stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
New Wave of American Heavy Metal

New Wave Of American Heavy Metal eli NWOAHM (suom. amerikkalaisen metallin uusi aalto) on 1990-luvun alku- ja keskivaiheillalähde? Yhdysvalloissa syntynyt metallimusiikin tyylilaji. Sen nimi on mukailtu NWOBHMista (eli New Wave of British Heavy Metalista), joka syntyi Isossa-Britanniassa 1970-luvun lopulla.
Vaikka termiä on käytetty musiikkimediassa jonkin verran, sen merkitys ei ole vielä vakiintunut.lähde? NWOAHM:in sanotaan kuitenkin tuoneen metallimusiikin takaisin yhdysvaltalaisen musiikkiyleisön suosioon ja jatkaneen thrash metalin suosiota yhdistämällä sitä muihin metalligenreihin.lähde? On kuitenkin kiistelty, että onko NWOAHM:ssä kyse aidosta amerikkalaisten metalliyhtyeiden uudesta aallosta, vai loiko termin musiikkiteollisuus yhtyetulokkaiden markkinointia varten.
NWOAHM:in juuret ovat post-thrash metalin toisessa aallossa, ja etenkin groove metalissa ja hardcoressa kuten niitä edustavissa yhtyeissä Pantera ja Exhorder.lähde? Coreyhtyeistä NWOAHM kuitenkin eroaa siinä, että se nojaa enemmän metallimusiikin traditioon kuin punkkiin, esimerkiksi kitarariffien ja -soolojen tärkeällä osalla. Panteralta otti vaikutteita moniin NWOAHM-yhtyeisiin suuresti vaikuttanut Machine Head, varsinkin laulutyylillisesti.lähde? Myös death metal näkyy laulutyylissä ja melodioissa; monet nuoret NWOAHM-yhtyeet oli perustettu death metalin ollessa suosittua. Suuntaukseen liittyy monta eri musiikkigenreä, kuten melodinen death metal, progressiivinen metalli, metalcore, groove metal, alternative metal, southern metal, stoner metal, sludge metal ja industrial metal.
Tyylilajin kantavana voimana on pidetty "NWOAHM:n suureksi kuusikoksi" kutsuttuja yhtyeitä Black Label Society, Chimaira, Shadows Fall, Lamb of God, God Forbid ja Killswitch Engage. Näistä Shadows Fall on menestynyt parhaiten suurilla levymyynneillään.
NWOAHM-yhtyeitä

3 Inches of Blood
All That Remains
Avenged Sevenfold
The Black Dahlia Murder
Black Label Society
Byzantine
Chimaira
Devildriverlähde?
Downlähde?
Fear Factorylähde?
God Forbid
Hatebreed
Killswitch Engage
Kittie
Lamb of God
Mastodon
Shadows Fall
Trivium
Unearth
Progressiivinen metalli-bändi Mastodon esiintymässä vuonna 2007
Metalcore-bändi Trivium esiintymässä vuonna 2013
Roy Orbison (kappale)

| ”Roy Orbison” Stig |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Stig
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2014
 Tuottaja(t): Jaakko Salovaara
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 03.32
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Stigin muut singlet
| ”Laulu pahan päivän varalle” 2014 | ”Roy Orbison” 2014 | ”Lupasit et kelpaan näin” 2015 |
”Roy Orbison” on suomalaisen muusikon Stigin kappale. Warner Music Finland julkaisi kappaleen albumin Stig (2015) ensimmäisenä singlenä 31. lokakuuta 2014. Kappaleen on säveltänyt Jaakko Salovaara yhdessä Stigin kanssa, joka on myös sanoittanut kappaleen. Salovaara puolestaan on tuottanut kappaleen.
Stigin imuroidessa kotonaan hän keksi kappaleen kertosäkeen, jossa hän ”ajaa koko yön kuin Roy Orbison”. Se on viittaus alun perin Orbisonille tehtyyn kappaleeseen ”I Drove All Night”, josta tuli menestys Cyndi Lauperin levyttämänä. Pian Stig ja Salovaara äänittivät kappaleesta ensimmäisen demon. Kappaleen lauluraidat on äänitetty Salovaaran kannettavan tietokoneen mikrofonilla.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Warner Music Finlandin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä.
Kappale nousi viikolla 48 latauslistan kärkisijalle neljäksi peräkkäiseksi viikoksi. Singlelistalla kappale oli parhaimmillaan neljäntenä, ja kymmenen kärjessä se oli kaiken kaikkiaan kuuden viikon ajan. Radioissa kappale oli parhaimmillaan kolmanneksi soitetuin radiokappale.
Kappaleet

Roy Orbison – 3.32
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 4
Suomen virallinen latauslista: 1
Radiolista: 3
Ken Leung

| Ken Leung |
| --- | --- |
 Ken Leung vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kenneth Leung
Syntynyt: 21. tammikuuta 1970 (ikä 54) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:   A.I. – Tekoäly  Lost  Rush Hour – Rankka pari  Saw  Inhumans 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kenneth ”Ken” Leung (s. 21. tammikuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan suosituissa elokuvissa kuten Saw, X-Men: Viimeinen kohtaaminen ja Shanghai Kiss. Hän on esiintynyt myös Miles Straumena ABC:n televisiosarjassa Lost sekä Karnakina Marvel-televisiosarjassa Inhumans.
Biografia > Nuoruus

Leung syntyi New Yorkissa ja kasvoi Two Bridgesin alueella Manhattanin Lower East Sidella. Sittemmin hänen perheensä muutti Midwoodiin, Brooklyniin, jossa hän varttui ennen high schoolin suorittamista loppuun Old Bridgessä, New Jerseyssä.
Myöhemmin Leung kävi New Yorkin yliopistoa (NYU) ja opiskeli siellä myös näyttelemistä Catherine Russellin ja Nan Smithnerin kanssa.
Biografia > Ura

Vuonna 1997 Leung teki näyttelijän debyyttinsä Brett Ratnerin elokuvassa Rush Hour – Rankka pari ja vuonna 2000 Edward Norton valitsi hänet näyttelemään elokuvaansa Keeping the Faith. Siitä lähtien Leung on esiintynyt lukuisissa itsenäisissä- ja televisioelokuvissa, muun muassa neljässä Brett Ratnerin ja kahdessa Spike Leen elokuvassa. Vuonna 1998 hän näytteli hahmoa nimeltä James the Less ja Jumalaa Terrence McNallyn intohimoisessa näytelmässä Corpus Christi, ja vuonna 2002 teki Broadway-debyyttinsä Tony-palkinnon voittaneessa musikaalissa Thoroughly Modern Millie.
Vuonna 2007 Leung näytteli toista pääosaa Shanghai Kiss -nimisessä independent-elokuvassa Hayden Panettieren kanssa, ja ansaitsi roolistaan erikoismaininnan San Francisco International Asian American Film Festival -tapahtumassa. Samana vuonna hän vieraili HBO:n Sopranos-sarjan viimeisen kauden jaksossa. Vierailu inspiroi Lostin tekijöitä valitsemaan hänet näyttelemään Miles Straumea sarjan neljännelle kaudelle.
Orléansin herttua

Orléansin herttuan vaakuna
Orléansin herttua (ransk. Duc d'Orléans) oli Ranskan merkittävimpiä aatelisarvoja.
Se luotiin vuonna 1344 Philippe de Valois'lle, joka oli Filip VI:n poika ja periytyi aina Ranskan kuninkaan pojalle, joten Orléansin herttuat edustivat kuningassuvun nuorempaa haaraa. Ennen Ranskan vallankumousta Orléansin herttua oli usein merkittävä poliittinen vaikuttaja. Vuodesta 1660 lähtien arvo periytyi Orléans-suvussa.
Vuonna 1498 Orléansin herttuakunta yhdistettiin kuninkaalliseen alueeseen.
Valois-suku

Philippe de Valois (1336–1375), Filip VI:n ja Johanna Burgundilaisen poika, kuoli ilman laillisia jälkeläisiä, Orléansin herttua 1334 –>1375
Valois-Orléans -suku

Louis I (1372–1407), Kaarle V:n ja Jeanne de Bourbonin poika, arvon antoi veli Kaarle VI; Orléansin herttua 1392 –>1407
Charles I (1407–1465), Louis I:n ja Valentina Viscontin poika, arvo periytyi isältä
Louis II (1465–1498), Charles I:n ja Maria Kleveläisen poika, arvo periytyi isältä, tuli kuninkaaksi nimellä Ludvig XII
Valois-Angoulême -suku

Henri I (1519–1559), Frans I:n ja Claude de Valois´n poika, Orléansin herttua 1519–>1536, kunnes tuli kruununperilliseksi eli dauphiniksi
Charles II (1522–1545), Frans I:n ja Claude de Valois´n poika, Orléansin herttua 1536–>1545
Louis III (1549–1550), Henrik II:n ja Katariina de' Medicin poika, Orléansin herttua 1549–>1550, kuoli alle kaksivuotiaana
Charles III (1550–1574), Henrik II:n ja Katariina de' Medicin poika, Orléansin herttua 1550–>1560, kunnes tuli kuninkaaksi nimellä Kaarle IX
Henri II (1551–1589), Henrik II:n ja Katariina de' Medicin poika, Orléansin herttua 1560–>1566, vaihtoi arvon Anjoun kreivikunnan apanage-läänitykseen, kunnes tuli kuninkaaksi nimellä Henrik III
Medici-suku

Katariina de' Medici, omalla oikeudellaan eli suo jure Orléansin herttuatar 1566–1589, sai arvon poikansa Kaarle IX:n myöntämänä
Bourbon-Orléans -suku

Monsieur d´Orléans, Nicolas Henri (1607–1611) Henrik IV:n ja Maria de' Medicin poika, Orléansin herttua 1611 asti
Gaston (1608–1660), Henrik IV:n ja Maria de' Medicin poika, Orléansin herttua 1626–>1660, sai arvon isältään ja veljeltään Ludvig XIII:lta
Philippe I (1640–1701), Ludvig XIII:n ja Anna Itävaltalaisen poika, Orléansin herttua 1661–>1701, sai arvon veljeltään Ludvig XIV:lta
Philippe II (1674–1723), Philippe I:n ja Élisabeth Charlotte Wittelsbach von Pfalzinin poika, Orléansin herttua 1701–1723, peri arvon isältään
Louis IV (1703–1752), Philippe II:n ja Françoise Marie de Bourbonin poika, Orléansin herttua 1723–>1752, peri arvon isältään
Louis-Philippe (1725–1785), Louis IV:n ja Auguste Marie Johanna von Baden-Badenin poika, Orléansin herttua 1752–>1785, peri arvon isältään
Louis-Philippe Joseph (1747–1793), Louis-Philippen ja Louise Henriette de Bourbonin poika, Orléansin herttua 1785–>1793, kannatti vallankumousta ja teloitettiin petturuudesta, arvo periytyi isältä
Louis Philippe I (1773–1850), Louis-Philippe Josephin ja Marie-Adélaïde de Bourbonin poika, Orléansin herttua 1793–>1830, kunnes tuli kuninkaaksi nimellä Ludvig Filip I, arvo periytyi isältä
Ferdinand (1810–1842), Ludvig Filip I:n ja Maria Amalian poika, Orléansin herttua 1830–>1842
Kaarina Goldberg

Kaarina Goldberg
Kaarina Goldberg (s. 28. tammikuuta 1956) on Itävallassa asuva suomalainen kirjailija ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen piirtämäänsä Senni ja Safira -sarjakuvaa on julkaistu Eläkeläinen-lehdessä.
Tuotanto

Goldberg, Kaarina: Oukki doukki.  Karisto, 1985.  ISBN 951-23-2249-8
Goldberg, Kaarina: Petokylän Ilona Ilves.  Karisto, 1987.  ISBN 951-23-2437-7
Goldberg, Kaarina: Rämäpäinen robotti.  Otava, 1995.  ISBN 951-1-13480-9
Goldberg, Kaarina: Senni ja Safira – Vanhuus ei tule yksin.  Karisto, 2010.  ISBN 978-951-23-5274-6
Goldberg, Kaarina: Senni ja Safira – Kurtturuusut.  Karisto, 2011.  ISBN 978-951-23-5448-1
Goldberg, Kaarina: Senni ja Safira – Teräsmuorit.  Karisto, 2012.  ISBN 978-951-23-5578-5
Goldberg, Kaarina: Voi vitsi, mikä virus!.  BoD, 2018.  ISBN 978-9528003700
Drufva, Juha - toimittaja, Goldberg, Kaarina - kuvitus: Rukiista ruokaa – eläkeläisten tarinoita.  Eläkeläiset ry, 2010.  ISBN 978-952-92-6883-2
Rechberger,Petra, Goldberg, Kaarina - kuvitus: Billy ist anders.  Bayer Verlag, 2011.  ISBN 978-3-902814-68-5
Conservative Political Action Conference

| Conservative Political Action Conference (CPAC) |
| --- | --- |

Päivämäärä:  Ajankohta vaihtelee
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Gaylord National Resort & Convention Center, Maryland, Yhdysvallat
Ensimmäisen kerran:  1974
Seuraavan kerran:  19-22.2.2025
Kävijöitä:  yli 20 000
Järjestäjä:  American Conservative Union
Kotisivut
The Conservative Political Action Conference (lyh. CPAC, /ˈsiːpæk/) on Yhdysvalloissa vuosittain järjestettävä konservatiivisia aktivisteja, vaikuttajia ja poliitikkoja kokoava poliittinen konferenssi. CPAC on Yhydsvaltain konservatiivien suurin vuosittainen tapahtuma. Tapahtuma on järjestetty perinteisesti Marylandissa Gaylord National Resort & Convention Centerissä. Tapahtuman järjestäjä on American Conservative Union. Tapahtumaan osallistuu vuosittain yli 20 000 ihmistä.
Historia

Ensimmäinen CPAC järjestettiin vuonna 1974 Young Americans for Freedom- ja American Conservative Union-järjestöjen yhteistyönä. Tapahtumaa järjestävä American Conservative Union on ollut konservatiivisen liikkeen keskeinen tekijä oikeistolaisen politiikan muotoilussa 1970-luvulla Watergate-skandaalin jälkeen. CPAC:n vaikutusvalta kasvoi erityisesti 2000-luvulla.
CPAC on toiminut ensimmäisenä merkittävänä kansallisena alustana muun muassa Ronald Reaganin ja Texasin kuvernööri George W. Bushin nousulle presidenttiyteen. CPAC oli merkittävä alusta myös teekutsuliikkeelle, joka teki itsensä tunnetuksi vuonna 2010 demokraattien valtaannousun ja Barack Obaman presidenttiyden jälkeen. Myös Donald Trump oli CPAC:in puhujana vuosina 2013–2015, ennen kuin hän ilmoitti presidenttiehdokkuudestaan kesällä 2015.
Vuonna 2016 CPAC:n osallistujat jakautuivat Trumpia kannattavien ja häneen skeptisesti suhtautuvien välillä. Vuonna 2016 Ted Cruz oli konferenssikävijöiden suosikkiehdokas. Sittemmin Trump on vakiinnuttanut kannatuksensa republikaaneissa ja laajemmin Yhdysvaltian keskustaoikeistossa.
2020-luvulla CPAC:n pääpaino on ollut Yhdysvaltain vasemmistolaisen sosialismin torjumisessa, mikä oli myös republikaanien pääviesti vuoden 2020 vaaleissa. Vuoden 2021 konferenssissa on käsitelty muun muassa kulttuurikonservatiiveille tärkeitä kysymyksiä, kuten Cancel-kulttuurin sekä perinteisessä mediassa ja verkossa esitettyjen väitteiden ja Bidenin hallinnon ja demokraattien torjuntaa.
Sisältö

Suuri osa tapahtumasta koostuu teemakeskusteluista, toimijoiden koulutuksesta, konservatiivisten johtajien linjapuheista sekä iltajuhlista. CPAC:issa järjestetään vuosittain kyselyitä, joilla mitataan republikaanien näkemyksiä seuraavasta presidenttiehdokkaasta.
Merkitys

CPAC on amerikkalaisen konservatiivisen liikkeen eri suuntausten kohtamaispaikka. Tapahtuma on toiminut tärkeänä kanavalla konservatiiviselle yhteenliittymällä tavoitteiden järjestämisesssä sekä yhtenäisen poliittisen identiteetin muodostamisessa liberalismin vastakohtana. CPAC:issa esitetyt näkemykset ovat usein toimineet myös ennakointina siihen, millaiseksi konservatiivinen politiikka on muotoutumassa.
CPAC maailmalla > Australia

Australian CPAC on järjestetty vuosittain vuodesta 2019 lähtien. Ensimmäinen Australian CPAC järjestettiin Sydneyssä ja kyseessä oli toinen Yhdysvaltain ulkopuolella järjestetty CPAC-tapahtuma. Ensimmäisessä Australian CPAC:issa oli puhujana brittipoliitikko Nigel Farage.
CPAC maailmalla > Brasilia

Brasilian CPAC-tapahtumaa on järjestetty vuodesta 2019 lähtien. Tapahtuma sai alkunsa Eduardo Bolsonaron ja ACU:n puheenjohtaja Matt Schlappin yhteistyöstä. Toisen kerran Brasilian CPAC järjestettiin syyskuusssa 2022, kolmannen kerran kesäkuussa 2022 ja neljännen kerran syyskuussa 2023. Tapahtumaa on järjestetty eri puolilla Brasiliaa.
CPAC maailmalla > Etelä-Korea

Korean CPAC (lyh. KCPAC) perustettiin vuonna 2019 suojelemaan ja säilyttämään konservatiivisia arvoja sekä taistelemaan Etelä-Koreassa vallitsevaa autoritaarisen sosialismin uhkaa vastaan. Korean CPAC toimii Yhdysvaltain CPAC:n virallisena kumppanina ja se osallistuu ruohonjuuritason koulutustoimintaan sekä edistää yhteistyötä amerikkalaisten ja korealaisten poliittisten johtajien välillä. KCPAC:n vuosittainen tapahtuma järjestetään Soulissa.
CPAC maailmalla > Japani

CPAC Japan (aikaisemmin J-CPAC) on järjestetty Japanissa joka vuosi vuodesta 2017 lähtien. Japanin CPAC tarjoaa konservatiivisille päättäjille, virkamiehille ja toimijoille foorumin syventää ja laajentaa tietämystään. Japanin CPAC-konferenssiin ovat kuuluneet muun muassa Valkoisen talo entinen kansliapäällikkö Mick Mulvaney, edustajainhuoneen ja senaatin jäseniä sekä japanilaista poliitikoista Akira Amari ja Tomomi Inada.
CPAC maailmalla > Meksiko

Meksikon CPAC järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2022. Toisen kerran Meksikon CPAC järjestettiin elokuussa 2024. Tapahtumassa oli mukana johtajia Meksikosta, Yhdysvalloista sekä Etelä- ja Keski-Amerikasta. Vuoden 2024 tapahtumassa oli puhujina muun muassa Eduardo Verástegui, Matt Schlapp, Javier Milei, Ted Cruz ja Ric Grenell.
CPAC maailmalla > Unkari

Unkarin CPAC järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2022. Ensimmäisen vuoden teemana oli Koti, uskonto ja isänmaa-kolmikon puolustaminen sivistyksellisenä vähimmäistasona. Vuonna 2023 teemana yhteistyön syventäminen United We Stand-teemalla, jota Viktor Orbán kuvasi erityisesti hallitsemattoman maahanmuuton, sukupuoli-ideologian ja sodan vastustamisena. Vuoden 2024 tapahtumassa korostettiin rauhan kannattamasti ja globalismin vasstaisuutta. Vuoden 2024 tapahtumaan osallistui noin 3 000 vierasta, 500 ulkomaalaista vierasta sekä lähes 80 puhujaa kaikista maanosista. Lisäksi tapahtumaan osallistui myös lehdistön edustajia sekä näytteilleasettajia ja ajatushautomoita.
Aiheesta muualla

Tapahtuman verkkosivusto (englanniksi)
Presidentti Ronald Reagan puhuu vuoden 1985 CPAC-kokouksessa.
Presidentti George W. Bush puhuu vuoden 2008 CPAC-konferenssissa.
Vuoden 2022 CPAC Floridassa.
Emma Molin

| Emma Molin |
| --- | --- |
 Molin vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1979 (ikä 45) Västerhaninge, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Emma Molin (s. 16. toukokuuta 1979 Västerhaninge) on ruotsalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän tuli tunnetuksi Grotesco-huumoriryhmän jäsenenä. Vuonna 2022 sai ensi-iltansa hänen esikoisohjauksensa, kokoillan elokuva Göta kanal 4. Molin on myös muun muassa ääninäytellyt Insidan ut 2 -lastenelokuvassa, juontanut Sveriges Radion P3 Guld -musiikkigaalaa ja kilpaillut På spåret -tietovisailussa.
Yksityiselämä

Molin oli pitkään naimisissa näyttelijä Jakob Setterbergin kanssa ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Pari erosi vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emma Molin Wikimedia Commonsissa
Vertaa.fi

Vertaa.fi on sivusto, jossa kuluttajat voivat vertailla tuotteita hinnan, toimitusajan ja arvostelujen perusteella. Vertaa.fi on perustettu vuonna 2000.
Historiaa

Ben Kerkhof perusti Vertaa.fi:n vuonna 2000. Vertaa.fi on osa hollantilaista Compare Groupia, johon kuuluu viisi muuta vertailusivustoa kolmessa eri maassa.
Liiketoimintamalli

Vertaa.fi:n liiketoimintamalli perustuu liidienselvennä generoinnistaselvennä  verkkokaupoille ”hinta per klikkaus” hinnoittelullaselvennä .
Aiheesta muualla

Vertaa.fi
Compare Groupin vertailusivustot:
Vergelijk.nl (hollanniksi)
Vergelijk.be (hollanniksi)
Comparer.be (ranskaksi)
Comparer.fr (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Hrim-2

| Hrim-2 Sapsan |
| --- | --- |
 Hrim-2-ohjuksen malli vuonna 2016.
Tyyppi:  ballistinen ohjus
Valmistushistoria
Valmistaja:  Pivdenne
Valmistusmaa:   Ukraina
Hrim-2 (ukr. Грім-2) eli Sapsan (ukr. Сапсан) on Ukrainassa kehitetty lyhyen kantaman ballistinen ohjus. Ukrainalaista ohjusta on kehitelty 1990-luvulta alkaen ja nykymuodossaan ainakin vuodesta 2006. Sitä on sanottu käytetyn Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022. Ohjusjärjestelmää on suunniteltu käytettävän maa-, meri- ja ilmakohteita vastaan. Ohjuksen kantama on eri arvioiden mukaan 500–700 kilometriä.
Kehitys

Hrim-2-ohjuksen kehitystyön alku liittyi Neuvostoliiton romahtamiseen ja tarpeeseen korvata Ukrainan asevoimien neuvostokautiset Totška-U-ohjukset. Uuden ohjuksen kehittelyn aloitti Pivdenne Ukrainan Dniprossa vuonna 1994 ja se tunnettiin alkujaan nimellä Borysfen. Projekti sai uutta tuulta alleen presidentti Viktor Juštšenkon kaudella vuonna 2006. Tuolloin kaavailtiin uutta monikäyttöistä ohjuskompleksia nimellä Sapsan, jonka tarkoitus oli kyetä iskeä kohteisiin ilmassa, maassa ja merellä. Hankkeen etenemistä haittasi kuitenkin rahoituksen puute. Vuosina 2006–2013 ohjuksen kehittelyyn sijoitettiin vain 25–40 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, tai noin 5–10 prosenttia sen alkujaan kaavaillusta budjetista. Vuonna 2013 silloinen puolustusministeri Pavlo Lebedjev keskeytti hankkeen rahoituksen.
Venäjä miehitti Ukrainan Krimin niemimaan vuonna 2014, mikä herätti uudelleen kiinnostuksen kotimaista ohjusprojektia kohtaan. Pivdenne ehdotti Sapsan-hankkeen elvyttämistä. Vuyonna 2016 Sapsanin ohella suunniteltiin Hrim-2-ohjusta, joka oli Sapsan-ohjukseen perustunut vientiversio. Vientiversio herätti kiinnostusta esimerkiksi Saudi-Arabiassa. Vuonna 2019 Saudi-Arabiassa ja Ukrainassa oli valmistettu kaksi laukaisualustaa, ja ukrainalaiset puolustusalan yritykset olivat valmistaneet 12 rakettimoottoria. Helmikuussa 2021 puolustusministeri Andri Tarankuvaili Sapsan-ohjuksen olevan 80-prosenttisesti valmis.
Venäjän hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, ja ohjuksen kehityksen yksityiskohdista vaiettiin. Ukrainalaisen prikaatikenraali Serhi Baranovin mukaan Hrim-2-ohjusta käytettiin iskussa Venäjälle 3. marraskuuta 2023. Elokuussa 2024 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmoitti Ukrainan koekäyttäneen uutta ballistista ohjusta. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan koekäytetty ohjus oli todennäköisesti Sapsan tai siihen perustuva ohjus. Ohjuksen kokeilupaikasta ei annettu yksityiskohtia. Jotkut asiantuntijat ovat arvelleet sitä koekäytetyn taistelukentällä.
Venäjän puolustusministeriö on väittänyt sitten maaliskuun 2023 maan ampuneen alas useita Hrim-2- tai Sapsan-ohjuksia.
Ominaisuudet

Ohjuksen yksityiskohdista on tiedotettu vain harvoin vuonna 2022 alkaneen sodan jälkeen. Ohjus on kehitelty INF-sopimuksen puitteissa. Vuonna 1987 Neuvostoliiton ja Yhdysvaltojen välillä solmittu sopimus kielsi uusien keskimatkan eli 500–5 500 kilometrin toimintasäteen ohjusten kehittelyn. Sapsanin väitetty toimintasäde olisi näin korkeintaan 500 kilometriä. Ukrainan asevoimia varten Hrim-2-ohjuksesta väitetään kuitenkin kehitetyn myös 700 kilometrin toimintasäteen paranneltu versio. Kehitystyönsä aikana ohjus tähdättiin vastaamaan venäläisen Iskander-ohjuksen ominaisuuksia. Se voisi näin lähestyä kohdettaan aeroballistisilla radoilla vältellen mahdollisia torjuntajärjestelmiä.
Oletetun toimintasäteensä puolesta Sapsan ei voi iskeä kohteisiin esimerkiksi Moskovassa saakka. Se riittää kuitenkin iskemään kohteisiin esimerkiksi Krimin niemimaalla. Ohjuksen käyttöä eivät myöskään rajoittaisi länsimaiden Ukrainalle toimittamille aseille asetetut rajoitteet, kuten lupa iskeä vain tietylle etäisyydelle maiden välisestä rajasta.
Ohjuksen laukaisualusta Ukrainan itsenäisyyspäivän paraatin harjoituksissa vuonna 2018.
Ari Ahola

Ari Olavi Ahola (s. 18. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen Espoossa asuva kirjailija.
Aholan esikoisromaani, Suomen rajaseutujen elämää kuvannut Rajan miehet, sai J. H. Erkon palkinnon 1979. Myöhemmin Ahola on kirjoittanut novelleja, radiokuunnelmia sekä historiallisia romaaneja.
Teokset

Rajan miehet.  Helsinki:  Tammi, 1979.  ISBN 951-30-4943-4
Ei kenenkään maa.  Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-30-5224-9
Aivan kuin nainen.  Helsinki:  Tammi, 1982.  ISBN 951-30-5582-5
Yhden päivän tulevaisuus.  Helsinki:  Tammi, 1984.  ISBN 951-30-6138-8
Kunnian mies.  Helsinki:  Tammi, 1987.  ISBN 951-30-6791-2
Rakkauspeli.  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9569-X
Kuinka voit rakkaani, kuunnelma. 1991
Angelinon herkku, kuunnelma. 1991
Avunpyyntö, kuunnelma. 1993
Niskuri.  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0518-0
Aristos. Kreikka 633–629 eaa..  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3260-9
Tavanomaisia sotatoimia. Räisälä 1944 – Loimola 1940 - Äänislinna 1942.  Helsinki:  Siltala, 2012.  ISBN 978-952-234-124-2
Sehlabatheben kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Qacha’s Nekin alue, Lesotho
Pinta-ala:  69,5 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  kansallispuisto
Perustettu:  1969 
Luokitus:  UNESCOn maailmanperintöluettelokohde (d) (2013) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sehlabatheben kansallispuiston maisemaa
Sehlabatheben kansallispuisto on Lesothossa sijaitseva kansallispuisto. Sen pinta-ala on 6805 hehtaaria ja se sijaitsee Qacha’s Nekin alueella Lesothon kaakkoisrajalla. Sehlabatheben kansallispuisto on Lesothon ensimmäinen ja pitkään myös ainut kansallispuisto. Sehlabatheben kansallispuisto muodostaa osan Etelä-Afrikan ja Lesothon rajalla sijaitsevasta Maloti-Drakensbergin puistosta, joka on Unescon maailmanperintökohde ja samalla Lesothon ensimmäinen maailmanperintökohde.
Alueen geologia ja maaperä

Sehlabatheben kansallispuiston on Clarenin muodostuman päällä ja eroosion aiheuttaman hiekkakiven kulumisen myötä alueelle on muodostunut monenlaisia kivisiä kaaria, luolia, altaita sekä muita muotoja. Alueen geologiset muodot ovat syntyneet viimeisten 200 miljoonan vuoden aikana eli triaskaudelta tähän päivään mennessä. Kansallispuiston maaperä on suurimmaksi osaksi eri alueilta peräisin olevaa hiesua.