stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fytokemikaali

Monien marjojen, hedelmien ja vihannesten kirkkaat värit johtuvat niiden sisältämistä fytokemikaaleista, kuten flavonoideista ja karotenoideista.
Fytokemikaalit ovat kasvikunnan tuottamia bioaktiivisia yhdisteitä, jotka eivät ole ravintoaineita mutta jotka saattavat vaikuttaa eläinten terveyteen elimistöön päätyessään. Monet fytokemikaalit ovat antioksidantteja, mutta ne voivat myös säädellä fysiologisia prosesseja, kuten solujen erilaistumista, geenien ekspressiota, entsyymien toimintaa ja hormoniaineenvaihduntaa.
Useimmat prosessoimattomat kasviperäiset ruoka-aineet sisältävät runsaasti fytokemikaaleja. Marjoissa on etenkin flavonoideja ja fenolihappoja, kuten antosyaaneja, kversetiiniä sekä ellagiinihappoa ja sen johdannaisia ellagitanniineja.
Monet fytokemikaalit heikentävät ruoan sisältämien ravintoaineiden imeytymistä. Viljatuotteissa ja palkokasveissa esiintyvät fytaatit häiritsevät sinkin ja raudan imeytymistä. Kahvin, teen, kaakaon, pinaatin ja nokkosen sisältämät polyfenolit häiritsevät raudan imeytymistä ja esimerkiksi palkokasveissa esiintyvät lektiinit häiritsevät proteiinien käsittelyä ruoansulatuksessa.
Runsaasti fytokemikaaleja sisältäviä ruokia nauttiva väestönosassa esiintyy tavallista vähemmän i sydän- ja verisuonitauteja, tyypin 2 diabetesta ja syöpää. Tutkimuksissa ei ole kuitenkaan tullut esiin, että fytokemikaalilisillä olisi ollut merkittäviä suotuisia terveysvaikutuksia. Fytokemikaalien myönteisten terveysvaikutusten on arveltu perustuvan hormeesiin eli siihen, että ne stimuloivat ihmisen suojareaktioita pienillä annoksilla.
Luokittelu

Fytokemikaalit voidaan kemiallisen rakenteensa perusteella jaotella kolmeen pääryhmään, jotka sisältävät useita tärkeitä fytokemikaaliryhmiä:
terpenoidit
karotenoidit
kasvisterolit
tokolit
fenoliset yhdisteet
fenolihapot
flavonoidit (mukaan lukien antosyaanit ja isoflavonoidit)
kumariinit
lignaanit
tanniinit
alkaloidit ja muut typpeä sisältävät yhdisteet
glukosinolaatit
ksantiinit
Damian McGinty

Damian McGinty on Derrystä, Pohjois-Irlannista kotoisin oleva laulaja ja näyttelijä. McGinty on esiintynyt The Glee Projectissa ja voitti kilpailun yhdessä Samuel Larsenin kanssa, sen myötä hän pääsi Glee-nimiseen TV-sarjaan. Damian on myös nähty Glee: The 3D Concert Moviessa.
McGinty on laulanut Celtic Thunder -yhtyeessä vuodesta 2006 lähtien.
Damian Kulash

| Damian Kulash |
| --- | --- |
 Damian Kulash esiintymässä San Franciscossa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. lokakuuta 1975 (ikä 49)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1998-
Tyylilajit:  alternative rock, indie rock
Soittimet:  kitara, laulu, koskettimet
Yhtyeet:  OK Go
Levy-yhtiöt:  Paracadute
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Damian Kulash (s. 7. lokakuuta 1975) on yhdysvaltalaisen OK Go -yhtyeen laulaja ja kitaristi.
Kulashin sisko Trish Sie on Grammy-palkittu koreografi ja ohjaaja.
Das Erste

| Das Erste |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  1. marraskuuta 1954
Omistaja:  ARD
Katsojaosuus:  13,4% (2007, )
Maa:   Saksa
Näkyvyysalue:   Saksa  Itävalta  Sveitsi
Aiemmin:  Deutsches Fernsehen (1952–1964) ARD Deutsches Fernsehen (1964–1984)
Kotisivu:  www.daserste.de
Saatavuus
Antenniverkko
DVB-T:  Kanava 1
Satelliitti
Astra 1H (Eurooppa):  11,836 H / 27,500 / 3/4
Hotbird 8 (Eurooppa, Lähi-itä, Pohjois-Afrikka):  11,604 H / 27,500 / 5/6
Deukom/DStv (Etelä-Afrikka):  Kanava 442
Infobox OKNimi-testi OK: 
Das Erste (suom. ykkönen) on julkisesti rahoitettu saksalainen televisiokanava. Sen omistaa ARD. Kanavan aloitti toimintansa vuonna 1954 nimellä Deutsches Fernsehen. Vuosina 1964–1984 nimi oli ARD Deutsches Fernsehen ja Erstes Deutsches Fernsehen vuosina 1984–1996. Kanavan osuus Saksan televisionkatsojista on 13,4 prosenttia (2007).
Kanava näkyy Saksan lisäksi myös Sveitsissä ja Itävallassa, ja satelliittivälitteisenä se näkyy Astra 1E (analoginen), Astra 1H (digitaalinen) ja Eutelsat Hot Bird 6 (digitaalinen) -satelliittien kautta.
Kanavan pääkonttori sijaitsee Münchenissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Das Erste Wikimedia Commonsissa
Kanavan kotisivut
G. I. Joe: The Rise of Cobra (videopeli)

| G>  I. Joe: The Rise of Cobra |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Double Helix Games (PS2/PS3/PSP/X360/Wii) Backbone Entertainment (DS) EA Mobile (mobiili)
Julkaisija:  Electronic Arts
Ohjaaja:  Cordy Rierson David Msika
Tuottaja:  Kristian Davila
Suunnittelija:  Dax Berg
Taiteilija:  David Robert Donatucci
Säveltäjä:  Cris Velasco Sascha Dikiciyan
Ohjelmoija:  Kyle Riccio
Pelisarja:  G.I. Joe
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:  4. elokuuta 2009
Lajityyppi:  toiminta, shoot ’em up, kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16+/12+ (DS) ESRB: T  
Alusta:  Nintendo DS PlayStation 2 PlayStation 3 PlayStation Portable Wii Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD, UMD, pelimoduuli, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        : 
G. I. Joe: The Rise of Cobra on Double Helix Gamesin ja Backbone Entertainmentin kehittämä sekä Electronic Artsin elokuussa 2009 julkaisema toimintapeli, joka perustuu samannimiseen elokuvaan. Peli julkaistiin alustoille Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Wii ja Xbox 360.
Juoni

Pelin juoni sijoittuu elokuvan jälkeisiin tapahtumiin. Duke ja Scarlett matkustavat etelämantereelle vapauttamaan Heavy Dutyn, Ripcordin ja Snake Eyesin MARS Detention Centeristä. Sillä välin GI Joen ryhmä saa kuulla Cobra Commanderin olevan Egyptissä viemässä Apep-jalokiveä. Ryhmä seuraa Cobraa viidakkoon, jossa he saavat tietoonsa Cobran olevan luomassa pyramidimaista rakennusta keskellä viidakkoa. Paikalla he saavat vastaansa James McCullenin, joka ottaa Destron identiteetin. Tämän jälkeen ryhmän on voitettava Cobra Commander ja Storm Shadow pohjoisnavalla.
Pelattavat hahmot

| Hahmo | Luokka | Ryhmä |
| --- | --- | --- |
| Agentti Helix | Erikoisjoukko | G. I. Joe |
| Backblast | Raskaat aseet | G. I. Joe |
| Baroness | Erikoisjoukko | Cobra |
| Beach Head | Sotilas | G. I. Joe |
| Destro | Raskaat aseet | Cobra |
| Duke | Sotilas | G. I. Joe |
| Firefly | Sotilas | Cobra |
| Flash | Raskaat aseet | G. I. Joe |
| Gung-Ho | Raskaat aseet | G. I. Joe |
| Heavy Duty | Raskaat aseet | G. I. Joe |
| Kamakura | Erikoisjoukko | G. I. Joe |
| Ripcord | Sotilas | G. I. Joe |
| Scarlett | Erikoisjoukko | G. I. Joe |
| Shipwreck | Sotilas | G. I. Joe |
| Snake Eyes | Erikoisjoukko | G. I. Joe |
| Storm Shadow | Erikoisjoukko | Cobra |
Pelattavat hahmot > Ei pelattavat hahmot

Breaker
Cobra Commander
Data Frame
Dial Tone
Dusty
Kenraali Hawk
Lift-Ticket
M.A.R.S. Security Trooper/Black Viper
Recondo
Snow Job
Stalker
Tunnel Rat
Wild Bill
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joseph Gordon-Levitt  | … |  Cobra Commander   |
|  Steve Blum  | … |  Gung Ho, Iron Grenadier   |
|  Grey DeLisle  | … |  Baroness   |
|  Brian Bloom  | … |  Recondo   |
|  Robin Atkin Downes  | … |  Destro, Dr. Burkhart   |
|  Bumper Robinson  | … |  Tunnel Rat   |
|  Leigh Allyn Baker  | … |  Scarlett   |
|  Andy Milder  | … |  kersantti Flash   |
|  Wally Wingert  | … |  Data Frame   |
|  Zach Hanks  | … |  Wild Bill   |
|  Matt Malloy  | … |  MARS Security Trooper, Black Viper   |
|  Josh Robert Thompson  | … |  kenraali Hawk   |
|  Roger Craig Smith  | … |  Duke, Lift Ticket   |
|  Matthew Moy  | … |  Firefly   |
|  Chris Edgerly  | … |  Kamakura   |
|  Nancy Truman  | … |  Agentti Helix   |
|  Andrew Kishino  | … |  Night Creeper   |
|  Rodney Saulsberry  | … |  Heavy Duty   |
|  Aimee Miles  | … |  Dial Tone   |
|  Chopper Bernet  | … |  Backblast   |
|  Dave B. Mitchell  | … |  Stalker   |
|  Scott McCray  | … |  Snow Job   |
|  Charles Fathy  | … |  Breaker   |
|  Chris Fries  | … |  Dusty   |
|  Joe Hanna  | … |  Beach Head   |
|  Pete Sepenuk  | … |  Shipwreck   |
|  Tim Joe  | … |  Storm Shadow   |
|  Ajani Perkins  | … |  Rip Cord   |
Crash Bandicoot (pelisarja)

| Crash Bandicoot (pelisarja) |
| --- | --- |

Kehittäjä:   Naughty Dog (1996–1999)  Eurocom (2000)  Traveller’s Tales (2001, 2004)  Vicarious Visions (2002–2004, 2017–2018)  Dimps (2006)  Radical Entertainment (2005–2010)  Beenox (2019)  King (2020)  Toys for Bob (2020–) 
Julkaisija:   Sony Computer Entertainment (1996–2000)  Universal Interactive Studios (1996–2003)  Vivendi Universal Games (2003–2004)  Sierra Entertainment (2005–2008)  Activision (2008–) 
Lajityyppi:  tasohyppely, partypeli, ajopeli
Ensijulkaisu:  Crash Bandicoot (1996)
Viimeisin julkaisu:  Crash Team Rumble (2023)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Crash Bandicoot on tasohyppelypelisarja. Pelin päähahmo on Crash Bandicoot, jonka arkkivihollinen on tohtori Neo Cortex.
Pelisarja

| Vuosi | Nimi | Kehittäjä | Alusta(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Crash Bandicoot | Naughty Dog | PlayStation PlayStation Network |
| 1997 | Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back | Naughty Dog | PlayStation PlayStation Network |
| 1998 | Crash Bandicoot 3: Warped | Naughty Dog | PlayStation PlayStation Network |
| 1999 | Crash Team Racing | Naughty Dog | PlayStation PlayStation Network |
| 2000 | Crash Bash | Eurocom Cerny Games | PlayStation |
| 2001 | Crash Bandicoot: The Wrath of Cortex | Traveller’s Tales | PlayStation 2 Xbox Nintendo GameCube |
| 2002 | Crash Bandicoot XS | Vicarious Visions | Game Boy Advance |
| 2003 | Crash Bandicoot 2: N-Tranced | Vicarious Visions | Game Boy Advance |
| 2003 | Crash Nitro Kart | Vicarious Visions | PlayStation 2 Nintendo GameCube Xbox Game Boy Advance N-Gage |
| 2004 | Crash Bandicoot Purple: Ripto’s Rampage | Vicarious Visions | Game Boy Advance |
| 2004 | Crash Twinsanity | Traveller’s Tales | PlayStation 2 Xbox |
| 2005 | Crash Tag Team Racing | Radical Entertainment | PlayStation 2 Nintendo GameCube Xbox PlayStation Portable |
| 2006 | Crash Boom Bang! | Dimps | Nintendo DS |
| 2007 | Crash of the Titans | Radical Entertainment | PlayStation 2 PlayStation Portable Wii Nintendo DS   Game Boy Advance Xbox 360 |
| 2008 | Crash: Mind over Mutant | Radical Entertainment | PlayStation 2 PlayStation Portable Wii Nintendo DS Xbox 360 |
| 2017 | Crash Bandicoot N. Sane Trilogy | Vicarious Visions | PlayStation 4 Nintendo Switch Xbox One Windows |
| 2019 | Crash Team Racing Nitro-Fueled | Beenox | PlayStation 4 Nintendo Switch Xbox One |
| 2020 | Crash Bandicoot: On the Run! | King | Android iOS |
| 2020 | Crash Bandicoot 4: It’s About Time | Toys for Bob | PlayStation 4 Xbox One Nintendo Switch PlayStation 5 Xbox Series X ja Series S Microsoft Windows |
| 2023 | Crash Team Rumble | Toys for Bob | PlayStation 4 PlayStation 5 Xbox One Xbox Series X ja Series S |
Chalcosoma

| Chalcosoma |
| --- | --- |
 Havainnepiirros Chalcosoma-suvun koiraasta (yllä) ja naaraasta (alempana)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Dynastinae
Tribus::  Dynastini
Suku::  Chalcosoma  Hope, 1837
Lajit
 Chalcosoma atlas  Chalcosoma caucasus  Chalcosoma chiron  Chalcosoma janssensi  Chalcosoma moellenkampi 
Katso myös
   Chalcosoma Wikispeciesissä   Chalcosoma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chalcosoma on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Lajeja

Chalcosoma atlas
Chalcosoma caucasus
Chalcosoma chiron
Chalcosoma janssensi
Chalcosoma moellenkampi
Aiheesta muualla

Chalcosoma (Genus), ZipcodeZoo.com (englanniksi)
Gioúra

| --- | --- |
Sijainti:  39°23′44″N, 24°10′01″E, Alónnisos Sporadit, Thessalia Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoiset Sporadit
Korkein kohta:  177  m 
Pinta-ala:  11,052 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gioúra (kreik. Γιούρα) on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Alónnisoksen ja Kyrá Panagián saarten koillispuolella. Saaren pinta-ala on 11,052 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gioúra kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.
Gioúra on Pohjoisten Sporadien pohjoisimpia saaria. Sen eteläpuolella sijaitsee Grammézan saari, itäpuolella Pipéri ja pohjoispuolella Psathoúra.
Daniel Nielsen

| Daniel Nielsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1980 (ikä 43) Herning, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–
Aik. seurat:  Leksands IF (Allsv.) Hamburg Freezers (DEL) Herning Blue Fox (Tanska)
Daniel K. Nielsen (s. 31. lokakuuta 1980 Herning, Tanska) on tanskalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Ura > Maajoukkueura

Nielsen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 2011, 2012, 2013, 2015 ja 2016. Hän toimi joukkueen varakapteenina vuosina 2011, 2013 ja 2016. Vuosien 2015 ja 2016 turnauksissa Nielsen palkittiin Tanskan yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Vuoden 2002 turnaus eteni I-divisioonassa, jonka A-lohkon kultaa Tanska voitti ja nousi pääsarjaan. Nielsen pelasi myös Torinon, Vancouverin ja Sotšin olympiakisojen karsinnoissa.
Nielsen pelasi myös alle 20-vuotiaiden B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1999 ja 2000 sekä alle 18-vuotiaiden B-sarjan EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998.
Tilastot

Nielsen Grenoblessa Ranskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa huhtikuussa 2010.
Demetrio Fernández González

Demetrio Fernández González.

Demetrio Fernández González (s. 15. helmikuuta 1950) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Toledon arkkihiippakuntaan Marcelo González Martín 22. joulukuuta 1974, ja hänet nimitettiin Tarazonan hiippakunnan piispaksi 9. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Elías Yanes Alvarez.
Fernández González sai 18. helmikuuta 2010 nimityksen Córdoban piispaksi.
Gianluca Basile

| Gianluca Basile |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gianluca Basile
Syntynyt: 24. tammikuuta 1975 (ikä 49) Ruvo di Puglia, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Koripalloilija
Lempinimi:  Tiro ignorante
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  192 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1995–1999 1999–2005 2005–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2016:  Reggio Emilia Fortitudo Bologna FC Barcelona Pallacanestro Cantù Olimpia Milano Orlandina Basket
Maajoukkueet
1996–2007:   Italia
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ranska 1999 |  |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2003 |  |  |
Gianluca Basile (s. 24. tammikuuta 1975 Ruvo di Puglia) on italialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura

Basile aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa Reggio Emiliassa, jonka hän nosti Serie A:han vuonna 1997. Kauden 1998-1999 aikana hän siirtyi Italian suurseuraan eli Fortitudo Bolognaan. Vuonna 1999 Basile voitti Euroopan mestaruuden EM-kisoissa 1999. Bolognan riveissä hän voitti Italian mestaruuden vuosina 2000 ja 2005. Hän pelasi Hanno Möttölän kanssa samassa joukkueessa vuonna 2004. EM-kisoissa 2003 hän voitti pronssia. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti hopeaa häviten Argentiinalle finaalissa.
Vuonna 2005 Basile siirtyi Espanjan suurseuraan FC Barcelona Bàsquetiin. Joukkueessa hän voitti Espanjan Cupin 2007 ja pääsi Euroliigan Final Fouriin 2009. Vuoden 2008 kesällä Basile teki kahden vuoden jatkosopimuksen FC Barcelonan kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gianluca Basile Wikimedia Commonsissa
Euroliigan pelaajaprofiili
ACB:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Italian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1999
4 Bonora |
5 Basile |
6 Galanda |
7 Fučka |
8 Marconato |
9 De Pol |
10 Myers |
11 Meneghin |
12 Abbio |
13 Mian |
14 Chiacig |
15 Damião |
Valmentaja Tanjević
Italian joukkue – Kesäolympialaiset 2004
4 Radulović |
5 Basile |
6 Galanda |
7 Soragna |
8 Marconato |
9 Pozzecco |
10 Righetti |
11 Rombaldoni |
12 Bulleri |
13 Mian |
14 Chiacig |
15 Garri |
Valmentaja Recalcati
Citroën 2CV

| Citroën 2CV |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Citroën
Valmistusvuodet:  1948–1990
Korimalli:  4-ovinen
Seuraaja:  Citroën Dyane
Teknisesti samankaltaisia:  Citroën Ami
Tekniset tiedot
Moottori:  2-sylinterinen ilmajäähdytteinen bokseri
Iskutilavuus:  375–602 cm³
Teho:  noin 6,5–20 kW
Huippunopeus:  noin 110 km/h (tehokkaimmalla moottorilla)
Kiihtyvyys:  noin 37 s (0-100 km/h) (tehokkaimmalla moottorilla)
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali
Kulutus:  noin 7/4,5/? l
1948–1960 valmistetun ensimmäisen sukupolven Citroën 2CV.
Rättisitikkaa oli saatavana myös pakettimallisena. Kuvassa oleva yksilö on sekoitus vuosien 1959 ja 1962 malleja.
Citroën 2CV (deux chevaux, ’kaksi hevosta’) on Citroënin 1930-luvulla suunnittelema pieni, halpa ja taloudellinen kansanauto, jota valmistettiin vuosina 1948–1990. 2CV:stä kehittyi autotehtaan merkittävin malli toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Suomessa lempinimillä rättisitikka, rättäri ja sätkä tunnettu ajoneuvo sisälsi lukuisia valmistusaikanaan poikkeuksellisia ratkaisuja.
Yleistä

Citroën 2CV:n suunnittelu aloitettiin jo 1930-luvulla, ja vuonna 1939 valmistuivat ensimmäiset prototyypit. Alkuperäinen tavoite oli tehdä auto, jolla kaksi maanviljelijää voisi viedä sadan kilon kuorman torille 60 kilometrin tuntinopeudella ja tarvittaessa ylittää kynnöspellot yhdenkään kuljetettavan kananmunan rikkoutumatta. Tavoitteeksi asetettiin myös pieni, enintään tasoa 3 l/100 km oleva polttoaineenkulutus. Myöhemmin vaatimuksiin lisättiin, että autoa ”pitäisi voida ajaa silinterihattu päässä”, ja näin ollen kattoa korotettiin. Prototyypeissä oli muun muassa paljon alumiiniosia. Saksalaisten miehittäessä Ranskan prototyypit piilotettiin ja kehitystä jatkettiin vasta toisen maailmansodan jälkeen, jolloin korin muotoili uudestaan Flaminio Bertoni.
Citroën esitteli 2CV:n vuoden 1948 Pariisin autonäyttelyssä 7. lokakuuta 1948. Lehdistö tyrmäsi auton rumana ja naurettavana, mutta autoileva kansa kiinnostui. Jo parissa kuukaudessa jonotusaika kasvoi kolmeen vuoteen, vaikka tuotantoa lisättiin vuoden 1949 neljän auton päivätahdista vuoden 1950 viidensadan auton päivätahtiin. Citroën 2CV:tä myytiin lähinnä vain Euroopassa.
Pakettimallinen 2CV tuotiin markkinoille vuonna 1951. Viimeinen 2CV valmistui Portugalin tehtaalla 27. heinäkuuta 1990. Tuotanto oli käsittänyt kaikkiaan 5 114 969 autoa, joista 1 246 335 pakettimalleja.
Mallinimi 2CV (ransk. deux chevaux, ”kaksi hevosvoimaa”) ei viittaa moottorin tehoon, vaan moottoritilavuuden mukaan määräytyneisiin verohevosvoimiin. Moottorin teho oli jo ensimmäisissä malleissa noin 9 hevosvoimaa.
Moottorit

Moottori on kaikissa malleissa eteen etuakselin päälle pitkittäin sijoitettu kaksisylinterinen, nelitahtinen ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Ilmajäähdytys lisäsi moottorin luotettavuutta, sillä autossa ei ollut eikä tarvittu lainkaan jäähdytysnestettä, erillistä jäähdytintä, termostaattia tai vesipumppua. Myöskään virranjakajaa ei ole, vain katkoja. Siten molempien sylintereiden sytytystulpat iskevät samaan aikaan – toinen siis poistotahdin lopussa ”turhaan”. Suoraan hammasrattailla pyöritettävä nokka-akseli on kampiakselin alla, ja venttiileille voima välittyy työntötangoilla. Myös polttoainepumpun voimansyöttö on työntötangolla. Tuulettimen propelli on suoraan kampiakselin päässä, ja sen takana on pieni öljynjäähdytin.
Ensimmäisissä malleissa iskutilavuus oli vain 375 cm³ ja huipputeho kevyeenkin autoon pieni, noin 6,5 kW (9 bhp DIN). Jo vuonna 1955 moottori kasvoi 425 cm³:iin. Vuodesta 1968 eteenpäin moottorivaihtoehtoja oli kaksi: 602 cm³ 20,5 kW (28 bhp) ja aiemman korvaava 435 cm³. Moottoreista suuremman teho kasvoi vuonna 1970 24 kW:iin (33 bhp). Moottoria muutettiin vielä vuonna 1979, kun teho laski 21,5 kW:iin, joka saatiin nyt pienemmillä kierroksilla. Samalla hyötysuhde ja huippunopeus kasvoivat ja polttoaineenkulutus laski.
Lisäksi tehtiin myös 694 kappaletta 2CV Sahara -mallia, joissa oli taakse lisätty toinen moottori, mutta vain yhdet polkimet ja yksi vaihdevipu. Tarvittaessa voitiin ajaa molemmilla moottoreilla, jolloin etu- tai takapyörien luistaessa toisen moottorin pyörittämät pyörät vielä vetivät, koska voimansiirrot olivat muuten toisistaan erilliset. Huippunopeus yhdellä moottorilla oli 65 km/h ja kahdella 105 km/h.
Moottorit > Moottorivaihtoehdot

0,4 l A, 375 cm3, 6,5 kW (9 hv DIN) @ 3500 r/min, 19 Nm @ 2000 r/min
0,4 l A53, 425 cm3, 9 kW (12 hv) @ 3500 r/min, 21 Nm @ 2000 r/min
0,4 l A79/1, 435 cm3, 19 kW (26 hv) @ 6750 r/min, 28 Nm @ 4000 r/min
0,6 l M28/1, 602 cm3, 20,5 kW (28 hv) @ 6750 (7000?) r/min, 39 Nm @ 3500 r/min
0,6 l M28/1, 602 cm3, 24 kW (33 hv) @ 6750 r/min, 39 Nm @ 3500 r/min
0,6 l M28, 602 cm3, 21,5 kW (29 hv) @ 5750 r/min, 39 Nm @ 3500 r/min
Tekniset tiedot

Omamassa: 595 kg
Kokonaismassa: 930 kg (?)
Pituus: 3830 mm
Leveys: 1480 mm
Korkeus: 1600 mm
Raideleveys: 1280 mm
Akseliväli: 2400 mm
Renkaat: 125R15 tai 135R15
Citroën 2CV Special Edition Sedan -mallit

2CV SPOT 1976.
2CV Charleston (Rouge Delage / Noir) 1979
2CV Charleston (Jaune Helios / Noir) 1979
2CV 007 1981
2CV Beachcomber / France 3 1983
Charleston (Gris Cormoran / Nocturne) 1984
Citroën 2CV Dolly 1985
Citroën 2CV Dolly, takakuva
Citroën 2CV Bamboo 1987
2CV Cocorico
Kehitys

1937: ensimmäinen toimiva prototyyppi valmistui
Toisen maailman sodan ajaksi säilöttiin neljä autoa
1948: julkistus Pariisissa 7. lokakuuta
1951: pakettimalli '2 CV AU' tuotantoon
1988: valmistus loppui Ranskassa
1990: heinäkuun 27. valmistui viimeinen 2CV Portugalissa
Kirjallisuutta

Mikloweit, Immo: 2CV. Rättäri.  ((2CV. Das Entenbuch, 2008.) Suomentanut Anne Mäkelä)  Helsinki Jyväskylä:  Minerva, 2009.  ISBN 978-952-492-220-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën 2CV Wikimedia Commonsissa
Suomen 2CV-kilta ry, Suomen vanhin merkkikerho.
David Christopher McGough

David Christopher McGough (20. marraskuuta 1944 Stoke-on-Trent – 26. maaliskuuta 2023) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Birminghamin arkkihiippakuntaan 14. maaliskuuta 1970 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Chunavian titulaaripiispaksi 25. lokakuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vincent Gerard Nichols, jota avustivat Philip Pargeter ja Terence John Brain.