stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilkka Ratinen

Ilkka Ratinen (s. 1974) on suomalainen kasvatustieteilijä, joka on toiminut kestävyys- ja luontokasvatuksen professorina Lapin yliopistossa 1. maaliskuuta 2022 lähtien. Ratinen väitteli filosofian tohtoriksi Joensuun yliopistossa vuonna 2005 ja kasvatustieteiden tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 2016. Hänellä on myös maantieteen ja biologian aineenopettajan pätevyys.
Ratinen oli Suomen ilmastopaneelin jäsen vuosina 2016–2019. Hänen tavoitteensa on "vahvistaa kestävyys- ja luontokasvatusta yleissivistävässä koulutuksessa, korkeakoulusektorilla ja työpaikoilla." Hänet valittiin Valtioneuvoston Kestävyyspaneeliin vuoden 2022 joulukuussa.
Julkaisut

Fish farming as a local geographical system: the case of Kustavi, Finland (väitöskirja). Joensuun yliopisto 2005.
Primary student teachers' climate change conceptualization and implementation on inquiry-based and communicative science teaching: a design research (väitöskirja). Jyväskylän yliopisto 2016. Saatavilla internetissä
Suojasää (täsmennyssivu)

Suojasää tarkoittaa ainakin seuraavia:
suojasää, talvinen säätila
Suojasää, Ilja Ehrenburgin vuonna 1955 ilmestynyt romaani
Suojasää, venäläinen televisiosarja
”Suojasää”, Sergei Kozlovin satu, joka on suomeksi ilmestynyt Kozlovin satukokoelmassa Makea porkkanametsä
suojasää, nimitys Neuvostoliiton historiassa Stalinin kuoleman jälkeen seuranneelle ajanjaksolle
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Suojasää”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Stellarium

| Stellarium |
| --- | --- |
 Kuvakaappaus versiosta 0.12.0 suomenkielisellä käyttöliittymällä.
Kehittäjä:  Fabien Chéreau
Kehityshistoria
Vakaa versio:  24.3 (22. syyskuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Opetusohjelma
Alusta:  Windows, Linux, macOS
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:  GNU GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Stellarium on vapaa ja avoimen lähdekoodin planetaario-ohjelma, joka on lisensoitu GNU General Public Licensellä. Se on saatavilla Linuxille, Windowsille ja macOS:lle. Se käyttää OpenGL-rajapintaa reaaliaikaisen taivaan mallintamiseen.
Stellariumin kehitti ranskalainen Fabien Chéreau, joka aloitti projektin kesällä 2001. Muut kehittäjät ovat Robert Spearman, Johannes Gajdosik, Matthew Gates, Nigel Kerr ja Johan Meuris, joka on tehnyt ohjelmaan tähdistökuvat.
Stellarium valittiin SourceForgen toukokuun 2006 Kuukauden projektiksi.
Ominaisuudet > Taivas

Oletusluettelossa yli 60 000 tähteä.
Lisäluettelossa yli 210 miljoonaa tähteä.
Asterismit ja tähdistöjen kuvat.
12 eri taivaskulttuuria.
Sumujen kuvat (täysi Messierin luettelo).
Realistinen linnunrata.
Realistinen ilmakehä, auringonlasku ja auringonnousu.
Planeetat ja niiden satelliitit.
Ominaisuudet > Käyttöliittymä

Voimakas suurennustoiminto.
Ajan kontrollointi.
Monikielinen käyttöliittymä.
Kalansilmäprojektio planetaarioille.
Pallopeiliprojektio omalle planetaariollesi.
Uusi graafinen käyttöliittymä ja monipuoliset näppäinkomennot.
Teleskoopin ohjaus.
Ominaisuudet > Visualisaatio

Ekvatoriaali- ja atsimutaaliasteikot.
Tähtien tuikkiminen.
Tähdenlennot.
Pimennysten simulointi.
Muokattavat maisemat pallopeiliprojektiolla.
Ominaisuudet > Kustomointi

Lisäosia, kuten keinotekoiset satelliitit, okulaarinäkymän simulointi, teleskoopin ohjaus ja muuta.
Mahdollisuus lisätä aurinkokunnan kohteita verkkolähteistä...
Lisää omia syvän taivaan kohteita, maisemia, tähdistökuvia, skriptejä...
Kuvagalleria

Tähdistökuvia versiossa 0.6.2
Stellarium Javalle (Javahaarukka), versio 0.8.2
Versio 0.8.0, käyttöliittymä saksaksi
Versio 0.9.0, käyttöliittymä kreikaksi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Ohjelmasta Ilmaisohjelmat.fi-sivulla
Stellarium-wiki
Stellarium-ohjeita suomeksi
FLOSS Manualsin suomenkielinen Stellarium-käyttöopas
Suojasää (romaani)

| Suojasää |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ilja Erenburg
Kieli:  venäjä
Julkaistu:  1954
Suomennos
Suomentaja:  Ulla-Liisa Heino
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1963
Sivumäärä:  229
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suojasää on neuvostoliittolaisen kirjailijan Ilja Ehrenburgin romaani, joka ilmestyi 1954. Kirjan on suomentanut Ulla-Liisa Heino, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1963 Karisto.
Teoksesta on saanut nimensä Neuvostoliiton historian suojasää, Stalinin jälkeisen ajan Nikita Hruštšovin kauden lyhyt vapaampi vaihe. Ehrenburg koettelee teoksessaan sananvapauden rajoja.
Romaanin päähenkilö on insinööri Dmitri Korotejev, jonka onnettoman rakkauden kohde on naimisissa oleva Lena. Kolmas päähenkilö on Lenan mies, tehtaanjohtaja Ivan Žuravlev. Tarina on ulkoisesti hidastempoinen. Tarinan päätteeksi Žuravlev kutsutaan pääkaupunkiin, josta hän ei enää palaa. Kertomuksessa pitkät monologit sisältävät Neuvostoliiton historian kiellettyjä aiheita.
Sumoto

| Sumoto (洲本市) |
| --- | --- |
 Näkymä Sumoton linnalta
 lippu:  Symboli
 Sumoton sijainti Hyōgon prefektuurissa
 Sumoto
 Koordinaatit: 34°20′33″N, 134°53′44″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Hyōgon prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  182,38 km²
Väkiluku (01/2020):  43 289
 – Väestötiheys:  237,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Mänty
 – Kukka:  Narsissi ja rypsi
 – Lintu:  Charadriinae
 – Kala:  Scomberomorus niphonius
 
 https://www.city.sumoto.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sumoto (jap. 洲本市, Sumoto-shi) on Japanin kaupunki Awajin saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se käsittää Awajin keskiosan ja on saaren taloudellinen ja poliittinen keskus. Idässä se rajautuu Osakanlahteen, lännessä Seton sisämeren Harimanmereen. Kaupunki on rakentunut Osakanlahteen laskevan Sumotojoen suulle. Sumotossa on 43 289 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 182,38 neliökilometriä.
Sengoku-kaudella Sumotoa hallitsi Atagi-klaani Mikumavuorella kohoavasta Sumoton linnasta käsin. 1500-luvun lopulla se joutui Wakisaka-klaanin haltuun, ja myöhemmin Edo-kaudella se kehittyi linnanaluskaupunkina ja paikallisena hallinnollisena keskuksena (jin’ya) Hachisuka-klaanin vasallien hallussa. Meiji-kaudella kaupunkiin syntyi tekstiiliteollisuutta ja sen satamaa nykyaikaistettiin. Toisen maailmansodan jälkeen sinne sijoittui myös elektroniikkateollisuutta sekä maidon ja naudanlihan tuotantoa. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään myös esimerkiksi riisiä, koristekukkia, vihanneksia ja mikan-mandariineja, rannikkoalueilla tuotetaan nori- ja wakame-merilevää. Kaupunkioikeudet Sumotolle myönnettiin vuonna 1940. Siihen liitettiin Goshikin maaseutukaupunki vuonna 2006.
Sumoton rannikko on kehittynyt matkailukohteena, ja monet siellä sijaitsevat maisemiltaan kauniit alueet, kuten Mikumavuori ja Yuran rannikkoseutu, kuuluvat Seton sisämeren kansallispuistoon. Matkailijoita alueelle houkuttelee myös esimerkiksi Sumoto-onsenin kuuma lähde. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu Sumoton linnan raunioiden lisäksi Senvuorella sijaitseva Senkō-jin buddhalainen temppeli. Kashiwabaravuori tunnetaan vuorostaan japaninmakakien esiintymisalueena, ja sinne on rakennettu niiden katseluun tarkoitettu keskus. Sumotosta on lauttayhteys muun muassa Kansain kansainväliselle lentoasemalle Osakanlahden toisella puolella.
Kuvia

Sumoton linna
Sumoto-onsenin kuuma lähde
Sumoto Artisan Square
Sumoton keskustan ostoskatu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sumoto Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Idänkruunukyyhky

| Idänkruunukyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Kruunukyyhkyt Goura
Laji::  victoria
Kaksiosainen nimi
 Goura victoria  (Fraser, 1844) 
Katso myös
   Idänkruunukyyhky Wikispeciesissä   Idänkruunukyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Idänkruunukyyhky (Goura victoria) on kyyhkyjen heimoon ja kruunukyyhkyjen sukuun kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Idänkruunukyyhky on yksi maailman suurimmista kyyhkylajeista: sen paino voi olla jopa 3,4 kilogrammaa ja pituus 75–85 senttimetriä. Kruunukyyhkyt erottaa helposti muista kyyhkyistä niiden tumman siniharmaan höyhenpeitteen ja suuren viuhkamaisen harjan perusteella; kahdesta muusta kruunukyyhkylajista idänkruunukyyhky poikkeaa valkokärkisillä harjahöyhenillään. Linnun rinta on purppuranpunainen ja vatsa teräksenharmaa. Kyyhkyille tyypillisesti pää on pieni suhteessa vartaloon. Siivissä on vaalean harmahtavansiniset laikut. Iiris on tummanpunainen, ja sitä ympäröi tumma silmäjuova. Pitkä ja koukkukärkinen nokka on harmaa, jalat oranssit tai himmeän purppuranpunaiset. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Idänkruunukyyhky voi risteytyä muiden kruunukyyhkylajien kanssa siellä, missä lajien levinneisyysalueet kohtaavat.
Levinneisyys, elinympäristö ja ekologia

Idänkruunukyyhky esiintyy luonnonvaraisena Biak-Supiorilla, Yapen-saarilla ja Uuden-Guinean pohjoisosissa. Elinympäristöä ovat alankometsät, mukaan lukien saagopalmu- ja suometsät sekä kuivemmat metsät toisinaan 600 metrin korkeuteen saakka. Lintu nukkuu puussa, mutta muuten se viihtyy maassa eikä lennä kuin pakon edessä.
Lisääntyminen

Idänkruunukyyhky on yksiavioinen ja pariutuu yleensä koko elämän ajaksi; lintu tulee sukukypsäksi 15 kuukauden iässä. Risuista ja kasvinosista rakennettu pesä, johon naaras munii vain yhden munan kerrallaan, sijaitsee matalalla pensaassa tai puussa. Haudonta-aika on 28–30 päivää ja molemmat emot osallistuvat hautomiseen. Neljässä viikossa poikaset kasvavat neljännekseen aikuisen kyyhkyn koosta. Vanhemmat hoitavat niitä noin 13 viikon ajan, ja poikaset jättävät pesän noin 35–40 päivää kuoriutumisen jälkeen.
Ravinto

Idänkruunukyyhkyt etsivät ravintoa pienissä 2–10 linnun ryhmissä. Eläin syö pääosin pudonneita hedelmiä sekä marjoja, siemeniä ja hyönteisiä.
Luokittelu

Idänkruunukyyhky jakautuu kahteen alalajiin:
Goura victoria victoria: Esiintyy Yapenin ja Biakin saarilla.
Goura victoria beccarii: Esiintyy Uuden-Guinean mantereella. Huomattavasti nimialalajia suurikokoisempi.
Uhanalaisuus

IUCN on luokitellut idänkruunukyyhkyn silmälläpidettäväksi. Yksilömäärän ei enää uskota vähentyneen merkittävästi metsästyspaineen vähennyttyä, mutta kanta on edelleen suhteellisen pieni, ja maailman populaation arvioidaan olevan kooltaan 10 000–20 000 aikuista yksilöä. Kannan on alustavasti arvioitu laskevan noin 1–9 prosenttia kolmen sukupolven aikana. Idänkruunukyyhkyn elinympäristöä uhkaavat edelleen hakkuut ja öljypalmuviljelmien raivaaminen, minkä lisäksi idänkruunukyyhkyä myös metsästetään sen lihan ja koristeellisten höyhenten takia. Vuonna 2010 tehdyn tutkimuksen mukaan idänkruunukyyhky on yksi Pohjois-Papuan tärkeimmistä metsästetyistä linnuista.
Nimi

Idänkruunukyyhkyn lajiepiteetti victoria on annettu Ison-Britannian kuningatar Viktorian (1819–1901) kunniaksi.[lähde? ]
Suojasää (politiikka)

Moskovan kansainvälinen nuorisofestivaali vuonna 1957 oli yksi Neuvostoliiton suojasään merkkitapahtumista.
Suojasää (ven. о́ттепель, ottepel) tarkoittaa historiallisessa merkityksessä Stalinin kuolemaa seurannutta Neuvostoliiton kulttuurielämän rajoitettua vapautumista. Vaihe on saanut nimensä Ilja Ehrenburgin vuonna 1954 ilmestyneen samannimisen pienoisromaanin mukaan. Varsinaisesti suojasään katsotaan alkaneen Nikita Hruštšovin NKP:n 20. puoluekokouksessa vuonna 1956 pitämästä puheesta, jossa hän tuomitsi Stalinin ajan rikokset. Ensimmäisen kerran käsitettä suojasää käytettiin kuvaamaan Venäjän siirtymistä pois itsevaltiuden suunnasta Aleksanteri II:n aikana.
Suojasään aikana kirjailijoille ja taiteilijoille sallittiin uusia aiheita ja tyylikokeiluja, jotka olivat aikaisemmin olleet kiellettyjä. Kirjallisuuden alalla merkittävin tapaus oli vuonna 1961 ilmestynyt Aleksandr Solženitsynin vankileirikokemuksista kertova Ivan Denisovitšin päivä. Uusista runoilijoista tunnetuin oli Jevgeni Jevtušenko, jonka Babi Jar kuvaa juutalaisten joukkomurhaa toisen maailmansodan aikana ja sisältää viittauksia Neuvostoliiton antisemitismiin. Uuden näyttämötaiteen uranuurtajia olivat vuonna 1956 perustettu Sovremennik-teatteri ja Juri Ljubimovin vuodesta 1964 johtama Taganka-teatteri. Nuorten elokuvaohjaajien, kuten Mihail Kalatozovin, Grigori Tšuhrain, Eldar Rjazanovin ja Andrei Tarkovskin, teokset kuvasivat ihmisen sisäistä maailmaa. Kokonaan uuden taidemuodon muodosti trubaduurien kitararunous, esimerkkinä Vladimir Vysotski.
Vapautumisen rajat tulivat vastaan Boris Pasternakin Nobel-palkintoa seuranneessa parjauskampanjassa vuonna 1958. Nikita Hruštšov arvosteli kovasanaisesti Moskovan Maneesihallissa loppuvuodesta 1962 näytteillä ollutta abstraktia taidetta. Todellisen ilmaisuvapauden puuttuminen johti vähitellen toisinajattelijaliikkeen ja maanalaisen kirjallisuuden syntyyn.
Suojasään päättymisajankohdasta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Sen on katsottu loppuneen Hruštšovin syrjäyttämiseen vuonna 1964, Andrei Sinjavskin ja Juli Danielin oikeudenkäyntiin 1966 tai Tšekkoslovakian miehitykseen 1968. Suojasäätä seurannutta Brežnevin aikaa kutsutaan pysähtyneisyyden kaudeksi.
Suojapaita

Suojapaita (suojaliivi) on moottoripyöräurheilussa ja extreme-lajeissa käytettävä paita, jonka tehtävänä on suojata käyttäjiä pahemmilta iskuilta. Suojattavia kohteita ovat olkapäät, kyynärpäät, rintakehä ja usein myös selkä. Halvimmat suojapaidat on valmistettu yleensä puuvillaverkosta ja muovisista suojaelementeistä ja ne on tarkoitettu motocross-käyttöön. Vaativampaan käyttöön tarkoitetut suojapaidat perustuvat teknisiin kankaisiin ja tehokkaasti iskuavaimentaviin joustaviin suojaelementteihin.
Iltavilli

| Iltavilli Tommi Läntinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Tommi Läntinen & Puke Kataja
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 53.10
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Tommi Läntisen muut julkaisut
| Punainen graniitti 1997 | Iltavilli 1999 | Parhaat 1994–2000 2000 |
Iltavilli on Tommi Läntisen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet

Purjetuuli – 3.49
Uneton – 4.10
Yksinään – 5.09
Virtuaalii – 4.28
Taivaspoika – 3.47
Kuvina vain – 4.30
Heijastuu – 3.50
Kapinaa! – 4.47
Sekaisin (hei, hei, hei) – 3.57
Auto keltainen – 4.08
Tähti kirkkahin – 4.46
Iltavilli – 5.40
Muusikot

Tommi Läntinen – laulu, kitarat, taustalaulu
Puke Kataja – kosketinsoittimet
Sami Kuoppamäki – rummut, lyömäsoittimet
Baba Salama – kitarat
Masa Maijanen – bassot
John Vihervä – basso kappaleessa "Uneton"
Toni Nuotio – taustalaulu
Leevi Leppänen – lyömäsoittimet
Muusikot > sekä

Richie Ramona – kitarat
Rikard Olysses – kosketinsoittimet
Juha-Pekka Vikman – viulu
Maija Kontunen – viulu
Atso Lehto – alttoviulu
Lassi Viljanen – sello
Mikko Koponen – trumpetti
Timo Lassy – saksofonit
Juha Kortehisto – vetopasuuna
Muusikot > Kuutamokuoro

Tommi
Puke
Leevi
Toni
Masa
Hannu Mertanen
Tuomas Tarvo
Suomen muinaistutkimuksen tuki

Suomen muinaistutkimuksen tuki ry (SMTT) on vuonna 2014 perustettu arkeologista tutkimusta, koulutusta ja harrastustoimintaa edistävä yhdistys. SMTT:n keskeinen tarkoitus on edistää arkeologista tutkimusta Suomessa sekä toteuttamalla arkeologisia kenttätöitä että tukemalla opiskelijoiden tutkimushankkeita stipendeillä. SMTT on tukenut merkittävästi muun muassa Suomen vanhimman kirkonpaikan Kaarinan Ravattulan Ristimäen tutkimuksia.
SMTT jakaa vuosittain kevätkokouksessaan Vuoden arkeologinen teko -tunnustuksen. Tunnustus jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Jacques Aubert

Jacques Aubert (30. syyskuuta 1689 Pariisi – 18. toukokuuta 1753 Belleville) oli ranskalainen barokkisäveltäjä ja viulisti. Hän oli vuodesta 1719 lähtien Bourbonin herttuan palveluksessa. Aubert sävelsi muun muassa viulukonserttoja, kamarimusiikkia ja baletteja. Hänen poikansa Abbé Aubert oli näytelmäkirjailija.
Ignatius Donnelly

Ignatius Donnelly
Ignatius Loyola Donnelly (3. marraskuuta 1831 – 1. tammikuuta 1901) oli Yhdysvaltain kongressin jäsen, populisti ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten hänen Atlantista koskevasta kirjastaan "Atlantis: The Antediluvian World" (Atlantis, kadonnut manner).
Varhaisvuodet ja koulutus

Donnelly syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, opiskeli lakia ja pääsi lakimiesten ammatilliseen yhdistykseen "Bar associationiin" 1852. Vuonna 1855 hän nai Katherine McCaffreyn, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Hän muutti Minnesotaan 1857, jossa hän asettui Dakotan piirikuntaan. Yhdessä useiden kumppaneidensa kanssa Donnelly perusti yhteisön nimeltä Nininger City. Kuitenkin Yhdysvaltojen vuoden 1857 paniikki lopetti yritykset osuustoiminnallisesta viljelystä, ja yhteisö jätti Donnellyn syviin velkoihin.
Poliittinen ura

Donnelly siirtyi politiikan pariin ja hän toimi Minnesotan varakuvernöörinä vuosina 1860–1863. Hän oli Minnesotan republikaanien kongressiedustaja 1863–1868 ja senaattori 1874–1878. Donnelly ajoi Freedmen's Bureaun mahdollisuutta tarjota koulutusta vapautetuille orjille, jotta he voisivat suojella itseään kunhan virasto olisi lakkautettu. Donnelly oli myös yksi varhaisista naisten äänioikeuden puolestapuhujista.
Minnesotan senaatista lähtönsä jälkeen 1878 Donnelly palasi lakiasioiden ja kirjoittamisen pariin. Vuonna 1882 hän julkaisi parhaiten tunnetun teoksensa Atlantis: The Antediluvian World, jossa hän esitteli teoriansa myyttisen Atlantiksen mantereen uppoamisesta. Tämän jälkeen hän toimi organisoijana Minnesotan Farmers' Alliancessa. Donnelly pyrki kansalliseen politiikkaan 1892, kirjoittaen alustuksen People's Party-puolueen Omaha platformiin. Hän oli People's Partyn ehdokas Yhdysvaltojen varapresidentin virkaan vuonna 1900.
Donnellyn vaimo Katherine kuoli 1894, ja neljä vuotta myöhemmin Donnelly avioitui sihteerinsä Marion Hansonin kanssa. Donnelly kuoli 1. tammikuuta 1901 Minneapolisissa, ja hänet on haudattu Calvaryn hautausmaalle St. Pauliin Minnesotaan. Hänen henkilökohtaiset paperinsa on arkistoitu Minnesota Historical Societyyn.
Teokset

Atlantis: The Antediluvian World (1882)
Ragnarok, the Age of Fire and Gravel (1883)
The Shakespeare Myth (1887)
Essay on the Sonnets of Shakespeare
The Great Cryptogram: Francis Bacon's Cipher in Shakespeare's Plays (1888)
Caesar's Column (1890) (julkaistu salanimellä Edmund Boisgilbert)
Doctor Huguet: A Novel (1891) (julkaistu salanimellä Edmund Boisgilbert)
The Golden Bottle or the Story of Ephraim Benezet of Kansas (1892)
The Cipher in the Plays, and on the Tombstone (1899)
Aiheesta muualla

Atlantis, the Antediluvian World, at sacred-texts.com
Ragnarok, at sacred-texts.com
Cæsar's Column, at sacred-texts.com
The Antediluvian World by Ignatius Donnelly
Donnelly entry in the Biographical Directory of the United States Congress
Personal history
Image of Ignatius Donnelly from "1888 Presidential Possibilities" card set (Arkistoitu – Internet Archive) www.t207.com
Suomen kalliomaalaukset (kirja)

| Suomen kalliomaalaukset |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka Parkkinen Tuija Wetterstrand
Kansitaiteilija:  Timo Numminen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  2013
Sivumäärä:  200 s.
ISBN:  ISBN 978-952-222-396-8
Sarja: Kirjokansi 4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomen kalliomaalaukset – Bongarin käsikirja on Jukka Parkkisen ja Tuija Wetterstrandin kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2013 julkaisema opaskirja Suomen kalliomaalauksista, joka esittelee yli sata kiehtovaa kalliomaalauskohdetta ympäri Suomen, pääkaupunkiseudulta Kuusamoon.
Kirja on Parkkisen ja Wetterstrandin useamman vuoden kenttätutkimuksen tulos, ja he ovat itse vierailleet kaikissa esittelemissään kohteissa. Tämän ansiosta kirjailijat pystyvätkin tarjoamaan lukijalle tarkkoja tietoja maalausten sijainnista ja saavuttavuudesta, sekä ohjeistamaan kuinka jokamiehenoikeuksia noudattaen maalauksille on helpointa päästä. Kirja sisältää myös tietoa maalausten kuvasymboliikasta ja löytöhistoriasta. Eri arvioiden mukaan Suomen kalliomaalaukset on maalattu 3000–7000 vuotta sitten , ja suurin osa niistä sijaitsee vesistöjen äärellä. Kirjaan onkin koottu valmiita reittejä, joiden avulla on mahdollista tutustua esimerkiksi saman vesistön äärellä sijaitsevaan useampaan maalaukseen samalla matkalla.
Oppaan kirjoittajat FM Jukka Parkkinen ja FM toimittaja Tuija Wetterstrand ovat molemmat laaja-alaisia kirjailijoita, ja Wetterstrand myös koulutukseltaan arkeologi.
Aiheesta muualla

Teos SKS:n sivulla[vanhentunut linkki]
Storstrømin amt

| Storstrømin amt |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Tanska
Perustettu:  1970
Lakkautettu:  2007
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nykøbing Falster
Pinta-ala:  3398 km²
Väkiluku (2006):  262 781
Storstrømin amt on vuosina 1970–2007 eteläisessä Sjællandissa toiminut amt, johon kuului 24 kuntaa. Amt lakkautettiin vuonna 2007 osana Tanskan rakenneuudistusta.
Kunnat

Fakse
Fladså
Holeby
Holmegaard
Højreby
Langebæk
Maribo
Møn
Nakskov
Nykøbing Falster
Nysted
Næstved
Nørre Alslev
Præstø
Ravnsborg
Rudbjerg
Rødby
Rønnede
Sakskøbing
Stevns
Stubbekøbing
Suså
Sydfalster
Voldingborg
Pormestarit

Amtin pormestari on valittu vuodesta 1970 lähtien. Seuraavat henkilöt toimivat Storstrømin amtin pormestareina vuosina 1970–2006:
1970–1984: Søren Trolborg
1984–1997: Poul Christensen
1998–2004: Ivan Olsen
2004–2006: Bent Normann Olsen
Inés Arrimadas

| Inés Arrimadas |
| --- | --- |

Ciudadanos:n puheenjohtaja
 14.3.2020–  
Edeltäjä:  Albert Rivera
Espanjan edustajainhuoneen edustaja
 21.5.2019–  
Monarkki:  Felipe VI
Pääministeri:  Pedro Sánchez
Katalonian parlamentin oppositiojohtaja
 2.10.2015 – 20.5.2019  
Pääministeri:  Carles Puigdemont Quim Torra
Edeltäjä:  Oriol Junqueras
Seuraaja:  Carlos Carrizosa
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1981 (ikä 43)  Jerez de la Frontera, Espanja
Puoliso:  Xavier Cima
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  Ciudadanos
Tutkinnot:  Pablo de Olavide -yliopisto
Aiheesta muualla
inesarrimadas.cat
Inés Arrimadas (s. 3. heinäkuuta 1981) on espanjalainen juristi ja poliitikko. Hän on ollut mukana sekä Katalonian alueen paikallispolitiikassa kuin myös valtakunnan politiikassa.
Tausta ja yksityiselämä

Arrimadas on sanonut, että ei ymmärrä alueellista nationalismia, vaan kokee itse olevansa espanjalainen ja eurooppalainen. Hänellä on katalonialaista sukutaustaa ja Arrimadas puhuu katalaania sujuvasti.. Näiden lisäksi hän puhuu sekä englantia että ranskaa. Arrimadas opiskeli oikeustiedettä Pablo de Olavide -yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Arrimadas työskenteli konsultointiyrityksessä.
Arrimadas on naimisissa katalonialaisen poliitikon Xavier Ciman kanssa. Parin ensimmäinen poika syntyi toukokuussa 2020.
Poliittinen ura

Kiinnostus politiikkaan syntyi, kun Arrimadas päätyi sattumalta Ciudadanosin tapahtumaan ja vakuuttui puolueen tavoitteista. Puolueen puheenjohtaja Albert Rivera havaitsi Arrimadasin potentiaalin ja nosti tämän puolueen vaalilistoilla neljänneksi Barcelonassa..
Arrimadas valittiin Katalonian parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2012 vaaleissa.
Arrimadas toimi Katalonian parlamentin oppositiojohtajana Katalonian kriisin aikana. Hänen kantansa alueen itsenäisyyteen on kielteinen ja hän on sanonut, että myös ne, jotka eivät kannata Katalonian itsenäisyyttä ovat yhtälailla katalonialaisia. Lisäksi hänen mielestään Carles Puigdemont ei ole poliittinen vanki, vaan rikollinen, joka käytti julkisia varoja rikollisiin tarkoituksiin.
Vuonna 2018 espanjalaisnainen totesi Facebook-kirjoituksessaan haluavansa nähdä Arrimadasin joutuvan joukkoraiskauksen uhriksi, josta hänelle langetettiin vankeustuomio. Arrimadas ilmoitti tekevänsä asiasta rikosilmoituksen ei vain oman turvallisuutensa vuoksi, mutta myös kaikkien väkivallan uhkaa kokevien naisten vuoksi..
Arrimadas valittiin puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 2020. Hän sai puoluekokouksessa 76,9 % annetuista äänistä kun taas vastaehdokas Francisco Igea sai 22,3 %..