stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahti Scala
Historia

Vuonna 1992 Lahden Autokori lanseerasi Scalan edeltäjän, Lahti 402:n. Se oli Suomen ensimmäisiä matalalattiabussimalleja, mutta sitä valmistettiin myös puolimatalana ja Suomen oloissa harvinaisesti myös täysmatalana. Lahti 402 -koria tehtiin aluksi vain Scanian alustalle, mutta Volvon saatua oman matalalattia-auton alustansa tuotantovalmiiksi mallia sai vuodesta 1994 myös Volvon päälle rakennettuna. Lisäksi yksi auto tehtiin Mercedes-Benzin alustalle. Lahti 402 -linja-autoja valmistui yhdeksän vuoden aikana vajaat 250.
Scalan suunnitteli helsinkiläinen muotoilutoimisto Creadesign Oy. Bussi on helposti tunnistettavissa keulassa olevasta hymystään ja pyöreistä muodoistaan. Scalaa valmistettiin Villähteen tehtaalla Nastolassa, kokonaan omalla tuotantolinjallaan.
Ensimmäinen Scala (HelB 114) valmistettiin Scanian N94UB 4x2 -alustalle ja se luovutettiin HKL-Bussiliikenteelle elokuussa 2001. Lahden Autokori halusi muuttaa kaupunkibussien konseptia ja siirtyä avorahastukseen. Niinpä kaksi proto-Scalaa ovat kokonaan matalalattiaisia ja ovitettu HKL:n erikoisluvalla 1+2+2. Tarkoitus oli, että keski- ja takaovesta voisivat kaikki tietenkin poistua ja matkakortin käyttäjät myös nousta sisään. Etuovesta olisivat nousseet sisään vain kertalipun ostajat. Kortinlukijat asennettiin alun perin kaikille oville ja avorahastusta kokeiltiinkin Helsingin sisäisellä linjalla 91. Avorahastusta ei kuitenkaan enää kokeilun jälkeen jatkettu sen epäonnistuttua. Pian proto-Scalojen jälkeen siirryttiin valmistamaan Scalaa Scanian L94UB-alustalle. Scania L94UB -alusta Lahti Scalan korilla osoittautuikin pian menestyksekkääksi. Kyseistä yhdistelmää hankittiin paljon pääkaupunkiseudulle ja myös muihin kaupunkeihin. Kokomatalat Scalat jäivät kuitenkin kahteen, sillä myöhemmin Scaloista valmistettiin etumatalia. Ne ovat siis kokonaan matalia keskiovelle asti ja sen jälkeen on kaksi porrasta. Scalasta valmistettiin sekä kaksiakselisia että teliversioita.
Syksyllä 2005 Scania korvasi L94UB-alustan uudella KUB-alustallaan. Siinä moottori on pystyasennossa, jonka seurauksena takamatkustamo on korkeampana ja kattoakin on hieman korotettu. Ikkunalinja on kuitenkin pysynyt samalla korkeudella ja tämän takia uusia Scala-malleja onkin kutsuttu terraario-Scaloiksi. Vuoden 2009 puolivälissä Scalojen vanha soikion muotoinen takaikkuna uudistettiin hieman kulmikkaammaksi.
Scaloja on valmistettu yhtä poikkeusta lukuun ottamatta ainoastaan Scanian alustoille. Vehon esittelyautoksi valmistui syksyllä 2005 Mercedes-Benz OC500LE -alustainen Scala eli tuttavallisemmin Merla, joka on sittemmin poistunut liikenteestä.
Lahden Autokori ilmoitti syksyllä 2012 lopettavansa Scalan tuotannon tammi-helmikuussa 2013. Scala-autoja valmistui kaikkiaan 903 kappaletta, mikä oli yli 40 prosenttia Lahden Autokorin koko korituotannosta vuosina 2001–2013. Edeltäneen Lahti 402 -mallin osuus valmistajan tuotannosta oli omana valmistusaikanaan 20 prosenttia.
Nykypäivänä suurin osa Scaloista ovat jo poistettu käytöstä ja pääosin kilpailutusten myötä korvattu uudemmilla busseilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Proto-Scalojen esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Esittelysivu Lahti Scalasta
Esittelysivu Lahden Autokorin eri korimalleista
Scala Lahden Autokorin kotisivuilla
Ruokosammakot

| Ruokosammakot |
| --- | --- |
 Kassina maculata
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Ruokosammakot Hyperoliidae  Fitzinger, 1843
Suvut
 Acanthixalus  Kaislasammakot (Afrixalus)  Alexteroon  Arlequinus  Callixalus  Chlorolius  Chrysobatrachus  Cryptothylax  Heterixalus  Hyperolius  Kassina  Kassinula  Morerella  Opisthothylax  Paracassina  Phlyctimantis  Semnodactylus  Tachycnemis 
Katso myös
   Ruokosammakot Wikispeciesissä   Ruokosammakot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruokosammakot (Hyperoliidae) on sammakoiden (Anura) lahkoon kuuluva selkärankaisheimo. Siihen kuuluu 18 sukua joissa on 231 lajia. Suurin osa lajeista elää matalassa kasvillisuudessa veden äärellä. Heimoon kuuluu myös puissa ja maalla eläviä lajeja. Suuri osa ruokosammakoista kuuluu sarasammakoiden (Hyperolius) sukuun. Kaikki lajit ovat alle 8 senttimetrin mittaisia.
Delila

Gustave Moreaun maalaus Delilasta.
Delila (hepreaksi: דְּלִילָה) on heprealaisen Raamatun Tuomarien kirjan 16. luvussa esiintyvä naishenkilö, johon voimamies Simson rakastuu. Raamatun tarinassa filistealaiset lahjovat Delilan ottamaan selvää Simsonin voiman lähteestä. Kolmen epäonnistuneen yrityksen jälkeen Delila lopulta houkuttelee Simsonin kertomaan Delilalle, että hänen elinvoimansa on peräisin hänen hiuksistaan. Nukkuessaan Delila käskee palvelijaa leikkaamaan Simsonin hiukset, jonka jälkeen Simson joutuu filistealaisten vangitsemaksi.
Käännös suomeksi
Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit

| Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit> Les Rivières pourpres II – Les anges de l'apocalypse |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Olivier Dahan
Käsikirjoittaja:  Luc Besson Hahmot: Jean-Christophe Grangé
Tuottaja:  Luc Besson Alain Goldman
Säveltäjä:  Colin Towns
Pääosat:  Jean Reno Benoît Magimel Christopher Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Italia  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Studio Légende Europa Corp. TF1 Films Production Filmauro Epica Ltd. Canal+
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:   18. helmikuuta 2004  26. maaliskuuta 2004  24. syyskuuta 2004
Kesto:  100 minuuttia 97 minuuttia (Ranska)
Alkuperäiskieli:  ranska saksa italia
Budjetti:  30 000 000 EUR (arvioitu)
Edeltäjä:  Purppuravirrat
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit (ransk. Les Rivières pourpres II – Les anges de l'apocalypse; engl. Crimson Rivers II: Angels of the Apocalypse) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Olivier Dahanin ohjaama ranskalainen toimintatrilleri, jonka pääosissa ovat Jean Reno, Benoît Magimel ja Christopher Lee. Ilmestyskirjan enkelit on jännityselokuvan Purppuravirrat (2000) jatko-osa.
Juoni

Komisario Pierre Niemansin (Jean Reno) ranskalaisesta luostarista lähellä Saksan rajaa löytämä ruumis tuntuu viittaavan ritualistiseen uhraukseen ja jotain todella outoa ja isoa on tekeillä. Samaan aikaan nuori poliisikapteeni Reda (Benoît Magimel) törmää suuria tuskia kärsivään mieheen, jolla on täsmälleen sama DNA kuin Jeesus Nasaretilaisella. Reda saa pian selville, että hänen tutkimallaan tapauksella on suora yhteys Niemansin mieliharmiin. Kaikki todistusaineisto viittaa nyt siihen, että Ilmestyskirjan kuvaamat viimeiset ajat ovat käsillä. Onko Jumala menettänyt kärsivällisyytensä ihmiskunnan kanssa, ja onko Tuomiopäivä jo lähellä? Poliisikaksikolla on myös vahva vastustaja, julma natsirikollinen Heinrich von Garten (Christopher Lee).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean Reno  | … |  Komisario Pierre Niemans   |
|  Benoît Magimel  | … |  Reda   |
|  Christopher Lee  | … |  Heinrich von Garten   |
|  Camille Natta  | … |  Marie   |
|  Johnny Hallyday  | … |  erakkomunkki   |
|  Serge Riaboukine  | … |  isä Vincent   |
|  André Penvern  | … |  isä Dominique   |
|  Jo Prestia  | … |  Emilio   |
Tuotanto

Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit kuvattiin Ranskassa Lavaudieun Le Bourgissa, Aulnatissa, Beulotte-Saint-Laurentissa, Brieyssä, Luxeuil-les-Bainsissa, Faucogney-et-la-Merissä, Hayangessa, Herserangessa, Pontoisessa, Gif-sur-Yvettessa, Bry-sur-Marnessa ja Vosgesissa sekä Luxemburgin Esch-sur-Alzettessa ja Saksan Baijerissa 30 miljoonan euron budjetilla. Elokuvan tuotanto alkoi 24. helmikuuta vuonna 2003 ja kesti kesäkuun 25. päivään asti.
Ilmestyskirjan enkelit perustuu Jean-Christophe Grangén luomiin hahmoihin. Käsikirjoituksen laati Luc Besson, joka myös tuotti elokuvan Alain Goldmanin kanssa. Colin Towns sävelsi elokuvan musiikin.
Christopher Lee hyväksyi roolinsa elokuvasta lähinnä sen takia, koska hän halusi työskennellä Jean Renon kanssa.
Julkaisu

Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit sai ensi-iltansa kotimaassaan Ranskassa ja Belgiassa 18. helmikuuta vuonna 2004. Italiassa elokuva pääsi teatterilevitykseen 26. maaliskuuta 2004. Elokuva pääsi maailmanlaajuisesti teatterilevitykseen, mutta Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle; Yhdysvalloissa DVD julkaistiin 29. maaliskuuta 2005 ja Isossa-Britanniassa 25. huhtikuuta. Suomessa elokuva ilmestyi 24. syyskuuta 2004 Night Visions Film Festivalilla. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:lle 26. tammikuuta 2005.
Aiheesta muualla

Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit Elonet.
Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit AllMoviessa. (englanniksi)
Kaksonen (yhtye)

Kaksonen-yhtyeen kokoonpano Antti Lähdesmäki (vas.), Ville Koskivaara, Tuomo Rinkinen ja Miika Vainio.
Kaksonen on äänekoskelainen metalliyhtye, joka soittaa oman kuvauksensa mukaan kissansilitysheviä. Suomeksi lauletussa musiikissaan yhtye yhdistelee esimerkiksi thrash-, death-, progressive ja sludge-metalista tuttuja elementtejä. Yhtyeen ensimmäinen aktiivinen jakso sijoittui vuosiin 2007-2013, jolloin yhtye julkaisi omakustanteisesti kolme demoa, yhden pitkäsoiton ja yhden EP:n. Yhtye aktivoitui uudelleen vuonna 2022, jollin se julkaisi ensimmäisen virallisen pitkäsoittonsa Universumin kuningas (2022). Albumin julkaisijana toimi suomalainen levy-yhtiö Inverse Records.
Jäsenet

Antti Lähdesmäki (kitara, taustalaulu)
Ville Koskivaara (basso, taustalaulu)
Tuomo Rinkinen (rummut)
Miika Vainio (laulu, kitara)
Aiheesta muualla

Kuuntele Spotifyssa
Kuuntele Bandcampissa
Viralliset Facebook-sivut
Instagram-sivut
Pro vitrea

Pro vitrea on joka toinen vuosi jaettava palkinto suomalaisen lasiosaamisen kannustamiseksi. Pro vitrea -palkinto myönnetään korkeatasoisesta ja persoonallisesta työskentelystä tai merkittävästä teosta suomalaisen lasikulttuurin edistämiseksi. Pro vitrea -palkinnon tarkoituksena on tukea ja nostaa esille lasin parissa työskenteleviä tahoja, sekä lisätä Suomalaisen lasiosaamisen arvostusta. Se on osa hanketta, jolla pyritään säilyttämään käsin valmistettuun lasiin liittyvä tieto, tekniikka ja taito. Palkinnon jakavat Suomen lasimuseo ja Suomen lasimuseon ystävät ry. Palkintoon kuuluu 3 000 euron rahasumma, Suomen lasimuseossa järjestettävä näyttely ja mahdollisuus työskennellä Iittalan lasitehtaassa. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin 2023.
Palkinnon saajat

2023 Matias Karsikas
Maria Pettersson

Maria Pettersson (o.s. Pitkänen; s. 8. syyskuuta 1984 Tampere) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on Helsingin Sanomien toimittaja. Aiemmin hän oli Journalisti-lehden päätoimittaja, mutta hänet siirrettiin syrjään kirjakohun vuoksi marraskuussa 2023, ja hän irtisanoutui joulukuussa 2023. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa historian naisista.
Ura

Pettersson on opiskellut Helsingin yliopistossa ja Kauppakorkeakoulussa venäjää sekä valtio- ja taloustieteitä.
Pettersson aloitti journalistiuransa freelancer-toimittajana ja siirtyi City-lehden toimittajaksi vuosiksi 2008–2010. Keväällä 2010 hänet valittiin Ylioppilaslehden päätoimittajaksi. Hän toimi tehtävässä elokuusta 2010 vuoden 2011 loppuun. Aikakauslehtien liitto valitsi Petterssonin vuoden 2010 pääkirjoituksen tekijäksi. Vuoden 2012 alussa Pettersson siirtyi Cityn päätoimittajaksi. Hän oli lehden painetun version viimeinen päätoimittaja. Sen jälkeen Pettersson työskenteli toimittajana ja tuottajana Helsingin Sanomissa ja kirjoitti kolumneja muun muassa lehden Nyt-liitteeseen.
Vuonna 2013 Petterssonilla oli Yle Puhe -radiokanavalla omaa nimeään kantava viikoittainen radio-ohjelma. Hän vieraili usein myös keskustelijana Ylen Pressiklubi- ja Jälkiviisaat-televisio-ohjelmissa. Syksyllä 2023 Petterson alkoi vetää Yle Radio Suomen Pyöreä pöytä -keskusteluohjelmaa.
Pettersson aloitti tammikuussa 2016 europarlamentaarikko Miapetra Kumpula-Natrin avustajana Brysselissä ja Vihreä Lanka- ja Image-lehtien kolumnistina. Lokakuusta 2016 lähtien hän alkoi kirjoittaa kolumneja myös Yleisradion uutis- ja ajankohtaistoimituksen Ikkuna-osastoon. Suomalaista journalismia käsittelevän Uusimedian 29 jäsenen asiantuntijaraati valitsi Petterssonin vuonna 2016 neljän kovimman suomalaisen journalistin joukkoon.
Pettersson on ollut Journalisti-lehden päätoimittaja, Journalistiliiton viestintäyksikön johtaja ja liiton johtoryhmän jäsen.
Kirjailijana

Petterssonin esikoiskirja Historian jännät naiset ilmestyi vuonna 2020 Atenan kustantamana. Sitä myytiin samana vuonna 20 400 kappaletta ja se oli vuoden toiseksi myydyin suomalainen tietokirja. Vuoden 2022 kesäkuuhun mennessä kirjaa oli myyty yli 40 000 kappaletta.  Pettersson tuotti kirjan pohjalta myös podcastin Yle Areenaan.
Vuoden 2022 elokuussa Pettersson julkaisi toisen kirjansa Suomen historian jännät naiset. Kirja oli vuoden kolmanneksi myydyin kotimainen tietokirja yli 10 000 kappaleen myynnillään.
Plagiointikohu

Toisen kirjan julkaisun jälkeen suomalaiset historiantutkijat syyttivät Petterssonin plagioineen sisältöä teokseen. Kirjoittajien mukaan luvussa ”Ida Moberg & Selma Kajanus” oli 37 kohtaa, jossa tekstiä oli kopioitu vähäisin muutoksin tai jopa suoraan kirjoitusvirheineen. Pettersson myönsi yhden lähteen jääneen pois. Atena-kustantamo julkaisi kirjankustantajia edustavalta Suomen kustannusyhdistykseltä pyytämänsä lausunnon, jonka mukaan Pettersson olisi toiminut tekijänoikeuslain näkökulmasta hyvän tavan mukaisesti. Kustantamon mukaan lähteistystä täydennetään teoksen seuraavaan painokseen.
Opetus- ja kulttuuriministeriön alainen tekijänoikeusneuvosto katsoi Petterssonin lainanneen tutkijoita hyvän tavan vastaisesti ja loukanneen heidän moraalisia oikeuksiaan. Journalistiliiton puheenjohtaja Hanne Aho kuitenkin kommentoi, että ”Tekijänoikeusneuvoston pääpointtihan on, että Pettersson ei ole plagioinut.” Tekijänoikeuskysymyksiin erikoistunut Aikakausmedian johtaja Mikko Hoikka tulkitsi päinvastoin, että neuvosto piti kirjan joitakin  kohtia tekijänoikeudellisessa mielessä plagiaattina. Long Playn Karoliina Paananen ja Anu Silfverberg totesivat, että Journalistiliitto antoi toistuvasti ymmärtää, että olisi jotenkin epäselvää, miten lähteitä käytetään oikein.
Marraskuussa 2023 Journalistiliiton hallitus eli sen toimiva johto antoi Petterssonille "erittäin vakavat moitteet" ja ilmaisi tiedotteessaan "todella syvää" pettymystä, mutta pidättäytyi irtisanomasta häntä Journalisti-lehden päätoimittajan tehtävästä. Maria Pettersson pyysi tutkijoilta toimintaansa anteeksi, ja tutkijat hyväksyivät pyynnön. Journalistiliiton puheenjohtaja pyysi anteeksi liiton toimintaa tekijänoikeuskiistan käsittelyssä.
Sen jälkeen liiton valtuuston kokous eli jäsenten edustajat äänestivät Petterssonin luottamusta vastaan äänin 33–32. 1. joulukuuta liiton hallitus ilmoitti käsittelevänsä Petterssonin asemaa uudelleen. 5. joulukuuta liitto tiedotti, että päätoimittajan tehtävää hoitaa toistaiseksi toimitussihteeri Manu Marttinen, ja 8. joulukuuta 2023 Pettersson irtisanoutui virallisesti Journalistin päätoimittajan tehtävästä. Työsuhde päättyi heti.
Yksityiselämä

Maria Petterssonin puoliso on Juhana Pettersson.
Teokset

Historian jännät naiset: Merirosvoja, meedioita, varkaita ja vakoojaprinsessoja.  Jyväskylä:  Atena, 2020.  ISBN 978-952-300-664-5
Suomen historian jännät naiset: Selvänäkijöitä, sotilaita, saarnaajia ja silmänkääntäjiä.  Jyväskylä:  Atena, 2022.  ISBN 978-951-1-42305-8
Aiheesta muualla

Maria Pettersson Twitterissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
RAF Fauldin räjähdys

Onnettomuuden muistomerkki National Memorial Arboretumissa
RAF Fauldin räjähdys oli historian suurimpia räjähdysonnettomuuksia, joka tapahtui 27. marraskuuta 1944 kello 11:11 Staffordshiressa RAF Fauldin maanalaisessa ammusvarastossa. Räjähtäneiden ammusten määräksi arvioitiin 3 500–4 000 tonnia ja jyrähdys kuultiin yli 130 mailin päässä Lontoossa. Kuolonuhrien tarkkaa määrää ei tiedetä, mutta noin 70 ihmisen arvioidaan menehtyneen.
Siitä syntyneen kraatterin syvyys on 120 metriä ja läpimitta 1,2 kilometriä.
Aiheesta muualla

BBC Radio 4 Programme 'Open Country', The Hanbury Crater
Pertunmaa

| Pertunmaa> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Mäntyharju |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°30′10″N, 026°28′45″E
Maakunta:  Etelä-Savon maakunta
Seutukunta:  Mikkelin seutukunta
Kuntanumero:  588
Hallinnollinen keskus:  Pertunmaan kirkonkylä
Perustettu:  1926
Liitetty:  2025
– liitoskunnat:  Mäntyharju Pertunmaa
– syntynyt kunta:  Mäntyharju
Pinta-ala:  454,18 km²
– sisävesi:  79,75 km²
Väkiluku:  1 527  (31.12.2024)
– väestötiheys:  4,12 as./km²
Pertunmaa on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Etelä-Savon maakunnassa. Kunnassa asui 1 541 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 454,18 km², josta 79,75 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 4,12 asukasta/km². Väkiluvullisesti Pertunmaa oli Etelä-Savon maakunnan toiseksi pienin kunta Enonkosken ollessa väkiluvultaan vielä vähäisempi. Pertunmaa liitettiin Mäntyharjuun vuoden 2025 alussa.
Pertunmaa on paikkakunnalla yleisen tarinan mukaan saanut nimensä Perttu-nimisestä miehestä, joka on aikoinaan yksin hallinnut koko Pertunmaata.
Kulttuurillisesti Pertunmaa on osittain Päijät-Hämettä ja osittain Etelä-Savoa.
Pertunmaan naapurikunnat olivat Hartola, Heinola, Hirvensalmi, Mäntyharju ja Joutsa.
Maantiede

Pertunmaa sijaitsee Etelä-Savossa valtatien 5 varrella 35 kilometriä Heinolasta pohjoiseen ja vajaat 60 kilometriä Mikkelistä etelään. Pertunmaan kaksi päätaajamaa, Kirkonkylä ja Kuortti, sijaitsevat noin kymmenen kilometrin päässä toisistaan.
Pertunmaan Natura-kohteita ovat Mäyrävuoren–Seppälänjoen metsät, Ahvenjärven haka, Isosuo–Kivenholma, Sahinsuo, Anettu, Lahnaniemen, Solistonsuon ja Alatalon metsät, Punakiven–Ahvenjärven metsät ja Lautjärvi–Laukkala–Kaituenlampi.
Maantiede > Kylät

Hartosenpää, Hölttä, Joutsjärvi, Karankamäki, Kirkonkylä, Koirakivi, Kuhajärvi, Kuortti, Kälkyttä, Lihavanpää, Mansikkamäki, Nipuli, Ruorasmäki, Ruuttila, Sydänmaa ja Vastamäki.
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2018 lopussa Pertunmaalla oli 1 713 asukasta, joista 707 asui taajamissa, 994 haja-asutusalueilla ja 12:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pertunmaan taajama-aste oli 41,6 prosenttia. Pertunmaan taajamaväestö jakautui kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2018) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Pertunmaan kirkonkylä | 455 |
| 2 | Kuortti | 252 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Historia

Pertunmaa on ollut savolaisten ja hämäläisten rajaseutua vuosisatojen ajan, ja siellä on rajakiviä 1400-luvulta.
Itsenäinen kunta Pertunmaasta tuli vuonna 1926, kun se erosi emopitäjästään Mäntyharjusta. Hartolan vanha puukirkko siirretiin Pertunmaalle ja vihittiin käyttöön vuonna 1927.
Hallinto

Pertunmaan kunnanjohtaja 1. maaliskuuta 2020 alkaen oli kasvatustieteen maisteri Leena Ruotsalainen. Hänen edeltäjänsä, vuodesta 1999 lähtien kunnanjohtajana toiminut Juha Torniainen jäi eläkkeelle helmikuun 2020 alusta. Kunnanvaltuustossa oli 17 paikkaa, joista seitsemän oli keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 621 työpaikkaa. Niistä 19 prosenttia oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 55 % palveluissa ja 25 % jalostuksessa. Palvelun osuus oli pienempi kuin koko maassa (75 %), ja alkutuotannon osuus suurempi kuin koko maassa (3 %).
Vuonna 2015 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat metallintyöstöyritys Pelaser, Ylähollon Energiamurskaus ja Pertu Components, jonka alaa ovat puun sahaus ja höyläys.
Kunnan taloudellinen tilanne oli ollut jonkin aikaa huonolla tolalla maakunta- ja soteuudistuksen aiheuttamien suurten kulujen vuoksi. Tämän vuoksi Pertunmaata luonnehdittiin kriisikunnaksi vuodesta 2021 lähtien. Marraskuussa 2023 ilmoitettiin, että kunnalla ei ole enää varaa toimia itsenäisenä kuntana ja sen johdosta valtiovarainministeriö päätti esittää kuntaliitosneuvottelujen aloittamista.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pertunmaan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 2 868 | 2 868 |
| 1985 | 1985 |    | 2 600 | 2 600 |
| 1990 | 1990 |    | 2 499 | 2 499 |
| 1995 | 1995 |    | 2 305 | 2 305 |
| 2000 | 2000 |    | 2 178 | 2 178 |
| 2005 | 2005 |    | 2 102 | 2 102 |
| 2010 | 2010 |    | 1 936 | 1 936 |
| 2015 | 2015 |    | 1 817 | 1 817 |
| 2020 | 2020 |    | 1 685 | 1 685 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pertunmaalla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Mäntyharjun seurakunta
Pertunmaan kappeliseurakunta
Seurakunta toimii myös Mäntyharjun kunnan alueella.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Pertunmaalla toimii Pertunmaan helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pertunmaan alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Pertunmaan kunnan nykyisellä alueella.
Pertunmaan seurakunta (liitetty Mäntyharjun seurakuntaan 2016)
Palvelut

Pertunmaan yhtenäiskoulussa (Kirkkotie 3) tarjotaan opetusta esikoulusta luokka-asteelle yhdeksän saakka. Samassa kiinteistössä toimii Pertunmaan kirjasto. Vuoteen 2018 saakka Kuortissa toimi alakoulu (Kuortin koulu, Vanhatie 100), jonka yhteydessä sijaitsee Kuortin kirjasto.
Kirkonkylän keskustassa sijaitseva Pertunmaan hyvinvointiasema tarjoaa sosiaali- ja terveysaseman palveluja.
Kunnassa on neljä uimapaikkaa, joista Kisarannassa uidaan myös talvisin.
Matkailu/Nähtävyydet

Pertunmaan kirkko rakennettiin vuonna 1929 osin Hartolan vanhan kirkon ja kellotapulin hirsistä. Pertunmaalla toimii monia matkailuyrityksiä ja Pöylinniemessä on myös leirintäalue. Pertunmaan matkailukohteita ovat muun muassa toriaukio Pertuntori keskellä kirkonkylää, Vanha-Rantalan talomuseo Honkaniementien varressa ja Käsityöpuoti Talvikki, käsityöläisten oma puoti kirkonkylällä. Lisäksi Kuortissa ABC-liikennemyymälän välittömässä läheisyydessä on useita erilaisia liikkeitä. Pertunmaa on myös kesämökkikunta.
Vuoden 2011 tilastoissa Pertunmaalla myytiin toiseksi eniten alkoholia asukasta kohden Suomessa, 27,6 litraa absoluuttiseksi alkoholiksi muutettuna. Ykköstilaa pitää hallussaan Utsjoki, vastaava myynti oli 51,3 litraa. Lapin maakunnan myyntilukujen selityksenä on paitsi matkailijoiden suuri määrä, myös ruotsalaisten ja norjalaisten tekemät alkoholiostokset.
Tunnettuja pertunmaalaisia

Chrisse Fagerström, kirjailija
Seppo Halttunen, näyttelijä, ohjaaja
Adam Honkanen, kansanrunoilija, ennustaja
Reijo Hottola, opettaja, kirjailija
Aino Kontula, lehtori, kirjailija
Jari Leppä, Suomen maa- ja metsätalousministeri, kansanedustaja, maanviljelijä
Usko Moilanen, kirjailija
Maila Paloheimo, opettaja, kirjailija
Vesa Törnroos, trap-ampuja
Kari Uotila, kaupunginvaltuutettu, kansanedustaja
Myös vuoden 2018 Miss Suomeksi valittu, alkujaan lahtelaissyntyinen Alina Voronkova asui 15-vuotiaaksi asti Pertunmaalla.
Ruokakulttuuri

Pertunmaan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kisko eli veripalttu sekä ruisjauhosta, kermaviilistä ja kermasta leivotut röpörieskat, jotka paistetaan kaalinlehdellä tai tuohenpalan päällä.