Portsmouth
Historia

Portsmouth sai alkunsa noin vuonna 1180, jolloin normannikauppias Jean de Gisors päätti perustaa uuden satamakaupungin Camber-nimiseen suojaiseen lahdelmaan Portsea Islandin lounaisosassa. Hänen tavoitteenaan oli käydä sieltä käsin kauppaa Normandiaan omistamallaan kauppalaivastolla. De Gisors perusti kaupunkiin torin ja jakoi Camberin ranta-alueet tonteiksi, joille rakennettiin käsityöläisten ja kauppiaiden taloja. Hän lahjoitti kaupungista maata Southwickin augustinolaisluostarille, jotta luostarin munkit voisivat rakentaa nimikkokirkon Thomas Becketille.
Vuonna 1194 Portsmouth sai kuningas Rikhard Leijonamieleltä vapauskirjan, jossa kaupungille myönnettiin oikeus järjestää markkinat. Tapahtuma tunnettiin nimellä Free Mart Fair ja se järjestettiin vuosittain aina vuoteen 1847 saakka, jolloin se lakkautettiin taskuvarkauksien ja muun rikollisuuden yleistyttyä. Markkinoilla myytiin vaatteita, tarve-esineitä ja ruokaa, ja järjestettiin näytöksiä, joissa esiteltiin eksoottisia eläimiä ja epätavallisen näköisiä ihmisiä.
1200-luvun alkuun mennessä Portsmouthista oli tullut jo yksi Englannin tärkeimmistä satamakaupungeista, vaikka sen asukasluku laskettiin yhä ennemmin sadoissa kuin tuhansissa. Suurimpia vientiartikkeleita olivat villa ja vilja ja tuontiartikkeleita viini, morsinko (kankaiden värjäykseen), kynttilävaha ja rauta.
Noin 1418 Portsmouthin satamaan pystytettiin pyöreä torni Round Tower, josta voitiin ampua tykeillä kaupunkia uhkaavia vihollislaivoja. Vuonna 1494 kuningas Henrik VII vahvisti kaupungin puolustusta pystyttämällä vielä toisenkin tornin Square Towerin. Seuraavana vuonna hän rakensi kaupungin satamaan maailman ensimmäisen kuivatelakan, jossa voitiin rakentaa ja korjata kuninkaallisia sotalaivoja. Sen ansiosta Portsmouthista tuli Englannin tärkein laivastotukikohta. 1500-luvulla sataman suulle viritettiin valtava ketju, joka oli mahdollista laskea alas pyöreästä tornista käsin. Ketjun tarkoitus oli estää vihollislaivoja purjehtimasta satamaan.
Henrik VIII rakensi Portsmouthin itäpuolelle Southsea Castlen merilinnoituksen vuonna 1544. Kuninkaan uskotaan seuranneen linnasta, kuinka hänen laivastonsa lippulaiva Mary Rose upposi aaltojen alle 19. heinäkuuta 1545. Laiva makasi merenpohjassa 437 vuotta, kunnes se nostettiin vedestä lokakuussa 1982, konservoitiin huolellisesti ja asetettiin näytteille vartavasten rakennettuun museoon.
Portsmouth kasvoi erittäin nopeasti 1800-luvulla. Kaupunkiin avattiin ensimmäinen puisto Victoria Park 1878, yleinen kirjasto 1883 ja puhelinkeskus 1885. Vuosina 1894–1896 katuvalaistus muutettiin toimimaan sähköllä kaasun sijaan.
Portsmouthilla oli keskeinen merkitys ensimmäisessä maailmansodassa. Skagerrakin taistelussa 1916 kuoli tuhansia portsmouthilaisia merimiehiä. Kaupunki värväsi sotilaita Hampshiren rykmentin kolmeen pataljoonaan, joista kaksi palveli länsirintamalla. Sodan jälkeen kaupunginvaltuusto rahoitti useita ohjelmia työttömyyden torjumiseksi. Vuonna 1922 valtuusto perusti merenrantaan Southsea Commonin virkistysalueen, jonne tuli puistoja sekä nurmikeilailu- ja tenniskenttiä.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset pommittivat Portsmouthia ankarasti laivastotukikohdan vuoksi. Lähes tuhat ihmistä kuoli ja kymmenesosa kaupungin rakennuksista, mukaan lukien Portsmouth Guildhall, tuhoutui täysin. Portsmouth näytteli keskeistä osaa 6. kesäkuuta 1944 alkaneessa operaatio Neptunuksessa, jonka aikana liittoutuneet aloittivat Normandian maihinnousun. Kaupunki toimi operaation päämajana ja suurimpana lähtösatamana joukoille, jotka suuntasivat Sword Beachille Normandian rannikolla.
Sodan jälkeen suurin haaste oli asuntopula, jota Portsmouthin valtuusto yritti aluksi lievittää pystyttämällä valmistaloja. Vuonna 1946 asuntorakentamista alettiin ohjata Portsea Islandin ulkopuolelle Paulsgroven ja Leigh Parkin asuinalueille. 1980-luvulla kaupunkiin rakennettiin ostoskeskuksia ja Port Solentin asuinalue ja venesatama. 2000-luvun alussa satama-alueelle avattiin uusi ostoskeskus Gunwharf Quays (2001) ja näköalatorni Spinnaker Tower (2005).