnan alueella |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsinki | &&&&&&&&&0595384.&&&&00595 384 | &&&&&&&&&0575487.&&&&00575 487 | &&&&&&&&&&&&&096.070000096,7 | Suomenlinna |
| Espoo | &&&&&&&&&0252439.&&&&00252 439 | &&&&&&&&&0245971.&&&&00245 971 | &&&&&&&&&&&&&097.040000097,4 | Kolmiranta, Kunnarla ja Simola |
| Vantaa | &&&&&&&&&0203001.&&&&00203 001 | &&&&&&&&&0198341.&&&&00198 341 | &&&&&&&&&&&&&097.070000097,7 | Jokimaa-Västra, Riipilä |
| Järvenpää | &&&&&&&&&&038966.&&&&0038 966 | &&&&&&&&&&038272.&&&&0038 272 | &&&&&&&&&&&&&098.020000098,2 |   |
| Kerava | &&&&&&&&&&034549.&&&&0034 549 | &&&&&&&&&&033876.&&&&0033 876 | &&&&&&&&&&&&&098.010000098,1 |   |
| Tuusula | &&&&&&&&&&037667.&&&&0037 667 | &&&&&&&&&&028805.&&&&0028 805 | &&&&&&&&&&&&&076.050000076,5 | Jokela, Nukari ja Palojoki |
| Nurmijärvi | &&&&&&&&&&040349.&&&&0040 349 | &&&&&&&&&&013850.&&&&0013 850 | &&&&&&&&&&&&&034.030000034,3 | Herunen, Klaukkala, Leppälampi, Nukari, Nurmijärven kirkonkylä, Palojoki, Rajamäki, Röykkä ja Simola |
| Kauniainen | &&&&&&&&&&&08807.&&&&008 807 | &&&&&&&&&&&08699.&&&&008 699 | &&&&&&&&&&&&&098.080000098,8 |   |
| Sipoo | &&&&&&&&&&018526.&&&&0018 526 | &&&&&&&&&&&07586.&&&&007 586 | &&&&&&&&&&&&&040.090000040,9 | Borgby, Etelä-Paippinen, Gesterby, Savijärvi, Söderkulla ja Träskby |
| Kirkkonummi | &&&&&&&&&&037192.&&&&0037 192 | &&&&&&&&&&&06046.&&&&006 046 | &&&&&&&&&&&&&016.030000016,3 | Kirkkonummen kirkonkylä, Kolmiranta, Lapinkylä, Långvik, Veikkola ja Veklahti |
| Mäntsälä | &&&&&&&&&&020131.&&&&0020 131 | &&&&&&&&&&&02278.&&&&002 278 | &&&&&&&&&&&&&011.030000011,3 | Mäntsälän kirkonkylä, Numminen, Sälinkää ja Sääksjärvi |
Taulukon prosenttiluvut on laskettu suhteuttamalla Helsingin keskustaajamassa asuva väestö kunnan kokonaisväkilukuun. Kaikkien suomalaisten asuinpaikan koordinaatit eivät kuitenkaan ole tiedossa. Esimerkiksi Helsingissä asui tilastojen mukaan 16 841 ihmistä, joiden asuinpaikka oli tuntematon.
Taajaman kasvu

Vuoden 1960 väestönlaskennassa taajaman nimeksi ilmoitettiin kunnan nimen Helsinki alapuolella pelkästään Keskusta. Tuolloin taajamassa oli 470 006 asukasta pinta-alan ollessa 180,2 km². Vuoden 1970 väestönlaskennassa käytettiin nimeä Keskustaajama (Helsinki). Tuolloin keskustaajama oli kasvanut yhteen vuoden 1960 väestönlaskennassa määriteltyjen Kauniaisten, Kilon, Laajalahden, Laaksolahden, Mankkaan, Matinkylän, Otaniemen, Tapiolan, Tuomarilan, Järvenperän, Westendin, Vantaankosken ja Vaaralan taajamien kanssa. Näin muodostuneessa laajemmassa taajamassa oli vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan 627 432 asukasta pinta-alan ollessa 295,45 km².
Vuoden 1980 ja 1990 väestönlaskennoissa oli edelleen käytössä nimi Keskustaajama (Helsinki). Vuonna 1980 taajaman väkiluku oli 680 507 asukasta ja pinta-ala oli 346,6 km². Tällöin taajama oli kasvanut yhteen Espoon Kivenlahden ja Vantaan Hämeenkylä-Vapaalan taajamien kanssa. Vuonna 1990 taajaman väkiluku oli noussut 888 871 asukkaaseen ja sen pinta-ala oli jo 617,5 km². Helsingin keskustaajaman kanssa yhteenkasvaneet taajamat vuonna 1990 olivat Espoon Kauklahti, Niipperi ja Vanhakartano, Järvenpään keskustaajama, Pietilä ja Ristinummi, Keravan keskustaajama ja Ahjo, Kirkkonummen Masala, Sipoon Talma, Tuusulan Hyrylä sekä Vantaan Askisto (jälleen omaksi taajamaksi 1995, mutta Helsingin keskustaajamaa vuodesta 2000), Itä-Hakkila, Kivistö, Korso-Rekola, Seutula, Voutila-Viinikkala ja Ylästö. Vuoden 1995 väestönlaskennasta lähtien taajamasta on käytetty nimeä Helsingin keskustaajama. Tuolloin taajaman väkiluku oli 949 132 henkeä ja pinta-ala 553,8 km². Taajama ulottui Helsingin lisäksi Espoon, Järvenpään, Kauniaisten, Keravan, Kirkkonummen, Nurmijärven, Sipoon, Tuusulan ja Vantaan alueelle. Espoon Nupurila ja Tuusulan Rusutjärvi kasvoivat yhteen taajaman kanssa tuona vuonna. Vuonna 2000 Helsingin keskustaajama kasvoi yhteen Espoon Kalajärven, Järvenpään Haarajoen, Sipoon Nikkilän ja Tuusulan Kellokosken taajamien kanssa, sen sijaan Suomenlinna alettiin laskea nyt omaksi taajamakseen.
Nimeäminen

Helsingin keskustaajamasta käytetään myös nimiä Helsingin kaupunkialue, jolloin keskustaajamaan kuuluvat Järvenpää ja Kerava erotetaan omiksi kaupunkialueikseen. Kun käytetään nimitystä Helsingin kaupunkiseutu, mukaan lasketaan myös keskustaajaman lähitaajamat, eli taajamat, jotka sijaitsevat korkeintaan kolmen kilometrin päässä keskustaajamasta. Kaupunkiseudun keskus- ja lähitaajamakäsitteillä ei ole mitään tekemistä sen kanssa, mitkä ovat kunkin kunnan omia keskustaajamia. Toisinaan käytetään pelkästään nimitystä Helsinki. Myös kansainvälisissä julkaisuissa kaupunkialueen nimi on aina sama kuin keskuskaupungin, poikkeuksena selkeät kaksoiskaupungit.
Luokittelu

Taajama jakaantuu eri rakennustehokkuuden mukaan erilaisiin kaupunkialueisiin. Sisempi kaupunki eli tiheästi ja yhtenäisesti rakennettu osuus kattaa Helsingin, Espoon ja Vantaan merkittävimmät asuinalueet. Tätä ympyröi harvemmin asuttu, mutta silti teknisesti taajaman määrityksen täyttävä ulompi kaupunkialue. Keskustaajama on yhteydessä tätä kautta myös omat kaupunkialueensa muodostaviin Keravaan ja Järvenpäähän.
Aiheesta muualla

Helsingin keskustaajama vuoden 2010 rajauksen mukaan (PDF, kartassa keltaisella viivalla rajattu "Kaupunkiseudun keskustaajama")
Lounaispaikka (Arkistoitu – Internet Archive) (YKR-taajamarajaukset vuosilta 1980, 1990, 2000 ja 2009 aineistossa Yhteiskunta > Asuminen ja rakentaminen)
Helsingin keskustaajaman kartta vuoden 2019 lopussa
Uudenmaan maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset
Suuntaa antava kartta Helsingin keskustaajamasta.
Koževnikovon piiri

Koževnikovon piiri (ven. Коже́вниковский райо́н, Koževnikovski raion) on kunnallishallintoalue Tomskin alueella Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 3 907,5 neliökilometriä. Asukkaita on 20 500 henkeä (vuonna 2015).
Koževnikovon piiri sijaitsee Tomskin alueen eteläisimmässä osassa. Se rajoittuu pohjoisessa Šegarkan ja koillisessa Tomskin piireihin ja muualla Novosibirskin alueeseen. Seutu on pohjoista metsäaroa, jossa niittyjen lisäksi on haapa-, koivu-, sembramänty- ja kuusimetsiä. Piirin itäosan läpi virtaa Objoki, johon laskevat Šegarka ja Baksa. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi ja turve.
Hallinnollinen keskus on Koževnikovon kylä. Piiriin kuuluu kahdeksan maalaiskuntaa: Koževnikovo, Malinovka, Novopokrovka, Pesotšnodubrovka, Staraja Juvala, Tšilino, Urtam ja Voronovo. Asukkaista 89,1 % on venäläisiä, 4,0 % saksalaisia ja 3,0 % tšuvasseja (vuonna 2002).
Ennen venäläisten tuloa seudulla asui tataaripaimentolaisia ja karagasseja. Ensimmäinen venäläinen linnoitus rakennettiin vuonna 1684 Urtamiin. Erityisen paljon uudisasukkaita saapui 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa muun muassa viljaa, maitoa ja lihaa.
Aiheesta muualla

Koževnikovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Ibert Henriksson

Alf Ibert Henriksson (6. toukokuuta 1928 Mustasaari – 21. huhtikuuta 2010 Maalahti) oli suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Henriksson edusti urallaan Vasa IFK:a 1950–1956. Henrikssonin muut seurat olivat Vaasan AIK ja Pallas ry. Hän voitti Vasa IFK:n seurassa Suomen mestaruuden 1953 sekä kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Kaikkiaan Henriksson pelasi kuuden kauden aikana 77 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Maajoukkueessa Henriksson pelasi kolme maaottelua vuonna 1954.
Ammatiltaan Henriksson oli sähköasentaja. Hänen harrastuksiaan olivat autoilu ja matkailu. Kotikunta oli Vaasa.
Kpellen kieli

| Kpelle> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Liberia, Guinea
Virallinen kieli:  Guinean kansalliskieli
Puhujia:  1 220 000
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  mandelaiset kielet
ISO 639-3:  kpe
 Ohje 
Kpelle on Liberiassa ja Guineassa asuvan kpelle-kansan puhuma mandelainen kieli. Sillä on noin 1 220 000 puhujaa.
Kpelle on Liberian suurin ja Guinean neljänneksi suurin kieli. Sen puhujia on Liberiassa arviolta 760 000 ja Guinean Nzérékorén alueella noin 460 000 (vuonna 2012).
Kpelle kuuluu mandekielten länsihaaran lounaisryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat bandi, loma, loko, mende ja zialo. Kpellen murteet muodostavat jatkumon, joka voidaan jakaa pohjoiseen ja eteläiseen ryhmään. Ethnologue pitää niitä erillisinä kielinä.
Liberialaisen Sanoyien kylän päällikkö Gbili loi 1930-luvulla kpellen tavukirjoituksen, jota käytettiin 1940-luvulle saakka. Se on sittemmin lähes kokonaan unohtunut.
Kpellellä on kaksi latinalaiseen kirjaimistoon perustuvaa kirjakieltä, joista liberialainen perustuu nyawokolen murteeseen ja guinealainen keskimurteeseen. Guineassa kpelle toimi muiden kansalliskielten tavoin kouluopetuksen välineenä vuosina 1968–1984. Nykyään kirjakieliä käytetään lähinnä kristillisessä toiminnassa.
Guineassa monet kpellet puhuvat myös maninkaa. Koulusivistystä saaneet osaavat Liberiassa englantia ja Guineassa ranskaa.
Hembackenin jätinkirkko

| Hembackenin jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Hembackenin jätinkirkko
Koordinaatit:  63.57278431°N, 23.15578221°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Pedersöre (Ähtävä)
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  kivikausi, pronssikausi
Korkeus:  42,5  m
Pinta-ala:  1 000 (50×20)  m²
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hembackenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Pedersören Ähtävässä sijaitseva mahdollinen jätinkirkko.
Sijainti

Kohde sijaitsee Ähtävän kirkosta 5,5 kilometriä itäkaakkoon Ähtävänjoen mutkasta 200 metriä pohjoiseen Staraholmarnan pohjoispuolella olevalla mäellä. Valtatieltä 68 poiketaan pohjoiseen Humlaan ja Hummelholmista jatketaan suoraan itään kaksi kilometriä mutkaan asti. Kohde on tien sivulla 40 metriä pohjoiseen. Jätinkirkko sijaitsee Hembackenin kaakkoisreunassa.
Jätinkirkko

Jätinkirkkoa ympäröi noin 6–8 metriä leveä kivivalli, joka näyttäisi kiertävän koko alueen. Valli erottuu maastossa matalana ja sammalpeitteisenä. Jätinkirkko on 50 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Vallialueen sisäpiha on 45 metriä pitkä ja 8–10 metriä leveä. Jätinkirkon pituusakselin suunta on 30° pohjoisesta vastapäivään eli lähes luoteeseen. Vallissa on kolme matalampaa kohtaa, joita kutsutaan porteiksi. Niiden suunnat jätinkirkon keskikohdasta katsottuna ovat 40° pohjoisesta myötäpäivään eli koilliseen, 278° eli länteen ja 329° eli pohjoiskoilliseen.
Kun mäki kohosi maankohoamisen johdosta ylös merestä, oli meri matalaa kivikkoista saaristoa. Koska jätinkirkko sijaitsee vain 42,5 metriä merenpinnan yläpuolella, on se voitu rakentaa vasta noin 2000 eaa. tai sitä myöhemmin. Tämä ajoittuu aivan kivikauden loppupuolelle, mutta jätinkirkko on ollut mahdollista rakentaa tätäkin myöhemmin pronssikaudella. Jos pronssikausi tulisi kyseeseen, olisi jätinkirkko hyvin nuori. Onkin esitetty epäilyjä, ettei tämä kohde olisikaan jätinkirkko vaan jokin muu puhtaaksi raivattu alue.