stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hjalmar Hammarskjöld
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hjalmar Hammarskjöld Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Karl Staaff | Ruotsin pääministeri 1914-1917 | Seuraaja: Carl Swartz |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Korail

| Korail |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  valtionyhtiö
Perustettu:  2005 (alun perin 1899)
Toimitusjohtaja:  Yeon-Hye Choi
Kotipaikka:   Daejeon, Etelä-Korea
Toiminta-alue:  Etelä-Korea
Toimiala:  rautatieliikenne
Tuotteet:  matkustaja- ja tavaraliikenne
Liikevaihto:  5 100 mrd. wonia (3,6 mrd. €)
Nettotulos:  340 mrd. wonia (240 milj. €)
Henkilöstö:  28 000 (31.7.2015)
Tytäryhtiöt:  Korail Retail, Korail Logis, Korail Tourism Development, Korail Networks, Korail Tech
Omistaja:  Etelä-Korean valtio 100 %
Kotisivu:  info.korail.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Korail (kor. 코레일, Koreil, tarkemmin hangul: 한국철도공사; hanja: 韓國鐵道公社; uudistettu latinisaatio: Hanguk cheoldo gongsa, ’Korean rautatieyhtiö’) on Etelä-Korean valtiollinen junayhtiö, joka harjoittaa rautatieliikennettä Etelä-Koreassa. Yhtiön pääkonttori on Daejeonissa.
Historiaa

Rautatieliikenne Koreassa alkoi vuonna 1899. Ensimmäinen rataosuus oli Gyeongin-reitti Incheonista Souliin. Rautateitä rakennettiin 1900-luvun alussa niin, että ne yhdistivät koko niemimaan suurimmat kaupungit.
Etelä-Korean valtiollinen rautatieyhtiö, nykyisen Korailin ja KRNA:n edeltäjä, perustettiin vuonna 1963. Rataverkko ja junaliikenne eriytettiin vuonna 2005.
Soulin ensimmäinen metrorata otettiin käyttöön vuonna 1974. Metroverkostoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 reittejä oli 12 kpl ja rataverkoston laajuus oli 526 kilometriä. Suurnopeusjunaliikenne (KTX) alkoi vuonna 2004. KTX-rataverkkoa on laajennettu, ja sen pituus oli vuonna 2015 556 kilometriä.
Liikenne

Korail liikennöi Etelä-Korean rautatiet omistavan ja hallinnoivan valtion rautatieyhtiön (hangul: 국가철도공단; hanja: 國家鐵道公團; uudistettu latinisaatio: Gugka cheoldo gongdan) radoilla. Yhtiö harjoittaa tavaraliikennettä sekä henkilöliikennettä niin suurnopeusjunilla, metrojunilla kuin perinteisillä taajama- ja kaukojunilla.
Korailin junissa oli vuonna 2015 noin 134 milj. matkustajaa ja kuljetetun tavaran määrä oli 37 milj. tonnia.
Liikenne > Liiketoiminnan tunnuslukuja

Korailin myyntitulot olivat vuonna 2014 noin 70 % liikevaihdosta ja jakaantuivat seuraavasti:
| Osa-alue | Myynti mrd>  ₩ | Myynti mrd>  €  (1 € = 1 400 ₩) | Reitistö, km |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaukoliikenne | 2 188 | 1,6 | 3 606 |
| * suurnopeusliikenne | 1 672 | 1,2 | 554 |
| * muu kaukoliikenne | 516 | 0,4 | 3 052 |
| Paikallisliikenne | 777 | 0,6 | 526 |
| Tavaraliikenne | 369 | 0,3 | 3 064 |
| Muu toiminta | 186 | 0,1 | - |
| Yhteensä | 3 520 | 2,5 | 3 825 |
Liikenne > Suurnopeusliikenne

Korailin suurnopeusjunaliikenne alkoi vuonna 2004. KTX-suurnopeusjunia kulkee neljällä reiteillä:
| Reitin nimi | Reitti | Matka-aika |
| --- | --- | --- |
| Gyeongbu | Incheon–Soul–Daejeon–Busan | Soul–Busan 2.09 h |
| Honam | Incheon–Soul–Daejeon–Iksan–Mokpo | Soul–Mopko 2.58 h |
| Gyeongjeon | Incheon–Soul–Daejeon–Jinju |  |
| Jeonla | Incheon–Soul–Daejeon–Iksan–Yeosu |  |
Liikenne > Kaupunkiliikenne

Koraililla on metro- ja taajamajunaliikennettä Soulissa ja sen lähiympäristössä. Verkoston pituus on yhteensä 539 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korail Wikimedia Commonsissa
Kapryylihappo

| Kapryylihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Oktaanihappo
CAS-numero:  124-07-2
PubChem CID:  379
SMILES:  CCCCCCCC(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H16O2
Moolimassa:  144,21 g/mol
Sulamispiste:  16,7 °C
Kiehumispiste:  239,7 °C
Tiheys:  0,910 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,068 g/100 ml
Kapryylihappo (eng. Caprylic acid) (tunnetaan myös nimellä oktaanihappo) on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä esiintyy muun muassa nisäkkäiden tuottamassa maidossa, kookosöljyssä ja öljypalmun (Elaeis guineensis) tuottamassa palmuöljyssä. Kapryylihappoa käytetään mm esterinä parfyymeissä ja hoitona bakteerien aiheuttamaan tulehdukseen.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Kapryylihappo (samoin kuin kapronihappo ja kapriinihappo) on saanut nimensä vuohien mukaan (latinaksi capra).
Aiheesta muualla

Rasvat
PubChem: Octanoic acid9 (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Caprylic acid (englanniksi)
DrugBank: Caprylic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Octanoic acid (englanniksi)
ChemBlink: Octanoic acid (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Caprylic-acid (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – caprylic acid (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – caprylic acid (englanniksi)
Rasvahapot
| --- | --- |
Tyydyttyneet:  Etikkahappo (C2)  Propionihappo (C3)  Voihappo (C4)  Valeriaanahappo (C5)  Kapronihappo (C6)  Enantyylihappo (C7)  Kapryylihappo (C8)  Pelargonihappo (C9)  Kapriinihappo (C10)  Hendekaanihappo (C11)  Lauriinihappo (C12)  Tridekyylihappo (C13)  Myristiinihappo (C14)  Pentadekyylihappo (C15)  Palmitiinihappo (C16)  Margariinihappo (C17)  Steariinihappo (C18)  Nonadekyylihappo (C19)  Arakidihappo (C20)  Heneikosyylihappo (C21)  Beheenihappo (C22)  Trikosyylihappo (C23)  Lignoseriinihappo (C24)  Pentakosyylihappo (C25)  Keroottihappo (C26)  Heptakosyylihappo (C27)  Montaanihappo (C28)  Nonakosyylihappo (C29)  Melissiinihappo (C30)  Henatriakontyylihappo (C31)  Lakkerihappo (C32)  Psylliinihappo (C33)  Geddiinihappo (C34)  Keromuovihappo (C35)  Heksatriakontyylihappo (C36) 
Omega-1: Undekyleenihappo (11:1)
Omega-3:  Alfalinoleenihappo (18:3)  Rumeleenihappo (18:3)  Parinaarihappo (18:4)  Stearidonihappo (18:4)  Eikosapentaeenihappo (20:5)  Dokosaheksaeenihappo (22:6) 
Omega-5:  Myristoleiinihappo (14:1)  Granaattiomenahappo (18:3)  Trumpettipuuhappo (18:3) 
Omega-6:  Linolihappo (18:2)  γ-linoleenihappo (18:3)  Kehäkukkahappo (18:3)  Pinoleenihappo (18:3)  Dihomo-γ-linoleenihappo (20:3)  Podokarpiinihappo (20:3)  Arakidonihappo (20:4)  Dokosatetraeenihappo (22:4) 
Omega-7:  Palmitoleiinihappo (16:1)  Vakseenihappo (trans-18:1)  Rumeenihappo (18:2)  Paulliinihappo (20:1) 
Omega-9:  Oleiinihappo (18:1)  Elaidiinihappo (trans-18:1)  Eikoseenihappo (20:1)  Erukahappo (22:1)  Nervonihappo (24:1)  Meadin happo (20:3) 
Omega-12: Petroseliinihappo (18:1)
Ramotswa

| Ramotswa |
| --- | --- |
 Ramotswa
 Koordinaatit: 24.8700°S, 25.8689°E 
Valtio:   Botswana
Hallintoalue:  South-East District
Väkiluku (2022)  ():  33 271
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ramotswa (engl. Village Ramotswa) on kylä Botswanan South-East Districtissä ja tämän alueen hallinnollinen keskus. Ramotswa sijaitsee linnuntietä 24 kilometriä pääkaupunki Gaboronen keskustasta etelään.
Sivutie Ramotswassa (kiertotie sadekauden varalta).
Ramotswan väkiluku vuonna 2022 oli 33 271  (2011: 28 952 as.).
Väestön valtaosa kuuluu baleti-heimoon, joka on yksi Botswanan pääheimoista.
Köppenin ilmastoluokituksessa Ramotswa kuuluu kuumaan aroilmastoon (BSh). Vuoden keskilämpötila on 20,5 °C ja keskimääräinen vuosisademäärä yltää 441 millimetriin. Marras–helmikuussa eli paikallisen kesän kuukausina kuukauden keskilämpötila on noin +25 °C. Kesä–heinäkuussa (eli eteläisen pallonpuoliskon talvella) keskilämpötila putoaa 13–14 °C:een tietämille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramotswa Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat
Tiibetin ylänkö

Tiibetin ylänkö satelliittikuvassa. Ylänkö sijaitsee etelässä sijaitsevan Himalajan vuoriston ja pohjoisessa sijaitsevan Taklimakanin aavikon välissä.
Tiibetin ylänkö (tiibetiksi  བོད་ས་མཐོ།, Wylie: bod sa mtho; kiin.  青藏高原, pinyin Qīngzàng Gāoyuán) on maailman laajin ja korkeimmalla sijaitseva ylänkömaa Keski-Aasian eteläosassa Länsi-Kiinassa Kunlunvuorten ja Himalajan välissä. Ylängön pinta-ala on lähteestä riippuen noin 2,2 tai 2,6 miljoonaa neliökilometriä ja se on keskimäärin 4 800–4 900 metriä merenpinnan yläpuolella. Ylängöllä on yli 7 000 metrin korkeuteen kohoavia lumihuippuisia vuoria. Kiinan hallinnollisista alueista Tiibetin autonominen alue ja Qinghai sijoittuvat kokonaisuudessaan ylängölle.
Tiibetin ylängöllä saattaa olla kesäisin hyvin kuumaa ja talvisin kylmää. Sade kertyy lähinnä kesän sadekautena. Ikirouta ulottuu laajalle alueelle ylätasangolla. Ilma on ohutta eli ilmanpaine on pieni. Alue on laajalti karua tai matalakasvuista, usein lähinnä ruohoja, heiniä ja saramaisia kasveja, jos niitäkään. Puita kasvaa alavammassa länsi- ja eteläosassa. Tiibetin ylängön tärkein elinkeino on paimentolaisuus; ihmiset paimentavat muun muassa lampaita ja jakkeja.
Maantiede

Tämä 'maailman katoksi' kutsuttu ylänköalue on kohonnut ja poimuttunut pääosin alppilaisten (tertiääristen ja mesotsooisten) vuorijonojen muodostumisen yhteydessä. Tiibet sisältää itä–länsi-suuntaisia vuorijonoja, jotka yhtyvät lännessä jopa yli 8 000 metriä korkeaksi Karakorumiksi sekä Pamirin ja Hindukušin solmuiksi. Idässä jonot kääntyvät kaakkoon. Jonojen väliin jää laaksoja, jotka laajenevat keskiosassa matalareunaisiksi altaiksi. Keski- eli Sisä-Tiibetin korkeuserot ovat lähes poikkeuksetta alle 500 m, kun taas itäosassa vuorottelevat kaakkoissuuntaiset vuorijonot ja niiden väliset syvät rotkomaiset jokilaaksot. Himalajan (Mount Everest, tiib. Jolmo Lungma eli Tšomolungma, 8 848 m) sekä Transhimalajan ja Karakoramin välissä sijaitsevat Brahmaputran (Tiibetissä Tsangpon), Induksen ja Sutlejin yläjuoksut syvän ja leveydeltään vaihtelevat laakson pohjalta.lähde?
Tiibetin keskusta muodostuu Kunlunin ja Transhimalajan välissä sijaitsevasta laskujoettomasta Tšangtangin ylängöstä, jonka korkeus on 4 500–5 000 m merenpinnasta sekä pituus 2 400 km (länsi–itä-suunnassa) ja leveys 700–800 km (pohjois–etelä-suunnassa). Keskiosan merkittävin vuorijono on Tanglha (Tanggulashamai). Ylängön keskiosan laaksot ovat noin 4 500–4 800 metrin korkeudessa.
Tiibetin ylängön koillisosa Tsighain ylänkö sijaitsee Nanšanin ja sen jatkeen Astin Taghin (Altyn Tagh eli Aerjinshanmai) sekä Kunlunin eteläisen pääjonon Bjan Karan (Bayankalashanmai) välissä. Sen pohjoisosassa ovat Tsaidamin allas ja Kukunor, Kiinan suurin suolajärvi. Tiibetin Kaakkoisraja on epämääräinen. Kiinan ja Taka-Intian suurimpien jokien (Keltainenjoki, Jangtse, Mekong ja Salween) yläjuoksut alkavat Tiibetin lumi- ja jäähuippuisilta vuorilta melko läheltä toisiaan ja laskevat samansuuntaisten vedenjakajavuorten (Bajan Karan vuoristo, Ningjingshan ja Taniantawengshan) Välissä eteläkaakkoon (Huangho kuitenkin koilliseen. Transhimalaja on Sisä-Aasian laskujoettomien seutujen sekä Intian valtamereen laskevien vesien (Indus, Ganges ja Brahmaputra eli Yaluzangbujiang) välinen päävedenjakaja. Tšangtangissa on vuorijonojen välisiä painanteita, jotka ovat pakkasrapautumalla syntyneen soran täyttämiä ja tasaamia tai laskujoettomien matalien suolajärvien (muun muassa Namuhu, Qilinhu, Tanggulahu ja Anglalnghu) peittämiä. Ylängöllä on paikoin kuumia kivennäislähteitä.
Maantiede > Hallinnolliset alueet

Hallinnollisesti Tiibetin ylänkö ulottuu Kiinassa kuuteen maakuntatason hallintoalueseen. Tiibetin autonominen alue ja Qinghai sijaitsevat kokonaisuudessaan ylängöllä. Lisäksi Yunnanin luoteisnurkka, Setšuanin länsiosa, lounaisosia Gansun ja eteläosia Sinkiangin alueista sijoittuu ylängölle.
Ylängön kiinankielinen nimi koostuu Qinghain ja Tiibetin autonomisen alueen lyhennenimistä (Qīng ja Zàng) ja sanasta gāoyuán ’ylänkö’. Kiinankielisen nimen merkitys on siis ’Qinghain–Tiibetin ylänkö’.
Ilmasto

Vaikka onkin subtrooppisella vyöhykkeellä, Tiibetin ylängön ilmasto on ankara alueen korkeuden ja kuivuuden takia.
Auringon paiste on voimakasta Tiibetin ylängöllä, mutta ilma ohutta. Ohut kuiva ilma lämpiää nopeasti auringossa, mutta yöllä lämpötila laskee nopeasti.
Tiibetin ylängön ilmasto on kylmä, tuulinen ja kuiva, mutta etelässä ja varsinkin idässä säät ovat leppeämpiä. Ilmastolliset erot ylängön pohjois- ja eteläosien välillä ovat suuret. Keski-, länsi- ja pohjoisosien ilmasto on äärimmäisen mantereinen. Ainoastaan itäiset ja eteläiset reuna-alueet ovat monsuunin vaikutuksen alaisia. Kesällä on monesti olla hiekkamyrskyjä ja talvella päivien mittaisia lumimyrskyjä.
Kesäkuukausien keskilämpötila on Pohjois-Tiibetissä, Tšangtangissa 10–15 °C ja vuotuinen sademäärä alle 100 mm. Pohjoisosissa tammikuun keskilämpötila on −20 °C. Yleensä sademäärät nousevat luoteesta kaakkoon. Myös Tsinghain itäosat ovat Tiibetin reunavuorten piirissä ilmasto saattaa vaihtua suppealla alueella subtropiikista (laakson pohja) nivaaliin (lumi-ilmaston) vyöhykkeeseen.
Lumiraja on Itä-Tiibetissä 4 700 m ja Keski-Tiibetissä 6 100 m. Ylängöllä saattaa lämpimänä vuodenaikana olla päivällä +20 °C ja yöllä −10 °C. Harvat sateet tulevat yleensä lumi-, räntä- ja raekuuroina, tavallisimmin kesällä. Niinpä sää on nopeasti vaihteleva ylängöllä, ja ilma saattaa kylmetä äkkiä.
Talvi kestää noin kuusi kuukautta, jolloin on jatkuvasti kovia tuulia. Tsangtangissa lämpötila voi pudota vuorokauden sisällä 27 °C. Paras vuodenaika ihmisille Tiibetissä on toukokuusta marraskuun alkuun, jolloin Etelä-Tiibetin laaksoissa on melko leutoa. Touko–kesäkuussa esiintyy kuitenkin pölymyrskyjä. Heinä–elokuussa on sadekausi, jolloin sataa noin puolet vuoden sateesta. Loka–marraskuussa on alavilla Tiibetin alueilla päivisin melko lämmintä, ja ilma on yleensä aurinkoinen. Korkealla ylängöllä lumi häiritsee liikennettä joulu–helmikuussa, mutta alemmalla sijaitsevat Lhasan, Shiangtsen ja Tsetangin laaksot pysyvät melko lumettomina. Maaliskuussa on jo melko lämpimiä, aurinkoisia päiviä. Kevät tulee Tiibetiin vasta huhtikuussa, mutta tällöinkin saattaa tulla äkillisiä kylmenemisiä. Noin 3 600 metrin korkeudessa Etelä-Tiibetissä Lhasan seuduilla sataa erittäin vähän lokakuusta huhtikuuhun. Sademäärä on Tiibetin pohjoisosaan verrattuna runsaampaa, 500–1 500 mm vaihdellen monsuunin mukaan vuodesta toiseen.
Kasvillisuus

Tiibetin ylängön laaksojen kasvillisuus on usein harvaa ja niukkaa, pääosin heiniä, saroja ja matalia ruohomaisia kasveja. Kasvillisuus on ylängöllä on osin kylmää melkein kasvitonta aavikkoa, mutta pääosin kylmää vuoristoaroa ja vuoristoniittyä.
Pohjois-Tiibetissä Tšangtangissa on laajoja lumi- ja jääkenttiä sekä kivi- ja soralakeuksia, jotka ovat korkeintaan jäkälän ja sammalen peittämiä aavikoita tai kserofyyttisiä patjakasveja ja kääpiöpensaita kasvavia aavikkoaroja. 
Paikoin on lisäksi mätässoita ja suolajärvien rannoilla suolasoita. Kukunorin altaassa kasvillisuus on jo melko rehevää. Vasta Etelä- ja Kaakkois-Tiibetissä on sulkeutuneita metsiä, joiden puulajit (muun muassa laakeripuut, eräät kesävihannat lehtipuut, kuuset ja lehtikuuset) vaihtuvat kasvupaikan korkeuden mukaan. Suotuisten kosteusolojen vuoksi metsäraja kohoaa kaakossa (Setšuan) 4 600 metriin. Metsärajan yläpuolella on alppiruusupensaikkoa ja ruohikkoa. Lumiraja tulee vastaan 4 000–6 000 metrin korkeudella.lähde?
Eläimistö

Ylängön monestikin uhanalaisia eläimiä ovat villijakki , argaali, kiangi (tiibetiläinen villiaasi), myskihirvi, valkohuulihirvi, tiibetingaselli, chiru (tiibetiläinen antilooppi), bharaali, murmeli, pika (Himalajan hiirijänis). Petoja ovat lumileopardi, susi, ilves, ruskea tiibetinkarhu (eli sepelkarhu). Eräs harvinaisuus on lumiapina. Haaskalinnut ovat yleisiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiibetin ylänkö Wikimedia Commonsissa
Tibetan Plateau - The Big Melt (4/2010) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (nationalgeographic.com)
Geology of the Tibetan Plateau (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ucc.nau.edu)
The Qinghai-Tibetan plateau: how high do Tibetans live? (2001) (englanniksi) (ncbi.nlm.nih.gov)
Plateau of Tibet (osin pääsyltään rajoitettu artikkeli) (englanniksi) (britannica.com)
Tiibetin ylängön kartta.(saksaksi)
Tiibetin ylätasankoa Nacqun piirissä.
1,3-propaanidioli

| 1,3-propaanidioli |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  504-63-2
PubChem CID:  10442
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H8O2
Moolimassa:  76,09 g/mol
Ulkomuoto:  väritön, neste
Sulamispiste:  −32 °C
Kiehumispiste:  214 °C
Tiheys:  1,05 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 100 g/l (20 °C)
1,3-propaanidioli on kahdenarvoinen alkoholi eli dioli, koska se sisältää kaksi hydroksyyliryhmää (-OH). Se on palavaa ja puhtaassa muodossaan väritöntä ja hajutonta nestettä. 1,3-propaanidiolin kemiallinen kaava on C3H8O2 ja rakennekaava  HOCH2 CH2CH2OH. 1,3-propaanidiolista käytetään myös nimiä 1,3-propyleeniglykoli ja propaani-1,3-dioli. Tämän yhdisteen isomeeri on haaroittunut 1,2-propaanidioli eli propyleeniglykoli.
1,3-propaanidiolin moolimassa on 76,094 g/mol, sulamispiste −32 °C, kiehumispiste 214 °C, tiheys 1,05 g/cm3, taitekerroin 1,438–1,44, leimahduspiste 140 °C ja CAS-numero 504-63-2. 1,3-propaanidiolin liukoisuus veteen on 20 °C:n lämpötilassa 100 g/l.
Valmistus ja käyttö

1,3-propaanidiolia valmistetaan hydrolysoimalla akroleiinia, jolloin muodostuu 3-hydroksipropanaalia. 3-hydroksipropaanaalista 1,3-propaanidioli saadaan katalkyyttisellä vedytyksellä. Tämän prosessin saanto on kuitenkin huono, joten korvaavia synteesimenetelmiä on pyritty kehittämään. Tällainen on esimerkiksi etyleenioksidin hydroformylaatio rodiumfosfiinikatalyytin läsnä ollessa. 1,3-propaanidiolia käytetään 1,3-dioksaanien, polyestereiden ja eräiden muiden yhdisteiden valmistuksessa.
Aiheesta muualla

PubChem:  1,3-propanediol (englanniksi)
DrugBank:  1,3-Propandiol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG):  1,3-Propanediol (englanniksi)
ChemBlink:  1,3-Propanediol (englanniksi)
Stearidonihappo

| Stearidonihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (6Z,9Z,12Z,15Z)-6,9,12,15-oktadekatetraeenihappo
CAS-numero:  20290-75-9
PubChem CID:  5312508
SMILES:  O=C(O)CCCC\C=C/C\C=C/C\C=C/C\C=C/CC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H28O2
Moolimassa:  276,4 g/mol g/mol
Stearidonihappo (SDA, 18:4n-3) on tyydyttymätön omega-3-rasvahappo. Yhdistettä biosyntetisoidaan alfalinoleenihaposta delta-6-desaturaasi-entsyymin avulla. Yhdistettä esiintyy hampunsiementen öljyssä, mustaherukansiementen öljyssä, peltorusojuurensiementen öljyssä, piiankielensiementen öljyssä sekä Spirulina-syanobakteereissa.
Aiheesta muualla

Stearidonic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database: Stearidonic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Stearidonic acid (englanniksi)
Rasvahapot
| --- | --- |
Tyydyttyneet:  Etikkahappo (C2)  Propionihappo (C3)  Voihappo (C4)  Valeriaanahappo (C5)  Kapronihappo (C6)  Enantyylihappo (C7)  Kapryylihappo (C8)  Pelargonihappo (C9)  Kapriinihappo (C10)  Hendekaanihappo (C11)  Lauriinihappo (C12)  Tridekyylihappo (C13)  Myristiinihappo (C14)  Pentadekyylihappo (C15)  Palmitiinihappo (C16)  Margariinihappo (C17)  Steariinihappo (C18)  Nonadekyylihappo (C19)  Arakidihappo (C20)  Heneikosyylihappo (C21)  Beheenihappo (C22)  Trikosyylihappo (C23)  Lignoseriinihappo (C24)  Pentakosyylihappo (C25)  Keroottihappo (C26)  Heptakosyylihappo (C27)  Montaanihappo (C28)  Nonakosyylihappo (C29)  Melissiinihappo (C30)  Henatriakontyylihappo (C31)  Lakkerihappo (C32)  Psylliinihappo (C33)  Geddiinihappo (C34)  Keromuovihappo (C35)  Heksatriakontyylihappo (C36) 
Omega-1: Undekyleenihappo (11:1)
Omega-3:  Alfalinoleenihappo (18:3)  Rumeleenihappo (18:3)  Parinaarihappo (18:4)  Stearidonihappo (18:4)  Eikosapentaeenihappo (20:5)  Dokosaheksaeenihappo (22:6) 
Omega-5:  Myristoleiinihappo (14:1)  Granaattiomenahappo (18:3)  Trumpettipuuhappo (18:3) 
Omega-6:  Linolihappo (18:2)  γ-linoleenihappo (18:3)  Kehäkukkahappo (18:3)  Pinoleenihappo (18:3)  Dihomo-γ-linoleenihappo (20:3)  Podokarpiinihappo (20:3)  Arakidonihappo (20:4)  Dokosatetraeenihappo (22:4) 
Omega-7:  Palmitoleiinihappo (16:1)  Vakseenihappo (trans-18:1)  Rumeenihappo (18:2)  Paulliinihappo (20:1) 
Omega-9:  Oleiinihappo (18:1)  Elaidiinihappo (trans-18:1)  Eikoseenihappo (20:1)  Erukahappo (22:1)  Nervonihappo (24:1)  Meadin happo (20:3) 
Omega-12: Petroseliinihappo (18:1)
Ernst Trygger

| Ernst Trygger |
| --- | --- |

Ruotsin 19. pääministeri
 19. huhtikuuta 1923 – 18. lokakuuta 1924  
Monarkki:  Kustaa V
Edeltäjä:  Hjalmar Branting
Seuraaja:  Hjalmar Branting
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1857 Tukholma
Kuollut: 23. syyskuuta 1943 (85 vuotta) Tukholma
Puoliso:  Signe Söderström
Tiedot
Puolue:  Ruotsin kansallinen puolue
 Nimikirjoitus
Ernst Trygger (27. lokakuuta 1857 Tukholma – 23. syyskuuta 1943) oli ruotsalainen poliitikko, professori, finanssimies ja pääministeri.
Trygger oli kapteeniluutnantti Alfred Tryggerin ja Charlotte von Schmiterlöwin poikalähde?. Hän opiskeli lainoppia ja yleni professoriksi 1889 Uppsalassa. Vuonna 1897 hänet valittiin ensimmäiseen kamariin eduskuntaan. Siellä hän otti osaa Ruotsin ja Norjan unionia koskeneeseen keskusteluunlähde?.
Kun Hjalmar Brantingin hallitus kaatui 1923, Tryggeristä tuli Ruotsin pääministeri. Mutta jo vuoden 1924 vaalien jälkeen hän joutui jättämään pääministeripaikkansa Brantingille. Kasakkavaaliksi ("kosackvalet") kutsutun kovan vaalitaistelun jälkeen porvarit voittivat vuonna 1928: Arvid Lindman perusti hallituksen, jossa Trygger oli ulkoasiainministeri. Kun tämä hallitus kaatui, Trygger luopui pikkuhiljaa politiikasta. Vuonna 1933 Bernhard Johanssonista tuli ensimmäisen kamarin oikeiston johtaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Trygger Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Hjalmar Branting | Ruotsin pääministeri 1923−1924 | Seuraaja: Hjalmar Branting |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Oktadekaani

| Oktadekaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  593-45-3
PubChem CID:  11635
SMILES:  CCCCCCCCCCCCCCCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H38
Moolimassa:  254,49 g/mol
Sulamispiste:  26–-29 °C
Kiehumispiste:  317 °C
Tiheys:  0,777 g/cm3
Oktadekaani eli n-oktadekaani (C18H38) on 18-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä -valkeaa, palavaa, kiinteää ainetta. Oktadekaanin rakennekaava on CH3(CH2)16CH3, moolimassa 254,49 g/mol, sulamispiste 26–29 °C, kiehumispiste 317 °C, tiheys 0,777 g/cm3, leimahduspiste 154 °C, itsesyttymislämpötila 235 °C ja CAS-numero 593-45-3.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kasvien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
| C17 | C18 | C19 |
| --- | --- | --- |
| Heptadekaani | Oktadekaani | Nonadekaani |