Polenitsa
Bylinojen sankarittaret > Sukupuoli, luokittelu ja avioliitto

Keskiaikaisella Venäjällä sukupuolten välisiin suhteisiin, sukupuoleen, perheisiin ja perheoloihin liittyvien eeppisten käsitteiden analyysi määrittelee bylinojen ihmiset kolmesta teoreettisesta lähtökohdasta: epäilemättä mies, epäilemättä nainen ja epämääräistä sukupuolta oleva hahmo, joka voi olla sekä mies että nainen. Poljanitsa on viimeksi mainitun yksinkertaisin esimerkki. Venäjäksi sana ”polenitsa” on femiinipäätteinen, mutta sitä käytetään sekä naisista että miehistä. Tarinoissa Dobrynjasta ja Marinkasta, Stavr Godinovitšista, Dunajista jne. poljanitsa on naisbogatyr, joka bylinassa vie pääroolissa olevalle bogatyrille kuuluvan huomion. Useissa bylinoissa poljanitsoiksi kutsutaan yleensä ratsastajia, esimerkiksi tarinassa "Aljoša Popovitš ja Petrovitšien veljeksien sisko" kohdassa, jossa kuvataan suuriruhtinaan juhlia, ja Bulat Jeremejevitšista kertovassa tarinassa. Uskaliaat polenitsat ja bogatyrit erottaa silminnähtävästi toisistaan vain juhlissa, muuten arolla ratsastavia bogatyreja, esimerkiksi Ivan Godinovitšia, joskus kutsutaan "poljanitsoiksi". Syy siihen on ulkoinen samannäköisyys.
XIX-XX luvuilla slaavilaiseen kansanperinteeseen kuuluvien bylinojen sankarillisia naistaistelijoita on luokiteltu kolmeen eri lajiin:
Puhtaasti eeppiset - joita edustavat sankarilliset naissoturit Zlatygorka tarinassa "Isän taistelu poikansa kanssa" (ven. "Бой отца с сыном") ja Nastasja Korolevitšna tarinassa "Dunaj ja Nepra".
Eeppis- maagiset - jotka hallitsevat maagisen taikomisen alkeet; edustajana esimerkiksi velhotar Marinka tarinassa "Dobrynja ja Marinka" (ven. "Добрыня и Маринка").
Satumais- eeppisiä - edustajana voi olla sankaritar tarinasta "Ilja Murometsan kolme matkaa" (ven. "Три поездки Ильи Муромца"): nimetön, kultainen ja kaunis neitonen. Tälle henkilölle on ominaisia satumaiset piirteet.
Sankarillisen naissoturin hahmo tavataan tarinoissa, joiden keskipisteessä on mieshenkilön, joko eeppisen bogatyrin tai satusankarin kohtalo. Pohjimmiltaan bylina kertoo mieshenkilön koettelemuksista, jotka liittyvät tai johtavat aviollisiin aiheisiin, vaikka neitobogatyrin ilmestyessä miessankari jää tarinan takataustalle. Naishahmoa pidetään syyllisenä jopa miessankarin tekemästä aviorikoksesta. Poljanitsaa pidetään "velhottarena" ja "vaimona muusta maailmasta". Esimerkiksi usein mainitaan, että Dunajin ja Dobrynjan vaimot ovat muunmaalaisia - poljanitsoja. Yleensä eepoksessa avioliittoja vaimon kanssa, joka tulee muusta maailmasta, pidetään epäonnekkaina, paitsi Dobrynjan ja Nastasja Mikulišnan välistä liittoa. Dunajita pidetään luonteeltaan kateellisena, kerskuvana ja heikkona, koska hän pelkästä vihellyksestä putoaa hevosensa selästä. Hän omalla rajattomalla julmuudellaan ja epäoikeudenmukaisuudellaan aiheuttaa sen, että hänen vaimo Nastasja jättää täyttämättä eeppisen velvollisuutensa luopua naisbogatyrin voimista.
Marinkaa nimitetään öisin haudasta nousevaksi velhottareksi (ven. "еретница") ja vangiksi siinä merkityksessä, että hän on myynyt sielunsa pirulle ja saanut taitonsa. Satumais-eeppinen kaunis neitonen on taas tyttö, jonka kanssa bogatyr voi vain kihlautua, muttei solmia avioliittoa, koska neito ei ole päässyt siihen ikään, jolloin olisi sopiva mennä naimisiin. Sen takia kaunis tyttö ei ole bogatyrien tavoittelujen kohteena. 
Bylinojen naisten ja polenitsojen toiveet sosiaalisen statuksen onnistuneesta muutoksesta ovat sidoksissa avioliiton solmimisen kanssa. Avioliittoa bogatyrin kanssa ei lasketa niinkään onnekkaaksi naimisiinmenoksi, kun taas avioliitto pajarin tai kuninkaallisen kanssa on muutos onnistuneeseen, ylimpään statukseen johtavaan liittoon. Eeppinen avioliitto on suurimmalta osin suullinen sopimus yhteisesti hoitaa taloutta sisältäen ihmissuhteiden säännöstelyn. Bylinoissa rakkaus johtaa usein traagiseen loppukäänteeseen. Avioliittoon suhtautuminen bylinoissa on erikoinen: mieheltä voi viedä morsiamen, tyttären tai siskon, muttei elävältä mieheltä saa viedä vihittyä vaimoa. Perhe on miehelle hänen oikeus, joka päättyy silloin, kun hänen panoksensa avioliiton onnistumiseen ei ole riittävä, esimerkiksi Nastasjan ja Dobrynjan tapauksessa. Tarinassa polenitsa asettaa vaihtoehtoja Dobrynjan suhteen: jos hän on liian nuori, jää hän minulle veljeksi, jos on ikäiseni - menen naimisiin hänen kanssaan, mutta jos on vanha - hakkaan häneltä pään irti. Bylinoissa avioliitto solmitaan tavoittelun ja taistelun päätteeksi ja tarkoituksena on miessankarin kyvykkyyden ja rohkeuden korostaminen. Jos morsian, kuten Nastasja, tekee itse aloitteen avioliiton solmimisesta, liitto pysyy jatkuvasti uhan alaisena.
Eeppisistä naisista esimerkiksi ikääntynyttä äitiä saa kehua ja siskoa, tytärtä tai sisarentytärtä pitää suojella ja saattaa kunniakkaaseen avioliittoon. Bylinoissa vaimo on melkein oikeuksitta: "Minne heitä viedään, sinne he menevät", ja tyhjäpäinen henkilö: "Hänellä on hiukset pitkät, äly lyhyt on", jolta vaaditaan vaatimattomuutta. Jalkavaimoja esiintyy harvemmin ja suhtautuminen sellaisen vaimon jälkeläisiin on esitetty painotetusti loukkaavammassa muodossa kuin itse naiseen. Esimerkkinä on polenitsa Zlatygorka tarinassa Ilja Murometsasta, joka kuitenkaan ei saa osakseen niin huonoa kohtelua, kuin Marinka Dobrynja Nikititšista kertovassa tarinassa.