stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erkki Aro

Erkki Juhani Aro (11. maaliskuuta 1916 Helsinki – 17. tammikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen suunnistaja.
Aron huippuvuodet osuivat aikaan, jolloin suunnistuksessa ei käyty vielä arvokilpailuja. Yli kolmekymppisenä hän pääsi osoittamaan kykynsä pohjoismaitten suurissa suunnistusviesteissä. Helsingin Suunnistajia edustaen hän voitti Jukolan viestin seitsemän kertaa, mitä saavutusta on sittemmin onnistunut sivuamaan vain Juhani Salmenkylä. Lisäksi hän suunnisti kahdeksannen osuuden vuoden 1954 Tiomila-viestissä, joka päättyi ensimmäistä kertaa suomalaisvoittoon. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Aro ylsi 1949 ja 1953, ja viestimestaruuksia hän voitti neljä.
Vuosina 1963–1969 Aro toimi Suomen Suunnistusliiton puheenjohtajana ja päävalmentajana. Nuoruusvuosien saavutuksiin kuuluu viestihiihdon akateeminen maailmanmestaruus 1939.
Saavutukset > Suunnistuksessa

Jukolan viestin voitto 1949–1950, 1952–1953, 1956–1957 ja 1960 (Helsingin Suunnistajat)
Tiomila-viestin voitto 1954 (Helsingin Suunnistajat)
SM-kultaa henkilökohtaisella matkalla 1949 ja 1953
SM-kultaa viestissä 1954–1956 ja 1959
Saavutukset > Hiihdossa

Akateeminen MM-kulta viestissä 1939
Ennedi

Ennedi on harvaanasuttu ylänköalue Koillis-Tšadissa, Saharan autiomaan etelälaidalla. Se nousee enimmillään noin 1 450 metrin korkeuteen merenpinnasta. Maisema on pääosin vadien halkomaa kuivaa aavikkoa, josta kohoaa korkeita, hiekkakivisiä kalliomuodostumia. Korkeimmilla paikoilla kasvaa vain matalia, kuivuutta kestäviä ruohoja – alavammilla paikoilla myös pensaita ja pieniä puita, kuten akaasioita.
Ennedin alueella elää paljon villieläimiä. Se on Saharan ainoita alueita, joissa elää vielä niilinkrokotiileja. Yleisimpiä nisäkäslajeja ovat vaaleakettu, aavikkoilves, kapinrusakko, kalliotamaani, villikissa, kultasakaali, aavikkosiili ja isokudu. Uhanalaisempia ovat esimerkiksi mendesinantilooppi, punakaulagaselli, dorcasgaselli ja punaotsagaselli. Sapelibeisa on todennäköisesti hävinnyt seudulta kokonaan.
Ennedin ylätasangon keskellä sijaitsee Fadan kaupunki. Suurin osa seudun väestöstä on dazankielisiä ja islaminuskoisia puolinomadeja, jotka vaeltavat kuivan kauden ajan mutta asuvat kylissä heinäkuusta syyskuuhun asti kestävällä sadekaudella. He saavat elantonsa paimentamalla kameleita, hevosia, aaseja, lampaita ja vuohia ja kasvattamalla keitaissa taateleita, vehnää, hirssiä ja ohraa.
Unesco lisäsi paikan maailmanperintöluetteloon vuonna 2016.
Kanjoni Ennedissä.
Kameleita Guelta d’Archeissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ennedi Wikimedia Commonsissa
Ennen kilparatsastusta

| Ennen kilparatsastusta |
| --- | --- |
Nimi:  Ennen kilparatsastusta
Tekijä:  Raoul Dufy
Teostyyppi:  Kivipiirros
Korkeus:  35,10  cm
Leveys:  47,80  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Ennen kilparatsastusta on ranskalaisen taiteilijan Raoul Dufyn litografiatyö. Kooltaan tämä työ on 35,1×47,8 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Vihreävoittoinen litografia kuvaa knallipäisiä miehiä ja 1920-luvun tyyliin pukeutuneita naisia sekä ratsuhevosia ratsastajat selässään.
Dufy sai fauvistisia vaikutteita vuoden 1905 fauvistisalongista ja alkoikin tästä eteenpäin esiintyä heidän näyttelyissään.
Aiheesta muualla

Ennen kilparatsastusta Kansallisgalleriassa.
Ennen aurinkoa

| Ennen aurinkoa Anki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971
 Julkaistu: 1972
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Top Voice
Ankin muut julkaisut
| Idylli 1968 | Ennen aurinkoa 1972 | Aikalintu 1973 |
Ennen aurinkoa on Ankin viides soololevy. Sen linja on hieman popahtavampi kuin Ankin aiemmat soololevyt. Monet levyn kappaleista ovat angloamerikkalaisten naislauluntekijöiden, kuten Joni Mitchellin, Buffy Sainte-Marien ja Carole Kingin, sävelmiä. Useimmista teksteistä vastaa Hector, Ankin bändikaveri pari vuotta aiemmin perustetusta Cumuluksesta. Anki on itse tehnyt suomenkielisen tekstin neljään levyn kappaleista.
Kappaleet

Kaupungin aamu (Chelsea Morning) – 2.32 (säv. J. Mitchell, san. Hector)
Arvaa kenet Pariisissa näin (Guess Who I Saw In Paris) – 2.39 (säv. Buffy-Sainte Marie, san. A. Lindqvist)
Viimeinen apashi (Now That The Buffalo's Gone) – 2.38 (säv. Buffy-Sainte Marie, san. Hector)
Niin aallot kimmellä ei koskaan (Så Skimrande Var Aldrig Havet) – 2.50 (säv. E. Taube, san. Hector)
Ulos maailmaan (Go North) – 3.18 (säv.  T. Hazzard, san. Hector)
Katoavaisuus (En Kärlek Som Ej Fanns) – 2.13 (säv. Bo Sylven, san. A. Lindqvist)
Pääskylaulu (Banks Of Ohio) – 1.54 (säv. trad., san. Hector)
Niin syntyy laulu muistojen (One Fine Summer Morning) – 2.29 (säv. Al Gorgoni, san. A. Lindqvist)
Älä usko kesätuuleen – 2.19 (säv. Valto Laitinen, san. Hector)
Maan lapset (Sons Of) – 2.20 (säv. J. Brel, san. Hector)
Onnellinen (Beautiful) – 2.57 (säv. C. King, san. A. Lindqvist)
Ohi nuoruus nyt on (Ma Jeunesse Fout Te Comp) – 3.13 (säv. Bontempelli, san. Saukki)
Keltä saan vastauksen (Nobody Knows) – 2.47 (säv. M. Legrand, san. Saukki)
Sydämeni on yksinäinen saari – 2.32 (säv. Valto Laitinen, san. Saukki)
Ennen aurinkoa – 3.11 (säv. Cay Karlsson, san. Hector)
Eon

Eon tai EON voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Eon, Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo
E.ON, saksalainen energiayhtiö
EON Productions, brittiläinen elokuvatuotantoyhtiö
Ethnikí Orgánosis Neoléas, EON, Kreikassa 1936–1941 toiminut äärioikeistolainen nuorisojärjestö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erligang-kulttuuri

Erligang-kulttuuri oli pronssikautinen kulttuuri 1600–1400 eaa. Kiinassa Keltaisen joen laaksossa.
Ensimmäiset siihen liittyvät löydöt on tehty Zhengzhoussa, mutta laajat arkeologiset kaivaukset siellä eivät onnistu, kun nykyinen kaupunki lepää vanhan kaupungin päällä. Monet kiinalaiset arkeologit uskovat Erligangin kulttuurin olleen varhaisen Shang-dynastian keskus. Tämä kulttuuri on saanut vaikutteita Erlitoun kulttuurista. Pronssin valaminen yleistyi ja levisi laajemmalle kuin Erlitoun kaudella, ja myös eri alueiden valutyylit muistuttivat enemmän toisiaan. Kulttuuri levisi jo alkuvaiheessaan Jangtsejoelle, mikä näkyy Hubein maakunnan Palongchengin löydöissä.
Punasotka

| Punasotka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Suomessa:
 Äärimmäisen uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sotkat Aythya
Laji::  ferina
Kaksiosainen nimi
 Aythya ferina  (Linnaeus, 1758) 
 Punasotkan levinneisyyskartta, johon on merkitty vihreällä pesimäalueet ja sinisellä talvehtimisalueet.
Katso myös
   Punasotka Wikispeciesissä   Punasotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punasotka (Aythya ferina) on keskikokoinen sorsalintu.
Koko ja ulkonäkö

Punasotka on yleensä noin 42–49 cm pitkä ja painaa noin 700–970 g. Varsinkin naaraan ja nuoren koiraan tunnistaa matalasta otsasta ja isosta nokasta. Lento on muiden sotkien tapaan suoraviivaista ja nopeaa, mutta siipijuova ei erotu yhtä selvästi kuin tukka- tai lapasotkalla. Koiraan pää on punaruskea, mustassa nokassa on harmaa kärki ja punainen silmä. Sen vartalo on vaaleanharmaa. Naaraalla on vaalea silmärengas ja vaihtelevan vaalea naama. Nuoret urokset muistuttavat loppukesästä naarasta, mutta silmärengas puuttuu.
Vanhin suomalainen rengastettu punasotka on ollut 11 vuotta 1 kuukautta ja 16 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen 23 vuotta ja 2 kuukautta vanha sotka.
Levinneisyys

Punasotkan pesimäalue ulottuu Euroopasta Pohjois-Aasian itäosiin. Se on muuttolintu, ja sen talvehtimisalue ulottuu Länsi- ja Etelä-Euroopasta sekä Pohjois-Afrikasta Kaakkois-Aasiaan ja Japaniin. Maailman pesimäkannasta 35 prosentin on arvioitu olevan Euroopassa. Euroopan unionin alueella lajin pesimäkannaksi vuosina 2013–2018 arvioitiin 28 500 – 55 000 paria, eniten Tšekissä (7 000 – 14 000 paria) ja Romaniassa (3 100 – 12 300 paria). Vuonna 2021 koko maailman kannan kooksi arvioitiin 760 000 – 790 000 aikuista yksilöä. IUCN on luokitellut lajin maailmanlaajuisesti vaarantuneeksi vuodesta 2012 lähtien. Sitä ennen laji luokiteltiin elinvoimaiseksi.
Suomessa punasotkaa tavataan enimmäkseen eteläisessä Suomessa mutta jossain määrin myös pohjoisempana. Punasotkan Suomen-kanta on romahtanut. Vuonna 2010 Suomen pesimäkannaksi arvioitiin 10 000–13 000 paria ja lajin uhanalaisuusluokka muutettiin elinvoimaisesta vaarantuneeksi.. Vuonna 2015 uhanalaisuusluokaksi muutettiin  erittäin uhanalainen ja vuonna 2019  äärimmäisen uhanalainen. Raportointikaudella 2013–2018 pesimäkannaksi arvioitiin enää 600–750 paria.
Elinympäristö

Punasotka viihtyy parhaiten ruohostorantaisilla lintujärvillä ja merenlahdilla. Niukkaruohostoisilla järvillä ja merenlahdilla vain harvakseltaan. Saaristomeren sisäsaaristossa pesii pieni kanta lokkiluodoilla. Punasotkat karttavat pieniä vesistöjä.
Lisääntyminen

Punasotka rakentaa pesänsä tulvaniitylle, saraikkoon tai muualle veden partaalle. Pesä on yleensä ruokokeon päällä, joskus myös kelluspesä tai piisamin pesän päällä.
Naaras munii toukokuussa 4–16 harmaanvihreää munaa, joita se hautoo 22–28 vuorokautta. Poikaset itsenäistyvät tultuaan lentokykyisiksi noin 7–9 viikon ikäisenä.
Ravinto

Punasotka hankkii ravintonsa sukeltamalla pohjasta kotiloita, simpukoita ja muuta vastaavaa sekä vesikasvien siemeniä.
Aiheesta muualla

Suomen lintu-opas 2005, WSOY Pertti Koskimies
Punasotka Lintukuva-verkkopalvelussa
BirdLife Suomi: Punasotka, vuoden lintu 2018
LuontoPortti: Punasotka (Aythya ferina)
ITIS: Aythya ferina (englanniksi)
Punasotkan levinneisyys Suomessa.
Punasotkapari, naaras etualalla.
Koiras vanhalla laiturilla.
Aythya ferina
Erkki Autonen

Erkki Autonen (13. toukokuuta 1914 Mänttä – 3. maaliskuuta 1977) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Mäntän Valoa. Hänen saavutuksiinsa kuuluu muun muassa Antwerpenin työläisolympialaisten voitto 1937 tuloksella 64,38 ja vuoden 1944 Kalevan kisojen pronssimitali tuloksella 64,70. Autosen vuonna 1939 tekemä ennätysheitto 76,36 oli kauden tilastoissa maailman toiseksi paras tulos. Vuonna 1940 hän oli maailmantilastossa neljäntenä tuloksellaan 72,97. Tuolloin suomalaisten hallussa oli maailman kuusi parasta heittoa.
Kausien parhaat heitot

1939 76,36 Mänttä 17.9.
1945 67,87 Tukholma 22.8.
Aiheesta muualla

Erkki Autonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Enugu (osavaltio)

| Enugu |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 6°30′N, 7°30′E 
Valtio:  Nigeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Enugu
Pinta-ala:  7 625 km²
Väkiluku (2006):  3,3 miljoonaa
Kansat:  igbot
Aikavyöhyke:  UTC+1
Enugu on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan lounaisosassa, ja sen pinta-ala on 7 625 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Enugun asukasluku oli noin 3 267 800 ja vuoden 2016  ennusteen mukaan noin 4 411 100. Noin 95 prosenttia väestöstä kuuluu igboihin.
Enugun pääkaupunki on Enugu, jossa asuu lähes 700 000 asukasta. Toinen suurehko kaupunki on Nsukka. Tärkein elinkeino on maatalous, kaupunkiväestöä työllistävät myös kauppa ja palveluammatit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enugu (osavaltio) Wikimedia Commonsissa
Nigerian osavaltiot
Abia | Adamawa | Akwa Ibom | Anambra | Bauchi | Bayelsa | Benue | Borno | Cross River | Delta | Ebonyi | Ẹdo | Ekiti | Enụgụ | Gombe | Imo | Jigawa | Kaduna | Kano | Katsina | Kebbi | Kogi | Kwara | Lagos | Nasarawa | Niger | Ogun | Ondo | Ọsun | Oyo | Plateau | Rivers | Sokoto | Taraba | Yobe | Zamfara

Pääkaupunkiterritorio
Enver Gjokaj

| Enver Gjokaj |
| --- | --- |
 Enver Gjokaj E3-messuilla vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1980 (ikä 44)  Pohjois-Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Victor (Dollhouse) Daniel Sousa (Agent Carter ja S.H.I.E.L.D. Agentit)
Aiheesta muualla
IMDb 
Enver Gjokaj (s. 12. helmikuuta 1980 Pohjois-Kalifornia) on albanialais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt pienissä rooleissa muun muassa elokuvissa Spinning Into Butter (2007), Eagle Eye (2008) ja Tale of the Tribe (2009), mutta hänen tunnetuin roolinsa on Victor vuosien 2009–2010 televisiosarjassa Dollhouse. Vuonna 2015 hän näytteli agentti Daniel Sousaa Agent Carter -televisiosarjassa ja palasi rooliinsa vuonna 2020 S.H.I.E.L.D. Agentit -televisiosarjan seitsemännellä tuotantokaudella.
Aiheesta muualla

Enver Gjokaj Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pystykeiholehti

| Pystykeiholehti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Sarpiokasvit Alismataceae
Suku::  Keiholehdet Sagittaria
Laji::  sagittifolia
Kaksiosainen nimi
 Sagittaria sagittifolia  L. 
Katso myös
   Pystykeiholehti Wikispeciesissä   Pystykeiholehti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pystykeiholehti (Sagittaria sagittifolia) on märkien paikkojen yleinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Pystykeiholehden lehdet ovat nuolen muotoiset, 20–25 cm leveät. Halkaisijaltaan parisenttisten kukkien terälehdet ovat valkeat, heteet ja emit tummanpunaiset. Hedelmä on hiukan hernettä isompi vihreä pallo.  Kukat ja useimmat lehdet nousevat veden pinnan yläpuolelle, mutta kasvilla voi olla myös kapeita uposlehtiä.
Levinneisyys

Pystykeiholehti kasvaa Keski- ja Itä-Euroopassa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa.
Elinympäristö

Pystykeiholehti kasvaa 10–50 cm syvässä vedessä savisilla, pehmeillä järvien, jokien ja murtovesilahtien rannoilla.
Käyttö

Pystykeiholehden turpeaa maavartta käytetään Kiinassa vihanneksena.
Erling Asbjørn Kongshaug

Erling Asbjørn Kongshaug
Erling Asbjørn Kongshaug (22. maaliskuuta 1915 – 14. syyskuuta 1993) oli norjalainen ampuja ja olympiavoittaja.
Kongshaug voitti olympiakultaa Helsingin vuoden 1952 olympialaisista pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailusta ennen Suomen Vilho Ylöstä, joka oli lopputuloksissa tasapisteissä.
Kongshaug voitti urallaan lisäksi 13 mitalia MM-kilpailuista. Kultaa hän sai Tukholmasta 1947 pienoiskiväärin joukkueammunnan pystyasennosta ja Oslosta 1952 pienoiskiväärin kolmen asennon sekä pystyasennon henkilökohtaisista kilpailuista. Tukholmassa hänen joukkueeseensa kuuluivat lisäksi Mauritz Amundsen, Halvar Kongsjorden, Willy Røgeberg ja Tore Skredegaard.
Kongshaugille on myönnetty Norjassa useita palkintoja. Hänelle annettiin vuonna 1955 Aftenposten-lehden Gullmedalje-palkinto ja vuosina 1950, 1951 ja 1952 ampujille myönnettävä Kongepokalen.
Poughkeepsie

Entinen rautatiesilta Poughkeepsie Bridge on nyt jalankulkijoiden käytössä.
Poughkeepsie [pə'kɪpsiː] on kaupunki Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa. Se on Dutchessin piirikunnan keskuskaupunki. Vuonna 2010 itse kaupungin (City of Poughkeepsie) asukasluku oli 32 736 ja sitä ympäröivän esikaupungin (Town of Poughkeepsie) 43 341. Poughkeepsie sijaitsee Hudsonjoen laaksossa puolivälissä New Yorkin ja Albanyn kaupunkeja ja on osa New Yorkin metropolialuetta.
Nimi Poughkeepsie tulee wappinger-intiaanien kielestä ja tarkoittaa kaislakattoista taloa pienen puron varrella. Poughkeepsien ensimmäiset eurooppalaissiirtolaiset olivat hollantilaisia ja kaupungista tuli New Yorkin osavaltion toinen pääkaupunki pian Amerikan vallankumouksen jälkeen. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1854. Kaupungin maamerkki on Hudsonjoen ylittävä korkea Poughkeepsie Bridge, entinen rautatiesilta vuodelta 1900, joka vaurioitui tulipalossa 1974 ja avattiin uudelleen kävelysiltana 2009. Toinen tärkeä silta, Mid-Hudson Bridge, on vuodelta 1930 ja sitä pitkin joen ylittää U.S. Route 44.
Historiaa ja nähtävyyksiä

Poughkeepsiesta tuli 1700-luvulla tärkeä valaiden jatkokäsittelypaikka, ja 1800-luvulla se oli merkittävä teollisuuskeskus paperitehtaineen, hattutehtaineen ja panimoineen. Alueen luonnonkauneus sai monet rikkaat perheet kuten Astorit, Rogersit ja Vanderbiltit rakentamaan sinne loisteliaita lomapalatseja. Vanderbiltien talo Hyde Parkin esikaupungissa on listattu kansallisten historiallisten muistomerkkien joukkoon. Poughkeepsie tunnetaan myös osavaltion vanhimmasta kulttuurilaitoksesta, Bardavonin vuonna 1869 perustetusta oopperatalosta, joka toimii myös Hudson Valley Philharmonic -orkesterin kotisalina. Kaupungin taidemuseoita ovat Frances Lehman Loeb Art Center ja The Barrett Art Center.
Korkeakouluja

Poughkeepsiessä toimii kaksi yliopistoa, Adelphi Universityn Hudson Valleyn kampus ja Ridley-Lowell Business and Technical Institute, sekä vuonna 1861 perustettu, alun perin naisille tarkoitettu korkeakoulu Vassar College. Hyde Parkissa on ravintolakoulu The Culinary Institute of America. Muita oppilaitoksia ovat Dutchess Community College ja Marist College.
Työnantajia

IBM-tietotekniikkayhtiöllä on paljon toimintaa Poughkeepsiessä, joskin tämä aiemmin yhtiön päätehtaaksi kutsuttu yksikkö on ollut pienenemään päin 2000-luvulla.
Liikenneyhteydet

Poughkeepsie on New Yorkista tulevan Metro-North-rautatien Hudson Line -haaran pohjoinen pääteasema. Myös Amtrak -kaukojunat pysähtyvät kaupungissa matkallaan Manhattanin Pennsylvania Stationilta kohti Albanya ja Chicagoa.
Lähimmät liikennelentokentät ovat Stewart International Airport noin 40 kilometriä etelään Newburghissa sekä Albany International Airport noin 137 km pohjoiseen. Kansainvälistä lentoliikennettä palvelevat New Yorkin kolme kenttää, JFK (142 km etelään), Newark (142 km etelään) ja LaGuardia (130 km etelään).
Kuuluisia entisiä ja nykyisiä asukkaita

Josh Billings, oik. Henry Wheeler Shaw, 1800-luvun humoristikirjailija
Alfred Mosher Butts, arkkitehti ja Scrabble-pelin keksijä
Rob Chianelli, We Are the In Crowd -yhtyeen rumpali
Bill Duke, näyttelijä ja elokuvaohjaaja
Tibor Kalman, unkarilaissyntyinen graafikko
G. Gordon Liddy, Watergate-skandaalin keskushahmoja
Keith Lockhart, Boston Pops -orkesterin kapellimestari
Lee Miller, valokuvamalli, valokuvaaja ja toisen maailmansodan sotakirjeenvaihtaja
Sterling Morrison,  The Velvet Undergroundin kitaristi
Ed Wood, halpiselokuvien ohjaaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poughkeepsie Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Poughkeepsie, New York
Main Mall Row, historiallinen kortteli Poughkeepsien keskustassa.
Käännös suomeksi
Eonia

Eonia (Euro Overnight Index Average) oli päivittäin laskettava yliyön viitekorko, jota käytetään viitekorkona esimerkiksi viivästyskorkojen laskemisessa sekä korkojohdannaisten kohde-etuutena.
Euroopan keskuspankki (EKP) laskee Eonian jokaisena TARGET-järjestelmän aukiolopäivänä ja julkaisee koron illalla ennen kello 19.00 Keski-Euroopan aikaa Reutersin kautta.
European Banking Federation oli valinnut joukon pankkeja paneeliksi näiden markkinavolyymin sekä luottokelpoisuuden perusteella. Euribor- ja Eonia-koron paneelit koostuivat samoista pankeista. Jokainen paneelin jäsenpankki toimitti illalla EKP:lle päivän aikana antamiensa vakuudettomien yliyönlainojen kokonaismäärän sekä näiden lainojen keskimääräisen koron. EKP laski näin ilmoitetuista koroista lainamäärillä painotetun keskiarvon kahden desimaalin tarkkuudella. Tämä keskiarvo on kyseisen päivän Eonia-korko. Eonia ilmoitetaan todelliset päivät/360 -perustaisena.
Eonia-nimistä korkoa julkaistaan yhä, mutta se perustuu uuteen Ester-korkoon, josta saadaan Eonia lisäämällä vakiona pidettävä marginaali.
Aiheesta muualla

European Banking Federationin Euribor- ja Eonia-sivusto (englanniksi)
http://www.ebf-fbe.eu/Content/Default.asp (Arkistoitu – Internet Archive)
Eteläinen Pitkäjärvi

| Eteläinen Pitkäjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°41′50″N, 31°19′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järvinumero:  04.925.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  154,1 m 
Rantaviiva:  6,43 km 
Pinta-ala:  0,81 km² 
Tilavuus:  0,00508 km³ 
Keskisyvyys:  6,3 m 
Suurin syvyys:  25,2 m 
Saaria:  4
 fiEteläinen Pitkäjärvi 
Eteläinen Pitkäjärvi on metsäjärvi Ilomantsin itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 81 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 80 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Eteläisen Pitkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven keskiosa on etelä- ja pohjoisosaa kapeampi. Järven suurin leveys lounaasta koilliseen on puolisen kilometriä. Keskiosaa kaventava niemi on osa yli puolitoista kilometriä pitkää kannasta, joka sijaitsee Eteläisen Pitkäjärven ja sen länsipuolisen Sysmän välissä. Kannaksen kapeimmat kohdat ovat alle satametrisiä. Kannas on luonnonsuojelualuetta ja sitä pitkin kulkee Susitaival. Noin viidesosa Eteläisestä Pitkäjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 25 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Eteläisen Pitkäjärven saariluku on neljä. Saaret ovat karttanimeä vailla olevia luotoja järven eteläosassa. Eteläisen Pitkäjärven rannat ovat suurimmalta osin metsämaata. Suomaata on jonkin verran. Järveen virtaa useita suo-ojia sen itäpuolella levittäytyvältä Kuikkasuolta. Kartan perusteella Eteläinen Pitkäjärvi laskee pohjoiseen Venakkolampeen ja siitä Myllylampeen (153,2 metriä mpy), johon laskee myös Pohjoinen Pitkäjärvi (153,5 metriä mpy). Myllylampi laskee noin sata metriä pitkää uomaa Sysmän (151,2 metriä mpy) koilliskolkkaan.
Eteläisen Pitkäjärven vesitilavuus on 5 079 000 kuutiometriä.
Eteläinen Pitkäjärvi (04.925.1.009) kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen (04.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Eteläinen Pitkäjärvi on toiseksi laajin Myllyjoen valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Sysmä ja kolmanneksi laajin on Pohjoinen Pitkäjärvi.
Eolo-luokka

| Eolo-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 500 t (standardi) 1 900 t (kuormattu)
Pituus:  89,00 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,73 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  5 000 shp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  219
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 102 mm tykkiä 2 × syvyyspomminheitintä 170 × miinaa
Ilmatorjunta:  4 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntatykkiä
Eolo-luokka oli Espanjan laivaston kahden miinalaivan muodostama alusluokka.
Alukset

Alukset olivat Júpiter-luokan tykkiveneiden pohjalta valmistettuja, mutta niiden aseistusta oli kevennetty. Luokkien propulsiojärjestelmät olivat samat, mutta Eolo-luokassa suurempi polttoainetäyttö.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Eolo | Ferrol |  | 30. elokuuta 1939 | 1942 | poistettu alusluettelosta 1972 |
| Tritón | Ferrol |  | 24. helmikuuta 1940 | 1943 | poistettu alusluettelosta 1972 |
Eteläinen Patagonian jäätikkö

Jääkenttää. Lautaron tulivuori kuvan yläosassa.

Eteläinen Patagonian jäätikkö on laaja jääkenttä Andeilla Chilessä ja Argentiinassa. Se on Etelämantereen jälkeen toiseksi suurin jääalue eteläisellä pallonpuoliskolla. Jääkentän pinta-ala on noin 13 000 neliökilometriä, pituus noin 360 km ja leveys keskimäärin noin 40 kilometriä.
Eteläinen Patagonian jäätikkö on suurempi kahdesta osasta, jotka ovat jäljellä suuresta Patagonian mannerjäätiköstä. Suuri osa jäätiköstä on suojeltu kansallispuistoissa: Los Glaciaresin kansallispuisto Argentiinassa sekä Bernardo O'Higginsin kansallispuisto ja Torres del Painen kansallispuisto Chilessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eteläinen Patagonian jäätikkö Wikimedia Commonsissa