Let L-410 Turbolet
Käyttö ja jatkokehitys > L-410UVP-E ja L-410NG

Liikennelentokoneiden käyttötaloudellisuus alkoi painottua entistä enemmän 1980-luvulla. Niinpä Let alkoi insinööri Ladislav Smrčkan johdolla kehittää L-410:sta päivitettyä versiota, johon haluttiin muun muassa enemmän matkustajapaikkoja, pidempi toimintamatka, suurempi lentoonlähtöpaino, hiljaisempi matkustamo ja päivitetyt laitteistot. Tilauksia tai sitoumuksia uudesta versiosta, joka suunnitelmissa sai aluksi nimen L-410E, ei kuitenkaan tullut, joten sen rakentaminen viivästyi kahdella vuodella. Prototyyppien rakentaminen alkoi lopulta vuoden 1984 kesällä, jolloin nimi oli muuttunut varsin mutkikkaaseen muotoon L-410UVP-E, jossa E tuli venäjän kielen sanasta ”taloudellinen” (экономический, ekonomitšeski). Syyt tähän olivat kaupallisten lisäksi poliittiset: kyseessä oli jälleen tapa suunnata koneen markkinointi Aeroflotille.
L-410UVP-E:hen tuli uudet Walter M601E -moottorit ja viisilapaiset Avian potkurit, joiden ansiosta matkustajakapasiteetti voitiin taas nostaa alkuperäiseen 19:ään. Sen laskusiivekkeiden maksimikulmaa kasvatettiin 41 asteeseen. Siihen oli saatavissa lisävarusteena siivenkärkiin sijoitetut ylimääräiset polttoainetankit, joihin mahtui 315 kilogrammaa polttoainetta normaalin 1 000 kilon lisäksi. Koneessa oli myös uudistettua avioniikkaa, joka oli yhteensopivaa sekä itäblokin maissa että lännessä käytettyjen navigointilaitteistojen kanssa. Luvattu avioniikkauudistus jäi kuitenkin puolitiehen, sillä korkealaatuista avioniikkaa ei itäblokissa ollut juuri saatavilla. Esimerkiksi säätutkaa tarjottiin koneen ostajille lisävarusteena, mutta niiden neuvostoliittolainen valmistaja ei koskaan saanut yhtäkään tutkaa toimitettua. L-410UVP:hen verrattuna avioniikassa tapahtuikin vain pieni parannus.
Koneen prototyyppi teki ensilentonsa vuoden 1984 viimeisenä päivänä lentäjinään František Srnec ja Stanislav Sklenář. Seuraavana vuonna kolme prototyyppiä osallistui koelentoihin Tšekkoslovakiassa ja Neuvostoliitossa. Neuvostoliittoon toimitettiin vuonna 1985 vielä kolme konetta lisää ennen kuin sarjatuotanto oli edes alkanut, ja niiden käyttökokemusten perusteella UVP-E:hen tehtiin vielä muutoksia. Varsinainen sarjatuotanto alkoi vuonna 1986, ja ensimmäisen sarjatuotantokoneen sai Aeroflot. UVP-E:n eri versioita toimitettiin Aeroflotin ja Tšekkoslovakian lisäksi myös muun muassa Neuvostoliiton ilmavoimille, Unkariin, Puolaan, Ruotsiin ja Brasiliaan. Siitä suunniteltiin myös pidennettyä L-410UVP-V-versiota 22 matkustajalle, mutta suunnitelmat hyllytettiin, kun mahdollinen ja siinä vaiheessa ainoa asiakas ei ollut koneesta kiinnostunut.
Aeroflotille toimitettiin 4. joulukuuta 1990 tuhannes valmistettu L-410. Samassa tilaisuudessa oli myös tarkoitus allekirjoittaa sopimus seuraavan vuoden toimituksista, mutta sitä siirrettiin tammikuulle 1991. Sopimuksen synty kuitenkin viivästyi ja viivästyi, mutta tuotanto jatkui, ja valmistuneet koneet jäivät tehtaalle Kunoviceen odottamaan. Lopulta sopimus jäi Neuvostoliiton hajottua kokonaan tekemättä, ja kymmenittäin koneita jäi odottamaan ostajaa.
UVP-E:stä tehtiin useita eri versioita. Niistä kenties merkittävin oli L-410UVP-E20, joka tuli tuotantoon vuonna 1990. Sen runkoa oli lyhennetty 40 senttimetriä ja se kykeni toimimaan paremmin jäätävissä olosuhteissa. Tekniset muutokset olivat pieniä, mutta E-20 sai sekä Euroopan EASA:n että Yhdysvaltain FAA:n tyyppihyväksynnän. Kansainvälisen hyväksynnän ansiosta L-410 saavutti laajemman asiakaskunnan. E-20 onkin edelleen tuotannossa ja on vuodesta 1994 ollut ainoa valmistettu L-410-malli. Yhdysvaltain markkinoille sertifioitiin sen lisäksi myös toinen uusi versio, L-420, joka ei laajoista esittelykiertuiesta huolimatta herättänyt mielenkiintoa, ja niitä valmistettiin vain kaksi.
Vuoteen 1995 mennessä L-410-koneita oli valmistettu yli 1 050, joskaan kaikkia vuonna 1991 tehtyjä koneita ei vielä ollut saatu myytyä. Uusia koneita toimitettiin 1992–1996 muun muassa Boliviaan, Viroon, Djiboutiin ja Tunisiaan, ja Neuvostoliittoon aikoinaan vietyjä koneita myytiin käytettyinä esimerkiksi Filippiineille, Bulgariaan ja Afrikkaan. Tämä osoittaa koneen monipuolisuuden ja kyvyn toimia hyvin erilaisissa olosuhteissa.
Vuosien varrella Let Kunovicen omistajuus on vaihtunut kahteen kertaan, ja vuodesta 2005 se on tunnettu nimellä Aircraft Industries. Korjausten ja päivityspakettien lisäksi Kunovicen tehtaalla on valmistunut vuosittain useita uusia L-410UVP-E20-koneita. Vuonna 2013 tehtaan osti venäläinen UGMK, joka ilmoitti aloittavansa koneen tuotannon Venäjällä. Ensimmäinen L-410 valmistui siellä vuonna 2015. Vuoteen 2016 mennessä L-410-koneita oli valmistettu kaikkiaan yli 1 200 kappaletta.
L-410:n uusin versio, L-410NG, esiteltiin vuonna 2016. Siinä on päivitetyt General Electric H85 -moottorit sekä uudet siipitankit, jotka nostavat polttoainekapasiteetin 2 450 kilogrammaan, toimintamatkan 2 500 kilometriin ja lentoajan yhdeksään tuntiin. Sille haetaan tyyppihyväksyntää sekä Euroopan, Yhdysvaltain että Venäjän viranomaisilta, ja sertifiointia odotetaan vuoden 2017 lopulla.