stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syke (8. tuotantokausi)
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Ruutu+:ssa | Julkaisu Ruudussa | Ensiesitys Livillä | Ikäraja / Sisältörajoitukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Maailmanparantaja | 12. kesäkuuta 2020 | 12. kesäkuuta 2020 | 12. kesäkuuta 2020 (Nelonen) 24. maaliskuuta 2021 (Liv) |  /  |
| 1 | Maailmanparantaja | 12. kesäkuuta 2020 | 12. kesäkuuta 2020 | 12. kesäkuuta 2020 (Nelonen) 24. maaliskuuta 2021 (Liv) |  /  |
| 1 | Maailmanparantaja | 12. kesäkuuta 2020 | 14. joulukuuta 2020 | 31. maaliskuuta 2021 |  /  |
| 1 | Maailmanparantaja | 12. kesäkuuta 2020 | 14. joulukuuta 2020 | 31. maaliskuuta 2021 |  /  |
| 2 | Katkeamispiste | 19. kesäkuuta 2020 | 14. joulukuuta 2020 | 7. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 2 | Katkeamispiste | 19. kesäkuuta 2020 | 14. joulukuuta 2020 | 7. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 2 | Katkeamispiste | 26. kesäkuuta 2020 | 14. joulukuuta 2020 | 14. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 2 | Katkeamispiste | 26. kesäkuuta 2020 | 15. joulukuuta 2020 | 14. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 3 | Tulehdustila | 3. heinäkuuta 2020 | 16. joulukuuta 2020 | 21. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 3 | Tulehdustila | 3. heinäkuuta 2020 | 17. joulukuuta 2020 | 21. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 3 | Tulehdustila | 10. heinäkuuta 2020 | 18. joulukuuta 2020 | 28. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 3 | Tulehdustila | 10. heinäkuuta 2020 | 19. joulukuuta 2020 | 28. huhtikuuta 2021 |  /  |
| 4 | Kipukynnys | 17. heinäkuuta 2020 | 20. joulukuuta 2020 | 5. toukokuuta 2021 |  /  |
| 4 | Kipukynnys | 17. heinäkuuta 2020 | 21. joulukuuta 2020 | 5. toukokuuta 2021 |  /  |
| 4 | Kipukynnys | 24. heinäkuuta 2020 | 22. joulukuuta 2020 | 12. toukokuuta 2021 |  /  |
| 4 | Kipukynnys | 24. heinäkuuta 2020 | 23. joulukuuta 2020 | 12. toukokuuta 2021 |  /  |
| 5 | Tapojen uhri | 31. heinäkuuta 2020 | 24. joulukuuta 2020 | 19. toukokuuta 2021 |  /  |
| 5 | Tapojen uhri | 31. heinäkuuta 2020 | 25. joulukuuta 2020 | 19. toukokuuta 2021 |  /  |
| 5 | Tapojen uhri | 7. elokuuta 2020 | 26. joulukuuta 2020 | 26. toukokuuta 2021 |  /  |
| 5 | Tapojen uhri | 7. elokuuta 2020 | 27. joulukuuta 2020 | 26. toukokuuta 2021 |  /  |
| 6 | Maan matoset | 14. elokuuta 2020 | 28. joulukuuta 2020 | 2. kesäkuuta 2021 |  /  |
| 6 | Maan matoset | 14. elokuuta 2020 | 29. joulukuuta 2020 | 2. kesäkuuta 2021 |  /  |
| 6 | Maan matoset | 21. elokuuta 2020 | 30. joulukuuta 2020 | 9. kesäkuuta 2021 |  /   |
| 6 | Maan matoset | 21. elokuuta 2020 | 31. joulukuuta 2020 | 9. kesäkuuta 2021 |  /  |
Keskeiset tekijät

Ohjaajat: Toni Laine ja Annika Grof
Pääkäsikirjoittajat: Anne Prokofjeff ja Hanna Leivonniemi
Käsikirjoittajat: Antero Arjatsalo, Hannamaija Matila, Solina Riekkola, Ninni Saajola, Heikki Veijola ja Susanna Åke
Stooritiimi: Antero Arjatsalo, Hannamaija Matila, Solina Riekkola, Ninni Saajola, Heikki Veijola ja Susanna Åke
Kuvaaja: Antti Ruusuvuori
Lavastaja: Pirjo Rossi
Leikkaajat: Meri Itäkodes ja Jerem Tonteri
Äänisuunnittelija: Tuukka Nikkilä
Tuottaja: Lotta Westerberg
Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli ja Tea Panula (Nelonen Media)
Aiheesta muualla

Syke Ruutu-palvelussa
| --- | --- |
Tuotantokaudet:   1. tuotantokausi  2. tuotantokausi  3. tuotantokausi  4. tuotantokausi  5. tuotantokausi  6. tuotantokausi  7. tuotantokausi  8. tuotantokausi  9. tuotantokausi  10. tuotantokausi  11. tuotantokausi  12. tuotantokausi  13. tuotantokausi  14. tuotantokausi  15. tuotantokausi  16. tuotantokausi 
Pääosissa:   Lena Meriläinen  Iina Kuustonen  Tiina Lymi  Leena Pöysti  Antti Luusuaniemi  Lauri Tilkanen  Jarkko Niemi  Matti Ristinen  Jaana Pesonen  Elena Spirina  Carl-Kristian Rundman  Mari Perankoski  Krista Putkonen-Örn  Niina Koponen  Juha-Tapio Arola  Lotta Kaihua  Amelie Blauberg  Senna Vodzogbe  Janne Saarinen  Marius Valtanen  Valtteri Lehtinen  Sebastian Rejman  Jenni Banerjee  Sanna Stellan  Iida-Maria Heinonen  Nicke Lignell  Akseli Kouki  Helmi-Leena Nummela  Janni Hussi  Mikko Nousiainen 
Esityskanavat:   Yle TV2  Yle Areena  Nelonen  Liv  Ruutu / Ruutu+ 
Elokuvat:   Hätätila  Särkynyt sydän
Palavapensaat

| Palavapensaat |
| --- | --- |
 Mooseksenpalavapensas (Dictamnus albus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Ruutakasvit Rutaceae
Suku::  Palavapensaat Dictamnus  L. (1753)
Katso myös
   Palavapensaat Wikispeciesissä   Palavapensaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palavapensaat eli palavatpensaat (Dictamnus) on ruutakasveihin kuuluva kolmelajinen kasvisuku. Laji mooseksenpalavapensas (Dictamnus albus) esiintyy alkuperäisenä Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasiaan, Lähi-itään ja Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella. Sitä myös viljellään perennana. Toinen laji, Dictamnus dasycarpus, puolestaan esiintyy itäisessä Aasiassa, Kiinassa, Mongoliassa, Koreassa ja Venäjän Kaukoidässä. Se on luokiteltu myös mooseksenpalavanpensaan muunnokseksi (var. dasycarpus). Kolmas laji Dictamnus hispanicus esiintyy Espanjassa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Dictamnus
Suomen Lajitietokeskus: Palavapensaat – Dictamnus
Project for the New American Century

| Project for the New American Century (PNAC) |
| --- | --- |

Perustettu:  1997
Lakkautettu:  2006
Toimiala:  ajatushautomo
Päämaja:  Washington, D.C.
Johtaja:  William Kristol
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Project for the New American Century (PNAC) oli uuskonservatiivinen, yhdysvaltalainen ajatushautomo. Vuonna 1997 perustettu kiistanalainen think tank ajoi etenkin Yhdysvaltain maailmanlaajuisen sotilaallisen, taloudellisen, poliittisen ja moraalisen johtajuuden asiaa. PNAC:n jäseninä vaikutti esimerkiksi George W. Bushin veli ja Floridan kuvernööri Jeb Bush, varapresidentti Dick Cheney, entinen puolustusministeri Donald Rumsfeld, USA:n YK-suurlähettiläs John Bolton sekä Maailmanpankin pääjohtaja Paul Wolfowitz. Ryhmällä oli siis vahvat siteet presidentti Bushin hallintoon. PNAC kannatti voimakkaasti Yhdysvaltain hyökkäystä Irakiin, ja ryhmän suosio laskikin Irakin sodan kannatuksen mukana. Se lakkautettiin vuonna 2006. PNAC:in seuraaja oli Foreign Policy Initiative.
Ryhmän ydinajatukset

Project for the New American Centuryn ajatukset perustuivat kolmeen perusväittämään:
"Amerikan johtoasema on hyväksi sekä Amerikalle että maailmalle."
"Sellainen johtoasema vaatii sotilaallista voimaa, diplomaattista tarmoa ja sitoutumista moraalisiin periaatteisiin."
"Liian harvat poliittiset johtajat puhuvat nykyään globaalin johtoaseman puolesta."
PNAC ajaa "sotilaallisen voiman ja moraalisen kirkkauden politiikkaa", johon sisältyy:
Merkittävä lisäys USA:n sotilasmenoihin
Läheisemmät suhteet Yhdysvaltain liittolaisiin sekä USA:n arvoille ja eduille vihamielisten hallitusten haastaminen
Poliittisen ja taloudellisen vapauden edistäminen Yhdysvaltain ulkopuolella
USA:n turvallisuudelle, vauraudelle ja periaatteille ystävällisen kansainvälisen järjestyksen ylläpitäminen ja laajentaminen
PNAC vaati pitkään Yhdysvaltoja sanoutumaan irti vuonna 1972 USA:n ja Neuvostoliiton välillä solmitusta ABM-sopimuksesta. Vuonna 2002 presidentti Bushin hallitus tekikin niin. PNAC kannatti Yhdysvaltain asevoimien kuudennen puolustushaaran, avaruusvoimien (U.S. Space Forces), perustamista, tavoitteena avaruuden sotilaallinen hallinta.
Ryhmän ydinajatukset > PNAC:n raportti: Rebuilding America's Defences

Syyskuussa 2000 PNAC julkaisi 90-sivuisen raportin nimeltä Rebuilding America's Defenses: Strategies, Forces, and Resources For A New Century, jossa se esitteli ajatuksiaan USA:n globaalista johtajuudesta. Raporttia on analysoitu ja kritisoitu laajalti. Raportti esitti, että mikäli diplomatian ja pakotteiden avulla ei saavuteta tuloksia, Yhdysvaltojen on oltava valmis käyttämään sotilaallista voimaa. USA:n sotavoimat tulee sijoittaa uudelleen, sillä kylmän sodan loputtua tilanne on muuttunut. Uusia pysyviä sotilastukikohtia tulisi perustaa Kaakkois-Eurooppaan ja Kaakkois-Aasiaan, mikä mahdollistaisi lentotukialusten vähentämisen ja säästäisi resursseja.
Kritiikki

Project for the New American Century joutui huomattavan kritiikin kohteeksi sekä oikeiston että vasemmiston taholta. Arvostelijoiden mukaan USA:n "maailmanjohtajuus" ei ole hyväksi maailmalle, tai edes USA:lle itselleen. Kovimmat arvostelijat katsoivat, että PNAC:n tavoitteena oli koko maailman imperialistinen alistaminen USA:n valtaan. Yhdysvaltain ulkopolitiikan arvostelijat puolestaan tarttuivat PNAC:n ajatukseen USA:sta maailman ainoana supervaltana.
PNAC:n kannattajien mukaan ryhmän ajatukset eivät poikenneet ratkaisevasti aikaisemmista konservatiivisista ulkopoliittisista linjauksista. Yhdysvaltain konservatiivit ovat aina kannattaneet vahvaa armeijaa ja maan etujen aggressiivista puolustamista.
Rebuilding America's Defences -raportissa mainittiin "katastrofaalinen ja katalyyttinen tapahtuma - kuten uusi Pearl Harbor", joka kiihdyttäisi muuten hidasta muutosta USA:n globaalin hallinnan suuntaan. Jotkut pitävät tätä todisteena siitä, että Bushin hallinto oli Syyskuun 11. päivän iskujen takana. Arvostelijat ottivat usein esille myös raportin kohdan, jossa sanotaan: "kehittyneet biologisen sodankäynnin muodot, jotka voidaan suunnata tiettyihin genotyyppeihin, saattavat muuttaa biologisen sodankäynnin kauhun valtakunnasta poliittisesti käyttökelpoiseksi työkaluksi." PNAC:n vastustajat pitivät tätä todisteena ryhmän rajusta rasistisuudesta, sillä kuvatunlaisilla aseilla voitaisiin hyökätä yksittäisiä etnisiä kansanryhmiä vastaan.
Aiheesta muualla

PNAC Web site (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Project for the New American Century
Käännös suomeksi
Cyrillus Kreek

Cyrillus Kreek
Cyrillus Kreek (1889–1962) oli virolainen säveltäjä. Hän oli merkittävässä roolissa, kun Viroon kehitettiin ammattimaisesti toimivaa musiikkialaa. Hänen oleellisin tuotantonsa on tyyliltään hengellisestä musiikkia, vaikkakin monet hänen säveltämänsä laulut ovat arvostettua kuoromusiikkia. Myös merkittäväksi virolaisen musiikkihistorian sävellykseksi laskettava Requiem on Kreekin luoma.
Kreek opiskeli Pietarin konservatoriossa ja asui lähes koko elämänsä ajan Haapsalussa. Siellä hän teki koulutyötä, johti kuoroa ja tutki kansanmusiikkia, millä oli oma vaikutuksensa hänen sävellyksiinsä. Kreekin arkistoissa on noin 6 000 kansanlaulua ja yli 500 itse tehtyä kansanlaulusovitusta. Kreekin musiikillinen ajattelu lähtee laulullisesta näkökulmasta.
Kirsti Ellilä

| Kirsti Ellilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1958 Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjailija, kirjoittajaohjaaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  1994 – nykyaika
Esikoisteos:  Isäni koti (1994)
Palkinnot
 Olga ja Vilho Linnamon säätiön tunnuspalkinto 2006 
Aiheesta muualla
kirstiellila.blogspot.fi
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kirsti Ellilä (s. 5. syyskuuta 1958 Pori) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut romaaneja, nuortenkirjoja, novelleja, näytelmiä ja sarjakuvamuotoon tehtyjä tietokirjoja.
Koulutukseltaan Ellilä on filosofian maisteri Turun yliopistosta pääaineenaan uskontotiede.
Ellilän esikoisteos Isäni koti (1994) on nuoren naisen kasvutarina, jossa Pelastusarmeijalla on tärkeä rooli. Ellilän kirjoissa päähenkilöinä ovat usein eri-ikäiset tytöt ja naiset. Hänen kirjoitusotteensa on tyypillisesti humoristinen ja kevyen feministinen. Lasten- ja nuortenkirjojen tytöt ovat aikaansaavia, reippaita ja moderneja.
Ellilä voitti vuonna 2013 Arvid Lydecken -palkinnon teoksellaan Majavakevät.
Reetta ja linna vangit sai Kirjava kettu palkinnon v. 2012.
Teokset > Aikuisten romaanit

Isäni koti, Karisto 1994
Miestenvaihtoviikot, Karisto 1996
Usko, toivo ja kuolema, Tammi 1998
Nainen joka kirjoitti rakkausromaanin, Karisto 2005
Miehen tuoksu.  Hämeenlinna:  Karisto, 2007.  ISBN 978-951-23-4890-9
Pappia kyydissä.  (Kirkkotrilogian ensimmäinen osa)  Hämeenlinna:  Karisto, 2009.  ISBN 978-951-23-5072-8
Pelastusrenkaita.  (Kirkkotrilogian toinen osa)  Hämeenlinna:  Karisto, 2010.  ISBN 978-951-23-5192-3
Ristiaallokkoa.  (Kirkkotrilogian kolmas osa)  Hämeenlinna:  Karisto, 2011.  ISBN 978-951-23-5375-0
Kaivatut.  Hämeenlinna:  Karisto, 2013.  ISBN 978-951-23-5731-4
Tuntemattomat.  Hämeenlinna:  Karisto, 2015.  ISBN 978-951-23-5920-2
Arpapeliä, 2016, Karisto
Pohjakosketus, 2018, Karisto
Lepra, 2019, Arktinen banaani
Teokset > Lasten- ja nuortenkirjat

Kesä Kummitustalossa, Karisto 1995
Emma ja naapurin Romeo, Karisto 2001
Emma ja sisäinen sankari, Karisto 2002
Emma ja kesäblues, Karisto 2002
Emma ja Amorin huolet, Karisto 2003
Emma ja tähtipoika, Karisto 2003
Emma ja kapteeni nemo, Karisto 2004
Sisu Tähtinen ja kohtalokas samba, WSOY 2004
Sisu Tähtinen ja turvesukkahousubisnes, WSOY 2005
Maanantaisyndrooma, Karisto 2005
Iiris, Karisto 2006
Reetta ja linnan vangit, Karisto 2010
Eksyneet näkevät unia, Karisto 2011
Majavakevät, Karisto 2012
Johannes ja Jura.  Hämeenlinna:  Karisto, 2013.  ISBN 978-951-23-5682-9
Teokset > Novellikokoelma

Outoa rakkautta.  (Osa novelleista ilmestynyt aiemmin eri lehdissä. M-novellit 7)  Turku:  Turbator, 2008.  ISBN 978-952-5666-17-5
Teokset > Näytelmiä

Agnes ja Malina, 1995
Kivisen pellon lapset, 1996
Sydän, risti ja ankkuri, 1998
Vielä hirmuisempi vankila ( yhdessä Salme Kotivuoren kanssa)
Multarannan miljonäärit 2013, (Yhdessä Salme Kotivuoren kanssa, ensiesitys Vuokonjärven kesäteatterissa Juuassa 2013)
Sarjakuvakirjoja
Pyhän Birgitan perilliset 2014. Kustantaja: Birgittalaissisarten ystävät
Niilon joulukoulu 2018 Raakku
Elisabeth! 2018 Birgittalaissisarten ystävät
Kaikki tiet vievät Roomaan, suomalaisen matka katoliseen kirkkoon (yhdessä Tiina Wagnerin kanssa)
Teokset > Mukana antologioissa

Viides testamentti, Turbator 2008
Asentoja, Turbator 2009
Kuun pimeä puoli, Jalava 2013
Tunnustukset > Palkinnot

Olga ja Vilho Linnamon säätiön tunnuspalkinto (2006)
Kirjava kettu -palkinto (2012)
Arvid Lydecken -palkinto (2013)
taiteilijaeläke (2022)
Tunnustukset > Ehdokkuudet

Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkuus 2011 (Reetta ja linnan vangit), 2013 (Majavakevät), 2014 (Johannes ja Jura)
Arvid Lydecken -palkintoehdokkuus (2012)
Aiheesta muualla

Kirsti Ellilän blogi: Kirjailijan häiriöklinikka
Kirsti Ellilä Kariston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jari Olavi Hiltunen: Kirsti Ellilä - kirjallisuuden moniottelija. Vetus Et Nova 31.8.2012.
Ilja Metšnikov

| Ilja Metšnikov> Илья́ Ильи́ч Ме́чников |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Илья́ Ильи́ч Ме́чников
Syntynyt: 3. toukokuuta 1845 Panasivkan tila, Ivanovkan kylä, Kupjanskin kihlakunta, Harkovan kuvernementti
Kuollut: 2. heinäkuuta 1916 (71 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Leon Cienkowski ja Louis Pasteur
Oppilaat:  Danylo Zabolotny (käännä suomeksi), Nikolai Gamaleja, Waldemar Haffkine, Jakov Bardah, Lev Tarasevitš, Ivan Savtšenko ja Alexandre Besredka
Tutkimusalue:  Immunologia, mikrobiologia, gerontologia, patologia, embryologia ja immuunijärjestelmä
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1908)
Ilja Iljitš Metšnikov (ven. Илья́ Ильи́ч Ме́чников, 15. toukokuuta (J: 3. toukokuuta) 1845 Panasivkan tila, Ivanovkan kylä Kupjanskin kihlakunta, Harkovan kuvernementti (nyk. Ukraina)– 15. heinäkuuta (J: 2. heinäkuuta) 1916 Pariisi) oli Venäjän keisarikunnassa syntynyt mikrobiologi, eläintieteilijä, patologi ja gerontologi. Hän teki uraa uurtavaa tutkimustyötä immuunijärjestelmän parissa, josta hänet palkittiin yhdessä Paul Ehrlichin kanssa vuonna 1908 Nobelin lääketieteen palkinnolla. Palkinnon perusteena oli synnynnäiseen immuniteettiin kuuluvan fagosytoosin keksiminen osana meritähtien alkionkehitykseen liittyvää tutkimusta.
Metšnikov kehitti myös teorian maitohappobakteerien suotuisista terveysvaikutuksista. Hän uskoi, että lähes kaikki ikääntymiseen liittyvät sairaudet johtuivat siitä, että tulehdusten torjumiseen erikoistuneet fagosyyttisolut alkoivat tuhota elimistön omia kudoksia. Tämä johtui hänen mukaansa eräiden suolistossa elävien bakteerien aineenvaihduntatuotteista. Metšnikov uskoi, että paras tapa ehkäistä näitä sairauksia oli pyrkiä lisäämään suolistossa elävien maitohappoa tuottavien bakteerien määrää nauttimalla päivittäin jugurttia. Metšnikov kertoi olevansa erittäin tyytyväinen oman jugurtinsyöntinsä tuottamiin tuloksiin, mutta  ei koskaan täsmentänyt, mitä tulokset tarkkaan ottaen olivat. Hänellä oli myös suolisto- tai munuaisongelmista kärsineitä  tuttavia, jotka myös olivat olleet hyvin tyytyväisiä jugurtinsyönnin vaikutuksiin. Maitohappobakteeriteorian tueksi ei ole kuitenkaan löytynyt tieteellistä näyttöä.
Elämä ja ura

Metšnikov syntyi vauraaseen moldovalaiseen aatelissukuun, palveluksesta vetäytyneen upseerin, maanomistajan perheen viidentenä lapsena nykyisen Itä-Ukrainan alueella. Veljensä Leon kotiopettajaksi palkattu luonnontieteen opiskelija opasti häntä kasvi- ja eläintieteeseen Iljan ollessa 8-11 -vuotias. Vuonna 1956 Ilja muutti Harkovaan lyseon oppilaaksi. Harkovassa hän tutustui 15-vuotiaana mikroskooppiseen biologiaan. Koska Metšnikovia ei päästetty käyttämään yliopiston mikroskooppia, hän lainasi toista laitetta ja sai yksityisopetusta histologiasta. Hän valmistui lyseosta 17-vuotiaana erinomaisin arvosanoin. Hänen äitinsä taivuttamana hän ei ryhtynyt opiskelemaan lääketiedettä, vaan valitsi eläintieteen. Mikroskopia oli vielä lapsenkengissä. Hän valmistui kahdessa vuodessa, vuonna 1864 Harkovan yliopiston luonnontieteellisestä tiedekunnasta. Sieltä hän jatkoi opintojaan Gießenin, Göttingenin ja Münchenin yliopistoissa ja suoritti tutkimustyötä Italiassa. Vuonna 1868 hän väitteli tohtoriksi Pietarin yliopistossa.
Vuonna 1867, 22-vuotiaana Metšnikov sai eläintieteen apulaisprofessuurin uudesta Odessan Novorossijskin yliopistosta, mutta jo muutaman kuukauden päästä päätyi kiistoihin yliopiston edustamisesta kansainvälisessä kongressissa. Tämän seurauksena Metšnikov erosi (1968) ottaakseen vastaan Pietarista tarjotun dosentuurin. Hänelle ei kuitenkaan osoitettu työtilaa, tutkimuslaitteita eikä tarjottu lämmitystä. Tilanteessa Metšnikov masentui. Lisäksi hän oli köyhä, joten hän joutui esimerkiksi antamaan iltaluentoja kaivosalan oppilaitoksessa ja sittemmin tekemään käännöksiä elättääkseen itsensä ja ensimmäisen vaimonsa. Yliopistopetusta hän antoi iltaisin kotinsa ainoassa kunnolla valaistussa huoneessa. Vuonna 1872 hän sai professuurin Odessasta ja vuoteen 1880 Novorossijskin yliopiston professorina. Hän erosi virastaan protestina hallituksen taantumuksellista koulutuspolitiikkaa vastaan. Vuonna 1886 hän perusti yhdessä Nikolai Gamalejan kanssa Venäjän ensimmäisen bakteriologisen tutkimusaseman. Vuonna 1887 Metšnikov muutti Pariisiin, jossa hän vuodesta 1888 lähtien toimi Pasteur-instituutin laboratorion johtajana ja vuodesta 1905 instituutin varajohtajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilja Metšnikov Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
We Want In: The Street LP

| We Want In: The Street LP Outlawz |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007–2008
 Julkaistu: 5. elokuuta 2008
 Tuottaja(t): E.D.I., K-Salaam & Beatnick, Aktual, Kaiser Sosa, Cosmo, Tha Nox, Boondox, J-Bo, Cozmo, Ayo
 Tyylilaji: gangsta rap, hardcore hip hop
 Kesto: 50.07
 Levy-yhtiö: Gold Dust Media 1Nation Entertainment
Outlawzien muut julkaisut
| Can’t Sell Dope Forever 2006 | We Want In: The Street LP 2008 | The Lost Songs Vol. 1 2010 |
We Want In: The Street LP on rap-ryhmä Outlawzien kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 5. elokuuta 2008.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | We Want In | Beat Nik & K-Salaam | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Everything Happenz 4 a Reason | Aktual | 4.02 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Failure Ain't an Option | Kaiser Sosa | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hunger Pains | Aktual | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Love of Money (mukana Keion)  | Cozmo | 4.30 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Thuggin Till I Die (mukana C-Bo)  | Tha Nox | 5.10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | I'm Mister | Boondox | 4.43 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | My Life | E.D.I. | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Do It Like That (mukana J-Bo)  | J-Bo | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | I Can't Lie (mukana Tha Pimtationz)  | Cozmo | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Take It Off (mukana Keion)  | Cozmo | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | It's My Turn (mukana Maserati Rick & Nutt-So)  | AYO | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista (2008) | Listasijoitus |
| --- | --- |
U.S. Billboard Top R&B/Hip-Hop Albums: 84
Arvosteluja

RapReviews.com: 7.0/10
Luettelo äärimmäisen uhanalaisista sammakkoeläimistä

Tämä on luettelo niistä sammakkoeläimistä, jotka Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee äärimmäisen uhanalaisiksi. Näihin eläimiin kohdistuu äärimmäisen suuri välitön uhka kuolla sukupuuttoon luonnosta.
Matosammakot

| Laji | Levinneisyysalue | Kanta | Uhat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Boulengerula denhardti | Kenia | Ei arvioitu | Elinympäristön häviäminen |  |
| Crotaphatrema lamottei | Kamerun | Ei arvioitu | Elinympäristön häviäminen |  |
| Oscaecilia equatorialis | Ecuador | Alle 250 | Elinympäristön häviäminen |  |