stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amasyan maakunta

| Amasyan maakunta |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 40.650°N, 35.828°E 
Valtio:  Turkki
Piirikunnat:  Maakunta jakautuu seitsemään piirikuntatason yksikköön.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Amasya (98 935 as., arvio 31.12.2014)
Pinta-ala  ():  5 628 km²
Väkiluku (2014)  ():  321 913
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TR-05
Amasyan maakunta (turk. Amasya ili) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 321 913 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Amasya (98 935 as., 31.12.2014 arvio). Muita suurempia kaupunkeja ovat Merzifon (54 425 as.) ja Suluova (37,636 as.).
Piirikunnat

Maakunta on jaettu seitsemään piirikuntaan.
| --- | --- |
 Göynücek  Gümüşhacıköy  Hamamözü  Merkez :  Merzifon  Suluova  Taşova
Kuvia

Amasyan kaupunki jokilaaksossa.
Amaysia.
Kellotorni Amasyassa.
Amasyan linnoitus.
Mustafa Bey Hamamı, kylpylä vuodelta 1436 Amasyassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amasyan maakunta Wikimedia Commonsissa
Turkin maakunnat
Adana
Adıyaman
Afyonkarahisar
Ağrı
Aksaray
Amasya
Ankara
Antalya
Ardahan
Artvin
Aydın
Balıkesir
Bartın
Batman
Bayburt
Bilecik
Bingöl
Bitlis
Bolu
Burdur
Bursa
Çanakkale
Çankırı
Çorum
Denizli
Diyarbakır
Düzce
Edirne
Elazığ
Erzincan
Erzurum
Eskişehir
Gaziantep
Giresun
Gümüşhane
Hakkari
Hatay
Iğdır
Isparta
İstanbul
İzmir
Kahramanmaraş
Karabük
Karaman
Kars
Kastamonu
Kayseri
Kilis
Kırklareli
Kırıkkale
Kırşehir
Kocaeli
Konya
Kütahya
Malatya
Manisa
Mardin
Mersin
Muğla
Muş
Nevşehir
Niğde
Ordu
Osmaniye
Rize
Sakarya
Samsun
Şanlıurfa
Siirt
Sinop
Sivas
Şırnak
Tekirdağ
Tokat
Trabzon
Tunceli
Uşak
Van
Yalova
Yozgat
Zonguldak
Amasyan maakunnan piirikuntajako
Karabükin maakunta

| Karabükin maakunta |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 41.1959°N, 32.6171°E 
Valtio:  Turkki
Piirikunnat:  Maakunta jakautuu kuuteen piirikuntatason yksikköön.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Karabük (113 277 as., arvio 31.12.2014)
Pinta-ala  ():  4 142 km²
Väkiluku (2014)  ():  231 333
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TR-78
Karabükin maakunta (turk. Karabük ili) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 231 333 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Karabük (113 277 as., 31.12.2014 arvio). Toiseksi suurin kaupunki on Safranbolu (43 975 as.).
Piirikunnat

Maakunta on jaettu kuuteen piirikuntaan.
| --- | --- |
 Eflani  Eskipazar  Merkez :  Ovacık  Safranbolu  Yenice
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karabükin maakunta Wikimedia Commonsissa
Turkin maakunnat
Adana
Adıyaman
Afyonkarahisar
Ağrı
Aksaray
Amasya
Ankara
Antalya
Ardahan
Artvin
Aydın
Balıkesir
Bartın
Batman
Bayburt
Bilecik
Bingöl
Bitlis
Bolu
Burdur
Bursa
Çanakkale
Çankırı
Çorum
Denizli
Diyarbakır
Düzce
Edirne
Elazığ
Erzincan
Erzurum
Eskişehir
Gaziantep
Giresun
Gümüşhane
Hakkari
Hatay
Iğdır
Isparta
İstanbul
İzmir
Kahramanmaraş
Karabük
Karaman
Kars
Kastamonu
Kayseri
Kilis
Kırklareli
Kırıkkale
Kırşehir
Kocaeli
Konya
Kütahya
Malatya
Manisa
Mardin
Mersin
Muğla
Muş
Nevşehir
Niğde
Ordu
Osmaniye
Rize
Sakarya
Samsun
Şanlıurfa
Siirt
Sinop
Sivas
Şırnak
Tekirdağ
Tokat
Trabzon
Tunceli
Uşak
Van
Yalova
Yozgat
Zonguldak
Karabükin maakunnan piirikuntajako.
Ravinteiden kierrätys

Infografiikassa näytetään, mistä ravinteita päätyy luontoon ja miten niitä voidaan hyötykäyttää.
Ravinteiden kierrätyksessä biomassa tai jokin muu ravinteita sisältävä aines hyödynnetään ihmisen toimesta niin, että se päätyy takaisin kiertoon ja uudelleen kasvien käyttöön. Kierrätettävä aines hyödynnetään joko sellaisenaan tai käsitellään uudelleen tuotteiksi, materiaaleiksi tai raaka-aineiksi. Ravinteita sisältävien ainesten aktiivisella kierrättämisellä voidaan estää vesistöhaittoja ja ravinteiden joutumista hukkaan. Ravinteiden kierrätyksellä voidaan myös korvata uusiutumattomien luonnonvarojen käyttöä. Ihmisen toiminnasta syntyvän jätteen turvallinen palauttaminen ravinneketjuun on olennainen osa bio- ja kiertotaloutta.
Määritelmä

Luonnossa tapahtuva ravinnekierto on eloperäisen ja elottoman aineen liikettä ja vaihtoa takaisin elävän aineen tuotantoon. Ravinteet kiertävät maasta tai ilmasta kasvien kautta eläimiin ja ihmisiin palautuen lopulta takaisin maahan, ilmaan ja vesiin. Luonnossa ravinnekiertoa säätelee suuressa määrin maatumisen prosessi. Ravinnekierto on yksi luonnon tuottamista ekosysteemipalveluista, jotka säilyttävät ja edistävät ihmisyhteisöjen hyvinvointia.
Ihmisen luomien systeemien ravinnekierroissa on monia vuotokohtia ilmaan ja vesiin. Ravinteita joutuu ravinnekierron ulkopuolelle esimerkiksi kaikissa ruokaketjun vaiheissa: maatiloilta, joilla ruokaa tuotetaan, elintarvikkeita jalostavasta teollisuudesta sekä kaupungeista, joissa ruokaa eniten kulutetaan.
Vesistöihin ja ilmaan joutuessaan ylimääräiset ravinteet aiheuttavat rehevöitymistä ja haitallisia laskeumia. Leväkukinnat, veden sameneminen, rantojen limoittuminen sekä pohja-alueiden hapettomuus ovat merkkejä vesistöjen rehevöitymisestä.
Kasvinravinteista tärkeimpiä ovat fosfori ja typpi. Luontoon karanneita ravinteita korvataan käyttämällä teollisesti tuotettuja fosfori- ja typpilannoitteita. Maaperästä louhittavat fosforivarat ovat kuitenkin rajalliset ja typen tuotanto ilmakehästä vaatii runsaasti energiaa.   Ravinteiden tehokas kierrätys vähentää neitseellisen lannoiteraaka-aineen tarvetta ja säästää lannoitteiden valmistuksessa tarvittavaa energiaa. Kierrätyksellä voidaan myös luoda uutta liiketoimintaa.
Ravinteiden kierrätys maataloudessa

Ihmistoiminnassa ravinteita käytetään eniten maataloudessa, kasvien ja eläinten kasvattamiseen. Maataloudessa lanta on merkittävin hyödyllisiä ravinteita sisältävä sivuvirta. Lisäksi yhdyskuntajätevedenpuhdistamoilla muodostuu lietettä, jonka sisältämiä ravinteita hyödynnetään tällä hetkellä vain vähän.
Maataloudessa erilaisia sivuvirtoja voidaan hyödyntää lannoitteena pelloilla. Tällaisia sivuvirtoja syntyy esimerkiksi elintarvike- tai rehuteollisuudesta, yhdyskuntien eri tavoin käsitellyistä sivutuotteista, biojätteistä ja -lietteistä tai kalastuksesta. Usein biomassoista peräisin oleva kierrätyslannoite sisältää orgaanista ainetta, jolloin sen käyttö parantaa peltomaan rakennetta ja lisää hiiltä maaperään, mikä parantaa sadontuottokykyä.
Maatalouden ravinteiden kierrätyksessä on yhä tehostamisen varaa. Esimerkiksi Suomen ravinnekuormituksesta Itämereen suuri osa tulee maataloudesta. Suomessa maatalouden osuus ihmisen aiheuttamasta typpikuormituksesta Itämereen on lähes ja fosforikuormituksesta yli puolet. Vaikeuksia maatalouden ravinteiden kierrätykseen tuovat muun muassa lantaa tuottavien ja sitä hyödyntävien tilojen välinen etäisyys, lannan kasvien kannalta epäedulliset ravinnesuhteet sekä lannan kuljetukseen ja levittämiseen liittyvä suuri työmäärä ja kustannukset.
Myös peltojen huono kunto heikentää maaperän kykyä sitoa itseensä ravinteita. Huonokuntoinen maaperä ei pidätä vettä, ja tärkeät ravinteet valuvat veden mukana helposti pois tai haihtuvat ilmaan. Myöskään viljelykasvit eivät tuolloin kasva optimaalisesti ja käyttämättä jääneet ravinteet huuhtoutuvat vesistöihin helpommin. Maaperän kunnosta ja vesitaloudesta huolehtiminen tehostaa kasvien ravinteiden käyttöä ja parantaa maan hedelmällisyyttä sekä satoja.
On arvioitu, että fosforin osalta Suomessa voitaisiin korvata jopa 80 prosenttia keinolannoitteista lannasta ja muista ravinnelähteistä saatavilla kierrätysravinteilla sekä hyvillä viljelykäytännöillä . Tähän pääsemiseksi ravinteiden tehokkaaseen hyödyntämiseen tarvitaan kuitenkin uusia ratkaisuja.
Aiheesta muualla

Marttinen ym.: Kohti ravinteiden kierrätyksen läpimurtoa. Nykytila ja suositukset ohjauskeinojen kehittämiseksi Suomessa. Luonnonvara- ja biotalouden tutkimus 45/2017
Luke Policy Brief 1/2017: Ravinteiden kierrätys visioista käytäntöön
Baltic Sea Action Groupin ja Sitran video ravinteiden kierrätyksestä
Lindow’n mies

Lindow’n miehen ruumis näytteillä British Museumissa.
Lindow’n mies (virallinen nimi Lindow II) on rautakautinen suoruumis, joka löydettiin 1. elokuuta 1984 Lindow’n turvesuolta, Cheshirestä Luoteis-Englannista. Lindow’n miestä on kuvailtu yhdeksi 1980-luvun tärkeimmistä arkeologisista löydöistä. Lindow’n miehen kuolinsyytä ei tiedetä varmasti, mutta kyseessä on epäilty olleen rituaalimurha. Ruumis on ollut näytteillä British Museumissa, mutta sitä on lainattu ajoittain lähelle sen alkuperäistä löytöpaikkaa Manchesterin museoon.
Löytyminen

Lindow’n miehen ruumiin löysi alun perin turpeennostoyhtiön työntekijä Lindow Moss -nimisen suon reunalta. Hän nosti puunpalalta näyttäneen esineen maasta ja pudotti sen, jolloin sitä peittänyt turvekerros karisi ja se paljastui ihmisen jalkaluuksi. Löydön jälkeen paikalle tuotiin paikallinen arkeologi Rick Turner. Hän huomasi maasta törröttävän ihonpalan ja 6. elokuuta paikalla oli jo joukko arkeologeja. Joukko leikkasi turpeesta kolme sivua ja sen jälkeen palan alle liu’utettiin pala vaneria, jonka avulla ruumis nostettiin maasta. Ruumis vietiin paikallisen sairaalan ruumishuoneelle, sillä poliisi tutki lähellä sattunutta murhatapausta. Radiohiiliajoituksen avulla saatiin kuitenkin nopeasti selville, että ruumis oli vähintään tuhat vuotta vanha. Tämän jälkeen ruumis luovutettiin British Museumille.
Tutkimukset

Syyskuun aikana British Museumin tutkijat poistivat turpeen käyttäen käsiään sekä erilaisia puisia ja muovisia työkaluja. Mätänemisen estämiseksi ruumis pidettiin jatkuvasti 4 °C:n lämpötilassa. Ruumiin puhdistamisen jälkeen kävi ilmi, että se koostui päästä, käsistä ja yläruumiista ja että ruumis kuului noin 25-vuotiaana kuolleelle miehelle. Radiohiiliajoituksella miehen kuolinajankohdaksi on määritelty 2 eaa.–119 jaa. Ruumis oli alaston, mutta vasempaan käsivarteen ja miehen kaulan ympärille oli kiedottu köyttä. Turpeen leikkaamiseen käytetty kone oli vahingoittanut navan alapuolista vartaloa, mutta vahingot saatiin korjattua. Ruumiin hyvän säilymisen takia Lindow’n miehestä tuli sensaatio. Kohuun vaikutti myös miehen väkivaltainen kuolintapa. Lindow’n mies oli säilynyt hyvin suon hapettoman ja happaman ympäristön takia. Tämän kaltainen ympäristö onkin tavallisin ruumiiden säilymiseen vaikuttava tekijä Euroopassa. Tutkimusten jälkeen ruumis kylmäkuivattiin ja pantiin esille erityisesti suunniteltuun näyttelytilaan. Lindow’n miehen jälkeen noin 15 kilometrin päässä sen löytöpaikasta löydettiin Lindow IV -nimellä tunnettu miehen reiden jäännökset. On mahdollista, että kyseessä on itse asiassa Lindow’n miehen reisi.
Lindow’n mies

Tukirangan ja takahampaiden tutkimuksen perusteella pääteltiin, että Lindow’n mies oli nuori ja hyvin ravittu. Kuolinhetkeä edeltävistä vammoista tai sairauksista ei ollut merkkejä, vaikkakin miehellä oli suolistomatoja ja hän kärsi lievästä nivelrikosta. Miehen kynnet olivat hyvin hoidetut. Näistä seikoista on päätelty, että mies ei ollut tehnyt raskasta ruumiillista työtä. Pituudeltaan mies oli 168 senttiä ja hän painoi 60–65 kiloa. Hänen viimeinen ateriansa sisälsi happamatonta leipää, joka oli tehty vehnästä ja ohrasta ja paistettu tulella..
Lindow’n mies > Kuolema

Lindow’n miehen kuolema oli ollut väkivaltainen. Miestä oli isketty kolmesti päähän kapeateräisellä kirveellä, mutta hän ei ollut kuollut näihin vammoihin, sillä haava oli turvonnut, mikä osoittaa sydämen sykkineen vammojen jälkeenkin. Mies oli saanut myös kovan iskun selkäänsä, mikä oli murtanut yhden kylkiluun. Iskun aiheuttaja oli mahdollisesti jonkun toisen polvi. Päähän tehtyjen iskujen jälkeen miehen kaulan ympärille sidottiin köysi ja sen taakse pistettiin keppi. Tämän jälkeen hänet kuristettiin kaularaudan tapaan. Miehen niska murtui kuristamisen yhteydessä. Niskan murruttua mies kuoli, mutta vielä kuoleman jälkeen hänen surmaajansa katkaisivat miehen kaulan. Tämän jälkeen ruumis upotettiin suonsilmäkkeeseen.
Todennäköistä on, ettei miestä tapettu sattumanvaraisesti. Tappajien motiiveja ei kuitenkaan tunneta. Surmatavan monimutkaisuus ja ruumiin upottaminen suohon viittaisivat kuitenkin siihen, että Lindow’n mies oli ihmisuhri. Miehen tappotapa viittaisi siihen, ettei uhrille haluttu tuottaa ylimääräisiä kärsimyksiä. Mies oli nimittäin menettänyt tajuntansa päähän kohdistuneiden iskujen jälkeen. Mies saattoi olla vapaaehtoinen uhri, mutta sitä ei pystytä todistamaan. Miehen vatsasta löytyi mistelin siitepölyhiukkasia, ja misteli puolestaan liitetään usein druideihin. Siksi onkin arveltu, että uhraus olisi liittynyt druidien johtamiin uskonnollisiin menoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lindow’n mies Wikimedia Commonsissa
Lindow Mossin suota.
Lindow’n miehen pää. Päähän kohdistuneista iskuista tulleet jäljet ovat selvästi näkyvissä.
Kırıkkalen maakunta

| Kırıkkalen maakunta |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 39.844°N, 33.506°E 
Valtio:  Turkki
Piirikunnat:  Maakunta jakautuu yhdeksään piirikuntatason yksikköön.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kırıkkale (189 044 as., arvio 31.12.2014)
Pinta-ala  ():  4 791 km²
Väkiluku (2014)  ():  271 092
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TR-71
Kırıkkalen maakunta (turk. Kırıkkale ili) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 271 092 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Kırıkkale (189 044 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat

Maakunta on jaettu yhdeksään piirikuntaan.
| --- | --- |
 Bahşili  Balışeyh  Çelebi  Delice  Karakeçili :  Keskin  Merkez  Sulakyurt  Yahşihan
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kırıkkalen maakunta Wikimedia Commonsissa
Turkin maakunnat
Adana
Adıyaman
Afyonkarahisar
Ağrı
Aksaray
Amasya
Ankara
Antalya
Ardahan
Artvin
Aydın
Balıkesir
Bartın
Batman
Bayburt
Bilecik
Bingöl
Bitlis
Bolu
Burdur
Bursa
Çanakkale
Çankırı
Çorum
Denizli
Diyarbakır
Düzce
Edirne
Elazığ
Erzincan
Erzurum
Eskişehir
Gaziantep
Giresun
Gümüşhane
Hakkari
Hatay
Iğdır
Isparta
İstanbul
İzmir
Kahramanmaraş
Karabük
Karaman
Kars
Kastamonu
Kayseri
Kilis
Kırklareli
Kırıkkale
Kırşehir
Kocaeli
Konya
Kütahya
Malatya
Manisa
Mardin
Mersin
Muğla
Muş
Nevşehir
Niğde
Ordu
Osmaniye
Rize
Sakarya
Samsun
Şanlıurfa
Siirt
Sinop
Sivas
Şırnak
Tekirdağ
Tokat
Trabzon
Tunceli
Uşak
Van
Yalova
Yozgat
Zonguldak
Kırıkkalen maakunnan piirikuntajako.
John Deere

| Deere & Company |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Osake:  NYSE: DE
ISIN:  US2441991054
Perustettu:  1837
Perustaja:  John Deere
Toimitusjohtaja:  Samuel R. Allen
Kotipaikka:  Moline, Illinois, Yhdysvallat
Tuotteet:  maa- ja metsätalouskoneet
Liikevaihto:  61.25  miljardia dollaria (2023)
Henkilöstö:  83 000
Kotisivu:  www.deere.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
John Deeren harvesteri
Deere & Company, paremmin tunnettu nimellä John Deere, on suuri työ-, metsä- ja maatalouskoneiden valmistaja sekä merkittävä maansiirto- ja ympäristökoneiden toimittaja. Yritys on perustettu vuonna 1868. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti ja työllistää noin 56 000 henkeä.
Yrityksen perustaja on yhdysvaltalainen seppä ja liikemies John Deere (1804–1886). Deere syntyi Ruthlandissa Vermontissa. Nuoruutensa hän vietti Middleburyssä, jossa kävi myös metalliseppäkoulun. Hän perusti ensimmäisen sepänpajansa 1837, jolloin hän kehitti uudentyyppisen kyntöauran. Edistyksellisen auran ansiosta Deere pystyi kasvattamaan liiketoimiaan. Kymmenen vuoden kuluttua auroja tehtiin jo 1 000 yksikköä vuodessa.
John Deeren tuotteiden esittely Minnesotassa
John Deere Forestry Oy

John Deere Forestry Oy on suomalainen metsätyökoneita valmistava yritys, jonka kotipaikka on Tampere, mutta koneiden valmistus tapahtuu Joensuun Penttilän tehtaalla. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 276 miljoonaa euroa.
John Deere Forestry Oy > John Deere Forestryn historia

Rauma-Repola perusti Joensuuhun Konepajan vuonna 1972 ja metsäkoneiden tuotanto siellä alkoi seuraavana vuonna kuormatraktoreista. Vuodesta 1995 Joensuussa on keskitytty pelkästään metsäkoneiden valmistukseen. 1990-luvulla vihreiden koneiden merkki muuttui Timberjackiksi ja 2005 John Deereksi.
Yritys on toiminut aiemmin nimillä Lokomo Forest, FMG Lokomo Forest (Forest Machine Group), FMG Timberjack ja Timberjack. Deere & Company osti vuonna 2000 Metso Oyj:ltä metsäkoneita valmistavan Timberjack-ryhmän, jonka emoyhtiö oli Timberjack Oy. Timberjack Oy:n nimeksi muutettiin vuonna 2005 John Deere Forestry Oy.
Kilpailijoita

Deere & Companyn ja sen John Deere -tuotemerkin kilpailijoita ovat maailmanlaajuisesti esimerkiksi maatalouskoneiden segmentissä AGCO  Corporation (tuotemerkkejä Agco, Challenger, Fendt, GSI, Massey Ferguson ja Valtra), CNH Industrial N.V. (tuotemerkkejä mm. New Holland, Case IH, Steyr), Mahindra & Mahindra Limited ja Kubota Corporation. Metsäkoneiden segmentissä kilpailijoita ovat esimerkiksi Ponsse, Komatsu, Logset, Rottne, Eco Log ja Sampo-Rosenlew.
Maahantuonti

Wihuri Oy Tekninen Kauppa ja John Deere Walldorf allekirjoittivat sopimuksen liiketoimintaedustuksesta Suomessa 2019.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Deeren elämäkerta perustamansa yrityksen kotisivulla (englanniksi)
John Deere Forestry Timeline(englanniksi)
John Deere suomenkieliset sivut
John Deere-moottoreiden maahantuontisivusto (suomeksi)
Google Finance: Deere & Company
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Konttinen, Hannu & Druschka, Ken: Metsäkoneiden maailmanhistoria. Otava 1997. ISBN 9511147447.
Käyhkö, Arttu: Metsätyökoneet Suomessa. Kustantaja Laaksonen, 2015. ISBN 978-952-5805-69-7.
Käyhkö, Arttu: Suuri metsäkonekirja. Kustantaja Laaksonen, 2017. ISBN 978-952-5805-93-2.
Kahramanmaraşin maakunta

| Kahramanmaraşin maakunta |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 37.575°N, 36.926°E 
Valtio:  Turkki
Piirikunnat:  Maakunta jakautuu 11 piirikuntatason yksikköön.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kahramanmaraş (475 793 as., arvio 31.12.2014)
Pinta-ala  ():  14 520 km²
Väkiluku (2014)  ():  1 089 038
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TR-46
Kahramanmaraşin maakunta (turk. Kahramanmaraş ili) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 1 089 038 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Kahramanmaraş (475 793 as., 31.12.2014 arvio). Toinen suurempi kaupunki on Elbistan (99 537 as.).
Piirikunnat

Kahramanmaraşin maakunta on jaettu 11 piirikuntaan.
| --- | --- |
 Afşin  Andırın  Çağlayancerit (Çağlıyancerit)  Dulkadiroğlu  Ekinözü  Elbistan :  Göksun  Nurhak  Onikişubat  Pazarcık  Türkoğlu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kahramanmaraşin maakunta Wikimedia Commonsissa
Turkin maakunnat
Adana
Adıyaman
Afyonkarahisar
Ağrı
Aksaray
Amasya
Ankara
Antalya
Ardahan
Artvin
Aydın
Balıkesir
Bartın
Batman
Bayburt
Bilecik
Bingöl
Bitlis
Bolu
Burdur
Bursa
Çanakkale
Çankırı
Çorum
Denizli
Diyarbakır
Düzce
Edirne
Elazığ
Erzincan
Erzurum
Eskişehir
Gaziantep
Giresun
Gümüşhane
Hakkari
Hatay
Iğdır
Isparta
İstanbul
İzmir
Kahramanmaraş
Karabük
Karaman
Kars
Kastamonu
Kayseri
Kilis
Kırklareli
Kırıkkale
Kırşehir
Kocaeli
Konya
Kütahya
Malatya
Manisa
Mardin
Mersin
Muğla
Muş
Nevşehir
Niğde
Ordu
Osmaniye
Rize
Sakarya
Samsun
Şanlıurfa
Siirt
Sinop
Sivas
Şırnak
Tekirdağ
Tokat
Trabzon
Tunceli
Uşak
Van
Yalova
Yozgat
Zonguldak
Kahramanmaraşin maakunnan piirikunnat
Falun

| Falun |
| --- | --- |
 Falunin kaupunkia, keskellä Kristinenkirkko.
 Falun
 Koordinaatit: 60°36′26″N, 15°37′52″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Falunin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  27,17 km²
Väkiluku:  37 291
 – Väestötiheys:  1 372,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Falunin taajama vuoden 1990 rajauksen mukaan.
Falun on noin 37 000 asukkaan kaupunki Ruotsissa, Bergslagenin metsäisellä vaara-alueella Tukholman luoteispuolella Falunin kunnassa, jonka koko väkiluku vuonna 2010 oli noin 56 000. Falun on perustettu kuparikaivoksen luo jo 1200-luvun puolivälissä. Varsinaiset kaupunkioikeudet Falun sai 1641. Nykyään se on Taalainmaan läänin pääkaupunki. Falunissa sijaitsee toinen Taalainmaan korkeakoulun kampuksista, joista toinen on Borlängessä.
Stora Kopparbergin kaivosyhtiö (Stora Kopparbergs Bergslags AB, vuodesta 1984 Stora AB) on luultavasti maailman vanhin kaivosyhtiö: se on kaivanut kultaa ja kuparia Falunin liepeiltä vuodesta 1347. Vuonna 1999 metsäteollisuusyritykseksi muuttunut Stora yhdistettiin Enso-Gutzeitin kanssa Stora Ensoksi.
Falunin alueella on pitkään maalattu talot punamultamaalilla, falunin punaisella. Punamultamaalia on käytetty perinteisesti myös Suomen maalaistalojen ulkorakennusten seinissä. Väriä saadaan nykyisestä kaivoksestaselvennä. Ruotsalainen lenkkimakkara falukorv on peräisin Falunista.
Falunissa on eräs Ruotsin talviurheilun keskuksista. Kaupunki haki vuoden 1988 talviolympialaisten kilpailupaikaksi, mutta hävisi äänestyksessä Kanadan Calgarylle. Falun on Haminan ystävyyskaupunki.
Falunin ja Stora Kopparbergetin kaivosalue on Unescon maailmanperintökohde.
Väestönkehitys

| Falunin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 20 564 | 20 564 |
| 1965 | 1965 |    | 26 420 | 26 420 |
| 1970 | 1970 |    | 28 788 | 28 788 |
| 1975 | 1975 |    | 30 073 | 30 073 |
| 1980 | 1980 |    | 32 374 | 32 374 |
| 1990 | 1990 |    | 34 615 | 34 615 |
| 1995 | 1995 |    | 35 931 | 35 931 |
| 2000 | 2000 |    | 35 315 | 35 315 |
| 2005 | 2005 |    | 36 447 | 36 447 |
| 2010 | 2010 |    | 37 291 | 37 291 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Falun kasvoi yhteen Korsnäsin kanssa vuonna 1965 ja Korsgårdenin kanssa 1990.
Tunnettuja falunilaisia

Sture Bergwall, sarjamurhaajana tuomittu, jonka kaikki tuomiot myöhemmin purettiin
Ferdinand Boberg, arkkitehti
Joakim Brodén, muusikko
Patrik Carlgren, jalkapalloilija
Jonas Fahlenius, Turun piispa vuosina 1734–1746
Mattias Flink, joukkomurhaaja
Calle Halfvarsson, hiihtäjä
Tomas Jonsson, jääkiekkoilija
Jenny Kallur, juoksija
Susanna Kallur, juoksija
Pär Mårts, jääkiekkovalmentaja
Ernst Rolf, näyttelijä
Georg Stiernhielm, kielitieteilijä ja runoilija
Håkan Sundin, jääpalloilija
Pär Sundström, muusikko
Petrus Tillaeus, kartografi
Daniel Tynell, hiihtäjä
Media

Falunissa ilmestyviä sanomalehtiä ovat Falu-Kuriren ja Dala-Demokraten.
Kuvia

Kuparikaivos
Lugnetin hyppyrimäki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnan kotisivut
Matkailuinfoa (Arkistoitu – Internet Archive)
Falu Kuriren -lehti (ruotsiksi)
Falun Folk Music Festival
Musikkonservatoriet i Falun
Taalainmaan korkeakoulu
Taalainmaan läänin kuntien keskustaajamat
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Birka ja Hovgården
Drottningholmin linna-alue
Engelsbergin ruukki
Etelä-Öölannin viljelyseutu
Falunin ja Stora Kopparbergetin teollisuusalue
Gammelstadin kirkkokylä
Grimetonin radioasema
Hälsinglandin koristellut maatalot
Höga kusten
Karlskronan sotilaskaupunki
Laponia
Skogskyrkogården
Struven ketju
Tanumin kalliopiirrokset
Visbyn hansakaupunki
Rizen maakunta

| Rizen maakunta |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 41.0284°N, 40.5156°E 
Valtio:  Turkki
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Rize
Pinta-ala  ():  3 835 km²
Väkiluku (2014)  ():  329 779
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TR-53
 
rize.gov.tr
 (turkiksi) 
Rizen maakunta (turk. Rize ili) on yksi Turkin maakunnista. Se sijaitsee Turkin koillisosassa Mustanmeren rannalla ja sen pääkaupunki on Rize. Maakunnan eteläosassa kohoavat Pontiset vuoret.
Vuonna 2014 maakunnan väkiluku oli 329 779 ja pinta-ala 3 835 km².
Lasi turkkilaista teetä.
Rizen maakunnan vuoristo on Turkin keskeisintä teentuotantoaluetta. Maakunnassa kasvatetaan ja valmistetaan noin 2/3 kaikesta Turkissa valmistetusta teestä. Maailmankin mitassa alue on tärkeää teenpensaan viljelyaluetta, sillä Turkki on maailman neljänneksi suurin mustan teen tuottaja. Valtiollisen teekonserni Çaykurin kotipaikka on Rizessä.
Nimi Rize tulee kreikan kielen sanasta ριζα (riza), eli vuoren luiskat.
Rizen kaupunki sijaitsee Mustanmeren rannalla.
Teeviljelmiä Rizen maakunnan vuorenrinteillä.
Rizen maakunnan vuoristoseutua.
Vuoristojoki.
Rizen maakunnan jako 12 piirikuntatason yksikköön. Rizen kaupunki on punainen alue kartan vasemmassa osassa.