stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Thompson (koripalloilija)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Thompson (koripalloilija) Wikimedia Commonsissa
Ólafur Darri Ólafsson

| Ólafur Darri Ólafsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1973 Connecticut, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997-
Palkinnot
 Ebba Avard 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ólafur Darri Ólafsson (13. maaliskuuta 1973 Connecticut, Yhdysvallat) on islantilais-yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt Baltasar Kormákurin ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa Reykjavik, 101 ja televisiosarjassa Loukussa. Lisäksi hän näytteli yhden jakson verran yhdysvaltalaisessa rikossarjassa True Detective.
Filmografia

| --- | --- |
 Perlur og svín (1997)  Úr öskunni í eldinn (2000)  Fiasco (2000)  Reykjavik, 101 (2000)  Virus au paradis (2003)  Njálssaga (2003)  Áramótaskaup 2004 (2004)  Beowulf & Grendel (2005)  Blóðbönd (2006)  Börn (2006)  Ørnen: En krimi-odyssé (2006)  Foreldrar (2007)  Kassinn (2007)  Skaup (2007)  Sveitabrúðkaup  (2008)  Mannaveiðar (2008)  Country Wedding (2008)  Reykjavík–Rotterdam (2008)  1066 (2009)  Epic Fail (2009)  Vankilavuorossa (2009)  Kóngavegur (2010)  Brim (2010)  Permille (2010)  Rokland (2011)  Ódauðleg ást (2011) :  Salakuljettaja (2012)  Aurar (2012)  Syvyys (2012)  XL (2013)  Walter Mittyn ihmeellinen elämä (2013)  Line of Sight (2014)  How and Why (2014)  Banshee Origins (2014)  Banshee (2014)  True Detective (2014)  Harry & Heimir: Morð eru til alls fyrst (2014)  Tanssi haudoilla (2014)  Ártún (2014)  Loukussa (2015)  The Last Witch Hunter (2015)  Zoolander 2 (2016)  Iso kiltti jätti (2016)  The White King (2017)  Megalodon (2018)  Let Me Fall (2018)  The Vanishing (2018)  Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset (2018)  Näin koulutat lohikäärmeesi 3 (2019)  Murhamysteeri (2019)  End of Sentence (2019)  Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga (2020)
Reino Ojala

Reino Johannes Ojala (s. 20. syyskuuta 1945 Nokia) on suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana 1995–1999 ja 2003–2007. Vuosina 1999–2003 hän työskenteli työministeri Sinikka Mönkäreen erityisavustajana.
Ojala on ollut Nokian kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1981. Hän on toiminut myös valtuuston ja kaupunginhallituksen (1983–1996) puheenjohtajana. Presidentinvaalissa 1988 Ojala oli valitsijamies. Vuonna 2012 Ojala sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Koulutukseltaan Ojala on liikunnanohjaaja Pajulahden urheiluopistosta (1969). Hän työskenteli Nokian Urheilijoiden toiminnanjohtajana 1964–1965. Ojala on Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan jäsen.
Aiheesta muualla

.aspx Reino Ojala Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Valenin kirkko

| Valenin kirkko Valen kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2017.
Sijainti:  Kvinnherad, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1978
Suunnittelija:  Aksel Fronth
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Valenin kirkko (norj. Valen kyrkje) on Kvinnheradin kunnassa Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Jimi Heinonen

| Jimi Heinonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1996 (ikä 28) Varkaus
Jääpallon pelaaja
Seura:  WP-35
Pelinumero:  49
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
–2014: WP-35, Varkaus
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2014 | WP-35, Varkaus | – | (–) |
| 2014–2017 | Botnia-69, Helsinki | – | (–) |
| 2017–2021 | IK Sirius, Uppsala | 24 | (6) |
| 2021-2023 | Edsbyns IF |  |  |
| 2023- | WP-35 |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | – | (–) |
Maajoukkue
| 2016– | Suomi | 26 | (–) |
| 2018– | Suomi B | 9 | (–) |
| 2013–2015 | Suomi N | 4 | (–) |
| 2011–2013 | Suomi P | 5 | (–) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. huhtikuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. helmikuuta 2019.
Jimi Heinonen (s. 1. maaliskuuta 1996) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Suomen Bandyliigassa WP-35:ttä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Heinonen pelasi jääpallouransa ensimmäiset vuodet Varkaudessa WP-35:n riveissä, mutta siirtyi syksyllä 2014 Helsinkiin Botnia -69:n riveihin. Botniassa hän oli voittamassa Suomen mestaruuden keväällä 2016. Hän oli Bandyliigan runkosarjan maalintekijätilaston kärkikolmikossa niin keväällä 2016 kuin 2017 Kolmen Botnia-kauden jälkeen syksyllä 2017 Heinonen siirtyi Ruotsin Elitserieniin Uppsalan Siriuksen riveihin.,
Kesällä 2021 Heinonen siirtyi Siriuksesta Edsbyns IF:ään kolmen vuoden sopimuksella. Edsbynissä Heinonen voitti Ruotsin mestaruuden keväällä 2022.
Keväällä 2023 Heinonen palasi takaisin kasvattajaseuraansa WP-35:een.
Maajoukkueura

Jimi Heinonen pelasi Suomen poikien, nuorten ja alle 23-vuotiaiden edustuksen kautta syksyllä 2016 Suomen maajoukkueeseen ja edelleen kevään 2017 MM-kisajoukkueeseen. Heinonen on ollut Suomen MM-joukkueessa vuodesta 2017 lähtien ja saavuttanut yhden MM-hopean sekä kolme MM-pronssia.
Saavutukset

Seurajoukkueessa:
Suomen mestaruus: 2016 (Botnia)
Ruotsin mestaruus: 2022 (Edsbyns IF)
Maajoukkueessa:
MM-hopeaa: 2023
MM-pronssia: 2017, 2018, 2019
Poikien Maailmanmestaruus: 2013
Aiheesta muualla

Jimi Heinonen Bandysidan-sivustolla (ruotsiksi)
Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2019
Jussi Aaltonen |
Kimmo Kyllönen ||
Elias Gillgren |
Kasperi Hirvonen |
Ilari Moisala |
Tommi Määttä |
Tomi Hauska |
Teemu Määttä |
Tuomas Määttä |
Eetu Peuhkuri |
Markus Kumpuoja |
Juho Liukkonen |
Samuli Helavuori |
Ville Aaltonen |
Emil Fedorov |
Jimi Heinonen |
Mikko Lukkarila ||
Päävalmentaja: Antti Parviainen
Holmedalin kirkko (Askvoll)

| Holmedalin kirkko Holmedal kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2014.
Sijainti:  Askvoll, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1868
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  130
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Holmedalin kirkko (norj. Holmedal kyrkje) on Askvollin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1868.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holmedalin kirkko (Askvoll) Wikimedia Commonsissa
John Byrom

John Byrom nuorena
John Byrom (29. helmikuuta 1692 Manchester – 26. syyskuuta 1763) oli englantilainen runoilija ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Hän on sanoittanut tunnetun englantilaisen joululaulun Christians awake, salute the happy morn. Byromin pikakirjoitusjärjestelmä oli merkittävä askel pikakirjoitusjärjestelmien kehityksessä.
Elämä ja ura

John Byrom syntyi Manchesterissa vuonna 1692. Hän kävi ensin kauppakoulua Lontoossa ja siirtyi myöhemmin opiskelemaan Trinity Collegeen Cambridgeen. Siellä hän alkoi myös kirjoittaa runoja ja tutustui pikakirjoitukseen. Suoritettuaan tutkintonsa Byrom opiskeli vielä Ranskassa lääketiedettä.
Englantiin palattuaan Byrom opetti pikakirjoitusta Manchesterissa, Lontoossa ja Cambridgessa. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1724.
Pikakirjoitus

Byrom kiinnostui opiskeluaikanaan pikakirjoituksesta, mutta oltuaan tyytymätön tuolloin käytössä olleeseen pikakirjoitusjärjestelmään hän kehitti oman järjestelmän. Hän opetti omaa järjestelmäänsä vuodesta 1720 lähtien ja perusti vuonna 1726 pikakirjoitusyhdistyksen, ensimmäisenä maailmassa.
Byromin järjestelmää pidetään ensimmäisenä ns. uusgeometrisena pikakirjoitusjärjestelmänä. Siinä merkit on suunniteltu siten, että ne voidaan liittää helposti toisiinsa ja yksittäiset sanat voidaan kirjoittaa kynää välillä nostamatta. Järjestelmä julkaistiin kirjana vasta vuonna 1767, neljä vuotta Byromin kuoleman jälkeen, nimellä The Universal English Shorthand.
Runot

Byronin ensimmäinen julkaistu runo oli Colin and Phoebe, joka julkaistiin The Spectator -lehdessä vuonna 1714. Runokokoelma Miscellaneous poems julkaistiin postuumisti vuonna 1773.
Kari Juusonen

| Kari Juusonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1967 (ikä 57) Jyväskylä
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja, animaattori
Ohjaaja
Aktiivisena:  2001–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Pizza Passionata (2001), Niko – Lentäjän poika (2008), Niko 2 – Lentäjäveljekset (2012), Niko ja myrskyporojen arvoitus (2024)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Kari Juusonen (s. 16. huhtikuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen elokuvaohjaaja ja animaattori.
Juusonen on opiskellut elokuvaa Lahden muotoiluinstituutissa ja valmistunut maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta.
Juusonen on ohjannut useita lyhyitä animaatioelokuvia, sarjoja sekä kolme pitkää animaatioelokuvaa. Hänet tunnetaan erityisesti kolmesta pitkästä Niko-animaatioelokuvasta. Niko-nimisestä poropojasta kertovat elokuvat on myyty yli sataan maahan. Kahdella ensimmäisellä Nikolla on yli kuusi miljoonaa katsojaa. Kari Juusonen on todennäköisesti maailmalla kaikkien aikojen katsotuin suomalainen elokuvaohjaaja.
Juusonen voitti ohjaamallaan ja käsikirjoittamallaan animaatiolla Pizza Passionata Cannesin elokuvajuhlilla 2001 lyhytelokuvien kilpailun 3. palkinnon (Prix du Jury). Niko – Lentäjän poika sai parhaan elokuvan Jussi-palkinnon sekä parhaan käsikirjoituksen Jussin. Juusonen oli ehdolla ohjauksesta.
Juusosen puoliso on AVEK:in johtaja, elokuvatuottaja Ulla Simonen.
Valikoitu filmografia

Pizza Passionata, lyhyt nukkeanimaatio, 2021
Syntymäpäivä, lyhyt nukkeanimaatio,
Peura, lyhyt animaatio,
Niko – Lentäjän poika, 2010
Ö, lyhyt animaatio, 2011
Niko 2 – Lentäjäveljekset, 2012
Angry Birds Toons, animaatiosarja, 2013
Angry Birds Stella, animaatiosarja, 2014-2015
Niko ja myrskyporojen arvoitus, 2024
80 mm/40 type 3

| 80 mm/40 type 3 |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  ilmatorjuntatykki
Alkuperämaa:   Japani
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1914-1945
Valtion käytössä:   Japani
Sodissa:  Ensimmäinen maailmansota Toinen maailmansota
Valmistushistoria
Suunniteltu:  1914
Valmistusmäärä:  69+
Tekniset tiedot
Paino:  600 kg
Piipun pituus:  3 048 mm
Kaliiperi:  76,2 mm
Tulinopeus:  13-20 ls/min
Lähtönopeus:  670 - 685 m/s
Maksimikantama:  10 800 m
Ampumakulmat:  -5 - +75
80 mm/40 type 3 oli keisarillisen Japanin laivaston ilmatorjuntatykki, joka oli palveluskäytössä ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Tykkejä asennettiin Sendai-, Chikuma-, Tenryū-, Kuma- ja Nagara-luokkien risteilijöille, Yūbarille, Ise- ja Fusō-luokkien taistelulaivoille, Hōshōlle, Komahashille sekä Jingei-luokan sukellusveneiden emälaivoille.
Tyynenmeren sodassa ase oli jo vanhentunut ja niitä siirrettiin toisarvoisiin tehtäviin kuten Ning Hai -luokan risteilijöille, Itsukushimalle ja Akagimaru-luokan apualuksille sekä tykkiveneisiin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:8 cm/40 3rd Year Type naval gun
2 pianoa, 4 kättä

2 pianoa, 4 kättä (Two Pianos Four Hands tai 2 Pianos, 4 Hands) on kanadalainen musiikkikomedianäytelmä, joka kantaesitettiin Toronton Tarragon-teatterissa huhtikuussa 1996. Sen kirjoittajat ja alkuperäiset esittäjät ovat Ted Dykstra ja Richard Greenblatt.
Kahden pianonsoittotaitoisen näyttelijän varaan rakentuva esitys kertoo Tedistä ja Richardista, kahdesta pojasta jotka kumpikin haaveilevat konserttipianistin urasta. Näytelmän alussa he käyvät soittotunneilla, jolloin toinen näyttelijöistä esittää pianonopettajaa. Myöhemmissä kohtauksissa nuorukaiset ovat varttuneet ja alkavat kilpailla keskenään musiikkifestivaaleilla ja kulkea konservatorioiden koesoitoissa.
Näytelmän musiikkina kuullaan Bachia and Beethovenia, jazzstandardeja ja rock-klassikoita.
2 Pianos, 4 Hands on tuotettu näyttämölle yli 150 kaupungissa viidessä maanosassa, ja sen on nähnyt yli kaksi miljoonaa ihmistä. Siitä on tullut yksi menestyneimmistä kanadalaisista teatteriteoksista.
Suomeksi näytelmää esitettiin Helsingin Hotelli Presidentissä syksyllä 2007, rooleissa pianistit Jasse Varpama ja Pauli Kari. Näytelmän suomensi Mikko Koivusalo sekä tuotti ja ohjasi Dick Holmström.
Aiheesta muualla

2 Pianos, 4 Hands -sivusto
Two Pianos Four Hands (Arkistoitu – Internet Archive), Internet Off-Broadway Database.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Two Pianos Four Hands
Käännös suomeksi
160

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku
Vuosikymmenet: 90-luku · 100-luku · 110-luku · 120-luku · 130-luku · 140-luku 150-luku · 160-luku · 170-luku · 180-luku · 190-luku · 200-luku
Vuodet: 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109 110 · 111 · 112 · 113 · 114 · 115 · 116 · 117 · 118 · 119 120 · 121 · 122 · 123 · 124 · 125 · 126 · 127 · 128 · 129 130 · 131 · 132 · 133 · 134 · 135 · 136 · 137 · 138 · 139 140 · 141 · 142 · 143 · 144 · 145 · 146 · 147 · 148 · 149 150 · 151 · 152 · 153 · 154 · 155 · 156 · 157 · 158 · 159 160 · 161 · 162 · 163 · 164 · 165 · 166 · 167 · 168 · 169 170 · 171 · 172 · 173 · 174 · 175 · 176 · 177 · 178 · 179 180 · 181 · 182 · 183 · 184 · 185 · 186 · 187 · 188 · 189 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209
Kuolleita

Suetonius, roomalainen historioitsija
Jukka Kärnä

| Jukka Kärnä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. marraskuuta 1955 (ikä 68) Kiihtelysvaara
Poliitikko
Puolue:  SDP
Asema:  Kansanedustaja (2011–2015)
Vaalipiiri:  Kymen vaalipiiri
Kotipaikka:  Imatra
Jukka Ensio Kärnä (s. 14. marraskuuta 1955 Kiihtelysvaara) on suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja ja poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana Kymen vaalipiiristä vuosina 2011–2015. Hän sai vuoden 2011 vaaleissa 4 325 ääntä. Hän oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2015, mutta jäi valitsematta uudessa Kaakkois-Suomen vaalipiirissä.
Ennen valintaansa eduskuntaan Kärnä toimi SAK:n Kymen aluejohtajana vuodet 2005–2011. Kärnä on tehnyt pitkän uran Metallityöväen liitossa. Hän oli Imatran Ovakon terästehtaan pääluottamusmies vuosina 1989–2005 ja on ollut myös Metalliliiton liittovaltuuston puheenjohtaja. Hänen kotipaikkakuntansa on Imatra, jonka kaupunginvaltuustoon hän on kuulunut vuosina 1997–2005 ja uudelleen vuodesta 2013.
Eduskunnassa Kärnä oli talousvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsen.
Elämä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |  |
| 1999 | Kymi | 3 215 | ei valittu |  |
| 2003 | Kymi | 2 936 | ei valittu |  |
| 2011 | Kymi | 4 325 | valittiin |  |
| 2015 | Kaakkois-Suomi | 4 287 | ei valittu |  |
Kunnallisvaalit
| Vuosi | Kunta | Äänet | Tulos |  |
| 2000 | Imatra | 358 | valittiin |  |

| 2004 | Imatra | 394 | valittiin |  |

| 2012 | Imatra | 367 | valittiin |  |

Kärnä aloitti työuransa vuonna 1972 Imatran terästehtaan ammattikoulussa, josta eteni töihin sulattoon, hienovalssaamoon ja lopuksi viimeistelyhalliin. Kun tehdas päätettiin lopettaa, pääluottamusmies Kärnä pyrki vaikuttamaan keväällä 1991 silloiseen kauppa- ja teollisuusministeri Kauko Juhantaloon Imatran tehtaan puolesta. Kun Metalliliiton valtuuston jäsen Erkki J. Partanen (sd.) tuli valituksi kansanedustajaksi, Imatra Steelin pääluottamusmies Kärnä valittiin Partasen tilalle valtuustoon.
Keväällä 1997 SAK:n liittojen välillä oli pientä erimielisyyttä Suomen kuulumisesta EMU-rahaliittoon. Metalliliiton valtuuston varapuheenjohtaja Kärnä varoitti ahnehtimasta suuria nimellispalkankorotuksia inflaation ja koron nousun takia, jotta Suomi saavuttaisi EMU-kriteerit. Vuonna 1998 Kärnä vertasi keskustan puheenjohtajaa Esko Ahoa Margaret Thatcheriin, koska Aho ihaili ns. Uuden-Seelannin mallia ja työreformia.
Kärnä asettui ehdokkaaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleihin, mutta ei tullut valituksi 3 215 äänellään. Kärnä tuki SAK:n ohella samana vuonna presidentti Ahtisaaren seuraajaksi ilmoittautunutta Lipposen II hallituksen ulkoministeri Tarja Halosta. Vuonna 2000 Metalliliiton puheenjohtaja Per-Erik Lundhin seuraajaksi valittiin Erkki Vuorenmaa ja myös valtuuston puheenjohtaja vaihtui: valtuuston varapuheenjohtaja Kärnä valittiin valtuuston puheenjohtajaksi kun Juho Korpi jätti paikkansa. Kärnä arvosteli silloista valtiovarainministeri Sauli Niinistöä, joka Kärnän mukaan toteutti Iiro Viinasen linjaa hallituksessa. Kärnän mukaan "--sen tien päässä on työsopimusfasismi”.
Kärnä oli puheenjohtaja Vuorenmaan tukija jopa niin lujasti, että osti Vuorenmaan käytetyn auton syksyllä 2000. Kärnä oli taitava valtuuston puheenjohtaja. Joulukuussa 2000 Metallin valtuuston kokouksessa esiintyi tyytymättömyyttä mm. vuorolisistä ja luottamushenkilöiden palkkioista. Esitystä kannatettiin, mutta puheenjohtaja Kärnä junaili esityksen niin, että äänestys jätettiin käyttämättä. Kärnä esiintyi pääosassa vuonna 2004 pitkässä dokumenttielokuvassa Työväenluokka.
Aiheesta muualla

Jukka Kärnän kotisivu
.aspx Jukka Kärnä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kymen vaalipiirin kansanedustajat 2011–2015
Juho Eerola
Jyri Häkämies (2011–2012)
Anneli Kiljunen
Jukka Kopra
Suna Kymäläinen
Jukka Kärnä
Jari Lindström
Sirpa Paatero
Sari Palm
Kimmo Tiilikainen
Ari Torniainen
Reijo Tossavainen
Anu Urpalainen (2012–2015)
1 2  Jyri Häkämies siirtyi Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi marraskuussa 2012, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Anu Urpalainen.
Jennifer Stone

| Jennifer Stone |
| --- | --- |
 Jennifer Stone vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jennifer Lindsay Stone
Syntynyt: 12. helmikuuta 1993 (ikä 31)  Arlington, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Jennifer Lindsay Stone (s. 12. helmikuuta 1993 Arlington, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tutuksi muun muassa Disney Channelin sarjasta Waverly Placen velhot, sekä elokuvista Afrikan salaisuudet ja Mean Girls 2.
Nuoruus

Stone syntyi Texasissa 1993. Hän opiskeli biologiaa collegessa.
Yksityiselämä

Stonella diagnosoitiin LADA-diabetes, eli tyypin 1 ja 2 diabeteksen välimuoto, vuonna 2013 kun hän oli 20-vuotias.
Ura

Stone aloitti näyttelijänuran jo  kuusivuotiaana. Hänen ensimmäinen suurempi rooli oli vuoden 2003 elokuvassa Afrikan salaisuudet. Stone on tehnyt vierailevia rooleja draamasarjoissa kuten House, josta hän oli ehdolla Young Artist -palkinnon saajaksi, sekä Ilman johtolankaa ja Totuuden anatomia.
Vuonna 2007 Disneyn nuortensarjassa Waverly Placen velhot Stone näytteli päähenkilön Alex Russon (Selena Gomez) parasta ystävää Harperia.
Vuonna 2009 Stonella oli sivurooli Disney Channelin alkuperäiselokuvassa Sisäinen sankari. Samana vuonna hän uusi roolinsa Harper Finklena elokuvassa Waverly Placen velhot: The Movie.
Vuonna 2011 Stone valittiin Abby Hanoverin rooliin elokuvassa Mean Girls 2.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Afrikan salaisuudet | Secondhand Lions | Martha |  |
| 2009 | Sisäinen sankari | Dadnapped | Debbie | Disney Channel Original Movie |
| 2009 | Waverly Placen velhot | Wizards of Waverly Place: The Movie | Harper Finkle | Disney Channel Original Movie |
| 2010 | Harriet the Spy: Blog Wars | Harriet the Spy: Blog Wars | Harriet M. Welsch | Disney Channel Original Movie |
| 2011 | Mean Girls 2 | Mean Girls 2 | Abby Hanover | Televisioelokuva |
| 2013 | Nothing Left to Fear | Nothing Left to Fear | Mary |  |
| 2013 | Grave Secrets | Grave Secrets | Babysitter |  |
| 2013 | The Wizards Return: Alex vs. Alex | The Wizards Return: Alex vs. Alex | Harper Finkle | Disney Channel Original Movie |
| 2014 | High School Possession | High School Possession | Chloe Mitchell | Televisioelokuva |
Televisiosarjat
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Jaksot |
| 2004 | Line of Fire | Line of Fire | Lily O'Donnell | ”Mother and Child Reunion” |
| 2005 | House | House | Jessica Simms | ”Heavy” |
| 2005 | Ilman johtolankaa | Without a Trace | Brittany | ”The Innocents” |
| 2007–12 | Waverly Placen velhot | Wizards of Waverly Place | Harper Finkle | 91 jaksoa |
| 2009 | Finias ja Ferb | Phineas and Ferb | Amanda (ääni) | ”Phineas and Ferb's Quantum Boogaloo” |
| 2011–12 | Generator Rex | Generator Rex | Beverly Holiday (ääni) |  2 jaksoa ”A Family Holiday” ”Rock My World”  |
| 2012 | Kaksi kunkkua | Pair of Kings | Priscilla | ”Make Dirt, Not War” |
| 2013–14 | Deadtime Stories | Deadtime Stories | Babysitter | 11 jaksoa |
| 2013 | Totuuden anatomia | Body of Proof | Hannah Banks | ”Lost Souls” |
Ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Teos | Lopputulos | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Young Artist -palkinto | Best Performance in a Feature Film – Young Actress Age Ten or Younger | Afrikan salaisuudet | Ehdokkuus |  |
| 2006 | Young Artist -palkinto | Best Performance in a Television Series (Comedy or Drama)  – Guest Starring Young Actress | House | Ehdokkuus |  |
| 2008 | Young Artist -palkinto | Best Young Ensemble Performance in a TV Series (Selena Gomezin, David Henrien ja Jake T. Austinin kanssa) | Waverly Placen velhot | Ehdokkuus |  |
| 2012 | Nickelodeon Kids’ Choice -palkinto | Favorite TV Sidekick | Waverly Placen velhot | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jennifer Stone Twitterissä
Jennifer Stone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jennifer Stone Allmoviessa (englanniksi)
Genoveva Añonma

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Genoveva Añonma Nze
Syntymäaika: 19. huhtikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Malabo, Päiväntasaajan Guinea
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 170 cm
Seura
Seura: 1. FFC Turbine Potsdam
Pelinumero: 6
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002-2005 | Águilas Verdes de Malabo |  |  |
| 2006-2007 | Mamelodi Sundowns L.F.C. |  |  |
| 2009-2001 | FF USV Jena | 50 | (37) |
| 2011- | 1. FFC Turbine Potsdam | 54 | (47) |
Maajoukkue
| 2002- | Päiväntasaajan Guinea | 32 | (18) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. huhtikuuta 2014.
Genoveva Añonma Nze (s. 19. huhtikuuta 1989) on päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista 1. FFC Turbine Potsdamia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Päiväntasaajan Guinean naisten jalkapallomaajoukkueeseen, jossa hän on pelannut vuodesta 2002.
Seurajoukkueura

Jo vuonna 2002 uransa aloittanut Añonma siirtyi Eurooppaan vuonna 2009, saksalaisen  FF USV Jenan riveihin. Pelattuaan kolme kautta Jenassa, hän siirtyi maan suurseuran 1. FFC Turbine Potsdamin riveihin. Potsdamissa hän sijoittui Naisten mestarien liigan toiseksi vuonna 2011 ja hän oli ensimmäinen ulkomaalainen, joka voitti naisten Bundesliigan maalipörssin. Tämä tapahtui kaudella 2011-2012, jolloin Potsdam juhli myös liigan voittoa. Tuolloin Añonma teki 21 ottelussa 22 maalia. Hänet valittiin vuonna 2012 vuoden parhaaksi afrikkalaiseksi naispelaajaksi.
Maajoukkueura

Añonma teki debyyttinsä Päiväntasaajan Guinean naisten jalkapallomaajoukkueessa jo vuonna 2002. Päiväntasaajan Guinean päästyä ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 2011 Añonmaa ja kahta muuta joukkueen pelaajaa epäiltiin mieheksi. Tätä varten järjestetyssä testissä Añonma näytti olevansa nainen. Itse kisoissa hän iski kaksi maalia.
Käännös suomeksi