stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Csaba Szilvay

Csaba Eörs Gyula Szilvay (s. 5. syyskuuta 1941 Budapest) on unkarilais-suomalainen sellisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Szilvay opiskeli sellonsoittoa Bartók-konservatoriossa ja Franz Lisztin musiikkiakatemiassa. Hänen opettajansa oli Antal Friss. Suoritettuaan diplominsa Budapestissa vuonna 1970 Szilvay jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa Erkki Raution johdolla. Szilvay opetti sellonsoittoa Jyväskylän konservatoriossa vuosina 1971–1976. Tämän jälkeen hän pääsi opettamaan Itä-Helsingin musiikkiopistoon, Helsingin konservatorioon ja Sibelius-Akatemiaan.
Szilvay perusti veljensä Géza Szilvayn kanssa 1970-luvulla Helsingin Juniorijouset, jota veljekset ryhtyivät johtamaan sen pitkäaikaisina kapellimestareina. Veljekset ovat soveltaneet Zoltán Kodályn oppien pohjalta kehittämäänsä musiikkipedagogiikan colourstrings- eli "viuluviikarit"-menetelmää. Molemmat heistä ovat saaneet kansainvälistä tunnustusta jousipedagogeina, kapellimestareina sekä lasten- ja nuortenorkesterien kouluttajina. Vuonna 2012 Csaba Szilvay aloitti sellonsoiton, kamarimusiikin ja colourstrings-menetelmän opettamisen Franz Lisztin musiikkiakatemian Kodály-instituutissa.
Csaba Szilvay ja hänen veljensä ovat saaneet lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Suomen Leijonan (1981) ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan (2018) kunniamerkit. Szilvayn veljentytär on viulisti Réka Szilvay.
Aiheesta muualla

Csaba Szilvay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Szilvay, Csaba hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana  IdRef
Mutato nomine de te fabula narratur

Horatius
Mutato nomine de te fabula narratur on latinankielinen lause, joka tarkoittaa "Kun vain muutat nimen, kertookin satu sinusta!"
Alkuperä

Ilmaisu on peräisin Horatiuksen satiirista, jossa hän kuvaa, miten ihmiset pilkkaavat rahan perässä juoksevia, mutta kun nimet muutetaan, pilkka osuukin henkilöön itseensä.
Horatius kuvailee ihmisten ahneutta ja käyttää rikkauksia janoavan henkilön metaforana Tantalosta, joka janoissaan hamuaa vettä. Tantalos on kreikkalaisessa mytologiassa hahmo, joka oli tuomittu ikuiseen janoon ja nälkään, vaikka vesi ja ruoka olivat aivan hänen ulottuvillaan. Ahneet ihmiset kärsivät samalla tavalla: vaikka heillä olisi paljon omaisuutta, he eivät koskaan ole tyytyväisiä.
Tantalus a labris sitiens fugientia captat
flumina—quid rides? mutato nomine de te
fabula narratur: congestis undique saccis
indormis inhians et tamquam parcere sacris
cogeris aut pictis tamquam gaudere tabellis.
Tantalus huuliltaan janoisena tavoittelee pakenevia
virtoja—miksi naurat? Nimeä muuttamalla tämä tarina
kertoo sinusta: kaikkialta kerättyjen rahasäkkien keskellä
nukut ahneuksissasi ikään kuin säästäen pyhiä
aarteita tai iloiten maalatuista tauluista.
Merkitys ja käyttö

Ilmaisua käytetään, kun halutaan tuoda esiin jonkin asian paheksumiseen piiloutuva kaksinaismoraali. Lausetta käytti Karl Marx Pääoman ensimmäisessä osassa, kun hän rinnasti työpäivän pituutta koskevat pohdinnat orjataloudessa ja kapitalismissa.
Géza Szilvay

Géza Ellák Jenő Szilvay (s. 13. syyskuuta 1943 Budapest, Unkari) on unkarilaissyntyinen viulunsoitonopettaja ja suomalainen musiikkivaikuttaja. Hän on entinen Itä-Helsingin musiikkiopiston rehtori ja Kuhmon Prima Nota -kurssin pääkouluttaja.
Géza Szilvay opiskeli Budapestissa musiikkia ja musiikkipedagogiikkaa sekä valtio-oppia ja oikeustiedettä. Hän on opettanut Itä-Helsingin musiikkiopistossa vuodesta 1971 ja toiminut opiston rehtorina vuodesta 1984 lähtien. Szilvay tuli suuren yleisön tuntemaksi 1970-luvulla tv-sarjasta Viuluviikarit musiikkimaassa, jossa sovellettiin unkarilaista musiikkipedagogiikkaa suomalaisiin lapsiin. Unkarilaisen Zoltán Kodályn periaatteiden pohjalta Géza ja hänen vanhempi veljensä Csaba Szilvay ovat kehittäneet kansainvälisesti menestyneen värikieli-menetelmän (Colourstrings), jota käytetään Helsingin Lapsi- ja Juniorijousten kasvatuksessa sekä myös muissa oppilaitoksissa ympäri maailman. Juniorijousten jäsenet soittivat vuorollaan viulun ”lintukielellä, äitikielellä, isäkielellä ja karhukielellä” eri väreillä merkityistä nuoteista. Silloisista Colourstrings-lapsista musiikkimaailman tähdiksi ovat nousseet muiden muassa Réka Szilvay, Pekka Kuusisto ja Linda Lampenius.
Veljeksille on myönnetty Suomen Leijonan ritarikunnan kunniamerkki 1981, Suomen Valtion kulttuuripalkinto 1983, Unkarin valtion kunniamerkki 1990, Helsingin kaupungin kulttuuripalkinto 1995, Pro Musica -palkinto 1999 ja Kansainvälinen Kodály-palkinto 2007.
Szilvay esiintyi yhdessä Lapsijousten kanssa NBC:n joulushow’ssa, jota isännöi Andy Williams. Jakso kuvattiin Suomessa 1980-luvulla.
Szilvaylle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Helsingin Juniorijouset. (Arkistoitu – Internet Archive)
Colourstrings continues to inspire. (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruokonen, Inkeri: / Szilvay, Géza (1943–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 11.12.2019. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Szilvay, Géza hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana  IdRef
Suomen CP-jalkapallomaajoukkue

Suomen miesten CP-jalkapallomaajoukkue on Suomea CP-jalkapallossa edustava maajoukkue.
Suomen naisten CP-jalkapallomaajoukkue perustetaan vuonna 2025.
Suomi on ollut mukana EM-kilpailuissa vuosina 1999, 2006, 2010, 2014 ja 2018 ja MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja 2019.
CP-Jalkapallon määritelmä

CP-jalkapallo on jalkapallosta sovellettu vammaisurheilulaji CP-vammaisille ja niille, jotka ovat saaneet aikuisiällä vamman, jonka oireet ovat samantapaiset kuin CP-vammassa (mm. traumaperäinen aivovamma.)
Joukkueen historia

Suomen CP-vammaisten jalkapallomaajoukkueen perustamisleiri järjestettiin Lohjan kisakalliossa 23.3.1999. Saman vuonna joukkue osallistui CP-jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailuihin, jotka järjestettiin Belgiassa.
Vuonna 2000 Saapui Tampereen ratinaan vierailulle Irlannin maajoukkue, jota vastaan Suomi pelasi kaksi maaottelua.
Vuosien 2001-2003 välisenä aikana maajoukkue piti hiljaiseloa kansainvälisistä otteluista, mutta harjoitteli ahkerasti ja määrätietoisesti. Suomen CP-jalkapallomaajoukkue sai virallisen aseman Suomen invalidien urheiluliitossa (SIU) vuonna 2003.
Vuonna 2004 joukkue osallistui Hollannissa järjestettyyn neljän maan turnaukseen, josta tuloksena oli neljäs sija ja pronssiottelussa kova taistelu USA:ta vastaan päättyi USA:n voittoon 1-0. Turnausmenestyksestä sisuuntuneena joukkue panosti talvikautena 2004-2005 määrätietoisesti laadulliseen harjoitteluun ja kevään koittaessa joukkue osallistui Tanskan neljän maan turnaukseen, jossa saavutettiin finaalipaikka ja turnauksen toinen tila. Matkan varrella kaatuivat Skotlanti ja Tanska.
Suomi osallistui Dublinissa 2006 CP-ISRA:n järjestämiin EM-kisoihin. Vaikka monet pelit mm. Espanjaa ja Skotlantia vastaan olivat tasaväkisiä, sijoittui Suomi turnauksessa kahdeksanneksi. Vuoden 1999 ja 2006 EM-kisojen lisäksi Suomi on osallistunut vuonna 2010 EM-kisoihin Skotlannin Glasgow'ssa (sijoitus 9.) ja vuonna 2011 MM-kisoihin Hollannissa (sijoitus 15.)
CP-Jalkapallomaajoukkue sai virallisen aseman Suomen invalidien urheiluliitossa (SIU) vuoden 2003 alusta lähtien. CP-jalkapallo sai virallisen aseman lajina Suomen invalidien urheiluliitossa (SIU) vuoden 2006 alusta lähtien. Vuodesta 2011 joukkue on kuulunut Suomen Vammaisurheilu ja -liikunta VAU ry:n alaisuuteen. Vuodesta 2019 CP-jalkapallo on Suomessa kuulunut Palloliiton alaisuuteen.
Maajoukkueen ensimmäisenä valmentajana oli Timo Virtanen. Hänen jäätyään sivuun joukkueen toiminnasta vuoden 2000 aikana, vastuun valmentamisesta otti Henry Hanhisalo. Vuoden 2005 kesäkuussa Kjell Friberg valittiin joukkueen päävalmentajaksi, tehtävässä hän toimi vuoden 2007 alkuun saakka. Vuodesta 2007 vuoden 2009 syksyyn, maajoukkueen päävalmentaja toimi Timo Lounio, jonka aikaisempiin valmennuspesteihin on kuulunut mm. HJK:n naisten edustusjoukkueen valmennus. Maajoukkueen nykyinen päävalmentaja (vuodesta 2009) on Samuel Siikonen, joka pelaajauransa (PK-35, Maku) lisäksi on valmentanut PK-35:den eri ikäkausijoukkueita.
Suomen naisten CP-jalkapallomaajoukkue perustetaan vuonna 2025.
Muuta Suomen turnaushistoriaa

2004 joukkue osallistui neljän maan turnaukseen Hollannissa. Suomi sijoittui turnauksessa neljänneksi.
2005 Tanskassa Suomi sai hopeaa neljän maan turnauksessa, häviten finaalissa Hollannille.
2006 heinäkuussa pidettiin CP-IRSAn Euroopanmestaruuskilpailut Dublinissa Irlannissa. Suomen sijoitus oli kahdeksas.
2007 Suomi osallistui maaliskuussa FA:n kutsusta ja kustantamana Englannissa Lilleshall National Sports Centressä kolmen maan miniturnaukseen, jossa Suomi hävisi euroopan huippumaille Englannille ja Hollannille.
Toukokuussa 2007 Suomi osallistui Ballerupissa Tanskassa viiden maan turnaukseen sijoittuen 3:ksi.
Vuoden 2010 EM-kisojen sijoitus oli 9. Turnaus pelattiin Glasgowssa, Skotlannissa.
Vuoden 2011 MM-kisojen sijoitus oli 15. Vuoden 2011 MM-kisat pelattiin Hollannissa, Assenissa, Emmenissä ja Hoogeveenissa.
Vuosina 2007-2013 Suomi on osallistunut joka vuosi Barcelonassa järjestettyyn 4-6 maan turnaukseen. Paras sijoitus on ollut 3.
2014 EM-kisojen sijoitus oli 9. Turnaus pelattiin Portugalin Mayassa.
2015 Suomi osallistui neljän maan turnaukseen Tanskan Tilstissa. Muut osallistuvat maat olivat Tanska, Saksa ja Irlanti.
2016 Suomi osallistui MM-karsintaturnaukseen, Tanskan Vejenissä. Sijoitus 16. ja karsiutuminen vuoden 2017 MM-kisoista, jotka pelattiin Argentiinassa.
2017 Suomi osallistui Barcelonassa pelattuun 7 maan turnaukseen. Sijoitus oli 6.
2018 EM-kisojen sijoitus oli 10. Turnaus pelattiin Hollannin Zeistissä.
2019 IFCPF World Cup pelattin Sevillassa. Suomen sijoitus oli 16.
Sijoitus maailman ranking-listalla

Kaikkien aikojen korkein sijoitus maailman rankingissa on helmikuulta 2013, 15./32. Tällä hetkellä (marraskuu 2019) Suomi löytyy rankingista sijalta 17./81.
Pelaajat (5/2018)

Joni Berg, FC KontU Fair Play Team (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Janne Helander, Musan Salama, Pori
Antti Hovi, Lohja Pallo, Lohja
Otto Kaipainen,  HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Ville Kuronen, Veijarit, Helsinki
Wiljami Laurila,  HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Simo Mykkänen,  HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Jaakko Seppälä,  HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Johannes Siikonen, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Bulcsu Szekely,  HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Samuel Taipale, FC KontU Fair Play Team (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Jussi Tuominen, Rauma
Jussi Turunen,  HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Entisiä pelaajia

Henri Forss, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Tomi Petteri Heikkilä,  (Arkistoitu – Internet Archive)HJK BlueStars, Helsinki
Janne Inkilä, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Teemu Joona, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Joni Jääskeläinen, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Teemu Komulainen, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Joona Kuitunen, FC KontU Fair Play Team (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Pyry Nopsanen, FC KontU Fair Play Team (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Kim Suurivuori, HJK BlueStars (Arkistoitu – Internet Archive), Helsinki
Valmentajat

Samuel Siikonen 2021-
Ville Sallinen 2019 - 2020
Samuel Siikonen, 2009 - 2018
Timo Lounio, 2007-2009
Kjell Friberg, 2005-2006
Henry Hanhisalo, 2000-2005
Timo Virtanen, 1999-2000
Tilastoja

Kaikkien aikojen nuorimmat ensimmäisen maaottelun pelannut (Top 2):
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Ikä pelatessaan ottelun |
| 1. | Otto Kaipainen | 16 vuotta 4 kuukautta |
| 2. | Sami Hiltunen | 16 vuotta 10 kuukautta 5 päivää |
Kaikkien aikojen vanhin ensimmäisen maaottelun pelannut:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Päivämäärä | Ottelu | Ikä pelatessaan ottelun |
| 1. | Pentti Kokko | 21.7.2006 | Suomi-Englanti | 43 vuotta 8 kuukautta 17 päivää |
Ensimmäinen maali (Top 3):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Päivämäärä | Ottelu nro | Ottelu |
| 1. | Antti Hovi | 14.4.2018 | 1. ottelussa | Tanska |
| 2. | Johannes Siikonen | 28.6.1999 | 4. ottelussa | Irlanti |
| 3. | Janne Helander | 14.5.2005 | 5. ottelussa | Hollanti |
Kaikkien aikojen nuorin maalintekijä:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Päivämäärä | Ottelu | Ikä tehdessään maalin |
| 1. | Johannes Siikonen | 28.6.1999 | Irlanti-Suomi | 17 vuotta 1 kuukausi 3 päivää |
Kaikkien aikojen vanhimmat maalintekijät (top 2):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Päivämäärä | Ottelu | Ikä tehdessään maalin |
| 1. | Johannes Siikonen | 3.8.2016 | Saksa-Suomi | 34 vuotta 2 kuukautta 9 päivää |
| 2. | Janne Helander | 15.4.2018 | Tanska-Suomi | 32 vuotta 7 kuukautta 20 päivää |
Kaikkien aikojen nuorin ensimmäisen maalin maalintekijä:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Päivämäärä | Ottelu | Ikä tehdessään maalin |
| 1. | Johannes Siikonen | 28.6.1999 | Irlanti-Suomi | 17 vuotta 1 kuukausi 3 päivää |
Kaikkien aikojen vanhin ensimmäisen maalin maalintekijä:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Nimi | Päivämäärä | Ottelu | Ikä tehdessään maalin |
| 1. | Ville Kuronen | 3.8.2016 | Saksa-Suomi | 32 vuotta 8 kuukautta 12 päivää |
Pietà

Pietà-veistos, noin 1420, Itävallasta.
Gregorio Fernández (1576–1636), Pietà. Espanjalaistyyppinen Maria, jonka toinen käsi on koholla.
Neitsyt Marian kuvatyypit
Annunziata * Apokalyptinen madonna * Conceptio immaculata * Itämaan tietäjät * Maestà * Marian taivaaseenottaminen * Mater dolorosa * Pietà * Sacra conversazione *  Suojaviittamadonna
Pietà (ital. pietà – hurskaus, laupeus) on Neitsyt Marian kuvatyyppi, jossa Maria pitää sylissään kuollutta Jeesusta. Tämä kristillisen taiteen hartauskuvatyyppi kehittyi 1300-luvun alkupuolella, ja sitä sovellettiin etenkin veistoksissa.
Pietàn taustalla oli Jeesuksen ristiltäottoa ja Jeesuksen suremista esittävät kuvatyypit, joissa surevan Marian ja Jeesuksen ympärillä on muitakin henkilöitä.
Pietà on yksi kolmesta tavallisesta surevan Neitsyt Marian kuvatyypeistä. Kahta muuta sovelletaan useimmiten maalauksissa. Toinen niistä on Mater Dolorosa (Surujen äiti) ja toinen Stabat Mater.
Kuvatyypin synty ja sen sovellutuksia

Saksassa 1300-luvulla syntynyt Pietà-hartauskuva levisi Italiaan vuoden 1400 tienoilla. Se oli erityisen suosittu Keski-Euroopassa. Monet saksalaiset ja puolalaiset 1400-luvun Pietà-kuvat korostavat näkyvästi Kristuksen haavoja.
Tavallisimmin Pietà-kuvissa Jeesus on Neitsyt Marian sylissä, mutta joissakin tapauksissa Jumala osallistuu Jeesuksen kannattelemiseen. Espanjalaisissa kuvissa Marian toinen tai molemmat kädet on kohotettu ylös, ja joskus Jeesuksen ruumis on maassa Marian edessä.
Tunnetuimman Pietà-kuvan on veistänyt Michelangelo. Hänen veistoksessaan Jeesuksen ruumis on kookkaampi kuin aiemmissa, usein puisissa Pietà-veistoksissa. Myös Neitsyt Maria on tavallista nuorempi. Michelangelo teki myöhemmin myös toisen Pietà-veistoksen, jossa Jeesusta kannattelee enemmänkin Joosef Arimatialainen, jota oletetaan Michelangelon omakuvaksi. Joukon voimakastunteisia Pietà-maalauksia on maalannut espanjalainen Luis de Morales.
Pietà-veistoksia ja -maalauksia

Pietà, 1460–1480. Naantalin kirkon veistos on valmistettu Suomessa.
Pietà-veistos, 1390–1400, Böömi.
Pietà, noin 1450, Krakova.
Enguerrand Charonton, Avignonin Pietà, 1400-luku.
Michelangelo, Pietà, 1499, Vatikaanivaltio.
Rogier van der Weyden, Pietà, Prado, Madrid.
Pietro Perugino, Pietà, Uffizi.
Luis de Morales, Pietà, 1500-luku.
El Greco, Pietà, 1571–1576.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pietà Wikimedia Commonsissa
Syvyysmittari

Italialainen SOS-kapillaarisyvyysmittari
Suunto SM-80 –kompassi-syvyysmittari
Syvyysmittari on sukeltajan apuväline, josta hän näkee millä syvyydellä sukeltaja on. Nykyaikaiset sukellustietokoneet toimivat paineanturien avulla sähköisesti. Mekaanisissa mittareissa on erillinen käsin käännettävä muistiviisari, joka seuraa varsinaista mittarinosoitinta mutta jää osoittamaan suurinta käytyä syvyyttä.
Historia

Vanhimmat syvyysmittarit kehitettiin toisistaan tietämättä eri puolilla maailmaa; perusidea oli alkuperäisissä sama. Yksinkertainen syvyysmittari on U-kirjaimen muotoinen toisesta päästä tukittu lasiputki, joka kiinnitetään mitoitetulle asteikolle.
Bourdon-tyyppisessä mittarissa vesi pääsee käyristettyyn putkeen, joka hiljalleen oikenee paineessa; tämä oikeneminen käyttää mittarineulaa vaihteiston avulla. Koska avoin malli on herkkä veden epäpuhtauksille, mittarista kehitettiin nopeasti niin sanottu öljykylpymalli jossa putki on joustavaseinäisessä öljysäiliössä.
Kalvotyyppisessä mittarissa on joustava takakalvo, johon paine vaikuttaa, kalvon liike käyttää vaihteiston avulla mittarineulaa.
Historia > Erikoismallit

Suunto SM-80, yhdistetty kompassi ja syvyysmittari, jossa kompassin ympärille oli asennettu ympyränmuotoinen kapillaarimittari.
Historia > Sukellusveneet

Myös sukellusveneissä syvyysmittari on olennaisessa asemassa.  Pisimpään on käytetty tavallisesta painemittarista kehitettyjä malleja.  Niihin kuuluu runkoläpivienti joka voidaan sulkea sekä automaattisella että käsikäyttöisellä venttiilillä.  Mittari yksinkertaisesti kertoo ulkopuolisen veden paineen joka on yksi ilmakehä kymmentä metriä kohti.  Nykyaikaisissa sukellusveneissä käytetään myös elektronisilla paineantureilla toimivia mittareita, joskin turvallisuussyistä vanha painemittarimalli on edelleen käytössä.
Etäisyys (elokuva)

| Etäisyys> Distance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Anthony Lover
Käsikirjoittaja:  Jay Castle
Tuottaja:  George Coe
Kuvaaja:  Anthony Lover
Leikkaaja:  Anthony Lover
Pääosat:   James Woods  Eija Pokkinen  Paul Benjamin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Liberty Films
Ensi-ilta:   1975  Suomessa 1979 
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etäisyys (Distance) on Anthony Loverin ohjaama yhdysvaltalainen independent-elokuva vuodelta 1975. Pienen varuskuntakaupungin kantahenkilökunnan ihmissuhteista kertovan draaman pääosissa nähdään James Woods ja Eija Pokkinen, jolle tämä oli merkittävin elokuvarooli sitten Jaakko Pakkasvirran Vihreän lesken (1968).
Juoni

Tapahtumat sijoittuvat 1950-luvun puolivälin Georgiaan. Paikallisen varuskunnan kantahenkilökuntaan kuuluva afroamerikkalainen Elwood Horne on tuonut valkoihoisen vaimonsa Gretan Saksasta ollessaan siellä työssä Yhdysvaltojen tukikohdassa. Avioliitto on viilennyt, ja Greta Horne iskee silmänsä miehensä apulaisena varusmiespalvelustaan suorittavaan Larry Vincentiin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Woods  | … |  Larry Vincent   |
|  Paul Benjamin  | … |  Elwood Horne   |
|  Eija Pokkinen  | … |  Greta Horne   |
|  Bibi Besch  | … |  Joanne Morse   |
|  Hal Miller  | … |  Jesse Horne   |
Tuotanto

Elokuva on kuvattu Yhdysvalloissa Georgian osavaltion Savannah’ssa ja Hinesvillessä.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mukaan Etäisyys on kunnianhimoinen pikkufilmi, joka muistuttaa 1950-luvun lopun television arkikuvauksia. Elokuvan rakennetta hän piti hieman rosoisena mutta kirjoitti Eija Pokkisen selviytyvän vaikeasta roolistaan kaikella kunnialla.
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa 23. marraskuuta 1979 Helsingin Museokadun Cinemassa. Se sai 188 katsojaa.
Ernesti Hentunen

Ernesti Hentunen työhuoneessaan Helsingin Fredrikinkadulla 1940-luvulla.
Ernst (Ernesti) Hentunen (22. heinäkuuta 1885 Pietari – 3. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, lehdenkustantaja ja populistinen poliitikko. Hentunen julkaisi pitkään Totuuden Torvi -sensaatiolehteä ja johti vuosina 1944–1951 perustamaansa Radikaalista Kansanpuoluetta.
Teokset

Ruusuja myrskyssä: Kristiinan Nuorten Nuijan juhlajulkaisu. Toimittanut E. Hentunen. K.ristiina 1910.
Oikeudenkäynti Totuuden torvea vastaan. 1 kirjelmä. Ernesti Hentunen, Huopalahti 1931.
Valtiorikoksiako?. Totuuden torvi, Helsinki 1932. 2. painos 1933.
Ranskan sivistyksen ja vallankumouksen historia. Trianon, Helsinki 1933.
L’Immixtion: Étude de droit international. Paris 1934. (Hentusen Sorbonnen tohtorinväitöskirjakseen väittämä teos.)
Radikaalisen kansanpuolueen ohjelma: Käsittää 70 eri uudistusmenetelmää. Laadittu syyskuussa 1944. Helsinki 1946.
Radikaalisen kansanpuolueen ohjelma: Ulkopolitiikka. Helsinki 1947.
Kirjallisuutta

Aatsinki, Ulla &  Valenius, Johanna (toim.): Ruumiita ja mustelmia: Näkökulmia väkivallan historiaan.  Turku:  Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, 2004.  ISBN 951-98296-7-9
Levä, Ilkka: ”Rovaniemen murhapoltto 1930: Poliisin ja työväestön kohtaamisen muistijäljestä historiaksi”, Ruumiita ja mustelmia: Näkökulmia väkivallan historiaan, s. 164–217.  Turku:  Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, 2004.
Uola, Mikko: Ernesti Hentunen – tasavallan hovinarri: Suomalaisen populismin juurilla.  Turku:  Turun yliopisto, poliittisen historian laitos, 1997.  ISBN 951-29-1024-1
Uola, Mikko: ”Hentunen, Ernesti (1885–1951)”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 773–774.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4  / Teoksen verkkoversio.
Uola, Mikko: Unelma kommunistisesta Suomesta 1944–1953.  Helsinki:  Minerva, 2013.  ISBN 978-952-492-768-0
Aiheesta muualla

Hentunen, Ernesti hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ernesti Hentusen asianajotoimiston lehti-ilmoitus vuodelta 1934, Helsingin Sanomat, 10.02.1934, nro 39, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Symbolinen analyysi

Symbolinen analyysi on metateoria, kuinka käyttää tulkintoja symbolien välisten suhteiden ymmärtämissä. Symbolista analyysia voidaan tehdä tietokoneella automaattisten työkalujen avulla tai sitä voi tehdä ihminen.
Symbolisen käsittelyn historiaa

Pohjan symboliselle käsittelylle loi 1930-luvulla Alonzo Church, jonka ansiosta syntyivät myös käsitteet laskettavuus ja lambda-kalkyyli sekä olennainen osa tietokoneen peruskonstruktiota . Lähdekoodin symbolinen käsittely tuli eri muodoissaan muotiin 1970-luvulla, jolloin tutkittiin symbolista suorittamista, symbolista evaluointia ja symbolista analyysia. Menetelmät olivat poissa muodista 20-30 vuotta, kunnes vuoden 2000 jälkeen uudestaan on pyritty tutkimaan ohjelmien suorittamista ajamatta niitä lopullisessa muodossaan. Churchin merkittävästä työstä huolimatta viime aikoihin asti on ollut epäselvää, mitä symbolinen käsittely ja analyysi itse asiassa ovat ja miten ne liittyvät ihmiseen tiedon tulkitsijana. Vasta vuonna 2008 pystyttiin ensimmäisen kerran linjaamaan ihmisen suorittama ja tarvitsema symbolinen tieto ja tietokoneen antama tuki. Alla kuvataan tämä periaate.