stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Banaania poskeen (20 suosikkia -sarjan albumi)

| 20 suosikkia – Banaania poskeen Seitsemän seinähullua veljestä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: Huumorimusiikki
 Kesto: 66.58
 Levy-yhtiö: Fazer Records/Warner Music Finland
Seitsemän seinähullun veljeksen muut julkaisut
| Toivotut 1992 | 20 suosikkia – Banaania poskeen 1996 | Tähtisarja – 30 suosikkia 2008 |
20 suosikkia – Banaania poskeen on Seitsemän seinähullua veljestä -yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1996. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet

Banaania poskeen – 3.00
Seittemän seinähullua – 1.43
Heipä hei – 2.08
Persiinalaisella torilla – 4.41
Hauska tappa vanha tuttu – 2.45
Mikä puserossa pullottaa – 2.44
Karmee – 8.18
Lihavat on lepposia – 2.04
Kimalaisen lento – 2.17
Kelpaisiko seksi? (Da Ya Think I'm Sexy?) – 4.26
Lumikki-jenkka – 3.21
Kääpiöiden kemut – 4.24
Luostarin puutarhassa – 3.34
Hasta la vista – 2.45
Meidän sakin seuramatka – 3.15
Matkamuistot – 2.48
Nakit ja muusi – 3.09
Kake, Vode ja mä – 3.38
No näinhän se on (That's Living Alright) – 3.06
Jambo jambo – 3.28
Arvo Sijoitusosuuskunta

Pohjanmaan Arvo Sijoitusosuuskunta on Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla toimiva sijoitus- ja kehitysosuuskunta. Arvo tekee alueellisia sijoituksia ja pyrkii maksamaan sijoitusten tuoton osuuskorkona jäsenilleen. Osuuskunnalla oli 24 000 jäsentä vuonna 2021.
Historiaa

Keski-Pohjanmaan Puhelinosuuskunta perustettiin vuonna 1914 Oulu–Kokkola-alueelle. Vuonna 1957 toiminta-alue laajeni ja nimeksi vaihdettiin Pohjanmaan Puhelinosuuskunta. Myöhemmin toiminta-aluetta laajennettiin lisää.
Vuonna 2011 osuuskunnan nimi vaihdettiin Osuuskunta PPO:ksi, sillä sana puhelin ei enää kuvannut yhtiön liiketoimintaa. Vuonna 2012 yhtiön liiketoiminnot (PPO-Yhtiöt Oy) myytiin Elisa Oyj:lle. Strategia painottui sijoitus- ja kehitystoimintaan. Osuuskunnan nimeksi vaihdettiin Pohjanmaan Arvo Sijoitusosuuskunta vuonna 2018.
Listautuminen

Osuuskunta listautui First North Growth Market Finland -markkinapaikalle vuonna 2023.
Baron Waqa

| Baron Waqa |
| --- | --- |

Naurun presidentti
 11. kesäkuuta  2013 – 27. elokuuta 2019  
Edeltäjä:  Sprent Dabwido
Seuraaja:  Lionel Aingimea
Naurun opetusministeri
 2003 ja  2004 – 2007  
Kansanedustaja
 3. toukokuuta 2013 –  
Vaalipiiri:  Boe
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1959 (ikä 64)  Boe, Nauru
Puoliso:  Louisa Waqa
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Baron Divavesi Waqa (s. 31. joulukuuta 1959) on naurulainen poliitikko ja Naurun tasavallan entinen ja 14. presidentti. Hän on toiminut Naurun presidenttinä vuodesta 2013 lähtien vuoteen 2019 saakka. Vuodesta 2003 parlamentissa ollut Waqa toimi opetusministerinä ennen nykyistä virkaansa. Naurun parlamentti valitsi elokuussa 2019 hänen seuraajakseen Naurun presidenttinä Lionel Aingimean.
Vuonna 2015 Waqaa ja oikeusministeriä syytettiin lahjusten ottamisesta australialaiselta kaivosyhtiöltä.
Kunnianosoituksia

Loistavan jaden ritarikunta (Taiwan, 2019)
Käännös suomeksi
Baroncellin kappeli

Baroncellin kappeli
Baroncellin sukuhauta
Baroncellin kappeli on Firenzessä Basilica di Santa Crocen kirkon poikkilaivan eteläpäässä sijaitseva kappeli. Tila muodostuu kahdesta ristiholvista, ja se on pyhitetty Marian ilmestykselle.
Kappeli perustettiin vuonna 1328 kahden varakkaan pankkiirin, Vanni ja Piero Bandini Baroncellin, sekä kolmen muun lahjoituksella heidän sekä heidän esivanhempiensa ”sielujen hyvinvoinnin ja pelastuksen hyväksi”, kuten Baroncellien sukuhaudan teksti sanoo. Sukuhauta sijaitsee kappelin sisääntuloseinämän molemmin puolin, ja se on Giovanni di Balduccion veistämä. Samalta tekijältä ovat myös sisääntuloholvin molemmin puolin sijoitetut pienet patsaat, jotka kuvaavat Neitsyt Mariaa sekä arkkienkeli Gabrielia, joka on saapunut ilmoittamaan hänelle Jeesuksen syntymästä.
Kappelin yksityiskohtaiset seinämaalaukset on toteuttanut Taddeo Gaddi vuoden 1328 jälkeen. Kuvien sarjassa on kuvattu Marian elämänvaiheita perisynnittömästä sikiämisestä Jeesuksen syntymään ja kuninkaiden kumarrukseen. Kappelin alttarille on sijoitettu Giotto di Bondonen maalaama polyptyykki, Neitsyen kruunaus, joka ajoittuu välille 1328–1337.
Kuvia

Käännös suomeksi
Baronetti

Baronetin tunnus
Baronetti on brittiläinen perinnöllinen aatelisarvo, jonka Englannin kuningas Jaakko I perusti vuonna 1611. Baronetti ei kuulu ylhäisaateliin eli pääreihin. Baronetit voivat käyttää nimensä edessä Sir-arvonimeä kuten ritaritkin. Baronetti on Sukkanauharitarikuntaa ja Ohdakeritarikuntaa lukuun ottamatta kaikkia ritarinarvoja korkeampi.
Vuoden 1965 jälkeen on perustettu vain yksi uusi baronetinarvo. Sen sai Margaret Thatcherin puoliso Sir Denis Thatcher.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baronetti Wikimedia Commonsissa
Bartonella quintana

Bartonella quintana on hitaasti kasvava gramnegativinen bakteeri, joka aiheuttaa ampumahautakuumetta. Se tarttuu ihmiseen vaatetäin puremasta. Bakteerin genomissa on 1 587 646 emäsparia.
Artjärven Ratulan työväentalo

| Artjärven Ratulan työväentalo |
| --- | --- |
 Ratulan Työväenyhdistyksen talo.
Sijainti:  Orimattila, Artjärvi, Ratula
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1906
Purkuvuosi:  noin 1998
Rakennuttaja:  Artjärven Ratulan työväenyhdistys
Runkorakenne:  puu
Julkisivumateriaali:  hirsi, pystylaudoitus
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Artjärven Ratulan työväentalo oli Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän Ratulan kylällä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Artjärven Ratulan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Perustavassa kokouksessa jäseniä liittyi yhdistykseen 58. Vuoden 1908 vuosikokouksessa valittiin kaksi jäsentä, joiden tehtävänä oli ostaa tarvikkeita Ratulan kartanosta työväentaloa varten. Kartanon omistaja Eugenia von Etter lupasi kuitenkin rakennushirret ja 4 000 m² tontin ilmaiseksi. Yhdistys ryhtyi heti työhön oman talon saamiseksi. Mäkitupalaiset alkoivat kaataa puita jo seuraavana päivänä, ja torpparit ajoivat niitä rakennuspaikalle. Rakennustyöt aloitettiin kevättalvella ja tupaantuliaisia vietettiin jo syyskuussa. Kansalaissodan jälkeen työväentalo joutui ensin papille ja sitten poliisille. Talo saatiin kuitenkin takaisin yhdistykselle.
Rakennus

Työväentalo valmistui nopeasti, ja se maksoi 2 800 markkaa. Talo oli kaksikerroksinen hirsitalo, joka vuorattiin myöhemmin pystylaudoituksella. Rakennustyötä valvoivat Juho Rissanen ja E. Lahtinen. Kesällä 1926 työväentaloa laajennettiin ja sen sisätiloja kunnostettiin. Korjaustyöt maksoivat 34 000 markkaa, mutta velat saatiin maksettua vuoteen 1931 mennessä. Työväentalon kunnostaminen jatkui 1930-luvulla. Uusi laajennus valmistui vuonna 1945. Nämä rakennustyöt maksoivat yli 200 000 markkaa. Työväentalo oli täysin velaton vuonna 1948. Tämän vuoksi saatettiin järjestää ns. vapaailtama, jonka tarjoiluista työväenyhdistys vastasi. Talo oli ollut pitkään käyttämättömänä, ja se myytiin vuonna 1996 purettavaksi. Tontti jäi yhdistyksen haltuun.
Toimintaa työväentalolla

Heti alusta alkaen työväenyhdistys toimi vilkkaasti omalla talollaan paikkakunnan työväen taloudellisen ja henkisen hyvinvoinnin edistämiseksi. Toiminnassa oli puhuja- ja keskusteluseura sekä kirjasto, joka hävisi kansalaissodassa. Toiminta jatkui vilkkaana vuosikymmenten ajan.
Mäkitupalaisille, torppareille ja muille maanvuokraajille järjestettiin tiedotustilaisuus. Ratulan VPK järjesti talolla iltamat. Nuoret järjestivät äideille juhlan äitienpäivänä. Vuonna 1954 alettiin työväentalon ”Kinossa” esittää elokuvia. Uusi kulttuuripalvelu sai laajan kannatuksen, ja alkuvuosina elokuvailtoja oli kolme viikossa. Elokuvanäytökset lopetettiin 1970-luvun alussa. Myös työväenyhdistyksen toiminta alkoi tällöin hiipua.
Beatrice Câșlaru

| Mitalit> Maa:   Romania.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Romania> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 200 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | 400 m sekauinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Pronssia | Fukuoka 2001 | 400 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Barcelona 2003 | 400 m sekauinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2000 | 200 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Helsinki 2000 | 200 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Helsinki 2000 | 4x200 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Ateena 1991 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Ateena 1991 | 200 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Ateena 1991 | 200 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Ateena 1991 | 400 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Istanbul 1999 | 200 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Istanbul 1999 | 200 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Istanbul 1999 | 400 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2000 | 400 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Istanbul 1999 | 4x200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Helsinki 2000 | 4x100 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Madrid 2004 | 200 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Madrid 2004 | 4x200 m vapaauintiviesti |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Hopeaa | Rostock 1996 | 400 m sekauinti |  |
Beatrice Nicoleta Coadă-Câșlaru (s. 20. elokuuta 1975, Brăila) on entinen romanialainen uimari, joka edusti kotimaataan kolmissa kesäolympialaisissa, alkaen vuodesta 1996. Hän voitti olympiahopeaa 200 metrin sekauinnista ja pronssia 400 metrin sekauinnista Sydneyssä 2000.
Hän on syntynyt Brăilan kaupungissa, kuten ovat myös Romanian menestyksekkäimpiin naisuimareihin Câșlarun lisäksi lukeutuvat Diana Mocanu ja Camelia Potec.
Beatrice Chebet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Beatrice Chebet MM-kilpailuissa 2022. |  Beatrice Chebet MM-kilpailuissa 2022. |  Beatrice Chebet MM-kilpailuissa 2022. |  |
Maa:   Kenia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 5000 m |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 10000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | 5000 m |  |
|  Pronssia | Budapest 2023 | 5000 m |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bathurst 2023 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Bathurst 2023 | joukkue |  |
|  Kultaa | Belgrad 2024 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Belgrad 2024 | joukkue |  |
| Maantiejuoksun MM-kilpailut  | Maantiejuoksun MM-kilpailut  | Maantiejuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Riika 2023 | 5 km |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Saint-Pierre 2022 | 5000 m |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 5000 m |  |
Beatrice Chebet (s. 5. maaliskuuta 2000) on kenialainen kestävyysjuoksun moninkertainen arvokisavoittaja rata- ja maastojuoksusta.
Chebet voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 5 000 metrin juoksussa Tampereella 2018. Seuraavana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden maastojuoksun maailmanmestaruuden ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti 5000 metrin alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden.
Juniorimenestystensä jälkeen Chebet saavutti ensimmäiset yleisen sarjan arvokisavoittonsa vuonna 2022, jolloin hän voitti5 000 metrin juoksussa kultaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja Kansainyhteisön kisoissa. Hän voitti myös Kenian-mestaruuden ja saavutti Eugenen MM-kilpailuissa hopeaa. Vuonna 2023 hän voitti maastojuoksun ja viiden kilometrin maantiejuoksun maailmanmestaruuden. Hän voitti Kenian-mestaruuden 1 500 metrin juoksussa ja sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 5 000 metrillä pronssille. Vuonna 2024 hän voitti jälleen maastojuoksun maailmanmestaruuden. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti kultaa sekä 5 000 metrillä että 10 000 metrillä.
Chebet juoksi toukokuussa 2024 Eugenessä 10 000 metrin juoksun maailmanennätyksen 28.54,4 ja paransi aiempaa maailmanennätystä lähes seitsemällä sekunnilla. Hänen ennätyksensä 5 000 metrin juoksussa on syyskuussa 2023 juostu 14.05,92, millä hän on elokuun 2024 lopussa kaikkien aikojen listalla kolmantena (etiopialainen Gudaf Tsegay teki samassa juoksussa maailmanennätyksen).
Bateria

| Bateria |
| --- | --- |
 Bateria Inter Movistarin paidassa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Dione Alex Veroneze
Syntynyt: 16. joulukuuta 1990 (ikä 33) Palmitos, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Futsalpelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  72 kg
Nyk. joukkue:  FC Barcelona Futsal
Sarja:  Primera División de Futsal
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2009–2011 2011–2014 2014–:  Krona Futsal Inter Movistar Barcelona
Maajoukkueet
-:  Brasilia
Dione Alex Veroneze (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Bateria; s. 16. joulukuuta 1990 Palmitos) on brasilialainen futsalpelaaja, joka edustaa espanjalaista FC Barcelona Futsalia. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa. Vasenjalkainen Bateria on pelipaikaltaan ala eli laitapelaaja.
Vuonna 2011 hän siirtyi kotimaansa Krona Joinvillestä espanjalaiseen Inter Movistariin. Interiä Bateria edusti vuodet 2011–2014, jona aikana hän voitti kahdesti Espanjan cupin. Vuonna 2014 Bateria siirtyi toiseen Espanjan suurseuraan, FC Barcelona Futsaliin, jossa hän pelaa numerolla 10.
Bateria on myös pelannut Brasilian futsalmaajoukkueessa, jossa hän on voittanut Grand Prixin.
Käännös suomeksi
Berlin River Drivers

| Berlin River Drivers |
| --- | --- |

Perustettu:  2015
Kaupunki:  Berlin, New Hampshire
Kotiareena:  Notre Dame Arena
Sarjataso:  FHL
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Gabe Yeung
Päävalmentaja:   Gabe Yeung
Omistaja:   Lenny Lichtman
Yhteistyöseurat:  Evansville IceMen (ECHL)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Berlin River Drivers on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Berlinistä New Hampshirestä. 
Se pelaa FHL-liigaa. Kaudella 2015-2016 seurassa pelasivat suomalaiset Rene Kaupinharju ja Matias Simontaival.
Aiheesta muualla

Berlin River Driversin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Avenir Centre

| Avenir Centre |
| --- | --- |
 Areenan julkisivu.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Moncton, New Brunswick, Kanada
Rakennustyöt aloitettu:  2016
Avattu:  8. syyskuuta 2018
Pääurakoitsijat:  ASM Global
Käyttäjät
 Moncton Wildcats (QMJHL) (2018–) Moncton Magic (NBL Canada) (2018–) 
Katsojakapasiteetti
 8 800 (jääkiekko) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Avenir Centre (ransk. Centre Avenir) on jäähalli Monctonissa New Brunswickin provinssissa Kanadassa. Se avattiin syyskuussa 2018 QMJHL-joukkue Moncton Wildcatsin kotihalliksi. Avenir Centren kapasiteetti jääkiekossa on 8 800 katsojaa. Se korvasi kaupungin keskusjäähallina vuonna 1973 rakennetun Moncton Coliseumin.
Areenalla pelataan vuoden 2023 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuja.
Aviorikos

Aviorikos merkitsee avioliitossa elävän henkilön harjoittamaa sukupuoliyhteyttäselvennä muun kuin oman aviopuolisonsa kanssa. Raamatullisessa ja vanhahtavassa kielessä aviorikosta kutsutaan myös huorinteoksi. Suomessa tämä oli rikoslain alainen rikos vuoteen 1948. Vuoden 1929 avioliittolaki tunsi aviorikoksen vielä avioeron perusteena.
Lainsäädäntö

Useissa maissa aviorikosta pidetään yhteiskuntarauhaa uhkaavana rikoksena, joka vaatii yhteiskunnallista rangaistusta. Näin asia on erityisesti islamilaisissa maissa. Islamin uskonnollinen laki eli šaria määrää aviorikoksesta kuolemanrangaistuksen kivittämällä. Lakia noudatetaan esimerkiksi Saudi-Arabiassa ja Iranissa. Myös joissain katolilaisissa maissa, kuten Meksikossa, aviorikos on rikoslain alainen asia. Kristillisyydessä ja juutalaisuudessa aviorikoksen käsite on myös varsin tunnettu. Raamatusta löytyy useita viittauksia aviorikokseen.
Yhdysvalloissa tilanne vaihtelee osavaltioittain. Pennsylvaniassa aviorikoksesta voidaan tuomita kahdeksi vuodeksi vankeuteen tai 18 kuukaudeksi mielisairaalaan. Michiganissa aviorikoksesta voi saada periaatteessa elinkautisen tuomion. Toisaalta suurimmassa osassa osavaltioista aviorikoksen kieltävät pykälät ovat muodostuneet "kuolleiksi kirjaimiksi" tai toivomuspykäliksi, joiden rikkomisesta ei rangaista.
Etelä-Afrikassa apartheidin aikana Kansallispuolue toteutti myös arvokonservatiivista politiikkaa, jossa pornografia, uhkapelit ja muut niiden kaltaiset ilmiöt kiellettiin "afrikaanerielämäntavalle" vieraina ilmiöinä. Vuonna 1957 säädetty Immorality Amendment Act teki myös aviorikoksen ja sen yrittämisen laittomiksi.
Lainsäädäntö Suomessa

Nykyään Suomen lainsäädäntö ei tunne aviorikosta sen enempää rikoksena kuin avioeron perusteenakaan.
Suomessa vuoden 1734 laki teki erotuksen yksinkertaisen ja kaksinkertaisen huoruuden eli aviorikoksen välillä. Yksinkertainen huoruus merkitsi aviorikosta, jonka nainut henkilö teki naimattoman kanssa. Tästä rikoksesta avioliitossa elävä sai kaksinkertaisen rangaistuksen naimattomaan verrattuna, ensikertalainen avioliitossa elävä sai 80 taalaria sakkoa ja naimaton 40 taalaria (Pahanteon kaari, 55. luku, 1 §). Kaksinkertainen huoruus, joka merkitsi kahden tahoillaan avioliitossa elävän tekemään aviorikosta, rangaistiin kuolemalla (Pahanteon kaari, 56. luku, 1 §).
Jos huoruuteen liittyi sukurutsa, oli teloitustapa julmempi: mies teilattiin ja nainen poltettiin roviolla. Sukurutsaksi laskettiin myös samaan sukuun lain kautta liitettyjen välinen yhdyntä, kuten anopin ja vävyn välinen. Näitä teloitustapoja saatettiin käyttää harkinnan mukaan lievemmistäkin seksuaalirikoksista, mutta sukurutsan osalta teloitustapa oli erikseen laissa määrätty. Silti näistä julmemmista teloitustavoista käytännössä luovuttiin 1800-luvulle tultaessa, ja vuoden 1825 jälkeen ei ole enää pantu täytäntöön yhtään kuolemanrangaistusta rauhan aikana.
Vuonna 1889 uudistetun rikoslain mukaan kaikki muu paitsi avioliitossa harjoitettu puolisoiden välinen seksi oli edelleen rikos. Naimattomien henkilöiden välinen seksi dekriminalisoitiin vuonna 1926. Tuolloin kuitenkin jätettiin rangaistavaksi raskaammanlaatuinen salavuoteus eli se, kun naimattomien välinen sekaantuminen on tapahtunut väärinkäyttämällä valta- tai auktoriteettisuhdetta tai naisen turvatonta tilaa. Naimisissa olevien henkilöiden osalta avioliiton ulkopuoliset seksisuhteet säilyivät rikollisina vuoteen 1948, jolloin huorinteko poistettiin kokonaan rikoslaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aviorikos Wikimedia Commonsissa
Beatrice Covassi

| Beatrice Covassi |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 6.12.2022–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1968 (ikä 55) Firenze, Italia
Kansalaisuus:  italialainen
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen puolue
Aiheesta muualla
www.beatricecovassi.it
Beatrice Covassi (s. 1. joulukuuta 1968 Firenze, Italia) on italialainen poliitikko. Covassi edustaa demokraattista puoluetta. Covassi on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä joulukuusta 2022 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Beatrice Covassi Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Bam (provinssi)

| Bam |
| --- | --- |
 Ouazellén moskeija
 Provinssin sijainti Burkina Fasossa
Valtio:  Burkina Faso
Hallintoalue:  Centre-Nord
Departementteja:  9
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kongoussi
Pinta-ala:  4 084 km²
Väkiluku (2006):  277 092
Bam on yksi Burkina Fason provinsseista. Bam sijaitsee maan pohjoisosassa Centre-Nordin hallintoalueella. Sen pääkaupunki on Kongoussi (68 807 asukasta). Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan provinssissa oli 277 092 asukasta.
Bamin departementit

Bourzanga
Guibare
Kongoussi
Nassere
Rollo
Rouko
Sabce
Tikare
Zimtenga
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bamin provinssi Wikimedia Commonsissa
Burkina Fason provinssit
Balé
Bam
Banwa
Bazèga
Bougouriba
Boulgou
Boulkiemdé
Comoé
Ganzourgou
Gnagna
Gourma
Houet
Ioba
Kadiogo
Kénédougou
Komondjari
Kompienga
Kossi
Koulpélogo
Kouritenga
Kourwéogo
Léraba
Loroum
Mouhoun
Nahouri
Namentenga
Nayala
Noumbiel
Oubritenga
Oudalan
Passoré
Poni
Sanguié
Sanmatenga
Séno
Sissili
Soum
Sourou
Tapoa
Tuy
Yagha
Yatenga
Ziro
Zondoma
Zoundwéogo
Kommunismin musta kirja

| Kommunismin musta kirja> Le Livre noir du communisme – Crimes, terreur, répression |
| --- | --- |
 WSOY:n kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stéphane Courtois (toim.)
Kieli:  ranska
Genre:  historia
Kustantaja:  Robert Laffont
Julkaistu:  1997
Sivumäärä:  846
ISBN:  2-221-08-204-4
Suomennos
Suomentaja:  Kaarina Turtia Matti Brotherus Heikki Eskelinen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2001
Sivumäärä:  863
ISBN:  951-0-25073-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kommunismin musta kirja (Le Livre noir du communisme – Crimes, terreur, répression) on ranskalaisen Stéphane Courtoisin toimittama ja lähinnä ranskalaisten eri alojen tutkijoiden kirjoittama kommunistivaltioiden ja kommunistien rikoksia raportoiva 863-sivuinen kirja (1997, suom. 2001).
Kirjan esipuhe ja siinä mainitut arviolta noin sata miljoonaa kommunismin uhria ovat herättäneet vilkasta keskustelua.
Sisältö

Kirjan toimittaja Stéphane Courtois toteaa esipuheessa: "Yksittäisiin ihmisiin kohdistuneiden rikosten ja erillisissä kohteissa toimeenpantujen summittaisten joukkomurhien lisäksi kommunistiset vallanpitäjät pystyttivät valtansa tueksi hallitusjärjestelmän, jonka varsinaisena toimintatapana on ollut joukkotuhonta."
Vähimmäisarviona uhreista hän esittää seuraavan suuruusluokan:
Neuvostoliitto: 20 miljoonaa kuollutta
Kiina: 65 miljoonaa kuollutta
Vietnam: miljoona kuollutta
Pohjois-Korea: 2 miljoonaa kuollutta
Kambodža: 2 miljoonaa kuollutta
Itä-Eurooppa: miljoona kuollutta
Latinalainen Amerikka: 150 000 kuollutta
Afrikka: 1,7 miljoonaa kuollutta
Afganistan: 1,5 miljoonaa kuollutta
kansainvälinen kommunistinen liike ja kommunistipuolueet, jotka eivät ole olleet vallassa: ehkä 10 000 kuollutta
Esipuheessa luetellaan myös kommunistien tekemiä kansanmurhia, etnisiä puhdistuksia ja rikoksia ihmisyyttä vastaan eri maissa sekä väitetään: "satojentuhansien tai jopa miljoonien ihmisten kuolemaan johtaneita nälänhätiä on vuoden 1918 jälkeen koettu ainoastaan kommunistisissa maissa", mistä tuoreimpina esimerkkeinä kirjoittaja mainitsee Etiopian ja Mosambikin 1980-luvulla (Pohjois-Korean tilanne selvisi vasta kirjan kirjoittamisen jälkeen). Esipuheen kirjoittaja myös pyrkii perustelemaan, kuinka samankaltaisia kommunistien ja fasistien (erityisesti kansallissosialistien) toimet olivat. Toisin kuin on väitetty, hän ei ota kantaa siihen, oliko kommunismi fasismia pahempaa tai toisin päin.
Courtois myös toteaa osan kirjan tutkija-kirjoittajista olleen aiemmin kommunisteja ja yhä olevan vasemmistolaisia. Heidän motiivikseen hän kertoo: "Nousevalle äärioikeistolle ei heidän vakaumuksensa mukaan saa jättää sitä etuoikeutta, että totuus kuullaan sen suusta." Toisaalta kirjaa on arvosteltu siitä, että se rakentuu alkuperäislähteiden ohella lähinnä vasemmistolaiselle historiantutkimukselle ja sivuuttaa oikeistolaisina pidettyjä tutkijoita.
Itse artikkelien materiaalia on pidetty kuvauksena kommunismin raakuudesta sekä kommunistijohtajien (muun muassa Stalin ja Che Guevara) piittaamattomuudesta inhimillistä kärsimystä kohtaan. Kirja kuitenkaan ei ilmeisesti sisällä uutta materiaalia vaan vain kokoaa yksin kansiin jo tehtyä tutkimusta sekä siteeraa usein alkuperäislähteitä, kuten Leninin kirjeitä. Etenkin yhä kommunististen valtioiden (Kiina, Vietnam, Pohjois-Korea, Kuuba, Laos) kohdalla kirjan lähteitä on pidetty vajavaisina, samoin kansainvälisen kommunistiterrorismin.kenen mukaan?