stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annabelle Comes Home
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mckenna Grace  | … |  Judy Warren   |
|  Madison Iseman  | … |  Mary Ellen   |
|  Katie Sarife  | … |  Daniela Rios   |
|  Patrick Wilson  | … |  Ed Warren   |
|  Vera Farmiga  | … |  Lorraine Warren   |
|  Michael Cimino  | … |  Bob Palmeri   |
|  Paul Dean  | … |  herra Palmeri   |
|  Steve Coulter  | … |  isä Gordon   |
|  Luca Luhan  | … |  Anthony Rios   |
|  Anthony Wemmys  | … |  herra Rios   |
|  Stephen Blackehart  | … |  Thomas   |
|  Sade Katarina  | … |  Camilla   |
|  Kenzie Caplan  | … |  Debbie   |
|  Samara Lee  | … |  Annabelle ”Bee” Mullins   |
|  Natalia Safran  | … |  morsimen henki   |
|  Douglas Tait  | … |  Shuck-koira   |
|  Alexander Ward  | … |  demoni   |
Julkaisu

Annabelle Comes Home sai ensi-iltansa 26. kesäkuuta 2019. Alun perin elokuvan suunniteltiin saavan ensi-iltansa 3. heinäkuuta 2019. Maaliskuussa 2019 New Line Cinema julkaisi teaserin, jossa paljastettiin elokuvan virallinen nimi.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

Annabelle Comes Home Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Kirottu-universumi |
| --- | --- |
Kirottu:  Kirottu (2013)  Kirottu 2 (2016)  Kirottu 3: Paholaisen vallassa (2021)  The Conjuring: Last Rites (2025) 
Annabelle:  Annabelle (2014)  Annabelle: Creation (2017)  Annabelle Comes Home (2019) 
Nunna:  Nunna (2018)  Nunna II (2023) 
Elokuvasarjaan liittyvät elokuvat:  Wolves at the Door (2016)  Itkevän naisen kirous (2019)
Once Upon a Time in Hollywood

| Once Upon a Time in Hollywood |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Quentin Tarantino
Käsikirjoittaja:  Quentin Tarantino
Tuottaja:   Quentin Tarantino  David Heyman  Shannon McIntosh 
Kuvaaja:  Robert Richardson
Leikkaaja:  Fred Raskin
Pukusuunnittelija:  Arianne Phillips
Pääosat:   Leonardo DiCaprio  Brad Pitt  Margot Robbie  Emile Hirsch  Margaret Qualley  Timothy Olyphant  Austin Butler  Dakota Fanning  Bruce Dern  Al Pacino 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures  Heyday Films 
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment
Ensi-ilta:   2019-05-2121. toukokuuta 2019 (Cannes)  2019-07-2626. heinäkuuta 2019 (Yhdysvallat)  2019-08-1616. elokuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  161 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  90–96 miljoonaa dollaria
Tuotto:  372,4 miljoonaa dollaria
Katsojat:  216 156 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Once Upon a Time in Hollywood on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Quentin Tarantino. Pääosissa ovat Leonardo DiCaprio, Brad Pitt, Margot Robbie, Emile Hirsch, Margaret Qualley, Timothy Olyphant, Austin Butler, Dakota Fanning, Bruce Dern ja Al Pacino. Elokuva on ensimmäinen, jossa Pitt ja DiCaprio näyttelevät yhdessä. Elokuvan nimi on kunnianosoitus spagettiwesternien kulttiohjaajalle Sergio Leonelle, joka tunnetaan muun muassa elokuvista Huuliharppukostaja (Once Upon a Time in the West, 1968) ja Suuri gangsterisota (Once Upon a Time in America, 1984). Se sijoittuu vuoteen 1969 ja kertoo entisestä televisiosarjan tähdestä ja tämän sijaisnäyttelijästä, jotka yrittävät sopeutua nopeasti muuttuvaan Hollywoodiin.
Once Upon a Time in Hollywood sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 21. toukokuuta 2019. Sen teatteriensi-ilta oli Yhdysvalloissa 26. heinäkuuta ja Suomessa 16. elokuuta 2019. Elokuva oli Suomen yhdeksänneksi katsotuin vuonna 2019: se keräsi elokuvateattereissa 216 156 katsojaa. Elokuva sai kaksi Oscar-palkintoa vuoden 2020 gaalassa parhaasta miessivuosasta (Pitt) ja lavastuksesta oltuaan ehdolla yhteensä kymmeneen muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miespääosasta (DiCaprio) ja alkuperäiskäsikirjoituksesta. Se palkittiin kolmella Golden Globella vuoden 2020 gaalassa parhaasta musikaali- tai komediaelokuvasta, käsikirjoituksesta sekä miessivuosasta (Pitt).
Elokuvan romaaniversio julkistettiin kesällä 2021.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 83/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Iltalehti: 
Elitisti: 
Kulttuuritoimitus: 
Film-O-Holic: 
Episodi: 
Muropaketti: 
V2.fi: 
Helsingin Sanomat: 
Hufvudstadsbladet: 
Rotten Tomatoes -kerääjäsivustolla elokuvan saamasta 523 arvostelusta 85 prosenttia oli myönteisiä. Metacritic-sivustolla se sai 83 pistettä sadasta 62 arvostelun perusteella.
Elokuvan kuvaus Bruce Leestä on herättänyt arvostelua. Muun muassa Leen tytär Shannon Lee on arvostellut Tarantinon kuvausta Bruce Leestä röyhkeänä tyyppinä.
Kirjallisuutta

Tarantino, Quentin: Once Upon a Time in Hollywood: Romaani.  (Suomentanut Juha Ahokas)  Helsinki:  Like, 2021.  ISBN 978-951-1-40528-3
Aiheesta muualla

Once Upon a Time in Hollywood Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Once Upon a Time in Hollywood Box Office Mojossa. (englanniksi)
Once Upon a Time in Hollywood Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Once Upon a Time in Hollywood Metacriticissä. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Puola 
Brad Pitt, Margot Robbie ja Leonardo DiCaprio Hollywoodissa vuonna 2019.
Pylväskilvoittelija

Simeon Styliittaa ja simeon Styliitta nuorempaa esittävä ikoni
Pylväskilvoittelija eli styliitta (joskus myös vanhentuneesti pylväspyhimys) oli kristitty askeetti, joka seisoi pitkät ajat rintasuojuksellisen pylvään päässä paastoten ja rukoillen. Kilvoittelu pylvään päällä oli elinikäinen sitoumus, ja osa pylväskilvoittelijoista vihittiin papeiksi, että he voisivat toimittaa liturgian pylvään päällä.  Heitä oli varsinkin Bysantin valtakunnassa Syyrian ja Palestiinan provinsseissa 400- ja 500-luvuilla, mutta kilvoittelutapa hiipui pois mongoli-invaasion aikoihin 1200-luvulla. Viimeisimmät tunnetut tapaukset ovat 1800-luvulta Georgiasta ja Romaniasta. Pylväskilvoittelu on alkuaan syyrialainen ilmiö. Tätä hartaudenharjoitusmuotoa esiintyi varsinkin Palestiinassa ja Syyriassa ja sen perustaja ja tunnetuin edustaja oli Simeon Styliitta vanhempi. Hänen kerrotaan eläneen pylvään päässä 30 vuotta Antiokian läheisyydessä ja harjoittaneen laajalti vaikuttanutta saarnatoimintaa. Pylväskilvoittelijoita tunnetaan historiassa  150. Eräitä pylväskilvoittelijoita ovat:
Simeon Styliitta, vanhempi (388–459)
Daniel Styliitta (409–493)
Simeon Styliitta (nuorempi) (521-592)
Johannes Atarebilainen, (k. 737), tunnetaan myös kirjailijana
Theodulos Oksas (800-luku), bysanttilainen styliitta ja houkka-ikonimaalari
Abraham Tel ʿAdanalainen, (900-luku) styliitta, joka valittiin piispaksi
Pylväskilvoittelijoina oli myös naisia ja eräät heistä perustivat pylväskilvoittelijoiden yhteisön.
150 pylväskilvoittelijoista 9 valittiin piispoiksi. Kaksi Syyrialais-ortodoksisen kirkon patriarkoista ovat olleet pylväskilvoittelijoita ennen valintaansa piispuuteen.
Kirjallisuutta

Munkki Serafim (=V.-P. Seppälä): ”3.2. Pylväskilvoittelijat”, Kerubin silmin. Luolissa, erämaissa, luostareissa ja pylväillä kilvoitelleiden syyrialaisten askeettien historiaa, s. 89-103.  Helsinki:  Suomen Itämainen Seura, 2002.  ISBN 951-9380-53-1  ISSN 0359-7938
Andrea Motis

Andrea Motis
Andrea Motis (s. 9. toukokuuta 1995 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jazzlaulaja, trumpetisti, saksofonisti ja säveltäjä.
Lapsuus musiikkikoulussa ja Sant Andreu Jazz Band

Andrea Motis kasvoi jazzmusiikin parissa ja hänen ensimmäisiä musiikillisia muistojaan ovat lastenlaulujen sijaan isän kotona soittamat jazzlevyt.
7-vuotiaana Motis alkoi opiskella Barcelonan Sant Andreun kunnallisessa musiikkikoulussa. Lahjakkuuden ja harjoittelun ansiosta hänestä tuli koulun johtava trumpetisti. Myöhemmin hän alkoi soittaa myös saksofonia.
Vuonna 2007 eli 12-vuotiaana Andrea Motis liittyi Sant Andreu Jazz Bandiin, jota johti musiikkikoulun opettaja, jazzmuusikko Joan Chamorro. Motis pääsi soittamaan soolo-osuuksia ja toimimaan laulusolistina. Bändin mukana hän pääsi esiintymään ja levyttämään yhdessä useiden jazzmaailman huippumuusikoiden kanssa (muun muassa trumpetisti Terell Stafford, saksofonistit Jesse Davis, Scott Hamilton ja Dick Oatts, moni-instrumentalisti Scott Robinson ja pasunisti Wycliffe Gordon). Andrea Motis jäi pois Sant Andreu Jazz Bandista vuonna 2016 täytettyään 21 vuotta.
Solistin ura

14-vuotiaana Andrea Motis alkoi esiintyä säännöllisesti mentorinsa Joan Chamorron yhtyeen (Joan Chamorro Trio/Quartet) solistina.
Vuonna 2011 16-vuotias Motis esiintyi Miles Davisin muistokonserttia varten kootun Miles Tribut Bandin laulusolistina. Konsertissa nauhoitettiin Sketches of Catalonia -niminen levy. Levyn nimi viittaa Davisin ja Gil Evansin vuonna 1960 julkaisemaan Sketches of Spain -levyyn.
Ammattimuusikon opinnot

17-vuotiaana Motis pääsi opiskelemaan musiikkia Oriol Martorell -taidekouluun, joka sijaitsee Barcelonan Nou Barrisissa. Siellä hän kehittyi edelleen ja hioi omaa tyyliään jazzmuusikkona ja laulajana.
Vuonna 2015 hän aloitti opinnot Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) -musiikkiyliopistossa Barcelonassa, pääaineenaan Jazz-trumpetti.
Motis soittaa trumpetin lisäksi sopraano- altto- ja tenorisaksofonia sekä flyygelitorvea
Yhtyeet

Motis esiintyy pääosin Andrea Motis & Joan Chamorro Group -yhtyeen kanssa. Motisin ja Joan Chamorron lisäksi yhtyeeseen kuuluvat Ignasi Terraza (piano, Hammond-urut), Josep Traver (kitara) sekä Esteve Pi (rummut).
Motis ja yhtye ovat esiintyneet Euroopan lisäksi myös muun muassa Latinalaisessa Amerikassa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Afrikassa ja Japanissa. Loppuvuonna 2015 Motis & Chamorro Group esiintyi Bostonissa, Yhdysvalloissa yhdessä kuubalaisen Buena Vista Social Club -orkesterin kanssa.
Alkuvuodesta 2017 lähtien Motis on toiminut chileläisen Escuela de Música Papagenon Jazz-työpajojen vierailevana opettajana. Tuolloin yhtä esiintymistä varten opettajista koottu yhtye on edelleen olemassa ja esiintyy sekä Latinalaisessa Amerikassa että Euroopassa. Yhtyeen toisena taiteellisena johtajana toimii itävaltalainen jazz-viulisti Christoph Mallinger. Motis & Mallinger Quintet -yhtyeen muut jäsenet ovat itävaltalainen kontrabasisti Martin Heinzle ja argentiinalaissyntyinen kitaristi Federico Dannemann. Yhtyeen rumpalina Etelä-Amerikassa on toiminut chileläinen Carlos Cortes  ja Euroopassa espanjalainen Esteve Pi.
Motis esiintyy satunnaisesti myös muissa kokoonpanoissa.
Levytykset

Ensimmäinen soololevy ilmestyi vuonna 2010 Motisin ollessa 15-vuotias. Hän levytti sen yhdessä musiikinopettaja Chamorron ja tämän yhtyeen kanssa ja levyn nimi on Joan Chamorro presenta Andrea Motis. Levyllä Motis laulaa tunnettuja jazz-standardeja.
Andrea Motisin toisella levyllä, Feeling Good (2012), soitetut trumpettisoolot olivat yhtyeen johtajan Joan Chamorron mukaan jo sataprosenttisesti Motisin omaa improvisaatiota.
Levytys Live at Jamboree nauhoitettiin huntikuussa 2013 kolmessa erillisessä klubikonsertissa yhdessä saksofonisti Scott Hamiltonin kanssa.
Vuonna 2014 ilmestyivät live-levyt Motis & Chamorro Big Band sekä Live at Casa Fuster. Vuonna 2015 ilmestyi levy Live at Palau de la Musica. Se tallennettiin 1. kesäkuuta 2013 Barcelonassa,  Katalonian musiikkipalatsissa pidetyssä konsertissa jossa Andrea Motis & Joan Chamorro group esiintyi yhdessä Vallesin sinfoniaorkesterin kanssa.
Helmikuussa 2017 ilmestyi sooloalbumi Emotional Dance. Levy on ensimmäinen joka on julkaistu yksin Motisin nimellä ja jolla kuullaan myös hänen omia sävellyksiään. Motis & Chamorro Quintetin lisäksi Levyllä esiintyvät muun muassa yhdysvaltalaiset saksofonistit Scott Robinson ja Joel Frahm, vibrafonisti Warren Wolf sekä espanjalainen saksofonisti Perico Sambeat.
Maaliskuussa 2019 ilmestynyt Lo Outro Lado do Azul -levy koostuu lähes yksinomaan brasilialaisesta musiikista. Levytyksessä oli mukana myös brasilialaisessa musiikissa  tyypillisesti käytettäviä perinteisiä kielisoittimia kuten brasilialainen 7-kielinen kitara ja cava quinho.
Diskografia

Joan Chamorro presenta Andrea Motis (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2010).
Joan Chamorro & Andrea Motis: Feeling Good (Arkistoitu – Internet Archive) (2012).
Andrea Motis & Joan Chamorro Quintet: Live at Jamboree (Arkistoitu – Internet Archive) (2013). CD + DVD.
Motis Chamorro Big Band (Arkistoitu – Internet Archive) (Jazz to Jazz,  (2014)
Motis Chamorro Quartet: Live at Casa Fuster (Arkistoitu – Internet Archive) (2014)
Andrea Motis & Joan Chamorro with Orquestra simfónica del Vallés: Live at Palau de la Musica (Arkistoitu – Internet Archive) (2015)
Andrea Motis: He's Funny That Way (Arkistoitu – Internet Archive) EP (Impulse! 2016)
Andrea Motis: Emotional Dance (Arkistoitu – Internet Archive) (Impulse! 2017)
Andrea Motis: Lo Outro Lado do Azul (Verve 2019)
Yhteistuotannot

Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 1" (Temps Record 2009)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 2" (Temps Record 2010)
Miles Tribut Big Band: "Sketches of Catalonia (Arkistoitu – Internet Archive)" (revista JAÇ, núm. 40, lokakuu 2011)
Marató de TV3 (2011)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 3" (Temps Record 2012)
Joan Chamorro presenta: Eva Fernández (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2013)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 4, Vol.1" (Temps Record 2013)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 4, Vol.2" (Temps Record 2013)
Joan Chamorro presenta: Magalí Datzira (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2014)
The New Catalan Ensemble, Andrea Motis y Joan Chamorro: Coses que es diuen però que no es fan (2014). CD
Joan Chamorro presenta: La magia de la veu (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2014)
Joan Chamorro presenta: Rita Payés (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2014)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 5" (Temps Record 2015)
Joan Chamorro presenta: Marc Martin (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2015)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 6, Vol. 1" (Temps Record 2016)
Sant Andreu Jazz Band, "Jazzing 6, Vol. 2" (Temps Record 2016)
Joan Chamorro presenta: Joan Mar Sauqué (Arkistoitu – Internet Archive) (Temps Record 2016)
Joan Chamorro Nonet: "Joan Chamorro Nonet & More plays Alfons Carrascosa's Arrangements, feat. Dick Oatts (Arkistoitu – Internet Archive)" (Temps Record 2016)
Joan Chamorro & Rita Payes, "Lua Amarela (Arkistoitu – Internet Archive)" (Temps Record 2016)
Joan Chamorro & Jazz Ensemble: "La magia de la veu & Jazz Ensemble" (Temps Record 2016)
Joan Chamorro presenta Élia Bastida (Jazz to Jazz 2017)
Joan Chamorro presenta Joan Codina (Jazz to Jazz 2018)
Joan Chamorro presenta Alba Armengou (Jazz to Jazz 2019)
Joan Chamorro presenta Carla Motis (Jazz to Jazz 2019)
Aiheesta muualla

Bandcamp:
http://jazztojazz.bandcamp.com/ Kuunneltavissa ilmaiseksi.
CD- ja DVD-levyt, kiertueaikataulut: http://jazztojazz.com/en/
Youtube:
Andrea Motis (16v) & Miles Tribut Band: Some Day my Prince will come (2011)
Andrea Motis & Jesse Davis & Sant Andreu Jazz Band: All Too Soon (2011)
Andrea Motis & Joan Chamorro Quintet ft. Sott Hamilton: Lullaby of Birdland (2012)
Andrea Motis & Joan Chamorro Quintet ft. Scott Hamilton: Moody's Mood for love (2012)
Joan Chamorro Nonet: Samba em Preludio (2014)
Andrea Motis & Joan Chamorro group & Marc Martin & Jon-Erik Kellso: Virgili's Blues (2015)
La Magia de la Veu & Jazz Ensemble: Sister Sadie (2016)
Andrea Motis & Joan Chamorro Quintet: These Foolish Things - Baby Boy (2016)
Joan Chamorron Youtube-kanava
Andrea Motis Youtubessa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Bol (verotus)

Bol oli Suomen ruotsinkielisillä alueilla keskiajalla yhtä maatilaa vastannut verotusyksikkö. Sen vastine suomenkielisillä alueilla oli koukku. Molemmat korvaantuivat 1400-luvun alussa yksiköllä savu.
Veadeiro nacional

| Veadeiro nacional> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Brasilia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  siirtomaa-aika
Alkuperäinen käyttö:  pampahirven ja jaguaarin metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu CBKC: ryhmä 11
Ulkonäkö
Paino:  20-28 kg
Säkäkorkeus:  uros 56-62 cm narttu 52-67 cm
Väritys:  ruskea, brindle, kirjava tai tricolor
Veadeiro nacional on brasilialainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta Brasilian Kennelliitto eli Confederação Brasileira de Cinofilia (CBKC) on hyväksynyt sen roduksi.
Ulkonäkö

Karvapeite on lyhyt ja kova; hännässä voi olla vähäinen hapsutus. Yleisin väritys on ruskea (kaikissa sävyissään vaaleasta punaiseen), mutta myös brindle, kirjava ja kolmivärinen (tricolor) hyväksytään. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 56-62 cm ja narttujen 52-67 cm välillä. Paino on noin 20-28 kg sukupuolia erittelemättä.
Alkuperä

Rotu on muinaista alkuperää, ja sen juuret ovat siirtomaakaudella. Sen polveutunee iberialaisten hirvikoirien ja paikallisten brasilialaisten koirien välisten risteytysten tuloksena: sen kantarotuihin arvellaan lukeutuneen portugalinpodengo ja espanjanvinttikoira, mutta paremman hajuaistin kehittämiseksi jalostukseen käytettiin myös ajokoiria, kuten brasilianajokoiraa ja kettukoiraa. Tavoitteena oli kehittää koira, joka soveltuisi pampahirven metsästykseen ja sopisi työskentelemään tiheissä metsiköissä. Koiria käytettiin paitsi hirven, myös jaguaarin metsästykseen, ja se käytti työskennellessään sekä haju- että näköaistia.
Veadeiro nacional oli erityisen suosittu 1960-1970-luvuilla, etenkin Kaakkois-Brasilian sisämaa-alueella. 1980-luvun jälkeen se alkoi harvinaistua, koska petoeläinten metsästys kiellettiin Brasiliassa.
Teknopiste

| Teknopiste Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1969
Lakkautettu:  1992
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Teknopiste Oy oli suomalainen viihde-elektroniikan, ml. tietotekniikan maahantuoja sekä ohjelmistojen julkaisija. Yritys perustettiin vuonna 1969 ja meni konkurssiin laman yhteydessä 1992. Osa yrityksen toiminnasta (käyttäjätuki) siirrettiin Mikroilijat ry:lle, joka oli yrityksen työntekijäksi 1985 tulleen Seppo Tossavaisen perustama käyttäjäkerho Spectravideo-tietokoneiden käyttäjille.
Suurimmillaan yrityksellä oli henkilökuntaa 60 henkeä ja vuoden 1986 liikevaihto 8,3 miljoonaa markkaa. Yritystä johtivat Risto Väyrynen ja Esko Väyrynen vuoteen 1989 saakka, jolloin Jorma Ihatsun omistama Euromarket Oy hankki äänivallan yrityksessä. 1980-luvulla yritys toimi osoitteessa Kuusisaarentie 3, jossa nykyisin sijaitsee Indonesian suurlähetystö. Yritys toimi myöhemmin Lauttasaaressa Vattuniemenkatu 2:ssa. Kyseinen teollisuuskiinteistö on myöhemmin purettu ja sen paikalle on valmistunut asuinkerrostalo 1997.lähde?
Teknopiste oli mm. Spectravideo-kotitietokoneiden ja -peliohjaimien sekä Amstradin ja Bondwellin henkilökohtaisten tietokoneiden maahantuoja. Teknopiste myös julkaisi C-kasetilla tietokonepelejä SV-318/328- sekä MSX-tietokoneille - samalla kasetilla oli versiot molemmille järjestelmille - ja julkaisi maahantuomiinsa tietokoneisiin liittyvää kirjallisuutta, kuten BASIC-käskyoppaita.lähde?
Teknopisteen julkaisemat tietokonepelit

Mr Seek Kaivosseikkailu (SVI/MSX) (1985, Jari Paulin)
Bomulus ja beduiinit (SVI/MSX) (1985, Sampo Suvisaari)
Bomulus atomivakoojana (SVI/MSX) (1985, Sampo Suvisaari)
Olympics (SVI/MSX) (1986, Jukka Sirkiä ja Tommi Telanto)
Bomulus and the Lost Crown (SVI/MSX) (1986, Sampo Suvisaari)
Teknopisteen kustantamat kirjat

MSX ja Spectravideo käskyopas (1985)
Anna Paavilainen

| Anna Paavilainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1983 (ikä 41) Mikkeli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Merkittävät roolit:  Jonna (Saippuaprinssi) Iiris (Kesäkaverit)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anna Paavilainen (s. 7. huhtikuuta 1983 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Ura

Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2006. Hän on käynyt aiemmin Sibelius-lukion. Paavilainen opiskeli Stockholms Filmskolassa ohjausta ja käsikirjoitusta vuosina 2014–2015.
Paavilainen näytteli Ilvesteatterissa vuosina 2000–2002 ja hänet kiinnitettiin Suomen Kansallisteatteriin 2008. Teatterin lisäksi hän on näytellyt elokuvissa sekä televisiossa.
Syksyllä 2013 Paavilainen esiintyi yhdessä näyttelijä Marja Salon kanssa Yle Teemalla esitetyssä Hetkiä kaupungissa -sarjassa.
Vuonna 2012 Paavilainen oli ehdolla parhaan naissivuosan Jussin saajaksi roolistaan elokuvassa Hyvä poika ja vuonna 2015 parhaan naispääosan Jussin saajaksi roolistaan elokuvassa Kesäkaverit.
Paavilaisen käsikirjoittama ja näyttelemä monologinäytelmä Play Rape oli tapaus. Näytelmässä Paavilainen käsitteli kokemiaan teatteri­raiskauksia. Näytelmässä kerrotaan, että hän esitti raiskausta ensimmäisen kerran jo teatterikoulun pääsykokeissa ja sen jälkeen hän on esittänyt raiskauksen uhria näyttämöllä yli sata kertaa. Paavilainen palasi aiheeseen lyhytelokuvassa Play Rape, joka oli osa Yksittäistapaus-elokuvasarjaa ja päätyi osaksi Tottumiskysymys-episodielokuvaa.
Paavilaisen ohjaama ja yhdessä Laura Birnin kanssa käsikirjoitettu lyhytelokuva Kaksi ruumista rannalla voitti parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2020.
Paavilaisen ensimmäinen pitkä fiktioelokuvaohjaus on syksyllä 2022 ensi-iltaan tuleva Kikka!.
Yksityiselämä

Paavilainen oli naimisissa näyttelijä Samuli Niittymäen kanssa vuosina 2009–2018.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Aita | Kati |
| 2005 | Saippuaprinssi | Jonna |
| 2011 | Hyvä poika | Karita |
| 2014 | Kesäkaverit | Iiris |
| 2015 | Armi elää! | Armin tytär |
| 2017 | Joulumaa | Unna |
| 2020 | Teräsleidit | Taika |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Puhdas elämä | Saara |
| 2007 | Elää, olla olemassa | Veera |
| 2009 | Kesäpaikka | Meri |
| 2012 | Treffit | Mirka |
| 2013 | Eskapistit |  |
| 2016 | Exercise One | Juli |
| 2019 | Kaksi ruumista rannalla | (ohjaaja) |
| 2019 | Play Rape | (ohjaaja) |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Morsian | Nina |
| 2014 | Brändärit | Emmi |
| 2018 | Jättekiva | Aino |
| 2019 | M/S Romantic | Jenna |
| 2020 | White Wall | Astrid |
Palkinnot ja tunnustukset

Pro feminismi -palkinto 2016.
Suomen kulttuurirahaston palkinto 2017.
Nordisk Film -palkinto Tottumiskysymys-elokuvan tuottajalle, ohjaajille ja käsikirjoittajille 2020.
Parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinto elokuvasta Kaksi ruumista rannalla 2020.
Aiheesta muualla

Anna Paavilainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anna Paavilainen Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Elonet
Anerca – elämän hengitys

| Anerca – elämän hengitys |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Johannes Lehmuskallio  Markku Lehmuskallio 
Käsikirjoittaja:   Johannes Lehmuskallio  Markku Lehmuskallio 
Tuottaja:  Markku Lehmuskallio
Kuvaaja:   Johannes Lehmuskallio  Markku Lehmuskallio 
Leikkaaja:   Markku Lehmuskallio  Johannes Lehmuskallio 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Giron-filmi
Levittäjä:  Yle
Ensi-ilta:   2020-08-2828. elokuuta 2020  
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:   suomi  ruotsi  nenetsi  saame  tlingit 
Budjetti:  132 000 euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anerca – elämän hengitys on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva, jonka ovat ohjanneet Johannes Lehmuskallio ja Markku Lehmuskallio. Elokuva kertoo arktisen alueen ihmisten elämästä musiikin ja tanssin kautta.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Leena Virtanen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

Anerca – elämän hengitys Internet Movie Databasessa (englanniksi)