Lineaari-A-kirjoitus
Kieli ja tulkinnat

Lineaari-A:lla kirjoitettua kieltä ei ole kyetty luotettavasti yhdistämään mihinkään tunnettuun kieleen. Tutkijat ovat esittäneet useita teorioita kielestä ja sen sukulaisuudesta tunnettuihin kieliin. Oletettua kieltä kutsutaan minolaiseksi kieleksi.
Tekstejä pyritään useimmiten tulkitsemaan vertaamalla niitä lineaari-B:hen sillä oletuksella, että yhteisten merkkien äännearvo olisi säilynyt samana tai muuttunut vain vähän. Tätä kautta osalle merkeistä on kehitetty transkriptiot. Ne esitetään tutkimuksessa yleensä isoilla kirjaimilla kirjoitettuna (esim. A-KA-RU), siinä missä lineaari-B:stä tehdyt transkriptiot esitetään pienillä kirjaimilla kirjoitettuna (esim. a-ka-re-u). Jotkut tutkijat ovat myös pyrkineet päättelemään merkeistä, mitä ne esittävät, ja edelleen, mitä äännettä ne voisivat näin vastata. Toiset tutkijat taas ovat pyrkineet hahmottamaan tunnistettavia sanoja, joita voisi verrata tunnettuihin kieliin. Kielessä voi kuitenkin olla lainasanoja, jotka eivät todista kielten sukulaisuudesta. Kaikilla näillä menetelmillä tunnetuista lineaari-A-teksteistä tehdyillä transkriptioilla muodostuu kuitenkin pääasiassa sanoja, joita ei kyetä suoraan yhdistämään mihinkään tunnettuun kieleen.
Kielen on ehdotettu olevan muun muassa seemiläinen kieli (mm. foinikian sukuinen kieli); indoeurooppalainen kieli, kuten anatolialainen (mm. heetin ja luuvin sukuinen kieli) tai indoiranilainen kieli (mm. sanskritin sukuinen kieli); tai tyrheninen kieli (mm. etruskin sukuinen kieli). Yleensä katsotaan, ettei kieli ole missään tapauksessa kreikkaa, niin kuin lineaari-B:llä kirjoitettu kieli, mutta jotkut tutkijat ovat kuitenkin esittäneet sen olevan jonkinlaista proto-kreikkaa.
Kielen on esitetty olevan indoeurooppalainen kieli sillä perusteella, että siinä on joidenkin tutkijoiden (mm. Gareth Owens) mukaan havaittavissa merkkejä tähän viittaavista substantiivien ja verbien päätteistä sekä suvuista. Anatolialaiseksi kieleksi, kuten luuviksi, kieltä on ehdotettu erityisesti sillä perusteella, että Kreeta on saatettu asuttaa neoliittisella kaudella juuri Anatoliasta käsin. Tästä ei ole kuitenkaan todisteita, eikä heettiläisten ja kreetalaisten välillä tunneta muutenkaan merkittäviä yhteyksiä.
Kielen on esitetty olevan seemiläinen kieli, kuten esimerkiksi sukua foinikian varhaiselle muodolle, muun muassa sillä perusteella, että edellä mainitussa kirjanpitoa sisältävässä lineaari-A-taulussa HT 13 esiintyy viimeisenä (kun merkit tulkitaan lineaari-B-ääntämisen mukaisesti) sana KU-RO sekä luku, joka vaikuttaisi olevan summa taulussa aiemmin luetelluista luvuista. Tämän perusteella KU-RO voisi tarkoittaa sanaa ”yhteensä”, mikä vastaa läntisiä seemiläisiä kieliä, joissa vastaava sana on kr. Yhden sanan perusteella tulkintaa ei voi kuitenkaan todistaa, sillä kyseessä voi olla myös lainasana tai sattumaa. Lisäksi on esitetty, että KU-RO voisi olla myös indoeurooppalaista alkuperää. Toisekseen lineaari-A:ssa vaikuttaa esiintyvän erityisiä vokaalimerkkejä, mikä ei sovi yhteen sen kanssa, että kyseessä olisi seemiläinen kieli. Joka tapauksessa KU-RO on yksi harvoista lineaari-A:n sanoista, jonka merkitys tiedetään lähes varmasti.
Nykyisin kielen katsotaan usein olevan mahdollisesti tyrheninen kieli eli sukua etruskille, reetille ja lemnokselle. Näin se kuuluisi indoeurooppalaisten saapumista edeltäneisiin eurooppalaisiin kieliin. Myöskään tätä teoriaa ei ole kuitenkaan pystytty todistamaan.
Muita mahdollisesti tunnistettuja sanoja ovat I-DA-MA-TE (mahdollisesti ”Demeterille”), DU-PU2-RE (”herra/valtias”), KI-KI-NA (”viikuna”), MA-RU (”villa”, kreikassa mahdollisesti lainasanana mallos), PU-KO (”pronssi”) ja TA-JA (”viisi”). Lisäksi teksteistä voidaan mahdollisesti erottaa erilaisia paikannimiä, kuten DI-KI-TE (Diktevuori), I-DA (Idavuori), I-TI-NI-SA (Itanos), PA-I-TO (Faistos) ja TU-RI-SA (Tylissos).