stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexander Lamoni

Alexander Lamoni (8. elokuuta 1806 – 1879 Volynian kuvernementti) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Alexander Lamonin vanhemmat olivat sotilaslääkäri, valtioneuvos Peter Anton Lamoni ja Anna Petronella Grün. Alexander Lamoni tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1821 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Savonlinnan suomenmaalaiseen jalkaväkirykmenttiin vuonna 1826. Hänet siirrettiin 1829 aliluutnanttina Korharin jalkaväkirykmenttiin ja seuraavana vuonna luutnantiksi ylennettynä Pärnun krenatöörirykmenttiin. Alikapteeniksi Lamoni ylennettiin 1834 ja kapteeniksi 1844, jolloin hänet määrättiin palvelukseen H.M. Preussin Kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmenttiin. Majuriksi hän yleni jo saman vuoden lopulla ja hänet siirrettiin Samogitian krenatöörirykmenttiin Liettuaan. Vuonna 1848 hänet määrättiin Ruhtinas Barclay de Tollyn karabinieerirykmenttiin, missä hän yleni everstiksi vuonna 1853. Krimin sodan jälkeen vuonna 1857 Lamoni määrättiin Pragan jalkaväkirykmentin 4. reservipataljoonan komentajaksi Varsovaan, mistä hänet siirrettiin 1859 Jakutskin jalkaväkirykmentin komentajaksi Koillis-Siperiaan. Lamoni erosi sotapalveluksesta 1874, jolloin hänet myös ylennettiin kenraalimajuriksi. Hän vietti viimeiset elinvuotensa Volyniassa Luoteis-Ukrainan alueella.
Kontaminaatio

Kontaminaatio (engl. contamination, suom. saastuminen, myrkyttäminen, pilaantuminen) tarkoittaa ei-toivotun osatekijän läsnäoloa esimerkiksi materiaalissa, kappaleessa tai luonnonympäristössä. Yleensä kontaminaatiosta seuraa erilaisia haittavaikutuksia tai riskejä. Kontaminaatiota aiheuttavaa tekijää kutsutaan kontaminantiksi.
Termin käyttö

Kontaminaatio-termillä on asiayhteydestä riippuen mm. seuraavia merkityksiä:
biokemiassa mikrobien tai muiden eliöiden (esim. homeiden) leviäminen paikkoihin, johon niitä ei haluta, kuten steriileihin materiaaleihin tai elatusmaljoille
mikroelektroniikassa ei-toivottu lika
elinympäristön saastuminen
radioaktiivinen kontaminaatio: radioaktiivinen saaste, ei-toivottu radioaktiivinen aine pinnalla tai tilavuudessa
geenitekniikassa muunnellun geenin leviäminen luonnonpopulaatioon, sekä
kielitieteessä sanojen risteymää, kuten lusikka-haarukasta syntynyt luha.
Kontaktori

Kolmivaihekontaktori suurelle virralle
Kontaktori DIN-kiskoon
Kontaktori on suurikokoinen sähkömekaaninen kytkin, joka on sähköisesti ohjattava. Kontaktori on toiminnallisesti samanlainen kuin rele.
Releellä ja kontaktorilla on eroa yleensä vain kokoluokassa; kontaktorilla ohjattavat virrat ovat suurempia ja jännitteet korkeampia. Kontaktori on tarkoitettu kytkinlaitteeksi sähkölaitteen päävirtapiiriin, mutta rele ohjausvirtapiiriin.
Esimerkiksi muutaman ampeerin virran kestävää piirilevylle kiinnitettävää 12 voltin relettä kutsutaan nimenomaan releeksi, mutta esimerkiksi 5:n kilowatin sähkömoottoria ohjaavaa relettä kutsutaan kontaktoriksi.
Kontaktoreihin saa usein myös apukoskettimia, joilla voidaan ilmoittaa esimerkiksi ohjauslogiikalle tai käyttäjälle kontaktorin asennon vaihtumisesta. Suurin osa Suomessa myytävistä kontaktoreista on DIN-kiskoon sopivia.
Esimerkkejä releen ja kontaktorin yhteiskäytöstä

Käyttöpaneelin matalajännitekytkin ohjaa relettä, joka ohjaa kontaktoria, joka kytkee varsinaisen kuorman.
Lämpö- tai kuormarele kontaktorin yhteydessä ohjaa kontaktorin toimintaa.
Suojakontaktori koostuu kontaktorista ja lämpöreleestä.
Verkkokäskyvastaanottimessa eli tariffinohjauslaitteessa oleva relelähtö ohjaa relettä, joka ohjaa kontaktoria. Tällä kytkennällä voidaan käynnistää esimerkiksi lämminvesivaraaja tai lattialämmitys, kun yösähkö kytkeytyy päälle.
Aino Airamo

Aino Lyydia Airamo (7. syyskuuta 1883 Sortavala – 13. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Olli Solkio.
Aino Airamo kävi Sortavalan tyttökoulun ja Helsingin suomalaisen jatko-opiston. Hänet valittiin v. 1906 Impilahdelle perustetun Itä-Karjalan kansanopiston ensimmäiseksi johtajattareksi (apulaisjohtaja). Työskenneltyään opistossa 13 vuoden ajan aina vuoteen 1919 hän siirtyi kansakoulunopettajaksi Viipuriin ja myöhemmin Helsinkiin.
Teoksia

Isien teillä. Gummerus 1919 (nimimerkillä Olli Solkio)
Karjalaisia sotureita ja sota-ajan kuvia. Gummerus 1919 (nimimerkillä Olli Solkio)
Käännöksia

Ingeborg Vollquartz : Kaupungin rikkain perijätär, romaani. Gummerus 1919
Barbra Ring : Kaksi. Gummerus 1921
Barbra Ring : Mekastajat. Gummerus 1921
B. M. Croker : Sinä kesänä, romaani. Gummerus 1921
Barbra Ring : Kaksoiset ja muita mekastajia. Gummerus 1922
Barbra Ring : Se oikea. Gummerus 1923
Barbra Ring : Se rakkaus. Gummerus 1924
Barbra Ring : Vanhoissa kartanoissa. Gummerus 1924
Hans Rudolf Bartsch : Kotkan syöksy, romaani serbialaissodasta. Gummerus 1925
Eleanor H. Porter : Pollyanna : ”iloisen tytön” jatko. Gummerus 1925
Johan Bojer : Viimeinen viikinki. Gummerus 1925 (alkuteos Den siste vikingen)
Dmitri Merežkovski : Antikristus : Pietari Suuri ja hänen poikansa Aleksei, historiallinen romaani Venäjän suuruuden ajoilta, osat 1–2. Gummerus 1926
Bernhard Stokke : Yksin vartiopaikalla. WSOY 1938, 2. painos 1951, 3. painos 1957, 4. painos 1959 (norjankielinen alkuteos Den ensomme vaktpost)
Bertie Bergen : Salaperäinen osakeyhtiö. WSOY 1941, 2. painos 1954 (alkuteos Bolag U.P.A.)
Bernhard Stokke : Salaperäinen kivi. WSOY 1953, 2. painos 1960  (alkuteos Kampen om den sorte sten)
Koikeroinen

| Koikeroinen |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°43′28″N, 23°31′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Mälitynjärveen 
Järvinumero:  35.593.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,4 m 
Rantaviiva:  12,1272 km 
Pinta-ala:  0,761389 km² 
Tilavuus:  0,00240982 km³ 
Keskisyvyys:  3,17 m 
Suurin syvyys:  9,8 m 
Valuma-alue:  11 km² 
 fiKoikeroinen 
Koikeroinen  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Koikeroinen on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto

Järvi on varsin kapea ja mutkittelevan muotoinen. Se on paikoin jopa 400 metriä leveä, mutta siihen suhteutettuna pitkä. Välimatka Känsämäen lahdenperukan ja pohjoispäässä olevan Jaskaranlammin välillä on noin neljä kilometriä. Järveen laskee pääasiassa metsä- ja suo-ojia, joista kuusi on muita ojia isompia. Syväojan kautta laskee metsäjärvi Laihalammi vetensä Koikeroiseen etelästä. Järven pohjoispuolella sijaitsee laajahkoja suoalueita. Suurimmat järvenläheiset peltoalueet ovat Jaskaranlammin länsirannalla, Oinoonkulmalla ja Kyrönlahden suunnassa. Peltojen läpi laskee viisi ojaa, jotka ovat samalla Kakkurilammin, Hangasjärven ja Ahvenlammi. Veden laskennallinen viipymä järvessä on noin 300 vuorokautta. Koikeroinen laskee Jaskaranlammin kautta Mälitynjärveen. Näsijärven Kyrönlahteen on matkaa vain kilometrin, mutta se kuuluu eri valuma-alueeseen.
Järvi on kolmialtainen. Länsipäässä, missä sijaitsee myös laskuojan luusua, sijaitsee 30 metriä leveän kapeikon erottama Jaskaranlammi. Se on 550 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja 3,7 metriä syvä lahdenperä. Noin 500×500 metriä suuri Heponiemi jakaa muun osan järvestä kahdeksi osaksi. Osat yhdistyvät Heponiemeä kiertävän Viitaansalmessa, joka on vain pari metriä syvä. Läntisessä osassa on kaksi seitsemänmetristä syvännettä ja 500 metriä pitkä lahti, jossa sijaitsee Syväojansaari. Itäisen osan pääallas muodostuu yli 9 metriä syvästä Oinonlahdesta ja sen etelään työntyvästä jatkeesta, joiden yhteispituus on 1,5 kilometriä. Altaassa on kaksi 30 ja 50 metriä leveät saaret. Järven pää muodostuu omasta noin 600 metriä itään työntyvästä lahdesta.
Koikeroisen rannoilla sijaitsee melko runsaasti mökkejä ja kuusi maatilaa. Niille pääsee kantatieltä 65 käätymällä yhdystielle 2771.
Geologia

Järven lähiseutu oli jääkauden jälkeisessä sulamisvaiheessa mannerjäätikön reunan toiminnan näyttämönä, kun ilmaston kylmenemisen takia reuna alkoi uudelleen edetä kohti etelää ja työnsi samalla moreenipatjaa vanhempien kerrosten päälle muodostaen moreenimäkiä. Ne synnyttivät seudulle vedenjakajan Näsijärven suunnalle. Koikeroisen muodot ja sijainti vedenjakajan länsipuolella voidaan selittää näiden tapahtumien seurauksena.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1964, 1966, 1974, 1989, 2004 ja 2005. Vesi on ruskeaa ja sisältää runsaasti humusta. Suuresta humusmäärästä johtuu veden hyvin alhainen happamuudentaso. Talvella veden pH-luku lähentelee rapujen kannalta kriittistä tasoa 6,0. Kesäisin pH-luku kuitenkin nousee hieman, mikä viittaa siihen, että järven puskurikyky happamuutta vastaan vaihtelee välttävästä tyydyttävään. Ravinnepitoisuudet vaihtelevat niin, että ne ovat lievästi rehevien tai rehevien järvien tasolla. Ravinteita valuu järveen pelloilta ja asutuksen liepeiltä, joita on valuma-alueella runsaasti. Ravinnerikkaus mahdollistaa runsaan leväkasvuston esiintymisen. Vaikka ravinteita ja leviä esiintyy runsaasti, ovat järviveden happipitoisuudet kuitenkin olleet talvisin varsin korkeita. Alusvesien hapenkulutus on pintavesiä suurempaa ja kun järvet lämpökerrostuvat, pohjavesissä on todettu happikatoa. Järven sisäinen kuormitus ei happikadon seurauksena kuitenkaan ole vielä käynnistynyt. Koikeroinen soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Virkistyskäyttö

Vuonna 1992 määrättiin järvelle veneiden nopeusrajoitukseksi 10 kilometriä tunnissa.
Kristall Elektrostal

| Kristall Elektrostal |
| --- | --- |

Perustettu:  1949
Entiset nimet:  Himik Elektrostal (1949–1953) Klub K. Marxa (1953–1954) DK K. Marxa (1954–1956) Elektrostal (1956–1968) Kristall Elektrostal (1968–2000) Elemasš Elektrostal (2000–2003)
Kaupunki:  Elektrostal, Venäjä
Kotiareena:  LDS Kristall
– kapasiteetti:  3 500
Sarjataso:  Venäjän jääkiekkoliiga
Värit:                
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kristall Elektrostal (ven. Кристалл Электросталь) on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Elektrostalista, Moskovan alueelta. Seura pelaa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Venäjän jääkiekkoliigassa, sen läntisessä divisioonassa.
Historia

Kristall Elektrostal perustettiin vuonna 1949 nimellä Himik Elektrostal. Joukkue nousi kaksitoista kertaa Neuvostoliiton pääsarjaan, mutta putosi aina takaisin toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan ja välillä edelleen kolmannelle sarjatasolle Vtoraja Ligaan.
Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen Kristall Elektrostal pelasi 1994–1998 ja 1999–2000 Venäjän jääkiekon superliigassa. 2000-luvulla joukkue vakiinnutti paikkansa toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa. Kristall toimi KHL-joukkue HK MVD:n farmijoukkueena 2008–2010.
Vuonna 2009 Kristall putosi Venäjän kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Seura jatkoi Pervaja Ligan lopettamisen jälkeen Venäjän jääkiekkoliigassa.
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivut (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Kristall Elektrostal
Käännös suomeksi
Albin Ikonen

Albin Ikonen (18. joulukuuta 1884 Joroinen – 5. syyskuuta 1965 Kokemäki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Kuvanveistäjäurallaan Ikonen oli tunnettu erityisesti puuveistoksistaan. Hän veisti maalauksenomaisia reliefejä kansanomaiseen tyyliin, muun muassa Seitsemän veljestä ja Kotkan kaupungintaloon Tukinuittaja.
Teoksia

Tukinuittajat, puureliefi.  Kotkan kaupungintalo 1933
Aiheesta muualla

Ikosen suvun jälkeläistaulut
Puusta veistettyjä kansanlauluja, Suomen Kuvalehti, 26.01.1929, nro 4, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hongan vuolija, Seura, 12.05.1937, nro 19, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kontaktimuovi

Kontaktimuovi (myös kirjastomuovi) on läpinäkyvä tai kuvioitu muovikalvo, jonka toinen puoli on tarraliimapintainen. Sitä käytetään pintojen suojaamiseen tai koristamiseen. Liimapuolella on taustapaperi, joka irrotetaan päällystettäessä. Kontaktimuovia on saatavana rullissa tai arkkeina.
Kontaktimuovi suojaa esim. kirjan kansia kosteudelta, lialta, repeilyltä ja normaaleilta käytön jäljiltä. Kontaktimuovi, jota kutsutaan myös kirjamuoviksi pidentää kirjan käyttöikää ja mahdollistaa kirjojen kierrättämisen esimerkiksi koululaiselta toiselle.
Kontaktimuoveja on saatavilla monta eri laatua ja merkkiä. Suomessa kontaktimuoveja valmistaa mm. Pelloplast Oy.
Suomen kirjastoissa kirjojen päällystys kirkkaalla kontaktimuovilla on ollut vuosikymmeniä vakiokäytäntö kirjojen kestävyyden parantamiseksi, tieteellisiä kirjastoja lukuun ottamatta. Etenkin kirjastokäytössä kontaktimuovi pidentää kirjan käyttöikää. Silti vuonna 2019 ilmentäen kasvavaa muovikriittisyystrendiä Kuopion kaupunginkirjasto alkoi kokeilla muovituksesta luopumista, ja tulokset olivat alustavasti hyviä. Muovitusvaiheen poisjäännin myötä uutuuskirjat saadaan nopeammin lainattaviksi, ja muovituskustannukset voidaan käyttää uusien kirjojen ostamiseen. Koko Suomessa vuosittain poistetuista noin 2,5 miljoonasta kirjastokirjasta jää yhtä suuri määrä kansia, joita ei voi kierrättää muovin takia. Kirjojen sisälehdet kelpaavat paperinkeräykseen.
Aiheesta muualla

HS.fi 12.8.2012: Kirjastovirkailija neuvoo: Näin päällystät koulukirjan (video)
Suomalaista kontaktimuovia valmistaa Pelloplast Oy
Helsingin kaupunginkirjaston ohje kirjojen päällystämiseen (Arkistoitu – Internet Archive)
Albert Ketèlbey

Albert William Ketèlbey (9. elokuuta 1875 – 26. marraskuuta 1959) oli englantilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti.
Ketèlbey syntyi Birminghamissa, Englannissa George Ketelbeyn (sukunimi ilman aksenttia) ja Sarah Astonin lapsena. Hän oli naimisissa laulajatar Charlotte Siegenbergin (1871-1947) kanssa. Tämän kuoleman jälkeen hän avioitui Mabel Maud Pritchettin kanssa. Kummastakaan avioliitosta ei syntynyt lapsia.
Ketèlbey pääsi Lontoon Trinity College of Musiciin vuonna 1888, jossa hän opiskeli pianon- ja urkujensoittoa, käyrätorvea ja klarinettia. Hän toimi Wimbledonin Saint John’s Churchin urkurina vuosina 1891-1894 ja myöhemmin pääasiassa teatterikapellimestarina. Hän oli myös 1909 lähtien Columbia-yhtiön äänitysosaston johtaja.
Ketèlbey oli erittäin taitava soitinnuksessa, josta esimerkkinä 1915 julkaistu Luostarin puutarhassa -orkesteriteos. Se oli suuri yleisömenestys. Hän sävelsi orkesteriteosten lisäksi myös muun muassa erinomaisia pianokappaleita sekä koomisen oopperan. Hän käytti joissain sävellyksissä salanimeä.
Ketèlbey kuoli kotonaan Cowesissa vuonna 1959. Hänen sävellyksensä ovat jatkuvasti soitetuimpia ja toivotuimpia radio-ohjelmissa eri puolilla maailmaa.
Kauko Käyhkö levytti kappaleen Luostarin puutarhassa Kyllikki Solanterän sanoin vuonna 1961.
Kuuluisimpia sävellyksiä:
In a Monastery Garden - Luostarin puutarhassa (1915)
In a Persian Market - Persialaisella torilla (1920)
Bells across the meadows (1921)
Romantic Suite (1922)
In a Chinese Temple Garden – Kiinalaisessa puutarhassa (1925)
Koristekasvi

Petunioita
Koristekasvit ovat koristetarkoituksiin viljeltyjä kasveja. Avomaalla, esimerkiksi puu­tarhoissa ja puistoissa, viljellyt koriste­kasvit jaetaan yksi­vuotisiin koriste­kasveihin eli annuelleihin, moni­vuotisiin koriste­kasveihin eli perennoihin, koristepensaisiin ja koristepuihin. Omaksi ryhmäkseen voidaan erottaa myös syksyllä istutettavat sipulikukat, jotka kukkivat seuraavana keväänä tai alkukesällä. Sisätiloissa pidettäviä koriste­kasveja eli huonekasveja ovat ruukkukasvit ja leikko­kukat.
Suosittuja koristekasveja > Yksivuotisia

kehäkukka
tuoksuherne
Suosittuja koristekasveja > Monivuotisia

pionit
Suosittuja koristekasveja > Sipulikukkia

liljat
tulppaanit
hyasintti
Suosittuja koristekasveja > Koristepensaita

ruusut
syreenit
Kotsifóksen rotko

Kotsifóksen rotko
Kotsifóksen rotkoa.
| --- | --- |
Sijainti:  Ágios Vasíleios, Réthymno, Kreeta, Kreikka
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Φαράγγι Κοτσιφού
Tyyppi:  Kanjoni 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kotsifóksen rotko (kreik. Φαράγγι Κοτσιφού, Farángi Kotsifoú, myös Kotsyfóksen rotko, Φαράγγι Κοτσυφού, Farángi Kotsyfoú) on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Kreetan etelärannikolla Ágios Vasíleioksen kunnassa Réthymnon alueyksikössä.
Kotsifóksen rotkon suu.
Rotkon pituus on noin 1,8 kilometriä. Se kulkee lännenpuoleisen Kryonerítis-vuoren ja idänpuoleisen Kouroúpa-vuoren välissä. Rotkon eteläpää on Sellián ja Mýrthioksen kylien välillä ja pohjoispää Kánevoksen kylän kohdalla. Kapeimmillaan pohjoisosassaan rotkon leveys on noin kymmenen metriä. Alhaalla rotkossa kulkee talvisin virta, joka on muina aikoina kuiva. Rotkossa sijaitsee Pyhälle Nikolaokselle (Ágios Nikólaos) omistettu kappeli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kotsifóksen rotko Wikimedia Commonsissa
Aino Martikainen

Aino Martikainen (s. 22.5.2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Martikaisen kasvattajaseura on Järvenpään Palloseura. Hän on edustanut Kansallisessa Liigassa Tikkurilan Palloseuraa kaudesta 2018 alkaen. Hän on ennen kauden 2022 alkua pelannut Liigassa 71 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Kaudella 2020 TiPS saavutti SM-hopeaa ja pelasi myös Suomen Cupin loppuottelussa. Seuraavallakin kaudella tuloksena oli SM-hopeaa.
Kristallilasi

Kristallista tehty veistos Baccaratissa sijaitsevassa kristallimuseossa.
Kristallilasi eli kristalli on lasia, joka sisältää normaalin lasin piidioksidin (silikan, SiO2) lisäksi lyijymonoksidia (PbO). Kristallilasi on pehmeämpää kuin tavallinen lasi ja siten helpompaa hioa. Hiottavuuden ja suuren taitekertoimen ansiosta se soveltuu koristeellisten lasiesineiden valmistamiseen sekä linssien valmistukseen. Lyijykristalliksi lasia voidaan kutsua, jos lyijyoksidia on vähintään 24 painoprosenttia.
Lyijykristallille ja kristallilasille on määritetty normit:
Lyijykristalli: Tiheys ≥ 2,90, taitekerroin ≥ 1,545, PbO ≥ 24 %
Kristallilasi: Tiheys ≥ 2,45, taitekerroin ≥ 1,520, oksidien sinkkioksidi (ZnO), bariumoksidi (BaO), lyijymonoksidi (PbO) ja kaliumoksidi (K2O) yhteismäärä ≥ 10 %
Huolimatta materiaalin nimessä esiintyvästä sanasta kristalli, joka varsinaisesti tarkoittaa kidettä, kristallilasi on muiden lasilaatujen tavoin amorfista, eikä sillä ole kiderakennetta. Kristalli voi kuitenkin tarkoittaa kiteen muotoon hiottua lasia.
Kristallilasia alettiin valmistaa Italian Muranossa 1400-luvun puolivälissä. Tuolloin varhaisrenessanssin aikana otettiin uudelleen käyttöön roomalaisen ajan lasinvalmistustekniikat ja vaikutteita saatiin islamilaisissa maissa vallinneista lasinvalmistustavoista. Pian muranolaiset lasiesineiden tuntemus levisi Pohjoismaihin saakka. Muranon lasia myynyt kauppias George Ravenscroft kehitti venetsialaista vuorikristallia muistuttavan kristallilasityypin 1600-luvulla. 1600-luvun lopulla Böömin alueella tehtiin kristallilasia, jossa käytettiin lyijyn sijaan potaskasulatetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristallilasi Wikimedia Commonsissa
Aino Mättö

Aino Mättö (s. 1990 Järvenpää) on suomalainen elokuvatuottaja ja mediataiteilija. Mättö on työskennellyt erilaisten taide-, media ja elokuvatuotantojen parissa vuodesta 2012. Hän opiskeli Tampereen ammattikorkeakoulussa elokuvan ja television koulutusohjelmassa vuosina 2009–2015.
Aino Mättö on toiminut muun muassa Teräsvaari-dokumenttielokuvan tuottajana. Elokuva on ollut Suomessa vuonna 2016 Yleisö-Jussi-ehdokkaana sekä vuonna 2015 ehdolla CPH:DOX-festivaaleilla vuoden parhaaksi pohjoismaiseksi dokumenttielokuvaksi. Teräsvaari on ollut myös DocPoint 2016 -festivaalien ohjelmistossa, CAFF:ssa Soulissa Etelä-Koreassa ehdolla parhaaksi ulkomaiseksi dokumenttielokuvaksi sekä Seattlessa tammikuussa 2017 Nordic Lights Film Festivalin suomalaisten elokuvien kategoriassa. Elokuva sai maailman TV-ensi-iltansa keväällä 2017 Al Jazeera -kanavalla.
Aino Mättö debytoi dokumenttiohjaajana Jälkeläiset-dokumenttielokuvan parissa, joka valmistui keväällä 2017. Jälkeläiset kertoo Tuusulanjärven taiteilijayhteisöstä. Dokumenttien lisäksi Mättö on ohjannut, tuottanut ja leikannut lukuisia musiikkivideoita.
Elokuvien lisäksi Aino Mättö on työskennellyt lukuisissa teattereissa ääni- ja videosuunnittelijana. Hänen viimeisin äänisuunnittelunsa oli Svenska Teaternissa keväällä 2016, Stan Saanilan kirjoittamassa Bländad-näytelmässä.
Ailuk

| Ailuk |
| --- | --- |
 Ailuk satelliittikuvassa
Maantiede
Muut nimet:  Aelok
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  57
Suurin saari:  Ailuk
Pinta-ala:  5,36 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  339 (2011)
Ailuk on atolli Marshallinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Ratakin saariketjussa noin 72 kilometriä Wotjen atollista pohjoiseen.
Ailuk koostuu noin 57 saaresta. Niiden maapinta-ala yhteensä on 5,4 neliökilometriä. Atollin suurimmat saaret ovat Ajelep, Aliej, Ailuk, Alkilwe, Barorkan, Biken, Enejabrok, Enejelar, Kapen ja Marib.
Ailukilla on laguuni, jonka pinta-ala on 177 neliökilometriä. Atollin saarilla oli yhteensä 339 asukasta vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ailuk Wikimedia Commonsissa
Marshallinsaaret
Ailinginae
Ailinglaplap
Ailuk
Arno
Aur
Bikar
Bikini
Bokak
Ebon
Enewetak
Erikub
Jabat
Jaluit
Jemo
Kili
Kwajalein
Lae
Lib
Likiep
Majuro
Maloelap
Mejit
Mili
Nadikdik
Namorik
Namu
Rongelap
Rongerik
Toke
Ujae
Ujelang
Utirik
Wotho
Wotje
6. lokakuuta

6. lokakuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 279. päivä (280. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 86 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Pinja, Minttu
suomenruotsalainen kalenteri: Bruno
ortodoksinen kalenteri: Tuomas, Tuomo, Makari, Kari
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Ruigi
vanhemmissa kalentereissa: Bruuno, Esfillus, Eskillus, Jenny, Raikas, Raikko, Roine, Rosina, Steno
Tapahtumia

105 eaa. – Kimbrit ja teutonit löivät suuren roomalaisarmeijan Arausiossa (Orange). Taistelusta tuli pahin Rooman kärsimä katastrofi sitten Cannaen.
1600 – Varhaisin säilynyt ooppera Jacopo Perin Euridice sai ensi-iltansa Firenzessä.
1713 – Suuressa Pohjan sodassa Venäjä löi Ruotsin Kostianvirran taistelussa Pälkäneellä.
1889 – Thomas Edison näytti ensimmäisen elokuvansa.
1889 – Saksalainen Hans Meyer ja itävaltalainen Ludwig Purtscheller valloittivat ensimmäisinä Kilimanjaron huipun.
1908 – Itävalta-Unkari liitti itseensä Bosnian ja Hertsegovinan.
1927 – The Jazz Singer, ensimmäinen äänielokuva sai ensi-iltansa.
1939 – Viimeinen puolalainen kenraali Franciszek Kleeberg antautui saksalaisille neljä vuorokautta kestäneen taistelun jälkeen.
1955 – Ilmailu: United Airlinesin DC-4 syöksyi maahan Medicine Bow Peakissä Wyomingissa, 66 ihmistä sai surmansa.
1966 – LSD:n käyttö kiellettiin Yhdysvalloissa.
1973 – Jom kippur -sota alkoi.
1976 – Ilmailu: Cubana de Aviaciónin Douglas DC-8:ssa räjähti pommi pian noustuaan Bridgetownissa, Barbadoksella. Kone syöksyi lopulta mereen, 73 ihmistä sai surmansa.
1976 – Kiinan kansantasavallan uusi pääministeri Hua Guofeng määräsi niin kutsutun ”neljän koplan” ja heidän kumppaninsa pidätettäviksi, mikä päätti Kiinan kulttuurivallankumouksen.
1981 – Anwar Sadat salamurhattiin.
1987 – Ruotsalainen vakooja Stig Bergling ja hänen vaimonsa loikkasivat Suomen kautta Neuvostoliittoon. Tapaus aiheutti suuren kohun Suomessa ja Ruotsissa.
1994 – Kotkan käräjäoikeus tuomitsi kolme ihmistä surmanneen sotilaskarkuri Mika Murasen elinkaudeksi vankilaan ja lisäksi maksamaan 850 000 markan edestä korvauksia.
1995 – 51 Pegasilla Pegasuksen tähdistössä 47,9 valovuoden etäisyydellä Maasta havaittiin ensimmäisenä auringonkaltaisena tähtenä sitä kiertävä planeetta.
2000 – Jugoslavian presidentti Slobodan Milošević erosi virastaan.
2002 – Räjähdeainelastissa ollut vene törmäsi ranskalaiseen öljytankkeri Limburgiin Jemenin rannikolla aiheuttaen tulipalon ja öljyvuodon.
2010 – Instagram avattiin.