stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaak Panksepp

Jaak Panksepp (oikealla) vastaanottamassa kunniatohtorin promootiota Tarton yliopistossa joulukuussa 2004.
Jaak Panksepp (5. kesäkuuta 1943 Tartto, Viro – 18. huhtikuuta 2017 Bowling Green, Ohio, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen neurotieteilijä ja psykobiologi. Panksepp oli emeritusprofessori Bowling Greenin osavaltionyliopiston psykologian osastolla. Panksepp työskenteli ”affektiivisen neuropsykologian” alalla, ja hänet tunnetaan tämän tunteiden neuraalisia mekanismeja tutkivan psykologian suuntauksen nimen keksijänä. Lisäksi Panksepp osoitti tutkimuksissaan, ettei ihminen ole ainoa naurava nisäkäs.
Tutkimus

Panksepp johti lukuisia kokeellisia tutkimuksia. Eräässä rotilla tehdyissä kokeessa hän osoitti, että rotissa näkyi merkkejä pelosta, kun kissan karva asetettiin niiden lähelle, vaikka niillä ei ollut minkäänlaista aiempaa kokemusta kissoista. Panksepp yritti toistaa koetta koirankarvoilla, mutta nyt rotissa ei näkynyt pelon merkkejä.
Laajimmin Panksepp tunnetaan eläinten naurua käsittelevistä tutkimuksistaan. Vuonna 1999 valmistuneessa dokumentissa ”Miksi koirat hymyilevät ja simpanssit itkevät” Panksepp kommentoi rottien ilon tutkimusta: rotat reagoivat kutittamiseen korkealla äänellä, jonka Panksepp olettaa vastaavan naurua.[lähde? ]
Panksepp julkaisi vuonna 1979 artikkelin, jossa hän kirjoitti, että opioidipeptidit voivat olla osallisia autismin etiologiassa; autismi voisi olla ”tunnehäiriö joka syntyy aivojen opiaattijärjestelmän häiriintymisestä”.
Temple Grandin nojaa Pankseppin työhön kuvatessaan, miten primaalisten leikin, paniikin tai huojennuksen, pelon, raivon, etsimisen, himon ja huolehtimisen tunteiden ja tunneilmaisujen sekä näitä laukaisevien tekijöiden ymmärtäminen mahdollistaa tuotantoeläinten paremman huolenpidon.
Teoksia

Panksepp, J., and Biven, L. (2012). The Archaeology of Mind: Neuroevolutionary Origins of Human Emotion. New York: W. W.  Norton & Company. W W Norton page
Panksepp J (Ed.) (2004) A Textbook of Biological Psychiatry, New York, Wiley
Panksepp, J. (1998). Affective Neuroscience: The Foundations of Human and Animal Emotions. New York: Oxford University Press.
Panksepp, J (Ed.) (1996). Advances in Biological Psychiatry, Vol. 2, Greenwich, CT: JAI Press.
Panksepp, J (Ed.) (1995). Advances in Biological Psychiatry, Vol. 1, Greenwich, CT: JAI Press.
Clynes, M. and Panksepp, J. (Eds.) (1988). Emotions and Psychopathology, New York, Plenum Press.
Morgane, J. P., and Panksepp, J. (Eds.). (1981). Handbook of the Hypothalamus: Vol. 4 : Part B. Behavioral Studies of the Hypothalamus. New York: Marcel Dekker, Inc.
Morgane, J. P., and Panksepp, J. (Eds.). (1980). Handbook of the Hypothalamus: Vol. 3 : Part A. Behavioral Studies of the Hypothalamus. New York: Marcel Dekker, Inc.
Morgane, J. P., and Panksepp, J. (Eds.). (1980). Handbook of the Hypothalamus: Vol. 2 : Physiology of the Hypothalamus. New York: Marcel Dekker, Inc.
Morgane, J. P., and Panksepp, J. (Eds.). (1979). Handbook of the Hypothalamus: Vol. 1 : Anatomy of the Hypothalamus. New York: Marcel Dekker, Inc.
Aiheesta muualla

Jaak Pankseppin kotisivu – Bowling Green State University (englanniksi)
Jaak Pankseppin kotisivu – Washington State University (englanniksi)
Biografia Muskingum Collegen verkkosivulla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Haastettelu – Autism Research Institute (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Empathy and the action-perception resonances of basic socio-emotional systems of the brain Panksepp, Jaak; Gordon, Nakia; Burgdorf, Jeff Behavioral and Brain Sciences, Vol 25(1), Feb 2002, 43–44. doi:10.1017/S0140525X02350088
Jaakko Hulkkonen

Jaakko Hulkkonen (31. toukokuuta 1927 Valkjärvi − 1. elokuuta 2008 Imatra) oli suomalainen kanttori ja säveltäjä.
Elämä

Hulkkonen syntyi Karjalan kannaksella Valkjärvellä 1927, mutta vietti pääosan nuoruudestaan Parikkalassa. Ylioppilaaksi tulon jälkeen hän siirtyi Helsinkiin opiskelemaan. Hulkkonen valmistui kanttori-urkuriksi vuonna 1951 Helsingin kirkkomusiikkiopistosta. Vuonna 1956 hän asettui asumaan Ruokolahdelle ja myöhemmin Imatralle. Hänen merkittävimpänä elämäntyönään oli monien kuorojen johtaminen Imatran seudulla, erityisesti Imatran seurakunnan kamarikuoron johtaminen vuosina 1970–1990. Hulkkonen toimi Imatran seurakunnan kanttorina Kolmen Ristin kirkossa vuosina 1957–1990.
Musiikki

Saarela on luokitellut tutkielmassaan 131 Hulkkosen teosta, joista sovituksia on 89 kappaletta. Hulkkonen tuli tunnetuksi erityisesti kuorosävellysten ja -sovitusten tekijänä. Hulkkosen tuotanto kattaa niin liturgista kuin maallistakin musiikkia. Hänen tyylilleen oli usein ominaista hieman viihteellisten lisäsävelsointujenselvennä käyttö. Hulkkosen teoksia on mm. lauluyhtye Rajattoman levyttämä "Jeesuslapsen joululahjat" (n. 1978).
Jabotabek

Jabotabek (joskus myös Jabodetabek) on Indonesian pääkaupungin Jakartan suurkaupunkialueen nimi.
Suurkaupunkialueen nimi tulee alueen muodostavien kaupunkien kahdesta tai kolmesta alkukirjaimista. Jabo(de)tabek: Jakarta, Bogor, (Depok), Tangerang ja Bekasi. Suurkaupunkialue muodostuu viidestä kaupungista ja kolmesta Indonesian sijaishallinnon hallitsemasta alueesta joista Indonesian kielessä käytetään termiä kabupaten ja jotka taas jakaantuvat lukuisiin kuntiin.
Suurkaupunkialueella asuu lähes 24 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista metropoleista. Alueen väkiluku kasvaa myös nopeasti  Indonesian nopean kaupungistumisen ja kohtalaisen korkean syntyvyyden takia. Vuonna 2016 alueella ennustetaan asuvan jo noin 32 miljoonaa ihmistä.
Suurkaupunkialue on Indonesian tärkein alue niin taloudellisesti, kulttuurillisesti, poliittisesti kuin sosiaalisestikin.
| Nimi | Pinta-ala (km²) | Väkiluku vuonna 2005 | Väentiheys (/km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Jakarta | 664 | 8 699 600 | 13 100 |
| Bogor | 22 | 844 778 | 38 399 |
| Depok | 200 | 1 373 860 | 6 870 |
| Tangerang | 184 | 1 488 666 | 8 090 |
| Bekasi | 210 | 1 994 850 | 9 500 |
| Kabupaten Bogor | 3 441 | 4 100 934 | 1 192 |
| Kabupaten Tangerang | 1 110 | 3 194 282 | 2 880 |
| Kabupaten Bekasi | 1 484 | 1 953 380 | 1 316 |
| Suurkaupunkialue | 7 315 | 23 650 350 | 3 233 |
Lähde: BPS
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1977

Jalkapallon alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1977 pelattiin 16. huhtikuuta – 6. toukokuuta Venezuelassa. Pelikaupunkeina toimivat Mérida, Valencia ja Caracas. Turnauksen voitti Uruguay, jolle voitto oli sen historian viides. Toiseksi sijoittui Brasilia ja kolmanneksi Paraguay. Turnauksen parhaat maalintekijät olivat Uruguayn Amaro Nadal ja Brasilian Guinha neljällä maalilla.
Iso-Loppanen

| Iso-Loppanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°02′18″N, 25°59′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  oja Pieni-Loppaseen 
Järvinumero:  14.235.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  160,9 m  
Pituus:  580 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,542 km  
Pinta-ala:  8,837 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Loppanen 
Iso-Loppanen  on Keski-Suomessa Toivakassa Vihijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,8 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Vihijärven valuma-alueeseen (14.235) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,9 metriä mpy.
Jade Edmistone

| Jade Edmistone> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1982 (ikä 42) Brisbane, Australia
Kansalaisuus:   Australia
Uimari
Lajit:  rintauinti
Jade Edmistone (s. 6. helmikuuta 1982 Brisbane, Australia) on australialainen rintauimari, joka voitti neljä maailmanmestaruutta.
Edmistone voitti 50 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden Montrealissa 2005 maailmanennätysajalla 30,45. Hän paransi maailmanennätystä Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa 30. tammikuuta 2006 ajallaan 30,31.
Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa Edmistone voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Indianapolisissa 2004 ja Shanghaissa 2006 sekä jälkimmäisissä kisoissa myös 50 metrin rintauinnissa. Hän on uinut näillä matkoilla myös lyhyen radan maailmanennätyksiä.
Edmistone avioitui 22. huhtikuuta 2006 Andrew Richardsin kanssa.[lähde? ]
Edmistone lopetti uransa vuonna 2009.
Iso-Lukkari (Loppi)

| Iso-Lukkari |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°44′03″N, 24°19′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Pikku-Lukkariin 
Järvinumero:  35.886.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,7 m  
Rantaviiva:  0,826 km  
Pinta-ala:  1,68 ha  
 fiIso-Lukkari 
Iso-Lukkari  on Kanta-Hämeessä Lopella Topenon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi muistuttaa muodoltaan kaarta. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,7 metriä mpy. ja siihen laskee kolme metsäojaa. Yksi ojista tuo vettä Vahteristonlammilta. Iso-Lukkarin laskuoja laskee ensin 50 metriä päässä Pikku-Lukkariin. jonka vedenpinta on 40 senttimetriä alempana, mutta se jatkaa sitten koilliseen, missä se yhtyy Kaartjokeen yhtyvään Kärpänojaan.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lampien nimi kirjoitettiin ”Luikkari lammet”.
Jade Carey

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jade Carey vuonna 2024. |  Jade Carey vuonna 2024. |  Jade Carey vuonna 2024. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | permanto |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | joukkue |  |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | hyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 2019 | joukkue |  |
|  Kultaa | Liverpool 2022 | joukkue |  |
|  Kultaa | Liverpool 2022 | hyppy |  |
|  Hopeaa | Montreal 2017 | hyppy |  |
|  Hopeaa | Montreal 2017 | permanto |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 2019 | hyppy |  |
|  Pronssia | Liverpool 2022 | permanto |  |
| Pan-Amerikan mestaruuskilpailut  | Pan-Amerikan mestaruuskilpailut  | Pan-Amerikan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Lima 2018 | joukkue |  |
|  Kultaa | Lima 2018 | hyppy |  |
|  Kultaa | Lima 2018 | permanto |  |
Jade Ashtyn Carey (s. 27. toukokuuta 2000 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.
Carey kilpaili arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Montrealin MM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti siellä hopeaa hypyssä ja permannolla. Stuttgartin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti hopeaa hypyssä. Hän sijoittui permannon karsinnassa kolmanneksi mutta ei mahtunut loppukilpailuun. Tokion kesäolympialaisissa 2021 hän voitti kultaa permannolla sekä sijoittui kahdeksanneksi moniottelussa ja hypyssä. Hän oli nojapuiden karsinnassa 20:s ja puomilla 41:s.
Carey voitti Liverpoolin MM-kilpailuissa 2022 kultaa joukkuekilpailussa ja hypyssä sekä saavutti pronssia permannolla. Moniottelussa hän sijoittui kuudenneksi. Telinekohtaisissa karsinnoissa hän oli puomilla 11:s ja nojapuilla 32:s. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, jonka loppukilpailussa hän kilpaili vain hypyssä, ja saavutti pronssia henkilökohtaisessa hyppykilpailussa.
Izvestija-turnaus 1972

Vuoden 1972 Izvestija-turnaus järjestettiin 16.–23.12.1972. Pelit pelattiin Lužniki-hallissa Moskovassa. Turnauksen voitti Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkue.
Turnauksen taulukko

Turnauksen lopputulokset olivat seuraavat:
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | 4 | 4 | 0 | 0 | 34 | 10 | +24 | 8 |
|  Tšekki | 4 | 1 | 2 | 1 | 10 | 11 | –1 | 4 |
|  Ruotsi | 4 | 1 | 2 | 1 | 9 | 15 | –6 | 4 |
|  Suomi | 4 | 1 | 1 | 2 | 8 | 17 | –9 | 3 |
|  Puola | 4 | 0 | 1 | 3 | 5 | 13 | –8 | 1 |
Suomen ottelut

Suomi pelasi, kuten muutkin, turnauksessa neljä ottelua seuraavin tuloksin:
Iaidō

| Iaidō |
| --- | --- |

Alkuperämaa:   Japani
Perustaja(t):  Nakayama Hakudō
Löydä lisää urheiluaUrheilun teemasivulta
Cook-sensei (GB) (7.dan ZNKR iaidō renshi,5.dan ZNKR jōdō, 4.dan kendo) harjoittelemassa iaidoa
nukitsuke eli miekanveto huotrasta
Kuvasarja miekan tervehtimisestä
Nakayama Hakudō, kendo, iaido ja jōdō hanshi
Iaidō (jap.  居合道, iaidō) on perinteinen japanilaiseen miekankäyttötaitoon perustuva budolaji, joka keskittyy miekan vetämisen ja sen käytön harjoitteluun yllättävien tilanteiden varalle. Yleisesti ottaen iaidōssa harjoitellaan enimmäkseen muotoja (kata), sekä yksin että parin kanssa.
Iaidōn kehitys

Nykyinen iaidō perustuu perinteisten sotataitojen osa-alueeseen, jota kutsutaan usein nimillä iaijutsu (jap. 居合術, iaijutsu) tai battōjutsu (jap. 抜刀術, battōjutsu), molempien viitatessa nimenomaan miekan vedon tekniikoihin. Monet vanhat koulukunnat (koryū ) sisältävät muun miekkailutaidon (kenjutsu) ohella myös miekan vetoa, tarkoituksenaan lähinnä saada miekka mahdollisimman nopeasti huotrasta hyökkäävään tai puolustavaan asemaan, tämän onnistuessa helpoiten jos miekan veto liittyi saumattomasti ensimmäiseen tekniikkaan. Lisäksi yksin tehtävällä iai-harjoittelulla voitiin saada tuntumaa oikean miekan käyttöön, kun paritekniikka tehtiin yleisimmin puumiekoilla.
Nykyään tunnetuimmista tyylisuunnista suuri osa jäljittää alkuperänsä samurai Hayashizaki Jinsuke Shigenobun (1546－1621) perustamaan tyyliin. Tarinan mukaan Hayashizaki kehitti miekan vedon tekniikkansa kostaakseen isänsä murhan. Useat hänen oppilaansa kehittivät myöhemmin taitoja edelleen perustaen omia tyylisuuntiaan.
Japanin länsimaistuessa 1800-luvulla perinteiset sotataidot menettivät asemansa, kun Meiji-restauraation seurauksena samurai-luokka lakkautettiin ja miekkojen kanto kiellettiin. Useat vanhat sotataidot toimivat pohjana uusille budo-lajeille (gendai budō) joihin myös iaidō kuului. Iaidōn nähtiin tähtäävän kamppailutaidon kehityksen lisäksi myös henkiseen kehittymiseen, itsensä parantamiseen ihmisenä ja vanhojen miekkailutaitojen säilyttämiseen. Lisäksi 1960-luvun lopulla Japanin kendoliitto kokosi useiden koulukuntien muodoista oman standardoidun sarjansa, jota kutsutaan nimellä ZNKR iaidō tai seitei-iaidō.
Iaidōta pidetään usein symbolisena ja henkisenä versiona iaijutsusta. Iaidō kuitenkin polveutuu suoraan vanhoista koulukunnista, sisältää samoja tekniikoita ja pyrkii toiminnalliseen miekkatekniikkaan. Koulukuntien jaottelu nimityksen mukaan on hankalaa, sillä jopa saman koulukunnan eri haarat saattavat käyttää eri nimitystä, esimerkiksi toinen iaidōta ja toinen iaijutsua, sisällön ollessa kuitenkin lähes sama.
Iaidō-sanan otti käyttöön budo-opettaja Nakayama Hakudō (1869-1958) omalle Musō Shinden-ryū –tyylilleen. Hänellä oli korkea opettaja-arvo sekä kendossa että jōdōssa ja iaidōssa.  Vanhoista koulukunnista hän oli opiskellut Ōmori-ryūta, Muraku-ryūta sekä Eishin-ryūn Shimomura-haaraa sekä Ittō-ryūn Yamaguchi-haaraa
Harjoittelusta

Iaidōn harjoittelu perustuu, kuten yleisesti perinteisten tyylien harjoittelukin, ennaltamäärättyihin muotoihin (kata). Muodot toimivat opetustyökaluina, joiden tarkoitus on juurruttaa tyylin teknistä (miekan ja vartalon käyttö) ja periaatetasoista (ajoitus, strategia jne.) sisältöä harjoittelijaan. Usein muodot ovat yksin kuvitteellista vastustajaa vastaan tehtäviä, mutta monet koulukunnat sisältävät myös runsaasti parimuotoja. Tekniikoita on sekä istualtaan että seisaaltaan tehtäväksi, ja moniin erilaisiin skenaarioihin.
Iaidōsta, toisin kuin monista muista budōlajeista, on yhä useita tyylisuuntia, jotka kukin harjoittelevat omalla tavallaan. Kokoava tekijä useimmissa on kuitenkin kata-suorituksen jako neljään osaan: miekan vetoon ja siihen liittyvään hyökkäävään tai puolustavaan tekniikkaan (nukitsuke), jatkolyönteihin ja tekniikoihin (kirioroshi/kiritsuke), symboliseen veren ravistamiseen miekan terästä (chiburi) ja miekan palauttamiseen huotraan (nōtō). Joissain tyyleissä harjoitteluun liittyy myös tameshigiri eli "koeleikkaus", jossa nykyään harjoitellaan kasteltujen ja rullattujen bambumattojen leikkaamista yhdellä tai useammalla lyönnillä.
Harjoittelusta > Nukitsuke

Iai-kata alkaa aina miekan ollessa vielä huotrassa ja yleensä ensimmäinen liike on miekan veto, joka jatkuu suoraan joko hyökkääväksi tekniikaksi, tarkoituksena uhata tai viiltää vastustajaa tai rajoittaa tämän toimintaa, tai puolustavaksi jos vastustaja on jo hyökkäämässä. Nukitsuke on usein myös koko katan tärkein liike, koska sen nimenomainen tarkoitus on vastata välittömään uhkaan.
Harjoittelusta > Kirioroshi

Kirioroshi tai kiritsuke (”putoava leikkaus” tai ”leikkauslyönti”) tarkoittaa yksinkertaisesti iaidōssa yleisesti käytettyä pystysuoraa lyöntiä. Katan seuraava vaihe, kaikki nukitsukea seuraavat tekniikat, voi kuitenkin sisältää mitä tahansa tekniikoita, olivat ne sitten yksinkertaisia leikkauksia (yksi tai useampia) tai monimutkaisempia torjuntojen, leikkausten ja pistojen sarjoja.
Harjoittelusta > Chiburi

Chiburi tarkoittaa veren ravistamista miekan terästä joka esiintyy suuressa osassa iai-kouluista eri muodoissa. Veren poistaminen miekasta oli tärkeää, sillä veren punasoluissa oleva hemirauta saattoi hapettaa miekan terää pitkällä aikavälillä tai ainakin rumentaa terää. Lisäksi pyyhkimätön veri saattoi aiheuttaa miekan terän jumiutumisen huotraan, mikä saattoi tositilanteessa olla kohtalokasta. Iaidossa esiintyvä liike on kuitenkin lähinnä symbolinen ja sen tarkoituksena on lähinnä "tapon" jälkeen rentouttaa kehoa ja lihaksia, symboloida muodon toiminnallisen vaiheen päättymistä sekä korostaa harjoittelijan valmiutta ja saattaa miekka asentoon jossa jo kaatunutta vastustajaa voidaan vielä uhata. Itse liike ei todennäköisesti olisi poistanut verta terästä läheskään tarpeeksi tehokkaasti, joten se olisi joka tapauksessa pitänyt pyyhkiä kunnolla ennen huotraan palauttamista.
Harjoittelusta > Nōtō

Nōtō tarkoittaa yksinkertaisesti miekan palauttamista huotraan. Eri kouluilla on oma tapansa tehdä tämä, mutta yhteistä on sulava liike ja vasemman käden käyttö ohjaamaan terää. Tärkeää on myös säilyttää hyökkäysvalmius koko toimenpiteen ajan.
Harjoittelun välineet

Iaidossa pukeudutaan yleisesti takkiin (jap. gi), joka voi olla väriltään musta, tummansininen tai valkoinen. Hihat voivat olla kapeat tai leveät. Iaidossa käytettävä obi-vyö on normaalia budovyötä leveämpi. Alaosana on tavallisesti hakama, eli ns. "housuhame". Hakama on perinteinen japanilainen vaatekappale, jonka arvellaan alun perin suojelleen kallista kimonoa ratsastettaessa. Hakama kuului normaaliin sotilasluokan asustukseen Edo-kauden japanissa. Jotkin tyylisuunnat käyttävät iaidōssa vyöarvosta riippuen takkina kimonoa tai samanlaiset leveät hihat omaavaa takkia.
Iaidossa käytetään pääasiallisesti kevytmetallista (alumiini/sinkki tai beryllium/sinkki) valmistettua teroittamatonta miekkaa (iaitō) ja/tai puumiekkaa (bokutō, bokken) ja muovista huotraa (jap. saya). Vanhemmat harjoittelijat saattavat käyttää terävää teräsmiekkaa normaaliin harjoitteluunsa. Pariharjoittelu suoritetaan lähes poikkeuksetta puumiekoilla riskien ja kustannusten välttämiseksi. On myös olemassa koulukuntia jotka harjoittelevat joskus metallisilla miekoilla pariharjoitteita.
Koulukunnat

Iaidōssa on useita koulukuntia, joiden sisältö on toisistaan poikkeava. Ulkoisina eroina esimerkiksi miekan huotraan palauttaminen (nōtō) poikkeaa tyyleissä Musō Jikiden Eishin-ryū ja Musō Shinden-ryū toisistaan, vaikka nämä läheisinä sukulaiskouluina sisältävät paljolti samat tekniikat hieman eri tavalla toteutettuina. Teknisen sisällön lisäksi myös eri koulukuntien päämäärissä ja harjoittelumetodeissa sekä miekan kantotavoissa on jonkin verran eroja.
Musō Jikiden Eishin-ryū ja Musō Shinden-ryū ovat yleisimmät nykyään harjoiteltavat iaidō-koulukunnat.
Koulukunnat > Vanhoja  koulukuntia joihin kuuluu miekan vetoa

Hōki-ryū
Hontai Yōshin-ryū
Kashima-Shinryū
Mugai-ryū
Suiō-ryū
Tamiya-ryū
Tenshin shōden Katori shintō-ryū
Koulukunnat > Moderneja tyylejä

Toyama-ryū
ZNKR iaidō
Suomalaisia Iaidō-seuroja > ZNKR iaido

ZNKR iaidōa on harjoiteltu Suomessa vuodesta 2000 Suomen Kendoseurojen keskusliitto ry (FKA) alaisuudessa, mutta sitä harjoiteltiin myös aikidoseuroissa 1970-80 luvuilla jolloin Suomen aikidoseurojen iaido koulukunnaksi vaihtui MSR-iaidō.
Espoo: Leppävaaran Budoseura ry
Helsinki: Ki-Ken-Tai-Icchi ry
Helsinki: Vuosaaren Viikingit ry/ Budoviikingit
Pori: Porin kendoseura Dai Kuma Ken Kai ry
Hämeenlinna: Hämeenlinnan kendoseura Joo Ken Kai ry
Tampere: Seigikai ry
Savonlinna: Savonlinnan Aikidoseura masurawo ry
Kouvola: Kouvolan Budoseura Kaigara ry
Kotka: Kotkan kendoseura Gu Do Ken Kai
Jyväskylä: Ryutokai ry
Nurmijärvi: Kaiten ry
Turku: Turun yliopiston kendoseura Dai Kenshin Kai
Suomalaisia Iaidō-seuroja > Musō Jikiden Eishin-ryū

Espoo: Budoseura Kobushikai Ry.
Helsinki: Ki-Ken-Tai-Icchi ry
Helsinki: Budoseura Genbu-kai Ry
Suomalaisia Iaidō-seuroja > Musō Shinden-ryū

Helsinki: Budoseura Meido-Kan ry Meido-Kan ry
Helsinki: Hikari ry
Helsinki: Ki-Ken-Tai-Icchi ry
Joensuu: Kawaguchi Iaidō ry
Jyväskylä: Budoseura Jigotai ry
Lieto: Liedon Budo ry
Oulu: Aikidoseura Hokutokai ry
Pori: Porin kendoseura Dai Kuma Ken Kai ry
Tampere: Tampereen iaidoseura ry
Turku: Turku Aikikai ry
Suomalaisia Iaidō-seuroja > Suiō-ryū iai kenpō

Helsinki: Vuosaaren Viikingit ry/ Budoviikingit
Savonlinna: Savonlinnan Aikidoseura Masurawo ry
Lahti:
Jyväskylä: Ryutokai
Kouvola: Kouvolan Budoseura Kaigara ry
Kotka: Kotkan kendoseura Gu Do Ken Kai
Tampere: Seigikai ry
Turku: Turun yliopiston kendoseura Dai Kenshin Kai
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tengun eli Suomen kendoseurojen keskusliiton jäsenlehden numeroarkisto
Incheonin kansainvälinen lentoasema

Incheonin kansainvälinen lentoasema (kor. 인천국제공항, Incheon Gukje Gonghang) (IATA: ICN, ICAO: RKSI) on Etelä-Korean suurin ja yksi Aasian suurimmista lentoasemista. Se sijaitsee Incheonin kaupunkiin kuuluvalla saarella, noin 50 kilometriä Soulista länteen. Incheonin lentoasema on merkittävä matkustaja- ja tavaraliikenteen solmukohta Itä-Aasiassa. Sitä pidetään yhtenä Aasian teknologisesti kehittyneimpänä lentoasemana.
Vuonna 2022 lentoaseman kautta kulki 17,9 miljoonaa matkustajaa. Vuonna 2019 matkustajia oli 71,2 miljoonaa.
Lentoaseman rakennustyöt aloitettiin 1992. Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 2001, jolloin se suurelta osin korvasi kansainvälisessä liikenteessä Gimpon lentoaseman. Incheonin lentoasemalla oli alkuun yksi terminaali ja kaksi kiitotietä. Vuonna 2005 aloitettiin kolmannen kiitotien rakentaminen, ja se valmistui vuoteen 2008 mennessä. Toinen terminaali rakennettiin vuosina 2013–2018. Neljännen kiitotien rakentaminen alkoi 2018, ja se valmistuu vuoteen 2024 mennessä.
Incheonin lentoasema on muun muassa Korean Airin solmukohta. Finnair aloitti kesällä 2008 suorat reittilennot Helsingistä Incheoniin.
Incheonista on paikallisjunayhteys (AREX) Souliin sekä suurnopeusjunayhteydet (KTX) Soulin kautta eteläisen Korean suurimpiin kaupunkeihin.
Lentoaseman sijainti.
Kuvia lentoasemalta

Näkymä asematasolle
Saapuvien lentojen terminaali
Odotustila
Kiitotie
Korean Air Boeing 747-400 nousemassa Incheonin lentoasemalta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Incheonin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)