stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koirivaara

Koirivaara oli kylä Soanlahden kunnassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Koirivaaran kyläkeskus sijaitsi Soanlahden länsiosassa Värtsilän vastaisella rajalla Soanlahden kirkonkylästä Värtsilään johtavan maantien varrella, josta kylän kohdalla erkani maantie pohjoiseen Havuvaaraan Värtsilästä Korpiselkään johtavalle maantielle. Koirivaaran naapurikyliä olivat pohjoisessa Havuvaara, Harsuvaara, idässä Kiekua ja Juttulampi sekä lännessä Pälkjärvestä vuonna 1936 Värtsilään siirretyt Anonniemi ja Kuhilasvaara.
Koirivaaran kansakoulu oli perustettu vuonna 1901 ja se sijaitsi kylän keskustassa olevasta maanteiden risteyksestä pohjoiseen, Korpiselän suuntaan vievän tien varrella. Koirivaaran posti toimi Kontran talossa. Koirivaaralla ja sen naapurikylällä Harsuvaaralla oli yhteinen Maalaisliiton paikallisosasto, jonka talo sijaitsi Harsuvaarassa. Pankkitoimintaa kylässä harjoitti Koirivaaran Ympäristön osuuskassa.
Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Koirivaaraa, mutta 1940 Moskovan rauhanehtojen mukaan se oli luovutettava Neuvostoliitolle ja asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 kylä vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa. Koirivaaran kansakoulu toimi jatkosodan aikana 1942–1944 Harsuvaarassa sijainneessa Maalaisliiton paikallisosaston talossa. Jatkosodan lopulla 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen. Nykyisin Koirivaarassa ei ole asutusta ja rakennuksetkin on hävitetty.
Koirakusu

| Koirakusu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Phalangeriformes
Yläheimo::  Phalangeroidea
Heimo::  Pussikiipijät Phalangeridae
Alaheimo::  Phalangerinae
Tribus::  Trichosurini
Suku::  Kusut Trichosurus
Laji::  caninus
Kaksiosainen nimi
 Trichosurus caninus  (Ogilby, 1835) 
 Koirakusun levinneisyysalue
Katso myös
   Koirakusu Wikispeciesissä   Koirakusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Koirakusu eli bobuck eli lyhytkorvakettukusu (Trichosurus caninus) on Australian eläimistöön kuuluva pussieläin. Koirakusu on suunnilleen maalaiskissan kokoinen, sillä on suipohko kuono ja pyöreät korvat. Turkin väri on tummanharmaa.
Kohtisuora

Viiva AB on kohtisuoraan viivaan CD nähden, koska kumpikin niiden välisistä kulmista on 90 astetta.
Kohtisuoralla (ts. normaalilla) tarkoitetaan yleensä kahden suoran tai tason välistä suhdetta, joka muodostaa 90° kulman.
Suoran ja pisteen välinen lyhin etäisyys löytyy mittaamalla pisteen kautta kulkevaa suoran normaalia.
Matemaattisten peruskoordinaatistojen akselit ovat toisiinsa nähden kohtisuorassa. Myös useampiulotteiset tasot ja objektit voivat olla toisiinsa nähden kohtisuorassa, mutta niiden hahmottaminen visuaalisesti on ihmiselle mahdotonta.
Ortogonaalisuus

Ortogonalisuus on kohtisuoruuden yleistys, jolla on merkitystä matematiikassa, tilastotieteessä, tietojenkäsittelytieteessä ja fysiikassa.
Vektorit u ja v ovat ortogonaaliset, jos ne muodostavat suoran kulman, eli B(u, v) = 0.
Vastaavasti funktiot ovat ortogonaaliset, jos niiden sisätulo on nolla.
Tilastotieteessä riippumattomat muuttujat ovat ortogonaaliset, kun niiden välinen korrelaatio on nolla.
Pertti Koivisto

Pertti Tapani Koivisto (8. joulukuuta 1924 Kotka – 1. lokakuuta 2004 Kotka) oli suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Koivisto nousi Kotkan Kirin edustusjoukkueeseen 1948. Hän siirtyi 1949 Kotkan Työväen Palloilijoihin, jossa hän pelasi vuonna 1957 päättyneen uransa loppuun asti. Koivisto voitti KTP:ssa Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Kaikkiaan Koivisto pelasi 10 kauden aikana 154 pääsarjatason ottelua.
Koivisto pelasi maajoukkueessa vuosina 1951–1955 kaksi A-maaottelua ja yhdeksän B-maaottelua.
Koivisto on saanut KTP:n kultaisen ja SPL:n hopeisen ansiomerkin sekä TUL:n kultaisen mestarimerkin. Koivisto toimi vahtimestarina ja hän harrasti kalastusta.
Kobolttioksidi

| Kobolttioksidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  1307-96-6
PubChem CID:  14786 ja 9942118
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CoO
Moolimassa:  74,93 g/mol
Ulkomuoto:  Mustia tai vihreitä kiteitä tai jauhetta
Sulamispiste:  1 935 °C 
Tiheys:  5,7–6,7 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  3,3 g/100 ml
Kobolttioksidi (CoO) on kobolttimetallin oksidi. Väriltään yhdiste on vihreää tai mustaa jauhetta. Koboltti voi myös muodostaa oksidin hapetusluvulla +III eli koboltti(III)oksidin (Co2O3) sekä näiden sekaoksidin Co3O4.
Valmistus ja käyttö

Kobolttioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla koboltin sekaoksidia noin 800 °C lämpötilaan. Tällöin syntyy kobolttioksidin lisäksi happikaasua.
Kobolttikarbonaattia kuumentamalla vapautuu hiilidioksidikaasua ja syntyy kiinteää kobolttioksidia. 
CoCO3 → CoO + CO2
Kobolttioksidia on myös mahdollista valmistaa kuumentamalla kobolttihydroksidia. Kobolttioksidi saostuu natriumhypokloriittia sisältävistä liuoksista.
Kobolttioksidia käytetään pieninä määrinä värjäämään lasia ja keramiikkaa siniseksi. . Kobolttioksidi värjää lasin hyvin vahvasti siniseksi ja sitä käytetään hyvin pieniä määriä. Suuret määrät yhdistettä värjää keramiikan tai lasin lähes mustaksi.
Kobolttioksidia voidaan käyttää valmistettaessa litium-ioniakuissa käytettävää litiumkobolttioksidia.
Turvallisuus

Hengitykseen joutuessaan kobolttioksidi aiheuttaa yskää ja hengityksen vaikeutumista. Nieltynä yhdiste voi aiheuttaa kivun tunnetta vatsassa ja huonoa oloa. Kobolttioksidin on todettu aiheuttavan syöpää.
Aiheesta muualla

Keramiikan raaka-aineet:Kobolttioksidi Airi Hortling
Sanna Koivisto (pikajuoksija)

Sanna Koivisto (s. 15. maaliskuuta 1977) on suomalainen uransa lopettanut pikajuoksija, joka edusti seuratasolla Aavasaksan Urheilijoita.
Koivisto oli mukana Suomen joukkueessa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1997, jossa hän juoksi pikaviestissä aloitusosuuden. Yleisen sarjan Suomen-mestaruuskilpailuissa hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi vuoden 1997 Kalevan kisojen neljäs sija 100 metrin juoksussa. Tässä kilpailussa hän juoksi myös uransa parhaan ajan 11,70.
Koivistoa valmensivat Jouni Paasimaa ja Marja Salmela.
Koi (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Koi oli Tampereella vuosina 1879–1881 ilmestynyt sanomalehti.
August Favénin julkaisema ja toimittama jungfennomaaninen Koi, Sanomia Tampereelta ja Suomen saloilta perustettiin Tampereen Sanomien kilpailijaksi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Loppuvaiheessa sitä julkaisi ja toimitti Matti Viljanen.
Aiheesta muualla

Koi digitoituna kansalliskirjastossa
Koivajärvi

| Koivajärvi Койвас, Koivas |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kalevalan piiri, Kostamus
Paikkakunta:  Borovoi
Koordinaatit:  64°48′03″N, 31°00′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kemijoki
Järveen tulevat joet:  Kenttijoki
Laskujoki:  Kenttijoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  146 m
Pituus:  9,6 km
Leveys:  5,5 km
Rantaviiva:  50,9 km
Pinta-ala:  21,4 km²
Tilavuus:  0,0877 km³
Keskisyvyys:  4,1 m
Suurin syvyys:  21 m
Valuma-alue:  437 km²
 fiKoivajärvi 
Koivajärvi eli Koivujärvi (ven. Ко́йвас, Koivas) on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kalevalan piirin Borovoin kunnassa ja Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 21,4 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 437 neliökilometriä, keskisyvyys 4,1 metriä ja tilavuus 0,0877 kuutiokilometriä.
Koivajärven kautta virtaa Kenttijärveen ja Yläjärveen laskeva Kenttijoki. Järven kalalajeja ovat muikku, siika, hauki, särki, mutu, made, ahven, kiiski ja kymmenpiikki.
Koigorodok

Koigorodok (ven. Койгородок, komiksi Койгорт, Koigort) on kylä, maalaiskunta ja Koigorodokin piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Sysola-joen rannalla 192 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista etelään. Asukkaita on 3 100 henkeä (vuonna 2002).
Koigorodokin kirkonkylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. Sen nimitys perustuu joennimeen Koi ja komin sanaan gort ’kylä’. 1600-luvulla kylästä tuli volostin ja vuonna 1949 Koigorodokin piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 72 % oli komeja ja 21 % venäläisiä.
Kylästä on asfaltoitu maantie Syktyvkariin. Sysolan ylittävä silta valmistui vuonna 1988. Palveluihin kuuluu nykyaikainen keskikoulu, urheilutalo ja sairaala. Uusi kulttuuritalo on rakenteilla. Huomattavin nähtävyys on 1800-luvulla rakennettu Kristuksen käsittä tehdyn ikonin kirkko.
Aiheesta muualla

Koigorodokin kylälle ja piirille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kohti digitaalista taloushallintoa

| Kohti digitaalista taloushallintoa: sähköiset talouden prosessit käytännössä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sanna Lahti & Tero Salminen
Kieli:  suomi
Genre:  taloushallinto
Kustantaja:  WSOYpro
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  197
ISBN:  951034186X
Sarja: Ekonomia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kohti digitaalista taloushallintoa: sähköiset talouden prosessit käytännössä on Sanna Lahden ja Tero Salmisen vuonna 2008 ilmestynyt kirja. Kirjasta on tehty päivitetty versio Digitaalinen taloushallinto (2014).
Sisältö

Kirjassa kerrotaan siitä, miten digitaalisen taloushallinnon avulla voidaan tehostaa taloushallinnon prosesseja ja jopa puolittaa sen henkilöresurssien tarve. Digitaalisen taloushallinnon avulla raportointi on nopeampaa, parempilaatuista ja työnä mielekkäämpää. Kirjassa määritellään ensin digitaalinen taloushallinto ja käydään sen jälkeen läpi prosesseittain, miten taloushallintoa voidaan hoitaa mahdollisimman sähköisesti uusien innovaatioiden ja ratkaisujen avulla. Kirjassa tarkastellaan lisäksi yleisellä tasolla taloushallinnon tietojärjestelmien eri hankintavaihtoehtoja ja erilaisia tapoja organisoida työt sähköisessä taloushallintoympäristössä. Kirjassa on käytännön esimerkkejä sähköisestä taloushallinnosta. Teosta suositeltiin taloushallinnon parissa työskenteleville ja erityisesti sen kehittäjille sekä opiskelijoille.
Koisthuhta

| Koisthuhta |
| --- | --- |
 fiKoisthuhta 
 60°44′17″N, 23°27′18″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Varsinais-Suomi
Seutukunta:  Salon seutukunta
Kunta:  Somero
Asutustyyppi:  kulmakunta, entinen koulupiiri
Koisthuhta on kulmakunta ja entinen koulupiiri Somerolla. Kulmakunnan asutus on syntynyt pääasiassa Someron Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylien talojen vanhoille takamaille Someron pohjoisossa lähellä Jokioisten ja Tammelan kuntien rajaa, osa koulupiirin taloista on kuulunut myös Someron Lahden kylän takamaihin.
Koisthuhdassa toimi vuosina 1924–1966 Koisthuhdan kansakoulu. Aluksi koulu toimi vuokralla Koivulan talossa, oma koulutalo saatiin vuonna 1932. Opettajista pitkäaikaisin oli koulussa vuosina 1935-1966 opettajana toiminut Irja Pylsy (myöhemmin Hippa).
Vuosina 1938-1972 kulmakunnalla toiminut kauppa oli aluksi yksityinen, mutta toimi vuodesta 1955 Someron Osuuskaupan myymälänä. Myöhemmin kulmakunnalla kiersi myymäläauto.
Kulmakunnan halki virtaa Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Loimijoen sivujoen Haapajoen latvahaara Peto-oja (myös Petojoki tai Koisthuhdanoja). Luonnonmuistomerkkinä on vuonna 1963 rauhoitettu kolmen pitäjän rajakivi, Satulinkivi eli Vahankivi Someron, Tammelan ja Jokioisten rajalla, Vahankiventien varrella.
Kognitiivinen uskontotiede

Kognitiivinen uskontotiede tutkii uskontoa ihmismielen toiminnan ja rakenteiden pohjalta. Uskonto nähdään yleisenä ilmiönä, jossa on kaikille kulttuureille yhteisiä piirteitä. Se hyödyntää erityisesti kognitiotiedettä ja kognitiivista psykologiaa.
Historia

Kognitiiviselle uskontotieteelle antoi alkusysäyksen Dan Sperberin vuonna 1975 ilmestynyt teos Rethinking Symbolism. Hän katsoi, että symboleilla ei ole mitään tiettyjä, määrättyjä merkityksiä. Sen sijaan ihmismielessä on ”symbolinen mekanismi”, jonka avulla muistista etsitään jotain yhteensopivaa vaikeasti ymmärrettävän asian kanssa. Stewart Gurthie toi puolestaan vuonna 1980 esiin ajatuksen, jonka mukaan synnynnäinen arkijärki voi selittää uskontoa ilmiönä. Merkittävä edistysaskel suuntaukselle oli E. Thomas Lawsonin ja Robert N. Robert N. McCauleyn vuonna 1990 julkaisema teos Rethinking Religion. He esittivät kielitieteilijä Noam Chomskyn teorioihin nojautuen, että rituaaleilla on yleinen rakenne. Sperberiltä vaikutteita saanut Pascal Boyer totesi teoksessaan Tradition, Truth and Communication (1990), että tiedonkäsittelyjärjestelmän ominaisuudet selittivät, miten perinteet jatkuvat ja leviävät.
Teoreettinen perusta

Pascal Boyer'n mukaan ihminen jakaa mielessään yleisimmät asiat viiteen ontologiseen eli olemukselliseen pääkategoriaan:
Eläin
Esine
Henkilö
Kasvi
Luonnonesine
Esimerkiksi eläimen kategoriaan kuuluu kouriintuntuvimmat käsitteet, kuten kissa. Kunkin kategorian jäsenillä on sille ominaisia piirteitä. Tuntemattomankin eläinlajin kohdalla päättellemme esimerkiksi sen, että se muiden eläinten lailla saa oman lajinsa poikasia, vaikka emme tuntisi sitä täysin. Uskonnolliset käsitteet, kuten ruumiiton henkilö, sen sijaan rikkovat näitä ennakko-odotuksia. Tutkimuksissa on todettu, että ne uskonnolliset käsitteet, jotka poikkeavat vain vähän näistä kategorioista, muistetaan paremmin kuin mielikuvituksellisemmat, huomattavasti rajoja rikkovat käsitteet. Tämä selittää sen, miksi jotkin uskomukset leviävät ja periytyvät helpommin kuin toiset.
Eero Koivumäki

Eero Eemeli Koivumäki (20. kesäkuuta 1924 Riihimäki – 12. lokakuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen kilpasoutaja.
Koivumäki edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 veljensä Keijon kanssa pariairokaksikossa, jossa he karsiutuivat keräilyerissä. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Koivumäki kilpaili vuosina 1948 ja 1950 saavuttaen jälkimmäisellä kerralla pronssia.
Seuratasolla Koivumäki edusti helsinkiläistä Soutumiehiä ja Helsingin Soutuklubia. Hän voitti Suomen-mestaruuden yksikössä vuosina 1948–1951, perämiehettömässä kaksikossa 1950, pariairokaksikossa 1952–1954 sekä kahdeksikossa 1947–1948.
Kilpauransa jälkeen Koivumäki toimi muun muassa Suomen Soutuliiton valmennusvaliokunnan puheenjohtajana ja soutupäällikkönä, maajoukkueen johtajana, tuomarina ja Airo-lehden päätoimittajana sekä vapaana kirjoittajana.
Hallelujaa (albumi)

| Hallelujaa Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksyllä 1988
 Julkaistu: 24. marraskuuta 1988
 Tuottaja(t): Costello Hautamäki
 Tyylilaji: Suomirock
 Kesto: 46.05
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi: 6. (marraskuu 1988)
Popedan muut julkaisut
| Poko klassikot 1987 | Hallelujaa 1988 | Kans’an Popeda 1990 |
Hallelujaa on suomalaisen Popeda -yhtyeen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988.
Kappaleet > A-puoli

"Tähtisadetta" – 3.18  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
"4711" – 3.06  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Martti Syrjä)
"Sä lähdit taas" – 4.11  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
"Heavy lutaa" – 3.31  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi, Martti Syrjä)
"Rattoriin" – 2.46  (säv./sov. Timo Tapaninen, san. Pauli Mustajärvi, Timo Tapaninen)
"Aivot ankkuriin" – 3.12  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
Kappaleet > B-puoli

"Isä aurinkoinen" – 3.19  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
"Trio Kopakapana" – 3.46  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
"Kummituskrapu" – 3.34  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
"Kärmesboogie" – 2.48  (säv./sov. Timo Tapaninen, san. Pauli Mustajärvi)
"Silliviiliä" – 3.18  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
"Töpseli (R.I.P.)" – 3.33  (säv./sov. V-P Hautamäki, san. Pauli Mustajärvi)
Kappaleet > CD-bonukset

"Vauhti päällä" – 3.00  (säv./sov. Timo Tapaninen, san. Pauli Mustajärvi, Timo Tapaninen)
"Kovan pojan blues" – 2.37  (- Let's Work Together -) (säv./sov. Wilbert Harrison, suom. san. Pauli Mustajärvi)
Tekijät > Kokoonpano levyllä

Pate Mustajärvi: laulu
Costello Hautamäki: kitara, laulu (kappale A2)
Jyrki Melartin: basso
Timo "Törrö" Tapaninen: kitara
Jukka Järvinen: koskettimet
Kari Holm: rummut
Tekijät > Kokoonpano levyllä > sekä

Jani: kitara (kappale A6)
Tekijät > Muut

Äänitetty Iisakin kirkossa, kulttuurikodin pihapiirissä syksyllä 1988.
Tuottaja: Costello Hautamäki
Kuvat: Jouko Järvinen
Kansikuvan Hifi: Hifi Studio 17, malli Jani Ruuskanen
Layout: Kari
Koivulahden vaakuna

Koivulahden vaakuna (1955–1972)
Koivulahden kunnanvaakuna on saanut aiheensa Koivulahden alueella alkunsa saaneista herätysliikkeistä, joita lilja ja tähdet vaakunassa symboloivat. Alueelta 1920–luvun alussa lähtenyt suurempi herätys tunnettiin Koivulahden herätyksenä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 8. maaliskuuta 1955. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä lilja, saatteena lakioittain kaksi kuusisakaraista tähteä; kaikki kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1973 Koivulahden liityttyä Mustasaaren kuntaan.
Johan Kock

| Johan Kock |
| --- | --- |
 Johan Kock
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1861 Helsinki
Kuollut: 13. huhtikuuta 1915 (53 vuotta) Fitchburg, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Suomen suuriruhtinaskunta Suomen punakaarti
Palvelusvuodet:  Suomen suuriruhtinaskunnan armeija 1885–1897 Suomen punakaarti 1905–1906
Komentajuudet:  Suomen punakaarti 1905–1906
Sotilasarvo:  alikapteeni
Johan Kock (4. kesäkuuta 1861 Helsinki – 13. huhtikuuta 1915 Fitchburg,  Massachusetts, Yhdysvallat) oli Venäjän armeijasta 1897 Viipurissa eronnut alikapteeni. Hän oli vallankumouksellinen aktivisti ja johti punakaartien valtakunnallista organisaatiota vuosina 1905–1906.
Elämä

Kockin vanhemmat olivat merimies Johan Kock ja Johanna Katiska. Hän valmistui Venäjällä upseeriksi vuonna 1885 ja palveli Viipurin pataljoonassa eroonsa saakka. Sittemmin hän toimi maanviljelijänäkin, mutta vuonna 1900 hän oli toimittajana Viipurissa ja järjesteli siellä etappiteitä vallankumouksellisen aineiston salakuljettamiseksi Ruotsista Suomen kautta Venäjälle.
Vuoden 1905 suurlakon yhteydessä luotiin sekä akateemisten piirien että työväen taholla järjestyskaarteja. Kockista tuli näin muodostetun kansalliskaartin komentaja, missä tehtävässä hän nautti Suomen kenraalikuvernööri Ivan Obolenskin luottamusta. Samalla Obolenski kuitenkin neuvotteli myös perustuslaillisten kanssa poliittiseen ratkaisuun pääsemiseksi. Akateemiset kaartinosastot eivät hyväksyneet Kockin valintaa ja siksi ylioppilaiden ja polyteknikkojen osastot erosivat kaartista ja ryhmittyivät Gösta Theslöfin johdolla omaksi järjestökseen. Perustuslailliset halusivat lopettaa suurlakon 5. marraskuuta, kun taas punakaartilaiset pyrkivät jatkamaan sitä. Lakon jatkoa kannattanut Kock oli mukana rauhoittelemassa kärjistynyttä tilannetta osapuolten välillä. Lakon päätyttyä 6. marraskuuta ja seuraavana päivänä pidetyn joukkokokouksen jälkeen Kock veti omat joukkonsa Helsingin poliisiasemilta.
Kock oli mukana Viaporin kapinassa, jonka epäonnistuttua hän pakeni muiden aktivistien avulla Ruotsiin ja sieltä Englantiin ja edelleen Yhdysvaltoihin. Siellä hän jatkoi poliittista toimintaansa lehtimiehenä ja suosittuna puhujana. Vielä Kockin paettua Suomesta hänen mainettaan käytettiin hyväksi ja hänen väärennetyn nimikirjoituksensa avulla annettiin lisäpontta kirjavien vallankumousjoukkioiden asiakirjoillelähde?. Kockin puoliso vuodesta 1897 oli Emilia Exell (k. 1946).
Teokset

Seitsemän päivää keskusasemalla (1906)
Avoin kirje herra Arvid Järnefeltille (1916)
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Johan Kockin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Koivulahorusokas

| Koivulahorusokas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Pluteaceae
Suku::  Lahorusokkaat Pluteus
Laji::  cervinus
Kaksiosainen nimi
 Pluteus cervinus  P. Kumm 
Katso myös
   Koivulahorusokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koivulahorusokas (Pluteus cervinus syn. P. atricapillus) on kupera ruskea tai ruskeanmusta lahorusokaslaji. Sen jalka on valkoinen. Sienen heltat ovat nuorilla sienillä valkoiset ja vanhemmiten punertavat. Se kasvaa yleisenä laholla lehtipuulla koko Suomessa. Rusokkaita ei läntisessä Euroopassa suositella käytettäväksi ruokasienenä. Venäjällä sanotaan, että länsimaiset vieroksuvat sienen retikkamaista tuoksua. Siellä sientä käytetään yleisesti keitettynä, suolassa tai marinadissa.
Koivujärven valuma-alue

Koivujärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.75) on Rautalammin reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 230,08 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,63 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Pielavesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Pielaveden alueelle (14.74).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen esitetyssä järjestyksessä. Lihavoidut linkit kuuluvat Rautalammin pääreittiin :
Koivujoen alaosan alue (14.751)
Koivujoen alue (14.752)
Koivujärven–Kolunjärven alue (14.753)
Karjalaispuron valuma-alue (14.754)
Vehmaanpuron valuma-alue (14.755)
Kokonpuron valuma-alue (14.756)
Lehmipuron valuma-alue (14.759)
Haahkarinjoen valuma-alue (14.758)
Tikkasenjoen valuma-alue (14.757)
Hannu Kojo

Hannu Johannes Kojo (s. 30. heinäkuuta 1953 Mikkeli) on suomalainen meloja.
Kojo edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Montréalissa 1976 hän sijoittui kajakkikaksikoiden 500 metrillä kuudenneksi parinaan Kari Markkanen. Sekä Montréalissa että Moskovassa 1980 hän osallistui kajakkiyksiköiden 1 000 metrille mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi kajakkinelosten 10 000 metrillä ja yhdeksänneksi kaksikoiden 500 metrillä vuonna 1975. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti yksikköjen 1 000 metrillä kultaa vuonna 1975.
Seuratasolla 186-senttinen Kojo edusti Mikkelin Melojia ja Pirkka-Melojia. Hän voitti yhteensä 43 Suomen-mestaruutta vuosina 1968–1980. Yksiköissä hän voitti mestaruuden eri matkoilla yhteensä 16 kertaa.
Kojon parhaat ajat yksikköluokassa olivat 500 metrillä 1.49,0 ja 1 000 metrillä 3.47,0.