stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Josu Iriondo

Josu Iriondo (s. 19. joulukuuta 1938 Legazpi) on espanjalaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Sebastiánin hiippakuntaan 23. joulukuuta 1962 ja inkardinoitiin New Yorkin arkkihiippakuntaan Yhdysvaltoihin vuonna 1994.
Iriondo sai 30. lokakuuta 2001 nimityksen New Yorkin vihkipiispaksi ja Altonin titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward Michael Egan, jota avustivat Henry Joseph Mansell ja Robert Anthony Brucato. Iriondo jäi eläkkeelle 1. helmikuuta 2014.
Iriondo opiskeli Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa, ja hän on toiminut kirkon karismaattisen uudistusliikkeen johdossa.
Käännös suomeksi
Jantikovon piiri

Jantikovon piiri Tšuvassian kartalla.
Jantikovon piiri (ven. Янтиковский район, Jantikovski raion, tšuvassiksi Тăвай районӗ, Tăvai raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 524 neliökilometriä ja asukkaita on 17 900 henkeä (vuonna 2007).
Piiri sijaitsee Tšuvassian itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Urmaryn piiriin, idässä ja etelässä Tatarstaniin sekä lännessä Kanašin piiriin. Hallinnollinen keskus on Jantikovon kylä. Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Huomattavimat joet on Tatarstanin vastaisella rajalla virtaava Kubnja ja sen sivujoet Al, Uta ja Ineš. Pinta-alasta 23 % on metsää.
Jantikovosta on maantieyhteys Kanašiin ja Urmaryyn. Tasavallan pääkaupunkiin on piirikeskuksesta matkaa 104 kilometriä.
Väestöstä 90 % on tšuvasseja.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan, vihannesten ja humalan viljelyyn. Teollisuus on vähäistä. Jantikovossa on meijeri, leipomo, tiilitehdas, ompelimoita ym.
Piirin alueella toimii kolme kansanteatteria, kaksi kuoroa ja kaksi kotiseutumuseota. Paikallislehtenä ilmestyy tšuvassinkielinen Jal ĕçčenĕ.
Aiheesta muualla

Jantikovon piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)
Alatyr •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
Kanaš •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
Novotšeboksarsk •
Poretskoje •
Šemurša •
Šumerlja •
Šumerlja •
Tšeboksary •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Janten laki

Janten laki on tanskalais-norjalaisen kirjailijan Aksel Sandemosen satiirisessa teoksessa Pakolainen ylittää jälkensä (1933) esitetty ajatus, jonka mukaan kenenkään ei tule kuvitella, että on parempi kuin muut.
Janten lain säännöt:
Älä luule, että sinä olet jotain.
Älä luule, että olet yhtä hyvä kuin me.
Älä luule, että olet viisaampi kuin me.
Älä kuvittele, että olet parempi kuin me.
Älä luule, että tiedät enemmän kuin me.
Älä luule, että olet enemmän kuin me.
Älä luule, että sinä kelpaat johonkin.
Älä naura meille.
Älä luule, että kukaan välittää sinusta.
Älä luule, että voisit opettaa meille jotakin.
Sekä teoksesta tunnistettava yhdestoista sääntö:
Älä luule, että on jotain mitä emme jo tietäisi sinusta.
Janten laki on tarkoitettu kuvaamaan aikansa pikkukylän ilmapiiriä. Janten laki oli taiteilija Kalervo Palsan huoneentauluna ja sillä sanotaan olleen suuri vaikutus hänen tuotantoonsa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Jante redux. Viisi näkökulmaa Janten lakiin. Yle.fi.[vanhentunut linkki]
Jon Merrill

| Jon Merrill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1992 (ikä 32) Oklahoma City, Oklahoma
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Minnesota Wild
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  New Jersey Devils (NHL) Albany Devils (AHL)   Vegas Golden Knights (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)   Montreal Canadiens (NHL)
NHL-varaus:  38. varaus, 2010 New Jersey Devils
Jon Merrill (s. 3. helmikuuta 1992 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Minnesota Wildia.
Ura

Merrill edusti Michiganin yliopistoa vuodet 2010–2013. Maaliskuussa 2013 hän siirtyi NHL-seura New Jersey Devilsin farmijoukkueeseen Albany Devilsiin.
Heinäkuussa 2021 Merrill solmi vuoden ja arvoltaan 850,000 tuhannen dollarin sopimuksen Wildin kanssa.
Tammikuussa 2022 Merril teki Wildin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 3,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Jalmari Matisto

Jalmari Matisto (sukunimi vuoteen 1905 Mattsson; 5. maaliskuuta 1879 Humppila – 10. syyskuuta 1947) oli suomalainen Humppilassa asunut raittiuspuhuja ja -neuvoja, kansanperinteen kerääjä ja kotiseutuaiheista kirjoittanut kirjailija.
Elämä

Matiston vanhemmat olivat ratavartija Elias Mattsson ja Amalia Ronnila. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1907 raittiusopettajatutkinnon. Matisto toimi Raittiuden ystävien palveluksessa kiertävänä raittiusneuvojana ja raittiuspuhujana vuodesta 1907 alkaen. Hän piti yli 10 000 raittiusesitelmää eri puolilla Suomea ja perusti yli 100 raittiusseuraa, yli 300 toivonliittoa ja useita muita valistusjärjestöjä ja opintokerhoja. Matisto keräsi raittiusaiheisen kirjaston, joka sisälsi 2 200 kirjaa ja lahjoitti sen Raittiuden Ystäville Helsinkiin.
Matisto toimi Humppilassa kunnallislautakunnan esimiehenä 1918-1920, elintarvelautakunnan esimiehenä ja toimitusjohtajana 1918-1920 sekä suojeluskunnan sihteerinä ja kansliapäällikkönä 1918-1920. Hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä Humppilan eri järjestöissä.
Matisto alkoi kerätä lounaishämäläistä kansanperinnettä 1890-luvun lopulta alkaen ja hän aloitti museoesineiden keräämisen vuonna 1915. Vuoteen 1929 mennessä Matisto oli kerännyt kotitalossaan olleeseen museoonsa noin 600 esinettä ja lisäksi kirjoja ja rahoja. Vuonna 1939 hänen museossaan oli noin 3 500 esinettä ja lisäksi hänellä oli kokoelmissaan pari tuhatta vanhaa rahaa ja antiikkikirjasto.
Raittiusjärjestöjen yhteistoimikunta tuotti vuonna 1939 Matistosta lyhyen dokumenttielokuvan Jalmari Matisto: raittiustyöntekijä, kirjojen kerääjä, kotiseutututkija, museomies.
Teokset

Muistelmia tohtori A. E. Granfeltin toiminnasta ja vaikutuksesta Humppilassa. Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistyk-sen vuosikirja 3. 1927
Yleisömenestys raittiustyössä. Helsinki 1928
Menneitten aikojen merkkimiehiä Humppilassa : maanvilj. Albert Mikkola. Tekijä, Forssa 1930
Muuan aatteenmies puoluetaistelujen ajoilta : opettaja Eeri Mattilan elämänkerta [sic!]. Tekijä, Forssa 1930
Humppilan ensimmäinen ratavartija Elias Mattson. Forssa 1939
Evankelinen liike Humppilassa viime vuosisadalla ja sen esitaistelija Amalia Mattson. Kotiseutukuvauksia Lounais-Hämeestä 21. Tekijä, Forssa 1941
Rovasti K. V. Hurmerinnan muistolle. Tekijä, Forssa 1941
Humppilan suurin torppa ja sen viimeinen isäntä (Kalle Valta). Kotiseutukuvauksia Lounais-Hämeestä 22. Tekijä, Forssa 1942
Opettaja Iivari Järvelä 60-vuotias 20.8.1942. Tekijä, Forssa 1942
Elämää Etelä-Humppilan viimeisessä savupirtissä. Forssa 1943
Humppilan kirkkokansaa viime vuosisadan loppukymmenillä. Tekijä, Humppila 1945
Kirjallisuutta

Jalmari Matiston museo ja kirjasto Humppilassa ; kirjoittanut ja valokuvannut E. Aaltonen. Forssan kirjapaino, Forssa 1933
Em. Tamminen : Koulusta palattua : raittius-setä Jalmari Matiston juhlapäivänä 5.3.1929. 2. painos Forssa 1945
H. Salokannel : Sanan ja aatteen soturi : Jalmari Matiston elämäkerta. Lounaishämäläisiä merkkimiehiä 3. Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistys, Forssa 1945
Aiheesta muualla

Sosiaalinen puhdistus, Kansan Uutiset 30.1.2009
Matiston museo, Suomen Kuvalehti, 03.05.1930, nro 18, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jalmari Matisto ja hänen museonsa, Kansan kuvalehti, 07.10.1932, nro 41, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jalmari Matiston museo, Aamulehti, 11.03.1934, nro 68, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jalmari Matiston museo Humppilassa, Helsingin Sanomat, 16.04.1939, nro 101, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Isotakiainen

| Isotakiainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Takiaiset Arctium
Laji::  lappa
Kaksiosainen nimi
 Arctium lappa  L. 
Katso myös
   Isotakiainen Wikispeciesissä   Isotakiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isotakiaisen mykeröitä.
Isotakiaisen mykeröitä hedelmävaiheessa.
Isotakiainen (Arctium lappa) on suurikokoinen takiaisten suvun mykerökukkaiskasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Euroopassa. Laji on syömäkelpoinen ihmiselle, ja sitä käytetään mustajuuren tapaan ruokakasvina erityisesti Japanissa.
Ulkonäkö ja koko

Isotakiainen kasvaa 90–200 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa paljon seittitakiaista (Arctium tomentosum) ja molemmilla takiaisilla mykeröstö on rakenteeltaan huiskilomainen. Isotakiaisen kukkamykeröjen kehdot ovat lähes tai kokonaan karvattomia, väriltään kellanvihreät ja niiden kehtosuomut koukkukärkisiä. Kehto on kooltaan 2–2,5 x 3,5–4 cm. Isotakiaisen kukat ovat väriltään punaisia torvikukkia. Hedelmät ovat 6–7 millimetrin mittaisia pähkylöitä. Isotakiainen risteytyy helposti seittitakiaisen kanssa.
Isotakiainen Suomessa

Suomessa isotakiainen on harvinainen, vain etelässä kasvava laji. Se on muinaistulokas tai toisinaan uustulokas, jota tavataan vanhojen asuinseutujen pihoilla ja tienvarsilla.
Vihannestakiainen eli gobou

Isotakiaisen viljelymuunnos vihannestakiainen eli gobou (Arctium lappa var. edule) on takiaisesta jalostettu vihannes ja juures. Kiinassa se on tunnettu jo kauan ja Japanissa sitä on viljelty 900-luvulta saakka. Sitä on käytetty myös lääkekasvina. Vihannestakiainen sisältää paljon kuitua, mineraaleja ja B-vitamiineja. Juuret ovat pitkiä ja kapeita. Ulkomuodoltaan ja käytöltään se muistuttaa mustajuurta.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Isotakiainen (Arctium lappa)
Kasviatlas: Isotakiaisen (Arctium lappa) levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Isotakiainen (Arctium lappa)
Pohjolan kasvien pauloissa: Arctium lappa – isotakiainen
ITIS: Arctium lappa (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Arctium lappa (englanniksi)
Flora of China: Arctium lappa (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Arctium lappa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Johan Adler Salvius

| Johan Adler Salvius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1590
Kuollut: 24. elokuuta 1652 (61–62 vuotta)
Titteli:  vapaaherra, valtaneuvos
Muut tiedot
Koulutus: Uppsalan yliopisto
Johan Adler Salvius (synt. Johan Salvius; 1590 – 24. elokuuta 1652) oli ruotsalainen vapaaherra, valtaneuvos ja diplomaatti. Hän toimi Ruotsin edustajana Westfalenin rauhanneuvotteluissa.
Kuvia

Johan Adler Salviuksen hauta Tukholman Suurkirkossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Adler Salvius Wikimedia Commonsissa
Jenkki (sana)

Archibald Willardin tunnettu öljymaalaus Spirit of '76 (1875), joka tunnetaan yleisesti myös nimellä Yankee Doodle.
Jenkki (engl. Yankee [ˈjæŋki] tai Yank [ˈjæŋk]) on monimerkityksinen sana, jolla viitataan yhdysvaltalaisiin. Amerikanenglanninkielisissä yhteyksissä  se tarkoittaa ensisijaisesti Pohjois-Yhdysvaltojen, ennen kaikkea Uuden-Englannin asukkaita. Sanan alkuperä on epäselvä, mutta mahdolliseksi etymologiaksi on arveltu hollanninkielistä henkilönnimeä Janke, joka puolestaan on diminutiivimuoto nimestä Jan.
Sanalla jenkki on tarkoitettu ilmeisesti alun perin 1600-luvulla Pohjois-Amerikan hollantilaissiirtolaisia, mutta jo vuonna 1683 Uuden Amsterdamin hollantilaiset ovat käyttäneet sitä Connecticutin englantilaisista. Ainakin 1700-luvun puolivälistä eteenpäin jenkeiksi on kutsuttu nimenomaan Uuden-Englannin asukkaita: brittiläinen kenraali James Wolfe käytti sitä kirjeessään vuonna 1758 ilmaistessaan tyytymättömyyttä komentamiaan uusienglantilaisia joukkoja kohtaan, ja samoihin aikoihin brittisotilaiden kerrotaan niin ikään käyttäneen sanaa halventavasti bostonilaisista. Brittiläisessä kielenkäytössä se on esiintynyt halventavana yleisnimityksenä kaikille amerikkalaisille jo Yhdysvaltain vapaussodan (1775−1783) aikoihin.
Yhdysvalloissa jenkki on merkinnyt Etelävaltioiden asukkaiden vastakohtaa tiettävästi 1820-luvun lopulta alkaen. Yhdysvaltain sisällissodan (1861−1865) yhteydessä Unionin joukkoja nimitettiin Etelässä yleisesti "hiton jenkeiksi" (engl. damn Yankees). Ensimmäisen maailmansodan aikaan mennessä termin sävy oli muuttunut leikkimieliseksi, vaikka englannissa sitä pidetään yhä toisinaan halventavana.
Suomenkielisessä käytössä sana tunnetaan ensimmäisen kerran 1910-luvulla Stadin slangissa, johon se on lainattu luultavasti ruotsin kautta.
Janni

| Janni |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  12. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  mahdollisesti Johanna, Janika, Janita tms.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Janni on naisen etunimi, jonka alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Nimi mainitaan Pentti Lempiäisen kirjassa Suuri etunimikirja, jonka mukaan kantanimi on Johanna ja Janni-nimi on lyhennelmä muista Janni-alkuisista nimistä. Vuodesta 2015 lähtien Jannin nimipäivä on Suomessa ollut 12. huhtikuuta.
Pohjoismaista Janni-nimi esiintyy eniten Tanskassa. Statistics Denmark -sivuston mukaan Tanskassa on yli 4000 Janni-nimistä henkilöä (tiedot vuosilta 2006–2007). Ruotsin Statistiska Centralbyrån -sivuston mukaan Janni-nimisiä henkilöitä on Ruotsissa alle 300 (tiedot vuodelta 2008). Norjasta Janni-nimisiä löytyy alle 80 (Statistisk sentralbyrå, 2009). Koska nimeä esiintyy ylivoimaisesti eniten Tanskassa, Janni-nimi luokitellaan useimmiten tanskalaiseksi. Maailmanlaajuisesti nimi on harvinainen, ja Pohjoismaissakaan nimi ei ole yleinen, sillä edellä mainitut nimimäärät ovat hyvin pieniä maiden väkilukuihin nähden.
Suomessa nimi Janni on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 960 henkilölle. Heistä vain kymmenkunta on syntynyt ennen vuotta 1980.
Tunnettuja Janneja

Janni Arnth (s. 1986), tanskalainen jalkapalloilija
Janni Hussi (s. 1991), suomalainen fitnessmalli, liikunta-alan yrittäjä ja mediapersoona
Janni Mönkkönen (s. 1993), suomalainen jalkapalloilija
Janni Thomsen (s. 2000), tanskalainen jalkapalloilija.
Kuvitteellisia Janneja

Janni, toinen päähenkilöistä animaatiosarjassa Jessi ja Janni  - etevät etsiväkaksoset
Johanna Färber

Färber EM-kisoissa vuonna 2022.
Johanna Färber (s. 1. maaliskuuta 1998) on itävaltalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän on ollut boulderoinnin maailmancupin osakilpailuissa finaalissa useamman kerran. Vaikein hänen kiipeämänsä köysireitti on 8c-vaikeustasoinen.
Färber aloitti kiipeilyn seitsemänvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa kahdeksanvuotiaana.
Luettelo vuonna 1808 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1808 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

5. tammikuuta − Aleksei Grigorjevitš Orlov, venäläinen kreivi ja kenraali (s. 1737)
Helmikuu

1. helmikuuta − Maria Elisabet Öberg, suomalainen kehruumestaritar ja kehruun opettaja (n. 1734)
11. tai 12. helmikuuta − Erik Lencqvist, suomalainen kielitieteilijä ja pappi (s. 1719)
14. helmikuuta − John Dickinson, yhdysvaltalainen poliitikko ja Delawaren kuvernööri 1781−1783 ja Pennsylvanian kuvernööri 1782−1785 (s. 1732)
20. helmikuuta − Gerard Lake, brittiläinen kenraali (s. 1744)
Maaliskuu

3. maaliskuuta − Johann Christian Fabricius, tanskalainen entomologi, ekonomisti ja luonnonhistorian ja taloustieteen professori (s. 1745)
9. maaliskuuta − Joseph Bonomi (vanhempi) (synt. Giuseppi Bonomi), italialais-englantilainen arkkitehti (s. 1739)
13. maaliskuuta − Kristian VII, Tanskan ja Norjan kuningas 1766−1808 (s. 1749)
17. maaliskuuta − Carl Hindenburg, saksalainen matemaatikko ja fysiikan ja filosofian professori (s. 1741)
24. maaliskuuta − Johan Erik Bolinder, ruotsalainen miniatyyrimaalari (s. 1768)
30. maaliskuuta − Gustaf Fredrik Gyllenborg, ruotsalainen runoilija (s. 1731)
Huhtikuu

9. huhtikuuta − Erkki Jaakonpoika Haka, suomalainen metsästäjä ja Someron jahtivouti (s. 1746)
15. huhtikuuta − Hubert Robert, ranskalainen taidemaalari (s. 1733)
17. huhtikuuta − Ivan Starov, venäläinen arkkitehti (s. 1745)
Toukokuu

2. toukokuuta − Kristian Erik Lencqvist, suomalainen kielitieteilijä, historioitsija ja pappi (s. 1761)
5. toukokuuta − Pierre Jean Georges Cabanis, ranskalainen lääkäri, filosofi, poliitikko ja professori (s. 1757)
5. toukokuuta − David Gilly, saksalainen arkkitehti (s. 1748)
Kesäkuu

5. kesäkuuta − Christoph Gottfried Bardili, saksalainen filosofi (s. 1761)
10. kesäkuuta − Jean-Baptiste de Belloy-Morangle, ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali (s. 1709)
20. kesäkuuta − Anders Wilhelm Ramsay, suomalainen Vänrikki Stoolin tarinoissa kuvattu majuri (s. 1777)
23. kesäkuuta − Karl Henrik Klick, suomalainen majuri ja yksi Anjalan liiton johtohenkilöistä (s. 1753)
Heinäkuu

11. heinäkuuta − Bror Schöneman, suomalainen varusmestari ja vänrikki (s. 1781)
14. heinäkuuta − Carl Gustaf Ramsay, suomalainen Vänrikki Stoolin tarinoissa kuvattu luutnantti ja matkakirjailija (s. 1783)
23. heinäkuuta − Domingo Collantes, espanjalainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1746)
23. heinäkuuta − Jacob Johann von Sievers, venäläinen valtiomies, Novgorodin kuvernööri 1764−1781 ja suurlähettiläs (s. 1731)
26. heinäkuuta − Artemi Vedel, ukrainalainen säveltäjä (s. 1767)
28. tai 29. heinäkuuta − Selim III, Osmanien valtakunnan sulttaani 1789−1807 (s. 1761)
Elokuu

13. elokuuta − Étienne Pierre Ventenat, ranskalainen kasvitieteilijä (s. 1757)
19. elokuuta − Fredrik af Chapman, ruotsalainen laivanrakentaja ja amiraali (s. 1721)
Syyskuu

13. syyskuuta − Saverio Bettinelli, italialainen runoilija ja jesuiitta (s. 1718)
27. syyskuuta − Wilhelm von Schwerin, ruotsalainen kreivi ja Vänrikki Stoolin tarinoissa kuvattu aliluutnantti (s. 1792)
Lokakuu

1. lokakuuta − Carl Gotthard Langhans, preussilainen arkkitehti (s. 1732)
1. lokakuuta − Thomas Thorild, ruotsalainen filosofi ja kirjailija (s. 1759)
17. lokakuuta − Otto Fredrik Wetterhoff, suomalainen eversti (s. 1755)
27. lokakuuta − Mihail Dolgorukov, venäläinen Pyhän Yrjön ritari ja kenraalimajuri (s. 1780)
27. lokakuuta − Jakob Henrik Zidén, suomalainen Vänrikki Stoolin tarinoissa kuvattu luutnantti (s. 1785)
Marraskuu

4. marraskuuta − Melchiorre Cesarotti, italialainen kielitieteilijä, runoilija ja kielenkääntäjä (s. 1730)
10. marraskuuta − Guy Carleton, brittiläinen kenraali, siirtomaajohtaja ja Quebecin kenraalikuvernööri 1768−1778 ja 1785−1795 ja varakuvernööri 1766−1768 (s. 1724)
15., 16. tai 17. marraskuuta − Mustafa IV, Osmanien valtakunnan sulttaani 1807−1808 (s. 1779)
15. marraskuuta − Gabriel Wallenius, suomalainen kruununvouti ja talousmies (s. 1725)
26. marraskuuta − Erik Grape, ruotsalainen pappi ja ornitologi (s. 1755)
Joulukuu

5. joulukuuta − Gabriel Gamaliel Rislacki, suomalainen lääkäri ja ornitologi (s. 1765)
11. joulukuuta − Jacob Lundh, suomalainen liikemies ja lasitehtailija (s. 1737)
17. joulukuuta − Kaapo Hakola, suomalainen kirkonrakentaja (s. 1753)
20. joulukuuta − Erik Ferling, suomalais-ruotsalainen säveltäjä ja viulisti (s. 1733)
25. joulukuuta − Jacob Rijf, suomalainen kirkonrakentaja, arkkitehti ja rakennusmestari (s. 1753)
27. joulukuuta − Johan Fredrik Carpelan, suomalainen majuri, vapaaherra ja Oulun läänin maaherra 1785−1800 (s. 1745)
Tuntematon päivämäärä

Carl Johan Spoof, suomalainen aliupseeri ja partionjohtaja (s. 1773)
Simon Weck, suomalais-ruotsalainen rakuuna (s. 1762)
Isak Julin

Isak Julin
Isak Julin (19. joulukuuta 1879 Jämsä – 29. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja liikemies, joka vaikutti Tampereella ja Forssassa.
Elämä ja ura

Jämsän Partalan kylän Valjasmäen tilalta kotoisin olleen Julinin vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Julin ja Ida Maria Syväjärvi. Isak kävi kansakoulun ja muutti sitten 15-vuotiaana Tampereelle. Hän työskenteli kauppa-apulaisena ja konttoristina, kunnes aloitti oman yritystoimintansa vuonna 1898. Julin perusti 1900-luvun alussa Tampereelle useita yrityksiä: kustannusliikkeen 1898, paperitavarain vähittäiskaupan 1901 ja tukkukaupan 1902, kirjansitomon 1905, kirjapainon 1906 ja paperipussitehtaan 1909. Julin rakennutti myös vuonna 1911 Petit-nimisen 373-paikkaisen elokuvateatterin Hämeenkatu 31:een. Kirjankustantamossaan Julin julkaisi lähinnä viihdekirjallisuutta, osittain muilta ostettujen teosten tittelipainoksia. Julinin omat julkaisut olivat "helppohintaisia", eikä niillä ollut korkeita kirjallisia tavoitteita. Muualta ostetun varastokirjallisuuden mukana tuli laajempia angloamerikkalaisten teosten suomennoksia, kuten Joseph Holt Ingrahamin, Jack Londonin, Upton Sinclairin, Mark Twainin ja Thomas W. Lawsonin romaanit, yksi kultakin..
Julin johti näitä yrityksiään vuoteen 1918 saakka, jolloin hän myi ne vuoden lopulla ja tämän jälkeen hän toimi Tampereen Osake-Pankin pääjohtajana 1920–1924 ja Oy Forssa Ab:n (Forssan puuvillatehdas) toimitusjohtajana 1924–1934. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1929. Julin jäi eläkkeelle 1934 heikentyneen terveyden vuoksi ja hän vietti loppuvuotensa Helsingissä. Julin myi huhtikuussa 1934 omistamansa Oy Forssa Ab:n osake-enemmistön Finlaysonille ja erosi 1. heinäkuuta 1934 alkaen Oy Forssa Ab:n toimitusjohtajan paikalta.
Politiikka ja heimosodat

Julin oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1916–1922 ja 1924 ja toimi sen varapuheenjohtajana 1921–1922. Hän oli heimosotiin kuuluneen Aunuksen retken aikana Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan jäsenenä sekä Suomen hallituksen luottamusmiehenä Aunuksessa.
Muuta

Julin pystytti 1929 Keuruulle Herpmanin poikien muistomerkin. Hän oli naimisissa Ida Rauha Gröndahlin kanssa vuodesta 1900 lähtien.
Jousitrio

Jousitrio on kolmelle jousisoittimelle sävelletty teos. Nimitystä käytetään myös kolmesta jousisoittajasta koostuvasta yhtyeestä. Kokoonpano koostuu yleensä viulusta, alttoviulusta ja sellosta.
Josef Dessauer

Josef Dessauer
Joseph eli Josef Dessauer (28. toukokuuta 1798 Praha – 8. heinäkuuta 1876 Mödling) oli böömiläinen säveltäjä ja pianisti.
Dessauer suoritti kauppaopinnot ja opiskeli lisäksi pianonsoittoa Bedřich Diviš Weberin sekä sävellystä ja musiikin teoriaa Václav Tomášekin johdolla. Hän muutti Wieniin perheensä kanssa viimeistään vuonna 1817. Vuosina 1822–1825 hän oli Italiassa (Milano, Rooma, Napoli). Isänsä kuoltua vuonna 1825 Dessauer palasi Wieniin. Vuosina 1831–1835 hän matkusti Italiassa, Ranskassa ja Englannissa. Tämän jälkeen hän asui Prahassa ja sitten vuodesta 1837 Wienissä, mutta palasi vielä Ranskaan vuosina 1840–1843.
Dessauer saavutti suosiota etenkin säveltämillään lauluilla. Hän sävelsi myös oopperoita. Hänen ystävänsä Frédéric Chopin omisti hänelle opuksen 26 poloneesinsa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Johanna Elsig

Johanna Elsig
Johanna Elsig (s. 1. marraskuuta 1992) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 12 maaottelua. Hän esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa huhtikuussa 2017 Kanadaa vastaan. Elsig kuului MM-kilpailuissa 2019 Saksan joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.
Elsig on seuratasolla edustanut kotimaassaan Bayer Leverkusenia vuosina 2010–2012 ja Turbine Potsdamia vuodesta 2012.