Litostroton
Historia

Litostroton syntyi niin, että Jyrä tarvitsi yhtyeen ja nuorisotalolta sitten löytyi rytmiryhmä, Jari Parkkinen rumpaliksi ja Timo Virta toista rytmisoitinta, eli bassoa soittamaan. Tämä kokoonpano jäi sitten elämään. Parkkinen taisi olla porukasta ainut, joka osasi oikeasti soittaa ihan mitä vaan. Virta oli joskus käynyt pianotunneilla, mutta sitten kun oli hankkinut basson, oli ruvennut keikkaa pukkaamaan sen verran paljon, ettei enää joutanut soittamaan opetella. Jyrällä oli jo silloin lahjoja sävellys- ja sanoituspuolella. Ehkä mukana oli myös hiukan punk-henkeä, jonka loppumainingeissa vielä oltiin. Alkuaikojen sovituksissa kuului paljolti Parkkisen "ammattitaito" ja Virran mieltymys rytmimusiikkiin, missä basso on 4-kielinen rytmisoitin, eikä mikään "pyykkitelines" (kieliä >4), mistä sitä oikiaa paikkaa ei taharo löytää millään". Elettiin vuotta 1981.
Yhtyeen nimi löytyi arkistojen syövereistä, sillä sitä oli jo aikaisempi seurakunnan yhtye joskus 1970-luvulla käyttänyt. Tosin tuolloin se oli vielä muodossa Lithostroton, jossa soittivat Harri Ahonen (huilu), Matti Mannila (basso), Jukka Salo (rummut), Reijo Takamaa (kitara) ja Seppo Tiainen (kitara). Tämä yhtye oli toiminnassa 1973–1975. Siitä sitten pudotettiin h-kirjain pois. Nimi oli sen verran hyvä, ettei muita vaihtoehtoja paljon mietitty. Joskus taidettiin huvin vuoksi väläytellä sellaisia ehdotuksia kun "Usko Boys" ja "Teltta Rythm Boys".
Treenikämppänä toimi Pappilan ulkorakennus jossa aikaa vietettiin muutenkin. Seurakunta oli hankkinut hyvät soittovehkeet joilla kelpasi harjoitella. Yhtyeellä riitti keikkaa melko paljon, ja varmasti moni yhtye olisi nykyäänkin kateellinen keikkojen määrästä. Monen mieleen on jääneet varmaan Honkiniemen rippileirikeikat ja muun muassa Kurikassa yhtye nautti suosiota.
1980-luvun puoliväliin mennessä yhtyeestä oli kasvanut viisihenkinen "rautakitaralankayhtye", kun Rintalan "veljekset" (oikeasti serkukset) Hessu ja Pietu olivat tulleet vahvistamaan soundia. Silloin tällöin kokoonpanossa oli mukana myös kosketinsoittimia. Virran astuttua armeijan harmaisiin Leppälän Hannu otti vastuun basso-osastolla. Yhtyeen soittotaito oli kehittynyt huomattavasti. Vanhoista kappaleista pystyttiin tekemään uusia sovituksia, jotka joskus yllättivät itse tekijätkin. Muutkin yhtyeen jäsenet alkoivat osallistua kappaleiden tekoon, keikkojen avauskappaleena tuli tutuksi instrumentaalikappale, josta käytettiin bändin kesken nimeä "Diu Diu". Biisi oli Parkkisen käsialaa sovitusta myöten.
Litostroton julkaisi yhden äänitteen kasetilla. Sittemmin bändin toiminta alkoi hiljalleen hiipua armeija-, opiskelu- ja muiden kiireiden takia. Yhtye keikkaili vielä jonkin verran vaihtelevilla kokoonpanoilla, mutta vähitellen alkoi "horroskausi".
Vuoden 2007 syksyllä Litostroton oli kutsuttu Orjalaiva-tapahtuman nostalgiakonserttiin esiintymään. Lavalla nähtiin Litostrotonin lisäksi Aikaa, Lithostroton, Jaakko Mäkinen sekä Jouko Mäki-Lohiluoma. Litostroton oli paikalla lähes alkuperäisessä kokoonpanossaan ja veti vakuuttavan setin biisejä bändin taipaleelta. Sekä yleisölle ja soittajille jäi mitä parhain fiilis ja ainakin muutama kuulija toivoi, että yhtye voisi vähän kiristää keikkatahtia.