stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shirayukihime
Ura > Jälkeläiset

| Nimi | Syntynyt | Väri | Isä | Sukupuoli | Talli—valmentaja | Kasvattaja | Omistaja | Ura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Shiro-kun | 20.2.2003 | valkoinen | Black Hawk | ori | Miho — Yoshiyuki Gotō | Northern Farms | MKH* | 5: 0 (uran päätyttyä ratsuksi) |
| White Vessel | 18.3.2004 | valkoinen | Kurofune | ori | Rittō—Takayuki Yasuda | Northern Farms | MKH | 17: 3 28 900 000 jeniä (ura päättynyt, opetushevonen) |
| Yuki-chan | 28.3.2005 | valkoinen | Kurofune | tamma | Miho — Yoshiyuki Gotō | Northern Farm | MKH | 17: 5 11 100 000 jeniä 2008 Kantō Oaks (luokka G2) uran jälkeen siitostamma |
| (keskenmeno) | 2006 | -- | Black Hawk | - | - | - | - | - |
| Mama's Dish | 4.3.2007 | kimo | Kurofune | tamma | Miho — Yoshiyuki Gotō | Northern Farms | MKH | 10: 0 5 650 000 jeniä (ura päättynyt, siitostamma) |
| Shirobei | 28.2.2008 | valkoinen | Kurofune | ori | - | Northern Farms | - | ei startannut  (opetushevonen) |
| Marshmallow | 23.3.2009 | valkoinen | Kurofune | tamma | Rittō — Naohiro Yoshida | Northern Farms | MKH | 12: 2 19 160 000 jeniä (ura päättynyt, siitostamma) |
| Blancmange | 22.3.2010 | valkoinen | Kurofune | tamma | Miho — Miyoshi Hagiwara | Northern Farms | MKH | 3: 0 700 000 jeniä (ura päättynyt, siitostamma) |
| Marble Cake | 9.4.2011 | valkoinen (rautias) | King Kamehameha | tamma | Miho — Miyoshi Hagiwara | Northern Farms | MKH | 24: 3  27 500 000 jeniä (ura päättynyt, siitostamma) |
| Buchiko | 27.4.2012 | valkoinen (ruunikko) | King Kamehameha | tamma | Rittō — Hidetaka Otonashi | Northern Farms | MKH | 16: 4  6 419 700 jeniä |
| (keskenmeno) | 2013 | -- | Kurofune | - | - | - | - |  |
| Shironii | 13.2.2014 | valkoinen | King Kamehameha | ori | Rittô — Yasutoshi Ike'e | Northern Farms | MKH | 32: 4  97 820 000 jeniä (kilpailee) |
| vuoden 2015 varsa | 22.4.2015 | ruunikko | King Kamehameha | ori |   | Northern Farms |   |  |
| Butchini | 10.5.2016  | valkoinen | King Kamehameha  | tamma |   | Northern Farms |   |  |
1: Makoto Kaneko Holdings
White Vessel（s. 2004）
Yuki-chan（s. 2005）
Shirobei（s. 2008）
Marshmallow（s. 2009)
Blancmange (s. 2010)
Marblecake（s. 2011）
Buchiko（s. 2012)
Shironii (s. 2014)
Shirayukihimelle on toistaiseksi syntynyt kuusi valkoista toisen polven jälkeläistä:
t Shiroinger 2013 (e. Yuki-chan)
t Haunani 2015 (e. Yuki-chan)
t Hayayakko 2016 (e. Marshmallow)
o Maillot Blanc 2016 (e. Yuki-chan)
t Oeufs a la Neige 2017 (e. Blancmange)
tammavarsa 2020 (e. Marshmallow)
Testeboån

| Testeboån |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Gävleborg
Maakunnat:  Gästrikland
Kunnat:  Gävle
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Testeboånin vesistö
Pinta-ala:  1 111,8 km²  
Järvisyys:  6 % 
Pääuoman pituus:  110 km 
Pääuoman osuudet:  Testeboån ←Bresijleån ←Testeboån ←Fansån ←Långsjöån ←Grannäsån ←Kallåstjärnbäcken
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Hammardammen, Åmot, Ockelbo 
 :  60.9636°N, 16.4471°E
Laskupaikka:  Gävle, Gävlen kunta
 :  60.6867°N, 17.1682°E
Taajamat:  Gävle, Ockelbo, Åmot
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  134 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  134 m
Pituus:  70 km
Kaltevuus:  1,91 m/km
Keskiylivirtaama:  52,7 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  13 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  3,15 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Testeboån on Ruotsissa Gävleborgin läänissä virtaava 70 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Testeboånin vesistössä sen 110 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 1 112 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Gävlen keskustassa.
Vesivoimaa

Testeboånin pääuomassa on 6 vesivoimalaitosta: Strömsbro, Oslättfors, Strömsborg, Bosågen, Åmotsbruk ja Masugnsdammen. Voimaloiden yhteisteho on 2,1 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 10,3 gigawattituntia.
Käännös suomeksi
Taikasanat

| ”Taikasanat” Yö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Valtakunta
 Äänitetty : Deerhouse Studio, Headline Studio & Studio JJ, Tampere; Petrax Studiot, Hollola 2006–2007
 Julkaistu: 21. marraskuuta 2007
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Mikko Kangasjärvi ja Jari Latomaa
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: 2. (48/2007)
Yön muut singlet
| ”Rakkautta vain?” 2007 | ”Taikasanat” 2007 | ”Loisto” 2009 |
Taikasanat on marraskuussa 2007 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on aikaisemmin samana vuonna julkaistulta albumilta Valtakunta. Singlen toinen kappale Viaton ei ole mukana albumilla.
Single nousi Suomen viralliselle listalle viikon ajaksi sijalle 2.
Kappaleet

Taikasanat – 4.09 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Viaton – 4.12 (säv. & san. Juha Tapio)
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Daffy Terävä – kitara, syntetisaattori
Jukka Lewis – basso
Ari Toikka – rummut
Mikko Kangasjärvi – kosketinsoittimet
Jari Latomaa – kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, taustalaulu
Antti Mäkinen – lyömäsoittimet (1)
Jani Viitanen – kosketinsoittimet (2)
Anne Korhonen – alttoviulu (1)
Nina Kulhia – viulu (1)
Taavi Nachitgall – alttoviulu (1)
Liina Nuora-Loijas – viulu (1)
Henrik Perelló – viulu (1)
István Szalay – viulu (1)
Tanska kesäolympialaisissa 1936

Tanska osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 116 urheilijan joukkueella. Maa saavutti näissä olympialaisissa viisi mitalia, joista kaksi oli hopeisia ja kolme pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Tanska ylsi 23. sijalle.
Mitalistit > Hopeaa

Ragnhild Hveger — Uinti, naisten 400 m vapaauinti
Harry Larsen ja Peter Olsen — Soutu, miesten kaksikko
Mitalistit > Pronssia

Gerhard Pedersen — Nyrkkeily, sarja 66,7 kg
Hans Lunding — Ratsastus, kenttäratsastuksen yksilökilpailu
Inge Sørensen — Uinti, naisten 200 m rintauinti
Tanja Leinonen

Tanja Kristiina Leinonen (ent. Lepikko, s. 10. huhtikuuta 1975 Rauma) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajinaan toimivat Aki Mäentakanen sekä Seppo Haavisto. Kalevan kisoista Leinonen on saavuttanut kolme hopeaa korkeushypystä; vuosina 1993, 1996 sekä 1997. Lisäksi hän on sisäratojen SM-kisoista voittanut korkeushypyn kultaa vuonna 1997 sekä hopeaa vuonna 1996. Nykyisin Leinonen kilpailee pääasiassa veteraanisarjoissa ja on myös näissä kilpailuissa menestynyt SM-mitalien arvoisesti. Vuonna 2012 hän voitti pronssia veteraanien MM-hallikisoissa.
Tanja Kylliäinen

Tanja Kylliäinen SM-uinneissa 2016.
Tanja Kylliäinen (s. 30. tammikuuta 1993 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on suomalainen kilpauransa päättänyt uimari. Hänellä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus. Seuratasolla Kylliäinen edusti Yhdysvalloissa baltimorelaista Loyola-Blakefield Aquaticsia ja Suomessa Raision Urheilijoita sekä Lappeenrannan Uimareita.
Kylliäinen pitää hallussaan 400 metrin sekauinnin Suomen ennätyksiä sekä pitkällä että lyhyellä radalla. Lyhyen radan EM-kilpailuissa 2011 hän ui samalla matkalla loppukilpailuun, jossa sijoittui kahdeksanneksi SE-ajalla. Suomen ennätys oli kyseisten kilpailujen ainoa.
Marraskuussa 2015 Kylliäinen ui Minneapolisissa 200 metrin sekauinnissa pitkän radan Suomen ennätyksen parannettuaan Emilia Pikkaraisen kuusi vuotta vanhaa aikaa kolme sekunnin sadasosaa. Samalla Kylliäinen alitti viidentenä suomalaisuimarina Rion kesäolympialaisten 2016 varman osallistumisen takaavan A-rajan ja valittiin Suomen joukkueeseen maaliskuussa.
Kylliäinen ui 400 metrin sekauinnissa Rion olympialaisten alkuerässä 6. elokuuta 2016 uuden Suomen ennätyksen 4.45,33, mutta sijoittui sillä alkuerissä vasta sijalle 25 ja karsiutui jatkosta.
Kesäkuussa 2018 Kylliäinen ilmoitti päättävänsä kilpauransa Jyväskylässä käytyjen SM-kilpailujen jälkeen. Häntä oli vaivannut täysipainoisen harjoittelun estänyt olkapäivävamma.
Kylliäisen isä on suomalainen ja äiti yhdysvaltalainen. Suomen kieltä hän osaa vähän. Kylliäinen oli aikakautensa uimareihin nähden suhteellisen lyhyt, 155 senttimetrin pituinen.
Tarin Kowtin lentoasema

Tarin Kowtin lentoasema (IATA: TII, ICAO: OATN) on Tarin Kowtin kaupungin läheisyydessä sijaitseva lentoasema Afganistanissa. Lentoasema oli ainoastaan sotilaallisessa käytössä, kunnes 29. kesäkuuta 2009 Kam Air aloitti liikennöinnin lentoasemalle Kabulista. Lentoasemalla on yksi 1 829 metriä pitkä ja 34,5 metriä leveä sorapäällysteinen kiitotie.
Taiko (albumi)

| 太鼓 Danger |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. kesäkuuta 2017
 Tyylilaji: elektroninen musiikki, elektro, witch house, hip hop
 Levy-yhtiö: 1789
Dangerin muut julkaisut
| July 2013 2014 | 太鼓 2017 |   |
太鼓 (Taiko) on ranskalaisen elektronisen musiikin artistin Dangerin esikoisstudioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2017.
Kappaleet

1789 Records
7:17
11:02
11:03
22:41
19:00 feat. Tasha The Amazon
9:00
6:42
10:00
0:59
11:50 feat. Lil Brain
21:10
19:19
8:10
3:00
Taikataikina

Taikataikina on perinteinen itse valmistettava askartelumassa. Sitä voidaan kutsua myös suolataikinaksi. Taikinaksi massaa sanotaan siksi, että valmistustarpeet löytyvät yleensä keittiöstä.
Valmistus

Massa koostuu yhdestä osasta vettä, yhdestä osasta suolaa ja kahdesta osasta vehnäjauhoa. Vehnäjauhojen sijaan voi käyttää myös perunajauhoja, jotta lopputuloksesta tulee sileämpi. Elastisuuden lisäämiseksi massassa voi käyttää myös tilkan ruokaöljyä.
Käyttö

Valmis massa säilyy käyttövalmiina jääkaapissa tiiviissä muovikelmussa jopa kaksi viikkoa. Kuivuneen taikinan voi elvyttää lisäämällä siihen vettä. Taikataikina ei sovellu syötäväksi, mutta on kuitenkin myrkytön. Siksi se sopii hyvin lasten muovailtavaksi. Alun perin lasten leikkeihin tarkoitettu massa on alkanut saavuttaa suosiota myös taiteen muotona. Työstämisessä voidaan käyttää samoja työkaluja kuin esimerkiksi keramiikkasaven muotoilussa.
Tekniikat

Valmiit teokset voi paistaa uunissa tai massan voi antaa itsekseen kovettua. Uunissa massateokset saattavat halkeilla. Massan täytyy olla kunnolla kovettunut ennen teoksen viimeistelyä. Siihen erilaisia tekniikoita ovat maalaaminen esimerkiksi vesi- tai akryyliväreillä, lakkaaminen, pelkkä ruskeaksi paistaminen tai käsittely munanvalkuaisella ennen paistamista.
Taikataikinasta voi tehdä esimerkiksi koruja, veistoksia, miniatyyritavaroita, käyttö- ja koriste-esineitä ym. taideteoksia.
Taikataikinasta tehty kirjatuki.
Teos ennen paistamista.
Taulu
Sahelinelandi

| Sahelinelandi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Elandit Taurotragus
Laji::  derbianus
Kaksiosainen nimi
 Taurotragus derbianus  (Gray, 1847) 
Synonyymit
 Tragelaphus derbianus (Gray, 1847) 
Alalajit
 T. d. derbianus  T. d. gigas 
Katso myös
   Sahelinelandi Wikispeciesissä   Sahelinelandi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sahelinelandi eli jättiläishirviantilooppi (Taurotragus derbianus) on Afrikassa elävä suurikokoinen nautaeläin.  Sen tieteellinen lajinimi on annettu englantilaisen poliitikon ja luonnontieteilijän Edward Smith-Stanleyn,  Derbyn 14. jaarlin mukaan ja sitä on joskus suomeksikin kutsuttu derbynhirviantiloopiksi.
Koko ja ulkonäkö

Sahelinelandin ruumiinpituus on 220–290 senttiä, säkäkorkeus 150–175 senttiä ja paino 440–900 kiloa. Urokset ovat yleensä naaraita suurempia. Noin 90 sentin pituinen häntä päättyy mustaan karvatupsuun. Jalat ovat hoikat. Sahelinelandin sileän turkin väritys vaihtelee punertavanruskeasta kastanjanväriseen. Aikuisten urosten turkissa voi olla myös sinertävänharmaa sävy. Kyljillä on 9–15 valkoista selvärajaista juovaa. Selässä kulkee musta, matala harja, joka ulottuu niskasta selän keskiosaan. Harja on erityisen silmiinpistävä hartioiden kohdalta. Lisäksi lajilla on leukapielistä rintaan ulottuva iso nahkapoimu eli helluvainen, joka on uroksilla suurempi kuin naarailla. Helluvaista reunustaa selän tavoin harja. Kaulan alaosaa ympäröi huonosti rajattu musta juova, joka ulottuu helluvaiselle asti.
Jalkojen sisäosat ovat hieman vaaleammat kuin ulko-osat, lukuun ottamatta sorkkien yläpuolella olevia mustia ja valkoisia laikkuja ja eturaajojen yläosien mustia täpliä. Myös korvissa on mustia laikkuja. Molemmissa poskissa on valkea täplä, ja kummankin silmän edessä on valkea viiru. Huulet ovat valkoiset. Uroksille kasvaa otsan kohdalle ruskea karvapatti. Patin alapuolella nenän edessä on musta laikku. Molemmilla sukupuolilla on suuret spiraalinmuotoiset sarvet. Naaraiden sarvet ovat kuitenkin lyhyemmät ja ohuemmat, korkeintaan 66 senttiä pitkät, kuin uroksilla, joiden sarvet voivat olla jopa 123 sentin mittaiset. Sarvet ovat melko suorat ja muodostavat uroksilla V:n muotoisen kuvion. Sahelinelandi ei jättiläishirviantilooppi-nimestään huolimatta ole paljoa tavallista elandia suurempi, vaan lajin useissa erikielisissä nimissä esiintyvä ”jättiläis”-nimitys juontuu sen helluvaisesta ja sarvista, jotka ovat suuremmat kuin varsinaisella elandilla. Sahelinelandin sorkat ovat myös kapeammat kuin tavallisen elandin.
Sahelinelandista tunnistetaan kaksi alalajia. Läntinen T. d. derbianus on idempänä elävää T. d. gigas-alalajia pienempi. Lisäksi T. d. derbianus on ruskeanvärinen ja sillä on noin 15 kylkijuovaa. T. d. gigas on sitä vastoin hiekanvärinen ja sen kyljillä on noin 12 juovaa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sahelinelandia tavataan vain suhteellisen kapealla metsäsavannivyöhekkeellä Saharan eteläpuolella Senegalista Niilille. Levinneisyys on jakautunut kahteen selvästi erilliseen osaan, jolla kullakin elää oma kotoperäinen alalajinsa. Laji puuttuu Malin ja Itä-Nigerian väliseltä savannialueelta, vaikka siellä olisi näennäisesti sopivaa elinympäristöä tarjolla. Läntistä alalajia tavataan Kaakkois-Senegalissa ja todennäköisesti kausittain Guinean pohjois- ja Malin lounaisosissa sekä mahdollisesti itäisessa Guinea-Bissaussa.
Itäinen alalaji elää Keskisessä Afrikassa, jossa sen levinneisyys uluttui aiemmin Koillis-Nigeriasta Luoteis-Ugandaan. Nykyään se elää pääasiassa vain Keski-Afrikan tasavallan koillisosissa. Erillisiä kantoja on myös Pohjois-Kamerunissa, josta niitä vaeltaa itään Tšadin puolelle ja satunnaisesti ehkä Nigeriaankin, ja Etelä-Sudanissa, josta niitä saattaa kulkeutua myös Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Ugandaan.
Sahelinelandien kokonaismääräksi arvioidaan 12 000 – 14 000 yksilöä, joista suurin osa elää Keski-Afrkan tasavallassa. Sahelinelandin itäinen alalaji ei ole uhanalainen, vaan on jopa runsastunut Kamerunissa, Keski-Afrikassa ja Tšadissa sitten 1990-luvun. Etelä-Sudanin kannan tilasta ei ole tietoa, mutta maan sekava tila vaikeuttaa lajin suojelua siellä. Läntisen alalajin tilanne on huonompi. Sen kokonaismäärän arvioidaan 150–200 yksilöä, josta enemmistö elää Niokolo-Koban kansallispuistossa Senegalissa. IUCN luokittelee sen äärimmäisen uhanalaiseksi. Myös keskisen Afrikan kantojen uskotaan taantuvan pitkällä aikavälillä. Liiallisen metsästyksen ja elinympäristöjen tuhoutumisen lisäksi lajia on verottanut karjarutto. Kyseinen tauti tappoi 60–80 prosenttia Keski-Afrikan sahelinelandeista vuosina 1983–1984, mutta kannat ovat jo elpyneet epidemiasta.
Sahelinelandien elinympäristöä ovat metsäsavannit, metsämaat ja metsäaukiot. Päiväsaikaan ne oleskelevat harvoissa metsissä, jossa ne ovat suojassa kuumuudelta. Aamuisin ja iltaisin ne tulevat savanneille ja ruohostoille ruokailemaan. Ne pysyttelevät aina lähellä kukkula- tai kallioalueita, eivätkä koskaan liiku kaukana vedestä.
Elintavat

Sahelinelandit ovat pääosin hämäräaktiivisia. Niitä on hankala lähestyä, koska eläimet ovat valppaita ja varovaisia. Ne voivat juosta jopa 70 kilometrin tuntinopeudella, ja ovat suuresta koostaan huolimatta erinomaisia hyppääjiä. Ne hyppäävät helposti 1,5 metriä korkealle. Sahelinelandit liikkuvat yleensä laumoina, joissa voi olla jopa 60 yksilöä, joskin 15–25 eläimen laumat ovat tavallisempia. Urokset voivat olla yksineläjiä. Sahelinelandit ovat vaeltajia, jotka tekevät vaelluksia sadekausien mukaan ja pitävät laajaa elinpiiriä. Minkäänlaisesta reviiritietoisuudesta ei ole näyttöä. Urokset eivät ole kovin aggressiivisia edes kiima-aikana. Laumat pysyvät koossa sadekausinakin. Laumaelämän uskotaan tämän vuoksi johtuvan pikemminkin sosiaalisista kuin ekologisista syistä.
Elintavat > Ravinto

Sahelinelandin ravintoa ovat lehdet, hedelmät, versot, ruohot ja pensaat. Joskus ne rikkovat sarvillaan puista oksia saadakseen niistä lehtiä. Ne syövät myös tulipalojen jälkeen noussutta kasvustoa, ja juovat päivittäin mikäli vettä on tarjolla.
Elintavat > Lisääntyminen

Sahelinelandit parittelevat yleensä sadekaudella. Naaraiden kiima kestää noin kolme päivää. Lauman hallitsevat urokset voivat paritella useiden naaraiden kanssa. Ne ratkaisevat paritteluoikeutensa ja arvojärjestyksensä vertailemalla sarviensa kokoa. Lehmän kantoaika kestää 8–9 kuukautta, minkä jälkeen se synnyttää yhden vasikan. Emo imettää sitä 4–6 kuukautta, jonka jälkeen vasikka liittyy nuorten laumaan, jossa on sekä uroksia että naaraita. Ne pysyvät nuorten laumassa noin kaksi vuotta. Naaraat tulevat sukukypsiksi 15–36 kuukauden ikäisinä, urokset 4–5-vuotiaina.
Sahelinelandi Miami Metrozoossa Floridassa.
Sahel

Sahelvyöhyke Afrikan kartalla.
Sahel on pääosin savannista koostuva alue Afrikan pohjoisosissa, Saharan eteläpuolella. Alue ulottuu Atlantin valtamereltä Punaisellemerelle asti. Suunnilleen samasta alueesta on vanhastaan käytetty myös nimitystä Sudan. Sahelin alue ulottuu pääosin Senegalin, Mauritanian, Malin, Burkina Fason, Nigerin, Tšadin, Sudanin ja Eritrean alueille sekä pieneltä osin ja alueen rajauksesta riippuen myös Nigerian, Kamerunin, Keski-Afrikan tasavallan, Etelä-Sudanin ja Etiopian pohjoisosiin.
Sahel kokee ajoittain pitkiä kuivia kausia, jolloin sen aavikoituminen etenee. Aavikko laajeni 1970- ja 1980-lukujen kuivuuden aikana, mutta sen jälkeen Sahel jälleen vihertyi. Vuonna 2010 Sahel kärsi jälleen kovasta kuivuudesta, joka aiheutti nälänhädän. Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin mukaan ei ole vielä selvää, miten ilmastonmuutos vaikuttaa alueen sademäärään.
Kuivuuden aikana nälänhätä saattaa tappaa alueella miljoonia ihmisiä ja vielä useammat kärsivät janosta ja nälästä.
Maantiede

Sahelin vyöhykkeen leveys on noin 400 kilometriä ja se sijaitsee 10–20 leveysasteiden välillä.
Sahelin pohjoisosa on kuivaa puoliaavikkoa ja eteläosa akaasioita ja piikkipensaita kasvavaa savannia.
Maantiede > Maaperä

Sahelin alueen maaperä on niukkaravinteista, siellä on happamassa maaperässä liikaa alumiinia ja liian vähän typpeä ja fosforia.[lähde? ]
Sahelin aavikoituminen

Osa Sahelin aavikoitumisesta liittynee Saharan alueen luontaiseen kuivumiseen, joka alkoi jo 10 000 vuotta sitten.[lähde? ]
Noin vuonna 1977 Sahara laajeni Sahelissa 210 000 km² vuodessa ja 1980 Mauritaniassa Sahara levisi etelään kuuden kilometrin vuosivauhtia. Sahelista on aavikoitunut jo 80 %. Vuonna 1990 Sahelin puista kuoli 3 %, ja uutta metsää istutettiin vain 1 %:n verran. Myös alueen suokosteikot ovat tuhoutuneet.[lähde? ]
Vuosina 1910–1918 sattuneen kuivuuden jälkeen Ranskan viranomaiset varoittivat aavikoitumisesta, mutta sitä ei otettu vakavasti ennen vuosien 1968–1973 suurta kuivuutta, joka nosti Sahelin aavikoitumisen laajempaan tietoisuuteen.[lähde? ]
Kuitenkin; satelliittikuvat osoittavat Sahelin alkaneen viheriöityä 1980-luvulta lähtien kuivuuden hellittäessä.
Sahelin aavikoitumista pyritään estämään muun muassa puuistutuksilla, mutta projektit eivät toimi täydellä teholla erityisesti varojen puutteen takia.[lähde? ]
Paikalliset viljelijät ovat myös oma-aloitteisesti istuttaneet perinteisillä menetelmillä miljoonia puita, joiden luomat mikroilmastot sitovat vettä, parantavat satoja ja tuottavat hedelmiä, rehua karjalle ja polttopuuta. Väestönkasvusta huolimatta alueella ei ole koettu nälänhätäämilloin?. Sahelin vihertämisen on arveltu myös vaikuttavan sademäärien kasvuun ja synnyttävän positiivisen palautekytkennän.
Sahelin aavikoituminen > Sään vaikutus

Sahelissa on talvella hyvin trooppinen noin 25 asteen keskilämpötila ja sataa harvoin. Kesällä on kuumempaa ja sateisempaa.
Sahelin pohjoisosan puoliaavikolla sataa 100–200 mm, tyypillisessä Sahelissa 200–400 mm ja Sudanin alueen Etelä-Sahelissa 400–600 mm. Sademäärä saattaa jollakin alueella vaihdella 200–2 500 mm/v.[lähde? ]
Sahelin kuivuudet ja kasvanut Atlantin hurrikaani-aktiivisuus näyttävät liittyvän toisiinsa[lähde? ].
Maa kuivuu vähäsateisina kausina, mikä heikentää viljelyn tuottavuutta. Kaksi peräkkäistä kuivaa kesää saattaa aiheuttaa laajan nälänhädän.
Sahelin aavikoituminen > Ihmisen toiminta

Sahelin alueella harjoitetaan maanviljelyä ja karjanhoitoa.
Viljely vähentää hiekan leviämistä hillitsevää kasvillisuutta ja karja syö hiekkaa sitovia kasveja toisaalla. Puita hakataan polttopuiksi ja rakennuspuuksi. Karjan määrä on kasvanut väkiluvun kasvaessa; perusongelma on liikakansoitus.[lähde? ] Väestön kasvaessa ihmiset ovat ottaneet käyttöönsä aiemmin huonoina pidettyjä maita.[lähde? ]
Ihmiset kulottavat (polttavat) puu- ja pensassavannin harjoittaessaan kaskiviljelyä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sahel Wikimedia Commonsissa
The O2 Arena

| The O2 Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Lontoo, Englanti
Rakennustyöt aloitettu:  2003
Avattu:  24. kesäkuuta 2007
Arkkitehti:  Buro Happold
Pääurakoitsijat:  Sir Robert McAlpine
Katsojakapasiteetti
 20 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
The O2 Arena on Lontoossa sijaitseva monitoimihalli. Hallissa pelattiin kesäolympialaisten 2012 koripallon pudotuspelit. Olympialaisten aikana areena tunnettiin nimellä North Greenwich Arena. The O2 Arenalla on järjestetty myös UFC -tapahtumia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Tietoa areenasta kesäolympialaisten 2012 sivuilla (englanniksi)
Termes-d’Armagnac

| Termes-d'Armagnac |
| --- | --- |

 vaakuna
 Termes-d'Armagnac
 Koordinaatit: 43°40′19″N, 0°00′34″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Midi-Pyrénées
Departementti:  Gers
Arrondissementti:  Mirande
Väkiluku:  200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Termes-d'Armagnac on kunta Lounais-Ranskassa Gers'n departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Kunnan nähtävyys on linna Château de Termes d'Armagnac. Linnasta on jäljellä ainoastaan sen torni. Linna on rakennettu 1200-luvun lopulla korkealle mäelle Adour-joen laaksoon, mistä on ollut hyvä tarkkailla Armagnacin aluetta.
Termes d'Armagnacin linna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Termes-d’Armagnac Wikimedia Commonsissa
Tarim Oil

Tarim Oil on China National Petroleum Corporationin tytäryhtiö, joka harjoittaa öljyn- ja maakaasunporausta Tarimin altaalla Xinjiangissa.
Alueelta pumpataan huomattava osa Kiinassa tuotetusta öljystä ja maakaasusta.
Aiheesta muualla

PetroChina to double gas output from Tarim oil field  (Arkistoitu – Internet Archive) Alexander's Gas & Oil Connection: Compary News E & SE Asia,   volume 11, issue #24 - Thursday, December 21, 2006
China's Tarim Basin becomes major oil and gas supplier  (Arkistoitu – Internet Archive) Alexander's Gas & Oil Connection: Compary News E & SE Asia,    volume 10, issue #15 - Wednesday, August 17, 2005
PetroChina expects Tarim output to jump 50 %  (Arkistoitu – Internet Archive) Alexander's Gas & Oil Connection: volume 11, issue #20 - Thursday, October 26, 2006
PetroChina takes measures to protect environment of Tarim oil field  (Arkistoitu – Internet Archive) Alexander's Gas & Oil Connection: Compary News E & SE Asia,  volume 9, issue #20 - Thursday, October 14, 2004
PetroChina finds new oil and gas discoveries at Tarim basin  (Arkistoitu – Internet Archive) Alexander's Gas & Oil Connection: Compary News E & SE Asia,  volume 7, issue #22 - Wednesday, November 13, 2002