stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varesjoki
Valuma-alue

Varesjoen valuma-alue on laajuudeltaan 57,71 km², josta vesipinta-alan osuus on 4,85 %. Valuma-alueen suurin järvi on Varesjoen lähdejärvi Varesjärvi (158,75 ha) aiemmalla Kiikalan ja Suomusjärven rajalla. Sen jälkeen lähinnä suurimpia ovat Varesjokeen pohjoisesta Huhdanojan kautta laskevat Säräjärvi (32,66 ha) Salon ja Lohjan, aiemmin Kiikalan ja Nummen rajalla sekä Ruukinjärvi (21,22 ha) Kiikalan Johannislundissa. Pienempiin järviin kuluvat muiden muassa laskujoeton Riidus  (19,53 ha) Kiikalan Yltäkylässä ja Säräjärveen laskeva Tervakas (12,5 ha) Lasikylässä Kiikalassa sekä Varesjokeen laskeva Härjänvatsa Kiikalan Silvan kylässä. Lisäksi etenkin harjualueella Ruukinjärven ja Säräjärven ympärillä on paljon pieniä lampia ja järviä.
Vasarahait

| Vasarahait |
| --- | --- |
 Isovasarahai (Sphyrna mokarran)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Elasmobranchii
Ylälahko::  Euselachii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Vasarahait Sphyrnidae  Gill, 1872
Suvut
 Eusphyra  Sphyrna 
Katso myös
   Vasarahait Wikispeciesissä   Vasarahait Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vasarahait (Sphyrnidae) on luomihaikalojen heimo. Siihen kuuluu kaksi sukua ja yhdeksän lajia.
Eusphyra
Eusphyra blochii
Sphyrna
Sphyrna corona
Sphyrna gilberti
Kampavasarahai (Sphyrna lewini)
Sphyrna media
Isovasarahai (Sphyrna mokarran)
Nuijahai (Sphyrna tiburo)
Ruskovasarahai (Sphyrna tudes)
Vasarahai (Sphyrna zygaena)
Vasarahain pää on tyypillisesti päältä litistynyt ja laajentunut sivuille näyttäviksi ulokkeiksi, niin että päältä katsoen päällä on vasaramainen muoto. Se helpottaa haiden liikkumista, ja lisäksi kaukana toisistaan sijaitsevat silmät parantavat eläimen stereonäköä, stereohajuaistia ja sähköaistia.
Vasarahaita elää kaikissa trooppisissa ja lämpimissä merissä. Ne uivat pinnan ja vähintään yhden kilometrin syvyyden välillä, joskus suurina parvina.
Vasarahait synnyttävät eläviä poikasia ja syövät luukaloja, pieniä haita, rauskuja, pääjalkaisia sekä selkärangattomia eläimiä. Ne eivät syö merinisäkkäitä tai muita suuria selkärankaisia. Vasarahait ovat lauhkeita ja väistävät yleensä ihmistä, mutta joskus ne purevat sukeltajia tai uimareita.
Kaikki lajit yhtä vähän tunnettua lajia lukuun ottamatta on luokiteltu uhanalaiseksi ja puolet erittäin uhanalaiseksi. Vasarahaita on metsästetty niiden evien vuoksi. Vasarahai kuolee nopeasti jäätyään verkkoon tai koukkuun.
Aiheesta muualla

Family Sphyrnidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q208490  Wikispecies: Sphyrnidae  ADW: Sphyrnidae  AFD: Sphyrnidae  BOLD: 938  CoL: GJ2  EoL: 1895  EPPO: 1SPHYF  GBIF: 2207  iNaturalist: 48068  IRMNG: 114213  ITIS: 160497  NBN: NHMSYS0021053490  NCBI: 376648  Open Tree of Life: 561376  Paleobiology Database: 83206  Plazi: FD1087D9-FFA4-4A55-FF67-A2A64FC9F9D9  WoRMS: 105694
Jean Baptiste Vanmour

| Jean Baptiste Vanmour> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. tammikuuta 1671 Valenciennes, Ranska
Kuollut: 22. tammikuuta 1737 Istanbul, Osmanien valtakunta
Taiteilija
Ala:  maalaus, grafiikka
Taidesuuntaus:  realismi, muotokuvamaalaus
Kuuluisimpia töitä:  Osmanien valtakunnan tulppaanikautta kuvaavat maalaukset
Jean Baptiste Vanmour (1671–1737) oli ranskalais-flaamilainen taidemaalari, joka asui Osmanien valtakunnassa 1700-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä.
Varhainen elämä

Vanmourin varhaisista vaiheista tiedetään vain vähän. Hänen kerrotaan syntyneen Valenciennesissa ja opiskelleen maalausta Jacques-Albert Gérinin studiossa.
Taiteilijana Osmanien valtakunnassa

Vuonna 1699 hän liittyi Osmanien valtakuntaan lähetetyn Ranskan suurlähettiläs Charles de Ferriolin seurueeseen.  Hän sai Ferriolilta toimeksiannon maalata sata muotokuvaa osmaneista. Maalausten valmistuttua Vanmour julkaisi grafiikanvedossarjan Recueil de cent estampes représentant différentes nations du Levant, josta tuli hyvin suosittu länsimaissa ja sitä painettiin viidessä maassa.
Vuonna 1711 Ferriol palasi Ranskaan, mutta Vanmour pysyi Istanbulissa tehden töitä muille eurooppalaisille lähetystöille. Muun muassa Alankomaiden Osmanien lähettiläs Cornelius Calkoen oli taiteen keräilijä ja palkkasi Vanmourin tekemään maalauksia useita kertoja. Vanmour palkkasi Istanbulissa sijaitsevaan studioonsa myös assistentteja, jotka valmistivat teoksia hänen luonnostensa ja asetelmiensa pohjalta.
Vanmour kuvasi aikakauden länsimaisille ihmisille hyvin eksoottista ja tuntematonta aihettaan yksityiskohtaisella tarkkuudella, kiinnittäen huomiota kulttuurillisiin eroavaisuuksiin elintavoissa sekä värikkääseen ja koristeltuun pukeutumiseen. Häntä pidetään tärkeimpänä Osmanien valtakunnan renessanssiksi kutsutun tulppaanikauden länsimaisena tarkkailijana ja tallentajana. Vuonna 1730 Patrona Halilin johtamat konservatiivis-uskonnolliset kapinalliset kaatoivat tulppaanikauden hallinnon. Vaikka kapinalliset vastustivat ajankohtana yleistynyttä länsimaista vaikutusta Osmanien valtakuntaan, Vanmour selviytyi vallanvaihdoksen tuhoista ja teki aiheesta useita maalauksia. Hänen teoksiaan on nähtävillä Amsterdamin Rijksmuseumissa.
Galleria > Yleisasetelmia

Suurvisiiri ottaa vastaan Ranskan lähetystön (Suurlähettiläs Ferriol maalauksen keskellä, 1699)
Sulttaani Ahmed III:n metsästysseurue (n. 1700-1730)
Turkkilaiset häät (n. 1720-1735)
Sulttaani kulkee Istanbulissa (n. 1700-1737)
Audienssi sulttaanin hovissa (ennen 1737)
Galleria > Muotokuvia

Cornelius Calkoen (n. 1727-1735)
Sulttaani Ahmed III (n. 1727-1735)
Patrona Halil (n. 1730-1737)
Kaleerin kapteeni-bey, 1707
Janitsaari, päässään tyypillinen turbaani, 1707
Valakian prinsessa, 1707
Galleria > Vanmourin studion tuotoksia

Näkymä Alankomaiden suurlähetystöön (n. 1720-1744)
Dervišši (n. 1730-1737)
Naisia korutöissä,
Aiheesta muualla

Jean Baptiste Vanmour Rijksmuseum (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Vasilsursk

Vasilsurskin vaakuna vuodelta 1781.
Vasilsursk ilmakuvassa.
Sura-joki (vasemmalla) ja Volga (oikealla) Vasilsurskin kohdalla.
Vasilsursk (ven. Васильсу́рск, vuorimariksi Шурдӹнг, Šurdyng) on kaupunkimainen taajama Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla lähellä Surajoen suuta 152 kilometrin päässä Nižni Novgorodista itään. Vuonna 2002 taajamassa oli 1 300 asukasta.
Surajoen suulle rakennettiin vuonna 1523 Vasili III:n mukaan nimetty Vasilgorodin linnoitus. Vuonna 1779 siitä tuli Vasil-niminen kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1927 Vasilsursk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Luonnonkauniilla seudulla ovat työskennelleet muiden muassa taidemaalarit Ivan Šiškin ja Isaak Levitan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vasilsurskin sivusto (venäjäksi)
Vastavuoroisuus

Vastavuoroisuus on suhde, jossa osapuolet suhtautuvat toisiinsa ja kohtelevat toisiaan samalla tavoin.
Vastavuoroisuudessa niin toiminta kuin hyötykin kohdistuvat sekä itseen että toiseen. Altruismissa sen sijaan toiminta ja hyöty kohdistuvat vain toiseen. Vastavuoroinen altruismi on altruismia, jonka vaikuttimena on saada vastavuoroisesti altruismia toiselta yksilöltä auttamalla ensin tätä.
Kultainen sääntö korostaa vastavuoroisuutta, ja se esiintyy kaikissa suurissa uskonnoissa, esimerkiksi Jeesuksen vuorisaarnassa muodossa: "Kaikki minkä tahdotte ihmisten tekevän teille, tehkää te heille” (Matt. 7:12).
Italialainen Luigino Bruni jakaa vastavuoroisuuden kolmeen eri lajiin. Varovainen vastavuoroisuus on osapuolille riskitön ja järkevä yhteistyömuoto. Se on mahdollista sopimuksellisissa tiloissa eli perustuu osapuolten sopimukseen tehdä yhteistyötä. Rohkeaan vastavuoroisuuteen liittyvät sellaiset piirteet kuin tasavertaisuus, vapaus, valikoivuus, ehdollisuus ja toistuvuus. Kolmas laji on vastikkeeton vastavuoroisuus. Tässä yksilön vaikuttimena ei ole minkäänlainen vastapalvelus, vaan sisäinen palkkio, kuten mielihyvä teosta. Juuri vastikkeeton vastavuoroisuus on yhteiskuntien kannalta tärkeä laji, koska se takaa yhteistyön synnyn myös ympäristöissä, joissa vastavuoroisuuden dynamiikka on heikkoa. Pelkkä vastikkeeton vastavuoroisuuskaan ei ole yhteiskunnalle hyvästä, vaan se tarvitsee myös kahta muuta lajia, jotta yhteistyön mahdollisuus säilyisi itsekkäiden yksilöidenkin eläessä yhteiskunnan osana.
Wasa-Posten

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Wasa-Posten oli Vaasassa vuosina 1898–1932 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Wasa-Posten perustettiin Pohjanmaan ruotsinkielisen maaseudun lehdeksi. Poliittisesti se oli lähellä RKP:n talonpoikaisfraktiota Lantmannagruppenia, kunnes siirtyi vuonna 1920 vapaamielisemmän Allmogeförbundetin linjalle. Vuonna 1932 talousvaikeuksista kärsinyt lehti yhdistettiin Vasabladetiin.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuonna 1907 neljästi, vuodesta 1908 lähtien jälleen kahdesti ja vuodesta 1919 kolmesti viikossa. Vuosina 1907 ja 1919–1924 sen rinnalla julkaistiin myös kaksipäiväistä painosta. Levikki oli 5 500 kappaletta vuonna 1920.
Päätoimittajat ja vastaavat päätoimittajat

Oskar Behm (1899–1900)
J. Alfr. Strandberg (1900–1905)
Oscar Vestberg (1906)
Carl von Diederichs (1907)
J. Alfr. Strandberg ( 1907–1920)
Johannes Klockars (1920–1926)
Ernst August Mitts (1927–1929)
Ernst Valfrid Holm (1929–1932).
Aiheesta muualla

Wasa-Posten Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Vartiovuorenmäki

Näkymä Vartiovuoren puistosta.
Vartiovuoren puoiston säilyttämistä puolustavia mielenosoittajia 1981
Kyltit Vartiovuorenmäen törmällä kertovat meriveden korkeuden muutoksista vuosituhanten saatossa.
Vartiovuorenmäki (ruots. Vårdberget) on Turun keskustassa II kaupunginosassa sijaitseva mäki ja puistoalue. Mäen korkeus on 50 metriä merenpinnan yläpuolella. Puisto on tunnettu muun muassa sen laella sijaitsevasta Carl Ludvig Engelin 1810-luvulla suunnittelemasta tähtitornirakennuksesta sekä perinteikkäästä Turun Kesäteatterista.
Vartiovuorenpuiston pinta-ala on noin 7,1 hehtaaria ja sen kasvillisuuteen kuuluu lähes sata puuvartista kasvilajia.
Vartiovuorenpuiston läheisyydessä ovat myös Luostarinmäen käsityöläiskorttelit, jotka säilyivät vuoden 1827 suurelta kaupunkipalolta. Vartiovuorenmäki onkin yhdessä näiden ja Turun akatemian observatorion kanssa valittu yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Historiaa

Vartiovuoren nimi kertoo mäen historiasta. Jos vihollinen uhkasi Turkua mereltä, annettiin Turun linnasta tulella merkkejä sisämaahan päin. Linnasta lähetetyt varoitukset otettiin vastaan ensimmäisenä Vartiovuorelta, josta ne välitettiin edelleen kaupunkiin päin.
Vartiovuoren puiston kehittäminen aloitettiin 1840-luvulla maistraatin myöntämän 200 ruplan määrärahan turvin. Vaikka työt aloitettiinkin julkisin varoin, yksityinen rahoitus kattoi lopulta valtaosan puiston kustannuksista. Eräs merkittävimmistä lahjoituksista oli hovioikeudenviskaali G. A. Åkermanin testamentti vuodelta 1871, jossa määrättiin 50 000 markkaa sijoitettavaksi Vartiovuoren kaunistamiseen. Puiston rakentamistyöt jatkuivat useita vuosikymmeniä ja työt saatiin päätökseen vasta aivan 1800-luvun lopulla.
Valmiina mäelle rakennettu puisto soveltui tuon ajan muodikkaille harrastuksille – julkiselle kävelylle ja idyllisten maisemien katselemiselle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa puistosta Turun kaupungin Kaupunkisuunnittelun ja ympäristön sivulta (Arkistoitu – Internet Archive)
Laskiaisen viettoa Vartiovuorenpuistossa 11.2.1964 (Yle Areena, mykkäfilmi)
Wasa Tidning (1880–1898)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Wasa Tidning oli Vaasassa vuosina 1880–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Toimittaja Waldemar Sandmanin perustaman Wasa Tidningin julkaisuyhtiö oli sama kuin suomenmielisellä Vaasan Lehdellä. Kielikysymyksessä neutraali lehti ei menestynyt ruotsinkielisen Pohjanmaan kovassa lehtikilpailussa, ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Lehti ilmestyi vuonna 1881 kolmesti, vuosina 1882–1883 kahdesti, vuodesta 1884 lähtien kolmesti, vuodesta 1889 neljästi ja vuodesta 1894 kuudesti viikossa. Loppuvaiheessa sen rinnalla julkaistiin myös kaksipäiväistä painosta. Levikki oli 1200 kappaletta vuonna 1893.
Päätoimittajat

Alexander Fredrik Roos (1881–1883)
Frans Ossian Husberg (Ansas) (1884–1887)
V. Alex. Kåhlman (1888)
Svante Rosenberg (1888–1890)
Waldemar Sandman (1890–1898).
Aiheesta muualla

Wasa Tidning Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Vathý (Lakonia)

| Vathý Βαθύ |
| --- | --- |
 Vathý
 Koordinaatit: 36°42′9″N, 22°31′14″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Anatolikí Máni
Kunnallisyksikkö:  Gýtheio
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4302011304
Väkiluku (2021):  57
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vathý (kreik. Βαθύ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Mánin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 57 (2021).
Vathýn kylä sijaitsee Mánin niemimaan itärannikolla eli Lakonianlahden rannalla olevalla pienellä niemellä noin 48 kilometriä etelään Spártin kaupungista. Se on osa Neochórin kyläyhdyskuntaa. Kylässä on 2,5 kilometriä pitkä ranta. Antiikin ajan Lasin kaupungin sataman arvellaan sijainneen nykyisen kylän tienoilla.
Ville Valo

| Ville Valo |
| --- | --- |
 Ville Valo Agentsien kanssa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ville Hermanni Valo
Syntynyt: 22. marraskuuta 1976 (ikä 47) Oulunkylä, Helsinki, Suomi
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Valo Rakohammas Bil Bao VV Rambo Rimbaud
Laulukielet:  pääosin englanti, suomi
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  rock, gothic rock, metal
Soittimet:  laulu, kitara, basso, rummut, piano
Yhtyeet:  HIM, Daniel Lioneye, Agents, Aurora, Winha, VV
Levy-yhtiöt:  Warner Brothers, Sire Records, Warner Music Group, Helsinki Music Company
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.heartagram.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ville Valo vuonna 2003.
Ville Hermanni Valo (s. 22. marraskuuta 1976 Helsinki) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä, joka muistetaan parhaiten HIM-yhtyeen keulahahmona. Yhtye lopetti vuonna 2017.
Ville Valo on saanut useita kansainvälisiä kunnianosoituksia, joista yhtenä mainittakoon brittiläisen Metal Hammer -heavylehden vuoden 2004 ”Kultainen jumala” -kunniamaininta, mikä luovutetaan vuosittain lehden mielestä parhaalle rocktähdelle. Valo on myös valittu monta kertaa maailman parhaaksi metallilaulajaksi. Valo on myös äänestetty Hit Paraderin äänestyksessä 80. parhaaksi solistiksi ja Revolver Magazinessa rock-musiikin seksikkäimmäksi keulakuvaksi. HIM-yhtyeen levy Dark Light saavutti vuonna 2006 Yhdysvalloissa kultalevyyn oikeuttavan 500 000 myydyn levyn rajan ensimmäisenä suomalaisyhtyeenä.
Äänialaltaan Valo on baritoni.
Nuoruus ja perhetausta

Valo kasvoi Helsingissä Oulunkylän kaupunginosassa. Valon äidin sukujuuret ovat Unkarista. Valon isällä on erotiikkaliike Helsingissä, ja Valo itse työskenteli apulaisena liikkeessä jonkin aikaa nuorena. Hänellä on myös nuorempi pikkuveli Jesse, joka on myös muusikko ja thai-nyrkkeilijä.
Nuoruudessaan Valo soitti monissa yhtyeissä useita soittimia, kuten bassoa ja rumpuja, kunnes hän ystäviensä kanssa perusti His Infernal Majesty -yhtyeen vuonna 1991.
Muusikkona > HIM, aiemmin His Infernal Majesty

Valo perusti His Infernal Majesty -yhtyeen vuonna 1991. Vuonna 1996 yhtye solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö BMG:n kanssa. Tehtyään EP:n 666 Ways to Love: Prologue yhtye muutti nimensä HIM-muotoon, koska se ei halunnut tulla yhdistetyksi saatananpalvontaan, ja HIM on myös helpompi lausua. Vuoden 1998 Emma-gaalassa yhtye palkittiin vuoden tulokasyhtyeenä ja esikoisalbumi Greatest Lovesongs Vol. 666 vuoden debyyttialbumina. Yhtye esiintyi vuosina 1997–1999 useita kertoja Helsingissä. Kansainvälinen menestys otti tuulta purjeisiinsa vuoden albumin Emma-patsaalla palkitun Razorblade Romance -albumin ja ”Join Me in Death” -hittisinglen myötä vuonna 1999. Tämän jälkeen HIM esiintyi yhä enemmän ulkomailla, erityisen hyvin yhtye menestyi Saksassa. Vuoden 2000 Emma-gaalassa HIM palkittiin vuoden yhtyeenä. Vuoden vienti-Emman yhtye on voittanut vuosina 1999 ja 2001. Emma-palkintojen ohella yhtyettä on palkittu erilaisin pystein myös muualla maailmassa.
Suosion jatkuessa yhtye julkaisi vuonna 2001 albumin nimeltä Deep Shadows and Brilliant Highlights ja vuonna 2003 albumin nimeltä Love Metal. Syksyllä 2004 HIM solmi levytyssopimuksen Sire Recordsin kanssa. Tehty sopimus takasi yhtyeelle maailmanlaajuisen jakeluverkoston. Ensimmäinen yhteistyössä Sire Recordsin kanssa tehty albumi oli Dark Light, joka palkittiin vuoden 2006 Emma-gaalassa vuoden rock-albumina, ja singlenä julkaistu ”Wings of a Butterfly” vuoden biisinä. Samaisella albumilla HIM saavutti ensimmäisenä suomalaisena yhtyeenä Yhdysvalloissa kultalevyn. Dark Light -albumin jälkeen yhtye julkaisi vielä kaksi studioalbumia Sire Recordsin kanssa: Venus Doom vuonna 2007 ja Screamworks: Love in Theory and Practice vuonna 2010. Yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi jäänyt Tears on Tape -albumi julkaistiin vuonna 2013 yhteistyössä HMC-levy-yhtiön kanssa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2017 jäähyväiskiertueen saattelemana.
Valo kirjoitti ja sävelsi yhtyeen materiaalin käytännössä yksin. Valo on säveltänyt ja sanoittanut kaikki HIM-yhtyeen kappaleet lukuun ottamatta esikoisalbumillaan esiintyviä ”For You” ja ”Our Diabolikal Rapture” -kappaleita, joissa sanoittamiseen on osallistunut myös kitaristi Mikko Lindström. Lindström on sanonut ja Valo itse todennut samansuuntaisesti, ettei Valo sävellä kappaleita luurankoa pidemmälle yksin, vaan yleensä kappaleet syntyvät heidän treenikämpällään basisti Mikko Paanasen ja rumpali Mika Karppisen kanssa.
Muusikkona > Ville Valo & Agents

Vuonna 1999 Valo tulkitsi Laulava sydän -televisio-ohjelmassa Agents-yhtyeen säestämänä Rauli Badding Somerjoen kappaleet ”Paratiisi”, ”Ikkunaprinsessa” ja ”Jykevää on rakkaus”, jotka julkaistiin myös Laulava Sydän -kokoelma-albumilla vuonna 1999.
Yhteistyö Agentsien kanssa sai jatkoa HIM-yhtyeen lopettamisen jälkeen. Syyskuussa 2018 julkaistiin single ”Orpolapsi kiurun” ja tammikuussa 2019 single ”Paratiisi”, joille jatkoa oli 15. helmikuuta 2019 julkaistu Ville Valo & Agents -albumi. Valon ja Agentsien muodostama kokoonpano esiintyi vuonna 2019 sekä omalla kiertueella ympäri Suomen että festareilla.
Muusikkona > Sooloura

Vielä toimiessaan pääasiassa HIM-yhtyeen keulakuvana, Valo julkaisi myös muutaman coverkappaleen soolona. Hän on tulkinnut muun muassa Tuomari Nurmion ”Valo yössä” -laulun. Vuonna 2006 julkaistiin Valon ja Natalia Avelonin cover-versio kappaleesta ”Summer Wine”, joka oli osa Das Wilde Leben -elokuvan soundtrackia. Valon cover-versio ”Olet mun kaikuluotain” -kappaleesta julkaistiin vuonna 2016.
Valo julkaisi VV-taiteilijanimellä kolme kappaletta sisältävän Gothica Fennica Vol. 1 -EP:n 20. maaliskuuta 2020. VV julkaisi Neon Noir -nimisen ensimmäisen sooloalbuminsa tammikuussa 2023 ja siihen liittyen julkaistiin 8. huhtikuuta 2022 single ja video "Loveletting". Kappale kuten koko albumikin on Valon säveltämä, sanoittama ja tuottama. Hän on myös soittanut ja äänittänyt itse kaikki albumilla kuultavat instrumentit. VV:n Eurooppaa ja Yhdysvaltoja kiertävä Neon Noir Tour 2023 lähti liikkeelle vuoden 2023 tammikuussa Tavastia-klubilta Helsingistä ja päättyi toukokuussa Yhdysvalloissa.  Heinäkuussa 2023 VV esiintyi maailman suurimmilla metallifestivaaleilla Wacken Open Airissa Saksassa.
Muusikkona > Sivuprojektit

Valo on soittanut rumpuja Daniel Lioneye and The Rollers -yhtyeessä, joka oli HIM-yhtyeen sivuprojekti.
Valo on myös vieraillut taustalaulajana muiden yhtyeiden julkaisuissa. Näitä yhtyeitä ovat esimerkiksi Skreppers, Anathema, The 69 Eyes, Five Fifteen, Neljä ruusua, Tehosekoitin (yhtye), Cradle of Filth ja Lowe Motor Corporation. Hän on tehnyt yhteistyötä myös Apocalyptican kanssa kappaleessa ”Bittersweet”, laulanut Bloodhound Gang -yhtyeen kappaleessa ”Something Diabolical” ja on esiintynyt Cradle of Filthin albumin Thornography kappaleella ”The Byronic Man”.
Muusikkona > Musiikilliset esikuvat ja koulutus

Valo on julkisuudessa maininnut useita erilaisia musiikillisia esikuvia, joista ehkä useimmin mainitut ovat Iron Maiden, Tapio Rautavaara, King Diamond, Rauli ”Badding” Somerjoki, Elvis Presley, Neil Young, Black Sabbath, The Stooges, Type O Negative ja varhaisnuoruudessa KISS.
Ville Valolla on musiikillisena koulutuksena Oulunkylän Pop & Jazz -opiston opinnot.
Yksityiselämä

2000-luvun alussa Valo seurusteli Susanna-nimisen naisen kanssa. Sittemmin Valo seurusteli Jonna Nygrenin kanssa: pari kihlautui vuonna 2005, mutta erosi vuonna 2007. Vuodesta 2016 eteenpäin Valo on seurustellut mallina työskentelevän Christel Karhun kanssa.
Valolla on astma. Työstressi ja siitä seuranneet paniikkikohtaukset ja unettomuus ovat vaivanneet Valoa. Vuonna 2007 Valo haki apua pahaan alkoholiongelmaansa, päätyi katkaisuhoitoon ja raitistui. Valo myös tupakoi aktiivisesti 1990- ja 2000-luvulla, omien sanojensa mukaan pahimmillaan jopa viisi askia päivässä. Hän lopetti tupakoinnin vuonna 2010. Sittemmin hän on kuitenkin luopunut absolutismista juomisen ja tupakoinnin suhteen. Valo on ollut vegetaristi monta vuotta.
Diskografia > HIM

666 Ways to Love: Prologue (EP) (1996)
Greatest Lovesongs Vol. 666 (1997)
Razorblade Romance (1999)
Deep Shadows and Brilliant Highlights (2001)
The Single Collection (2002)
Love Metal (2003)
And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004 (2004)
HIM: The Video Collection 1997–2003 (DVD) (2004)
Love Metal Archives Vol. 1 (DVD) (2005)
Dark Light (2005)
Uneasy Listening Vol. 1 (2006)
Uneasy Listening Vol. 2 (2007)
Venus Doom  (2007)
Digital Versatile Doom (2008)
Screamworks: Love in Theory and Practice (2010)
XX – Two Decades of Love Metal (2012)
Tears on Tape (2013)
Diskografia > Ville Valo & Agents

Ville Valo & Agents (2019)
Diskografia > Soolojulkaisut

Olet mun kaikuluotain (single) (2016)
VV: Gothica Fennica Vol. 1. (EP) (2020)
VV: Loveletting (single) (2022)
VV: Echolocate Your Love (single) (2022)
VV: Neon Noir (2023)