stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Metallican demoista
Horsemen of the Apocalypse > Kokoonpano

James Hetfield – laulu, rytmikitara
Dave Mustaine – soolokitara
Ron McGovney – bassokitara
Lars Ulrich – rummut
Megaforce

Megaforce nauhoitettiin vuonna 1983 ja se on ensimmäinen Cliff Burtonin kanssa tehty Metallica-nauhoite sekä viimeinen, jolla soitti Dave Mustaine. Demon tarkoitus oli esitellä Cliff Burton levy-yhtiöille ja sen ansiosta Metallica teki sopimuksen Megaforce Recordsin kanssa. Demoa soitettiin myös KUSF FM -radioasemalla San Franciscossa. Se sisälsi kaksi uutta ennen julkaisematonta kappaletta. Demo kiersi metallimusiikkipiireissä monella nimellä, joista tunnetuimmat ovat Megaforce Demo, KUSF Demo ja The Whiplash/No Remorse Demo.
Megaforce > Kappaleet

Whiplash – 4.12
No Remorse – 5.38
Megaforce > Kokoonpano

James Hetfield – laulu, rytmikitara
Dave Mustaine – soolokitara
Cliff Burton – bassokitara
Lars Ulrich – rummut
Ride the Lightning -demot

Metallica nauhoitti toista studioalbumiaan varten toisen demon 9. lokakuuta 1983 ja se sisälsi kappaleet, jotka eivät mahtuneet yhtyeen esikoisalbumille Kill 'Em All.
Kaksi kappaletta, "Fight Fire with Fire" ja "Ride the Lightning" oli julkaistu aiemmin Horsemen of the Apocalypse -demolla, mutta kappaleet muuttuivat näiden kahden demon välisenä aikana merkittävästi Cliff Burtonin sävellystyön myötä. Sekä "Ride the Lightning" että "When Hell Freezes Over" (joka myöhemmin nimettiin kappaleeksi "The Call of Ktulu") olivat osittain Dave Mustainen säveltämiä.
Vuonna 2005 useita muita Ride the Lightningin aikaisia demonauhoitteita ilmestyi osana erinäisiä bootleg-tallenteita, vaikka ainoastaan yksi demo nimeltään "Trapped Under Ice" seitsemästä eri nauhoitteesta on mainittu viralliseksi Ride the Lightning -demoksi.
Ride the Lightning -demot > Kappaleet

Fight Fire with Fire – 4.44
Ride the Lightning – 6.37
Creeping Death – 6.36
When Hell Freezes Over – 8.16 (Kappaleen "The Call of Ktulu" alkuperäinen versio)
Ride the Lightning -demot > Kokoonpano

James Hetfield – laulu, rytmikitara
Kirk Hammett – soolokitara
Cliff Burton – bassokitara
Lars Ulrich – rummut
Master of Puppets -demo

Master of Puppets -demo nauhoitettiin 14. heinäkuuta 1985 ja se oli käytännössä tallenne yhtyeen harjoituksista, eikä virallinen demo. Nauhoite julkaistiin siitä huolimatta ja se sisälsi viiden kappaleen raakaversiot, joita työstettiin edelleen Metallican todellista läpimurtoalbumia Master of Puppets varten.
Master of Puppets -demo > Kappaleet

Disposable Heroes – 9.14 ((ensimmäinen otto))
Disposable Heroes – 9.15 ((toinen otto))
Battery – 5.24
Welcome Home (Sanitarium) – 8.56
Orion – 9.38
Master of Puppets – 8.52
Master of Puppets -demo > Kokoonpano

James Hetfield – laulu, rytmikitara
Kirk Hammett – soolokitara
Cliff Burton – bassokitara
Lars Ulrich – rummut
...And Justice for All -demo

Metallica nauhoitti demon ...And Justice for All -albumia varten vuonna 1988. Se sisältää lyhennetyt versiot kaikista studioalbumin kappaleista.
Kappaleen "Blackened" kitaraintro on tallennettu oikein päin, kun taas albumille päätyneessä versiossa kitaraintro on tallennettu takaperin. "The Frayed Ends of Sanity"-demo on instrumentaaliversio. Kappaleesta "Eye of the Beholder" on olemassa kaksi demoversiota, jotka ovat saman sävellyksen hieman erimittaiset versiot. Useimmilla demon kopioilla ei ole kuitenkaan kuin toinen näistä versioista.
...And Justice for All -demo > Kappaleet

Blackened – ?.?? ((intro))
Blackened – 5.58
...And Justice for All – 8..14
Eye of the Beholder – 6.17
One – 7.01
The Shortest Straw – 6.27
Harvester of Sorrow – 5.39
The Frayed Ends of Sanity – 7.29
To Live Is to Die – 9.54 (instrumentaali)
Dyers Eve – 5.37
...And Justice for All -demo > Kokoonpano

James Hetfield – laulu, rytmikitara
Kirk Hammett – soolokitara, taustalaulu
Jason Newsted – bassokitara, taustalaulu
Lars Ulrich – rummut
Death Magnetic -demot

Metallica nauhoitti yhdeksännen studioalbuminsa, Death Magneticin, demot vuosina 2007 ja 2008. Demot julkaistiin bonuslevynä nimellä Demo Magnetic osana Death Magneticin keräilyversiota. Demon kappaleiden nimet ovat täysin erilaiset kuin studioalbumin raitojen nimet, mutta niiden sävellykset ja järjestys ovat samat. Metallican kaikki jäsenet osallistuivat sävellystyöhön ja James Hetfield teki kaikkien kappaleiden sanoitukset.
Death Magnetic -demot > Kappaleet

Hi Guy – 7.10
Neinteen – 7.34
Black Squirrel – 6.12
Casper – 8.13
Flamingo – 7.58
German Soup – 6.30
UN3 – 7.49
Gymbag – 7.54
K2LU – 9.29
Ten – 5.17
Death Magnetic -demot > Kokoonpano

James Hetfield – laulu, rytmikitara
Kirk Hammett – soolokitara, taustalaulu
Robert Trujillo – bassokitara, taustalaulu
Lars Ulrich – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
Naskalikala

| Naskalikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Limapääkalat Beryciformes
Heimo::  Naskalikalat Anoplogastridae
Suku::  Anoplogaster
Laji::  cornuta
Kaksiosainen nimi
 Anoplogaster cornuta  (Valenciennes, 1833) 
Katso myös
   Naskalikala Wikispeciesissä   Naskalikala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Naskalikala (Anoplogaster cornuta) on naskalikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Naskalikala voi kasvaa enimmillään 16–18 cm pitkäksi. Lajin ulkonäkö muuttuu huomattavasti sen kasvaessa. Täysikasvuinen kala on ruumiinmuodoltaan suuripäinen ja ruumis on suhteellisen lyhyt ja korkea. Päässä on liman täyttämiä onteloita ja suu on erittäin suuri. Suussa on teräviä hampaita, joista alaleuan hampaat ovat hyvin pitkät. Kun naskalikala sulkee suunsa, hampaat menevät leuoissa oleviin koloihin. Naskalikalan selkäevä on pitkähkö, peräevä lyhyt ja pyrstöevä on haarautunut. Täysikasvuiset yksilöt ovat tummanruskeita tai mustia ja nuoret kalat ovat harmaita. Nuorten kalojen päässä on kaksi pitkää piikkiä.
Levinneisyys ja elintavat

Naskalikala elää lauhkeilla ja lämpimillä ilmastovyöhykkeillä Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Nuoret yksilöt voivat liikkua lähellä pintaa, mutta täysikasvuiset kalat elävät useimmiten 500–2 000 metrin syvyydessä ja syvimmillään sitä on tavattu 5 000 metrin syvyydestä. Ne siirtyvät öisin matalampiin vesiin. Naskalikalat liikkuvat yksin tai pieninä parvina ja ovat petoja. Nuoret kalat syövät äyriäisiä ja täysikasvuiset kaloja. Naskalikalan lisääntymisaika on kesäkuusta elokuulle.
Naskaliankerias

| Naskaliankerias |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ankeriaskalat Anguilliformes
Heimo::  Petoankeriaat Synaphobranchidae
Suku::  Dysomma
Laji::  anguillare
Kaksiosainen nimi
 Dysomma anguillare  Barnard, 1923 
Katso myös
   Naskaliankerias Wikispeciesissä   Naskaliankerias Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Naskaliankerias (Dysomma anguillare) on petoankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Naskaliankerias voi kasvaa suurimmillaan 52 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja eturuumis on tukevahko. Kalalla on pienet silmät ja kuono on pitkä. Alaleuan hampaat ovat suuret ja terävät ja yläleuan hampaat ovat pienet. Naskaliankerian selkä- ja peräevät ovat pitkä ja yhtyneet pyrstöevään. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet. Laji on väriltään harmahtavan ruskea ja vatsastaan vaaleampi. Pyrstöevän alaosa on musta.>
Levinneisyys ja elintavat

Naskaliankeriasta tavataan Atlantin länsiosista Meksikonlahdelta ja Venezuelasta Ranskan Guayanaan, Intian valtamerestä Tansaniasta Etelä-Afrikkaan ja Tyynestämerestä Japanista Filippiineille. Se elää suurten jokien suilla lähellä mutapohjaa aina 600 metrin syvyyteen saakka. Naskaliankeriaan kutuaika on syksyllä.
Nashi (1945)

| Nashi / 梨 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kawasaki, Kobe
Kölinlasku:  1. syyskuuta 1944
Laskettu vesille:  17. tammikuuta 1945
Palveluskäyttöön:  15. maaliskuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  15. syyskuuta 1945
Loppuvaihe:  upotettu 28. heinäkuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 289 t (normaali) 1 555 t (kuormattu)
Pituus:  98 m (vesiraja) 100 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,35 m
Syväys:  3,37 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  27,8 solmua
Aseistus
Aseistus:  3 × 127 mm/40 type 89 24 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 610 mm torpedoputkea 60 × syvyyspommia
Nashi (jap. 梨) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1945 valmistunut Tachibana-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Kawasakin Koben telakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 15. maaliskuuta.
Palvelus

Alus upposi ilmahyökkäyksessä 28. heinäkuuta 1945 Yanain edustalla ja poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta.
Vuonna 1954 hylky nostettiin, minkä Japanin meri-itsepuolustusvoimat lunasti. Alus kunnostettiin Kuren telakalla, missä työt saatiin päätökseen 12. toukokuuta 1956. Muutostöiden jälkeen sen aseistuksena oli kaksi kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin tykkiä, Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin, kolme K-heitintä ja syvyyspommeja. Aluksella oli 14 000 hevosvoimaa, millä saavutettiin 27 solmun huippunopeus. Sillä oli 206 hengen miehistö. Se liitettiin 31. toukokuuta 1956 Japanin meri-itsepuolustusvoimiin nimellä Wakaba. Alus oli koululaivana runsaan vuoden, kunnes se muutettiin 10. syyskuuta 1957 - 26. maaliskuuta 1958 tutka-alukseksi. Alukselle asennettiin etummaiseksi verkkomasto, kolmijalkainen päämasto ja komentosillan katolle suuri ilmavalvontatutka.
Alus luokiteltiin 1968 koealukseksi, ja poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1971.
Narvan piiritys (1704)

Narvan piiritys oli venäläisten joukkojen suuren Pohjan sodan aikana toteuttama Ruotsin hallitseman Narvan kaupungin piiritys ja valtaus vuonna 1704. Venäläiset olivat yrittäneet piirittää kaupunkia jo vuonna 1700, mutta heidät oli voitettu Narvan taistelussa. Vuoden 1704 piirityksessä kaupungin valtauksessa kuitenkin onnistuttiin, eivätkä ruotsalaiset saaneet sitä vallattua takaisin. Baltia jäi Venäjän haltuun sittemmin vuonna 1721 sodan päättäneessä Uudenkaupungin rauhassa.
Tausta

Suuri Pohjan sota oli syttynyt helmikuussa 1700 Tanskan, Puolan, Saksin ja Venäjän hyökätessä Ruotsia vastaan. Venäjän keisari Pietari I:n joukot olivat piirittäneet tuolloin Ruotsin hallitseman Narvan kaupungin saman vuoden elokuussa. Ruotsin kuningas Kaarle XII:n johtamat joukot ottivat kuitenkin huomattavan voiton venäläisistä Narvan taistelussa vuoden 1700 marraskuussa. Venäläiset toipuivat kuitenkin tappiostaan. Samalla kun Kaarle muutti sodan painopisteensä Puolaan venäläiset palasivat Liivinmaalle ja hävittivät sitä vuosina 1702 ja 1703. Vuonna 1703 Pietari oli myös perustanut Ruotsin Inkerinmaalle uuden Pietarin kaupungin.
Piiritys

Narvan uusi venäläispiirtys alkoi toukokuussa 1704. Kaupungin pientä ruotsalaista varuskuntaa komensi kenraali Henning Rudolf Horn. Kaarlen sotaretki Puolassa oli pitkittynyt ja joukkoja oli vedetty sivusotanäyttämönä pidetystä Baltiasta. Joukkojen piirittäessä Narvaa toinen sotamarsalkaksi ylennetyn Boris Šeremetevin johtama venäläinen sotajoukko alkoi piirittää Tarttoa, joka kukistui 13. heinäkuuta. Kaupungin kukistuttua joukot lähetettiin tehostamaan Narvan piiritystä. Šeremetevin ohella toinen venäläinen komentaja piirtyksen aikana oli kenraali Georg Benedikt von Ogilvy. Elokuussa venäläisjoukot tekivät viimein kaupungin kukistumiseen johtaneen rynnäkön. Iivananlinna Narvajoen toisella puolella teki vastarintaa vielä kaksi päivää Narvan kukistumisen jälkeen.
Seuraukset

Venäläiset sotilaat olivat puolestaan saaneet luvan ryöstellä Narvaa kahden päivän ajan. Sen sijaan kaupungin asukkaiden tappaminen kiellettiin. Kielto ei kuitenkaan purenut riehaantuneisiin joukkoihin. Joidenkin arvioiden mukaan noin puolitoista tuhatta ruotsalaista puolustajaa ja satoja kaupunkilaisia surmattiin. Iivananlinnasta puolustajat pääsivät puolestaan vetäytymään kohti Tallinnaa tekemänsä antautumissopimuksen nojalla. Seuraavan muutaman vuoden ajan ruotsalaiset hallitsivat vielä Länsi-Viron linnoituksia, kun taas venäläiset pitivät hallussaan itää. Ruotsin viimeinen tukikohta Baltiassa Tallinna antautui syyskuussa 1710. Alue jäi Venäjälle suuren Pohjan sodan päättäneessä Uudenkaupungin rauhansopimuksessa vuonna 1721.
Kartta Narvan linnoituksista.
Narvan piiritys Johann Christoph Brotzen piirustuksessa.
Narvan raatihuone

| Narvan raatihuone |
| --- | --- |

Osoite:  Raekoja plats 1
Sijainti:  Narva, Viro
Koordinaatit:  59°22′45″N, 28°11′56″E
Rakennustyyppi:  raatihuone
Valmistumisvuosi:  1671
Suunnittelija:  Georg Teuffel
Tyylisuunta:  barokki
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Narvan raatihuone (vir. Narva raekoda) on raatihuonerakennus Narvan kaupungissa Itä-Virossa. Vuonna 1671 valmistunut raatihuone oli yksi monista Narvan barokkityylisistä rakennuksista, mutta vain raatihuone säästyi toisen maailmansodan tuhoilta.
Historia

Suuri osa tuolloin Ruotsin valtakuntaan kuuluneesta Narvasta tuhoutui tulipalossa vuonna 1659, minkä jälkeen kaupungissa aloitettiin lukuisia kokonaan uusia rakennushankkeita. Tuolloinen valtakunnankansleri Axel Oxenstierna suunnitteli Narvasta valtakunnan toista pääkaupunkia ja niinpä vapaiden rakennuspaikkojen lisäksi tarjolla oli avokätistä rahoitusta. Narvan raatihuoneen suunnitteli nykyisestä Saksasta saapunut Georg Teuffel. Rakentaminen alkoi vuonna 1665, ja raatihuone valmistui vuonna 1671.
Aikanaan raatihuone oli vain yksi Narvan monista barokkityylisistä mahtirakennuksista. Narvan Raatihuoneentorin ympärille kohosivat myös pörssihuone ja apteekki sekä ruotsalaisten porvarien rakennuksia. Vain raatihuone säilyi Narvan pommituksista toisessa maailmansodassa vuonna 1944, mutta sekin kärsi huomattavia vahinkoja.
Raatihuonetta entisöitiin 1960-luvun alussa ja neuvostoaikana sen nimeksi annettiin Narvan Pioneerien palatsi. Raatihuone on ollut 1990-luvun loppupuolelta lähtien tyhjillään, mutta suunnitelmissa on ollut palauttaa rakennus entiseen käyttötarkoitukseensa ja avata se turisteille.
Rakennus

Raatihuoneessa on kaksi kerrosta ja ullakko. Rakennuksen katolta nuosee torni.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Narvan raatihuone Wikimedia Commonsissa
Narvan raatihuone Pietari Suurta Narvan taistelussa 1704 esittävän maalauksen taustalla.
Luettelo pikkuplaneetoista: 149001–150000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
149001:stä ja päättyen 150000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nassakotilot

| Nassakotilot |
| --- | --- |
 Nassarius glans
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Caenogastropoda
Lahko::  Kapeakielikotilot Neogastropoda
Heimo::  Nassakotilot Nassariidae  Iredale, 1916
Alaheimot
 Anentominae  Bulliinae  Cylleninae  Dorsaninae  Nassariinae  Photinae  Tomliniinae 
Katso myös
   Nassakotilot Wikispeciesissä   Nassakotilot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nassakotilot (Nassariidae) on kapeakielikotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan niin merivesistä kuin makeistakin vesistä.
Taksonomia ja anatomia

Nassakotilot jaetaan seitsemään alaheimoon ja 25 sukuun. Heimon luokittelu ollut muutoksessa ja osittain epäselvä. Lajimääräksi on arvioitu noin 350–440. Nassakotilot ovat useimmiten pienehköjä ja jäävät alle 2 cm pitkiksi. Kuori on muodoltaan pitkänomainen ja kartiomainen suipentuen kärkeä kohden. Kuoressa on sarveisianeesta muodostunut sulkulevy. Heimon lajien jalka ja pää ovat kookkaat. Sifoni on hyvin pitkä.
Levinneisyys ja elintavat

Nassakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Ne ovat useimmiten matalien pehmeäpohjaisten vesien lajeja, ja syvimmillään niitä tavataan noin 1 000 metrin syvyydestä. Heimon lajien ravintoa ovat raadot.
Naistutkimuksen kritiikki

Naistutkimuksen kritiikki kyseenalaistaa naistutkimuksen päämääriä ja käytäntöjä. Sen tavoitteena on ollut joko arvostelun esittäminen, jotta naistutkimusta parannettaisiin puuttumalla siihen liittyviin väitettyihin epäkohtiin, tai koko naistutkimuksen aseman kyseenalaistaminen. Naistutkimuksen vastustajat esittävät naistutkimuksen olevan puolueellista tutkimusta, joka on luotu feminismin edistämiseksi. Naistutkimuksen arvostelu on kasvanut 1990-luvulta lähtien entisten feministitutkijoiden alettua esittää arvostelua. Arvostelijoiden mielestä feministinen ajattelu ei anna kestävää pohjaa tieteelliselle tutkimukselle.
Feministisen naistutkimuksen arvostelua

Kirjailija ja yhteiskuntakriitikko Camille Paglia syytti teoksessaan Sexual Personae (1990) Amerikan feministiliikkeen kärkeä siitä, että he eivät tunne taidetta, tiedettä eivätkä historiaa sekä vihamielisyydestä miehiä kohtaan. Paglian mukaan feministien opit ovat haitallisia niin heille itselleen kuin nuorille naisille. Arvostelijoiden mukaan Paglian väitteet ovat asiantuntemattomia ja paikkansapitämättömiä.
Kirjailija ja filosofi Christina Hoff Sommers jakaa feministisen liikkeen tasa-arvofeminismiin ja sukupuolifeminismiin, joista jälkimmäisen pyrkimyksenä on hänen mukaansa painottaa sukupuolten eroja naisten aseman parantamiseksi yliopistoissa, hallinnossa tai työelämässä. Hoff Sommersin mukaan tietyillä vääristelevillä naistutkimusraporteilla on vaikutettu Yhdysvaltain lainsäädäntöön ja koulutuspolitiikkaan. Hän vertaa akateemista naistutkimusta aivopesuun ja pyrkii esimerkeillään osoittamaan, miten feministitutkijat, jotka asettavat oman asialistansa akateemisen rehellisyyden yläpuolelle, opettavat yliopistokursseillaan tunnelatautunutta näennäistietoa.
Filologi Daphne Patai liittyi naistutkimuskriitikoiden joukkoon työskenneltyään kymmenen vuotta naistutkijana. Patain mielestä feministis-poliittisen agendan läpiajaminen heikentää yliopistokoulutuksen laatua. Haastatteluihin perustuvassa teoksessaan Professing Feminism Patai ja Noretta Koertgen mukaan osassa naistutkimusta on taustalla poliittisia pyrkimyksiä, jotka eivät kuulu akateemiseen koulutukseen ja tutkimukseen. Patain mielestä feminismin mukana akateemiseen maailmaan asetetaan sääntöjä, jotka muistuttavat seksuaalista häirintää. Hänen mukaansa nykyfeminismiä vaivaa ”heterofobia”, vihamielisyys miehen ja naisen välistä seksuaalista kanssakäymistä kohtaan. Patai on viimeksi arvostellut naistutkimuksen teoreettiseen taustaan liittyvän postmodernismin väitteitä, jotka ovat hänen mielestään ristiriidassa logiikan, järjen ja tieteen tutkimustulosten kanssa.
Naistutkimusväittely Suomessa

Evoluutiopsykologisen tutkimustavan kannattajat Jussi K. Niemelä ja Osmo Tammisalo väittivät vuonna 2006 julkaisemassaan pamfletissa Keisarinnan uudet (v)aatteet, ettei naistutkimus ole tiedettä lainkaan, vaan tutkijoiden mukaan nykyisessä muodossaan naistutkimus täyttää lähes kaikki näennäistieteen tuntomerkit. Kirjoittajat arvostelivat erityisesti biologian sivuuttamista. He luettelivat myös väitteitä, joilla heidän mukaansa naistutkijat torjuvat epäsuotuisaa tietoa. Kirjoittajien mielestä naistutkimus ei näin ollen kuulu yliopistoon. Tammisalo ja Niemelä katsovat naistutkimuksen sukupuolta, seksuaalisuutta ja kumppaninvalintaa koskevien päätelmien olevan osittain ristiriidassa evoluutiopsykologian tutkimustulosten kanssa . Niemelän ja Tammisalo ovat ottaneet esiin kohtia, joissa naistutkimuksen päätelmät ovat heidän mukaansa tieteellisesti validoimattomia tai loogisesti epäpäteviä. Lisäksi Tammisalo ja Niemelä väittävät naistutkimuksen käytäntöjen, muun muassa lähdeviittaamisen, poikkeavan yliopistollisen tutkimuksen normeista.
Helsingin Sanomien artikkelissa vuonna 2008 Ilkka Niiniluoto pitää postmodernin naistutkimuksen tietoteoriaa relativistisena ja siten tieteen tekemisen kannalta mahdottomana, mutta koko tutkimuksen leimaaminen on hänen mielestään ylilyönti. Kirjailija Merete Mazzarella huomautti, ettei naistutkimuksen esittämä näkemys sukupuolesta vastaa nykytietoa ja ihmettelee, miksi pidetään ”poliittisesti korrektina” väittää, että sukupuoli on pelkkä sosiaalinen konstruktio. Mazzarella kertoi Harvardin yliopiston Larry Summersin joutuneen eroamaan pohdittuaan, voisiko sukupuoli vaikuttaa menestykseen eri akateemisilla aloilla. Naistutkijat ovat myös pyrkineet leimaamaan sosiaalipsykologian teorioita sopimattomiksi. Feministisen filosofian asiantuntija Kristina Rolin katsoi, etteivät Sandra Hardingin ja Judith Butlerin teoriat luo naistutkimukselle kestävää pohjaa.
Vuonna 2009 oppiaineen nimi muutettiin naistutkimuksesta sukupuolentutkimukseksi Helsingin yliopistossa. Pian muut yliopistot seurasivat perässä.
Tulehtunutta työilmapiiriä hoidettiin New Age-suolalla.
Naistutkimusväittely Suomessa > Vastauksia arvosteluun

Naistutkija Sari Charpentier on vastannut Niemelän ja Tammisalon väitteisiin, että koska arvostelun kohteena on kokonainen tieteenala, kyseessä on pikemminkin uho kuin perusteltu väite:
Filosofi ja uskontotieteilijä Leo Näreaho on huomauttanut, että arvostelussa tulisi tehdä ero empiirisesti ja filosofisesti tai yhteiskunnallisesti suuntautuneen naistutkimuksen välillä; puhe ”naistutkimuksesta” on liian laaja yleistys, koska käsite sisältää monenlaista tutkimusta. Näreaho myöntää kuitenkin valtavirtatutkimuksen aatteellisen sävyn ja sen, ettei siinä ole otettu huomioon evoluutiotutkimuksen tuloksia.
Naistutkimuksen edustajat ovat arvostelleet yhteiskunnallisen sukupuolikysymyksen biologisointia ja esittäneet, että feministiteoreetikko Judith Butleria on tulkittu väärin. Butlerin mukaan naiseus ja mieheys tai seksuaalisuuden muodot ovat kulttuurisesti rakennettuja käsitteitä. Kirjallisuuskriitikko Putte Wilhelmssonin mukaan Niemelä ja Tammisalo eivät ole ymmärtäneet Butlerin teoriaa biologisten sukupuolten olemassaolosta.
Feministisen tieteenfilosofian asiantuntijan Kristina Rolinin mukaan Keisarinnan uudet (v)aatteet ei onnistu tavoitteessaan todistaa naistutkimusta näennäistieteeksi. Rolin kirjoittaa, etteivät arvostelijat esitä ainoatakaan esimerkkiä naistutkimuksen väitteestä, joka olisi ristiriidassa luonnontieteiden kanssa. Sen sijaan Niemelä ja Tammisalo ohittavat tieteen arvosidonnaisuudesta käydyn tieteenfilosofisen keskustelun.
Sosiaalitutkimuksen menetelmien professori Pertti Töttö arvioi keskustelun tilaa keväällä 2008. Hän huomautti, että Naistutkimus-lehden julkaisema kirja-arvio Keisarinnan uusista (v)aatteista oli ristiriitainen:
Arvostelija väitti ensinnäkin sukupuolia olevan useampia kuin kaksi ja toiseksi, että Darwinin teoria on 
”elitistinen heteromiesnarratiivi, jossa ideaalisiksi ymmärretyt sukupuolisuhteet on luonnollistettu projisoimalla ne eläinmaailmaan” eikä Niemelän ja Tammisalon kirja esitä tähän mitään uutta. Tötön mukaan muut naistutkijat eivät uskaltaneet olla eri mieltä naistutkijoiden nimissä esiintyneen tutkija Tuula Juvosen nimissä ja näin Niemelän ja Tammisalon arvostelu ”osui napakymppiin”.
Aviisi-lehden haastattelussa naistutkija Katariina Mäkinen kokee luonnontieteilijöiden synnyttämän keskustelun turhauttavana. ”Siinä ei tavallaan puhuta naistutkimuksesta, vaan kritisoidaan kaikenlaista laadullista tutkimusta luonnontieteen näkökulmasta.”