stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Calgary
Historia

Calgaryn alueelta on löytynyt 12 000 vuotta vanhoja todisteita ihmisasutuksesta. Seuraavan 10 000 vuoden aikana alue on useamman eri valtakulttuurin alaisuudessa. Mustajalat asettuivat sinne noin 2 000 vuotta sitten. Tsuut’inat tulivat pohjoisesta 1700-luvulla.
Eurooppalaiset saapuivat 1700-luvun lopulla nykyisen Calgaryn alueelle. North West Companyn David Thompson talvehti siellä vuonna 1787 ja Peter Fidler vieraili alueella vuonna 1792. Yhdysvaltalaisia metsästäjiä ja viskikauppiaita saapui alueelle 1860-luvun lopulla. Laittoman viskin kauppiaat perustivat Albertan eteläosiin laajan myyntiverkoston. Osittain viskikaupan hillitsemiseksi hallitus perusti vuonna 1873 North-West Mounted Policen, jonka toinen tukikohta nimettiin vuonna 1876 Fort Calgaryksi. Nimensä se sai Skotlannin Isle of Mullilla sijaitsevan kylän mukaan.
Maanviljelyä Calgaryn alueella harjoittivat tiettävästi ensimmäisinä John Glenn ja Sam Livingston vuonna 1876. Calgary alkoi kasvaa, kun rautatieyhtiö Canadian Pacific Railway rakensi sinne rautatieaseman. Kaupungin aseman Calgary sai vuonna 1894, ensimmäisenä nykyisen Albertan provinssin kaupungeista.
Calgaryn talouskasvua vauhdittivat karjankasvutus ja kaupungin sijainti liikenteen risteyskohdassa. Albertan eteläosien maanviljelys puolestaan nopeutti talouskasvua 1900-luvun alussa. Calgaryn asukasluku kasvoi yli tuhat prosenttia vuodesta 1901 vuoteen 1911.
Uusi kasvukausi alkoi jälleen 1910-luvulla, kun Turner Valleystä löydettiin vuonna 1914 maakaasua ja vuonna 1936 maaöljyä.
Öljykriisin myötä 1974 Calgaryn talous kasvoi hurjaa tahtia. Myös kaupungin väkiluku kaksinkertaistui nopeasti.lähde? Näihin aikoihin Calgaryn pilvenpiirtäjät rakennettiin nopeammin kuin juuri missään muualla. Kanadan kansallinen energiaohjelma hillitsi öljyinnostusta 1981, mutta ohjelma lopetettiin 1980-luvun puolivälissä.
Hallinto

Calgaryn tärkein hallintoelin on kaupunginvaltuusto. Siihen kuuluu 14 valtuutettua ja pormestari, jotka valitaan vaaleilla ja joiden toimikausi kestää neljä vuotta. Jokaisesta 14 vaalipiiristä valitaan yksi valtuutettu. Naheed Nenshin kolmas kausi pormestarina alkoi vuonna 2017. Kaupungin asioista huolehtii noin 90 lautakuntaa, komissiota ja komiteaa, jotka raportoivat valtuustolle omaan toimivaltaansa kuuluvista asioista.
Calgaryn kaupungilla on muutamia virallisia symboleja. Kaupungin vaakuna hyväksyttiin jo vuonna 1902, ja lippu otettiin käyttöön vuonna 1983. Vuonna 1986 järjestetyn kansallisen kilpailun jälkeen kaupunginvaltuusto hyväksyi viralliseksi lauluksi kappaleen ”Neighbours of the World”. Calgarylla on kuusi ystävyyskaupunkia. Niistä Quebec sijaitsee myös Kanadassa. Muualta maailmalta ovat Intian Jaipur, Kiinan Daqing, Meksikon Naucalpan, Etelä-Korean Daejeon ja Yhdysvaltain Phoenix.
Talous ja liikenne

Calgaryn talous on perustunut öljyteollisuuteen ja maatalouteen. Tuotantoteollisuus on kuitenkin monipuolistunut käsittämään myös elintarvike-, kone-, huonekalu-, kemikaali- ja metalliteollisuutta sekä huipputeknologian teollisuutta. Öljyn maailmanmarkkinat vaikuttavat silti edelleen selvästi kaupungin talouteen. Talous jämähti öljymarkkinoiden romahtimisen takia taantumaan vuosiksi 2015–2016. Talous on sen jälkeen palannut taas kasvu-uralle.
Calgaryssä on monien Kanadan suurimpien yritysten pääkonttoreita. Vain Torontossa niitä on enemmän, mutta Calgaryssä niitä on enemmän asukasta kohden. Vuoden 2016 tilastojen mukaan liikevoitoltaan suurimmat calgarylaisyritykset olivat Enbridge, Suncor Energy ja Imperial Oil. Calgaryssä olevista pääkonttoreista noin kaksi kolmasosaa ovat energia- ja öljyaloilta.
Kaupunkia palvelee Calgaryn kansainvälinen lentoasema, joka on yksi Kanadan vilkkaimmista lentoasemista. Sitä käytti vuonna 2016 yli 15,7 miljoonaa matkustajaa. Calgaryn halki kulkevat Kanadan suurimmat rautatiet Canadian Pacific Railway ja Canadian National Railway. Kaupungin läpi kulkee myös Trans-Canada Highway, Kanadan tärkein maantie. Kaupungin sisäisessä liikenteessä palvelee CTrain-nimellä tunnettu pikaraitiotie, johon kuuluu kaksi linjaa ja 53 kilometriä rataa. CTrain-verkosta tuli Pohjois-Amerikan ensimmäinen kokonaan tuulivoimalla sähköistetty pikaraitiotie. Yli puolet Calgaryn keskustassa työskentelevistä kulkee töihin raiteilla. Kaupungissa kulkee myös noin 160 bussilinjaa.
Calgaryn keskustassa on Plus 15 -niminen noin viisi metriä maanpinnan yläpuolella kulkeva kävelytieverkko. Sen ansiosta jalankulkijat voivat välttää rankimmat sääolosuhteet.
Väestö

Calgaryn väkiluku on toisen maailmansodan jälkeen kasvanut tasaisesti. Calgaryn kaupungin tilastojen mukaan siellä asui vuoden 2018 huhtikuussa 1 267 344 asukasta. Kaupungin englantilaistaustaisen valtaväestön ja englanninkielisten puhujien osuus koko asukasluvusta on pienentynyt selvästi koko 1990-luvulta alkaen. Vuonna 2011 maahanmuttajien osuus oli 26 prosenttia kaupungin väestöstä.
Väestö > Koulutus

Calgaryssä toimivat muun muassa Calgaryn yliopisto, Southern Alberta Institute of Technology, Mount Royal College, Bow Valley College ja Alberta College of Art and Design.
Kulttuuri ja nähtävyydet

Calgaryn merkittävimpiä kulttuurikohteita ovat Glenbow-museo, Fort Calgary, tiedekeskus Telus Spark ja Heritage Park Historical Village. Calgaryn eläintarha on Kanadan toiseksi suurin.
Calgaryn filharmonien orkesteri sekä teatteriseurueet Alberta Theatre Projects, Theatre Calgary ja One Yellow Rabbit pitävät päämajaansa Arts Commonsissa, jossa on muun muassa 1 800 -paikkainen Jack Singer -konserttisali. Calgaryn kulttuurilaitoksiin kuuluvat lisäksi Calgaryn ooppera ja Alberta Ballet Company.
Calgaryssä järjestetään joka heinäkuu kymmenenpäiväinen Calgary Stampede. Sen aikana kaupungissa on rodeotapahtumia, musiikkiesityksiä, paraati ja muita juhlallisuuksia. Siellä vierailee yli miljoona ihmistä joka vuosi. Ensimmäinen Stampede pidettiin vuonna 1912, ja vuosittainen siitä tuli vuonna 1923.
Urheilu

Vuoden 1988 talviolympialaiset järjestettiin Calgaryssä. Tätä varten rakennettiin muun muassa Scotiabank Saddledome -areena ja Canada Olympic Park, jossa on hyppyrimäki ja kelkkailurata. Calgaryn yliopiston kampusalueella sijaitseva Olympic Oval on puolestaan maailman parhaita pikaluisteluratoja.
Calgaryssä toimivia ammattilaisurheiluseuroja ovat NHL-joukkue Calgary Flames, Kanadan jalkapalloliigan (kanadalainen jalkapallo) Calgary Stampeders ja NLL-seura Calgary Roughnecks‎. Siellä toimii myös jalkapallon A-liigan joukkue Calgary Mustangs. Monet näistä toimivat Scotiabank Saddledomella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Calgary Wikimedia Commonsissa
Tourism Calgary (englanniksi)
City of Calgary Alberta Tourism & Travel Guide (englanniksi)
Calgary Tower (englanniksi)
Calgary 1988 – XV Olympic Winter Games (englanniksi)
Talviolympialaisten isäntäkaupungit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA 
Calgaryn kartta
Pilvenpiirtäjiä Calgaryn keskustassa.
Saddledome-areena. Kuva vuoden 2004 syyskuulta
Qatar

Qatarin valtio (arab. دولة قطر‎, Dawla Qaṭar) eli Qatar (arab. قطر‎, [ˈqɑtˤɑr]) on pääosin autiomaan peittämä emiirikunta Arabian niemimaan kaakkoisosassa. Qataria rajaavat Saudi-Arabia ja Persianlahti. Qatar on noin 3 miljoonan asukkaan öljyvaltio, ja se on pienuudestaan huolimatta yksi maailman rikkaimmista valtioista. CIA:n The World Factbookin mukaan Qatarilla oli vuonna 2020 maailman kuudenneksi suurin bruttokansantuote henkeä kohden.
Qatarin pinta-ala on noin 11 586 neliökilometriä ja pääkaupunki Doha. Maassa sijaitsee suuri Al Udeidin lentotukikohta, jota käyttävät myös Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat. Se on suurin Yhdysvaltojen sotilastukikohdista Lähi-idässä.
Qatarin äkkirikastuminen öljytulojen ansiosta on tehnyt maan taloudesta hyvin haavoittuvan ja niinpä maa on pyrkinyt viime vuosikymmenien aikana monipuolistamaan elinkeinorakennettaan. Muun muassa maataloutta on tehostettu rakentamalla kastelujärjestelmiä ja uuden teollisuuden sijoittumista maahan on tuettu.
Qatar on usein toiminut välittäjänä Persianlahden alueen valtioiden keskinäisissä kiistoissa. Islamilaisissa maissa vaikutusvaltainen uutiskanava Al-Jazeera toimii Qatarista käsin.
Qatarin kansallisen lentoyhtiön Qatar Airwaysin hallinnoima Dohan Hamadin kansainvälinen lentoasema on kehittynyt merkittäväksi kansainvälisen lentoliikenteen solmukohdaksi (megahub).
Maantiede > Pinnanmuodot

Qatarin niemimaa työntyy Saudi-Arabiasta Persianlahteen. Niemimaa on noin 160 kilometriä pitkä ja 80 kilometriä leveä. Valtion pinta-ala on 11 586 neliökilometriä. Qatarin rajoista sovittiin vasta vuonna 2001, jolloin Kansainvälinen tuomioistuin päätti, että Hawarsaaret kuuluvat Bahrainille ja Janansaari Qatarille. Samana vuonna Qatar sopi rajastaan myös Saudi-Arabian kanssa. Qatarin suurin kaupunki ja pääkaupunki on Doha.
Qatar on suurimmaltaan osin lievästi kumpuilevaa aavikkoa. Korkeimmat kohdat ovat niemimaan länsiosassa. Monet läntisen ja pohjoisen Qatarin kukkulat kohoavat yli 40 metriin, ja korkein kohta on 103-metrinen Qurain Abu al-Baul. Qatarin etelä- ja kaakkoisosissa on hiekkadyynejä ja suolatasankoja eli sabkhoja.
Qataria ympäröi meri kolmelta eri suunnalta, ja maalla on rantaviivaa noin 700 kilometriä. Yksinomainen talousvyöhyke on noin 35 000 neliökilomterin laajuinen. Rannikkovedet ovat pääosin matalia, ja pohjois- ja itäpuolella keskisyvyys on 30 metriä. Länsipuolella keskisyvyys on vain 20 metriä. Niemimaan erottaa Arabian niemimaasta Bahraininlahti, ja Qatarin etelärajalla on Khawr al-Udaydin sisämeri.
Maantiede > Ilmasto

Qatarin ilmastoa voi kuvailla subtrooppiseksi ja kuivaksi aavikkoilmastoksi. Ilmasto on toukokuusta syyskuuhun kuuma ja sateeton, muuna aikana saadaan satunnaisia sadekuuroja. Kesän päivälämpötilat käyvät lähellä 40 astetta, talvellakin yli 20 asteessa. Rannikolla suurempi kosteus lisää kesäpäivien tukaluutta.
Qatariin puhaltaa maaliskuulta elokuulle kuuma shamal-tuuli, joka voi toisinaan aiheuttaa hiekkamyrskyjä. Myrskyt ovat yleisimpiä keväisin.
| --- | --- |
Qatarin kartta: Qatar satelliittikuvassa tammikuussa 2003
Maantiede > Luonto

Suurin osa Qatarista on kuivaa ja kivistä hamada-aavikkoa, eikä siellä kasva juuri mitään. Painanteet saattavat kerätä sen verran sadevettä, että niissä kasvaa yksivuotisia sekä puuvartisia kasveja. Suolakkokasveja esiintyy rannikoiden suolapannuissa. Ne saattaa olla jopa 80-prosenttisesti kasvillisuuden peitossa, ja monet sabkhat voivat olla yhden lajin valtaamia. Qatarin pohjois- ja itärannikolla esiintyy luonnollisia mangrovemetsiä, mutta Qatarin ainoa mangrovepuulaji on merimustamangrove.
Vuonna 2012 julkaistun The Flora of Qatar -teoksen mukaan Qatarissa kasvaa noin 400 koppisiemenistä lajia. Kuiva ympäristö ei suosi sammaleita eikä saniaisia, joita kumpiakin kasvaa vain yksi laji. Qatarin ainoa paljassieminen on puolestaan efedralaji Ephedra foliata.
Qatarin maaeläimet ovat sopeutuneet kuumaan ja kuivaan ympäristöön. Maaeläimiin kuuluu 8 nisäkäs-, 242 lintu- ja 29 matelijalajia sekä yksi sammakkoeläin ja 228 selkärangatonta. Merilajeissa on 3 nisäkästä, 20 lintua, 15 matelijaa, 136 kalaa, 15 matelijaa ja 379 selkärangatonta. Maan kansalliseläin on valkobeisa. Aavikolla elää lähinnä niveljalkaisia, kuten hämähäkkejä, tuhatjalkaisia ja skorpioneja. Siellä on tavattu myös kilpikonnia, käärmeitä ja liskoja. Talvella Qatariin tulee muuttolintuja.
Qatarin vesillä tavataan muun muassa kahta uhanalaista merikilpikonnalajia, karettikilpikonnaa ja liemikilpikonnaa. Qatarin vesillä on myös merkittäviä dugongin ja arabianmerimetson esiintymisalueita. Vuorovesirannikoilla näkee usein nilviäisiä. Flamingot ja muut kahlaajat levähtävät vuorovesilammikoilla ja laguuneissa.
Historia

Qatarin historiasta ennen 1700-lukua tiedetään vain vähän. Siellä on asunut lähinnä beduiinipaimentolaisia, ja alueella on ollut vain muutama kalastajakylä. Kuwaitista Qatariin alkoi vuonna 1766 muuttaa asukkaita, joista merkittävimmät kuuluivat Khalifan sukuun. Heidän perustamasta Zubarahista kasvoi helmenkalastuksen ja kaupan keskus. Khalifat siirtyivät kuitenkin Qatarista Bahrainiin, missä heistä tuli hallitsijasuku.
Britit kiinnostuivat Qatarista, kun Bahrainin Khalifat ja paikalliset asukkaat ajautuivat sotatilaan, missä muun muassa Doha tuhoutui. Britannia oli pitänyt Qataria Bahrainin alusmaana, mutta vuonna 1868 Britannia teki erillisen sopimuksen Muhammad ibn Thanin kanssa. Osmanien valtakunta hallitsi Qataria vuodesta 1871 vuoteen 1913. Osmanien lähdettyä britit tunnustivat maan hallitsijaksi šeikki Abdullah bin Jassim Al Thanin. Sopimus oli samantyylinen kuin muilla Persianlahden valtioilla; ne lupasivat olla liittoutumatta brittien vihollisten kanssa, ja Britannia tuki niiden ulkopolitiikkaa ja puolustusta. Vuonna 1934 sopimus tiivisti suhdetta varsinaiseksi protektoraatiksi.
Qatarista löydettiin öljyä vuonna 1939. Tuotanto oli varsin pientä vuoteen 1949. Öljytulojen ansiosta maata alettiin modernisoida 1950-luvulla. Öljynporausoikeudet oli vuonna 1935 myönnetty 75 vuodeksi Qatar Petroleum Companylle, jonka omistivat britit, hollantilaiset, ranskalaiset ja yhdysvaltalaiset tahot.
Historia > Itsenäisyys

Britannia julkisti vuonna 1968 suunnitelmansa vetäytyä Persianlahdelta. Qatar itsenäistyi 3. syyskuuta 1971 neuvoteltuaan ensin läheisten emiirikuntien, nykyisten Bahrainin ja Arabiemiirikuntien kanssa. Toisin kuin monet muut alueen emiirikunnat, se päätti olla liittymättä Saudi-Arabiaan tai Arabiemiraatteihin. Qatar liittyi vielä vuoden 1971 aikana Arabiliittoon ja Yhdistyneisiin kansakuntiin. Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvostoa Qatar oli perustamassa vuonna 1981. Kuuden valtion liiton tarkoituksena oli vahvistaa turvallisuutta Iranin vallankumouksen ja Irakin–Iranin sodan aiheuttamien uhkien takia.
Maassa on ollut vallankaappauksia ja vastavallankaappausyrityksiä perheenjäsenten kesken vuosina 1972, 1995 ja 1996. Valta on kuitenkin pysynyt Al Thanin suvun käsissä. Vuonna 1995 valtaan tullut emiiri šeikki Hamad bin Khalifa muutti hallintoa demokraattisemmaksi. Uusi perustuslaki tuli voimaan 2005. Qatar antoi 1990-luvulla Yhdysvaltain käyttää maata sotilastukikohtanaan, ja Yhdysvaltain läsnäolo on sittemmin virallistettu.
Jännitteet Qatarin ja muiden arabimaiden välillä nousivat pinnalle sen jälkeen, kun Egyptin armeija syrjäytti heinäkuussa 2013 vaaleilla valitun, Muslimiveljeskuntaan kuuluneen presidentin Mohammed Mursin. Qatarin väitettiin tukeneen Mursia sekä libanonilaista Hizbollah-järjestöä, jota monet arabimaat ovat pitäneet terrorijärjestönä. Maaliskuussa 2014 Saudi-Arabia, Arabiemiraatit ja Bahrain kutsuivat suurlähettiläänsä kotiin Qatarista.
Historia > Arabimaiden saarto

Kesäkuun alussa 2017 Saudi-Arabia, Bahrain, Arabiemiraatit, Jemen, Egypti ja Libya – tosiasiassa toinen Libyan keskenään taistelevista hallituksista – katkaisivat diplomaattisuhteensa Qatariin, ja näissä maissa olleet Qatarin kansalaiset määrättiin poistumaan kahden viikon kuluessa. Lisäksi Saudi-Arabia sulki Qatarin vastaisen rajansa. Saudi-Arabian valtiollinen uutistoimisto syytti Qataria muiden muassa Isis- ja Al-Qaida-terroriverkostojen sekä Muslimiveljeskunnan tukemisesta ja niiden propagandan levittämisestä. Qatarin emiirin kerrottiin arvostelleen Saudi-Arabiaa ja sanoneen, että arabien vihamielisyyteen Irania kohtaan ei ollut perusteita. The Economistin mukaan Al Thanin suku tavoittelee mahtiasemaa tarjoamalla turvapaikan Muslimiveljeskunnalle, Hamasin äskeiselle johtajalle ja monelle Taliban-johtajalle. Qatarin Al-Jazeera televisiokanava tarjoaa äänen muiden arabimaiden toisinajattelijoille ja kansan tyytymättömyydelle ja on ylistänyt islamistiehdokkaita vaaleissa. Qatar on rahoittanut islamistien vaalikampanjoita ja valtaan päässeiden islamistien hallintoa. Nämä seikat ovat ärsyttäneet muita arabimaita, samoin Qatarin läheiset välit Iraniin.
Qatarin diplomaattikriisi sovittiin 5. tammikuuta 2021, jolloin kuusi Persianlahden yhteistyöneuvoston jäsentä tekivät sopimuksen. Vaikka Saudi-Arabian toteuttama saarto heikensikin Qatarin taloutta, maa selviytyi tilanteesta varsin hyvin ja pystyi saarron aikana muun muassa keskittymään talouden monipuolistamiseen ja omavaraisuuden kehittämiseen.
Politiikka > Poliittinen järjestelmä

Qatar on perustuslaillinen emiirikunta, jota hallitsee Al Thanin suku, jonka jäsenillä on käytännössä kaikki merkittävimmät hallinnolliset tehtävät. Suku on kuitenkin laaja ja hajanainen. Emiiriksi nousi vuonna 2013 Tamim bin Hamad Al Thani, kun hänen isänsä Hamad ibn Khalifa al-Thani luopui vallasta. Tamim antoi heinäkuussa 2021 parlamentille hieman valtaa, sillä se sai mahdollisuuden ehdottaa lakeja sekä hyväksyä tai hylätä valtionbudjetin.
Qatarin vuoden 2003 perustuslaki määrittelee maahan 45-jäsenisen parlamentin, jonka jäsenistä 30 valitaan vaaleilla ja emiiri täyttää loput 15 paikkaa. Parlamenttivaaleja siirrettiin moneen kertaan, mutta ne järjestettiin ensimmäisen kerran vasta lokakuussa 2021. Tamim oli antanut vaaleihin äänioikeuden vain niille qatarilaisille, joiden suku oli asettunut alueelle ennen vuonna 1930. Emiiri oli aiemmin päättänyt vaalien sijaan itse kaikki edustajat. Vuodesta 1999 alkaen maahan on valittu 29-jäseninen Kuntien keskusneuvosto, jolla on aluehallinnon asioissa neuvoa antava rooli.
Qatarissa ei ole puolueita. Vaaleissa kaikkien ehdokkaiden tulee olla itsenäisiä ehdokkaita. Poliittinen kenttä on hyvin rajattua, eikä esimerkiksi Al Thanin suvun ulkomailla asuvalla oppositiolla ole Qatarissa juurikaan kannatusta.
Politiikka > Ulko- ja puolustuspolitiikka

Qatar on pyrkinyt historiansa aikana tasapainottelemaan Saudi-Arabian ja Iranin välisessä valtapelissä. Maa suostui kuitenkin vuonna 2016 vetämään suurlähettiläänsä pois Teheranista, mutta samaan aikaan pitää silti Irania tärkeänä talous- ja turvallisuusliittolaisena. Kesäkuun 5. päivänä vuonna 2017 Saudi-Arabian johtama liittouma katkaisi siteet Qatarin kanssa syyttämällä maata terrorismin tukemisesta Iranissa. Liittoumaan kuuluu Saudi-Arabian lisäksi Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Bahrain ja Egypti. Tämän jälkeen Qatar palautti diplomaattiset suhteet Iraniin, ja maat solmivat kauppasopimuksen.
Maan puolustusministerin Mohammed bin Abdulrahman Al-Thanin mukaan Qatarin tavoitteena on hakeutua puolustusliitto Naton jäseneksi. Maa on jo nyt sotilasliiton liittolainen. Qatarissa sijaitsee Yhdysvaltain ja Britannian käyttämä Al Udeidin lentotukikohta.
Politiikka > Oikeuslaitos

Qatarin oikeuslaitos on nimellisesti itsenäinen, mutta emiiri nimittää tuomarit. Tuomareiden kausi on kolmivuotinen, eikä kausien määrää ole rajattu. Monet tuomareista on ulkomaalaisia, joten heidän asemansa riippuu käytännössä suoraan hallituksesta. Qatarissa on myös šaria-tuomioistuimia, jotka käsittelevät muslimien perheoikeutta.
Politiikka > Ihmisoikeudet ja vapaudet

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Qatar ei ole vapaa maa. Qatar tunnetaan kansainvälisesti suhteellisen vapaasti toimivasta Al Jazeera -kanavasta, mutta samaan aikaan paikallinen media on huomattavasti vähemmän itsenäistä. Yhdistymis- ja kokoontumisvapaudet ovat rajattuja, sillä sisäministeriön pitää hyväksyä jokainen julkinen mielenilmaisu.
Amnesty International on syyttänyt Qataria lukuisista ihmisoikeusrikkomuksista. Qatarilaisilla on perustuslain mukaan kansalaisoikeudet, mutta maa rikkoo erityisesti siirtotyöläisten ihmisoikeuksia. Ulkomaalaiset kotiapulaiset ja muut siirtotyöläiset muodostavat yli 90 % Qatarin työvoimasta. Siirtotyöläiset elävät orjuuden kaltaisissa olosuhteissa. He eivät saa poistua maasta ilman työnantajansa lupaa, heille ei myönnetä sairasvakuutusta, palkkoja jätetään maksamatta ja työturvallisuus on lähes olematon, mikä johtaa työtapaturmakuolemiin.  Monet ovat joutuneet järjestelmällisen kaltoinkohtelun ja pakkotyön uhreiksi. Syksyllä 2020 Amnesty paljasti, että siirtotyöläiskotiapulaiset työskentelivät keskimäärin 16 tuntia päivässä, eikä osalla ollut ollut yhtäkään vapaapäivää työsuhteensa aikana. Niin sanotun kafala-järjestelmän mukaan siirtotyöläiset ovat käytännössä täysin työnantajan armoilla. Qatarin kansalaiset saavat liikkua vapaasti, mutta siirtotyöläisillä ei tätä vapautta ole.  Qatar on kansainvälisen painostuksen takia hitaasti kehittänyt siirtotyöläisten olosuhteita. Vuonna 2020 poistettiin vaatimus saada työnantajalta lupa vaihtaa työpaikkaa ja nostettiin minimipalkkaa.
Homoseksuaalisuudesta saattaa saada jopa seitsemän vuoden vankilatuomion.
Naiset eivät ole täysivaltaisia kansalaisia, vaan tarvitsevat moniin asioihin miespuolisen huoltajansa suostumuksen. Naisten on vaikea saada avioeroa, eivätkä eronneet naiset saa olla lastensa huoltajia.
Kunnat

Qatar on jaettu seitsemään kuntaan (arabiaksi baladiyya). Vuosina 1997–2004 kuntia oli kymmenen, mutta vuonna 2004 muodostettiin yksi uusi (Al Dayyan) ja kolme vanhaa liitettiin toisiin.
| --- | --- |
1.: al-Šamal
2.: al-Khawr
3.: Umm Salal
4.: al-Dayyan
5.: al-Rayyan
6.: al-Dauha (Doha)
7.: al-Wakra
Talous

Qatar on maailman rikkaimpia valtioita, ja sen inhimillisen kehityksen indeksi on hyvin korkea. Sen vauraus perustuu erityisesti maakaasu- ja maaöljyvaroihin. Suuri osa Qatarin kansallisvarallisuudesta on hallitsevan suvun käsissä. Ennen öljyvarojen löytymistä Qatarin talous perustui kalastukseen ja helmenkalastukseen. Japanilaisten tuotua markkinoille viljellyt helmet vuodesta 1916 alkaen, Qatarin helmenkalastustulot alkoivat ehtyä.
Qatar on maailman suurin nesteytetyn maakaasun viejä, ja sen maakaasuvarannot on arvioitu maailman kolmanneksi suurimmaksi. Vuonna 2017 se kuljetti 81 miljoonaa tonnia nesteytettyä maakaasua. Samana vuonna se vei 600 000 barrelia päivässä. Joulukuussa 2018 Qatar ilmoitti eroavansa öljynviejämaiden järjestöstä OPECista vuoden 2019 alussa. Maa oli ollut järjestön jäsen vuodesta 1961. Qatar perusteli päätöstä keskittymisellään jatkossa sille tärkeämmän maakaasun hyödyntämiseen.
Qatar yrittää varautua öljy- ja kaasuvarojen ehtymisen jälkeiseen aikaan aktivoimalla yksityistä sektoria ja kehittämällä tietoteollisuutta. Erityinen Tiede- ja teknologiapuisto on vuodesta 2004 alkaen yrittänyt houkutella ulkomaisia teknologiayrityksiä maahan. Maanviljelyäkin on pyritty kehittämään, mutta hedelmällisen maan ja vedenpuute aiheuttavat sille rajoituksia. Puhdistetun viemäriveden ja suolanpoistolla kerätyn meriveden käyttö keinokastelussa on auttanut hedelmien viljelyssä.
Qatarilaiset naiset työskentelevät useammin valtionhallinnossa kuin yksityisellä sektorilla. Palveluammateissa kuten kotiapulaisina on ulkomaalaisia naisia. Ulkomaalaiset kotiapulaiset ja muut siirtotyöläiset muodostavat yli 90 % Qatarin työvoimasta.
Talous > Liikenne

Qatarissa on kuusi lentokenttää. Dohan kansainvälinen lentoasema suljettiin vuonna 2014, kun sen korvasi Hamadin kansainvälinen lentoasema, josta on tullut erittäin merkittävä lentoliikenteen solmukohta. Hamadin lentoaseman puitteet ovat modernit ja ensiluokkaiset ja se on suunniteltu 30 miljoonaa vuosittaista matkustajaa varten. Vuonna 2016 lentoasema palveli yli 37 miljoonaa matkustajaa. Hamadin kansainvälinen lentoasema on Qatarin kansallisen lentoyhtiön Qatar Airwaysin kotikenttä ja lentoyhtiö myös hallinnoi lentoasemaa, jonka lennoista se operoi noin 80 prosenttia. Hamadin lentoasema on noin 4 kilometrin päässä Dohan kaupungin keskustasta ja sinne on suora metroyhteys.
Suurimmat merisatamat ovat Doha, Musay'id ja Ra's Laffan. Kauppalaivastoon kuuluu 129 alusta.
Väestö > Koulutus

Koulutus on ilmaista yliopistotasolle asti. Tytöille ja pojille on erilliset koulut. Julkisia kouluja on ollut 1950-luvulta asti, ja pian itsenäistymisen jälkeen vuonna 1973 perustettiin opettajaseminaari. Sitä laajennettiin Qatarin yliopistoksi vuonna 1977. Ne, jotka jatkavat opintojaan ulkomailla, voivat hakea opintokulujaan varten stipendejä.
Qatar on tietoisesti pyrkinyt luomaan maasta kuvaa Persianlahden ja koko arabimaailman johtavana korkeakoulutuskeskuksena. Dohan laitamille on tätä varten rakennettu Education City, jossa on useiden yliopistojen tiloja. Siellä on muun muassa yhdysvaltalaisten Virginia Commonwealthin, Cornellin, Carnegie Mellonin, Texas A&M:n, Georgetownin ja Northwesternin sivutoimipisteet.