Kazakstanin pääkaupunki
Alma-ata (1929–1993) ja Almaty (1993–1997)

Vuonna 1929 pääkaupunki siirrettiin maan suurimpaan kaupunkiin Alma-Ataan ja se oli Venäjän SFNT:aan vuonna 1936 liitetyn Kazakstanin (t. Kazakkien) autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan hallinnollisena keskuksena vuoteen 1939, jolloin autonomia vaihtui täysimittaisempaan neuvostovaltaan ja uusi hallinnollinen yksikkö, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta oli pinta-alaltaan  Neuvostoliiton toiseksi suurin jäsenmaa. Nykyisen Almatyn paikalla lähellä Malaya (Malaja-pientä) Almatinka jokea alueen valtasi X—XIV vuosisatoina keskiaikainen asutusalue, johon Venäjän tsaari päätti rakentaa sotilaallisia etuvartioasemia ja johon vuonna 1854 venäläiset kasakat rakensivat sotilaallisen Vernyin linnoituksen. Jo seuraavana vuonna ensimmäiset maahanmuuttajat Keski-Venäjältä saapuivat Vernyiin, jolloin alueen kauneus ja leuto ilmasto saivat heidät välittömästi hämmästyneiksi. Pian tänne muutti Alatau-alueen hallintokeskus. Laajamittainen kehitys kuitenkin alkoi sen jälkeen, kun kaupungista tuli autonomisen valtion asiakirjojen mukainen vuonna 1927 ja varsinainen pääkaupunki vuonna 1929.
Almaty sijaitsee tasangon ja vuorten välissä Kazakstanin eteläisessä kaakkoisosassa, Kirgisian rajan tuntumassa. Kaupunki on 1800-luvulla perustettu aito kazakstanilainen kaupunki Tienšan-vuoriston juurella  ja on maan suurin kaupunki noin 1,6 miljoonalla asukkaallaan. Almatyssa virtaa kaksi jokea, Bolšaja ja Malaja Almatinka sekä niiden sivujoet. Almaty tunnettiin aiemmin vuosina 1921–1992 ”Alma-Ata”, joka on suomeksi käännettynä alma- omena, ata (aty) -isät tai isoisät, joten kaupungin symboli ja tunnustuote on omena. Almatyn alueen omenapuut ovat tieteellisesti tutkittuina kazakstanilaista alkuperää ja aluetta pidetään omenanviljelyn synnyinseutuna.
Kaupungin eteläpuolella kohoavat lumihuippuiset Trans-Ili Alataun (Zailijsky Alataun) vuoret, jossa 4376 metrin korkuinen Komsomol-niminen huippu sai vuonna 1998 presidentti Nursultan Nazerbajevin mukaan nimeksi Pik Nursultan (vuoteen 1935 – Malyy Almaty). Almatyn vuorenrinteessä tasaisesti nouseva keskusta sijaitsee 700–900 metriä merenpinnan yläpuolella ja kaupungin vapaa-ajanviettoalue Kok Tobe jopa yli kilometrin korkeudessa merenpinnasta. Kaupunkia puoliympyrässä ympäröivistä vuorista johtuu vaarallisten mutavyöryjen uhkaa ja jopa Kok Toben TV-tornin massiivinen jalusta on koitunut vaaraksi vuoren rinteelle, joten sitä on jouduttu lujittamaan. Almatyn kaupungin laidat ja itse kaupunki sijaitsevat Alma-Atinskin seismisesti aktiivisella alueella Kaakkois-Kazakstanin 9 asteikon vyöhykkeellä ja ovat usein vaurioituneet maanjäristyksissä. Voimakkaita ja tuhoisia järistyksiä koettiin jo 1800-luvun lopulla. Mm. 9. kesäkuuta (joko 28. tai 29. toukokuuta) 1887 aamuvarhain iskeneen Richterin asteikolla 7,3 magnitudin Vernenskojen maanjäristyksen, joka aiheutti sen verran vakavia tuhoja n. 30 tuhannen asukkaan Vernyin kaupungille (Almatyn entinen nimi vuoteen 1921 saakka), että nousi kysymys silloisen Semiretšenskin alueen hallintokeskuksen siirtämisestä turvallisempaan paikkaan.  Ja jo kahden vuoden kuluttua 12. heinäkuuta (1. heinäkuuta) 1889 tapahtuneen Chilikskojen (Tšilikskojen) maanjäristyksen, jolloin Richterin asteikolla 8,3 magnitudin järistys tuntui n. 160 tuhannen  km² kokoisella alueella. Kazakstanin ja koko ihmiskunnan historian voimakkain oli Richterin asteikolla 8,2 magnitudin Keminin maanjäristys 4. tammikuuta v. 1911 (23. joulukuuta 1910), jonka seurauksena muodostui Kaindy-järvi, jota monet turistit pitävät yhtenä Kazakstanin kauneimpina ja viehättävimpinä. Kaupungin suosituimman, Panfilovin puiston laidalla on vuoden 1911 maanjäristyksestä selvinyt Ylösnousemus- eli Zenkovin katedraali, joka on nauloja myöten puuta. Voimakkaimpien joukkoon kuuluvat myös Kemin-Chüyn (Kemino-Chuyskoye) 20. kesäkuuta 1936, Chilikskoye (Tšilikskojen) 30. marraskuuta 1967, Sary-Kamyshskoye 5. kesäkuuta 1970 ja Dzhambulsky 10. toukokuuta 1971 tapahtuneet katastrofit, jotka ovat nimetty järistyksen episentrumin maantieteellisen sijainnin perusteella. Kaikki edellä mainitut maanjäristykset olivat melko voimakkaita, jotkut niistä ylittivät 8 magnitudia.
Asiantuntijoiden mukaan Almatyssa tapahtuvan noin 8,5 magnitudin maanjäristyksen seurauksena väestön kokonaismenetykset voivat nousta noin 600  tuh. ihmishenkeen. Kodittomiksi joutuisi 450 tuhatta, koska 70% rakennuksista tuhoutuisi ja 50% kaupungista raunioituisi. Hätätilanneministeriön laskelmien mukaan vaikein tilanne kehittyy Auezovin,  Bostandykin ja  Turksibin alueilla. Aineellisten vahinkojen kokonaismäärä voi ylittää 15 miljardia dollaria. Vuonna 2017 Almatyssa tapahtui maanjäristyksiä koko vuoden ajan ja 30. joulukuuta kirjattiin 4,4 suuruusluokan maanjäristys.  Almatyssa tapahtuneita maanjäristyksiä on todettu helmikuun alussa 2018, jolloin toisen voimakkuus oli 4,2 ja epitsentrumi sijaitsi 5 km syvyydessä melkein 600 km Almatysta pistettä. Toinen, kaksi päivää aikaisemmin 2. helmikuuta todettu tärähtely tapahtui 10 km: n syvyydessä voimakkuudella 2-3. Järistyksen keskus sijaitsi silloin kaupungin alueella ja vapina tuntui selvästi Gagarin-kadun 125. koulun läheisyydessä. Kazakstanin seismisten asemien toimesta 7. syyskuuta 2019 havaittiin 4.6 magnitudin maanjäristys, joka tapahtui lähellä Alma-Ata-kaupunkia. Maanjäristyksen keskus sijaitsi silloin 11 km länteen kaupungista.
Almaty on alueen ja tasavallan historiallinen, kulttuurinen ja liike-elämän keskus, yksi tasavallan budjetin tärkeimmistä tulontuojista, josta nykyisin on tullut jännittyneiden ympäristöolosuhteiden keskipiste. Melko vaikeaksi luokiteltu ympäristötilanne johtuu enimmäkseen kaupungin sijainnista varsinaisessa vuoriston ympäröimässä altaassa ja kuten Ateena tai Los Angeles, Almaty kärsii päästöjen aiheuttamasta voimakkaasti saastuneesta ilmasta. Kaupunki ei voi ylpeillä puhtaasta ilmasta, sen yllä roikkuu jatkuvasti harmaa savua, josta yli 80% kuuluu moottoriajoneuvoille. Koska siellä on yhä enemmän ajoneuvoja, jotka myrkyttävät ilmakehää, päästöjen saastuttamalta huonolta ilmalaadulta kaupunki on maan ensimmäisten joukossa ja pääsi vuonna 2010 maailman saastuneimpien kaupunkien luetteloon. Vuonna 2017 vilkas liikenne ilman bensan tai dieselin katkua alkoi onnistua kaasukäyttöisten ajoneuvojen määrän kasvaessa, erityisesti raskaan liikenteen sektorilla. Kaupunkia kuitenkin vaivaa vielä maaseudun väestön massamuutto ja rakennuskohteiden puuttuminen. Viime vuosina on ollut useita skandaaleja, jotka liittyivät saastuneen lumen varastointiin Butakovka-joen, Big Almaty järven ja Sayran tekojärven rannoille, jossa hiekalla, polttoaineilla, voiteluaineilla ja kemikaaleilla saastunut kaupungin lumi ja jää ovat vaikuttaneet keväisten vesien laatuun ja vahingoittaneet vesistöjen ekosysteemejä.
Almaty oli Kazakstanin pääkaupunki vuoteen 1993 saakka. Tämän jälkeen Almaty oli  Kazakstanin tasavallan pääkaupunki vuoteen 1997 ja Almatyn alueen keskusta vuoteen 2001 asti. Tyypillinen neuvostoaikojen metropoli Almaty on edelleen Kazakstanin suurin kaupunki, maan sekä kaupallinen että kulttuurinen keskus. Almatyn maantieteellinen sijainti maan kaakkoisilla laitamilla, vain 35 km: n päässä Kirgisian rajasta, lähellä Tadžikistania ja Kiinaa oli presidentin Nazarbajevin mielestä turvallisuuden kannalta kaukana hyvästä. Hänen toiveena pidettiin päästä eroon eteläisten alueiden klaanijohtajien ja liiallisesti häntä painostavista itävaikutuksista. Lisäksi vaikka nykyään monien kehittyneiden maiden arkkitehtuurissa käytetään antisemisia tekniikoita (Yhdysvallat, Japani, Turkki), etenkin korkeiden rakennusten rakentamisessa, joidenkin asiantuntijoiden mukaan ja muiden maiden (Japani, Kiina) kokemuksien pohjalta on päätetty, että moderni Almaty ei kestä yli 8 magnitudin maanjäristyksiä, joiden episentrumi on kaupungissa.  Almaty on myös ylikansoitettu. Kaupungin optimaaliseksi väkiluvuksi ennustettiin 400 000, mutta kaupungin väkiluku oli 1 300 000 (vuoden 2016 tilastojen mukaan 1 716 779).  Toisin sanoin lähellä Kirgisian rajaa sijaitseva Almaty ei mahtunut enää kasvamaan.