stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neil Kaplan

| Neil Kaplan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1967 (ikä 57)  Bayonne, New Jersey
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Neil Caplan
Aktiivisena:  1988 –
Merkittävät roolit:  Diabolico (Power Rangers: Lightspeed Rescue) Optimus Prime (Transformers: Robots in Disguise)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Neil Kaplan (s. 9. maaliskuuta 1967 Bayonne, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka aloitti uransa koomikkona.
Ura

Kaplan tunnetaan parhaiten Optimus Primen roolista sarjassa Transformers: Robots in Disguise. Sitä ennen hän kuitenkin esiintyi useissa Power Rangers -aiheisissa sarjoissa 2000-luvun alussa. Kaplan on myös dubannut animesarjoja ja elokuvia, kuten Digimon, Yojimbo of the Wind ja Yukikaze. 2000-luvulla hän on tehnyt enimmäkseen äänirooleja videopeleihin ja lainasi muun muassa ääntään vuoden 2006 Justice League Heroes videopelin Gorilla Groddille. Kaplan näytteli StarCraft II: Wings of Libertyssä Tychus Findlayn ääntä.
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Nazarius Roomalainen

Pyhä Nazarius Roomalainen (1. vuosisata Rooma, Italia – n. 68 Milano, Italia) oli pyhimys ja marttyyri. Hänen isänsä oli pakana mutta hänen äitinsä Perpetua oli kristitty ja todennäköisesti pyhän Pietarin opetuslapsi. Mies oli pyhän Celsuksen ystävä ja teki työtä tämän kanssa. Hänet mestattiin Milanossa Celsuksen kanssa keisari Neron tekemän ensimmäisen vainon aikana. Pyhä Ambrosius löysi heidän ruumiinsa vuonna 395 erikseen haudattuina ja legendan mukaan Nazariuksen veri oli yhä nestemäistä. Hänen juhlapäiväänsä veitetään 28. heinäkuuta.
Pyhää Nazariusta on muisttu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
»Orémus. Sanctórum tuórum nos, Dómine, Nazárii, Celsi, Victóris et Innocéntii conféssio beáta commúniat: et fragilitáti nostræ subsídium dignánter exóret.»
Moussa Diallo

Moussa Diallo (s. 17. helmikuuta 1955, Pariisi) on malilais-tanskalainen basisti, laulaja ja lauluntekijä, joka on asunut vuodesta 1974 lähtien Kööpenhaminassa.
Diallo syntyi Pariisissa ja varttui Bamakossa tanskalaisen äidin ja malilaisen isän kasvattamana. Hän aloitti muusikonuransa soittamalla bassokitaraa paikallisissa yhtyeissä.
Diallon tyyli on afrikkalaista maailmanmusiikkia, jossa on vaikutteita myös jazzista ja rockista. Hän on julkaissut useita sooloalbumeja, kuten Diallon (1992), Amoran (1997) ja Chiwaran (2002).
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi, tanskaksi)
Mora (laiva)

Mora on kuvattu Bayeux’n seinävaatteessa ja on siitä tunnistettavissa mastossa olevasta paavilta saadusta neliskulmaisesta tunnuksesta. Tämän kuvan laivasarjassa Mora on oikeanpuoleisin.
Mora oli Vilhelm Valloittajan lippulaiva, kun hän vuonna 1066 purjehti Normandiasta Englantiin vaatimaan Englannin kruunua. Bayeux’n seinävaate kuvaa Englannin valloitukseen liittyviä tapahtumia ja esittää myös Mora-aluksen, joka on siten harvoja historiallisesti tunnettuja viikinkien pitkäveneitä.
Historiallista taustaa

Englannin kuningas Edvard Tunnustaja kuoli vuonna 1066 ja häneltä ei jäänyt tunnustettua vallanperijää. Edvardin lanko Harald Godwininpoika valittiin kuninkaaksi, mutta hänen asemansa kiistivät hänen veljensä Tostig Godwininpoika, Norjan kuningas Harald Ankara sekä  Edvardin serkku Normandian herttua Vilhelm. Viikingit olivat 900-luvulla valloittaneet alueen mantereelta nykyisestä Ranskasta ja heitä kutsuttiin normanneiksi. Kielensä he olivat pääosin vaihtaneet ranskaksi. Tostig ja Norjan Harald Ankara ehtivät hyökätä ensin. Heitä vastaan Harald Godwininpoika joutui marssimaan armeijansa kanssa pohjoiseen Yorkiin. Vilhelm varusti niin ison laivaston, että sai noin 7 000 miestä ja pari tuhatta hevosta kanaalin ylitse. Harald Godwininpojan armeijan marsittua etelään seurasi taistelu Hastingissa, jossa Harald Godwininpoika kaatui. Tämän seurauksena Vilhelm pääsi Englannin kuninkaaksi.
Laiva

Henrikin vaimo Flanderin Matilda rakennutti Moran Barfleurissa juuri Englannin sotaretkeä varten. Normannit olivat säilyttäneet viikinkien laivanrakennusperinteet. Mora oli yli 30 metriä pitkä. Soutajia oli 17 paria, mahdollisesti kaksi miestä yhdessä airossa, jolloin soutamassa olisi ollut 68 miestä. Matkustajina Kanaalin ylityksessä Vilhelmin lisäksi oli kymmenen ritaria ja jokaisella aseenkantajat sekä hevoset. Mukana oli myös kaikki varusteet. Pitkäveneissä ei ollut istuinpenkkejä ja soutajien oletetaan istuneen merimieskirstujensa päällä. Laivan perän koristeena oli kullattu veistos lapsesta, joka puhaltaa norsunluiseen trumpettiin menosuuntaan päin. Laivassa oli värikäs purje ja mastossa paavilta saatu lippu, jolla vahvistettiin sotaretkelle saatu paavin siunaus. Mora oli nopea laiva ja se joutui pudottamaan purjeensa merellä odottaessaan muuta laivastoa.
Mouse Trap (vuoden 1987 videopeli)

| Mouse Trap |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Dirk Haserman
Julkaisija:  MicroValue
Julkaistu:  1987
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Atari ST, Commodore 64, 8-bittiset Atarit
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Mouse Trap on Commodoren ja Atarin 8- ja 16-bittisille tietokoneille julkaistu Manic Miner -klooni eli yksinkertainen yksittäisistä ruuduista koostuva tasohyppelypeli.
Manic Minerin tapaan pelissä on tarkoitus on noukkia ruuduista kaikki kerättävät esineet ja päästä sitten avautuneeseen uloskäyntiin. Pelissä ohjataan joystickillä tai näppäimistöllä hiirtä, joka voi hyppiä paikallaan tai liikkuessaan. Ainoa keino vihollisia vastaan on väistää ne. Erilaisia vihollisia on valtava määrä. Hiiri voi liikkua myös erilaisten esineiden, kuten pilvien ja renkaiden, päällä. Vihollisten lisäksi putoaminen liian korkealta on kuolettava. Ruudun oikeassa laidassa on pommi, joka sytytyslangan palaessa loppuun räjähtää tappaen pelaajan. Kuoleman koittaessa ruutu alkaa alusta.
Atari ST- ja Amiga-versioiden grafiikat ovat identtiset. Pelissä on taustamusiikkina lyhennös Claude Debussyn kappaleesta "Golliwog's Cakewalk".
Peli on julkaistu myöhemmin halvassa Prism Leisure -sarjassa sekä Tynesoftin Mega Pack -kokoelmalla. Samoin se oli Atari ST:n mukana jaetussa "Powerpackissa". Atari ST:n Powerpackin esittelyn yhteydessä MikroBitti-lehdessä Niko Nirvi arvioi pelin kahden tähden arvoiseksi.
Tässä ruudussa hiiren on kerättävä pilvien päällä matkustaen punaiset pallot, jolloin kolon ovi avautuu. Etana ja kahvikuppi ovat vihollisia (Amiga/Atari ST)
Aiheesta muualla

Mouse Trap MobyGamesissa (englanniksi)
Morsiamen laulu

| Morsiamen laulu |
| --- | --- |

Nimi:  Morsiamen laulu
Tekijä:  Gunnar Berndtson
Valmistumisvuosi:  1881
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  66,00  cm
Leveys:  82,50  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum, Suomi
Morsiamen laulu on taidemaalari Gunnar Berndtsonin (1854–1895) kuuluisin teos. Se on maalattu öljyvärein kankaalle, kooltaan 66 × 82,5 cm ja valmistunut vuonna 1881.  Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, johon se on tallennettu vuonna 1893.
Maalaus

Maalaus kuvaa hääseuruetta ruokailemassa. Morsian seisoo tässä maalauksessa laulamassa jälkiruokamaljan aikana pöytävieraiden istuessa paikoillaan. Maalauksessa on kuvattu tarkoin kankaita ja muita yksityiskohtia, astioita, ihmisten piirteitä ja sisustusta. Morsiamen laulun toteutuksessa näkyy Berndtsonin perehtyminen ihmisasujen maalaukseen. Hän maalaa tähän maalaukseen ilmeikkäitä ihmisiä juhlahetkellä, luoden inhimillisen tilannekuvan joka on kuvattu herkän myönteisesti morsiamen vanhempien ja sulhasen ollessa uppoutuneena kuuntelemaan morsiamen laulua.
Käsittelytavassa näkyy myös tuolloin ajankohtaistuneen ulkoilmamaalauksen vaikutuksia. Seinien syvä vihreys ja huoneen verhojen rento roikkuminen yhdistettynä ihmisten vaatetusten syvän valkoiseen ja mustaan väriin luovat maalaukseen rehevää vaikutelmaa.
Historiaa

Kyseessä on lavastettu tilanne, jossa maalauksen malleina oli taiteilijan ystäviä kuten Ville Vallgren oikealla, Karl Wetterhof,  Casper Wrede  ja Aukusti Uotila vasemmalla. Morsiamen mallina oli pariisilainen malli Antonia Bonjean.
Gunnar Berndtson oli opiskellut Pariisissa historiamaalari Jean-Léon Gérômen johdolla, mutta suuremman vaikutuksen häneen teki etenkin Ernst Meissonier, joka oli erikoistunut pukujen ja historiallisten ympäristöjen kuvaamiseen.
Morsiamen laulu huomioitiin ranskalaisessa lehdistössä kuten myös Berndtson. Hän esimerkiksi  pääsi seuraavana vuonna Le Monde Illustrèn taiteelliseksi avustajaksi Egyptin matkalle. Aatelisen taustan ja kotikasvatuksen omaavana hän muutoinkin sopeutui monia suomalaistaustaisia kollegoitaan paremmin ranskalaiseen kulttuurielämään.
Aiheesta muualla

Morsiamen laulu[vanhentunut linkki] Suomen Kansallisgallerian sivulla
Nazari (Kondratjev)

Pyhittäjä Nazari (ven. Игумен Назарий, maallikkonimeltään Nikolai Kondrat’jev, ven. Николай Кондратьев; 1735 – 23. helmikuuta 1809) oli Laatokan Valamon luostarin johtaja 1700-luvun lopulla.
Vuonna 1752 Kondratjev saapui Sarovin erakkolaan, jossa hän asui kolme vuotta. Hänet vihittiin munkiksi nimellä Nazari yhdeksän vuotta myöhemmin Astrahanin hiippakunnassa sijaitsevassa Pokrovan luostarissa. Munkkidiakoniksi hänet vihittiin vuonna 1762.  Vuonna 1764 hän tuli takaisin Sarovin luostariin; pappismunkiksi hänet vihittiin vuonna 1776.
Novgorodin metropoliitta Gabriel määräsi vuonna 1781 isä Nazarin murheelliseen tilaan ajautuneen Valamon luostarin jälleenrakentajaksi; hän oli kuullut pelkkää hyvää tästä nöyrästä pappismunkista ja pitkällä kokemuksellaan tiesi, että siinä olisi juuri tarvittava mies.
Sarovin luostarin johto ei olisi halunnut luopua hyvästä pappismunkista ja esteli sanoen että kyseessä oli kovin yksinkertainen mies; metropoliitta vastasi että viisaat miehet olivat ajaneet Valamon alennustilaan, nyt tarvittiin yksinkertaista ja nöyrää miestä sitä kohottamaan.
 Isä Nazari onnistuikin ankarilla otteillaan elvyttämään Valamon ja luomaan perustan luostarin ulkoiselle ja sisäiselle menestykselle. Nyt entisten luhistuvien puurakennusten tilalle kohosi kivinen, neliön muotoon rakennettu luostarirakennusten ryhmä, johon kuului esimerkiksi pääkirkko, ruokasali eli trapesa ja munkkien keljoja.
Valamossa otettiin käyttöön Sarovin erakkolan säännöt, joiden mukaisesti veljestö edistyi kilvoitteluelämässä. Jo vuotta myöhemmin Valamo ylennettiin kolmannen luokan luostariksi ja isä Nazari sai igumeenin arvon. Hän hoiti tehtäväänsä vuoteen 1801 asti, jolloin hän pyysi ja sai vapautuksen.
Nyt isä Nazari muutti Valamon erämaassa olevaan erakkomajaan; muutaman vuoden kuluttua hän sai piispan siunauksen jatkaakseen erakon kilvoitustaan Sarovissa, jonne hän vetäytyi päättääkseen maalliset kilvoituksensa siellä, missä oli ne aloittanutkin.
Isä igumeeni Nazari oli hurskas kilvoittelija, joka antoi jokaiselle luokseen tulleelle kehotuksen parantaa havaitsemansa heikkoudet.
Isä Nazari kuoli Sarovin erakkolassa 23. helmikuuta vuonna 1809. Venäjän kirkko liitti pyhittäjä Nazarin Valamon pyhien joukkoon vuonna 2004. Hän on ensimmäinen pyhäksi kanonisoitu Valamon igumeeni.
My Immortal

| ”My Immortal” Evanescence |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fallen
 Äänitetty : 2002‎–2003; NRG Recording Studios, Kalifornia
 Julkaistu: 8. joulukuuta 2003
 Formaatti: CD single, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Dave Fortman
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.24
 Levy-yhtiö: Wind-up
Evanescencen muut singlet
| ”Going Under” 2003 | ”My Immortal” 2003 | ”Everybody's Fool” 2004 |
My Immortal on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Evanescencen kappale yhtyeen Fallen-debyyttistudioalbumilta. Sen julkaisi Wind-up Records albumin kolmantena singlenä 8. joulukuuta 2003. Kappaleen sanoituksesta vastasi kitaristi Ben Moody lukuun ottamatta väliosuutta, jonka sanoitti myöhemmin yhtyeen laulusolisti Amy Lee. Kappaleen tuotannosta vastasi Dave Fortman. "My Immortal" sisällytettiin myöhemmin myös yhtyeen Mystary EP:lle sekä demoalbumi Originille. Alun perin Originilla ollut versio sisällytettiin sellaisenaan Fallenille Leen vastustuksesta huolimatta. Kappaleen singleversiota kutsuttiin "bändiversioksi", koko yhtyeen esittämän väliosuuden sekä loppusäkeistön takia. Singleversiota varten äänitettiin yhtyeen osuuden lisäksi uudestaan Leen lauluosuudet, pianosäestys sekä jousiorkesteriosuus.
"My Immortal" on pianotaustainen rock-balladi, jonka sanoituksiin Moody on kertonut saaneensa inspiraation hänen isoisänsä kuolemasta. Sanoitukset kertovat "kuolleen hengen aiheuttamasta piinasta surevassa läheisessä". Arvostelijoiden vastaanotto kappaletta kohtaan oli pääosin positiivista. Vuonna 2005 kappale oli ehdolla 47:nnessä Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Paras duon tai yhtyeen popesitys sanoilla". Kappale oli kaupallisesti menestys, ja se pääsi myyntilistojen kärkikymmenikköihin yli kymmenessä maassa. Se saavutti myös Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijan seitsemän sekä saavutti listakärjen Kanadassa, Kreikassa ja Yhdysvaltain Adult Pop Songs-listalla. Kappale saavutti platinalevyyn oikeuttavan myyntimäärän Yhdysvalloissa ja Australiassa.
Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo on mustavalkoinen ja sen ohjasi David Mould. Video kuvattiin Barcelonan goottilaisessa korttelissa 10. lokakuuta 2003. Videolla nähdään Lee istumassa sekä laulamassa lukuisissa kohteissa siten, että ei kertaakaan kosketa maata. Videolla näytetään kohtauksia myös Moodysta, mutta hän ei ole kertaakaan Leen tai bändin kanssa. Videon teemana on ero ja suru. Video oli ehdolla vuoden 2004 MTV Video Music Awardsissa kategoriassa "Paras rockvideo". Yhtye on esittänyt kappaletta kiertuillaan ja joidenkin heidän televisioesiintymisten ja palkintoseremonioiden kuten Billboard Music Awardsin yhteydessä.
Käännös suomeksi
Navahopus coyoteensis

Navahopus coyoteensis on Navahopus-sukuun ja Navahopodidae-heimoon kuuluva dinosaurus. Luokittelussa on kuitenkin huomattava se, että lajista on saatu tietoa vain fossiilisten jälkien avulla, minkä vuoksi se ja sen suku ovat niin kutsuttuja iknotaksoneita[lähde? ]. Sen kuvasi ensimmäisenä Milàn ynnä muut vuonna 2008. Se on kuollut sukupuuttoon.
Jäänteiden löytymispaikat

Arizona
Utah
Kirjallisuutta

J. Milàn, D. B. Loope, R. G. Bromley: ​Crouching theropod and Navahopus sauropodomorph tracks from the Early Jurassic Navaho Sandstone of USA.  Acta Palaeontologica Polonica 2: 197--205, 2008.
Nighthawks

Nighthawks voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Nighthawks (suomeksi myös Yökyöpelit), Edward Hopperin maalaus
Kadun haukat (Nighthawks), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1981
Nikolai Grebnev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Praha 1978 | Keihäänheitto |  |
Nikolai Grebnev (ven. Николай Гребнев, s. 11. syyskuuta 1948) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Prahan EM-kisoissa 1978 tuloksella 87,82 metriä. Grebnev heitti ennätyksensä 89,82 Dortmundissa vuonna 1978.
Nesjehyrna

Nesjehyrna
| --- | --- |
Tyyppi:  mäki 
Sijainti:  Sognin ja Fjordanen lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 519 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nesjehyrna on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu pitkän Oppstrynsvatnet-järven varrella, Strynin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 519 metriä. Sitä ympäröi etelä- ja länsipuolelta Breifonnan jäätikkö.
Nikolai Gladkov

Nikolai Aleksejevitš Gladkov (ven. Никола́й Алексе́евич Гладко́в, 1905 – 1975) oli neuvostoliittolainen lintutieteilijä.
Gladkov syntyi papin perheeseen Kurskin alueella. Hän tuli Moskovan yliopiston luonnontieteiden osastolle vuonna 1926. Alkuvuosina hän tutki kaloja mutta keskittyi sitten lintuihin. Hänestä kehittyi eräs Neuvostoliiton johtavista lintutieteilijöistä. Mihail Menzbierin suosituksesta hänet nimitettiin Staro-Peršinon biologisen aseman johtajaksi vuonna 1926. Vuodesta 1934 alkaen hän toimi museon vanhempana tutkijana.
Gladkov osallistui toiseen maailmansotaan ja joutui vangiksi. Amerikkalaiset joukot vapauttivat hänet Ranskassa sijainneesta vankileiristä vuonna 1944. Gladkov palasi museoon vuonna 1947 ja toimi sen lintutieteellisen osaston johtajana vuosina 1947–1954, jolloin hän siirtyi Moskovan yliopiston eliömaantieteen osastolle. Hän toimi useita vuosia biologisen tiedekunnan dekaanina, samoin maantieteen tiedekunnan dekaanina.
Gladkov nimitettiin Eläintieteellisen museon johtajaksi vuonna 1964, ja hän johti museota vuoteen 1969 asti. Hän toimi eliömaantieteen osaston professorina ja selkärankaisten osaston lehtorina. Gladkov julkaisi useita lintutieteellisiä teoksia sekä kirjoitti myös luonnonsuojelusta, eliömaantieteestä ja lintujen lentämisestä.
Gladkov toimitti yhdessä Georgi Dementjevin kanssa suurteoksen Neuvostoliiton linnuista Ptitsy Sovetskogo Sojuza vuosina 1951–1954.
New Yorker (yritys)

Ketjun liike Mainzissa.
New Yorker on saksalainen nuorisomuotiketju. Yritys on perustettu vuonna 1971, ja sillä on yli 1 100 myymälää yli 40 maassa.
Ketjulla on Suomessa 20 myymälää. Myymälät sijaitsevat Espoossa, Helsingissä, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Jyväskylässä, Kouvolassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Lempäälässä, Mikkelissä, Oulussa, Porissa, Raisiossa, Seinäjoella, Tampereella, Turussa, Vaasassa ja Vantaalla. Suomen ensimmäisen myymälänsä ketju avasi Hyvinkään Willaan lokakuussa 2012.
Kauppa käyttää merkkejä Amisu, FBsisters, Smog ja FSBN.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yrityksen verkkosivusto
Nikolai Golovanov

Nikolai Semjonovitš Golovanov (ven. Николай Семёнович Голованов; 21. tammikuuta 1891 Moskova – 28. elokuuta 1953 Moskova) oli neuvostoliittolainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Golovanov opiskeli Moskovassa kuorolaulun synodaalikoulussa Vasili Orlovin ja Aleksandr Kastalskin johdolla. Hän valmistui esilaulajana vuonna 1909 ja toimi synodaalikuoron avustavana kuoronjohtajana Nikolai Danilinin alaisuudessa. Hän esiintyi sen kanssa vuonna 1912 Leipzigissä, Berliinissä ja Varsovassa. Golovanov opiskeli vuosina 1909–1914 Aleksandr Ilinskin, Mihail Ippolitov-Ivanovin ja Sergei Vasilenkon johdolla Moskovan konservatoriossa sävellystä ja musiikin teoriaa. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä sinfoniaorkesterin kapellimestarina vuonna 1915.
Golovanov työskenteli vuodesta 1919 Konstantin Stanislavskin oopperastudiolla ja myöhemmin Stanislavski- ja Nemirovitš-Dantšenko-teatterissa. Hän oli vuosina 1919–1928 ja 1930–1936 myös Bolšoi-teatterin kapellimestari sekä vuosina 1948–1953 pääkapellimestari. 1920-luvun jälkipuoliskolla Golovanov otettiin poliittisen sortokampanjan kohteeksi. Poliittiset toimielimet, Sergei Vasilenko ja Ari Pazovski syyttivät häntä vanhojen porvarillisten arvojen ja toimintatapojen tuomisesta Neuvostoliiton teatteriin. Asiaa käsiteltiin laajalti ajan tiedotusvälineissä. Josif Stalin kuitenkin salli Golovanoville työskentelyn jatkamisen Bolšoi-teatterissa. Vuodesta 1937 Golovanov työskenteli Neuvostoliiton radion oopperan ja sinfoniaorkesterin johdossa. Hän opetti orkesteri- ja oopperaluokkia Moskovan konservatoriossa vuosina 1925–1948. Lisäksi hän esiintyi pianistina laulajien, useimmiten vaimonsa Antonina Neždanovan kanssa. Golovanov erotettiin töistään Bolšoi-teatterissa Stalinin kuoltua.
Golovanovin hengellisiä teoksia julkaistiin vuosina 1916–1917. Hän jatkoi niiden säveltämistä salaa lokakuun vallankumouksen jälkeen. Kokonaispainos Golovanovin hengellisistä sävellyksistä julkaistiin Moskovassa vuonna 2019. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu myös oopperoita, sinfonia, kantaatteja ja lauluja. Tyylissä on yhteneväisyyksiä Aleksandr Skrjabinin ja Sergei Rahmaninovin musiikin kanssa. Kapellimestarina Golovanov johti sekä vakiintuneen ohjelmiston että aikansa uuden musiikin esityksiä, esimerkiksi Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin teosten kantaesityksiä. Golovanov sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen, Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimen sekä neljä Stalin-palkintoa (1946, 1949, 1950, 1951). Golovanov haudattiin Novodevitšin hautausmaalle. Muistolaatta asetettiin hänen kunniakseen vuonna 1961 taloon, jossa hän oli asunut vuosina 1935–1953.
Neil MacCormick

Neil MacCormick vuonna 1999.
Neil MacCormick (27. toukokuuta 1941 Glasgow, Skotlanti – 5. huhtikuuta 2009 Edinburgh, Skotlanti) oli skotlantilainen oikeusteoreetikko ja poliitikko. Hän toimi professorina Edinburghin yliopistossa. Hän  toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1999–2004, edustaen Skotlannin kansallispuoluetta. MacCormick myös osallistui kansainväliseen Bielefelder Kreis -tutkijaryhmään.
Teokset

Legal Reasoning and Legal Theory (Oxford 1978)
H. L. A. Hart (London 1981)
An Institutional Theory of Law (Dordrecht 1986) (yhdessä Ota Weinbergerin kanssa)
Questioning Sovereignty (1999)
Rhetoric and the Rule of Law (2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neil MacCormick Wikimedia Commonsissa
Neil MacCormick Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Nesjestranda

| Nesjestranda |
| --- | --- |
 Nesjestranda
 Koordinaatit: 62°41′49″N, 7°25′54″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Molde
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,4 km²
Väkiluku (2023):  530
 – Väestötiheys:  1 325 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nesjestranda on taajama Molden kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 530 vuonna 2023.
Luettelo Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (2003)

Tämä on luettelo Turtlesien (2003) DVD-julkaisuista