stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultainen Venla 2023
Ehdokkaat > Tekijät

| --- | --- |
 Vuoden käsikirjoittaja (viihde, reality, events) Jukka Lindström, Yasir Gaily, Anders Helenius, Ursula Herlin, Sara Vainio ja Janne Zareff ohjelmasta Kovan viikon ilta (Yle Areena ja Yle TV1, Yle Luovat sisällöt ja media)  Heidi Holmavuo ja Teemu Hostikka ohjelmasta Uskomattomat ympäristörikokset (MTV Katsomo ja MTV3, NTRNZ Media)  Veera Lehtinen, Ilmo Pietarinen ja Sonja Kari ohjelmasta Petolliset (Nelonen ja Ruutu, Fremantle Media Finland):  Vuoden käsikirjoittaja (fiktio) Hannu Kontturi ja Antti Pesonen sarjasta Piiritys (Nelonen ja Ruutu, Mediawan Finland)  Atte Järvinen sarjasta Sunnuntailounas (C More / MTV Katsomo, Yellow Film & TV)  Mika Kurvinen sarjasta Poromafia (C More / MTV Katsomo, Kaiho Republic)  Paula Mononen ja Kaarle Aho sarjasta Eroja ja sovintoja (Elisa Viihde, Making Movies)
 Vuoden ohjaaja (viihde, reality, events) Jussi Korva ja Olli Horttana ohjelmasta Amazing Race Suomi (Nelonen ja Ruutu, Moskito Television)  Jan-Aslak Leino ja Petja Peltomaa ohjelmasta Elämäni biisi (Yle Areena ja Yle TV1, Yle Luovat sisällöt ja media & Yellow Film & TV)  Jan-Aslak Leino ja Janne Rehmonen ohjelmasta Tanssii tähtien kanssa (MTV Katsomo ja MTV3, Banijay Finland) :  Vuoden ohjaaja (fiktio) Mika Kurvinen sarjasta Poromafia (C More / MTV Katsomo, Kaiho Republic)  Petri Kotwica sarjasta Piiritys (Nelonen ja Ruutu, Mediawan Finland)  Antti Heikki Pesonen sarjasta Kaikki anteeksi (Elisa Viihde, Yellow Film & TV)
 Vuoden pääosanäyttelijä Elias Salonen sarjasta Piiritys (Nelonen ja Ruutu, Mediawan Finland)  Aake Kalliala sarjasta Poromafia (C More / MTV Katsomo, Kaiho Republic)  Pirjo Lonka sarjasta Eroja ja sovintoja (Elisa Viihde, Making Movies):  Vuoden sivuosanäyttelijä Miitta Sorvali sarjasta Sipoon herttua (Elisa Viihde, Yellow Film & TV)  Kaija Pakarinen sarjasta Poromafia (C More / MTV Katsomo, Kaiho Republic)  Tobias Zilliacus sarjasta Lahti 2001 (Nelonen ja Ruutu, Take Two Studios)
 Vuoden juontaja Katja Ståhl ohjelmasta Elämäni biisi (Yle Areena ja Yle TV1, Yle Luovat sisällöt ja media & Yellow Film & TV)  Antti Holma ohjelmista Haluatko miljonääriksi? ja Mestarileipurit (Nelonen ja Ruutu, Rabbit Films)  Vappu Pimiä ohjelmista Tanssii tähtien kanssa ja Maajussille morsian (MTV Katsomo ja MTV3, Banijay Finland, Fremantle Media Finland)
Ehdokkaat > Yleisöpalkinnot

| --- | --- |
 Paras ohjelma Kirjolla  Punkaharjun pojat  Vikin ja Köpin matkailuohjelma:  Paras esiintyjä Kai ”Kaitsu” Rinkinen  Miisa Grekov  Katja Ståhl
Ehdokkaat > Elämäntyöpalkinto

Rauli Virtanen
Aiheesta muualla

Kultainenvenla.fi
Kultainen Venla 2023 -finalistit
Kultainen Venla 2023 -yleisöäänestyksen finalistit
Kultainen Venla 2023 -voittajat
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010

| MM-kilpailut 2010 |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Tšekki
Kaupungit:  Brno, Karlovy Vary, Ostrava
Ajankohta:  23. syyskuuta–3. lokakuuta 2010
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Yhdysvallat
–  Hopeaa:   Tšekki
–  Pronssia:   Espanja
Arvokkain pelaaja:   Hana Horáková
Vuoden 2010 Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tšekissä 23. syyskuuta–3. lokakuuta 2010. Kisojen mestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Tšekin.
Kisojen joukkueet
Tulokset > Alkulohkot > Lohko A

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Joukkue | O | V | H | P+ | P- | Koriero | Pst |
|  Australia | 3 | 3 | 0 | 246 | 174 | +72 | 6 |
|  Valko-Venäjä | 3 | 2 | 1 | 188 | 189 | −1 | 5 |
|  Kanada | 3 | 1 | 2 | 161 | 194 | −33 | 4 |
|  Kiina | 3 | 0 | 3 | 186 | 224 | −38 | 3 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko B

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Joukkue | O | V | H | P+ | P- | Koriero | Pst |
|  Yhdysvallat | 3 | 3 | 0 | 288 | 185 | +103 | 6 |
|  Ranska | 3 | 2 | 1 | 212 | 181 | +31 | 5 |
|  Kreikka | 3 | 1 | 2 | 211 | 236 | −25 | 4 |
|  Senegal | 3 | 0 | 3 | 165 | 274 | −99 | 3 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko C

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Joukkue | O | V | H | P+ | P- | Koriero | Pst |
|  Espanja | 3 | 3 | 0 | 233 | 162 | +71 | 6 |
|  Etelä-Korea | 3 | 2 | 1 | 198 | 210 | −12 | 5 |
|  Brasilia | 3 | 1 | 2 | 197 | 203 | −6 | 4 |
|  Mali | 3 | 0 | 3 | 175 | 228 | −53 | 3 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko D

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Joukkue | O | V | H | P+ | P- | Koriero | Pst |
|  Venäjä | 3 | 3 | 0 | 218 | 174 | +44 | 6 |
|  Tšekki | 3 | 2 | 1 | 185 | 168 | +17 | 5 |
|  Japani | 3 | 1 | 2 | 182 | 210 | −28 | 4 |
|  Argentiina | 3 | 0 | 3 | 170 | 203 | −33 | 3 |
Tulokset > Jatkolohkot > Lohko E

| Joukkue | O | V | H | P+ | P- | Koriero | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | 6 | 6 | 0 | 565 | 367 | +198 | 12 |
|  Australia | 6 | 5 | 1 | 476 | 363 | +113 | 11 |
|  Ranska | 6 | 4 | 2 | 371 | 338 | +33 | 10 |
|  Valko-Venäjä | 6 | 3 | 3 | 371 | 424 | −53 | 9 |
|  Kreikka | 6 | 2 | 4 | 392 | 455 | −63 | 8 |
|  Kanada | 6 | 1 | 5 | 306 | 387 | −81 | 7 |
Tulokset > Jatkolohkot > Lohko F

| Joukkue | O | V | H | P+ | P- | Koriero | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Venäjä | 6 | 6 | 0 | 451 | 342 | +109 | 12 |
|  Espanja | 6 | 5 | 1 | 463 | 354 | +109 | 11 |
|  Tšekki | 6 | 4 | 2 | 422 | 380 | +42 | 10 |
|  Etelä-Korea | 6 | 3 | 3 | 376 | 451 | −75 | 9 |
|  Brasilia | 6 | 2 | 4 | 413 | 454 | −41 | 8 |
|  Japani | 6 | 1 | 5 | 396 | 454 | −58 | 7 |
Aiheesta muualla

Kisojen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (tšekiksi)
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut
Lela Star

Lela Star
Lela Star (s. 13. kesäkuuta 1985 Florida) on yhdysvaltalainen aikusviihdenäyttelijä. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2006 ja oli vuonna 2010 ehdolla AVN-palkinnon saajaksi.
Hän on näytellyt yli 80 aikuisviihde-elokuvassa. Lisäksi hän on toiminut Penthousen mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet heinäkuussa 2010.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Lela Star Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1965–1966

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1965–1966 pelattiin kahdentoista joukkueen sarja, jossa neljä viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle.
Miesten SM-sarja

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräpisteet | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Käpylän Lentopalloilijat | 22 | 21 | 1 | 64-9 | 1046-654 | 43 |
| Johanneksen Pojat | 22 | 20 | 2 | 61-21 | 1157-870 | 42 |
| Lahden Kimmo | 22 | 15 | 7 | 55-33 | 1157-997 | 37 |
| Rantaperkiön Isku | 22 | 13 | 9 | 48-36 | 1059-1019 | 35 |
| Helsingin Tarmo | 22 | 12 | 10 | 47-41 | 1141-1023 | 34 |
| Lautta-Pojat | 22 | 10 | 12 | 39-43 | 992-1046 | 32 |
| Pirkkalan Viri | 22 | 10 | 12 | 43-48 | 1116-1129 | 32 |
| Karhulan Karto | 22 | 10 | 12 | 37-47 | 1016-1090 | 32 |
| Savonlinnan Pallokerho | 22 | 6 | 16 | 30-52 | 879-1078 | 28 |
| Lauritsalan Kisa | 22 | 6 | 16 | 30-53 | 942-1121 | 28 |
| Tampereen Urheilijat -38 | 22 | 6 | 16 | 28-57 | 904-1152 | 28 |
| Valkeakosken Isku-Veikot | 22 | 3 | 19 | 19-61 | 859-1089 | 25 |
Mestarit: Väinö Enlund, Esko Häkkinen, Esa Kallio, Alpo Kärkkäinen, Seppo Laine, Erkki Ojanen, Kalevi Ojanen, Ilkka Oras, Raimo Peltonen, Niilo Uljas, Pekka Uljas, Väinö Uljas, Pentti Vuorlehto, Lars Wikström.
Kolme viimeistä joukkuetta putosi suoraan. SaPKo joutui karsintasarjaan Suomensarjan lohkovoittajien kanssa.
Miesten SM-sarja > Karsintasarja

Karsintasarja pelattiin kahtena turnauksena, 16.-17.4. Valkeakoskella ja 7.-8.5. Lahdessa.
| Joukkue | O | V | H | Erät | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Luolajan Kajastus | 5 | 5 | 0 | 15-2 | 10 |
| Kuopion NMKY | 5 | 4 | 1 | 13-7 | 9 |
| Savonlinnan Pallokerho | 5 | 3 | 2 | 12-7 | 8 |
| Finnish Chemicals-57 | 5 | 2 | 3 | 8-10 | 7 |
| Kuusankosken Puhti | 5 | 1 | 4 | 4-13 | 6 |
| Koskenmäen Kisailijat | 5 | 0 | 5 | 2-15 | 5 |
SM-sarjaan nousivat Kajastus ja Kuopion NMKY . SaPKo putosi Suomensarjaan.
Laura Toivanen

Laura Toivanen Oberhofin maailmancup osakilpailussa vuonna 2018.
Laura Schneider (o.s. Toivanen s. 21. heinäkuuta 1988 Polvijärvi) on suomalainen uransa päättänyt ampumahiihtäjä. Hän on edustanut vuodesta 2017 lähtien Enon Kisa-Poikia ja sitä ennen Kontiolahden Urheilijoita.
Ampumahiihtäjä Ahti Toivanen on Laura Toivasen veli.
Elämä ja ura

Toivanen aloitti ampumahiihdon vuonna 2001. Hän voitti naisten Suomen mestaruuden 23. tammikuuta 2010 takaa-ajokilpailussa Kauhajoella.
Elämä ja ura > Maailmancup

Toivanen osallistui ampumahiihdon maailmancupiin ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010 Hochfilzenissä joulukuussa 2009. Hänen paras sijoituksensa on normaalimatkan 68. sija Ruhpoldingissa 2010–2011 ja Holmenkollenilla kaudella 2014–2015.
Toivanen on edustanut Suomea naisten viestijoukkueessa maailmancupin osakilpailuissa. IBU-Cupissa hänen paras sijoituksensa on 18.
Elämä ja ura > Arvokisat

Vuonna 2009 Toivanen osallistui nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin Canmoressa Kanadassa. Hän oli pikakilpailussa 39:s ja takaa-ajossa 45:s.
Helmikuussa 2011 järjestetyissä Euroopan mestaruuskilpailuissa Toivanen osallistui normaalikilpailuun sijoittuen 35:nneksi. Pikakilpailussa hän oli 40:s ja takaa-ajokilpailussa 32:s.
Toivanen pääsi edustamaan Suomea ampumahiihdon maailmanmestaruuskisoihin 2011 Hanty-Mansijskissa. Hän osallistui 15 kilometrin normaalikilpailuun ollen 49. sijalla ja viestin 3. osuudelle Suomen päätyessä sijalle 11.
Pyeonchangin talviolympialaisissa 2018 Toivanen oli myös mukana. Normaalimatkalla hän tuli sijalle 49, sprintissä sijoitus oli 77. Naisten viestijoukkue, jossa hän kilpaili, oli viidestoista ja sekaviestijoukkue kuudes.
Toivanen edusti Suomea myös ampumahiihdon maailmanmestaruuskisoissa 2019 Östersundissa. Naisten 7,5 kilometrin pikakilpailussa hän saavutti 63. sijan, mikä ei aivan riittänyt takaa-ajokisaan.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Hän on opiskellut kieliä ja liikuntalääketiedettä Itä-Suomen yliopistossa.
Latinalaiskortteli

Lycée Henri IV -oppilaitoksen sisäänkäynti Pariisin Latinalaiskorttelissa
Yliopiston päärakennus Sorbonne
Latinalaiskortteli (ransk. Quartier Latin) on Ranskan pääkaupungin Pariisin kaupunginosa, jossa Pariisin yliopisto, jonka perusti Ludvig IX vuonna 1257 ja useat muut oppilaitokset ovat vanhastaan sijainneet. Se sijaitsee Pariisin viidennessä ja kuudennessa arrondissementissa Seinen eteläpuolella eli vasemmalla rannalla (ransk. Rive gauche), ja sen länsilaidalla sijaitsevat Saint-Germain-des-Prés ja Luxembourgin puisto. Myös Ranskan suurmiesten hautapaikkana tunnettu Panthéon sijaitsee Latinalaiskorttelissa.  Alueen pääkatuja ovat Seinen varrelta Île de la Citén kohdalta etelään johtava Boulevard Saint-Michel sekä Seinen suuntaisena kulkeva Boulevard Saint-Germain.
Alueella on paljon Pariisin yliopistojen rakennuksia, erityisesti yliopiston historiallinen päärakennus Sorbonne. Siksi Latinalaiskorttelia pidetään opiskelijoiden kaupunginosana, vaikka opiskelijoilla nykyään tuskin on varaa asua siellä. Alue saa nimensäkin historiastaan yliopistokaupunginosana, koska latina oli keskiajalla tärkeä yliopiston opetuskieli.
Alueella oli myös ollut poliittisia levottomuuksi  vuonna 1871 Pariisin kommuunin keskus oli siellä Place Saint Michelissä, ja siellä olivat suuret Pariisin opiskelijamellakat 1968.
Suomessa yleisesti käytettyä nimitystä Latinalaiskortteli voidaan pitää käännösvirheenä: Suomen kaupungeissa käytetty termi kortteli on tosin samaa alkuperää kuin ranskan quartier, mutta nykyinen merkitys on toinen: quartier merkitsee kokonaista kaupunginosaa.
Kaupunginosa kahviloineen ja bistroineen on suosittu matkailukohde.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Barrett, Matt: A Paris Guide: The Latin Quarter and St Michel Matt's Travel Guides. Viitattu 7.9.2018.
Latin Quarter Facts, Attractions & History Famouswonders.com. Viitattu 7.9.2018.
Dopjerova-Danthine, Maria: Curious facts from the Latin quarter Paristep.  21.2.2013. Arkistoitu 7.9.2018. Viitattu 7.9.2018.
A Great Walk in the Heart of the Latin Quarter of Paris Blog Paris Attitude. Viitattu 7.9.2018.
Kalastavan kissan katu, Seura, 26.10.1938, nro 43, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Leslie Jordan

| Leslie Jordan |
| --- | --- |
 Leslie Jordan vuonna 2022
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1955 Chattanooga, Tennesee, Yhdysvallat
Kuollut: 24. lokakuuta 2022 (67 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–2022
Aiheesta muualla
www.thelesliejordan.com
IMDb 
Elonet
Leslie Allen Jordan (29. huhtikuuta 1955 – 24. lokakuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija ja laulaja. Hänen televisiorooleihinsa kuului muun muassa Beverley Leslien rooli televisiosarjassa Will & Grace, josta hän voitti vuonna 2006 Primetime Emmy -palkinnon. Hän näytteli useita hahmoja American Horror Story -sarjassa.
Hän kuoli liikenneonnettomuudessa 67-vuotiaana.
Leslie Lewis

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 4×400 m |  |
Leslie Charles ”Les” Lewis (26. joulukuuta 1924 Chertsey, Britannia – 7. huhtikuuta 1986) oli brittiläinen 400 metrille erikoistunut pikajuoksija ja Euroopan mestari.
Lewis voitti 4 × 400 metrin viestissä Euroopan mestaruuden Brysselissä 1950. Hän kilpaili 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä olympiatasolla sekä Lontoossa 1948 että Helsingissä 1952 ja oli parhaimmillaan Helsingin pitkässä viestissä viides. Helsingin olympiakisojen jälkeen Lewis muutti Uuteen-Seelantiin, missä hän teki uran opettajana.
Latinalaiset

Latinalaisten (prisci Latini) alue ulottui etelä–pohjoinen-akselilla Kirken vuoristosta (Circeii) Tiberiin (Tiberis).
Latinalaiset olivat Apenniinien niemimaalla sijaitsevan Latiumin tasangon asukkaita myöhemmästä pronssikaudesta (12.-10. vuosisata eaa.) ja varhaisesta rautakaudesta (9.-8. vuosisata eaa.) lähtien. Heidän kielensä, varhaislatina, oli yksi itaalisista kielistä, jotka puolestaan edustavat yhtä indoeurooppalaisten kielten haaraa. Näiden varhaislatinalaisten (prisci Latini) kulttuuri oli Villanova-kulttuurin latiumilainen versio. Varhaislatinalaisia kansanheimoja oli kolmekymmentä, ja ne muodostivat itsenäisiä kaupungintapaisia kyläkuntia. Latinalaisten myyttinen keskus oli Lavinia, jossa tarun mukaan kuningas Latinus oli ollut vastaanottamassa Troijasta palaavaa Aineiasta. Uskonnollinen kulttikeskus oli kuitenkin Albavuorella (n. 20 km Roomasta kaakkoon), jossa sijaitsi Juppiter Latiariksen temppeli.
Latinalaiset järjestäytyivät 900-luvulla eaa. poliittisesti ja muodostivat latinalaisliiton Alba Longan aloitteesta puolustusliitoksi lähinnä etruskeja vastaan. Liiton ja muunkin etnisen yhteisöllisyyden ylläpitämiseksi ja vahvistamiseksi vietettiin Albavuorella vuosittaisia latinalaisjuhlia (feriae Latinae). Näissä seremonioissa (joita kutsuttiin myös nimellä Latiar) uhrattiin Juppiter Latiarikselle, jota pidettiin latinalaisliiton suojelijana.
Liiton pääkaupunki oli aluksi Alba Longa. Latinalaisiin liittyvän mytologian mukaan Rooma oli Alba Longan kolonia, eikä sillä ollut aluksi mitään erityistä asemaa, mutta 600-luvulla eaa. roomalaiset tuhosivat Alba Longan ja nousivat liiton johtoon. Rooman tasavallan alkuaikoina roomalaiset joutuivat sotaan latinalaisia vastaan. Liitto kukistettiin Regillusjärven taistelussa vuonna 493 eaa., jonka jälkeen solmittiin liittolaissopimus osapuolten kesken (foedus Cassianum). Myöhemmin latinalaisliitto toimi itsenäisesti ja käytti itsestään nimeä nomen Latinum. Latinalaissodassa (340–338 eaa.) roomalaiset kukistivat liiton ja hajottivat sen. Latinalaiset etnisenä kategoriana lakkasivat olemasta, mutta nimitys säilyi juridisissa yhteyksissä, saivathan latinalaiset esimerkiksi muita itaalisia kansoja suuremmat kansalaisoikeudet (ius Latinum).
Kirjallisuutta

Bietti Sestieri, Anna Maria & De Santis, Anna: Relative and absolute chronology of Latium vetus from the Late Bronze Age to the transition to the Orientalizing Period. A New Dawn for the Dark Age? Shifting Paradigms in Mediterranean Iron Age Chronology (toim. Dirk Brandherm & Martin Trachsel), 119-133. Oxford: Archaeopress, 2008.
Castrén, Paavo: Uusi antiikin historia.  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-21594-3.
Cecamore, Claudia: Il santuario di « Iuppiter Latiaris » sul Monte Cavo: spunti e materiali dai vecchi scavi. Bullettino della Commissione Archeologica Comunale di Roma 95 (1): 19-44 (1993)
Cornell, Tim J.: The Beginnings of Rome. Italy and Rome from the Bronze Age to the Punic Wars (c.1000–264 BC). Routledge, 1995.
Forsythe, Gary: Archaic Italy c. 800-500 BC. A critical history of early Rome. From prehistory to the first Punic War, 28–58. Berkeley: University of California Press, 2005.
Liou-Gille, Bernadette: Naissance de la ligue latine. Mythe et culte de fondation. Revue belge de philologie et d'histoire 74: 73-97 (1996)
Müller-Karpe, Hermann: Vom Anfang Roms. Heidelberg: Kerle, 1959.
Poucet, Jacques: Les origines de Rome: tradition et histoire. Bruxelles: Facultés Universitaires Saint Louis, 1985.
Kurt Wolff

| Kurt Wolff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1887
Kuollut: 21. lokakuuta 1963 (76 vuotta)
Ammatti:  kustantaja ja kustannustoimittaja
Kurt Wolff (3. maaliskuuta 1887 – 21. lokakuuta 1963) oli saksalainen kirjankustantaja ja kustannustoimittaja. Wolff vaikutti aluksi Saksassa, missä hän julkaisi ekspressionistista kirjallisuutta, tunnetuimpana Franz Kafkaa. Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen Wolff lähti maanpakoon ja vietti aikaa Italiassa ja Ranskassa. Ranskassa Wolff laati jonkin aikaa Saksan-vastaista propagandaa.
Vuonna 1941 Wolff siirtyi Yhdysvaltoihin, missä hän vaimonsa Helenin kanssa perusti Pantheon Books -kustantamon. Se pysyi ensimmäiset vuodet pienenä ja vähän tunnettuna joskin hyvämaineisena yrityksenä. Vuonna 1955 kustantamo julkaisi Anne Morrow Lindberghin Meren lahjan, josta tuli myyntimenestys. Kaksi vuotta myöhemmin Pantheon julkaisi Boris Pasternakin Tohtori Živagon. Se myi miljoonia kappaleita ja voitti kirjallisuuden Nobel-palkinnon.
1950–1960 lukujen vaihteessa Wolffit luopuivat Pantheon Booksin omistajuudesta ja eläköityivät. Viimeiset elinvuotensa Kurt Wolff vietti Sveitsissä.
Elämä > Vaiheet Saksassa

Wolff syntyi Bonnissa Saksassa vuonna 1887. Hänen isänsä oli Brahmsia ihaillut ammattimuusikko ja äitinsä juutalaistaustainen rautatieyrittäjän tytär. Kumpikin oli kiinnostunut musiikista ja taiteesta. Wolff peri vanhemmiltaan huomattavan omaisuuden ja alkoi 1900-luvun alussa kustantaa ekspressionistista kirjallisuutta. Kurt Wolff Verlag -niminen yritys toimi Leipzigissa ja julkaisi monia merkittäviä nuoria kirjailijoita ja runoilijoita, joista tunnetuin oli Franz Kafka.
Wolffin kustantamo oli ensimmäinen, joka profiloitui uusien ja nuorten kirjailijoiden esiintuojana. Wolff tuli tunnetuksi kirjojensa korkeista tuotantoarvoista ja tehokkaasta markkinoinnista, joka hyödynsi päivälehtiä ja julisteita. Hän oli myös taitava pitämään kustannukset pieninä ja tekemään silti näyttäviä laitoksia. Joskus Wolff markkinoi kirjoja harhaanjohtavasti ja saattoi esimerkiksi sitoa ylijäämäkappaleet uusiin kansiin, joita sitten mainosti uutena laitoksena.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Wolff loittoni ekspressionistisesta liikkeestä ja politisoituneista kirjallisuuspiireistä. Samalla sodanjälkeinen hyperinflaatio tuhosi hänen kustannustoimintansa taloudellisen pohjan. Vuonna 1919 Wolff siirsi yrityksensä Müncheniin ja alkoi modernin saksalaisen kirjallisuuden sijaan keskittyä taiteeseen, taidehistoriaan, kirjojen keräilyyn ja muihin epäpoliittisiin aiheisiin.
Vuonna 1924 Wolff perusti Pantheon Casa Editrice -nimisen kansainvälisen kustantamon, jonka toimipaikka oli Firenze. Kustantamo julkaisi kalliita taidekirjoja useilla kielillä ja levitti niitä sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Toiminta osoittautui kuitenkin kannattamattomaksi, ja viimeistään suuri lama vei toiminnalta taloudellisen pohjan.
Elämä > Matkustelua ja maanpakoja

1930-luvun alussa Wolff matkusteli Etelä-Euroopassa, missä hän vuokrasi itselleen edullisia taloja ja majoitti niissä maksavia vieraita. Vuodenvaihteessa 1932–1933 Wolff tavoitteli työpaikkaa valtion virkamiehenä. Kansallissosialistit nousivat Saksassa valtaan vuonna 1933, jolloin puolueeseen kuulumattoman Wolffin työmahdollisuudet heikkenivät huomattavasti. Helmikuun lopulla Wolff ja hänen puolisonsa Helen poistuivat ”barbarismiin luisuvasta” Saksasta ja asettuivat Italiaan.
Wolffit pysyttelivät alkuun politiikan ulkopuolella ja pidättäytyivät arvostelemasta kansallissosialistien hallintoa. Kurtin suvun juutalaistausta oli verrattain huonosti tunnettu, ja hänen Saksaan jäänyt siskonsa selvisi sotavuosista vainoa kohtaamatta. Kurtilla oli myös kaksi lasta Saksassa, ja politiikasta pitäytyminen oli keino suojella heitä ja muita sukulaisia. Kustannustoiminta pysyi kannattamattomana, ja köyhtynyt ja ylirasittunut Wolff lopetti 1930-luvun puolivälissä liiketoimintansa kokonaan.
Vuoteen 1938 mennessä Italia oli muuttunut vaaralliseksi paikaksi saksalaistaustaisille pakolaisille. Wolffit siirtyivät Ranskaan, missä he sodan sytyttyä työskentelivät propagandaministeriölle ja tuomitsivat kansallissosialismin julkisesti. Wolffit olivat haaveilleet Ranskan kansalaisuudesta, mutta Ranskan sodassa kärsimän tappion jälkeen heidät suljettiin ulkomaalaisuutensa vuoksi internointileirille. Amerikkalaisjournalisti Varian Fryn verkoston avulla Wolffit onnistuivat saamaan maastalähtöön tarvittavat paperit, ja keväällä 1941 he siirtyivät Lissabonin kautta New Yorkiin. Siellä he perustivat Pantheon Books -nimisen kustantamon ja tutustuivat paikallisiin kulttuuripiireihin.
Elämä > Viimeiset vuodet Sveitsissä

Sveitsissä Kurtin terveys parani. Wolffit eivät enää osallistuneet kustannustoimintaan, mutta he etsivät Pantheonille sopivia kirjoja, kuten Günter Grassin Peltirumpu. Riidat uuden johdon kanssa jatkuivat ja kesällä 1960 Wolffit ilmoittivat eroavansa. Random House osti Pantheon Booksin pian tämän jälkeen. Vuonna 1961 Wolffit alkoivat julkaista kirjoja ”A Helen and Kurt Wolff Book” -nimikkeellä.
Wolffit eivät koskaan täysin sopeutuneet Yhdysvaltoihin vaan pitivät itseään eurooppalaisina. Sveitsiin muuton syynä oli Kurtin koti-ikävä. Kurt Wolff kuoli auto-onnettomuudessa Länsi-Saksassa vuonna 1963. Helen palasi tämän jälkeen Yhdysvaltoihin, missä hän jatkoi ”A Helen and Kurt Wolff Book” -kirjojen julkaisua, kunnes jäi eläkkeelle 1986. Helen kuoli kodissaan New Hampshiressa 88-vuotiaana vuonna 1994.