stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1934
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

5. lokakuuta – Jean Vigo, ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja (s. 1905)
9. lokakuuta – Aleksanteri I, ensimmäinen Jugoslavian kuningas (s. 1888)
9. lokakuuta – Louis Barthou, ranskalainen poliitikko ja pääministeri (s. 1862)
10. lokakuuta – Carl Bengts, suomalainen varhaismodernistinen taiteilija (s. 1876)
15. lokakuuta – Raymond Poincaré, Ranskan presidentti ja moninkertainen pääministeri (s. 1860)
17. lokakuuta – Santiago Ramón y Cajal, vuoden 1906 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut espanjalainen lääkäri ja patologi (s. 1852)
25. lokakuuta – Lauri Ingman, Suomen pääministeri ja Turun arkkipiispa (s. 1868)
26. lokakuuta – Axel Åhlström, suomalainen kansankoulunopettaja, päätoimittaja ja SDP:n kansanedustaja (s. 1891)
4. marraskuuta – Vasil Barnovi, georgialainen kirjailija (s. 1856)
5. marraskuuta – Hulda Garborg, norjalainen kirjailija (s. 1862)
7. marraskuuta – Hjalmar Sjöman, suomalainen valokuvaaja (s. 1857)
14. marraskuuta – Raffaele Calace, italialainen säveltäjä (s. 1863)
16. marraskuuta – Carl von Linde, saksalainen insinööri, jäähdytystekniikan kehittäjä (s. 1842)
20. marraskuuta – Joel Lehtonen, suomalainen kirjailija (Putkinotko) (s. 1881)
20. marraskuuta – Erkki Pullinen, suomalainen kansanedustaja, ministeri ja maanviljelysneuvos (s. 1871)
20. marraskuuta – Willem de Sitter, alankomaalainen tähtitieteilijä, matemaatikko ja fyysikko (s. 1872)
1. joulukuuta – Sven Hildén, suomalainen näyttelijä (s. 1889)
1. joulukuuta – Sergei Kostrikov (”Sergei Kirov”), neuvostoliittolainen poliitikko (Leningradin alueen kommunistijohtaja) (s. 1886)
9. joulukuuta – Manuel Márquez Sterling, kuubalainen diplomaatti ja Kuuban lyhytaikainen presidentti (s. 1872)
11. joulukuuta – Birger Wiedersheim-Paul, suomenruotsalainen runoilija (s. 1897)
19. joulukuuta – Johann Walter-Kurau, latvialainen taidemaalari (s. 1869)
20. joulukuuta – Nikolai Marr, neuvostoliittolainen arkeologi ja kielitieteilijä (s. 1865)
30. joulukuuta – Gertrud Månsson, ruotsalainen poliitikko (s. 1866)
Nobelin palkinnot

Nobelin kemianpalkinto: Harold Clayton Urey
Nobelin lääketieteen palkinto: George Whipple, George Minot ja William Murphy
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Luigi Pirandello
Nobelin rauhanpalkinto: Arthur Henderson
Muuta

Elokuvavuosi 1934
Kirjallisuusvuosi 1934
Dream Within a Dream Tour

Dream Within a Dream Tour oli yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin kolmas kiertue, joka alkoi 1. marraskuuta 2001 ja päättyi 28. heinäkuuta 2002. Kiertue oli pääosin Yhdysvalloissa, mutta se kävi myös Japanissa. Kiertue tuotti 43,7 miljoonaa dollaria.
Spears esittää kiertueen viimeistä kappaletta ”…Baby One More Time”.
Spears esittää ”(You Drive Me) Crazy” -kappalettaan.
Kappaleet

Dream Within a Dream (Video Intro)
”Oops!… I Did It Again”
”(You Drive Me) Crazy”
”It Was All In Your Mind” (Dance Interlude)
”Overprotected”
Storytime (Video Intro) (elementtejä kappaleista ”From the Bottom of My Broken Heart” ja ”Born to Make You Happy”)
Medley:
”Born to Make You Happy”
”Lucky”
”Sometimes”
Storytime (Reprise) (Video Intro)
”Boys”
”Stronger”
”I’m Not a Girl, Not Yet a Woman”
Making The Band (Video Intro) (elementtejä kappaleista ”Who Let The Dogs Out?”, ”I Love Rock and Roll” ja ”Music”)
”I Love Rock and Roll”
”What It’s Like To Be Me”
”Lonely”
Breakdown (Instrumental Interlude)
”Don’t Let Me Be the Last to Know”
Crayola World (Video Intro)
”Anticipating”
”I’m a Slave 4 U”
Encore:
”…Baby One More Time” (Wade J. Robson Remix)
”It Was Just a Dream”(Outro Video)
| n k Britney Spears |
| --- | --- |
 Diskografia  Videografia  Konserttikiertueet 
Studioalbumit:  …Baby One More Time  Oops!… I Did It Again  Britney  In the Zone  Blackout  Circus  Femme Fatale  Britney Jean  Glory 
Kokoelmat:  Greatest Hits: My Prerogative  B in the Mix: The Remixes  The Singles Collection  B in the Mix: The Remixes Vol. 2  Oops! I Did It Again – The Best of Britney Spears 
EP:t:  Britney and Kevin: Chaotic 
Videot:  Time Out with Britney Spears  Live and More!  Britney: The Videos  Live from Las Vegas  In the Zone  Greatest Hits: My Prerogative 
Konsertit:  …Baby One More Time Tour  Oops!… I Did It Again World Tour  Dream Within a Dream Tour  The Onyx Hotel Tour  The Circus Starring Britney Spears  Femme Fatale Tour  Britney: Piece of Me 
Dokumentit:  Britney: For the Record 
Kirjat:  Heart to Heart  Syntymämerkki 
 Luokka
Pekka Aukia

Pekka Aukia (vuoteen 1935 Ala-Prinkkilä, 10. marraskuuta 1928 Seinäjoki – 11. heinäkuuta 2018) oli kirjailija ja Mäntsälän yhteiskoulun rehtori. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri ja pastori.
Aukia toimi oppikoulujen opettajana ja rehtorina eri puolilla Suomea sekä papin tehtävissä Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän työskenteli uskonnon ja psykologian vanhempana lehtorina Kauhajoen, Helsingin Käpylän, Raahen, Orimattilan ja Mäntsälän oppikouluissa 1954–1962. Sen jälkeen hän toimi yli 20 vuotta Mäntsälän oppikoulun rehtorina. Aukia tunnettiin opettaja- ja rehtorivuosinaan aktiivisena keskustelijana, kirjoittajana ja työryhmien jäsenenä peruskoulu-uudistuskysymyksissä 1960–1970-luvuilla. Hän oli vaikuttamassa muun muassa kesälukioiden perustamiseen.
Aukian kirjoitusharrastus alkoi jo teini-iässä, jolloin hän avusti seinäjokelaista Etelä-Pohjanmaa-lehteä ja toimitti maakunnallista teinilehteä Kytöä 1946–1948. Vuosina 1951–1953 hän toimi valtakunnallisen Teinilehden toimittajana. Työuransa varrella Aukia kirjoitti kolumneja asuinmaakuntiensa lehtiin sekä Suomenmaahan ja Kodin Kuvalehteen.
1990-luvun puolivälistä alkaen hän kirjoitti yli 250 kolumnia Pohjalaiseen ja Ilkkaan.
Aukia oli mukana monien järjestöjen toiminnassa sekä Mäntsälän kunnanvaltuustossa ja Mäntsälän seurakunnan hallintoelimissä.
Aukialla oli viisi lasta kolmesta avioliitosta. Heihin kuuluvat kirjailija Kirsti Manninen sekä säveltäjä ja näytelmäkirjailija Jussi-Pekka Aukia.
Teoksia

Alistettu vai rakastettu?, Gummerus 1978
Parisuhde kukkimaan, Kirjapaja 1999
Uusi suurperhe: katiska vai turvaverkko? Kirsti Mannisen kanssa, Kirjapaja 1999
Liian hyvä mieheksi, Kirjapaja 2001
Uskallanko uuteen rakkauteen? Elämää eron jälkeen, Ritva-Liisa Aukian kanssa, Kirjapaja 2002
Kohtalokkaat päivät, romaani, Mediapinta 2005
Täyttä päivää: elämää eläkkeellä, Ritva-Liisa Aukian kanssa, Kirjapaja 2006
Gochujang

Gochujangia.
Gochujang (hangul: 고추장; hanja: 苦椒醬) on korealainen, käyttämällä soijapavuista ja chilijauheesta valmistettava tulinen tahna, jota käytetään etenkin tulisten ruokalajien maustamisessa.
Historia

Chili (gochu) saapui Koreaan 1500-luvun loppupuolella. Ensimmäinen gochujangin mainitseva historiallinen lähde oli Korean kuninkaan hovissa työskennelleen lääkäri Si-pil Yin kirjoitus hovin ruokalajeista. Teoksessa mainitaan Sunchang gochjang-resepti, jonka nimi on puolestaan viittaus Sunchangin alueeseen. Sunchangin alue tunnetaan edelleen chilitahnastaan. Gochujangia pidettiin lääkinnällisenä ja sen uskottiin olevan hyvä vatsalle. 1800-luvun lopulle tultaessa siitä oli tullut hyvin tavallinen tuote korealaisessa keittiössä yleisesti.
Monet ulkomaille matkustavat korealaiset vievät gochujangia mukanaan ulkomaille. Eri korealaiset yhtiöt ovat sittemmin alkaneet viedä go
chujangia ulkomaille kaupallisesti. Länsimaihin suuntautuvassa kaupassa gochujangista tehdään usein tavanomaista miedompaa. Vuonna 2018 Etelä-Korean gochujangin viennin arvo oli yhteensä 36,81 miljoonaa dollaria.
Valmistaminen ja käyttö

Gochujang valmistetaan käymällä. Valmistusta varten murskataan keitettyjä soijapapuja. Murska muotoilaan lohkoiksi (meju), jotka käyvät ja kuivuvat 40 päivää. Käymisen aikana kasvaa sieni- ja bakteerikantoja. Lopputulokseen sekoitetaan aurinkokuivatuista chilipaprikoista valmistettua jauhetta (gochugaru). Lopulta voidaan sekoittaa myös muita ainesosia, kuten eri kasviksia, jauhoja tai suolaa.
Murska asetetaan lopuksi käymisruukkuun. Perinteisiä käymisruukkuja kutsutaan nimellä onggi. Ruukut olivat aikanaan tavallisia joka taloudessa, mutta nykyisin suositumpaa on ostaa gochujangia suoraan kaupasta. Gochujang on valmis noin vuoden kuluttua, mutta tavallista on jättää se ruukkuun muutamaksi vuodeksi.
Gochujang on yksi tyypillisimmistä korealaisen keittiön tulisten ruokalajien perusraaka-aineista. Gochujangia sisältäviä ruokalajeja ovat esimerkiksi bibimbap, budae-jjigae, yangnyeom ja tteokbokki.
Gochujangia soulilaisessa ruokakaupassa.
Juksunhoe valmistetaan bambusta ja gochujangista.
Karyai

Karyai (m.kreik. Κάρυαι, lat. Caryae) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Karyai, kaupunki Lakoniassa; tunnetumpi samannimisistä
Karyai, kaupunki Arkadiassa
Pär Stenbäck

| Pär Stenbäck |
| --- | --- |
 Pär Stenbäck Göteborgin kirjamessuilla 2014.
Suomen opetusministeri
 Koiviston II hallitus 26.5.1979–18.2.1982  
Edeltäjä:  Jaakko Itälä
Seuraaja:  Kalevi Kivistö
Suomen ulkoasiainministeri
 Sorsan III hallitus 19.2.1982–5.5.1983  
Edeltäjä:  Paavo Väyrynen
Seuraaja:  Paavo Väyrynen
Kansanedustaja
 23.3.1970–31.7.1985  
Ryhmä/puolue:  Ruotsalainen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uudenmaan läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1941 (ikä 83) Porvoo
Ammatti:  valtiotieteiden maisteri (1973)
Arvonimi: kunniatohtori (1999) ministeri (1999)
Puoliso:  Liv Sissel Lund (1970–)
Tiedot
Puolue:  RKP
Pär Olav Mikael Stenbäck (s. 12. elokuuta 1941 Porvoo) on suomalainen Ruotsalaista Kansanpuoluetta (RKP) edustava poliitikko, kansainvälinen järjestövaikuttaja ja ministeri. Stenbäck on toiminut RKP:n puheenjohtajana vuosina 1977–1985, Suomen opetusministerinä vuosina 1979–1982 ja ulkoministerinä vuosina 1982–1983 sekä kansanedustajana vuosina 1970–1985. Jätettyään politiikan Stenbäck toimi Suomen Punaisen Ristin (SPR) pääsihteerinä vuosina 1985–1988 ja puheenjohtajana vuosina 1996–1999 sekä kansainvälisen Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun pääsihteerinä vuosina 1988–1992.
Tausta

Stenbäck on kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 1960 ja valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1973. Ennen poliittista uraansa hän toimi Studentbladetin päätoimittajana vuonna 1963 ja toimittajana Yleisradiossa vuosina 1964–1967 sekä Ulkopolitiikka-lehdessä vuosina 1965–1969. Stenbäckin ura kansanedustajana alkoi vuonna 1970 ja jatkui aina vuoteen 1985, jolloin hän jätti eduskunnan siirtyessään SPR:n pääsihteeriksi. Hän oli nuorisojärjestö Svensk Ungdomin puheenjohtaja vuosina 1967–1970, RKP:n varapuheenjohtaja vuosina 1970–1977 ja puheenjohtaja vuosina 1977–1985. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982 sekä Hanasaaren kulttuurikeskuksen johtajana vuosina 1974–1985.
Ministerinä Stenbäck toimi kahdesti: vuosina 1979–1982 opetusministerinä ja vuosina 1982–1983 ulkoministerinä. Vuosina 1988−1992 Stenbäck toimi Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton pääsihteerinä Genevessä ja vuosina 1992−1996 Pohjoismaiden ministerineuvoston pääsihteerinä Kööpenhaminassa. Stenbäck on myös vaikuttanut Svenska kulturfondenin puheenjohtajana 1996−2001. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin Punaisen Ristin Henri Dunant -mitali.
Stenbäck oli Espoon kaupunginvaltuutettuna vuosina 2005–2008. Hän on toiminut International Youth Foundationin edustajana Euroopassa sekä vuosina 2011–2015 Kansainvälisen Punaisen Ristin pysyvässä komissiossa (Standing Commission). Vuodesta 2017 hän on johtanut perustamaansa Nya Utrikespolitiska Samfundet -nimistä seuraa, joka harjoittaa ulkopoliittista keskustelua.
Stenbäckin muita luottamustehtäviä:
International Crisis Groupin (ICG) hallituksen jäsen vuodesta 1995
Suomen lasten ja nuorten säätiön (SLNS) neuvottelukunnan puheenjohtaja vuosina 2012–2015 (säätiön perustaja vuonna 2001)
Liikkeen nimittämä tarkkailija (Monitor) MDA:n (Israel) ja PRCS:n (Palestiina) sopimusten osalta 2007–2014.
ICTI-Care Foundationin hallituksen jäsen (Hongkong) vuodesta 2008
Esperi Care Ltd:n hallituksen jäsen 2010–2016
UWC Red Cross Nordic-koulun Councilin puheenjohtajana 2012–2020 ja UWC:n Councilin varapuheenjohtajana 2013–2019.
Presidentti Martti Ahtisaari myönsi Stenbäckille ministerin arvonimen vuonna 1999. Samana vuonna hänet promovoitiin valtiotieteiden kunniatohtoriksi.
Muistelmateos ja kohu Ahtisaaren Nobel-palkinnosta

Stenbäck julkaisi syksyllä 2009 muistelmateoksen Kriisejä ja katastrofeja. Kirjan sisällöstä herätti eniten huomiota tieto, jonka mukaan ”eräs tunnettu suomalainen” oli huhtikuussa 2007 pyrkinyt Norjan Nobel-komitealle lähettämällään kirjeellä estämään Nobelin rauhanpalkinnon myöntämisen presidentti Martti Ahtisaarelle. Kirjeessä oli ollut lukuisia kielteisiä arvioita Ahtisaaresta.
Stenbäck sai kirjeestä tiedon tuoreeltaan Nobel-komitean sihteeriltä Geir Lundestadilta, joka ei kuitenkaan paljastanut kirjeen lähettäjän henkilöllisyyttä. Stenbäck kirjoitti tämän jälkeen oma-aloitteisesti ja Ahtisaaren tietämättä Nobel-komitealle kirjeen, jossa hän osoitti Ahtisaarta vastaan esitetyt väitteet perättömiksi. Ahtisaari sai rauhanpalkinnon seuraavana vuonna, 2008. Muistelmateoksen julkistamisen jälkeen ulkoministeri Alexander Stubb vaati Ahtisaarta vastaan suunnatun kirjeen kirjoittajaa ilmoittautumaan. Vuonna 2015 julkaisemissaan muistelmissa Nobel-komitean entinen sihteeri Geir Lundestad paljasti kirjeen kirjoittajan olleen entinen suurlähettiläs ja Suomen ulkoministeri Keijo Korhonen, joka oli syyttänyt Ahtisaarta heikosta moraalista ja rahan haalimisesta rauhanvälitystehtävillään.
Teoksia

När världen öppnade sig. Schildts, 2007.
Kriisejä ja katastrofeja (Kriser och katastrofer). Schildts 2009.
Demokratia on pelastettava (Demokrati under hot). Docendo, 2019.
All världens vägar. Reflektioner på distans. Litorale, 2021.
Jörn Donner poliitikkona ja ystävänä. Donner Productions, 2022.
Stenbäck ulkoministerinä vuonna 1982.
Pannona

| Pannona> Πάννονα.Sijainti |
| --- | --- |
 Pannona
Koordinaatit:  35°8′45″N, 25°2′7″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Thomás, Górtyna, Iraklion, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Pannona (m.kreik. Πάννονα) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren keskiosissa lounaaseen Knossoksesta ja koilliseen Gortynistä, ja sijoitetaan nykyisen Górtynan kunnan alueelle lähelle nykyistä Ágios Thomásin kylää.
Pannonan kaupunki oli olemassa ainakin roomalaisella kaudella. Antiikin kirjallisuudessa sen mainitsee vain Klaudios Ptolemaios.
Syrinthos

| Syrinthos> Σύρινθος.Sijainti |
| --- | --- |
 Syrinthos
Koordinaatit:  35°0′41″N, 26°7′15″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Dasonári, Agía Triáda, Siteía, Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Syrinthos (m.kreik. Σύρινθος, lat. Syrinthus) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijoitetaan yleensä nykyisen Siteían kunnan alueelle Agía Triádan Dasonáriin lähelle Goúdourasin kylää, tosin joskus se on sijoitettu nykyiseen Makrý Gialókseen.
Syrinthoksen kaupunki oli olemassa arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Sen asukkaasta käytettiin etnonyymiä Syrinthios (Συρίνθιος), feminiinissä Syrinthia (Συρινθία). Kirjallisuudessa kaupungin mainitsee vain Stefanos Byzantionlainen.
Würzburgin linna

Würzburgin linna
Würzburgin linna on rakennus Würzburgissa, Saksassa. Sen suunnitteli barokkiarkkitehti Balthasar Neumann Johann Philipp Franz von Schönbornin ja tämän veljen Friedrich Carl von Schönborn pyynnöstä vuonna 1720. Palatsi valmistui vuonna 1744.
Venetsialainen taidemaalari Giovanni Battista Tiepolo, maalasi poikansa Domenicon avustuksella rakennuksen freskot. Sisätiloista näyttävimmät ovat suuri portaikko, kappeli ja pääsalonki. Linna vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa ja on ollut entisöitävänä vuodesta 1945.
Linna valittiin yhdessä ympäröivien puutarhojen kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.
Panoraamakuva Würzburgin linnasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bayernin linnat (saksaksi)
Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Aachenin tuomiokirkko
Alppien paalutalot
Augustusburg ja Falkenlust
Bamberg
Bauhaus-kohteet Weimarissa ja Dessaussa
Bayreuthin oopperatalo
Bergpark Wilhelmshöhe
Berliinin modernistiset asuinalueet
Corveyn luostari
Darmstädter Künstlerkolonie Mathildenhöhe
Dessau-Wörlitzin puutarha
Fagus-Werk
Hedeby ja Danevirke
Hildesheimin tuomiokirkko ja Mikaelinkirkko
Karpaattien ja Saksan pyökkimetsät
Kaupungintalo ja Rolandin patsas Bremenin torilla
Keski-Reinin laakson yläosa
Kölnin tuomiokirkko
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Lorschin luostari
Luther-muistomerkit Eislebenissä ja Wittenbergissä
Lyypekki
Maulbronnin luostari
Messelin kaivoksen fossiilialue
Museumsinsel Berliinissä
Muskaunpuisto (jaettu Puolan kanssa)
Naumburgin katedraali
Quedlinburg
Rammelsbergin kaivokset, Goslar ja Ylä-Harzin vesihuoltojärjestelmä
Regensburg
Reichenaun luostarisaari
Roomalaiset monumentit, tuomiokirkko ja Liebfrauen-kirkko Trierissä
Rooman rajalinjat (jaettu Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa)
Sanssouci, Neues Palais, Charlottenburgin linna
Speicherstadt ja Kontorhausviertel Hampurissa
Speyerin tuomiokirkko
Stralsund ja Wismar
Vattimeri (jaettu Alankomaiden ja Tanskan kanssa)
Völklingenin rautaruukki
Wartburgin linna
Weimar
Wiesin pyhiinvaelluskirkko
Würzburgin linna
Zollvereinin hiilikaivokset Essenissä
Aspendos

| Aspendos> Ἄσπενδος |
| --- | --- |
 Aspendoksen arkeologista aluetta.
Sijainti
 Aspendos
Koordinaatit:  36°56′23″N, 31°10′07″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Belkis, Antalya
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  1000-luku eaa.– tai 600/500-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pamfylia
Provinssi:  Lycia et Pamphylia (n. –395) Pamphylia (n. 395–)
Aspendos (m.kreik. Ἄσπενδος, lat. Aspendus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Antalyan maakunnan Belkisin kylää.
Aspendos oli alun perin kreikkalainen siirtokunta, jossa oli vahva pamfylialainen elementti. Kaupunki kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella, jolta ajalta ovat peräisin lähes kaikki sen säilyneet jäänteet. Kaupunki tunnetaan erityisesti sen teatterista, joka on parhaiten nykyaikaan säilynyt roomalaisaikainen teatteri koko maailmassa.
Maantiede

Aspendoksen kaupunki sijaitsi Pamfyliassa Tauros-vuorten juurella ja Eurymedon (nyk. Köprüçay) -joen varrella 60 stadioninmittaa eli noin 13 kilometriä sisämaahan joen suusta eli Vähän-Aasian etelärannikosta. Thukydides mainitsee kaupungin satamana tai ainakin paikkana, johon laivat saattoivat purjehtia, toisin sanoen joki oli purjehduskelpoinen yläjuoksulle päin ainakin kaupunkiin saakka. Nykyisin kaupungin paikka on noin 10 kilometriä koilliseen Serikin kaupungista ja noin 30 kilometriä itään Antalyasta.
Kaupunki oli rakennettu korkealle paikalle; kuten Plinius vanhempi kutsuu sitä, vuorelle, tai korkealle kukkulalle, josta oli näkymä merelle. Kukkula sijaitsi heti Eurymedonin länsipuolella. Se on tasalakinen ja noin 39 metriä korkea, ja syvä painauma jakaa sen epätasaisesti kahteen osaan, suurempaan länsiosaan eli varsinaiseen kaupunkikukkulaan ja pienempään itäosaan eli niin kutsuttuun Teatterikukkulaan.
Aspendoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Aspendia (Ἀσπενδία). Sen kokoa ei tunneta. Strabonin mukaan kaupungin lähellä sijaitsi Kapria-niminen järvi, ja kaupungin paikan lähellä ollut suo on tunnettu nykyaikanakin nimellä Capru. Myös Plinius mainitsee Aspendoksessa sijainneen järven, jossa tuotettiin suolaa haihduttamalla. Aspendoksen seudulla viljeltiin paljon oliiveja. Aspendoksesta pohjoiseen sijaitsi Selge, itään Etenna, kaakkoon Side, länteen Sillyon, Perge ja Attaleia, ja luoteeseen Pednelissos.
Historia > Varhaishistoria

Aspendoksen paikka on ollut asuttu viimeistään varhaisella rautakaudella. Kaupungin taustasta esiintyy kreikkalaisessa perinteessä eri versioita. Hellanikoksen mukaan sen perusti eponyymi heeros nimeltä Aspendos. Toisen, Strabonin kertoman perinteen mukaan se olisi ollut Argoksesta käsin perustettu siirtokunta. Perustajien on arveltu olleen joko samaa useaa alkuperää ollutta joukkoa, joka asettui Pamfyliaan Mopsoksen, Kalkhaan ja Amfilokhoksen johdolla Troijan sodan jälkeen, tai myöhempiä siirtolaisia arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulla eaa.
Jonkinlaista yhteyttä Mopsokseen vaikuttaisi tukevan Aspendoksen varhainen nimi, joka esiintyy sen lyömissä rahoissa muodossa Estwediiys. Sen katsotaan juontuvan Asitawandasista, joka oli itäisessä Kilikiassa sijainneen kaupungin, joka tunnetaan nykynimellä Karatepe, perustaja, ja joka löydetyssä kaksikielisessä piirtokirjoituksessa kuvaa itseään Mopsoksen (Muksos tai MPS) jälkeläiseksi. Aspendoksessa puhuttiin Pamfylian murretta, ja kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi pamfylialaisista. Löydetyissä hautakivissä monet nimet ovat anatolialaisia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Aspendios (Ἀσπένδιος).
Historia > Klassiselta roomalaiselle kaudelle

Historiallisesti Aspendoksen olemassaolo tunnetaan 400-luvulta eaa. lähtien. Vuonna 466 eaa. persialaisten laivasto ja armeija kokoontuivat Aspendokseen. Kreikkalaiset voittivat heidät maalla ja merellä Eurymedonin taistelussa ateenalaisen Kimonin johdolla. Tämä saattoi johtaa Aspendoksen liittymiseen Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Sen nimen on tulkittu esiintyvän liiton veroluetteloissa vuonna 425/424 eaa., mutta kohta on epäselvä, eikä ole todisteita siitä, että kaupunki olisi koskaan maksanut veroa Ateenalle.
Aspendos löi omaa persialaisen standardin mukaista hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin rahapaja jatkoi rahojen lyömistä aina Rooman keisariajalle asti. Aspendoksen vanhoissa rahoissa on merkintä ΕΣΤΦΕΔΙΙΥΣ (lyh. ΕΣ, ΕΣΤ, ΕΣΤΦ), mutta uudemmissa rahoissa tavallinen muoto on ΑΣΠΕΝΔΙΩΝ (lyh. ΑΣ). Aspendoksen eponyymi virkamies oli demiurgos. Kaupungissa oli ekklesia eli kansankokous.
Vuonna 411 eaa. persialaiset käyttivät Aspendosta tukikohtanaan. Noin vuonna 401 eaa. kaupunki vaikuttaa olleen kilikialaisten hallussa. Vuonna 388 eaa. aspendoslaiset murhasivat ateenalaisen Thrasybuloksen, koska hän oli vaatinut heiltä maksuja. Kun Aleksanteri Suuri saapui seudulle sotajoukkoineen vuonna 333 eaa., aspendoslaiset tarjoutuivat aluksi antautumaan, mutta kieltäytyivät myöhemmin hyväksymästä Aleksanterin ehtoja. Kun kaupunki sitten piiritettiin, aspendoslaiset antautuivat.
Aleksanterin seuraajien eli diadokkien aikana Pamfyliaa vaativat itselleen sekä seleukidit että ptolemaiokset. Ainakin jossakin välissä 200-lukua eaa. kaupunki oli ptolemaiosten vallassa. Toisaalta vuonna 220 eaa. aspendoslaiset asettivat 4 000 hopliittia seleukidipäällikkö Akhaioksen alaisen Garsyeriin komentoon. Lukumäärä kertoo kaupungin olleen tuohon aikaan väkirikas.
Vuoden 190/189 eaa. Magnesian taistelun jälkeen Manlius Vulso, joka eteni joukkoineen Vähän-Aasian halki ja oli matkalla valloittamaan Galatiaa, vaati Aspendokselta ja muilta Pamfylian kaupungeilta 50 talenttia Rooman ystävyyden hintana. Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin yksi: aspendoslainen Thymilos voitti stadionjuoksun vuonna 176 eaa. Strabon kuvailee Aspendosta väkirikkaaksi ensimmäisellä vuosisadalla eaa., mutta Verres ryösti sen säälimättömästi.
400-luvulla jaa. Aspendos tunnettiin jonkun aikaa nimellä Primupolis. Syytä tähän ei tiedetä. Myöhemmin notitiae-lähteissä esiintyy jälleen kaupungin vanha nimi. Kaupunki säilyi olemassa bysanttilaiselle kaudelle, ja paikka oli asuttu vielä ainakin seldžukkien aikana.
Aspendoksen kohteet ovat vuodesta 2015 ehdolla Unescon maailmanperintöluetteloon nimellä Antiikin Aspendoksen kaupungin teatteri ja akveduktit.
Rakennukset ja löydökset

Aspendoksen pääosa sijaitsi kaupunkikukkulalla, joka on antiikin kirjallisten lähteiden perusteella ollut linnoitettu muurein viimeistään vuonna 333 eaa.  Kukkulan sivut ovat pääosin jyrkkiä, mutta itäpuolella kukkulan kaksi osaa erottavat painenteet muodostavat kaksi uomaa, jotka johtivat kaupungin itä- ja eteläporteille. Kolmas portti sijaitsi lähellä kukkulan pohjoispäätä.
Kaupungin kreikkalaisesta vaiheesta ei ole säilynyt rakennusjäänteitä. Säilyneet jäänteet ovat pääosin peräisin roomalaiselta kaudelta. Niihin lukeutuu eräitä varsin huomattavia rakennuksia.