stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ptšovža (joki)
Joen kulku

Ptšovža alkaa Novgorodin alueen koillisosissa Ljubytinon piirissä Tidvorjen (Тидворье) kylän itäpuolelta. Joki vortaa alkuosuutensa 5–8 metriä leveänä purona metsäalueella kohti pohjoista. Sen virtaus on nopeaa, kun joki laskee kivikkoisena alemmaksi Valdain ylängön luoteisrinteitä. Vuolaan joen rantametsät ovat soistuneita ja vedenvärikin on ruskehtavaa. Koskia esiintyy runsaasti. Noin 25 kilometrin jälkeen joki saapuu Vodogonin (Водогон) kylään, jossa se alittaa Pietariin menevän rautatien. Kymmenen kilometrin päästä se kääntyy 25 kilometriksi kohti länttä, jossa joki siirtyy Kirišin piirin puolelle. Budogoštšin taajamassa se alittaa Tihvinään johtavan rautatien, joka liittyy taajamassa Pietarin rautatiehen. Täällä sijaitsee joessa rappeutunut entinen Budogoštšin vesivoimalaitos. Joki alkaa tämän jälkeen mutkitella eri ilmansuuntiin ja sen varrella sijaitsee tämän tästä erikokoisia kyliä. Niitä ovat esimerkiksi Mogiljovo (Могилёво), Krovino Seltso (Кровино Сельцо), Kukui (Кукуй), Solonitsy (Солоницы), Gortšakovo (Горчаково) ja Ptšovža. Kylien kohdalla joki on kääntynyt pohjoiseen, kaartanut sitten luoteeseen ja lopulta lounaaseen. Täällä on joki 30–40 metriä leveä ja sen rannat kasvavat lehtimetsää. Joki alittaa taas rautatien ja jatkaa lounaaseen Ljubytinon piiriin Serebrjanitsyn (Серебряницы) ja Oblutšjen (Облучье) kylien läpi kiertäen laajan Širinskojen (Ширинское) suoalueen eteläpuolelta. Joki jatkaa 15 kilometriä Tšudovon piiriin ja yhtyy siellä Olhavanjokeen. Yhtymäkohdassa, joka sijaitsee 102 kilometriä ennen Laatokkaa, on pieni Tšernitsyn (Черницы) kylä. Ptšovžan vedenpinta on Ilmajärven korkeudella, johon se on Olhavan vesivoimalaitoksella nostettu. Joki on purjehduskelpoinen 30 kilometriä Olhavanjoesta Serebrjanitsyn ja Oblutšen kylille asti lähes Šuitskaja Dubnjan sivujoelle asti.
Joen ylittävä rautatien silta.
Sillan kohdalla lehtoletsien puustoa.
Joen vedenvärin voi todeta sillan raosta.
Hydrologiaa

Joen virtaama vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Kevättulvat huhti-toukokuussa ovat joessa korkeanveden aikaa, mutta myös syyssateet nostavat vedenpintaa tulvaksi asti. Kesällä ja talvella on vesi alhaalla. Joen virtaamia mitataan mittausasemalla, joka sijaitsee noin 30 kilometriä Olhavanjoesta. Keskivirtaamaksi on saatu 12,2 m³/s. Joki jäätyy marras-joulukuussa ja sen jäät lähtevät huhtikuussa.
Ptšovžan valuma-alue > Yleistä

Ptšovža kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Olhavanjoen valuma-alueeseen, jonka Ptšovžan valuma-alueessa se sijaitsee. Ptšovžan valuma-alueen laajuus 1 970 neliökilometriä ja sen pääuoman muodostuu vain Ptšovžasta.
Ptšovžan valuma-alue > Sivu-uomia

Alla olevaan taulukkoon on koottu Ptšovžan suurimpia sivu-uomia. Taulukon tiedot on lueteltu taulukon alla ja niitä on eritelty kullekin joelle taulukon oikeassa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi     | Nimi ven>      | Etäisyys Olhavasta (km) | Pääuoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
yhtyy Olhavanjokeen 102 kilometriä ennen Laatokkaa
| Šuitskaja Dubnja | Šuitskaja Dubnja (Шуицкая Дубня) | 33 | Tšudovo | 6 |  | 61 | 2,2,2,4,2,–,2 |
| Solonitsa | Solonitsa (Солоница) | 60 | Kiriši | 26 |  | 122 | 2,2,2,4,2,–,2 |
| Požupinka | Požupinka (Пожупинка) | 66 | Kiriši | 35 |  | 311 | 2,2,2,4,2,–,2 |
| Urodynja | Urodynja (Уродыня) | 96 | Ljubytino | 14 |  |  | 2,2,2,4,2,–,– |
| Kolpinka | Kolpinka (Колпинка) | 107 | Ljubytino | 23 |  | 141 | 2,2,2,4,2,–,2 |
| Raplja | Raplja (Рапля) | 107 | Ljubytino | 44 |  | 469 | 2,2,2,4,2,–,2 |
| Talaja | Talaja (Талая) | 128 | Ljubytino | 19 |  | 56 | 2,2,2,4,2,–,2 |
| Tšorjana | Tšorjana (Чёрная) | 138 | Ljubytino | 13 |  |  | 2,2,2,4,2,–,– |
pääuomaa on Tresnan yläpuolella vielä 19 km

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = luettu kunkin sivu-uoman lähteestä (), 3 = luettu venäjänkielisestä Wikipediasta, 4 = katsottu tai mitattu Internetin karttapalvelusta kuten esimerkiksi Google Maps tai ACME
Ptšovžan valuma-alue > Järviä

Ptšovžan valuma-alueella ei sijaitse merkittäviä järviä. Kaksi voidaan kuitenkin mainita: Oblutskoje (Облуцкое) on suojärvi ja Solonitskoje (Солоницкое) on toinen suojärvi valuma-alueen koillisosassa. Joen alajuoksulla suoalueella on uoman viereen kuroutunut erilleen pitkä juolua eli makkarajärvi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ptšovža Wikimedia Commonsissa
Pulteri

Pulteri on yhdysvaltalaisen Johnny Hartin (1931–2007) piirtämä humoristinen sarjakuva. Sarjan alkuperäinen nimi on B.C. (Before Christ). Sarja sijoittuu esihistorialliseen aikaan ja sen päähenkilöinä on joukko luolamiehiä. Sarja ei pyri olemaan realistinen, vaan siinä nähdään sekä mammutteja ja dinosauruksia että usein myös viittauksia nykymaailman tapahtumiin. Pulteri on yksi maailman pisimpään jatkuneista sarjoista. Hart piirsi sitä lähes kuolemaansa asti, ja nykyisin sarja jatkuu hänen lapsenlastensa Mason Mastroiannin ja Mick Mastroiannin sekä tyttärensä Perry Hartin voimin.
Sarja alkoi ilmestyä lehdissä vuonna 1958.
Johnny Hartin piirrostyyli on pelkistettyä ja hän käyttää vähän viivoja. Maisema on suljettu ja muuttumaton. Tasanko, kallio luolineen, tulivuori, joki ja meri, aurinko ja kuu. Ihmisvartalo on kuin pölkky, mutta kasvot ovat ilmeikkäitä. Hartin sarkastinen dialogi lähentelee runoa. Henkilöiden maailmankuva on samanlainen kuin sodanjälkeisissä dekkareissa: turhautunut, kyllästynyt ja pettynyt.
Sarja on ilmestynyt Suomessa pitkään Apu-lehdessä. Sen kustantaja A-lehdet julkaisi 1970-luvulla joitakin Pulteri-pokkareita.
Pulteri esiintyi myös vuonna 1983 julkaistussa tietokonepelissä B.C.'s Quest For Tires,sekä vuonna 1984 jatko-osassa BC II:Grog's Revenge. Pelit käännettiin useille 8-bittisille koneille.
Joitakin sarjan päähenkilöitä

Pulteri (B.C.) – lannevaatteeseen pukeutuva luolamies
Pusi (Peter) – Pulterin kaveri, runsasideainen liikemies
Pasi (Thor) – Pulterin kaveri, runsasideainen keksijä ja naistenmies
Klenkka (Wiley) – toinen jalka puinen, pelkää vettä ("Aaaaargh!"), yrittelee joskus bisneksiä Pusin tapaan
Rilli (Clumsy Carp) – silmälasit, jonkinlainen älykkö, tutkii mielellään luontoa, etenkin kalojen elämää
Kutri (Curls) - kiharapää, joukon kyynikko
Paksu-Leidi – ylipainoinen naishenkilö, vahva ja käyttää helposti nuijaansa ainakin käärmeisiin ("Wham!, Wham!")
Ohut-Leidi – hoikka kaunis naishenkilö
Raaka-Roki (Grog) – todellinen luolamiesten luolamies: alkukantainen villi, jonka sanavarasto koostuu yhdestä sanasta (grog!) ja jolla on voimaa enemmän kuin pienessä kylässä
Raja Gosnell

Raja Raymond Gosnell (s. 9. joulukuuta 1958 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan ovat Yksin kotona 3 (1997), Hamekyttä (2000), Scooby-Doo ja salaperäinen saari (2002), Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla (2004) ja Sinun, minun ja meidän (2005).
Aiheesta muualla

Raja Gosnell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pyhäiibikset

| Pyhäiibikset |
| --- | --- |
 Pyhäiibis (Threskiornis aethiopicus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Iibikset Threskiornithidae
Suku::  Pyhäiibikset Threskiornis   G. R. Gray, 1842
Katso myös
   Pyhäiibikset Wikispeciesissä   Pyhäiibikset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhäiibikset (Threskiornis) on iibiksien heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Pyhäiibiksiä on BirdLife Suomen luokittelussa viisi lajia. Osa suvun lajeista on kuollut sukupuuttoon.
Pyhäiibislajeja

Aasianpyhäiibis (Threskiornis melanocephalus)
Australianpyhäiibis (Threskiornis molucca)
Madagaskarinpyhäiibis (Threskiornis bernieri)
Poutaiibis (Threskiornis spinicollis)
Pyhäiibis (Threskiornis aethiopicus)
Rafael Lönnström

| Rafael Lönnström |
| --- | --- |
 Rafael Lönnström työhuoneessaan, 1940-luvun alku.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Frans Gottfrid Rafael Lönnström
Syntynyt: 8. lokakuuta 1892 Lappeenranta
Kuollut: 11. joulukuuta 1943 (51 vuotta) Tukholma
Muut tiedot
Yritys:  Lönnström-yhtiöt
Frans Gottfrid Rafael Lönnström (8. lokakuuta 1892 Lappeenranta – 11. joulukuuta 1943 Tukholma) oli suomalainen teknikko, asetehtailija, keksijä ja Lönnström-yhtiöiden perustaja.
Elämäkerta

Lönnströmin isä oli Karjalan Rakuunarykmentin soittokunnan kapellimestari. Perhe muutti Viipuriin vuonna 1901 ja Lönnström valmistui koneteknikoksi Kuopion teollisuuskoulusta 1917. Hän salakuljetti syksyllä 1917 Itä-Suomen suojeluskunnille aseita kulkiessaan veturinlämmittäjänä esiintyen Viipurin ja Pietarin välillä. Suomen sisällissodan alettua Lönnström taisteli valkoisten joukoissa Karjalan rintamalla. Hän jäi sodan jälkeen armeijan palvelukseen ja toimi vuodesta 1922 Aseseppäkoulun opettajana Helsingissä.
Kapteeniksi ylenneestä Lönnströmistä tuli vuonna 1927 Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja Oy:n toimitusjohtaja. Vuonna 1929 Lönnström perusti yhdessä kahden liikekumppanin kanssa Oy Sytytin-nimisen yrityksen, joka alkoi valmistaa Lönnströmin kehittämiä ammusten sytyttimiä. Myöhemmin hän perusti myös ammuksia valmistaneen Oy Ammuksen, jolle valmistui tehdas Raumalle 1937. Talvisodan jälkeen myös Oy Sytytin siirsi 1940 valmistustoimintansa Helsingistä Raumalle. Vuonna 1937 Lönnström perusti Oy Partaterän, joka valmisti partateriä, partavaahdoketta sekä parta- ja hiuvesiä. Vuonna 1938 perustettu Rafu Lönnström Oy taas harjoitti sähkö- ja vesijohtotarvikkeiden valmistusta ja maahantuontia. Lönnström perusti 1930-luvulla Lönnström-yhtiöt nimellä tunnetun yrityskokonaisuuden, johon kuului kuusi yhtiötä (Oy Sytytin, Oy Ammus, Oy Partaterä, Puuvalmiste Oy, Rafu Lönnström Oy ja Rauman Kiinteistö Oy). Ammus Oy ja Sytytin Oy yhdistettiin myöhemmin 1959 Ammus-Sytytin Oy:ksi. Sotavuosina Oy Ammus ja Oy Sytytin valmistivat ammuksia puolustusvoimille.
Rafael Lönnström kuoli joulukuussa 1943 keuhkotuberkuloosiin 51 vuoden ikäisenä. Hän oli mennyt naimisiin vuonna 1922 tanskalaista syntyperää olevan Teresia Madsen-Bechin (1895–1986) kanssa, ja Teresia Lönnströmistä tuli miehensä kuoltua Lönnström-yhtiöiden pääosakas. Teollisuusneuvoksen arvon saanut Teresia Lönnström myi Lönnström-yhtiöt vuonna 1973 Huhtamäki-yhtymälle. Hän teki samassa yhteydessä merkittäviä lahjoituksia muun muassa Suomen Kulttuurirahastolle. Teresia Lönnströmin kuoltua 1986 perustettiin testamentin perusteella kuvataiteita tukeva Teresia ja Rafael Lönnströmin Säätiö joka pitää yllä Teresia ja Rafael Lönnströmin kotimuseota sekä Lönnströmin taidemuseota Raumalla. Kotimuseo toimii Rauman Kaivopuistossa sijaitsevassa arkkitehti Jermo Laosmaan vuonna 1942 suunnittelemassa Lönnströmien entisessä kotitalossa.
Aiheesta muualla

Lönnström, Rafael hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Lönnströmin taidemuseo.
Rajasaari

Rajasaari ilmasta nähtynä
Ruotsalaisveneiden laivue kesäolympialaisten aikana vuonna 1952 Rajasaaren satamassa, keskellä vene nimeltään Sunray.
Rajasaari (ruots. Råholmen) on saari Helsingin edustalla, Humallahden eteläpuolella. Sinne johtaa Taka-Töölöstä Rajasaarenpenger.
Suurin osa saaresta on aidattua koirapuistoa eli koirien ulkoilu- ja uintialuetta. Liikuntavirasto pitää saarella kalastustoiminnan tukikohtaansa ja hoitaa veneiden talvisäilytyspaikkaa; saaresta on myös talviuintimahdollisuus. Rajasaaressa toimi jätevedenpuhdistamo 1939–1978 ja samassa rakennuksessa myöhemmin Viirus-teatteri.
Kesällä 2008 Vapaa liikkuvuus -kansalaisliike majoitti parikymmentä romania Rajasaareen Viirus-teatterilta tyhjiksi jääneisiin tiloihin, jossa silloin sijaitsi liikkeen perustama sosiaalikeskus Rajatila. Sieltä se siirtyi sittemmin purettuun rakennukseen Kalasatamassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rajasaari Wikimedia Commonsissa
Töölön viemärivedestä moottoriajoneuvojen polttoainetta? Rajasaaren puhdistuslaitoksen biologinen osa valmistunut, Helsingin Sanomat, 23.03.1939, nro 80, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rajapinta (yhdistys)

Rajapinta ry on vuonna 2017 perustettu informaatioteknologian ja yhteiskuntatieteellisen tutkimuksen tieteellinen seura. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki, ja se on vuodesta 2022 alkaen kuulunut Tieteellisten seurain valtuuskuntaan. Yhdistyksen tavoitteena on edistää yhteiskuntatieteellistä informaatioteknologian tutkimusta sekä digitaalisten ja laskennallisten menetelmien käyttöä yhteiskuntatieteissä. Yhdistyksellä on vuonna 2022 ollut lähes 300 jäsentä.
Yhdistys järjestää vuosittaisen Rajapintapäivät-epäkonferenssin sekä jakaa opinnäytetyöstipendin. Yhdistyksen toimintaa on tukenut Koneen säätiö.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Pihlajalammi

| Pihlajalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°03′54″N, 23°36′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskujoki:  suo-oja Yliseen Teerilammiin 
Järvinumero:  35.354.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  175,2 m  
Rantaviiva:  0,389 km  
Pinta-ala:  1,036 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPihlajalammi 
Pihlajalammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kallion kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Riuttasjoen alueeseen (35.354) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 175,2 metriä mpy.
Raimo Inkinen

Raimo Juhani Inkinen (s. 12. tammikuuta 1944 Siikainen) on suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja jonka ensimmäinen single Päivän vain / Saapuvan sun tiedän ilmestyi vuonna 1967 Decca-levymerkillä.
Inkinen teki toisenkin singlen Decca levymerkille jonka jälkeen vaihtoi PSO-levymerkille.
1968 alkaen Inkinen työsti lastenohjelmaa Pienten piiri TV1:lle.
1980-luvulla Inkinen oli risteilyisäntänä eri laivoilla
Diskografia

Taikamatto Raimo Inkinen, (1972)
Laulu meitä liittää, (1973)
Tahdon laulaa, (1980)
Aiheesta muualla

Raimo Inkisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Raimo Inkisen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Raimo Inkisen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Rajarauha

Rajarauha on kahden valtion välisellä rajalla vallitseva sovinnon tila, johon ei liity rajakahakoita tai muita levottomuuksia. Usein naapurivaltiot ovat tehneet valtiosopimuksia rajaselkkausten ja paikallisten rajatapahtumien selvittämismenettelyistä.
Rajarauhasopimukset

Suomi ja Neuvosto-Venäjä solmivat 1. kesäkuuta 1922 sopimuksen rajarauhan turvaamisesta. Sen syynä oli Itä-Karjalassa vuosina 1921–1922 sattuneet levottomuudet eli Itäkarjalaisten kansannousu. Sopimuksen mukaan Laatokasta Pohjoiseen jäämereen kulkevan maarajan kummallekin puolelle muodostettiin rajavyöhyke, jolla liikkumista ja oleskelua rajoitettiin ja sovittiin vyöhykkeellä sijaitsevista asevoimista. Sopimuksen 2. artiklan mukaan osapuolet sitoutuivat poistamaan rajavartiostoista henkilöt, jotka toimivat rajarauhan aseelliseksi häiritsemiseksi. Sopimuksen 5. artikla kielsi oleskelun raja-alueella sellaisilta järjestöiltä, joiden tarkoituksena oli valmistella hyökkäystä toisen osapuolen alueelle.
Vuonna 1948 tehtiin uusi sopimus, jonka mukaan rajaselkkausten ja rajatapahtumien selvittäminen kuuluu rajavaltuutetuille. Vakavien tapausten selvittämisen hoitavat diplomaatit, vaikka niiden tutkiminen kuuluukin rajavaltuutettujen tehtäviin.
Rajaseudun henki

Spirit of Border  (suomennettu nimellä "Rajaseudun henki") on Zane Greyn kirjoittama historiallinen romaani, joka julkaistiin vuonna 1906. Romaani perustuu Ohiojoen putouksella sattuneisiin tapahtumiin 1700-luvun loppupuolella. Kirjassa Grey hyödynsi Lewis Wetzeliä, vuosina 1763–1808 elänyttä henkilöä, joka oli omistanut elämänsä Amerikan alkuasukkaiden tuhoamiseen. Tarina käsittelee määriläisen kirkon lähetystyöntekijöiden yrityksiä käännyttää intiaaneja kristityiksi. Kirja on erittäin romantisoitu edeltäjäänsä verrattuna.
Aiheesta muualla

Spirit of Border Gutenberg-projektissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Spirit of the Border
Käännös suomeksi
Rakennussääntö

Rakennussääntö (lyhenne RS) oli asetuksen luontoinen säädös, joka liittyi vuoden 1932 asemakaavalakiin.  Asemakaavalain 72. pykälä sisälsi valtuutuksen sen antamiseen. Rakennussääntö tuli voimaan 29. tammikuuta 1932 ja se ilmestyi Suomen asetuskokoelmassa nro 41 / 1931. Se julkaistiin myös Suomalaisen kirjallisuuden seuran kustantamassa  Lakikirjassa alkaen vuodesta 1934 vuoteen 1951 asti.  Rakennussääntö antoi asemakaavalakia täydentäviä täytäntöönpanomääräyksiä ja tarkempia määräyksiä asemakaavan, tonttijaon ja rakennussuunnitelman laatimisesta sekä rakennusjärjestyksen säätämisestä. Se sisälsi myös rakennusteknillisen osan. Rakennussääntö koski kaupunkien ja kauppaloiden ohella jossain määrin lievennettynä myös maaseutua.
Ennen rakennussääntöä noudatettiin vuoden 1734 rakennuskaaren määräyksiä ja vuoden 1856  Suomen kaupunkeja koskevan yhteisen rakennusasetuksen määräyksiä.
Vuoden 1959 rakennusasetus kumosi rakennussäännön.
Rakennussuunnittelu

Omakotitalon pohjapiirustus.
Rakennussuunnittelu käsittää rakennuksen rakennesuunnittelun, arkkitehtisuunnittelun ja taloteknisten järjestelmien suunnittelun.  Arkkitehtisuunnittelussa määritetään rakennuksen muoto, ulkoasu ja tilaryhmittely, sekä rakenteiden perusratkaisut. Rakennesuunnittelu määrittää ja mitoittaa rakennuksen rakenteet ja yksityiskohdat. Taloteknisiä järjestelmiä ovat muun muassa lämpö-, vesi-, ilmanvaihto- ja sähköjärjestelmät, sekä esimerkiksi turvajärjestelmät.
Rakennussuunnittelun tarkoitus on luoda suunnitelmat, jossa rakennuksen sijainti, ulkoasu, rakenteet, tilat, tekniikka ja varustetaso vastaavat niiden käyttötarkoitusta ja haluttua laatutasoa, sekä täyttävät lakien ja määräysten asettamat vaatimukset.
Eri suunnittelualoille kuuluvat asiakirjat ja suunnitelmat eritellään alakohtaisilla tunnuksilla.  Rakennesuunnitelmista käytetään tunnusta RAK, arkkitehtisuunnitelmista tunnusta ARK, ja lämpö-, vesi-, ilmanvaihto- ja sähköjärjestelmistä vastaavasti tunnuksia L, V, I ja S. Muista taloteknisistä järjestelmistä käytetään tunnusta TEK.
Pykimä

Pykimä (lääk. ragadi) on kuivan ihon tai limakalvon halkeama. Se voi esiintyä esimerkiksi suupielissä, huulissa, sormissa tai sormien välissä, nännissä tai peräaukossa. Yleisimmin pykimää esiintyy kantapäissä.
Pöytätennis Pan-Amerikan kisoissa 2019

Pöytätenniksessä kilpaillaan Pan-Amerikan kisoissa 2019 4. – 10. elokuuta 2019. Kilpailut käydään National Sports Villagessa. Sekä miehille että naisille on yksin-, kaksin- ja joukkuepelit. Näiden lisäksi pelataan sekakaksinpeli. Menestynein maa oli Puerto Rico, joka voitti kolme kultamitalia ja yhteensä kuusi mitalia. Eniten mitaleja voittivat brasilialaiset urheilijat, jotka saavuttivat 7 mitalia.
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet, yksinpeli   tiedot |  Hugo Calderano |  Jiaji Wu |  Eugene Wang    Kanak Jha |  |  |  |
| Miehet, kaksinpeli   tiedot |  Brasilia   Hugo Calderano   Gustavo Tsuboi |  Argentiina   Gaston Alto   Horacio Cifuentes |  Puerto Rico   Brian Afanador   Daniel González    Dominikaaninen tasavalta   Emil Santos   Jiaji Wu |  |  |  |
| Miehet, joukkuepeli   tiedot |  Yhdysvallat |  Argentiina |  Brasilia    Kuuba |  |  |  |

| Naiset, yksinpeli   tiedot |  Adriana Díaz |  Jennifer Wu |  Melanie Díaz    Bruna Takahashi |  |  |  |
| Naiset, kaksinpeli   tiedot |  Puerto Rico   Adriana Díaz   Melanie Díaz |  Yhdysvallat   Jennifer Wu   Lily Zhang |  Kanada   Alicia Côté   Zhang Mo    Brasilia   Bruna Takahashi   Jessica Yamada |  |  |  |
| Naiset, joukkuepeli   tiedot |  Puerto Rico |  Brasilia |  Kanada    Yhdysvallat |  |  |  |

| Sekakaksinpeli   tiedot |  Kanada   Eugene Wang   Zhang Mo |  Brasilia   Gustavo Tsuboi   Bruna Takahashi |  Yhdysvallat   Kanak Jha   Jennifer Wu    Puerto Rico   Brian Afanador   Adriana Díaz |  |  |  |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Puerto Rico | 3 | 0 | 3 | 6 |
| 2. |  Brasilia | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 3. |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 4. |  Kanada | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 5. |  Argentiina | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 6. |  Dominikaaninen tasavalta | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7. |  Kuuba | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 7 | 7 | 14 | 28 |
Rastaalan koulu

Rastaalan koulu Espoossa
Rastaalan koulu on Espoon Karakalliossa sijaitseva alakoulu. Luokat 2–4 ovat alatalossa, luokat 1, 5, 6 ja erityisluokat ovat ylätalossa. Koulussa on noin 600 oppilasta.
Vuonna 1952 valmistuneen alarakennuksen ja opettaja-asuntolan on suunnitellut Toivo Pelli ja vuonna 1968 valmistuneen ylärakennuksen Erkki Pasanen. Alarakennus on remontoitu 1998 ja ylärakennus peruskorjattu ja laajennettu 2010. Vuonna 2018 alatalossa todettiin sisäilmaongelma, jota seurasi remontti, joka loppui keväällä 2019. Keskitalo purettiin vuonna 2021.
Rantasuon raatajat

| Rantasuon raatajat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Orvo Saarikivi
Käsikirjoittaja:  Toivo Särkkä
Perustuu:  Urho Karhumäen romaaniin Rantasuon sankarit (WSOY, 1923), josta ilmestyi uusittu laitos elokuvan ensi-illan jälkeen vuonna 1943 nimellä Rantasuon raivaajat. Romaani murrosvuosilta.
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Väinö Haapalainen
Kuvaaja:  Armas Hirvonen
Leikkaaja:  Orvo Saarikivi
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Ansa Ikonen Eino Kaipainen Toppo Elonperä Elna Hellman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1942
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rantasuon raatajat on Orvo Saarikiven ohjaama elokuva vuodelta 1942. Elokuva perustuu 
Urho Karhumäen vuonna 1923 ilmestyneeseen romaaniin Rantasuon sankarit, josta ilmestyi uusittu laitos vuonna 1943 elokuvan ensi-illan jälkeen nimellä Rantasuon raivaajat. Romaani murrosvuosilta.
1860-luvulle Hämeeseen sijoittuvan elokuvan päähenkilön rooliin Rantasuon nuoreksi isännäksi Taavetiksi valittiin yli-ikäinen Eino Kaipainen. Taavetti onnistuu viemään kilpakosijan nenän edestä suuren tilan tyttärestä Maijasta itselleen morsiamen (Ansa Ikonen). Avioliitto ei kuitenkaan ole auvoisaa, vaan sitä koettelevat niin luonnonvoimat kuin ihmisetkin. Sota-aikainen isänmaallishenkinen elokuva heijastelee ajan henkeä siinä, kuka maan ja isänmaan omistaa.