stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tri. N. Gin

| Tri>  N. Gin |
| --- | --- |
Pelisarja:  Crash Bandicoot
Ensimmäinen peli:  Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back
Luoja:  Naughty Dog
Ääninäyttelijä  (englanti):  Brendan O'Brian (1997–1999) Corey Burton (2001, 2017–) Quinton Flynn (2003–04) Nolan North (2005–2008)
Ääninäyttelijä (suomi):  Petri Hanttu (Crash of the Titans, Crash: Mind over Mutant)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Tri. N. Gin on videopelihahmo ja toissijainen vihollinen Crash Bandicoot -pelisarjassa.
Tri. N. Gin on kyborgi, joka on ammatiltaan puolustusteollisuusfyysikko. Hän toimii pelisarjassa usein eräänä päävastuksista. Hän on Tri. Neo Cortexin oikea käsi ja uskollinen apuri (korvaten Tri. Nitrus Brion), sekä auttaa häntä luomaan monia aseita ja muita epämiellyttäviä välineitä (vaikka hän työskenteli ilman Cortexia Crash Twinsanityssä). Hänen persoonallisuutensa ja ulkoasunsa pohjautuvat tyypilliseen häiriintyneen kätyrin stereotypiaan.
Mielikuva ja luominen

Jason Rubinia pidetään tri. N. Ginin keksijänä. Tri. N. Ginillä on päässään toimiva ohjus, joka aktivoituessaan aiheuttaa hänelle päänsärkyä. Myös Jason Rubin kärsi kroonisesta päänsärystä. N. Ginin nimi on sanaleikki sanasta "engine", joka tarkoittaa englanniksi moottoria, viitaten hänen fyysikon työhönsä.
Mielikuva ja luominen > Ääninäyttelijä

Naughty Dog -kaudella N. Ginin ääntä on kuvailtu jossakin määrin nasaaliseksi. Ääni on digitaalisesti muunneltu sisällyttämään toinen, kimeä ääni, joka kaikuu hänen tavallisessa puheessaan, antaen äänelle robottimaisen vaikutelman. Tällä kaudella hänen ääninäyttelijänään toimi Brendan O'Brien, joka ääninäytteli myös toisia sarjan henkilöitä Naughty Dog -kaudella. Crash Bandicoot: The Wrath of Cortexissa N. Giniä ääninäytteli Corey Burton (joka toimi myös N. Tropyn äänenä samaisessa pelissä), jolloin robottimaista efektiä hänen äänessään ei ollut. N. Giniä ääninäytteli Quinton Flynn Crash Nitro Kartissa ja Crash Twinsanityssä. Jälleen kerran, robottimainen efekti hänen äänessään on läsnä, mutta huomattavasti vaimeampana kuin aikaisemmin. Nolan North ääninäytteli N. Giniä peleissä Crash Tag Team Racing ja Crash of the Titans. Kazuhiro Nakata dubbasi japaniksi hänen äänensä Crash Bandicoot 2:sta Crash Twinsanityyn ja Mitsuru Ogata (joka myös dubbasi japaniksi Nitrus Brion äänen samaisessa sarjassa) dubbasi hänen äänensä japaniksi Tag Team Racingissä.
Hahmo > Luonne

N. Gin tottelee Tri. Neo Cortexin jokaista käskyä kyselemättä, toisin kuin esimerkiksi Tiny Tiger, Koala Kong ja Dingodile. N. Gin toimii Cortexin oikeana kätenä, korvaten Tri. Nitrus Brion ensimmäisen Crash-pelin jälkeen. Nitrus Brion tapaan N. Gin ei ole yhtä impulsiivinen kuin Cortex tai Uka Uka. Hän harkitsee toimintaansa ennen siihen ryhtymistä. Tämä johtaa usein kiistoihin Cortexin kanssa, kuten näytetään pelien Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back ja Crash Bandicoot: The Wrath of Cortex alkuvideoissa, joissa jälkimmäisessä hän pohtii, onko Crash Bandicoot liian voimakas heidän päihitettäväkseen. Tri. Neo Cortex ottaa kuitenkin välillä N. Ginin ehdotukset harkintaan.
N. Ginin käytös muuttuu häiriintyneemmäksi Crash Nitro Kartissa ja Crash Twinsanityssä, joka ilmenee helposti alkavana kikattamisena. Crash Twinsanityn poistetussa kohtauksessa on viittauksia siihen, että hän olisi jonkinasteisesti ihastunut Crashin siskoon, Cocoon. Kohtauksessa Cortex naamioi itsensä Cocoksi, ja joutuu N. Ginin kidnappaamaksi. Mitään viittausta tähän ihastumiseen ei kuitenkaan näytetä Twinsanityn lopullisessa versiossa. Crash Tag Team Racingissa, Tri. N. Gin kuvataan masokistiseksi, itsetuhoiseksi ja naishulluksi, joka alkaa helposti huutaa, nyyhkyttää ja kikattaa. N. Gin myös alkaa tehdä aseita tarkoitukseen epätyypillisistä tavaroista, kuten pörröisistä tohveleista. Pelin eräässä vaiheessa hän pyytää Crashia ostamaan hänelle balettiasun, jotta hän tuntisi itsensä kauniiksi. Crash of the Titanssissa selviää epäsuorasti, että N. Ginillä on George-niminen veli.
Hahmo > Ulkonäkö

Tri. N. Gin on tanakka, punahiuksinen (mustat hiukset Crash Tag Team Racingissä ja tummansiniset Crash of the Titans -pelissä) kyborgi, jolla on jäljellä vain puolet hänen oikeista kasvoistaan. Hänellä on samanlainen asu kuin Cortexilla. Lisäksi hänellä on lukuisa määrä pultteja joka puolella takkiaan. Hänen silmäänpistävin ominaisuutensa on iso ohjus, joka törröttää hänen päänsä oikealta puolelta. Ohjusonnettomuuden jälkeen N. Gin muunsi sen ylläpitojärjestelmäksi, joka muutti melkein puolet hänen kasvoistaan metalliksi. Ohjus on yhä toimiva. Sen luultiin aktivoituvan vain kun N. Gin on vihainen tai stressaantunut, mutta kuten Tag Team Racingissa paljastettiin, hän voi aktivoida ohjuksen tahdon voimalla, useimmiten tasapainottamaan hänen ajokkiansa Tag Team Racingissa. Silmä hänen ei-mekaanisella puolella päätään on jotenkuten pieni, mutta hänen toinen silmä on suurehko, pyöreä ja siinä on pieni pupilli (mutta Nitro Kartissa, hänen mekaanisen puolensa silmä oli musta, jossa oli punainen pupilli). N. Gin on hieman lyhyempi kuin Cortex, mutta Tag Team Racingissa hän on yhtä pitkä kuin Cortex. Samaisessa pelissä, N. Ginin iho on harmahtava, toisin kuin vaaleanpunainen/keltasävyinen kuten aiemmissa peleissä. Crash of the Titans -pelissä N. Ginin iho ja hiukset ovat sinertäviä ja silmä hänen mekaanisella puolellaan on suurempi. Lukuun ottamatta edellä mainittuja erilaisuuksia N. Gin näyttää samalta kuin aiemmissa peleissä. Twinsanity -pelissä Ginillä oli vihreä iho.
Kun Tri. N. Gin oli lapsena Academy of Evilissä, hänellä oli päähän juuttunut paperilennokki. Tämä ennakoi ohjusta, joka jäi hänen päähänsä myöhemmin, kuten paljastettiin lukitussa konseptikuvaekstrassa Crash Twinsanityssa.
Hahmo > Historia

Niin kuin muiden sarjan hahmojen kanssa, N. Ginin tarkkaa ikää on vaikea määritellä. Lukitussa konseptikuvaekstrassa Crash Twinsanityssä N. Ginin näytetään käyvän samaa koulua kuin Neo Cortex ja Nitrus Brio, joten hänen ikänsä saattaa olla sama kuin Cortexin ja Nitrus Brion. N. Ginin Peter Lorre-aksentti ja polkkateema Crash of the Titans -pelissä vihjaa, että hänellä saattaisi olla itävaltalaiset sukujuuret, vaikka mitään todisteita tästä ei ole muissa sarjan peleissä. Ennen liittoutumistaan Tri. Neo Cortexin kanssa hän oli tunnettu fyysikko puolustusteollisuudessa, Budjettileikkauksen vuoksi yksi hänen ohjusprojekteistaan meni pieleen, minkä vuoksi yksi ohjuksista jäi hänen päähänsä. Sen jälkeen hän stabilisoi ohjuksen ja tuli yhdeksi Cortexin kätyreistä vuosi ensimmäisen Crash Bandicoot -pelin tapahtumien jälkeen.
Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Backissä samalla kun hän auttoi Cortexia ymmärtämään mestarikristallin voimia, N. Gin paljasti että 25 orjakristallia tarvitaan mestarikristallin lisäksi käyttämään sen voimaa ihmiskunnan orjuuttamiseksi. Kun Cortex sai Crashin tuomaan kristallit hänelle, Tri. N. Gin yritti ottaa ne toiseksi viimeisenä pomona pelissä. Kuitenkin, N. Ginin robotin heikkona kohtina toimivat aseet rikkoutuivat kun Crash tuhosi ne Wumpa-hedelmillä, saaden robotin rikkoutumaan ja räjähtämään, jättäen N. Ginin leijumaan avaruuteen. Jotenkin hän pääsi Cortexin avaruusasemalle ennen viimeistä pomotaistoa, kuten Cortex kertoi ennen hänen taistelua.
Crash Bandicoot 3: Warpedissa N. Gin palasi toiseksi viimeiseksi pomoksi. Uka-Ukan ja Cortexin käskyjen alaisena  hänet oli lähetetty tuhoamaan Bandicootit hänen uudella kaksivaiheisella robotilla, joka aluksi on panssarin peitossa. Kun kaikki panssarin aseet on tuhottu, panssari muuttuu taistelualukseksi jossa on suuret laukaisualustat. Taistelun jälkeen N. Gin jää taas leijumaan avaruuteen.
Hahmo > Historia > Alkuperäinen jatkumo

The Wrath of Cortexissa N. Gin on osallistunut Uka-Ukan tapaamiseen, ja kertoo Crunch Bandicootin, Cortexin uuden superaseen, salaisuuden. Pelin loppuajan hän on esteenä joissakin tasoissa.
Crash Twinsanityssä, N. Gin on ensimmäisessä pomona, ohjaten Mecha-Bandicootia tavoitteena tuhota Crash. Kun kaikki sen aseet on tuhottu, se iskee maahan reiän ja putoaa rotkoon. Myöhemmin N. Gin nähdään oman taistelualuksensa kapteenina. Pian sen jälkeen hän yrittää tuhota Crashin jälleen ohjuksilla, välillä heittäen TNT-laatikon. Pian sen jälkeen areena tuhoutuu, aiheuttaen sen että N. Gin lentää TNT-laatikkokasaan, josta taas aiheutuu suuri räjähdys joka upottaa taistelualuksen. Viimeiseksi hänet nähdään liittoutuneena N. Tropyn ja N. Brion kanssa, yrittäen varastaa Pahiskaksosten aarteet. Mutta Spyro ajaa heidät pois.
N. Gin ilmestyy jälleen pomovastuksena Crash of the Titans -pelissä. Hänellä on armeija Tuomiapinoiksi kutsuttuja palvelijoita, joilla kaikilla on pieni ohjus kiinni päässään, kuten N. Ginillä. Crash: Mind over Mutant -pelissä Cortex oli jättänyt N. Ginin tarkkailemaan Crashin toimia. Tällä kertaa N. Ginin kätyreinä toimivat Rotnikot, jotka olivat edellisessä pelissä Cortexin omia kätyreitä.
Hahmo > Historia > Uusi jatkumo

Crash Bandicoot 4: It’s About Timessa Cortexin ja N. Tropyn palattua toisesta ulottuvuudesta ja rakennettua kvanttirepeämiä avaava generaattori multiversumin valloittamiseksi, heavy metal -musiikista inspiroitunut N. Gin pyrki rakentamaan Cortexille uutta armeijaa romumetallista, jota löytyi radioaktiivisesta autiomaasta vuodesta 2084. Kun Crash Bandicoot, Coco Bandicoot ja kvanttinaamioihin kuuluva Lani-Loli saapuivat etsimään toista kvanttinaamiota, Akanoa, N. Gin oli löytänyt Akanon ensin ja tehnyt tästä voimanlähteen uuteen robottiinsa nimeltä W.O.M.P. (Weapon of Mass Percussion), joka käyttää rumpujen ja kaiuttimien näköisiä laitteita ampuakseen valoa hohtavia energiakiekkoja. Pyöräyttämällä N. Ginin kätyreitä kaiuttimia päin, Crash tai Coco voi tuhota ne ja sitten päästä hyppäämään rumpujen päälle pyöräyttämään aseen heikkoa kohtaa. N. Gin häviää, mutta Akano päätyy vahingossa kvanttirepeämään kautta Salty Wharfin ulottuvuuteen, vuoteen 1717. Pelin epilogissa N. Gin oli eronnut Cortexin palveluksesta ja vaihtanut heavy metalin jazz-musiikkiin.
Hahmo > Muissa peleissä

N. Gin on ohjattava hahmo kaikissa Crash ajopeleissä ja hänen autonsa on usein paras kiihtyvyydessä. Crash Nitro Kartissa hän on yksi Cortexin joukkueen ajajista, jonka ajajat ohjaavat punaisia ajokkeja. Eräässä vaiheessa hän miettii cyberneettisten haiden tekemistä uusiksi kätyreiksi Nashia vastaan ajon jälkeen. Crash Tag Team Racingissä, hän saa vakuutettua Cortexia auttamaan Von Cluthia kadonneiden voimajalokivien etsinnässä, jotta hän voisi käyttää Von Cluthin huvipuistoa uutena tukikohtana (vaikka Cortex myöhemmin väittää että hän keksi tämän idean itse).
N. Gin tekee cameo-roolin kahdessa juhlapelissä, ollen esteenä Ballistix-lajin tasossa "N. Ballism" Crash Bashissa ja näkymällä "Silhoutte Quiz" -minipelissä Crash Boom Bang!:ssä.
Crash Bandicoot: XS -pelissä, N. Gin on toinen pomo tässä pelissä, taistellen korkeuksissa samankaltaisella aluksella kuten Warped-pelissä. Myöhemmin hän yhdistyy Tri. Neo Cortexin, Tinyn ja Dingodilen kanssa, tullen Mega-Mix -nimiseksi hirviöksi. Sen jälkeen kun Mega-Mix jahtasi Crashia avaruus asemalla, Mega-Mix jäi avaruus asemalle, joka räjähti heidän jääden sinne.
Japanin Grand Prix 1992

|  Japanin Grand Prix 1992  |
| --- | --- |
 15. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1992. 

Päivämäärä:  25. lokakuuta 1992
Sijainti:  Suzuka, Mie, Japani
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  5,864 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 310,792 km
Sää:  aurinkoinen, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.37,360
Palkintokoroke
Voittaja:   Riccardo Patrese   (Williams-Renault)
Toinen:   Gerhard Berger   (McLaren-Honda)
Kolmas:   Martin Brundle   (Benetton-Ford)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.40,646 (kierroksella 44)
Japanin Grand Prix 1992 oli Formula 1 -sarjan 531. osakilpailu. Se ajettiin 25. lokakuuta 1992 Suzukan radalla. Kilpailun voitti ensimmäistä kertaa tällä kaudella ja viimeistä kertaa urallaan Riccardo Patrese.
Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1.37,360 |   |
| 2 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 1.38,219 | + 0,859 |
| 3 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 1.38,375 | + 1,015 |
| 4 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 1.40,296 | + 2,936 |
| 5 | 19 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 1.40,922 | + 3,562 |
| 6 | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 1.41,030 | + 3,670 |
| 7 | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 1.41,415 | + 4,055 |
| 8 | 26 |  Érik Comas | Ligier-Renault | 1.42,187 | + 4,827 |
| 9 | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 1.42,361 | + 5,001 |
| 10 | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Renault | 1.42,428 | + 5,068 |
| 11 | 28 |  Nicola Larini | Ferrari | 1.42,488 | + 5,128 |
| 12 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Lamborghini | 1.42,617 | + 5,257 |
| 13 | 20 |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 1.42,626 | + 5,266 |
| 14 | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Lamborghini | 1.42,627 | + 5,267 |
| 15 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 1.42,824 | + 5,464 |
| 16 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 1.43,029 | + 5,669 |
| 17 | 32 |  Stefano Modena | Jordan-Yamaha | 1.43,117 | + 5,757 |
| 18 | 29 |  Bertrand Gachot | Larrousse-Lamborghini | 1.43,156 | + 5,796 |
| 19 | 22 |  Pierluigi Martini | Dallara-Ferrari | 1.43,251 | + 5,891 |
| 20 | 30 |  Ukyo Katayama | Larrousse-Lamborghini | 1.43,488 | + 6,128 |
| 21 | 3 |  Olivier Grouillard | Tyrrell-Ilmor | 1.43,941 | + 6,581 |
| 22 | 21 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Ferrari | 1.44,037 | + 6,677 |
| 23 | 16 |  Jan Lammers | March-Ilmor | 1.44,075 | + 6,715 |
| 24 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 1.44,149 | + 6,789 |
| 25 | 33 |  Mauricio Gugelmin | Jordan-Yamaha | 1.44,253 | + 6,893 |
| 26 | 17 |  Emanuele Naspetti | March-Ilmor | 1.47,303 | + 9,943 |
Kilpailun tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/keskeytyssyy | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 53 | 1.33.09,553 | 2 | 10 |
| 2 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 53 | + 13,729 | 4 | 6 |
| 3 | 20 |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 53 | + 1.15,503 | 13 | 4 |
| 4 | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 52 | + 1 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 52 | + 1 krs. | 15 | 2 |
| 6 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Lamborghini | 52 | + 1 krs. | 12 | 1 |
| 7 | 32 |  Stefano Modena | Jordan-Yamaha | 52 | + 1 krs. | 17 |   |
| 8 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 52 | + 1 krs. | 16 |   |
| 9 | 21 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Ferrari | 52 | + 1 krs. | 22 |   |
| 10 | 22 |  Pierluigi Martini | Dallara-Ferrari | 52 | + 1 krs. | 19 |   |
| 11 | 30 |  Ukyo Katayama | Larrousse-Lamborghini | 52 | + 1 krs. | 20 |   |
| 12 | 28 |  Nicola Larini | Ferrari | 52 | + 1 krs. | 11 |   |
| 13 | 17 |  Emanuele Naspetti | March-Ilmor | 51 | + 2 krs. | 26 |   |
| 14 | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Lamborghini | 51 | + 2 krs. | 14 |   |
| 15 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 51 | + 2 krs. | 24 |   |
| Kesk. | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 44 | Moottori | 1 |   |
| Kesk. | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 44 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 29 |  Bertrand Gachot | Larrousse-Lamborghini | 39 | Kolari | 18 |   |
| Kesk. | 26 |  Érik Comas | Ligier-Renault | 36 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 16 |  Jan Lammers | March-Ilmor | 27 | Kytkin | 23 |   |
| Kesk. | 33 |  Mauricio Gugelmin | Jordan-Yamaha | 22 | Ulosajo | 25 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 15 | Vaihdelaatikko | 6 |   |
| Kesk. | 19 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 13 | Vaihdelaatikko | 5 |   |
| Kesk. | 3 |  Olivier Grouillard | Tyrrell-Ilmor | 6 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Renault | 3 | Vaihdelaatikko | 10 |   |
| Kesk. | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 2 | Moottori | 3 |   |
Muuta

Christian Fittipaldin ensimmäinen MM-piste
Nigel Mansellin 30. paalupaikka ja nopein kierros
Muuta > Johtokierrokset

| Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- |
|  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1-35 |
|  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 36-53 |
Kilpailun jälkeen > MM-tilanne -kuljettajat

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 108 |
| 2. |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 56 |
| 3. |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 50 |
| 4. |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 47 |
| 5. |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 39 |
| 6. |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 34 |
| 7. |  Jean Alesi | Ferrari | 15 |
| 8. |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 11 |
| 9. |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 8 |
| 10. |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 6 |
Kilpailun jälkeen > Valmistajien MM-tilanne

| Sija | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Williams-Renault | 164 |
| 2. |  McLaren-Honda | 89 |
| 3. |  Benetton-Ford | 81 |
| 4. |  Ferrari | 18 |
| 5. |  Lotus-Ford | 13 |
Aiheesta muualla

Kuvia kilpailusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula 1 -luokan Japanin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Fuji Speedway (1976–1977, 2007–2008) Suzuka Circuit (1987–2006, 2009–2019, 2022–)
Formula 1 -kausi 1992
Etelä-Afrikka |  Meksiko |  Brasilia |  Espanja |  San Marino |  Monaco |  Kanada 
  Ranska |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Portugali |  Japani 
  Australia
Jarmo Viittanen

Jarmo Viittanen (s. 18. huhtikuuta 1979 Oulu) on suomalainen pesäpalloilija. Viittanen edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Oulun Lippoa, Puijon Pesistä, Joensuun Mailaa, Pattijoen Urheilijoita ja Kempeleen Kiriä. Viittanen saavutti yhden SM-hopean kaudella 1995 ja kaksi SM-pronssia kaudella 2000 ja kaudella 2006. Hän pelasi lyöjäjokerina. Viittanen pelasi 398 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kymmenen kunnaria ja 527 tavallista juoksua, toi 25 juoksua ja keräsi 995 kärkilyöntipistettä. Viittanen pelasi 58 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi kunnaria ja 70 tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 143 kärkilyöntipistettä. Viittanen pelasi 23 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi 44 tavallista juoksua ja keräsi 73 kärkilyöntipistettä.
Seututie 630

Seututie 630 on Jyväskylän Puuppolasta Uuraisille johtava seututie. Tie on kokonaan päällystetty.
Reitti

Puuppola, Jyväskylä (seututie 624, valtatie 4 E75)
Jokihaara, Uurainen
Uurainen (seututie 627)
Oqtog‘–Tomdin luonnonpuisto

Näkymä Oqtog‘vuorelle.
Oqtog‘–Tomdin luonnonpuisto (uzb. Oqtog‘-Tomdi davlat qo‘riqxonasi) on luonnonsuojelualue Kyzylkumin aavikon Tomditovvuorilla Navoiyn alueen Tomdin piirissä Uzbekistanissa. Vuonna 2022 perustetun luonnonpuiston pinta-ala on 40 000 hehtaaria.
Aavikon keskellä sijaitsevan alueen kasvillisuuteen kuuluu muun muassa saksauleja, otakilokkeja, tatarkasveja, nurmikoita ja marunoita. Monet yksivuotiset kasvit lakastuvat kevään jälkeen. Eläinkuntaan kuuluvat muun muassa villisika, kuhertajagaselli, kettu, jänis, monet lintulajit ja matelijat.
Luonnonpuiston hallinto sijaitsee Tomdibuloqin taajamassa. Alueella ei ole matkailupalveluja.
Jarkko Näppilä

| Jarkko Näppilä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1988 (ikä 36) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Näpy
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  LeKi (Mestis)   Jokipojat (Mestis)   Ilves (SM-liiga)
Jarkko Näppilä (s. 6. heinäkuuta 1988 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi vielä  kaudella 2015-2016 SM-liigajoukkue Ilveksessä. Hän toimi aiemmin joukkueen kapteenina kaudella 2013–2014.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2006 | jääkiekko |  |
Näppilä voitti alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2006.
Antrooppinen periaate

Antrooppinen periaate (kreik. anthropos, ihminen), tarkoittaa väitettä, joka voidaan muotoilla seuraavasti: jotta kaikkeuden ominaisuuksia voitaisiin havaita, niiden tulee olla sellaisia, että havaitsijoita voi olla olemassa.
Antrooppisen periaatteen esitti Robert Dicke 1957. Se sanoo, että mistään maailmankaikkeudesta ei voi havaita kuin asioita, jotka voivat tapahtua sellaisessa maailmankaikkeudessa, joka mahdollistaa älyllisen elämän, koska muissa ei ole älyllisiä havaitsijoita.
Hienosäädetty kaikkeus

Antrooppisen periaatteen sanotaan selittävän, miksi maailmankaikkeuden ikä ja luonnonvakio ovat juuri meidän maailmankaikkeudessamme sellaisia, että tietoinen elämä on mahdollista. Maailmankaikkeuksissa, joissa jompikumpi on toisin, kukaan ei ole ollut havaitsemassa ja ihmettelemässä sitä. Tämä vastaa muun muassa hienosäädetty kaikkeus -argumenttiin, jonka mukaan meidän maailmankaikkeutemme näyttää elämälle suotuisaksi säädetyltä. Väite hienosäädöstä on siis selviytymisharha, Nick Bostrom kirjoittaa.
Kirjallisuutta

Barrow, John D. & Tipler, Frank J.: The Anthropic Cosmological principle.  Oxford:  Clarendon Press, 1986.  ISBN 0-19-851949-4  (englanniksi)
Enqvist, Kari: Kosmoksen hahmo.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27916-1
Stenger, Victor J.: Has Science Found God? The Latest Results in the Search for Purpose in the Universe.  Amherst, New York:  Prometheus, 2003.  ISBN 1591020182  (englanniksi)
Stenger, Victor J.: God: The Failed Hypothesis. How Science Shows that God Does not Exist.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2007.  ISBN 9781591024811  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Anthropic-principle.com. Nick Bostrom. (englanniksi)
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1995

Vuoden 1995 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Thunder Bayssä Kanadassa 9.–19. maaliskuuta 1995.
Miesten maastohiihto > 10 km (p)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Vladimir Smirnov | 24.52,3 |
| 2 |  | Bjørn Dæhlie | 25.10,1 |
| 3 |  | Mika Myllylä | 25.11,5 |
| 4 |  | Silvio Fauner | 25.29,5 |
| 5 |  | Harri Kirvesniemi | 25.34,3 |
| 6 |  | Erling Jevne | 25.40,1 |
Suomen Jari Isometsä oli kilpailussa kahdeksas ja Jari Räsänen 27:s.
Miesten maastohiihto > 10 km (p) + 15 km (v) takaa-ajo

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Vladimir Smirnov | 1.06.19,5 |
| 2 |  | Silvio Fauner | 1.06.29,7 |
| 3 |  | Jari Isometsä | 1.06.30,0 |
| 4 |  | Mika Myllylä | 1.06.58,1 |
| 5 |  | Bjørn Dæhlie | 1.07.18,6 |
| 6 |  | Aleksei Prokurorov | 1.07.25,5 |
Suomen Harri Kirvesniemi oli kilpailussa seitsemäs ja Jari Räsänen 17:s.
Miesten maastohiihto > 30 km (p)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Vladimir Smirnov | 1:15:52,3 |
| 2 |  | Bjørn Dæhlie | 1:16:52,4 |
| 3 |  | Aleksei Prokurorov | 1:17:35,6 |
| 4 |  | Mika Myllylä | 1.17.42,2 |
| 5 |  | Silvio Fauner | 1.18.02,8 |
| 6 |  | Harri Kirvesniemi | 1.18.38,3 |
Suomen Jari Isometsä oli kilpailussa yhdeksäs ja Karri Hietamäki 14:s.