stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marek Zagrapan

| Marek Zagrapan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1986 (ikä 37) Presov, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  93 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  PSG Zlín (ČEL) Rochester Americans (AHL) Portland Pirates (AHL) Severstal Tšerepovets (KHL) Jugra Hanty-Mansijsk (KHL) HC Ocelaři Třinec (ČEL)   HPK (SM-liiga) Rytíři Kladno (ČEL) Graz 99ers (EBEL) Dornbirner EC (EBEL) EHC Winterthur (NLB) HK Poprad (SloEL)
NHL-varaus:  13. varaus, 2005 Buffalo Sabres
Marek Zagrapan (s. 6. joulukuuta 1986 Presov) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Tšekin Extraliigan HC Ocelaři Třineciin. Buffalo Sabres varasi Zagrapanin kesällä 2005 ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana, mutta tästä huolimatta hänellä ei ole tilillään yhtään NHL-ottelua. Zagrapan on hyvä ja nopea pelintekijä, ja hänellä on hyvä rannelaukaus.
Ura

Zagrapan aloitti uransa jääkiekkoilijana Tšekissä PSG Zlínin juniorijoukkueissa. Hän pelasi ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueessa Extraligassa kaudella 2002–2003, jolloin hän pelasi 13 ottelua tehoin 1+1=2. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Extraligan voittaneessa Zlínissä viisi ottelua, mutta pääosa kaudesta kului junioreissa. Zagrapan käväisi kaudella myös kakkostasolla HC Kometa Brnossa.
Tämän jälkeen Zagrapan siirtyi Pohjois-Amerikan junioriliigaan QMJHL:ään Chicoutimi Saguenéensin joukkueeseen. Hän teki kaudella 59 ottelussa tehot 32+50=82 ja jatkoi vakuuttavaa tahtiaan pudotuspeleissä, jossa hän oli toiseksi tehokkain maalintekijä Sidney Crosbyn jälkeen. Kauden päätteeksi NHL-seura Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana kesällä 2005. Hän pelasi korkeasta varausvuorosta huolimatta kauden 2005–2006 QMJHL:ssä. Zagrapan siirtyi kaudeksi 2006–2007 Buffalon organisaatioon tulokassopimuksella, mutta pelasi koko kauden AHL:ssä farmiseurassa Rochester Americansissa, jossa hän teki 71 ottelussa 38 tehopistettä. Kahden seuraavan kauden tehopistelukemat olivat 40 ja 49, mutta tästä huolimatta hän ei saanut tililleen yhtään ottelua NHL:ssä. Kaudeksi 2008–2009 Rochester muutti nimensä Portland Pirateksiksi.
Pohjois-Amerikan vuosien jälkeen Zagrapan siirtyi Eurooppaan, Venäjän KHL-liigassa pelaavaan Severstal Tšerepovetsiin kaudeksi 2009–2010 kolmivuotisella sopimuksella. Seuraavan kauden hän aloitti KHL-tulokkaassa Jugra Hanty-Mansijskissa, josta hän kuitenkin palasi loppukaudeksi Tšekkiin ja HC Ocelaři Třineciin. Kesäkuussa 2011 Zagrapan teki yksivuotisen sopimuksen SM-liigaseura HPK:n kanssa. Zagrapan pelasi vain yhden kauden HPK:ssa ja palasi sen jälkeen HC Třineciin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Slovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2003 | jääkiekko |  |
Zagrapan oli mukana hopeaa voittaneessa joukkueessa vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Hän pelasi samoissa kisoissa myös seuraavana vuonna, jolloin hän teki tehot 4+4=8. Zagrapan voitti kisojen plus-miinus-tilaston. Vuosina 2005 ja 2006 hän edusti Slovakiaa nuorten MM-kisoissa. Zagrapan debytoi aikuisten arvokisoissa Saksan MM-kisoissa 2010, joissa hän teki kaksi maalia.
Martino Canessa

Martino Canessa

Martino Canessa (s. 22. heinäkuuta 1938 Voltri) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Genova-Bobbion arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tigisi in Mauretanian titulaaripiispaksi 20. kesäkuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Canestri, jota avustivat Alessandro Piazza ja Giacomo Barabino.
Canessa sai 2. helmikuuta 1996 nimityksen Tortonan piispaksi.
Marta Jeschke

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jeschke vuonna 2010. |  Jeschke vuonna 2010. |  Jeschke vuonna 2010. |  |
Maa:   Puola
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Barcelona 2010 | 4 × 100 m |  |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | 4 × 100 m |  |
Marta Jeschke (s. 2. kesäkuuta 1986 Wejherowo) on puolalainen pikajuoksija ja EM-mitalisti.
Jeschke kuului Puolan 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen, joka voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2005. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 hän sai pronssia 200 metrin juoksussa ja pikaviestissä. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Puola oli pikaviestissä kahdeksas.
Jeschke osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008, missä hän juoksi 200 metrillä ja Puolan pikaviestijoukkueessa. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä, ja pikaviestissä Puola selviytyi loppukilpailuun, jossa se kuitenkin hylättiin. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Puola karsiutui 4 × 100 metrin alkuerissä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Jeschke juoksi Puolan pronssia ajalla 42,68 sekuntia voittaneessa pikaviestijoukkueessa. Kilpailun voitti Ukraina, ja hopealle sijoittui Ranska. 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui sekä 100 metrin että 4 × 100 metrin alkuerissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi kolmannen osuuden Puolan pronssijoukkueessa pikaviestissä.
Jeschken henkilökohtainen ennätys 100 metrillä on Krakovassa 12. kesäkuuta 2011 juostu 11,33 sekuntia, 200 metrillä Rostockissa 28. kesäkuuta 2008 juostu 23,19 sekuntia ja sisäradoilla 60 metrillä Sopotissa 22. helmikuuta 2014 juostu 7,31 sekuntia.
Aiheesta muualla

Marta Jeschke Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Arthur Leopold Heideman

Arthur Leopold Heideman (3. maaliskuuta 1862 Oulu – 28. marraskuuta 1928 Calumet, Michigan, Yhdysvallat) oli suomalainen lestadiolainen pappi.
Heideman vihittiin papiksi 1885, ja hän toimi pappina Hollolassa, Lappeenrannassa, Loviisassa, Iitissä, Sörnäisten vankilassa, Porvoossa, Sysmässä ja Kivijärvellä. Vuonna 1890 Vaasan hovioikeus tuomitsi Heidemanin vuodeksi viralta pantavaksi virkavirheistä ja kirkon oppien vastaisesta opetuksesta.
Heideman oli naimisissa kirkkoherra F. P. Krankin tyttären Lempi Oihonna Heidemanin (o.s. Krank) kanssa. Heidän pojastaan Paulista tuli Amerikan lestadiolaisuuden tärkeä vaikuttajahenkilö. A. L. Heidemanin herätyssaarnojen ansiosta hänen appensa Krank kääntyi myös lestadiolaisuuteen.
Arthur Lennox Butler

Arthur Lennox Butler (1873 Karachi, Brittiläinen Intia – 1939) oli englantilainen lintutieteilijä. Hänen isänsä oli sotilas ja ornitologi Edward Arthur Butler.
Butler opiskeli Becclesin Fauconberge Schoolissa Suffolkissa. Hän muutti Ceylonille teenviljelijäksi. Hän keräsi lintuja Intiassa ja Malesiassa, jossa hän toimi Kuala Lumpurin valtionmuseon kuraattorina. Vuosina 1901–1915 Butler oli riistanhoidon tarkastajana Sudanissa, ja suuri määrä hänen siellä keräämiään linnunnahkoja toimitettiin British Museumiin. Eläkepäivillään Butler teki tutkielman kolibreista ja osallistui Loddigesin kolibrikokoelman hankkimiseen.
Butler nimesi isosalangaanin (Hydrochous gigas) yhdessä Ernst Hartertin kanssa 1901.
Antonia Ringbom

Antonia Ringbom (s. 14. marraskuuta 1946 Hanko) on suomenruotsalainen animaatiotaiteilija, kirjailija, ohjaaja ja tuottaja.
Ringbom aloitti kuvataiteilijan uransa toimittamalla ja kuvittamalla ruotsinkielisen iltapäivälehden Nya Pressenin nuortenpalstaa. Vuonna 1969 häntä pyydettiin FST:n avustajaksi, ja FST:n studiossa hän oppi animaatiotekniikan. Hän sekä toimitti että juonsi lastenohjelmia ja teki pala-animaatioita kanavan vakituisena freelancerina vuoteen 1989. Vuodesta 1990 hän on työskennellyt itsenäisenä animaatio-ohjaajana.
Ringbomin töissä toistuu teemana kaikkien mahdollisuus vaikuttaa ympäristöönsä. Usein hän laajentaa lasten arjesta juontuvia aiheita ja tarinoita mielikuvitusmaailmaan. Monikulttuurisuuden esiin tuominen ja eläinhahmojen ja runouden käyttäminen on hänen mittavassa tuotannossaan ominaista, samoin rakkaus luontoon ja mereen.
1990-luvun lopulla Ringbom aloitti toiminnan Senegalissa osallistuen RIAC-kulttuurikeskuksen perustamiseen ja toimintaan. Hän on pitänyt Dakarin slummialueen lapsille mm. animaatiotyöpajoja Finlandssvensk Filmcentrumin ja ulkoministeriön tuella vuosina 1999-2006 sekä johtanut lasten ja nuorten animaatiotyöpajoja myös mm. Ruandassa, Keniassa, Malawissa, Ranskassa, Iranissa ja Ruotsissa. Työpajojen aiheet ovat usein liittyneet terveyskasvatukseen, kuten AIDS-valistukseen.
Monet Antonia Ringbomin työt on palkittu sekä Suomessa että kansainvälisesti. Kotimaassa hän on toiminut aktiivisesti animaatio- ja kulttuurialalla mm. mediakouluttajana ja teatterin puolella. Hänen lastenkirjojaan on käännetty monille kielille, mm. ranskaksi, tanskaksi ja englanniksi.
Ringbom asuu ja työskentelee nykyisin Korppoossa. Hänellä on 5 lasta ja 8 lastenlasta.
Teoksia

Samlar-Selma och Tänkar-Tage, TV-sarja
Folk vill leva i fred, TV-sarja
Laban, TV-sarja 1978
Muukalaisia lännestä, kirja 1978 Weilin+Göös
Petteri sepänopissa, kirja 1979 Weilin+Göös
Kaisa pikkupiika, kirja 1980 Weilin+Göös
Skogsbjörn (Metsäkarhu), yhteistyö Sveriges Radion kanssa
Prinsessan Lindagull (Prinsessa Kultakutri), elokuva 1982, YLE/FST & Norsk Rikskringkasting, kunniamaininta The Child In Out Time, Milano
Taistelevat metsät, lyhytelokuva 1983
Rauhan kanuuna, lyhytelokuva 1983
I'm a Child (Minä olen lapsi), 1994, EPIDEM
Anima och Monstret Destruktor (Anima ja Destruktor-hirviö), elokuva 1985, YLE/FST
Matildas drömmar (Matildan unet), TV-sarja 1987, YLE/FST & Utbildningsradio, Ruotsi
Potatisön (Perunasaari), animaatioelokuva 1989, A. Ringbom, Elokuvan laatutuki
Jag söker solen (Minä etsin aurinkoa), draamadokumentti Ellen Thesleffistä 1990, Ilokuva & A. Ringbom, YLE:n Koura-palkinto 1991, 1 price Silence elles tournent festival, Montreal, Canada, 1991
Att kunna gå på lina (Tanssia nuoralla), fiktioelokuva 1992, Firma A. Ringbom
Oppe & Nere (Ylhäällä & alhaalla), animaatioelokuva 1993, Firma A. Ringbom, Kettu-palkinto 1994, Paras lyhytelokuva 1994
Aurinko on keltainen kirahvi, animaatiosarja Jaana Wahlforssin kanssa 1996-1998, EPIDEM + CNDP/La Cinquième, UNICEF-price & Silver Pulcinella: Best series in Europe / Cartoons on the Bay, Amalfi, Italy 1997
Den glupska schakalen (Itsepäinen ahmija), animaatioelokuva 2000, Firma A. Ringbom & Atelier Niamantu/Dakar, työpajatuotanto, Senegal, Elokuvan laatutuki
Den amörosa schakalen (Itsepäinen rakastaja), animaatioelokuva 2002, Firma A. Ringbom & Fsv Filmcentrum, työpajatuotanto, Senegal, Elokuvan laatutuki
Den skoltrötta schakalen (Itsepäinen laiskuri), animaatioelokuva 2003, työpajatuotanto, Senegal
Keltaisen kirahvin eläintarinoita, animaatiosarja Jaana Wahlforssin kanssa 2003-2005, EPIDEM/ZOT
The Hiding Hyena, animaatioelokuva ja kirja 2005, Firma A. Ringbom, työpajatuotanto, Malawi
Isola, animaatioelokuva 2009
Emigrating Jackal, animaatioelokuva 2010
Lähteet:
Aiheesta muualla

Antonia Ringbom Elonetissä.
Apuverbi

Apuverbi tarkoittaa merkitykseltään vaillinnaista verbiä, joita käytetään apuna muodostaessa verbilausekkeita toisen verbin (ns. pääverbin) infinitiivimuotojen kanssa.
Apuverbien avulla voidaan muodostaa niin myönteisiä kuin kielteisiä verbilausekkeita ja lisäksi kysymyslausekkeita.
Suomen kielessä apuverbejä ovat olla ja ei.
Apuverbien käyttö suomen kielessä

Apuverbeja käytetään muodostettaessa lausekkeita pääverbin infinitiivimuotojen kanssa. Tällaisessa lausekkeessa pääverbi on infinitiivimuodossa ja apuverbi tai kieltoverbi taipuu persoona- ja aikamuodossa.
Liittomuodoilla ilmaistaan sekä kieltomuotoa että perfektiä ja pluskvamperfektiä. Kahdessa jälkimmäisessä liittomuotoon kuuluu aina olla- verbi ja kielteisissä lausekkeissa myös kieltoverbi.
Apuverbien käyttö suomen kielessä > Infinitiivimuodot > Infinitiivimuoto I

Tunnukset:
-a/-ä
-da/-dä
-ta/-tä
l:n, r:n ja n:n jäljessä:
-la/-lä
-na/-nä
-ra/-rä
I Infinitiivistä esiintyy kahta muotoa: lyhyempää ja pitempää. Lyhyempää muotoa pidetään verbin perusmuotona, ja esimerkiksi sanakirjoissa käytetään tätä muotoa. Pitempi muoto on taas translatiivi, johon liittyy aina possessiivisuffiksi. I Infinitiivi esiintyy vain aktiivissa, ei siis passiivissa.
Esim. verbi pelata:
Minä osaan pelata
Esimerkissä lihavoitu verbi on apuverbi ja kursivoitu verbi pääverbi.
Apuverbien käyttö suomen kielessä > Infinitiivimuodot > Infinitiivimuoto II

Tunnukset:
-e-
-de-
-te-
-le-
-ne-
-re-
II Infinitiivi taipuu kahdessa sijassa, inessiivissä ja instruktiivissa. Inessiivi on sekä aktiivissa että passiivissa, instruktiivi vain aktiivissa.
Esim. Verbi valvoa:
Mikäs on valvoessa.
Esimerkissä lihavoitu verbi on apuverbi ja kursivoitu verbi pääverbi.
Apuverbien käyttö suomen kielessä > Infinitiivimuodot > Infinitiivimuoto III

Tunnukset:
-ma-
-mä-
Tätä infinitiivimuotoa käytetään monissa sijamuodoissa: inessiivissä, elatiivissa, illatiivissa, adessiivissa, abessiivissa ja instruktiivissa. Instruktiivimuotoa käytetään myös passiivissa.
Esim. Minä olen syömättä.
Esimerkissä lihavoitu verbi on apuverbi ja kursivoitu verbi pääverbi.
Apuverbien käyttö suomen kielessä > Infinitiivimuodot > Infinitiivimuoto IV

Tunnukset:
-minen
-mis-
IV Infinitiivi taipuu vain aktiiviin. Se voi olla kahdessa sijamuodossa: nominatiivissa ja partitiivissa.
IV Infinitiiviä pidetään vanhahtavana. Useissa tapauksissa -minen on verbaalisubstantiivi.
Esim. Minun on saaminen palkkani.
Esimerkissä lihavoitu verbi on apuverbi ja kursivoitu verbi pääverbi.
Apuverbit muissa kielissä > Ruotsi

ska - aikoa
måste - täytyä
får* - saada
vill* - haluta
kan* - osata, voida
Ruotsin kielessä apuverbilausekkeissa on ensin apuverbi ja sen jälkeen pääverbi perusmuodossa. Tähdellä merkityt verbit toimivat apuverbien lisäksi myös tavallisina verbeinä, jotka taipuvat muiden verbien tapaan (epäsäännöllisesti). Måste voi tarkoittaa myös substantiivia, jolloin sen edessä on alkuartikkeli ett. Silloin se suomennetaan "pakollinen, pakko".
Verbin måste kielteinen muoto on usein behöver inte, mutta erityisesti painottaessa kieltoa voidaan myös sanoa måste inte.
Apuverbit muissa kielissä > Englanti

will - aikoa
must - täytyä
have to - täytyä
would - -isi (konditionaali)
could - voisi (konditionaali)
should - pitäisi (konditionaali)
can - osata, voida
do - tehdä (kielteiset lausekkeet)
Englannissa apuverbilausekkeissa käytetään apuverbien lisäksi pääverbien perusmuotoja. Edellä luetellut apuverbit koskevat preesensiä eli nykyhetken aikamuotoa paitsi would, should ja could konditionaalia. Apuverbiä do käytetään yleensä vain kielteisissä lausekkeissa, jolloin niihin lisätään kieltosana not.
Esim. I do not (don't) play cello.
(Suom. Minä en soita selloa.)
Esimerkissä lihavoitu verbi on apuverbi ja kursivoitu verbi pääverbi.
Edellä mainittujen lisäksi englannin kielessä on myös modaaliapuverbejä.
Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis

| Mario vs>  Donkey Kong 2: March of the Minis |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo Software Technology Corporation
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Tuottaja:  Kensuke Tanabe
Pelisarja:  Mario vs. Donkey Kong
Julkaistu:  NA 25. syyskuuta 2006
Lajityyppi:  Pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo DS
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis on Nintendon kehittämä ja julkaisema pulmapeli Nintendo DS:lle. Se julkaistiin vuonna 2006 Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa 2007. Peli on jatkoa vuonna 2004 Game Boy Advancelle julkaistulle pelille Mario vs. Donkey Kong. Uutta verrattuna edelliseen peliin on muun muassa Mini-Mariojen liikuttaminen stylus-kynällä Marion sijaan, yli 80 mutkikasta ja haastavaa kenttää sekä erityisesti DS:lle suunniteltu tasoeditori. Lisäksi peli hyödyntää Nintendo Wi-Fi Connection-nettipalvelua. Nintendo DSi:n DSiWaressa on pelille myös kolmas osa: Mario vs. Donkey Kong: Minis March Again.
Juoni

Mario on mainostamassa uuden Super Mini-Mario World-huvipuiston avajaisia VIP-vieraansa Paulinen kanssa. Yleisön joukossa oleva Donkey Kong äkki-ihastuu Paulineen ja tarjoaa Mini-Donkey Kongia huipuiston maskotiksi kun taas Mario tarjoaa Mini-Marioa maskotiksi. Pauline valitsee Mini-Marion, mistä Donkey Kong suuttuu. Donkey Kong kaappaa Paulinen ja vie tämän rakennuksen korkeimpaan kerrokseen. Tällä kertaa Mario taritsee Mini-Mariojen avun pelastaakseen päivän.
Nintendo Wi-Fi connection

Peli tukee WFC-nettipalvelua. Pelissä ei ole varsinaista moninpelitilaa, mutta pelaajat voivat luoda omia kenttiätasoeditorin avulla ja lähettää niitä Wi-Fi:n kautta muille pelaajille ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Kolikkopelit: Donkey Kong | Donkey Kong JR. | Donkey Kong 3 | Donkey Kong Jungle Fever
Kotikonsolipelit: DK Country | DK Country 2 | DK Country 3 | Donkey Kong 64 | DK Country Returns | DK Country: Tropical Freeze
Käsikonsolipelit: Donkey Kong Land | Donkey Kong Land 2 | Donkey Kong Land III | Donkey Kong
Pulmapelit: Mario vs. Donkey Kong | Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis
Rytmipelit: Donkey Konga | Donkey Kong Jungle Beat | Donkey Konga 2 | Donkey Konga 3
Ajopelit: Diddy Kong Racing | Diddy Kong Racing DS | Donkey Kong Racing | Donkey Kong Jet Race
Oppimispelit: DK Jr. Math
Muut: DK: King of Swing | DK Jungle Climber
Mario-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt:   Donkey Kong  Mario Bros.  Super Mario Bros.  Super Mario Bros.: The Lost Levels (SMB2J)  Super Mario Bros. 2  Super Mario Land  Super Mario Bros. 3  Super Mario World  Super Mario Land 2  Super Mario 64  Super Mario Sunshine  Super Princess Peach  New Super Mario Bros.  Super Mario Galaxy  New Super Mario Bros. Wii  Super Mario Galaxy 2  Super Mario 3D Land  New Super Mario Bros. 2  New Super Mario Bros. U  Super Mario 3D World  Super Mario Odyssey 
Roolipelit:   Super Mario RPG  Mario & Luigi: Superstar Saga  Mario & Luigi: Partners in Time  Mario & Luigi: Bowser’s Inside Story  Mario & Luigi: Dream Team Bros.  Mario & Luigi: Paper Jam Bros. 
Paper Mario:   Paper Mario  Paper Mario: The Thousand-Year Door  Super Paper Mario  Paper Mario: Sticker Star  Paper Mario: Color Splash  Paper Mario: The Origami King 
Spinoff-pelit:   Mario Kart -pelisarja  Mario Party -pelisarja  Mario Golf -pelisarja  Mario Tennis -pelisarja  Luigi's Mansion  Mario Superstar Baseball  Mario Smash Football  Mario Strikers: Charged Football  Dance Dance Revolution Mario Mix  Super Mario Ball  Dr. Mario -pelisarja  Wrecking Crew  Wrecking Crew 98  Mario Slam Basketball  Mario Sports Mix  Mario & Sonic at the Olympic Games  Mario & Sonic at the Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games  Boom Street  Luigi’s Mansion 2  Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games  Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games 
Uudelleenjulkaisut:   Super Mario All-Stars  Super Mario Bros. DX  Super Mario Advance  Super Mario Advance 2  Super Mario Advance 4  Super Mario 64 DS 
Ajopelit:   Super Mario Kart  Mario Kart 64  Mario Kart: Super Circuit  Mario Kart: Double Dash!!  Mario Kart DS  Mario Kart Wii  Mario Kart 7  Mario Kart 8  Mario Kart 8 Deluxe 
Yoshi-pelit:   Super Mario World 2  Super Mario Advance 3  Yoshi’s Story  Yoshi’s Island DS  Yoshi’s Universal Gravitation  Yoshi Touch & Go  Yoshi’s New Island  Yoshi’s Woolly World  Yoshi’s Crafted World 
Muut pelit:   Hotel Mario  Marios FUNdamentals  Mario Is Missing!  Mario Teaches Typing  Mario's Time Machine  Super Mario: Blue Twilight DX  Super Mario's Wacky Worlds  Captain Toad: Treasure Tracker  Super Mario Maker  Super Mario Maker 2
Asmus Jakob Carstens

Carstenin omakuva (1784)
Asmus Jakob Carstens (10. toukokuuta 1754 Schleswig – 25. toukokuuta 1798 Rooma) oli tanskalais-saksalainen taidemaalari ja piirtäjä, joka edusti ihanteelliseksiselvennä katsottua saksalaista uusklassismia. Hänen työnsä ovat varsinkin sommittelua ja figuurien plastista muotoilua painottavia kartonkeja ja piirustuksia. Carstens käytti varsinkin kynäpiirustusta ja vesivärimaalausta ja halveksui öljyvärejä. Hän piti esikuvinaan antiikin ja Michelangelon taidetta ja etsi aiheita kreikkalaisesta tarustosta ja allegorioista.
Carstens aloitti 1776 opinnot Kööpenhaminan taideakatemiassa, mutta hänet erotettiin sieltä vuonna 1781. Carstens muutti 1783 Italiaan ja sittemmin Lyypekkiin ja Berliiniin. Hän hankki elantonsa muotokuvien teolla. Hänet nimitettiin 1790 Berliinin taideakatemian professoriksi maalauksensa Enkelien johdatus vaikutuksesta. Preussin hallitukselta saamallaan matkarahalla Carstens matkasi vuonna 1792 Roomaan. Kolmen vuoden kuluttua apuraha peruutettiin ja Carstensia vaadittiin takaisin Berliiniin, mutta hän jäi Roomaan, missä asui kuolemaansa asti.
Carstensin parhaina töinä on pidetty tarustoaiheisia, piirrettyjä kartonkeja. Carstensia on pidetty 1700-luvun klassismin ihanteellisimpanaselvennä edustajana Saksan maalaustaiteessa. Hän oli Roomassa 1700-luvun jälkipuolella merkittävän aseman saavuttaneiden saksalaisten taiteilijoiden keskushenkilöitä, ja hänellä oli suuri vaikutus pian hänen kuolemansa jälkeen tapahtuneeseen saksalaisen maalaustaiteen kehitykseen.
Teoksia

Carstenin Ganymedes (1793)
Valon synty (1794)
Murheinen Aias Termessan ja Eurysakeen seurassa (n. 1791). Vesiväri grafiitilla, 22,7 × 33,6 cm.
Antonio Ignacio Camargo

Antonio Ignacio Camargo (31. heinäkuuta 1895 – 13. joulukuuta 1961) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. marraskuuta 1917 ja nimitettiin Calabozon vihkipiispaksi sekä Ombin titulaaripiispaksi 26. marraskuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. kesäkuuta 1948. Pääkonsekraattorina toimi Lucas Guillermo Castillo Hernández, jota avustivat Arturo Celestino Alvarez ja Gregorio Adam Dalmau.
Camargo sai 21. lokakuuta 1949 nimityksen Calabozon koadjuuttoripiispaksi, ja 8. tammikuuta 1952 hänestä tuli sen piispa. 2. syyskuuta 1957 hänet nimitettiin Trujillon piispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Martinsloch

Martinsloch
Martinsloch idän puolelta nähtynä.
| --- | --- |
Tyyppi:  holvikaari
Sijainti:  Flimsin ja Glarus Südin rajalla Sveitsi
Vuoristo:  Glarusin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  2 600 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Martinsloch on reikä vuoressa Glarusin Alpeilla Graubündenin ja Glarusin kantonien sekä Flimsin ja Glarus Südin kuntien rajalla Sveitsissä. Reikä sijaitsee Grosses Tschingelhorn -vuoren koillispuolella ja Piz Segnasin lounaispuolella noin 2 600 metrin korkeudessa.
Reikä on 22 metriä korkea ja 18 metriä leveä. Aurinko paistaa kaksi kertaa vuodessa, keväin syksyin, Glarus Südissä sijaitsevan Elmin kylän kirkontorniin. Reikä sijaitsee Sardonan maailmanperintökohteen alueella.
Ju-Airin Junkers Ju 52 -lentokone putosi Martinslochin välittömään läheisyyteen elokuussa 2018.
Martinsloch kaakosta nähtynä.
Näkymä reiältä Flimsin suuntaan, kaakkoon.
Martinsloch Hans C. Escherin maalauksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martinsloch Wikimedia Commonsissa
Junkers Ju 52 Crash The Gazette of Central Asia.  8.8.2018. Viitattu 29.9.2018 (englanniksi).
Pfister, Jessica & Degonda, Silvana: Ju-52-Tragödie – Hüttenwart Feldner sah alles – bis zum bitteren Ende Schweizer Illustrierte.  10.8.2018. Viitattu 29.9.2018 (saksaksi).
Antonio Javellana Ledesma

Antonio Javellana Ledesma (s. 28. maaliskuuta 1943 Iloilo City) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 16. huhtikuuta 1973 ja nimitettiin Ipilin koadjuuttoriprelaatiksi 13. kesäkuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Jesus B. Tuquib ja Federico O. Escaler.
28. kesäkuuta 1997 Ledesmasta tuli Ipilin prelaatti. 4. maaliskuuta 2006 hän sai nimityksen Cagayan de Oron arkkipiispaksi.