Árpád
Unkarilaiset ennen maahantuloa: Árpádin esi-isät

Unkarilaisten kielelliset esi-isät olivat 800-lukuun mennessä vaeltaneet alkuperäisiltä kotiseuduiltaan länttä kohti ja asettuneet alueelle, joka unkarilaisessa historiankirjoituksessa tunnetaan nimellä Etelköz (’virtojen välinen maa’, Etil oli Volgan muinaisturkkilainen nimi). Historioitsijat arvelevat Etelközin sijainneen jossain nykyisen lounais-Ukrainan, Moldovan ja Romanian alueilla, Dneprin tai Donin sekä Tonavan alajuoksun välillä. Unkarilaisista tällä alueella eivät länsieurooppalaiset aikalaislähteet kerro, mutta heitä ja heidän päälliköitään mainitaan arabiankielisten kauppiaiden tai diplomaattien matkakertomuksissa sekä bysanttilaisissa lähteissä. 880-luvun arabiankielisen lähteen mukaan unkarilaisia heimoja johti kaksi kuningasta, eräänlainen ylipappi-kuningas kende tai künde ja sotapäällikkö-alikuningas gyula. Esimerkiksi kasaareilla oli vastaava järjestelmä. Kuninkuuden kahtiajaosta ei myöhemmissä unkarilaisissa lähteissä kuitenkaan kerrota mitään.
Taru, jonka ensimmäisen kirjallisen version esittää 1200-luvun alussa syntynyt Gesta Hungarorum eli "nimettömän" (Anonymus) kirjoittajan latinankielinen historiateos, kertoo, että Árpádin isä oli nimeltään Álmos ja tämän vanhemmat Ügyek ja Emese menivät naimisiin vuonna 819 (toisten kronikoiden mukaan Álmosin isä olisi ollut nimeltään Előd). Vuosiluku on varmastikin myöhempien aikojen arvailua, mutta mikäli se suunnilleen pitää paikkansa, Álmos olisi saattanut syntyä 820-luvulla. Nimen Álmos (johdos sanasta álom ’uni’) hän sai, koska Emese oli nähnyt enneunen, jossa turul, kotkaa tai haukkaa muistuttava tarulintu laskeutui hänen päälleen ja ikään kuin saattoi hänet raskaaksi. (Tässä tarussa on nähty jäänteitä arokansojen totemistisista perinteistä, joissa kotkalla tai haukalla saattoi olla merkittävä asema jonkinlaisena heimon myyttisenä esi-isänä.) Unessa Emeselle myös luvattiin, että hänen jälkeläisistään nousisi mahtavia kuninkaita, mutta toiseen maahan. Kronikan kertomus sisältää vanhempia ja uudempia taruaineksia ja esittää ensimmäisen kerran myös sen sittemmin suosituksi tulleen taruaihelman, että Álmos ja hänen jälkeläisensä polveutuisivat hunnien kuninkaasta Attilasta.
Myös Álmosin myöhemmistä vaiheista on niukasti tietoa, ja sekin vähä sekoittuu taruaineksiin. Unkarilaisen perimätiedon mukaan hänestä tuli unkarilaisten "seitsemän päällikön" eli seitsemää heimoa johtaneiden ruhtinaiden ylipäällikkö, jolle heimoruhtinaat vannoivat uskollisuuden verivalan. Tämän kanssa vaikeasti yhteen sovitettavissa on Konstantinos Porfyrogennetoksen kertomus, jonka mukaan unkarilaisia olisi alun perin johtanut Levedi-niminen päällikkö, kasaarien kuninkaan vasalli, joka kuitenkin luovutti valtansa Álmosille ja tämän pojalle Árpádille. Álmos ilmeisesti irrotti kansansa kasaarien ylivallasta ja johdatti unkarilaisia yhä lännemmäksi, kunnes kärsittyään tappion bolgaareille ja petšenegeille sai surmansa. Kronikoiden mukaan hänet "surmattiin Transilvaniassa", minkä on nähty viittaavan kende-ylikuninkaan perinteiseen rituaalimurhaan: kuningas, joka ei pysty pitämään hyviä välejä taivaan valtoihin ja siten suojelemaan kansaansa vastoinkäymisiltä, joutuu oman kansansa surmaamaksi. Toisaalta keskiajan kronikoitsijoiden kertomukset Álmosin kuolemasta voivat heijastella Vanhan testamentin tarinaa Mooseksesta, joka johdatti kansansa luvattuun maahan pääsemättä sinne itse.