stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isopensasnärhi
Tuntomerkit

Isopensasnärhi on 33 cm pitkä. Sillä on iso nokka ja pitkä pyrstö. Yläpuoli on väriltään enimmäkseen ultramariininsininen ja alapuoli suurimmaksi osaksi siniharmaa. Naaras on koirasta vaaleampi.
Levinneisyys

Isopensasnärheä tavataan kotoperäisenä Santa Cruzin saarella Kalifornian rannikolla. Lajin kannaksi on uusimmassa arviossa arvioitu alle 3 000, mahdollisesti noin 2 400 yksilöä, sisältäen alle tuhat pesivää paria. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Elinympäristö

Isopensasnärhi lähes kaikenlaisella Santa Cruzin saaren metsämaalla, mutta on erityisen runsas kanjoneissa ja pohjoiseen päin viettävillä rinteillä, joilla kasvaa Quercus-suvun tammia.
Ihmisen toiminta

Ihmisen toiminta on monenlaisen selittämisen kohteena. Psykologia tutkii yksilön toimintaa, kun taloustiede tutkii lähinnä ryhmiä. Sosiologia keskittyy molempiin.
Psykologia

Psykologia on yrittänyt tulkita yksittäisten ihmisten toimintaa. Kuten taloustieteissä, ei psykologiassakaan voida järjestää tieteellisiä eristettyjä kokeita. Tällaisissa kokeissa ihmiseen kohdistuva tarkkailu usein saa hänet toimimaan eri tavoilla kuin yleensä.
Tieteenfilosofia

Georg Henrik von Wright toi ihmisten toiminnan selittämisen muodollisen logiikan piiriin. Hän lähti syllogistisesta näkökulmasta ja hänen mukaansa ihmisten toiminta oli perusteltavissa apriorisesti haetun tavoitteen perusteella, eikä toiminnan ja lopputuloksen välille tarvita kausaalista lakia. Esimerkiksi:
Pekka halusi satuttaa varista
Pekka uskoi, että heittämällä kiven hän voi satuttaa varista
Siispä Pekka heitti kivellä varista
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rob Cunningham. Principles Of Human Action. An Interactive Course Filosofinen kurssi ihmisen toiminnasta
Frank Smits. How stories affect human action in organisations Kuinka tarinat vaikuttavat ihmisen toimintaan
Ilja Kaler

Ilja Kaler (s.  1963 Moskova) on venäläinen viulisti. Hän on ainoana saavuttanut ykkössijan kolmessa arvostetuimmassa viulukilvassa: Tšaikovski-kilpailussa Moskovassa 1986, Sibelius-viulukilpailussa Helsingissä 1985 ja Paganini-kilpailuissa Genovassa 1981.
Aiheesta muualla

Ilya Kaler biography and discography at Naxos.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Ilja Kaler, Sibeliuksen viulukonsertto d-molli
In Cauda Venenum

| In Cauda Venenum Opeth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Marraskuu 2018, Park Studios, Tukholma
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2019
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 67.44
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  2. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Opethin muut julkaisut
| Garden of the Titans: Live at Red Rocks Amphitheater 2018 | In Cauda Venenum 2019 | The Last Will and Testament 2024 |
Singlet albumilta In Cauda Venenum
 ”Heart in Hand / Hjärtat vet vad handen gör” Julkaistu: 12. heinäkuuta 2019  ”Dignity / Svekets Prins” Julkaistu: 16. elokuuta 2019
In Cauda Venenum on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2019.
Kappaleet

Garden of Earthly Delights – 3.29
Dignity – 6.35
Heart in Hand – 8.30
Next of Kin – 7.08
Lovelorn Crime – 6.34
Charlatan – 5.29
Universal Truth – 7.21
The Garroter – 6.44
Continuum – 7.23
All Things Will Pass – 8.31
Kappaleet > Ruotsalainen versio

Livets Trädgård – 3.28
Svekets prins – 6.36
Hjärtat vet vad handen gör – 8.29
De närmast sörjande – 7.10
Minnets yta – 6.34
Charlatan – 5.29
Ingen sanning är allas – 7.21
Banemannen – 6.43
Kontinuerlig drift – 7.23
Allting tar slut – 8.31
Kokoonpano

Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara
Fredrik Åkesson – kitara, taustalaulu, pilli
Martin Axenrot – rummut
Martín Méndez – basso
Joakim Svalberg – Kosketinsoitin, taustalaulu
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Inferno:
Kaaoszine: 9+/10
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

In Cauda Venenum Discogsissa. (englanniksi)
Albumi In Cauda Venenum Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ilmari Lehtinen

Niilo Ilmari Lehtinen (2. syyskuuta 1888 Huittinen – 9. syyskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen johtaja ja liikemies.
Lehtinen oli aluksi työssä maanviljelysalalla mutta hän siirtyi sitten kauppa-alalle Turkuun ja kävi siellä kauppakoulun. Lehtinen oli vuodesta 1908 Porissa toiminimi Erik Mellinin jälk. kauppamatkustajana ja vuodesta 1912 K. E. Heikolan liikkeen kauppamatkustajana Turussa. Lehtinen perusti sitten 1912 suomalaista porojäkälää ja koivupuuta toimittaneen vientiliikkeen ja asettui asumaan Hampuriin Saksaan. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen elokuussa 1914 lopetti nämä liiketoimet ja Lehtinen muutti Hampurista Pietariin toimien siellä tukkukauppiaana.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Lehtinen vangittiin toukokuussa 1918 vastavallankumouksellisesta toiminnasta epäiltynä. Hänen Pietarin-kotinsa oli toiminut Suomen sisällissodan aikana valkoisten etappipaikkana ja sieltä löydettiin suuri salainen taskuasevarasto, josta oli jaettu aseita Suomeen lähetetyille valkoisten etappimiehille. Lehtinen pääsi palaamaan Suomeen vankien vaihdossa elokuussa 1918 mutta suuren omaisuutensa hän joutui jättämään lähes kokonaan Venäjälle.
Suomessa Lehtinen perusti 1918 Helsinkiin siirtomaatavaroita, jauhoja, rehua, lannoitteita ja ihraa maahantuoneen  agentuuriliikkeen Aarnio & Lehtisen yhdessä Väinö Vilhelm (Vilho) Aarnion (1882–1963) kanssa. Hän oli liikkeen suurimpana osakkaana ja johtajana vuoteen 1929 saakka ja tämän jälkeen hän jatkoi liikettä omissa nimissään. Sittemmin 1930-luvun lopulla Lehtinen oli osakkaana ja johtajana Fennian talossa toimineessa Hotelli Grandissa ja ravintola Golf Casinossa. Munkkiniemessä sijainnut Golf Casino ravintola rakennettiin 1920-luvun lopulla, laajennettiin ja uusittiin funkkistyyliseksi 1932 ja se tuhoutui tulipalossa helmikuussa 1941. Ester Toivonen valittiin vuonna 1933 Golf Casinolla kauneuskuningattareksi.
Lehtinen oli mukana suojeluskuntatoiminnassa sekä lukuisissa muissa yhdistyksissä, seuroissa ja komiteoissa. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat ratsastus, autoilu ja golfin peluu. Lehtinen aloitti myös kauneuskilpailuiden järjestämisen Suomessa.  Lehtinen osti vuonna 1942 Helsingin Laajasalossa sijaitsevan, vuonna 1884 rakennetun Villa Furuvikin huvilan Kulutusosuuskuntien keskusliitolta. Villa Furuvik oli Lehtisen perillisten omistuksessa vuoteen 1991 saakka jolloin Helsingin kaupunki osti huvilan.
Kartografian historia

Yleistä
Teoriat
Historiankirjoitus
Jako aikakausittain
Esihistoriallinen aika
Antiikin tiede
Keskiajan tiede
Renessanssin tiede
Tieteellinen vallankumous
Valistusajan tiede
Tiede teollisen vallankumouksen aikana
1900-luvun tiede
Jako aloittain
Matematiikka
Filosofia
Luonnontieteet
Tähtitiede
Biologia
Kemia
Ekologia
Maantiede
Geologia
Fysiikka
Yhteiskuntatieteet
Taloustiede
Kielitiede
Valtiotiede
Psykologia
Sosiologia
Uskontotiede
Tekniikka
Maataloustiede
Sähkö ja elektroniikka
Rakennustekniikka
Arkkitehtuuri
Kartografia
Kemiantekniikka
Tietokoneteknikka
Tietojenkäsittelytiede
Materiaalitiede
Lääketiede
Farmasia
Katso myös: Näennäistieteen historia
Kartografian historia alkaa luolamaalauksista, lisäksi muinaisessa Babylonissa, Kreikassa ja Aasiassa laadittiin karttoja. 1600-luvulta lähtien kolmiomittaus teki kartoista entistä tarkempia, ja 1900-luvulla tietokoneet ja satelliitit mullistivat kartografian.
Varhaisimmat kartat

Ensimmäiset kartat eivät kuvanneet maata vaan taivasta. Tähtitaivasta kuvattiin jo Lascaux'n luolamaalauksissa noin 16500 eaa. ja El Castillossa Espanjassa noin vuonna 12000 eaa.
Varhaisimpia maantieteellisiä karttoja laativat muinaiset egyptiläiset, babylonialaiset ja foinikialaiset. Vanhin tunnettu kartta on babylonialainen savitaulukartta noin 2500 eaa. Muinaisessa Babyloniassa karttoja laadittiin jo varsin tarkkojen maanmittausmenetelmien avulla.
Tieteellisen kartografian synty

Pohjan tieteelliselle kartografialle loi kreikkalainen Eratosthenes (n. 276–194 eaa.) ottamalla käyttöön pituus- ja leveyspiirit sekä arvioimalla maapallon ympärysmitan.
Ptolemaios (90–168) oli ensimmäinen, joka astronomian ja matematiikan avulla pyrki maan muotojen täsmälliseen esittämiseen. Hän mullisti pyöreän maan muotojen esittämisen kaksiulotteisella kartalla käyttämällä perspektiiviprojektiota.
Vanhan ajan valtakuntien kartat > Rooman valtakunta

Antiikin Rooman tunnetuimpia kartografeja oli ensimmäisellä vuosisadalla elänyt hispanialainen Pomponius Mela. Hänen pääteoksensa De situ orbis julkaistiin 1471.
Varhaisin tunnettu tiekartta on Tabula Peutingeriana. Se on ainoa säilynyt karttadokumentti Rooman tieverkostosta. Alkuperäinen kartta on peräisin noin vuodelta 400. Säilynyt dokumentti on 1200-luvulla tehty kopio, jota säilytetään Itävallan kansalliskirjastossa Wienissä. Vuonna 2007 se pääsi Unescon maailmanmuistolistalle.
Vanhan ajan valtakuntien kartat > Muinainen Kiina

Varhaisimmat tunnetut kiinalaiset kartat ovat peräisin 400-luvulta eaa. Qin-valtakunnan aikaiset kartat löydettiin kaivauksissa vuonna 1986. Ne on piirretty musteella seitsemään puupalikkaan, joiden kuvaama alue on osittain päällekkäinen. Karttoihin on merkitty jokia, teitä ja hallinnollisia alueita neliönmuotoisilla symboleilla, sekä etäisyyksiä paikkoihin, joista voi kerätä erilaista puutavaraa. Kyseessä on siis varhaisin tunnettu talouskartta-aineisto.
Keskiajan kartat

Keskiajan Euroopassa laadittiin maailmankarttoja, joista käytetään nimitystä mappae mundi. Ne kuvasivat eri ilmastovyöhykkeitä tai maanosia. Karttoja on säilynyt noin 1100 kappaletta; niiden koko, asettelu ja tarkkuus vaihtelevat huomattavasti. Muuan keskiaikainen karttatyyppi tunnetaan nimellä T-O-kartta. Nykyajan karttoihin verrattuna ne olivat hyvin epätäsmällisiä, mutta niitä ei ollutkaan tarkoitettu suunnistamiseen vaan pedagogisiksi apuvälineiksi. Keskiajan loppupuolella, renessanssin ajatusten noustessa hiljalleen esiin, löydettiin uudelleen antiikin kreikan matemaattinen tietämys, ja alettiin tehdä myös navigointiin tarkoitettuja karttoja, jotka kuvasivat rantaviivaa hyvinkin yksityiskohtaisesti.
Löytöretkien ajan kartografia

Portugalilainen ylimys Henrik Purjehtija alkoi 1400-luvulla valmistella tähtitieteilijöiden ja maantieteilijöiden avulla kompassia ja muita apuvälineitä merenkulun helpottamiseksi. Tunnetuin hänen avustajistaan oli katalonialainen kartografi Jehudà Cresques. Hän pyrki laatimaan tarkan kartan Afrikan rannikosta.
Kristoffer Kolumbuksen mukana purjehtinut Juan de la Cosa oli ensimmäinen kartografi, jonka maailmankartassa esiintyivät molemmat Amerikan mantereet.
Ensimmäisenä tieteellisenä karttana pidetään Diogo Ribeiron karttaa vuodelta 1527. Se esittää jo varsin täsmällisesti Väli- ja Etelä-Amerikan muodot, ja demonstroi ensi kerran Tyynenmeren valtavan koon.
Gerhardus Mercator (1512–1594) oli flaamilainen kartografi, joka kehitti merenkulun tarpeisiin uuden karttaprojektion, Mercatorin projektion, jossa ilmansuunnat ja niiden väliset kulmat ovat kaikkialla oikein.
Turkkilaisen kartografi Piri Reisin 1500-luvun alussa laatimat Amerikan kartat ovat löytyneet vasta 1900-luvulla. Niiden tarkkuus on hämmästyttänyt tutkijoita, ja on syntynyt kiistaa siitä, mitä alueita turkkilaiset todella tunsivat ja mitkä karttamerkinnät ovat vain arvailua.
Moderni kartografia

Greenwichin meridiaanista tuli vuonna 1884 kansainvälinen nollameridiaani, mikä oli ensimmäinen yhteinen standardi maailman kartoitukselle.
Tekninen kehitys muokkasi kartoista pikku hiljaa yhä tarkempia. Kompassin, kaukoputken ja sekstantin käyttöönotto sekä trigonometrian hyödyntäminen loivat pohjan modernille kartografialle. Kirjapainotaito mahdollisti karttojen tehokkaan hyödyntämisen uudella ajalla.
Moderni kartografia > Satelliittikuvaus ja tietokonekartat

Tietokoneiden käyttö ja satelliittien hyödyntämien tekivät jo 1900-luvulla kartoista entistä tarkempia, mutta 2000-luvun alussa ne myös mullistivat karttojen käytön. Kun NASA vuonna 2000 poisti GPS-signaalilta siviilihäirinnän ja julkaisi laajan satelliittikuva-aineiston, tulivat reaaliaikainen satelliittipaikannus ja internetpohjaiset karttapalvelut satelliittikuvineen tavallisten ihmisten ulottuville.
Kirjallisuutta

Strang, Jan: Suomen kartan historia 1532–2005.  Antiikki-Kirja, 2020.  ISBN 978-951-98135-4-7.
Strang, Jan: Venäjän Suomi-kuva – Venäjä Suomen kartoittajana 1710–1942.  Antiikki-Kirja, 2014.  ISBN 978-951-98135-1-6.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maanmittauslaitoksen historiasivusto Karttakäärö
Historiallisia kaupunkikarttoja
Historiallisia karttoja Suomesta ja muualta
Jan Strangin karttatieto
Rekonstruktio Pomponius Melan maailmankartasta
Ilja Ježov

| Ilja Ježov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1987 (ikä 37) Krasnodar, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  HK VMF Pietari (Vysšaja Liga) Lada Toljatti (KHL) SKA Pietari (KHL) Lada Toljatti (KHL)  Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL)
Ilja Ježov (s. 12. tammikuuta 1987) on venäläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Ježov on syntynyt Krasnodarissa, Etelä-Venäjällä. Hän muutti perheensä mukana Kanadan Montrealiin kahdeksanvuotiaana ja aloitti 11-vuotiaana jääkiekon pelaamisen isänsä rohkaisemana. Hän pelasi junnukiekkoja Montrealissa ja lähikaupungissa Cornwallissa, ennen kuin juniorijoukkue St. John's Fog Devils rekrytoi hänet QMJHL-sarjaan. Ježov pelasi Fog Devilsissä kaksi kautta mutta nuorempi pelaaja syrjäytti hänet aloittavana maalivahtina, minkä vuoksi Ježov lähti SJHL-sarjan Melfort Mustangsiin. Ježov edusti Mustangsia vain yhden kauden.
Ježovia ei koskaan varattu ammattilaissarjoihin. Hän anoi Venäjän kansalaisuutta vuonna 2008 ja teki sopimuksen venäläisen SKA Pietarin kanssa. Kaudeksi 2008–2009 Ježov siirtyi SKA:n farmijoukkueeseen HK VMF Pietariin Venäjän toiselle sarjatasolle. Hän pelasi HK VMF:ssä kolme kautta, kunnes nousi SKA Pietarin edustusjoukkueeseen kaudella 2011–2012. SKA myi Ježovin Lada Toljatille kauden 2014–2015 alkuvaiheessa. Ježovin vietti Toljatissa vain neljä kuukautta, sillä SKA osti hänet takaisin vaihdossa Jevgeni Ivannikoviin.
Aiheesta muualla

Ilja Ježov Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Itäinen Uusi-Britannia

| Itäinen Uusi-Britannia |
| --- | --- |
 Itäisen Uuden-Britannian sijainti punaisella
 Lippu
Valtio:   Papua-Uusi-Guinea
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kokopo
Tavaur purkautuu vuonna 2012.
Itäinen Uusi-Britannia (engl. East New Britain, tok-pisiniksi Is Niu Briten) on Papua-Uuden-Guinean valtiolle kuuluva provinssi. Sen pääkaupunki on Kokopo, joka on vuoden 1994 Tavaur-tulivuorenpurkauksessa tuhoutuneen vakavasti kärsineen Rabaulin läheisyydessä. Maakunnan väkiluku on kasvussa ja oli vuonna 2011 yli 300 000. Itäinen Uusi-Britannia kuuluu maantieteellisesti Bismarckinsaariin itäosana Uuden-Britannian saarta ja rajoittuu maitse Läntiseen Uuteen-Britanniaan.
Itäinen Tarvonsilta

| Itäinen Tarvonsilta |
| --- | --- |
 Itäinen Tarvonsilta vuonna 2014
Ajokaistoja:  pyöräliikenteen ja jalankulun silta
Ylittää:  Itäisen Tarvonsalmen
Sijainti:  Vanha Munkkiniemi, Helsinki
Siltatyyppi:  ponttonisilta
Pituus:  150 m
Avattu liikenteelle:  1998
Koordinaatit:  60°12′11.68″N, 24°51′1.18″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Itäinen Tarvonsilta (ruots. Östra Tarvobron) on 150 metriä pitkä silta Lankiniemen ja Tarvo-nimisen saaren välissä Helsingin Munkkiniemessä. Tarvon länsipuolella sijaitsee Läntinen Tarvonsilta. Silta ylittää Itäisen Tarvonsalmen, joka yhdisti Laajalahden Isoon Huopalahteen ennen kuin 100 metriä sillasta pohjoiseen sijaitseva moottoritiepenger katkaisi salmen 1960-luvulla. Silta on tarkoitettu kävely- ja pyöräliikenteelle. Nykyinen ponttonisilta on rakennettu vuonna 1998. Ensimmäiset sillat Tarvolle rakennettiin vuonna 1915 osana tykkitietä Laajalahden ja Munkkiniemen välille, joka oli osa venäläistä Krepost Sveaborg -linnoitusketjua.
Itäinen Tarvonsilta vuonna 1956
Silta asetettiin käyttökieltoon marraskuussa 2023 talvimyrskyn aiheutettua vahinkoa sillan rakenteelle. Siltaa ei kuitenkaan korjata, vaan se on tarkoitus uusia kokonaan.
Ingolstadt

| Ingolstadt |
| --- | --- |

 vaakuna
 Ingolstadt
 Koordinaatit: 48°46′N, 11°25′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ylä-Baijeri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Alfred Lehmann
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  133,35 km²
Korkeus:  374 m
Väkiluku:  124 927 (2 011)
 – Väestötiheys:  938 as./km²
 
 www.ingolstadt.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ingolstadt on kaupunki Tonavan varrella Baijerissa, Saksassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 124 927 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 85,4 neliökilometriä ja asukastiheys 743 as./km².
Salaperäinen Illuminati- eli Baijerin valaistuneet -ryhmittymä perustettiin Ingolstadtissa.
Ingolstadtissa sijaitsee muun muassa goottilainen kirkko 1400-luvulta. Vuonna 1472 perustettu Ingolstadtin yliopisto muutti pois kaupungista Landshutiin vuonna 1800 ja edelleen Müncheniin vuonna 1826.
Talous

Ingolstadt tunnetaan nykyisin Audin kotikaupunkina ja valmistuspaikkana. Siellä on myös petrokemian teollisuutta. Kaupungista on öljyputket Genovaan ja Triesteen Italiassa sekä Ranskan Marseilleen. Maakaasuputki ulottuu Tšekin puolelle.
Ystävyyskaupungit

Kirkcaldy, Skotlanti
Grasse, Ranska
Carrara, Italia
Murska Sobota, Slovenia
Kragujevac, Serbia
Manisa, Turkki
Opole, Puola
Keskinen alue, Moskova, Venäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ingolstadt Wikimedia Commonsissa
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Theresienstrassen taloja Ingolstadtin keskustassa
Ilja Karilampi

| Ilja Karilampi |
| --- | --- |
 Ilja Karilampi Kiasmassa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1983 Göteborg, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Taiteilija
Ala:  Installaatio- ja mediataide
Ilja Karilampi (s. 1983 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen taiteilija. Hän asuu ja työskentelee Berliinissä ja Tukholmassa. Hän käsittelee töissään muun muassa nykyajan urbaania ihmistä ja tämän suhdetta massa- ja popkulttuuriin. Karilampi hyödyntää taiteessaan esimerkiksi logoja ja ikoneja. Hänen teoksensa käsittävät installaatioita, veistoksia ja mediataidetta.
Karilampi opiskeli Staatliche Hochschule für Bildende Künste, Städelschulessa Frankfurtissa ja Kungl. Konsthögskolanissa Tukholmassa.
Karilampi on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä, esimerkiksi pelkästään vuonna 2014 hänellä oli kymmenen näyttelyä eri puolilla maailmaa.
Karilampi on mukana Kiasman Ars 17 -näyttelyssä Helsingissä.
Aiheesta muualla

Taiteilijan kotisivut
Integraatio (kasvatustiede)

Integraatiolla tarkoitetaan eritysopetuksessa olevien oppilaiden integroimista normaaliopetukseen joillain oppilaan tasolle sopivilla oppitunneilla.[lähde? ] Esimerkiksi erityisoppilas voi olla integroituna yleisopetukseen kädentaidoissa. Suuria kielellisiä oppimisvaikeuksia omaava lapsi voi olla integroituna yleisopetuksen matematiikan tunneille. Muulloin oppilaat opiskelevat erityisluokassa tai -ryhmässä.
Integraatio ja inkluusio eroavat siten, että inkluusiossa erityisoppilas on yleisopetuksen luokassa tarvitsemansa tuen avulla eli yleisopetuksen luokka on hänen oma luokkansa. Integraatiossa taas pyritään erityisluokan oppilas sijoittamaan joillain tunneilla yleisopetuksen luokkaan. Useimmiten valitaan aine, jossa oppilas ei tarvitse tukea. Oppilaan oma luokka on erityisluokka.
Irrational Anthems

| Irrational Anthems Skyclad |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1996
 Tuottaja(t): Kevin Ridley
 Tyylilaji: Folk metal
 Kesto: 53.09
 Levy-yhtiö: Massacre Records
Skycladin muut julkaisut
| The Silent Whales of Lunar Sea 1995 | Irrational Anthems 1996 | Oui Avant-Garde á Chance 1996 |
Irrational Anthems on folk metal -yhtye Skycladin kuudes studioalbumi.
Kappaleet

"Inequality Street" – 4:05
"The Wrong Song" – 3:56
"Snake Charming" – 4:04
"Penny Dreadful" – 3:08
"The Sinful Ensemble" – 2:40
"My Mother in Darkness" – 4:00
"The Spiral Starecase" – 2:23
"No Deposit, No Return" – 4:30
"Sabre Dance" – 3:07
"I Dubious" – 3:12
"Science Never Sleeps" – 5:05
"History Lessens" – 3:38
"Quantity Time" – 5:14
Kokoonpano

Martin Walkyier - laulu
Graeme English - basso, akustinen kitara, kosketinsoitin ja taustalaulu
Steve Ramsey - kitara, kosketinsoitin ja taustalaulu
George Biddle - kosketinsoitin, piano ja taustalaulu
Paul Smith - rummut
Itzik Manger

| Itzik Manger |
| --- | --- |
 Itzik Manger 1928
Henkilötiedot
Syntynyt: 1901 Tšernovtsy, Romania (nyk. Ukraina)
Kuollut: 1969 (67–68 vuotta) Gedera, Israel
Kansalaisuus:  -
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: jiddiš
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Itzik Manger (1901 Tšernovtsy, Romania (nyk. Ukraina) – 1969 Gedera, Israel) oli romanialaissyntyinen juutalainen kirjailija, joka kirjoitti jiddišiksi. Hän asui Puolassa, Israelissa ja Yhdysvalloissa ja kuoli Israelissa.
Manger kirjoitti runoja keskiaikaista näytelmäperinnettä noudattaen. Aiheet ovat Vanhasta testamentista mutta uudistettuna omaan aikaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itzik Manger Wikimedia Commonsissa
Ivan Morozov

Ivan Morozov voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ivan Morozov (s. 2000), venäläinen jääkiekkoilija
Ivan Morozov (1904–1979), Puna-armeijan kenraalimajuri toisessa maailmansodassa
Ivan Morozov (1871–1921), venäläinen liikemies ja taidekeräilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ivan Morozov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ivan Moody

Ivan Moody vuonna 2017
Ivan Moody on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Five Finger Death Punchin laulaja. Ennen Five Finger Death Punchiin liittymistä Moody on ollut laulajana nu metal -yhtyeessä Motograter ja progressiivisen rockin yhtyeessä Ghost Machine. Hän on myös näytellyt Incubusta kauhuelokuvassa Bled.