stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kokonaisheijastuminen
Valo ja mekaaninen aalto > Mekaaninen aalto

Mekaaninen aaltoliike, kuten ääni, heijastuu valon tavoin tultaessa tiheämmästä harvempaan. Mekaanisen aaltoliikkeen tapauksessa tiheys on niin sanottu aalto-opillinen tiheys. Aalto-opillinen tiheys määritellään väliaineessa kulkevan aaltoliikkeen nopeuden mukaan. Aine on aalto-opillisesti sitä tiheämpää mitä pienempi aaltoliikkeen etenemisnopeus on. Mekaaniselle aaltoliikkeelle voidaan johtaa seuraava taittumislaki:
jossa  v_{1} on tulevan aallon etenemisnopeus ja  v_{2} on taittuneen aallon nopeus. Kun tulokulmaa suurennetaan, suurenee myös taittumiskulma ja tietyssä kulmassa aalto heijastuu kokonaan rajapintaa pitkin eli aalto kokonaisheijastuu. Kulma, jossa kokonaisheijastus tapahtuu, voidaan laskea kaavalla:
Valo kokonaisheijastuu vesi-ilma rajapinnasta, mutta ääniaalto sitä vastoin kokonaisheijastuu saapuessaan ilmasta veteen, minkä seurauksena ääni saattaa kuulua hyvin kauas tyynellä järvellä. Tämä perustuu siihen, että äänen nopeus vedessä on paljon suurempi kuin äänen nopeus ilmassa; siksi ääni kokonaisheijastuu ilma-vesi rajapinnasta ja kokonaisheijastuu uudelleen ylempänä ilmassa, jossa yleensä ilma on lämpimämpää ja ääni kulkee nopeammin. Koska aalto-opillisen tiheyden määritelmänä oli aaltoliikkeen nopeus väliaineessa, on ylempänä oleva ilma aalto-opillisesti harvempaa ja näin kokonaisheijastuminen ilmassakin on mahdollista.lähde?
Sovellutukset

Valon kokonaisheijastumista käytetään hyvin paljon tiedon siirtämisessä. Optiset kuidut perustuvat valon kokonaisheijastumiseen. Optisen kuidun ydin on optisesti tiheämpää kuin kuidun ydintä ympäröivä kuori. Tällöin valo ei pääse "karkaamaan" itse kuidusta vaan kokonaisheijastuu niin kauan kunnes kuitu päättyy.
Heijastuskulma ja tulokulma yhtäsuuret
Kuvasta huomataan, ettei itse kuitu hohda, koska valo pääsee ulos vain kuidun päästä
Matti Hamberg

Matti Johan Hamberg (s. 26. huhtikuuta 1932 Helsinki) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Hamberg sijoittui Cortina d'Ampezzon 1956 talviolympialaisten luistelukilpailuissa yhdeksänneksi 500 metrillä (42,2), 18:nneksi 1 500 metrillä (2.14,8) ja 32:nneksi 5 000 metrillä (8.28,1). Hän edusti Suomea myös EM-kilpailuissa vuonna 1957.
Hamberg edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä, Helsingin Työväen Luistelijoita, Tikkurilan Jääveikkoja, IFK Helsingforsia ja Helsingin Palolaitoksen Urheiluseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 500 metrillä vuonna 1956. Hänen luistelu-uransa päättyi jalkavammaan vuonna 1958.
Ammatiltaan Hamberg oli palomies.
Kuunari Koivisto

Kuunari Koivisto kunnostettavana Särkisalossa 1980-luvulla.
Kuunari Koivisto oli suomalainen moottoroitu purjealus, joka valmistui vuonna 1946. Alus vaihtoi varustajaa ja nimeään useasti. 1960-luvulla se kärsi matkallaan niin pahoja vaurioita, että se tuomittiin hylyksi ja hylättiin. Epäonnistuneiden kunnostusyritysten jälkeen laivan runko upotettiin vuonna 2007 sukellusmatkailukohteeksi Luvian edustalle.
Rakentaminen

Kuunari Koiviston suunnitteli ja sen rakentamisen aloitti vuonna 1939 Kaarlo Pulli. Rakennuspaikka oli luovutetun Karjalan Koiviston maalaiskunnassa, Ingertilän kylässä. Kolmimastoisen Koiviston pituus oli 44,3 metriä, leveys 8,8 metriä, syväys 3,7 metriä ja kantavuus oli 570 tonnia. Talvisota ja jatkosota sotkivat rakennusaikataulua, ja vasta 17. helmikuuta 1944 Koivisto oli runkovalmis, se laskettiin veteen ja hinattiin länteen. Kuunari valmistui lopullisesti vuonna 1946, jolloin se aloitti Itämeren ja Pohjanmeren liikenteessä. Koiviston kotisatama oli Rauma.
Talonpoikaistyylinen kuunari edusti koivistolaista laivanrakennustaitoa ja alus jäi viimeiseksi Suomessa rakennetuksi puukuunariksi, joka pelastettiin Karjalasta. Se oli mallina, kun Suomi rakensi liki sata puista sotakorvauskuunaria Hollmingin telakalla Raumalla ja Laivateollisuuden telakalla Turussa.
Matkoja ja hylkääminen

Koivisto vaihtoi omistajaa 1950-luvulla, laivan uudeksi kotisatamaksi tuli Sipoo ja uudeksi nimeksi Carmen. Epäonnekseen Carmen jäi kiinni salakuljetuksesta – lastina oli 12 000 litraa pirtua. Carmen takavarikoitiin valtiolle ja siirtyi merivoimien hallintaan. Myöhemmin kuunari oli myös sillinpyynnissä, se teki kaikkiaan yhdeksän pyyntimatkaa Islannin vesille, vuodesta 1961 Merilokki-nimisenä. Toimeksiantajana oli ensin Jalostaja ja myöhemmin Rymättylän Säilyke Oy.
Viimeisen kerran liikennöintikelpoisena kuunari vaihtoi omistajaa 1963, ostaja oli portugalilainen yritys, joka muutti laivan nimeksi Simmy. Ensimmäisen uudella nimellä tehdyn matkan oli tarkoitus suuntautua Liverpooliin, mutta se päättyi haaksirikkoon jo Utön vesillä. Simmy todettiin hylyksi ja hinattiin Turkuun, jossa aluksen irtaimisto myytiin. Hylky koneineen hinattiin Maskuun, jonne se hylättiin.
Kunnostusyritykset

Vuonna 1983 hylky ilmoitettiin löytötavaraksi ja löytäjästä tuli myöhemmin aluksen uusi omistaja. Kuunaria kunnostettiin Perniön Teijossa ja Särkisalon Förbyssä, jossa se laskettiin veteen ja hinattiin Porin Reposaareen, jossa kunnostustyö oli tarkoitus saattaa valmiiksi. Koiviston runko oli lahonnut niin pahoin, että sitä ei enää voinut kunnostaa puulaivana, joten Förbyssä aluksen runko oli päällystetty ferrobetonilla. Koiviston kunnostusyritys kesti aina 2000-vuosikymmenen puoliväliin asti. Kunnostajien voimavarat loppuivat kesken ja Porin kaupunki päätti romuttaa laivan kaivinkoneilla. Loppujen lopuksi Koivisto riisuttiin koneista ja kaikesta muusta haitallisesta materiaalista ja upotettiin sukelluskohteeksi Selkämerelle Luvian edustalle kesäkuussa 2007.
Kirjallisuutta

Lainio, Eka: Kuunari Koivisto - alias Carmen, Jalostaja I, Merilokki, Simy - ja sen värikkäät vaiheet.  Helsinki:  Otava, 1989.  ISBN 951-1-10981-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuunari Koivisto Wikimedia Commonsissa
https://www.ts.fi/uutiset/kotimaa/1074174204/Kuunari+Koivisto+paatynee+asuntolaivaksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Video kuunari Koiviston upotuksesta Youtubessa
Kuunari Koivistosta Koiviston viesti -lehdessä, heinäkuu 2007   (Arkistoitu – Internet Archive)
HMCS Kokanee

| HMCS Kokanee |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Canadian Yarrow, Esquimalt
Kölinlasku:  25. elokuuta 1943
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  6. kesäkuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  21. joulukuuta 1945
Loppuvaihe:  Intiaan 1950 nimellä Bengal
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Kokanee (viirinumero K419) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Canadian Yarrows'lta Esquimaltista Brittiläisestä Kolumbiasta ja sen köli laskettiin 25. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1944.
Kanadan laivasto

HMCS Kokanee liitettiin syyskuussa 1944 johtoaluksena Kanadan 1. saattajaryhmään, ja se oli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka Pohjois-Atlantin saattueiden suojana. Aluksen suojaama neljästoista ja viimeinen saattue ON304 matkasi länteen toukokuun lopulla 1945. Alus poistettiin palveluksesta 21. joulukuuta Kanadan länsirannikolla ja se siirrettiin reserviin.
Alus myytiin vuonna 1948 Intian hallitukselle Hooghly Riverin luotsialukseksi nimellä Bengal.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Jordan Hamilton Marshall 10. toukokuuta - 14. joulukuuta 1944
Francis William Tindall Lucas 15. joulukuuta 1944 - 31. tammikuuta 1945
Walter Juchereau Kingsmill 1.helmikuuta - 14. maaliskuuta 1945
Francis William Tindall Lucas 15. maaliskuuta - 19. huhtikuuta 1945
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Halo Graphic Novel

| Halo Graphic Novel> The Halo Graphic Novel |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kuvittaja:  useita
Kansitaiteilija:  Phil Hale
Kieli:  englanti
Genre:  tieteisfiktio, sarjakuva
Kustantaja:  Marvel Comics
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  128
ISBN:  9780785123729
Suomennos
Suomentaja:  Veikko Malmberg
Kustantaja:  Egmont
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  128
ISBN:  978-952-469-764-4

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Halo Graphic Novel on Halo-videopelisarjan pohjalta tehty sarjakuva-albumi. Sen julkaisi Marvel Comics vuonna 2006. Suomennoksen on julkaissut Egmont vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Jarkko Sikiö: Haloa sarjakuvakansalle (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 5.11.2007.
Werner Hamel

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 |  |  |
Werner Hans Fritz Hamel (9. helmikuuta 1911 Berliini – 25. heinäkuuta 1987 Hampuri) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Hamel pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1932–1937 yhteensä 12 ottelua. Hän kuului Saksan olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936, missä hän pelasi kaksi ottelua ja teki yhden maalin. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.
George Halonen

George Halonen (alun perin Yrjö Halonen, 15. joulukuuta 1891 Helsinki – 12. toukokuuta 1954 Superior, Wisconsin) oli amerikansuomalainen toimittaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Yrjö Halonen valmistui ylioppilaaksi ja muutti Amerikkaan vuonna 1912. Hän työskenteli Kanadan Port Arthurissa ilmestyneen Työkansan toimittajana vuosina 1912–1913 ja Massachusettsin Fitchburgissa ilmestyneessä Raivaajassa vuosina 1914–1919. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Halosesta tuli yksi amerikansuomalaisen kommunistisen liikkeen johtajista. Hän työskenteli Työmiehen päätoimittajana vuosina 1921–1923, hoiti Neuvosto-Karjalan edustustoa 1920-luvun alussa ja toimi amerikansuomalaisen Keskusosuuskunnan neuvonta- ja valistusosaston johtajana Wisconsinin Superiorissa vuodesta 1924. Kommunistisen Suomalaisen Työväenjärjestön ja Keskusosuuskunnan valtataistelussa Halonen puolusti osuuskunnan itsenäisyyttä, minkä johdosta hänet erotettiin työväenjärjestöstä ja kommunistipuolueesta vuonna 1929. Myöhemmin Halonen toimitti Keskusosuuskunnan julkaisemaa Työväen Osuustoimintalehteä.
Halonen jätti Keskusosuuskunnan vuonna 1942 ja muutti Tyynenmeren rannikolle, jossa hän työskenteli sotatarviketehtaassa, opiskeli Stanfordin yliopistossa ja luetteloi suomenkielistä aineistoa Palo Alton Hoover-kirjastossa.
Yrjö Halosen veli oli toimittaja Arne Halonen.
Teoksia

Englantilais-suomalainen sanakirja = English-Finnish dictionary (toim.). Superior: Amerikan suom. sos. kustannusliikkeet, 1924. (5. pr. Superior: Tyomies Society, 1985.)
Why co-operation: consumer's co-operative movement in U.S.A. New York: Workers Library Publishers, 1928.
Taistelu osuustoimintarintamalla. Superior: Central Co-operative Wholesale, 1932. Teoksen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
Esko Hamilo

Esko Tapio Hamilo (s. 1. kesäkuuta 1945 Jyväskylä) on suomalainen alivaltiosihteeri. Hänestä tuli valtiotieteen kandidaatti vuonna 1971, ja hän on ollut ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1972. Hän oli ulkoasiainministeriön toimistopäällikkö vuosina 1985–1987 ja ulkoasiainneuvos vuosina 1992–1996 ja uudestaan vuosina 2005–2007. Hän on toiminut myös suurlähettiläänä Australiassa 1996–2001 ja Ranskassa 2001–2005. Vuonna 2007 hänestä tuli valtioneuvoston kanslian alivaltiosihteeri ja elokuun alussa 2010 ulkoministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri, jossa virassa hän palveli vuoteen 2013, jolloin Hamilo jäi eläkkeelle. Hamilo on naimisissa, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Haminan Uimaseura

Haminan Uimaseura on vuonna 1909 perustettu haminalainen uintiseura. Se on kaupungin ainoa uinnin erikoisseura ja sillä on jäseniä lähes 300. Seuran uimareista Fanny Lehtonen voitti Suomen-mestaruuden 100 metrin selkäuinnissa vuonna 1938. Uimaseuran puheenjohtaja on Santtu Pärssinen.
Halun ja epäluulon esseet

| Halun ja epäluulon esseet: Proosaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Antti Nylén
Genre:  esseistiikka
Kustantaja:  Savukeidas
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  393
ISBN:  978-952-5500-68-4

Edeltävä:  Vihan ja katkeruuden esseet
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Halun ja epäluulon esseet on Antti Nylénin toinen esseekokoelma. Teoksen julkaisi vuonna 2010 Savukeidas.
Aiheesta muualla

Kari Salminen: Halu liikkuu Nylénin uusissa esseissä. Turun Sanomat 1.9.2010.
Jussi Kaskinen: Pimeän nykyajan profeetta (Arkistoitu – Internet Archive). Etelä-Saimaa 2.10.2010.
Marja Honkonen: Halun ja epäluulon esseet. Jyväskylän Ylioppilaslehti 13.10.2010.
Matti Mäkelä: Huono ihmisvihaaja fanittaa ihmisiä. Helsingin Sanomat 17.10.2010.
Kimmo Jylhämö: Yök, en syö (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 9/2010.
Jani Saxell: Äidinmaitomeressä (Arkistoitu – Internet Archive). Parnasso 7/2010.
Kohtu

Naisen kohdun rakennetta.
Kohtu (uterus) on nisäkäsnaaraiden lantio-ontelossa sijaitseva lihasontelo, jossa sikiö kehittyy hedelmöittyneestä munasolusta elinkelpoiseksi yksilöksi. Sikiölle kehittyy kohdun seinään istukka, jonka kautta sikiö saa ravintoa ja happea kantavana olevalta naaraalta.
Ihmisellä > Rakenne

Naisen kohtu on päärynän kokoinen ja muotoinen elin, joka sijaitsee likipitäen suunnilleen häpykarvoituksen yläreunan kohdalla alavatsassa, virtsarakon ja peräsuolen välissä.
Kohtu muodostuu kahdesta osasta: paksummasta yläosasta eli kohdunrungosta sekä kapeammasta alaosasta eli kohdunkaulasta. Kohdunkaula työntyy emättimen alueelle kohdun napukkana.
Molemmin puolin kohdun sivuilla sijaitsevat mantelin kokoiset munasarjat. Ne erittävät naissukupuolihormoneja ja niissä muodostuvat munasolut, jotka kulkeutuvat munanjohtimien kautta kohtuun.
Useimpien naisten kohtu on kallellaan eteenpäin kohti emätintä. Noin joka viidennen naisen kohtu on kallellaan taaksepäin. Se voi joillain naisilla aiheuttaa kipua kuukautisten tai yhdynnän aikana, mutta se ei kuitenkaan vaikeuta raskaaksi tulemista.
Synnyttämättömän naisen kohtu on pituudeltaan noin 7,5 senttimetriä, leveydeltään 5 senttimetriä ja seinämänsä paksuudelta 2 senttimetriä. Synnyttäneiden naisten kohtu on suurikokoisempi, ja myös sen muoto vaihtelee enemmän kuin synnyttämättömillä naisilla. Kohtu painaa normaalitilassa noin 100 grammaa, raskauden lopulla kymmenkertaisesti.
Kohtu kiinnittyy lantio-ontelon seinämään ja häntäluuhun ligamenteilla. Ne tukevat kohtua, ja niiden kautta kohtuun kulkee verisuonia ja hermoja.
Kohdun seinämässä on kolme kerrosta. Uloimpana on ohut päällyskalvo, perimetrium. Keskimmäinen kerros on kohtulihas, myometrium. Se koostuu sileästä lihaksesta, joka kykenee supistumaan voimakkaasti synnytyksen aikana. Sen lihaskuidut myös lisääntyvät ja pitenevät raskauden aikana. Sisin kerros on kohdun limakalvo, endometrium. Se voidaan jakaa edelleen kahteen kerrokseen. Niistä ulompi irtoaa ja poistuu kehosta kuukautisten aikana, ja sisempi toimittaa osan kuukautisverestä ja kasvattaa kuukautisten jälkeen uuden pintakerroksen.
Ihmisellä > Mikrobiomi

Kohdun limakalvossa elää mikrobeja, kuten monenlaisia bakteereita, viruksia ja sieniä. Mikrobien arvellaan pääsevän kohtuun verenkierron kautta suusta esimerkiksi hampaiden harjauksen seurauksena. Aiemmin mikrobien on uskottu päätyneen kohtuun etupäässä emättimen kautta. Jotkin haitalliset mikrobit voivat aiheuttaa keskenmenoja tai kohdunrungon syöpää.
Ihmisellä > Kuukautiskierrossa

Kohdun limakalvo paksuuntuu kuukautiskierron ensimmäisellä puoliskolla. Munasarjojen tuottamien hormonien vaikutuksesta limakalvoon muodostuu erittäviä rauhasia ovulaation jälkeen. Mikäli hedelmöitystä ei tapahdu tai alkio ei kiinnity, kohdun limakalvo poistuu elimistöstä emättimen kautta kuukautisvuotona ja kehittyy hitaasti uudelleen seuraavan kierron aikana.
Ihmisellä > Raskauden aikana

Kohdun limakalvo tarjoaa naisen murrosiästä vaihdevuosiin ympäristön alkion kiinnittymiselle ja kehittymiselle. Hedelmöittyneestä munasolusta kehittyneen alkion kiinnityttyä kohtuun siihen kasvaa istukka, joka on kiekkomainen puolen kilogramman painoinen elin. Istukkaan kiinnittyneen napanuoran kautta sikiö saa happea ja ravintoa. Samalla sikiö poistaa hiilidioksidia, aineenvaihdunnan lopputuotteita ja ylimääräistä lapsivettä, joka ylläpitää nestetasapainoa ja sopivaa lämpötilaa. Lisäksi istukka estää useimpien taudinaiheuttajien pääsyn äidistä sikiöön. Kohtuun muodostuu raskauden aikana myös sikiökalvoja.
Kohdunpohjan pituus kasvaa raskauden aikana noin 34 senttimetriin sikiön kasvaessa sen sisällä. Kohtu painaa raskauden lopussa 1 000 – 1 200 grammaa. Samalla kohdun verekkyys kasvaa.
Kohdunulkoisessa raskaudessa munasolu on kiinnittynyt esimerkiksi munanjohtimeen, eikä voi kehittyä normaalisti sikiöksi.
Eläimillä

Kohdun muodon perusteella erotetaan seuraavat kohtutyypit:
Pussieläimillä sukupuolielimet ovat joka kohdassa parilliset eli naaraalla on kaksi emätintä ja kaksi kohtua.
Kaksoiskohtu (lat. uterus duplex) on kohdun osalta parillinen eli yhteen emättimeen liittyvät kaksi kohdun puoliskoa ovat toisistaan täysin erillään ja molemmilla puoliskoilla on oma aukko emättimeen. Tällainen kohtu on esimerkiksi jyrsijöillä ja monilla lepakoilla.
Kaksisarvinen kohtu (uterus bicornis) on emättimen puoleiselta osaltaan yhtenäinen, mutta munajohtimien puoleisesta päästä kohtu jakautuu kahdeksi kohdunsarveksi. Kohdusta emättimeen on yksi aukko ja molemmilla kohdunsarvilla on oma munanjohdin. Tällainen kohtu on muun muassa useilla lepakoilla, kavioeläimillä, märehtijöillä, petonisäkkäillä ja valailla.
Yhteiskohtu (uterus simplex) on kädellisillä esiintyvä kokonaan pariton elin ja vain eläimen munanjohtimia on kaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Solunetti – Kohtu
Kohtu punaisella virtsarakon ja peräsuolen välissä. Useimpien naisten kohtu on kallistunut eteenpäin (kuvat 1–3).
Kohtu voi muuttua paljon naisen hedelmällisten vuosien ja erityisesti raskauden aikana.
Piirros William Hunter: Anatomian oppikirja.
Edward Hamm

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Edward Hamm |  Edward Hamm |  Edward Hamm |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | Pituushyppy |  |
Edward ("Ed" tai "Eddie") Barton Hamm (13. huhtikuuta 1906 – 25. kesäkuuta 1982) oli yhdysvaltalainen pituushyppääjä, olympiavoittaja Amsterdamissa 1928.
Hamm hyppäsi olympiakesänä Massachusettsin Cambridgessa uuden maailmanennätyksen 790. Kolme viikkoa myöhemmin Amsterdamin olympialaisissa hän voitti kultaa tuloksella 773. Parhaat tulokset saavutettiin alkukilpailussa, koska finaalissa käytettiin huonompaa rataa. Hamm menetti maailmanennätyksensä olympialaisissa hopealle jääneelle Haitin Silvio Catorille vain kuusi viikkoa myöhemmin. Muita suuria voittoja Hamm ei enää saavuttanut, mutta oli vielä kaksi vuotta myöhemmin maailmantilaston kärkinimi tuloksella 777.
Haminanniitty

Haminanniitty oli Käkisalmen esikaupunki Käkisalmen maalaiskunnassa Norsjoen, Tenkalahden, Pörtsykän ja Vuohensalon kylien rajaseudulla Käkisalmen keskustan itäpuolella. Pääosa Haminanniitystä kuului Norsjoen kylään. Noin kilometrin verran Haminanniitystä luoteeseen sijaitsi toinen suurempi Porkanniemen esikaupunki. Haminanniityn esikaupunki alkoi syntyä 1920-luvulla, koska maa oli maalaiskunnan puolella halvempaa kuin kaupungissa ja rakennusmääräykset olivat vapaampia. Alue kehittyi varsinkin 1930-luvulla, kun Käkisalmeen perustettiin Waldhofin selluloosatehdas, jossa suuri osa haminanniittyläisistä kävikin töissä.
Nykyisin Haminnanniityn alueella on huomattavasti enemmän asutusta kuin ennen sotia ja alue kuuluu nykyisin kiinteämmin Käkisalmen kaupunkiin.
Veikko Halme

Armas Lauri Veikko Halme (19. lokakuuta 1916 Viipuri – 4. tammikuuta 1988 Turku) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Turun kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen professori 1957–1983 ja rehtori vuodesta 1959. Hän oli myös yhteiskunnallisesti aktiivi kunnallispolitiikassa ja oli presidentin valitsijamies.
Ura

Halme kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1935 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1940, filosofian lisensiaatiksi 1955 ja filosofian tohtoriksi 1955. Lisäoppia hän hankki opintomatkoillaan, joita hän teki Englantiin 1937, Saksaan 1939 ja Yhdysvaltoihin 1950–1951.
Työuransa Halme aloitti Suomen Birminghamin konsulinviraston sihteerinä 1937 ja työskenteli vuodet 1938–1939 Bremenin konsulinvirastossa. Pohjoismaiden Yhdyspankin kirjeenvaihto-osaston virkailijana hän oli 1941 ja sosiaaliministeriön vakuutusasiain osaston ylimääräisenä aktuaarina 1944–1945. Seuraavaksi Halme työskenteli Suomen ulkomaankauppaliiton virkailijana 1945–1946, Kansallis-Osake-Pankin luottotieto-osastolla 1946–1947, Yksityisyrittäjäin liitossa 1947–1948 ja Talouselämä-lehden päätoimittajana 1948–1950. Suomen Pankin taloustieteellisessä tutkimuslaitoksessa hän toimi tutkijana 1951–1955 ja Helsingin kaupungin investointikomitean sihteerinä 1955–1957. Yliopistouransa Halme aloitti Helsingin yliopiston kansantaloustieteen dosenttina ja virkaa toimittavana professorina 1957–1959. Turun kauppakorkeakoulussa Halme oli kansantaloustieteen professorina 1957–1983 ja koulun rehtorina 1959–1962 ja 1968–1978. Turussa hän toimi myös kaupunginvaltuuston jäsenenä 1965–1976.
Julkaisut

Vienti Suomen suhdannetekijänä vuosina 1870–1939, (väitöskirja Helsingin yliopistoon) Suomen Pankki 1955
Suomi ja maailmantalous toisen maailmansodan jälkeen, Tammi 1956, 2. painos 1962, 3. painos 1968
Kuusankoski teollisuuden sijoituspaikkana, Kuusankosken kauppalan teollistamislautakunta 1959
Teollistuva Suomi, Tammi 1967
Hammadidit

Hammadidien hallitsema alue (vihreällä) noin 1050.
Hammadidit oli sanhadja-heimoryhmään kuulunut berberidynastia, joka hallitsi Maghrebin keskiosaa vuosina 1015–1152.
Dynastian perustaja oli zirideihin kuulunut Hammad ibn Buluggin ibn Ziri, jonka hallittavaksi hänen setänsä Badis oli antanut valtakuntansa länsiosan. Hammad perusti pääkaupungikseen Qalat Bani Hammadin ja katkaisi välinsä zirideihin ja fatimideihin vuonna 1015.
Hammadidit hallitsivat nykyisen Algerian koillisosaa, johon kuuluivat muun muassa Algerin, Constantinen ja Béjaïan kaupungit. Arabien hävitysretket pakottivat heidät siirtämään pääkaupunkinsa Béjaïaan. Al-Mansur (1088–1105) laajensi valtakuntaa Annabaan idässä ja Tlemceniin lännessä, ja Yahya valloitti vuonna 1128 Tunisin.
Genovalaiset  hävittivät Béjaïan vuonna 1136, ja berberiheimot ahdistelivat heikentyneitä hammadideja. Almohadihallitsija Abd al-Mu’min valloitti Tlemcenin, Algerin ja Béjaïan nopeasti vuonna 1152. Yahya pakeni Annabaan ja sitten Constantineen, jossa hän antautui.