Rex Beach
Kirjallinen tuotanto ja elokuvat

Beachin romaanit ja tarinat ovat romanttisia rajaseutuseikkailuja, jotka oli suunnattu nuorille miehille. Henkilöt ovat tavallisia ahkeria kansalaisia, jotka kohtaavat luonnonvoimien ankaruuden ja yhteiskunnan korruption. He voittavat vastustajansa väkivallalla, sankarillisella toiminnalla ja pysymällä uskollisina asialleen ja toisilleen. He välttivät turvautumasta viranomaisten apuun Beachin individualistisen näkemyksen mukaisesti.
Beachin toiminnalliset Jack Londonilta vaikutteita saaneet seikkailuromaanit  olivat bestsellereitä1900-luvun alussa. Beachia ylistettiin "pohjoisen Victor Hugoksi", mutta toiset taas pitivät hänen romaanejaan kaavamaisina ja ennustettavissa olevina . Kriitikot ja älymystö suhtautuivat torjuvasti kirjoissa esiintyvään stereotyyppiseen maskuliinisuuteen ja luokittelivat Beachin niihin, jotka tehtailevat kirjoja vain rahan vuoksi.
Juri Nummelin luonnehtii Beachin Alaskaan, Kanadaan ja Washingtoniin sijoittuvia teoksia northern-kirjallisuudeksi.
Vaikka Beach kirjoitti yli 30 romaania  ja koko joukon novelleja  , hänen tuotannostaan on ilmestynyt suomeksi vain kolme teosta.
Beachin toinen kirja Seikkailijoita (Spoilers, ilm. 1906) ilmestyi suomeksi  vuonna 1923. Tosipohjainen romaani perustuu Beachin omiin kokemuksiin Nomessa Alaskassa, missä korruptoituneet hallituksen virkamiehet anastivat kultavaltauksia kullanetsijöiltä.  Kirja oli kotimaassaan yksi vuoden 1906 myydyimmistä romaaneista .
Romaani Hopeaparvi (The Silver Horde, ilm. vuonna 1909), jonka  O.E. Nyman suomensi vuonna 1923, sijoittuu Kalvikiin fiktiiviseen yhteisöön Bristol Bayssa Alaskassa, ja kertoo tarinan epäonnisesta kullankaivajasta, joka löytää paremman tulonlähteen jokiin nousevista lohista (hopeaparvi) ja päättää avata säilyketehtaan. Paikkakunnalla ennestään toimiva kalasäilykeyhtymä vastustaa hänen pyrkimyksiään häikäilemättönin keinoin estämällä rahoituksen, sabotoimalla hänen varusteitaan ja kalustoaan, yllyttämällä satamatyöläiset mellakoimaan ja lahjomalla hänen kalastajansa lopettamaan. Tapahtumilla on esikuvansa todellisuudessa, johon Beach oli journalistina toimiessaan tutustunut. Tarina sisältää myös rakkausjuonen, sillä päähenkilö joutuu valitsemaan morsiamensa, pankkiirin hemmotellun tyttären ja tienvarsiravintolan pitäjän välillä. Tästä teoksesta otettiin Suomessakin viisi painosta.
Romaani The Rainbow’s end (1916) ilmestyi ensimmäisen kerran O.E. Nymanin suomentamana nimellä Sateenkaari vuonna 1921. Varonan aarre -nimisestä suomennoksesta  otettiin kaksi painosta: vuonna 1939  ja vuonna 1958. Vaikka tarkkaa tapahtuma-aikaa ei kirjassa kerrota, sodankäyntiä ja yhteiskunnan tilaa koskevat yksityiskohdat viittaavat Kuubaa hallitsevien espanjalaisten ja itsenäisyyttä vaativien kapinallisten välillä käytyyn kymmenvuotiseen sotaan (v. 1868-1878).  Amerikkalainen lehtimies Johnnie O’Reilly ja kapinallisten puolella olevat rikkaan perheen orvoiksi jääneet kaksoissisarukset Rosa ja Estevan Varona kahden uskollisen palvelijansa kanssa kamppailevat hengestään sodan melskeissä, vankilassa ja meren armoilla. Romanttinen rakkaus Johnnien ja Rosan välillä kannattelee seikkailua. Henkilöhahmoihin kuuluu myös amatöörisairaanhoitaja ja hyväntekijä Norine Evans. Vauhdikkaiden juonenkäänteiden ohessa selvitellään Varonan kadonneen aarteen kätköpaikkaa.
Kirjallisen menestyksen jälkeen monet Beachin teoksista ​​sovitettiin menestyselokuviksi; romaanista Seikkailijoita tehtiin ensin näytelmä, sen jälkeen se filmattiin viisi kertaa vuosina 1914-1955, Gary Cooper ja John Wayne näyttelivät Roy Glennisterin roolissa, edellinen vuonna 1930 ja jälkimmäinen vuonna 1942
Hopeaparvesta tehtiin mykkäelokuva vuonna 1920.   ja äänielokuva vuonna 1930.
Beach tuotti myös elokuvia ja kirjoitti  useita näytelmiä, jotka menestyivät vaihtelevasti. Liikemiesälynsä ohjaamana Beach piti kirjojensa elokuvaoikeudet itsellään. Ollessaan vuosina 1911-1918 Yhdysvaltojen kirjailijaliiton presidentti hän kannusti muitakin kirjoittajia  neuvottelemaan elokuvaoikeuksia julkaisusopimuksiinsa ja muuttamaan kirjoituksensa draamaksi ja käsikirjoituksiksi. Vaikka tuolloin useimmat kieltäytyivät uskoen, että elokuva oli populaarikultturia, joka vaikeutti heidän taiteellisia pyrkimyksiään, Beachin voi sanoa viitoittaneen tietä myöhemmille kirjailijapolville median laajempaan hyödyntämiseen kirjailijantyön tuotteistamiseen.
Vuonna 1949, kaksi vuotta vaimonsa Gretan kuoleman jälkeen ja muutamia vuosia kurkkusyöpää sairastettuaan  Beach teki itsemurhan 72 -vuotiaana Sebringissä Floridassa .
Beach toimi Rollins College alumnien yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1927-1940. Hän ja hänen vaimonsa on haudattu oppilaitoksen Alumnitalon eteen. Rollins College säilyttää Beachin kirjallista jäämistöä.
Beachia ja hänen tunnetuinta romaaniaan muistettiin vuonna 2009 antamalla nimi Spoilers Run julkiselle kävely-/pyöräilyreitille New Yorkin osavaltiossa sijaitsevassa Dobbs Ferryssä, missä Beach oli asunut.