stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tebaiini
Aiheesta muualla

Liber Herbarum: Tebaiini
PubChem: Thebaine (englanniksi)
KEGG: Thebaine (englanniksi)
Thebaine in Referene.md (Arkistoitu – Internet Archive)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Thebaine (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): (-)-Thebaine (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Thebaine (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kipulääkkeet eli analgeetit
| --- | --- |
Tulehduskipulääkkeet:  asetyylisalisyylihappo |  deksibuprofeeni | diflunisaali |  diklofenaakki | etorikoksibi | flurbiprofeeni |  ibuprofeeni |  indometasiini |  ketoprofeeni | ketorolaakki | mefenaamihappo | meloksikaami |  naprokseeni | parekoksibi | piroksikaami | propyfenatsoni |  rofekoksibi |  selekoksibi | sulindaakki | tolfenaamihappo | valdekoksibi
Opioidit:  alfentaniili |  buprenorfiini |  dekstropropoksifeeni |  dihydrokodeiini |  endorfiini | etyylimorfiini |  fentanyyli |  heroiini |  hydrokodoni | hydromorfoni | karfentaniili |  kodeiini |  metadoni |  morfiini |  nalbufiini |  oksikodoni |  oksimorfoni | pentatsosiini |  petidiini | propoksifeeni |  remifentaniili |  sufentaniili |  tebaiini | tilidiini |  tramadoli
Muut:  parasetamoli |  kannabinoidit (lääkekannabis)
Käännös suomeksi
Teiresias

Teiresias (vas.) Odysseuksen kanssa.
Teiresias (m.kreik. Τειρεσίας, lat. Tiresias) on Kreikan jumaltarustossa thebalainen sokea ennustaja, joka polveutui lohikäärmeen hampaista syntyneistä Theban perustajista.
Tarinan mukaan Teiresias on muuttunut naiseksi lyötyään yhdynnässä olevia käärmeitä sauvalla, ja lyötyään toisen kerran takaisin mieheksi. Hän on puoleksi mies ja puoleksi nainen. Hera on hävittänyt Teiresiaan näkökyvyn suuttuessaan tälle.
Teiresias esiintyy useissa vanhoissa, erityisesti antiikin ajan, näytelmissä ja teksteissä, kuten esimerkiksi Sofokleen Kuningas Oidipuksessa.
Teiniasu

Teiniasun takkien tavaramerkki, myöhemmin myös yhtiön nimi, oli Dixi-Coat.
Teiniasu Oy oli turkulainen vaatetustehdas, joka toimi vuosina 1956–1989, loppuaikoina nimellä Dixi Oy ja Dixi-Coat Oy. Sen perustivat vuonna 1956 ekonomi Rauno Virtanen (1931–2006) ja kuopiolaisen Turon toimitusjohtaja Oiva Turunen kun ruotsalainen nuortentakkien valmistaja kaipasi yhteistyökumppania Suomesta. Liikeidea ensimmäisestä nuorisoon erikoistuneesta takkimerkistä osoittautui mainioksi, ja Teiniasu kasvoi 1960-luvun loppuun mennessä yhdeksi Suomen suurimmista vaatevalmistajista.
Teiniasun ensimmäisiä hittivaatteita olivat Tip-Top-duffelitakki ja värikkäästä markiisikankaasta ommellut kesätakit.
Teiniasu toimi alkuvuosinaan Turun verkatehtaan entisessä kiinteistössä, johon 1950–1960-luvuilla syntyi muitakin tekstiiliyrityksiä, muun muassa Femitex, Kaunotar-Tuote, Kesto-Puku ja Mestaripaita. 1960-luvun lopulla Teiniasulla oli toinen tehdas Kaarinan Rauhanlinnassa sekä vähittäismyymälä Dixi Turun Aurakatu 5:ssä.
Teiniasu kuului turkulaisen Trinetin tavoin kuopiolaiseen Turo-konserniin. Vuonna 1971 yritys myytiin ruotsalaisen Tage Gunnarssonin Sveitsiin rekisteröidylle Diximode Ag:lle, joka alkoi tehokkaasti markkinoida Dixi-Coat-takkeja Keski-Eurooppaan.
1970-luvulla rakennettiin kolmas tehdas Jämsänkoskelle. Miestenmalliston Dixi-Manin tekoon ostettiin Myllykoskelta ruotsalaisomistuksessa ollut vaatetustehdas, joka osoittautui kuitenkin kannattamattomaksi. Vuonna 1977 valmistui tehdas Kaarinan Piispanristille, ja Dixi Oy:ksi muuttunut yritys nousi Pohjoismaiden suurimmaksi kappatehtaaksi eli takkivalmistajaksi 424 työntekijän henkilöstömäärällään. 350 000 kapan vuosituotannosta 75 prosenttia meni vientiin, sekä länsimaihin että bilateraalikauppana Neuvostoliittoon.
Dixi-Coat oli tuotemerkkinä käytössä jo Teiniasun aikana ja on nykyisin salolaisen Flare Trading Oy:n käytössä.
Vuonna 1980 Dixin menestys kääntyi laskuun, ja yli 500 työntekijän yritys alkoi tehdä tappiota. Jämsänkosken tehdas myytiin halvalla sen johtajalle Erkki Arvilalle, ja Ragtime-niminen yritys jatkoi Dixi-Manin miestenvaatetuotantoa Myllykoskella. Dixi-Coat Oy:ksi nimensä muuttanut yritys jatkoi tuotantoa Turussa ja Kaarinassa, mutta vaihtoi omistajaa usean kerran ennen kuin asetettiin lopulta konkurssiin 1989.
Teiniasu käytti useita ruotsalaisia suunnittelijoita, tunnetuimpana Rohdi Heintz, jonka nimi tuotiin näkyvästi esiin markkinoinnissa. Muita suunnittelijoita olivat Elina Kokkila ja Arto Elovirta sekä ruotsalaiset Gunilla Pontén ja Hans Metzén.
Martinus Matthiae Teit

Martinus Matthiae Teit (Martti Teitti, noin 1510 Pernaja – syksyllä 1544 Tukholma) oli suomalainen reformaattori, kirkkoherra ja Ruotsin kruununperillisten opettaja.
Pernajalaiseen pienrälssiin kuulunut Teit opiskeli mahdollisesti ensin Viipurissa ja sitten Turussa. Vuonna 1536 hänet lähetettiin Mikael Agricolan kanssa opiskelemaan Wittenbergin yliopistoon. Miehet valmistuivat filosofian maistereiksi samaan aikaan vuonna 1539. Opintojen ohella he suomensivat Simon Henrici Wiburgensisin kanssa Uutta testamenttia.
Palattuaan Turkuun Teit työskenteli Turun tuomiokapitulin kaniikkina vuodesta 1539 ja Maarian kirkkoherrana vuosina 1541–1542. Hän kuului myös Agricolan johtamaan raamatunkäännöstyöryhmään. Kustaa Vaasan neuvontantaja Georg Norman kutsui Teitin tulevien kuninkaiden Eerik XIV:n ja Juhana III:n opettajaksi vuonna 1542.
Kyösti Wilkuna kuvaa Agricolaa ja Teittiä historiallisessa kertomuksessaan Aamun miehiä.
Wilhelm Teittinen

Wilhelm ”Sota-Ville” Teittinen (13. marraskuuta 1893 Pieksämäki – 28. maaliskuuta 1940) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi talvisodan aikana JR 34:n komentajana Kollaan rintamalla.
Teittisen vanhemmat olivat Johan Vilhelm Teittinen ja Ida Lovisa o.s. Kantanen. Teittinen pääsi ylioppilaaksi Kouvolassa.
Teittinen oli mukana suojeluskuntien toiminnassa ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa ryhmän- tai joukkueenjohtajana. Teittinen ylennettiin reservin vänrikiksi 1918, luutnantiksi 1920 ja kapteeniksi 1922. Teittinen kävi Sotakorkeakoulun 1925–1927 ja sen jälkeen hänet ylennettiin majuriksi. Teittinen toimi sitten Markovillan taistelukoulun kapteenikurssien opettajana.
Talvisodan aikana Teittinen oli JR 34:n komentajana Kollaalla, ja hänen vaiheistaan siellä on kerrottu Erkki Palolammen kirjassa Kollaa kestää. Sotimisen rasittama Teittinen sairastui helmikuussa 1940. Hän kuoli 19. sotasairaalassa Sortavalassa pian sodan päätyttyä. Teittinen on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Tatra T26

| Tatra T26 ja T26/30 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia
Valmistaja:  Závody Tatra a.s., Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1927 – 1933
Tuotantomäärä:  181 kappaletta
Suunnittelija:  Hans Ledwinka
Seuraaja:  Tatra T72
Mitat ja massat
Kantavuus:  1 500 kg
Omamassa:  1 300 – 1 400 kg
Pituus:  komentoauto: 4 620 mm; kuorma-auto: 4 760 mm
Leveys:  komentoauto: 1 670 mm; kuorma-auto: 1 800 mm
Korkeus:  komentoauto: 1 810 mm; kuorma-auto: 2 380 mm
Akseliväli:  2 200+850 mm tai 2 900+850 mm
Maavara:  220 mm
Moottori, voimansiirto ja alusta
Iskutilavuus:  T26: 1 057 cm³; T26/30: 1 679 cm³
Teho:  T26: 9,5 – 10,2 kW / 2800 1/min; T26/30: 17,6 kW /3000 1/min
Polttoaine:  bensiini
Kulutus:  T26/30, maantiellä: 14–16 l /100 km T26/30, maastossa: 28–30
Vetotapa:  6×4
Vaihteisto:  4+1 sekä kaksiportainen alennusvaihde
Jarrut:  mekaanisesti toimivat rumpujarrut
Tatra T26 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1927 – 1933 valmistama kolmiakselinen auto, jota tehtiin pääasiassa Tšekkoslovakian asevoimien käyttöön. Samalle alustalle rakennettiin kevyitä, hyötykuormaltaan 1 500 kg maastokuorma-autoja sekä komentoautoja. Sen korvasi tehokkaammalla moottorilla varustettu Tatra T72.
Suunnittelu

1920-luvulla Tšekkoslovakiassa haluttiin panostaa armeijan motorisointiin. Tuohon aikaan Tatran tehtaalla valmistettiin modernia T11-pikkuautoa, jossa oli uudenlainen kantava rakenne, keskusputkirunko, joka oli perinteistä tikapuurunkoa vääntöjäykempi ja kevyempi. Lisäksi runkoon voitiin integroida myös voimansiirtojärjestelmän komponentteja.
Vuonna 1925 Tšekkoslovakian asevoimat pyysi Tatraa suunnittelemaan vastaavaan rakenteeseen perustuvan, mutta kuusipyöräisen ajoneuvon maastoajoon. Vuoden päästä valmistui kuusi vetävillä teleillä varustettua prototyyppialustaa mallinimeltään T26, joita testattiin armeijan edustajien kanssa. Koska tulokset olivat lupaavia, armeija päätti ostaa yhden alustoista perusteellisia kokeita varten. Tuloksista saamansa palautteen perusteella Tatra päätti korvata T12:sta peräisin olleen kaksisylinterisen bokserimoottorin tehokkaammalla, T30-mallin nelisylinterisellä moottorilla. Samalla mallinimeksi vaihtui T26/30. Parannetun mallin maastokelpoisuus todettiin erinomaiseksi, ja armeija tilasi kymmenen alustaa, jotka laitettiin vaativiin testeihin. Yhden alustan päälle oli rakennettu kuusipaikkainen, avomallinen, alas käännettävällä katolla varustettu kaksiovinen kori.
Tšekkoslovakian asevarustelusta vastaava komitea kokoontui Sotilasteknisessä instituutissa 11. joulukuuta 1930  päättämään jatkotilauksista. Komitean johdossa istui kenraali Jan Netík. T26/30 hyväksyttiin yksimielisesti armeijan ajoneuvoksi, ja se muodosti pohjan usealle erilaiselle sotilassovellukselle. Alustalle kaavaillut sovellukset olivat kevyt kuorma-auto, komentoauto, puhelinauto, konekiväärinkuljetusauto ja panssariauto.
Teknisiä tietoja > Moottori > T26

Ensimmäisissä T26-prototyypeissä oli kaksisylinterinen, 1 057-kuutioinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori, jonka teho oli noin 10 kW. Moottorissa oli magneettosytytys, joka oli 6-volttinen joko Boschin tai Scintillan valmistama. Autossa oli sähköinen käynnistin. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin.
Teknisiä tietoja > Moottori > T26/30

Paranneltuun T26/30-malliin laitettiin voimanlähteeksi nelisylinterinen, 1 679-kuutioinen, 17,6-kilowattinen ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Magneettosytytys oli Boschin valmistama ja 12-volttinen. Kaasuttimena oli joko Zenith KB 30 tai U30.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Moottorin takana oli nelilevyinen kuiva kytkin, josta voima siirtyi nelivaihteisen vaihteiston kautta voimansiirtoakselille, joka kulki auton keskusputkirungon sisällä.
Kaksiportainen alennusvaihde sijaitsi taka-akselien välillä. Taka-akseli oli varustettu heilurityyppisellä erillisjousituksella. Kummallakin sivulla oli pitkittäin asennetut puolielliptiset lehtijouset, jotka oli kytketty päistään akseleihin ja keskeltä runkoon toimien samalla telin keinuvipuina.
Järjestelmässä erillisjousitus oli toteutettu ilman nivelakseleita, rakenne oli yksinkertainen ja kestävä sekä jakoi akselikuorman tasaisesti.
Jäykällä etuakselilla oli poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi, joka oli tuettu keskeltä alumiinisen moottorinlohkon alapuolelle. Iskunvaimentimet olivat vipumalliset.
Jarruina olivat mekaanisesti toimivat rumpujarrut, jotka vaikuttivat kaikkiin pyöriin. Seisontajarru vaikutti kaikkiin neljään takapyörään.
Teknisiä tietoja > Suorituskyky

Auton huippunopeus tiellä oli 35–45 km/h, maastossa 25 km/h. Toimintasäde oli 250 km. Hyvällä alustalla mäennousukyky oli jopa 50 %.
Armeijan kuorma-autot

Vuonna 1929 armeija testasi menestyksellisesti kantavuudeltaan 1,5 tonnin T26/30-prototyyppiä 51. tykistörykmentissä, jossa sitä käytettiin puhelinautona.
Seuraavana vuonna esitelty sarjatuotantoversio, kapasiteetiltaan 1,5-tonninen kuorma-auto oli suunniteltu erityisesti motorisoitujen tykistöpatterien ammusten kuljetukseen. Ohjaamossa oli kuljettajan vieressä yksi istumapaikka. Katto oli kiinteä ja sen päälle oli asetettu kaksi varapyörää. Takana oli puurakenteinen lava, jonka sivuissa oli alas taitettavat penkit yhteensä kahdeksalle henkilölle. Katteena oli neljän tukikaaren päälle pingotettu pressu. Lavan takana oli paikka kahdelle laatikolle, joissa pidettiin takapyörille tarkoitettuja telaketjuja. Telaketjut paransivat etenemiskykyä pehmeässä maastossa.
Kussakin Tšekkoslovakian asevoimien polkupyöräjoukkueessa oli konekivääriryhmä, jolla oli käytössään kaksi raskasta vz.24-konekivääriä. Kuutta T26/30-yksilöä käytettiin polkupyöräyksikköjen konekiväärien kuljetukseen. Auton lavaan oli muotoiltu erityinen paikka konekiväärille ja sen tarvikkeille.
Armeijan komentoautot

Komentoauton tunnus Tšekkoslovakian armeijassa oli velitelský automobil vz.30. Komentoautoja valmistettiin vain 13 kappaletta, joista kaikki olivat avomallisia. Niitä käytettiin motorisoitujen tykistöpatterien komentoryhmien ja heidän varusteidensa kuljettamiseen. Kuljettajan vieressä oli istuin yhdelle ja takana neljälle matkustajalle. Kummallakin puolella oli yksi ovi. Sivuilla oli erilliset lokasuojat ja astinlaudat. Istuimet oli päällystetty mustalla nahalla. Alas taitettavassa katossa oli irrotettavat sivukankaat, joissa oli selluloidiset ikkunat. Ikkunat sai tarvittaessa peitettyä öljykankaisin suojuksin. Auton takaosassa oli erillinen irrotettava tavaratila, jossa oli teline kahta varapyörää varten. Komentoauton varustukseen kuului suuntausvälineistö, kylkeen kiinnitetyt kaksi kolmijalkaa sekä viisi merkkikeppiä.
Armeija osti vuonna 1928 kuusi kappaletta pitkärunkoisia alustoja ilman koreja. Pidennetty malli oli nimeltään Break ja suunniteltu 8–10 hengelle. Alustojen päälle rakennettiin panssariajoneuvon näköismallit ja ne toimitettiin Hyökkäysvaunudivisioonalle Miloviceen testattaviksi. Testien jälkeen päälirakenteet purettiin ja alustojen päälle asennettiin vuonna 1934 toimitetut korit.
Muut armeijat

Puolan asevoimat osoitti kiinnostusta T26/30-kuorma-autoon. Autosta valmistettiin yksi Puolan asevoimien vaatimusten mukainen koeyksilö, mutta sinne mahdollisesti myydyistä määristä ei ole säilynyt tietoja.
Siviilisovellukset

T26/30:n alustalle tiedetään rakennetun ainakin kiertoajelukäyttöön tehtyjä linja-autoja sekä paloautoja.
Korvaaja

Useat T26/30:n alustalle kaavaillut sovellukset eivät toteutuneet, sillä autoon haluttiin tehdä parannuksia. Tämän tuloksena syntyi parannettu T72-malli, jonka keulalla oli tehokkaampi T52:n 1 911-kuutioinen ja 22-kilowattinen moottori.
Säilyneet yksilöt

Autoja valmistettiin alun perinkin hyvin vähän, joten vain muutamia yksilöitä on säilynyt näihin päiviin. Niitä arvioidaan olevan viidestä kymmeneen. Yhdysvalloissa on eräs yksilö, joka kulkeutui sinne alun perin Studebakerin maahantuomana. Se hankittiin alun perin rakennetarkastelua varten, sillä Studebaker oli merkittävä Yhdysvaltain armeijan sotilasajoneuvojen toimittaja. Auto löytyi myöhemmin Ohiosta Studebakerin nimellä varustettuna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Teknisiä tietoja ja kuvia (tšekiksi)
| n k Tatra-mallit |
| --- | --- |
Henkilöautot:  10  11  12  17  20  26  30  31  52  54  57  70  75  77  80  87  87-603  97  600 Tatraplan  603  613  623  700 
Kuorma-autot ja hyötyajoneuvot:  13  22  23  24  25  26  27  28  43  49  50  51  72  74  81  84  86  92  111  114  115  116  128  130  138  141  147  148  157  163 JAMAL  400  401  500  700  805  813  815  Beta 
Sotilasajoneuvot:  57K  72  76  79  82  85  9393  111  805  809  810  813  815  816  DANA  OT-62  OT-64  OT-810  RM-70  V 750  V 799  V 809 
Kilpa-autot ja prototyypit:  11 Targa Florio  15  18  90  137  107  201  602 Tatraplan Sport  603 A  603-2 B5  603-2 B6  603 MB  603 NP  603 X  604  605  607  625  Baghira  Delfin  JK 2500  Mikrobus  MTX V8  Prezident  V 570  V 855 
T26:n taka-akselien läpileikkaus.
Tehollisarvo

Tehollisarvo tarkoittaa sähkötekniikassa sähköisen suureen, kuten vaihtojännitteen tai vaihtovirran neliöllistä keskiarvoa.  Vaihtojännite syöttää kuormaan saman tehon kuin sen tehollisarvon suuruinen tasajännite. Tehollisarvo voidaan määritellä mille tahansa jaksolliselle aaltomuodolle, ja myös stationaariselle signaalille kuten kohinalle.
Sinimuotoisen vaihtojännitteen tai -virran tehollinen arvo voidaan laskea kun tiedetään sen huippuarvo  {\widehat {u}} tai  {\widehat {i}}. Tehollinen jännite on tällöin
ja tehollinen virta on
Suomen kotitalouksissa käytetään 230 voltin verkkojännitettä. Ilmoitettu arvo 230 V on keskimääräinen tehollinen vaihejännite eli jännite vaihe- ja nollajohtimen välillä. Verkkojännite on sinimuotoista, eli sen huippuarvo on  {\sqrt {2}}\cdot 230\ \mathrm {V} \approx 325\ \mathrm {V} . Jännitteen hetkellisarvo siis vaihtelee ääriarvojen −325 V…+325 V välillä, mutta verkkojännitteeseen kytketty hehkulamppu palaa yhtä kirkkaasti kuin 230 voltin tasajännitteeseen kytkettynä.
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Linja-aho, Vesa: Vaihtojännitteen ja -virran tehollisarvo. Matematiikkalehti Solmu, 2017, nro 2.  Artikkelin verkkoversio.
Pornhub

| Pornhub |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  www.pornhub.com
Slogan:  It Makes Your Dick Bigger & Your Pussy Wet
Tyyppi:  pornografia, video sharing
Rekisteröinti:  vapaaehtoinen
Kielet:  englanti, saksa, ranska, espanja, hollanti, italia ja portugali
Omistaja:  MindGeek
Nykyinen tila:  Aktiivinen
Pornhub on mainoksilla rahoitettu ilmainen pornografista materiaalia sisältävä internetsivusto, jonka käyttäjät voivat katsoa ammattilais- ja amatööripornografiaa. Sivustolla käyttäjät voivat katsoa miljoonia videoita ilmaiseksi. Sivusto tarjoaa myös maksullisen palvelun, jonka avulla käyttäjä saa käyttöönsä ylimääräisiä etuja.
Kävijäkunta

Pornhub on suosituin Yhdysvalloissa, sillä 26,5 prosenttia sivuston käyttäjistä on yhdysvaltalaisia. Toiseksi eniten sivustoa käyttävät japanilaiset ja kolmanneksi britit.
Pornhub onmilloin? Alexa Internetin mukaan internetin 60. suosituin sivusto, ja internetin suosituin pornosivusto.
Taloudellinen toimintalogiikka

Videoiden alussa näytettävät mainokset tuottavat rahaa videoiden tekijöille. Aikuisviihdetaiteilija Mimi Cican mukaan Pornhub maksaa aikuissivustoista parhaat korvaukset videoiden tekijöille. Tekijä voi saada yhdestä videosta kymmeniä tuhansia euroja vuodessa. Mimi Cican menestynein video oli tuottanut hänelle 30 000 euroa puolessa vuodessa. Tulot voivat kuitenkin vaihdella huomattavasti videoiden keräämän suosion perusteella. Maksullisilla aikuisviihdesivustoilla korvauksia maksetaan puolestaan videon katseluiden lukumäärän perusteella.
Ongelmakohtia

Pornhub muutti palvelun ehtoja joulukuussa 2020 ongelmien korjaamiseksi. Palvelun uudet ehdot sallivat videoiden lataamisen vain tunnistautuneille käyttäjille ja yhteistyökumppaneille.
Ongelmakohtia > Tekijänoikeusrikkomukset

Pornografisia elokuvia tuottava Pink Visual haastoi vuonna 2010 Pornhub.com -sivustoa ylläpitävän yhtiön Mansef Inc and Interhub oikeuteen tekijänoikeusrikkomuksista, sillä sivuille oli ladattu yhteensä 45 Pink Visualin videota. Heidän mukaansa näitä videoita oli katsottu yhteensä "kymmeniä miljoonia kertoja" ja he väittivät "piratismin uhkaavan koko aikuisviihdeteollisuutta". Pornhubin kaltaiset ilmaista pornografiaa tarjoavat sivustot on nähty huomattavana kilpailijana maksua vaativille sivustoille ja perinteisille pornolehdille ja -elokuville.
Ongelmakohtia > Lapsiin ja raiskauksiin liittyvä materiaali sivustolla

Joulukuussa 2020 luottokorttiyhtiöt Visa ja Mastercard ilmoittivat lopettavansa PornHub-sivuston maksujen käsittelyn. Syynä oli se, että sivulla on videoita raiskauksista ja lasten seksuaalisesta väkivallasta. Mastercard oli selvityksissään havainnut sivulla olevan laitonta materiaalia. Mastercard ilmoitti lopettavansa maksujen välittämisen pysyvästi. Visa ohjeisti kumppaneitaan olemaan käsittelemättä emoyhtiö MindGeekin maksuja lainkaan ja tutkivansa asiaa. Pornhub poisti 14. joulukuuta 2020 miljoonia vahvistamattomien tilien lataamia videoita. Pornhub myös esti vahvistamattomia käyttäjiä lataamasta uutta sisältöä.
Brook Taylor

| Brook Taylor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1685 Edmonton, Middlesex, Englanti
Kuollut: 30. marraskuuta 1731 (46 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  englantilainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  St John’s College, Cambridgen yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  John Machin, John Keill
Instituutti:  St John’s College, Cambridgen yliopisto
Tutkimusalue:  matematiikka
Tunnetut työt:  Taylorin kaava, Taylorin sarja
Brook Taylor FRS (18. elokuuta 1685 – 30. marraskuuta 1731) oli englantilainen matemaatikko, joka tunnetaan parhaiten Taylorin lauseesta ja Taylorin sarjoista.
Tärkeimmät teokset

Brook Taylor: Methodus Incrementorum Directa et Inversa . Lontoo: William Innys, 1715. Teoksen verkkoversio. .
Ian Brucen englanninkielinen käännös
Brook Taylor: Linear Perspective: Or, a New Method of Representing Justly All Manner of Objects as They Appear to the Eye in All Situations.  Lontoo:  R. Knaplock, 1715.
Brook Taylor: New Principles of Linear Perspective.  Lontoo:  R. Knaplock, 1719.
Brook Taylor: Contemplatio Philosophica.  (Julkaissut postuumisti Taylorin tyttärenpoika)  William Young (Taylorin tyttärenpoika), 1793.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brook Taylor
Kirjallisuutta

Kirsti Andersen: Brook Taylor’s Work on Linear Perspective.  Springer, 1992.  ISBN 0-387-97486-5
Brook Taylor and the Method of Increments. Archive for History of Exact Sciences, 1985, nro 34, s. 1–140.  doi:10.1007/BF00329903
Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 55.  DBN Biographies, 1898.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Muotokuvia Brook Taylorista National Portrait Gallery. Arkistoitu 24.5.2008. Viitattu 30.7.2015.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Methodus incrementorum directa et inversa, 1715
Käännös suomeksi
Tekijäinvaihdunta

Vastinkromosomien kromatidien päät vaihtuvat geenienvaihdunnassa keskenään.
Tekijäinvaihdunta eli crossing-over tai geenienvaihdunta on meioosin ensimmäisessä jakautumisessa eli vähennysjaossa mahdollisesti tapahtuva vastinkromosomien kromatidien osien vaihto. Geenienvaihduntaa edeltää vastinkromosomien konjugoituminen (rinnakkain asettuminen) ja kiasman muodostuminen.
Geenienvaihdunta mahdollistaa uudenlaisten geeniyhdistelmien syntymisen vastinkromosomeista, kromosomien sisäisen rekombinaation. Täten se on vastinkromosomien mendelististä segregaatiota täydentävä rekombinaatiomekanismi ja monimuotoisuutta lisäävä tekijä. Näin selitetään myös miksi sisarukset eivät ole identtisiä tai näytä samalta, vaikka he olisivat saaneet perimänsä samoilta vanhemmilta.
Teijo (nimi)

| Teijo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  19. heinäkuuta
Muunnelmia:  Teiko
Vastineita eri kielissä:  Tyko
Nimen alkuperä:  kreikkalainen, Tykikos = onnellinen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Teijo on suomalainen miehen etunimi. Teijo ja sen vanhempi, vahva asteinen muoto Teiko ovat syntyneet nimestä Tyko, joka perustuu muinaiskreikkalaisen onnen jumalan nimeen Tycho ja kreikan kielen sanaan tykikos, onnellinen.
Teijon nimipäivä on 29. huhtikuuta. Suomessa nimi Teijo on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 2504 miehelle ja alle viidelle naiselle. Hieman yli puolet Teijo-nimisistä on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Tunnettuja Teijoja

Teijo Eloranta, näyttelijä
Teijo Erkinharju, muusikko
Teijo Finneman, koripalloilija
Teijo Havu, kääntäjä
Teijo Joutsela, laulaja, viulisti ja näyttelijä
Teijo Jämsä, rumpali
Teijo Kankaanpää, pesäpalloilija
Teijo Kettula, basisti
Teijo Kööpikkä, kuulantyöntäjä
Teijo Lindström, laulaja, vuoden 2017 tangokuningas
Teijo-Kalevi Lusa, kirjailija, Raamatun profetioita tutkinut eskatologi
Teijo Mäenpää, Säkylän kunnanjohtaja
Teijo Pynnönen, kymmenottelija
Teijo Räsänen, jääkiekkovalmentaja
Teijo Savijoki, jääkiekkoilija
Teijo Tikkanen, rockmuusikko, lauluntekijä ja tuottaja