stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seth Sohlberg
Liikeura

Sohlbergin vanhemmat olivat Turun lyseon lehtori ja myöhemmin Pohjan kirkkoherra Herman Fredrik Sohlberg ja Maria Rosina Richter. Sohlberg ryhtyi vuonna 1871 15-vuotiaana työhön Turussa J.Österbladh & Co. -yhtiön rautakaupassa. Kymmenen vuoden palveluksen jälkeen hän muutti Helsinkiin 1881, ja pestautui Anders Parviaisen ja A.W.Winterin perustamaan, Winterin kuoleman 1878 jälkeen Parviaisen ja K. H. Renlundin yhtiöön A.Parviainen & Co. Yhtiö oli 1879 ostanut Helsingin Mikonkatu 8:ssa sijainneen August Lindbergin rautakaupan.
1881 A.Parviainen & Co. avasi haaraosaston Viipuriin, Katariinankatu (Linnankatu) 15, ja Seth Sohlberg lähti haaraosaston johtajaksi Viipuriin 1883 27-vuotiaana.  Vuonna 1884 A.Parviaisen liike jaettiin kolmeen osaan karkeasti siten, että Anders Parviaiselle jäi tukku- ja öljykauppa, K.H.Renlundille Helsingin rautakauppa ja Seth Sohlbergille Viipurin haaraosasto.
Seth Sohlbergin rautakauppa Viipurissa menestyi hyvin ja oli maan suurimpia. Sohlberg oli suurosakkaana K. H. Renlundin kanssa Wärtsilä Ab:ssa ja sen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1898, Wärtsilästä erotetun Läskelä Bruks Ab:n suuromistaja ja sen hallituksen puheenjohtaja ja Ab Simpelen pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1902. Sohlbergille myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1908.
Sohlberg oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen vuosien 1886 ja 1914 välillä yhteensä kaksikymmentä vuotta. Hän omisti kaupunkikiinteistöjä ja Ykspään kartanon Viipurin maalaiskunnassa.
Kuolema

Kuollessaan lapseton Sohlberg testamenttasi runsaasti varoja kulttuurille, mm. Viipurin taidemuseon rakentamiselle. Rakennuksen suunnitteli Uno Ullberg, nykyinen Viipurin Eremitaasi. Sohlbergin hautamonumentin suunnitteli Uno Ullberg ja veistokset siihen toteutti Gunnar Finne. Monumentti on kadonnut. Helsingissä Ateljee Finne -ravintolassa on Gunnar Finnen tuottamia, myös Seth Sohlbergiin liittyviä teoksia, samoin Lahden taidemuseossa.
Aiheesta muualla

Oy Seth Sohlberg Ab:n yhtiö- ja omistushistoriaa Pörssitiedon nettisivulla.
Silicon Valley, Baby

| Silicon Valley, Baby |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Erika Haavisto
Käsikirjoittaja:   Heli Sirviö  Erika Haavisto 
Tuottaja:   Wille Lehtovaara  Heli Sirviö 
Säveltäjä:  Tommi Mäki
Kuvaaja:   Jussi Häyhä  Erika Haavisto 
Leikkaaja:  Jussi Sandhu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Taavi Vartia Film & TV
Ensi-ilta:   2020-01-3030. tammikuuta 2020  
Kesto:  58 minuuttia
Alkuperäiskieli:   suomi  englanti 
Budjetti:  150 000 euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silicon Valley, Baby on Erika Haaviston ohjaama ja kuvaama autobiografinen suomalainen pitkä dokumenttielokuva, jonka ensi-ilta oli vuoden 2020 Docpoint-elokuvafestivaaleilla. Elokuva kertoo Kalifornian Piilaaksoon matkaavasta startup-yrittäjästä, joka vie pikakahvi-ideaansa maailmalle. Dokumenttielokuva voitti kunniamaininnan Nordic International -elokuvafestivaalilla New Yorkissa. Elokuva oli katsottavissa Yhdysvalloissa Kanopy-palvelun kautta välillä 2020-2025.
Aiheesta muualla

Silicon Valley, Baby Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rodolfo Orlandini

Rodolfo Orlandini
Rodolfo Orlandini (1. tammikuuta 1905 Buenos Aires, Argentiina – 24. joulukuuta 1990) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänellä oli myös Italian kansalaisuus.
Orlandini edusti Genoaa 1931–1936 ja voitti joukkueen kanssa Serie A:n kaudella 1934–1935. Lisäksi hän edusti OGC Niceä 1936–1938. Orlandini debytoi Argentiinan A-maajoukkueessa heinäkuussa 1930 ja voitti joukkueessa Copa Américan kaudella 1928–1929 pelattuaan ottelun. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa ja kesäolympialaisissa 1928.
Robert van der Horst

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Robert van der Horst Rion olympialaisissa 2016. |  Robert van der Horst Rion olympialaisissa 2016. |  Robert van der Horst Rion olympialaisissa 2016. |  |
Maa:  Alankomaat
Miesten maahockey
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Haag 2014 |  |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Manchester 2007 |  |  |
|  Hopeaa | Leipzig 2005 |  |  |
|  Hopeaa | Mönchengladbach 2011 |  |  |
| Champions Trophy  | Champions Trophy  | Champions Trophy  |  |
|  Kultaa | Terrassa 2006 |  |  |
|  Hopeaa | Lahore 2004 |  |  |
|  Hopeaa | Chennai 2005 |  |  |
|  Pronssia | Kuala Lumpur 2007 |  |  |
|  Pronssia | Auckland 2011 |  |  |
Robert van der Horst (s. 17. lokakuuta 1984 Eindhoven) on alankomaalainen maahockeypelaaja, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa Oranje Zwartia. 180 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava van der Horst edustaa myös Alankomaiden maahockeymaajoukkuetta.
Van der Horst on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin, vuosina 2008 ja 2012. Vuonna 2012 Lontoosta hän saavutti hopeaa. MM-kilpailuista van der Horstilla on yksi hopea ja EM-kilpailuista yksi kulta ja kaksi hopeaa. Champions Trophyn hän on voittanut Alankomaiden kanssa kerran, sijoittuen toiseksi kaksi kertaa ja kolmanneksi niin ikään kaksi kertaa.
Van der Horst on edustanut kasvattajaseuraansa Oranje Zwartia kaudesta 2012–2013 lähtien. Sitä ennen hän pelasi välillä HC Bloemendaalissa ja HC Rotterdamissa. Vuonna 2015 hän voitti Oranje Zwartin kanssa Euro Hockey Leaguen.
Van der Horst valittiin vuonna 2015 maailman parhaaksi pelaajaksi. Kymmenen vuotta aikaisemmin hänet valittiin maailman parhaaksi nuoreksi pelaajaksi.
Ricina

Ricina voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Ricina, tieasema Liguriassa Italiassa
Ricina, kaupunki Picenumissa Italiassa
Ricieliai

Kylän sijainti kartalla
Ricieliai
Ricieliai on kylä eteläisessä Liettuassa, Druskininkain kunnassa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kylässä asui 230 asukasta.
Sheldon Keefe

Sheldon Keefe vuonna 2018.
Sheldon Keefe (s. 17. syyskuuta 1980) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.
Pelaajaura

Tampa Bay Lightning varasi Keefen vuoden 1999 NHL-varaustilaisuudessa toisella kierroksella 47. pelaajana. Keefe oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kausien 2000-2005 aikana Keefe pelasi urallaan 125 NHL-runkosarjaottelua.
Valmentajaura

Kausina 2012-2015 Keefe toimi OHL-liigassa Sault Ste. Marie Greyhoundsin päävalmentajana. Kaudella 2014-2015 Keefe palkittiin OHL:n parhaana valmentajana. Kesäkuussa 2015 Toronto Maple Leafsin organisaatio palkkasi Keefen AHL-joukkueensa Toronto Marliesin päävalmentajaksi. Kaudella 2017-2018 Marlies voitti historiansa ensimmäisen Calder Cupin. Marraskuussa 2019 Keefe nostettiin Toronto Maple Leafsin päävalmentajaksi potkut saaneen Mike Babcockin paikalle.
Keefe sai potkut Maple Leafsin päävalmentajahommista huonon pudotuspelimenestyksen takia 9.5.2024.
Myöhemmin toukokuussa 2024 New Jersey Devils palkkasi Keefen päävalmentajakseen.
Käännös suomeksi
Siipiweikot

| Siipiweikot (Hot Wings Oy) |
| --- | --- |

 Sittemmin suljetun Helsingin Kaisaniemen ravintolan sisäänkäynti
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1993
Perustaja:  Pekka Yli-Houhala
Toimitusjohtaja:  Laura Yli-Houhala
Kotipaikka:   Tampere, Suomi
Toiminta-alue:  Pirkanmaa, Uusimaa
Toimiala:  ravintola
Tuotteet:  kanansiivet, kastikkeet, ranskalaiset, oluet
Liikevaihto:   7,0 milj. EUR (2022)
Tilikauden tulos:   215 000 EUR (2022)
Henkilöstö:  41
Kotisivu:  www.siipiweikot.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siipiweikot on vuonna 1993 perustettu suomalainen ravintolaketju, jonka päätuotteita ovat kanansiivet, tuliset kastikkeet, ranskalaiset ja oluet. Ketjulla on neljä Siipiweikot-ravintolaa, joista kaksi sijaitsee Tampereella, ja yhdet Helsingissä ja Oulussa. Ketjuun kuuluu lisäksi kolme Siipiweikot Mini -toimipistettä Pirkanmaan alueen Prismoissa. Ketjulla on aiemmin ollut ravintolat Helsingin Kaisaniemessä, Espoossa ja Vantaalla, jotka on sittemmin suljettu. Joulukuun puolivälissä 2023 avautui Oulun ravintola.
Siipiweikot on tullut tunnetuksi hot wings -kulttuurin edistämisestä Suomessa, ja sen kotikaupunkia Tamperetta on usein kutsuttu Suomen ”siipipääkaupungiksi”. Ravintolan valikoimassa on myös kasvisruokavalioon soveltuvia seitanista valmistettuja tuotteita. Siipiweikkojen kastikkeita myydään myös kuluttajille ruokakaupoissa.
Ketjun liiketoimintaa pyörittää Hot Wings Oy. Vuonna 2022 yrityksen liikevaihto oli 7,0 miljoonaa euroa, ja tilikauden tulos 215 000 euroa. Yrityksen nykyinen toimitusjohtaja on Laura Yli-Houhala, joka on Siipiweikkojen perustajan Pekka Yli-Houhalan tytär.
Aiheesta muualla

Siipiweikot.fi
Youtube
Instagram
Siippo

| Siippo |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Myrskylä
Koordinaatit:  60°41′06″N, 25°54′25″E
Järvinumero:  16.005.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  39,2 m 
Rantaviiva:  1,6 km 
Pinta-ala:  0,12 km² 
Tilavuus:  267 000 m³ 
Keskisyvyys:  2,4 m 
Suurin syvyys:  4,1 m 
 fiSiippo 
Siippo on järvi Myrskylän pohjoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 12,1 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 77 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Siipon pituus lounaasta koilliseen on 600 metriä. Saaria ei ole. Järvi on melko tasaleveä ja tasasyvä. Itärannan metsäisen Häntälänkallion korkeustaso on noin 75 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 35 metriä järven pintaa ylempänä. Muut rannat ovat peltomaata. Siippo laskee Sopajärveen, joka sijaitsee noin 800 metriä länteen.
Siipon vesitilavuus on 267 000 kuutiometriä eli 267 miljoonaa litraa.
Siippo (16.005.1.004) kuuluu Myrskylänjoen valuma-alueeseen (16.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koskenkylänjoen vesistössä (16). Siippo on viidenneksi laajin Myrskylänjoen valuma-alueen kahdeksasta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Shavo Odadjian

| Shavo Odadjian |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1974 (ikä 50)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, ohjaaja
Muusikko
Aktiivisena:  1994 –
Tyylilajit:  alternative metal, hip hop, experimental rock, nu metal, hard rock
Soittimet:  basso, kitara, taustalaulu
Yhtyeet:  System of a Down Achozen
Levy-yhtiöt:  American Recordings Columbia Records urSESSION
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Shavars Shavo Odadjian (s. 22. huhtikuuta 1974) on yhdysvaltalaisen System of a Downin basisti, joka asuu tällä hetkellä Los Angelesissa.
Nuoruus > System of a Down

Shavosta tuli System of a Downin basisti, kun hänen entinen koulukaverinsa, Daron Malakian tuli kysymään tätä bändin jäseneksi, koska Daronin aikaisempi bändi, Soil, oli hajonnut sen rumpalin ja basistin lähdettyä. Shavo suostui, mutta edelleen puuttui rumpali. Daron pyysi hänen vanhaa ystäväänsä, Andya yhtyeen rumpaliksi. jonka kanssa hän oli aikaisemmin soittanut bändissä nimeltä Snowblind. Bändin nimi muutettiin Soilista aluksi Victims of a Downiksi, mutta Shavon mielestä 'System' sopisi paremmin ja koskettaisi suurempaa yleisöä. Shavo myös aluksi ryhtyi bändin manageriksi ja rupesi buukkaamaan yhtyettä eri klubeille. Lopulta ruinattuaan yhdeltä klubin omistajalta keikkaa soittaen hänelle ainakin 50 kertaa viikossa, klubin omistaja luovutti, ja yhtye sai keikan, mutta vain sillä ehdolla, että he myisivät liput keikalle itse. Aluksi SOADin keikoille tuli ainoastaan yhtyeen läheisimpiä ystäviä. Ensimmäiselle keikalle ilmestyi 175 ihmistä. SOADin maine kasvoi kasvamistaan ja lopulta yhtye solmi sopimuksen tuottaja Rick Rubinin kanssa, joka omisti levy-yhtiön.
System of a Down
| --- | --- |
Studioalbumit:   System of a Down  Toxicity  Steal This Album!  Mezmerize  Hypnotize 
EP:t:   Sugar E.P.  Limited Edition Tour CD  Lonely Day
Richárd Weisz

Richárd Weiszin hauta.
Richárd Weisz (30. huhtikuuta 1879 Budapest – 4. joulukuuta 1945 Budapest) oli unkarinjuutalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Weisz voitti olympiakultaa raskaassa sarjassa (yli 93 kg) 1908 Lontoon olympialaisissa. Kyseessä oli Unkarin historian ensimmäinen olympiakulta painissa. Unkarin mestaruuden Weisz voitti vuosina 1903–1909.
Rick Adelman

Rick Adelman
Richard Leonard ”Rick” Adelman (s. 16. kesäkuuta 1946) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Adelman syntyi Lynwoodissa, Kaliforniassa, ja opiskeli Saint Pius X High Schoolin jälkeen Loyola Marymount Universityssa. Hänen NBA-uransa alkoi vuonna 1968 Houston Rocketsissa (silloinen San Diego Rockets).
1,85-metrinen Adelman vetäytyi aktiiviselta peliuraltaan vuonna 1975.
Adelman on menestynyt valmentajana 1970-luvulta saakka; hän on toiminut päävalmentajana joukkueille Portland Trail Blazers (1989–1994), Golden State Warriors (1995–1997), Sacramento Kings (1998–2006) ja Houston Rockets (2007–2011). Syyskuussa 2011 hän sai saman viran Minnesota Timberwolvesissa Kurt Rambisin seuraajana. Keväällä 2014 hän lopetti valmennustehtävät.
Sipa Press

Sipa Press logo
Sipa Press on ranskalainen kuvatoimisto, jonka perusti 1973 turkkilainen valokuvaaja, toimittaja Gökşin Sipahioğlu. Toimiston päämaja on Pariisissa.
Sipahioğlu myi toimiston vuonna 2001 Sud Communicationille, jonka omistaa ranskalainen lääketeollisuudessa toimiva Pierre Fabre. Hän luopui Sipan puheenjohtajuudesta joulukuussa 2003.
Vuonna 2006 Sipa Pressin verkostoon kuuluu 4 000 kuvareportteria. Sipa myy kuukaudessa 500 reportasia yli 40 maahan. Toimisto toimii tiiviissä yhteistyössä uutistoimisto Associated Pressin kanssa.
Vuonna 2011 Sipa siirtyi saksalaisen DADP:n omistukseen.
Aiheesta muualla

Sipa Pressin sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Sipa Press
Käännös suomeksi
Shimakaze (1920)

| Shimakaze / 島風 |
| --- | --- |
 Shimakaze

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1919
Laskettu vesille:  31. maaliskuuta 1920
Palveluskäyttöön:  15. marraskuuta 1920
Loppuvaihe:  upotettu 13. tammikuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 367 t (normaali) 1 680 t (kuormattu)
Pituus:  102,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Aseistus:  4 × 120 mm/45 type 3 2 × 7,7 mm type 92 6 × 533 mm torpedoputkea 20 × miinaa
Shimakaze (jap. 島風) oli Keisarillisen Japanin laivaston Minekaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. syyskuuta 1919. Se laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1920 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. marraskuuta.
Palvelus

Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partiovene No 1:ksi. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Guardfish upotti 13. tammikuuta 1943 aluksen torpedoimalla 65 merimailia länsilounaaseen Kaviengista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shimakaze (1920) Wikimedia Commonsissa
Minekaze-luokan hävittäjät
Ricimer

Ricimerin monogrammi on tämän Libius Severuksen (kuva vasemmalla) lyöttämän kolikon kääntöpuolella
Ricimer (noin 405 – 18. elokuuta 472) oli Länsi-Rooman todellinen hallitsija 400-luvulla.
Ricimer oli areiolainen ja hänen äitinsä oli visigoottien kuninkaan tytär. Hän vietti nuoruutensa Valentinianus III:n hovissa ja kunnostautui palvellessaan Aëtiusta. Valentinianuksen kuoltua Petronius Maximus kaappasi vallan, mutta hän kuoli vandaalien hyökätessä Roomaan vuonna 455. Tämän jälkeen Avitus julistautui keisariksi ja nimitti Ricimerin Länsi-Rooman korkeimpaan sotilasvirkaan magister militumiksi. Vuonna 456 Ricimer kukisti vandaalit niin merellä kun maalla. Samana vuonna Ricimer kapinoi Majorianuksen kanssa Avitusta vastaan ja Ricimerin avulla Majorianuksesta tuli Länsi-Rooman keisari. Majorianus osoittautuikin kuitenkin odotettua paremmaksi keisariksi. Mutta kun Majorianus kärsi tappion vandaaleja vastaan Espanjassa vuonna 461 sai Ricimer armeijan kapinoimaan häntä vastaan. Ricimer pakotti Majorianuksen eroamaan ja antoi myös lopulta murhata hänet. Ricimer julisti nyt Libius Severuksen keisariksi. Severus oli täysin Ricimerin vallassa, mutta hän kuoli vuonna 465.
Länsi-Roomassa ei ollut tämän jälkeen keisaria 18 kuukauteen. Lopulta Itä-Rooman keisari Leo I lähetti Anthemiuksen Länteen keisariksi. Saadakseen sovinnon aikaiseksi Ricimer nai Anthemiuksen tyttären.
Yhteistyö jatkui muutaman vuoden ajan. Mutta lopulta Ricimer kapinoi Anthemiusta vastaan ja perusti oman tukikohtansa Milanoon. Vuonna 472 hän hyökkäsi ja valtasi Rooman. Hän antoi teloittaa Anthemiuksen ja julisti Olybriuksen keisariksi. Ricimer kuoli kuitenkin vain pari kuukautta tämän jälkeen. Hänen veljenpoikansa Gundobad peri hänen asemansa.
Shimakaze

| Shimakaze / 島風 |
| --- | --- |
 Shimakaze

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  8. elokuuta 1941
Laskettu vesille:  18. heinäkuuta 1942
Palveluskäyttöön:  10. toukokuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 11. marraskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 608 t (kuiva) 3 097 t (max)
Pituus:  129,5 m (kokonaispituus) 126 m (vesilinja)
Leveys:  11,2 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  75 000 hv
Nopeus:  39 solmua (72 km/h)
Miehistöä:  267
Aseistus
Aseistus:  6 × 127 mm/50 DP-tykkiä 4 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 15 × 24″ torpedoputkea 18 syvyyspommia
Shimakaze (jap. 島風, shimakaze, ’saarituuli’) oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 1939 osana 4. laivaston täydennysohjelmaa, ja sen köli laskettiin 8. elokuuta 1941 Maizurun laivastontelakalla.
Shimakaze oli kokeellinen uudenlaisia korkeapainekattiloita käyttävän aluksen prototyyppi, joka oli saksalaisvaikutuksen aikaansaannos. Kagerō-luokkaan verrattuna aluksen uppouma oli 410 tonnia suurempi ja se oli 25 jalkaa pidempi sekä sen leveys oli kasvanut yli neljä jalkaa. Kasvanut tila mahdollisti torpedoputkien lisäämisen 15 eli kolmeen viiden putken patteriin. Alus oli ainoa Japanin keisarillisen laivaston alus, jossa oli viisiputkiset patterit. Aluksella oli myös lataamista varten torpedot. Aluksen muu aseistus oli samanlainen kuin Kagerō-luokalla, lukuun ottamatta 25 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sillan etupuolella ja 75 asteen korotuskulman mahdollistavia D-tyypin tykkitorneja.
Alukselle asennettiin uudenlaiset turbiinit, jotka mahdollistivat 50 prosentin tehonlisäyksen verrattuna aiempiin hävittäjissä käytettyihin turbiineihin. Aluksen uusien kattiloiden höyrynlämpötila oli 400 astetta ja paine 571 psi:tä. Koeajoissa koneet tuottivat 79 240 hevosvoimaa, jolla saavutettiin 40,9 solmun nopeus.
Alustyypin valmistus oli erittäin hidasta, ja 16 aluksen tilauksen toimittaminen osana vuoden 1942 laivasto-ohjelmaa ei toteutunut. Alusten uppoumaksi määritettiin 2 750 tonnia ja niiden numeroiksi 733–748.
Palvelus

Shimakaze osallistui heinäkuussa 1943 Kiskan evakuointiin, minkä jälkeen se liitettiin yhdistettyyn laivastoon Trukilla. Alus osallistui vuonna 1944 Mariaanien puolustukseen, johon liittyen se osallistui Filippiinienmeren ja Leytenlahden taisteluihin. Alus oli 2. hävittäjälaivueen lippulaivana, kun Yhdysvaltain laivaston lentokoneet upottivat sen 8. marraskuuta 1944 Ormocin lahden taistelussa.
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Shimakaze (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kagerō-luokan hävittäjät | Japanin laivaston hävittäjät | Seuraaja: Yūgumo-luokan hävittäjät |
Keisarillisen Japanin laivaston alusluokat toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Lentotukialukset:  AkagiSC • KagaSC • SōryūS • HiryūS • Shōkaku • ­HiyōC • TaihōS • ­Unryū • ShinanoSC
Kevyet lentotukialukset:  HōshōS • RyūjōS • ZuihōC • RyūhōSC • ­ChitoseC • IbukiSCK
Saattuetukialukset:  TaiyōC • KaiyōSC • Shin’yōSC • ShimanemaruC • AkitsumaruC • YamashiomaruC • KumanomaruC
Taistelulaivat:  Kongō • Fusō • Ise • Nagato • Yamato
Raskaat risteilijät:  Furutaka • Aoba • Myōkō • Takao • Mogami • Tone • IbukiK
Kevyet risteilijät:  Tenryū • Kuma • Nagara • YūbariS • Sendai • Katori • Agano • ŌyodoS
Hävittäjät:  Minekaze • Kamikaze • Mutsuki • Fubuki • Akatsuki • Hatsuharu • Shiratsuyu • Asashio • Kagerō • ShimakazeS • Yūgumo • Akizuki • Matsu • Tachibana • Momi • Wakatake
Torpedoveneet:  Chidori • Ōtori
Sukellusveneet:  I-51S • I-52S • Ro-57 • Ro-29 • Ro-60 • I-1 • I-153 • I-156 • I-121 • I-64 • I-165 • I-5S • I-168 • I-6S • Ro-33 • I-7 • I-174 • I-16 • I-9 • I-15 • Ro-100 • I-176 • Ro-35 • I-40 • I-12S • I-46 • I-52 • I-54 • I-361 • I-351 • I-13 • I-373 • I-400 • I-201 • Ha-101 • Ha-201
Sukellusveneiden emälaivat:  Jingei
Tykkiveneet:  SagaS • AtakaS • TobaS • Seta • Hashidate • Atami • Fushimi • KotakaS • OkitsuSC • KaratsuS • MaikoS • NarumiS • SumaS • TataraS
Saattajat:  Shimushu • Etorofu • Mikura • Ukuru • C • D • IoshimaC
Sergio Pettis

| Sergio Pettis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. elokuuta 1993 (ikä 31) Milwaukee, Wisconsin
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Phenom, Baby Pettis
Aktiivisena:  2011–
Pituus:  170 cm
Paino:  57 kg
Painoluokka:  kärpässarja (2012–2013, 2015–) kääpiösarja (2011–2014)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  taekwondo, brasilialainen jujutsu, potkunyrkkeily
Seura:  Roufusport MMA Academy
Tilastot
Ottelut:  21
Voitot:  17
– tyrmäyksellä:  3
– luovutuksella:  3
– päätöksellä:  11
Tappiot:  4
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  2
Sergio Jerome Pettis (s. 18. elokuuta 1993 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2013 alkaen.
Varhaiselämä

Pettis syntyi Milwaukeessa Eugene Pettis Juniorille ja Annette Garcialle. Hän varttui samaisessa kaupungissa vanhemman veljensä Rayn ja Anthonyn kanssa. Pettisin suku on lähtöisin Puerto Ricosta ja Meksikosta. Hänen isoisänsä Eugene Perez muutti sukunimensä enemmän englannin kieliseen muotoon Pettis välttääkseen syrjintää. Pettis kävi katolilaista yksityiskoulua Pius XI High Schoolissa.
Pettis aloitti kamppailulajien harjoittelemisen veljensä Anothonyn tavoin taekwondolla. Sittemmin hän on saavuttanut 2. danin mustan vyön. Hän on vapaaottelun myötä harjoitellut myös potkunyrkkeilyä ja brasilialaista jujutsua, josta hänellä on purppura vyö.
Vapaaottelu

Pettis aloitti vapaaottelu-uransa syyskuussa 2011, jolloin hän otteli ensimmäisen ottelunsa kääpiösarjassa Kyle Viviania vastaan. Pettis voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä päähän potkulla ensimmäisen erän alussa. Pettis otteli vielä seuraavat kaksi ottelua kääpiösarjassa voittaen molemmat. Ensin hän voitti Tony Zelinskin myös tekniseen tyrmäykseen johtaneella päähän potkulla, mutta toisessa erässä. Kolmannen Pettis voitti luovutuksella ensimmäisessä erässä Mike Lindquistia vastaan.
2012 Pettis otteli yhden ottelun kärpässarjassa, jossa hän voitti Chris Haneyn tuomariäänin.
Saavutukset

UFC
Illan kamppailu (kahdesti, vs. Alex Caceres, Matt Hobar)
Resurrection Fighting Alliance
Kärpässarjan mestaruus (kerran, ensimmäinen mestari)
North American Fighting Championship
Kääpiösarjan mestaruus (kerran)
Rokkorastas

| Rokkorastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kapinmesikot Promeropidae
Suku::  Modulatrix
Laji::  stictigula
Kaksiosainen nimi
 Modulatrix stictigula  (Reichenow, 1906) 
Katso myös
   Rokkorastas Wikispeciesissä   Rokkorastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rokkorastas (Modulatrix stictigula) on kaakkoisafrikkalainen kapinmesikkolaji.
Rokkorastaat elävät Tansanian itä- ja eteläosissa Usambarasta Nguruvuorille, Pohjois-Malawissa ja ehkä Mosambikissa. Reichenow kuvaili lajin holotyypin Mbaramosta Usambarasta. Lajin luokittelu on epäselvä, toiset tutkijat katsovat sen kuuluvan bulbuleihin, toiset rastaisiin, mutta molekyyligeneettisten tutkimusten mukaan se on lähinnä sukua kapinmesikoille (Promeropidae). Toisinaan laji luetaan kuuluvaksi heimoon Modulatricidae