stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2004
Sijoitus- ja mitaliottelut

Sijat 7–8
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Unkari | 3 | – | 6 |  Saksa | 13.11.2004 |  |
Sijat 5–6
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tšekki | 8 | – | 1 |  Norja | 13.11.2004 |  |
Välierät
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 8 | – | 1 |  Sveitsi | 13.11.2004 |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 8 | – | 0 |  Latvia | 13.11.2004 |  |
Pronssiottelu
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Sveitsi | 4 | – | 3 |  Latvia | 14.11.2004 |  |
Loppuottelu
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 6 | – | 5 |  Suomi | 14.11.2004 |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Välieräpari A1-B2 | Välieräpari A1-B2 |  |  |  |  |
|  Ruotsi | 8 |  |  |  |  |
|  Sveitsi | 1 |  |  |  |  |

|  |  |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
|  |  |  |  |  Ruotsi | 6 |
|  |  |  |  |  Suomi | 5 |

| Välieräpari B1-A2 | Välieräpari B1-A2 |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|  Suomi | 8 |  |  |  Sveitsi | 4 |
|  Latvia | 0 |  |  |  Latvia | 3 |
Lopputulokset

Ruotsi
Suomi
Sveitsi
Latvia
Tšekki
Norja
Saksa
Unkari
Tähdistö

maalivahti  Borbala Teleki
puolustajat  Elina Kujala  Matilda Holmbom
keskushyökkääjä  Jenni Nikkanen
laitahyökkääjät  Emelie Lindström  Denise Billa
Aiheesta muualla

Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla (englanniksi)
Planet Floorball - Women U19 World Floorball Championships 2004 (englanniksi) (Arkistoitu)
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut
| --- | --- |
Miehet: 1996 • 1998 • 2000 • 2002 • 2004 • 2006 • 2008 • 2010 • 2012 • 2014 • 2016 • 2018 • 2020 • 2022 • 2024
Naiset: 1997 • 1999 • 2001 • 2003 • 2005 • 2007 • 2009 • 2011 • 2013 • 2015 • 2017 • 2019 • 2021 • 2023
Pojat U-19: 2001 • 2003 • 2005 • 2007 • 2009 • 2011 • 2013 • 2015 • 2017 • 2019 • 2021 • 2023
Tytöt U-19: 2004 • 2006 • 2008 • 2010 • 2012 • 2014 • 2016 • 2018 • 2020 • 2022 • 2024
Raimo Lehtinen

Raimo Esa Lehtinen (29. joulukuuta 1931 Paimio – 4. marraskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja.
Lehtinen oli varatuomari, hän oli vakuutusoikeuden vakuutustuomari vuodesta 1973 ja Akavan puheenjohtaja vuodesta 1982.
Aiheesta muualla

Kansallisbiografia (maksullinen)
Quinton Byfield

| Quinton Byfield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 2002 (ikä 22) Newmarket, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  194 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Los Angeles Kings
Sarja:  NHL
Pelinumero:  55
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Sudbury Wolves (OHL)
NHL-varaus:  2. varaus, 2020 Los Angeles Kings
| Mitalit> Maa:   Kanada.Alle 20-v. MM-kilpailut | Mitalit> Maa:   Kanada.Alle 20-v. MM-kilpailut | Mitalit> Maa:   Kanada.Alle 20-v. MM-kilpailut | Maa:   Kanada> Alle 20-v. MM-kilpailut |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
Quinton Byfield (s. 19. elokuuta 2002 Newmarket, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Byfield edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä. Hän oli yksi lupaavimmista pelaajista NHL:n varaustilaisuudessa 2020, jossa hänet varattiin toisena Los Angeles Kingsiin. Hänellä on jamaikalaisia juuria.
Heinäkuussa 2024 Byfield solmi Kingsin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 31,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
↑  Kings' Quinton Byfield wants to be a role model for other Black hockey players Los Angeles Times.  7.10.2020. Viitattu 15.7.2024. (englanti)
↑  TSN ca Staff: Los Angeles Kings sign Quinton Byfield to five-year, $31.25M contract extension TSN.  15.7.2024. Viitattu 15.7.2024. (englanti)
Quintus Caecilius Metellus Macedonicus

Quintus Caecilius Metellus Macedonicus (220 eaa. –116/115 eaa.) oli roomalainen preettori vuonna 148 eaa., konsuli 143 eaa., Hispania Citeriorin Prokonsuli 142 eaa. ja kensori vuonna 131 eaa.
Metellus oli Quintus Caecilius Metelluksen vanhin poika ja Lucius Caecilius Metelluksen pojanpoika. Hän taisteli kolmannessa makedonialaissodassa ja komensi Rooman armeijaa neljännessä makedonialaissodassa, jossa hän kukisti makedonialaisen Andriskosken Pydnan taistelussa 148 eaa.
Voitostaan hän sai lisänimen Macedonicus.
Quintus Caecilius Metellus Numidicus

Quintus Caecilius Metellus Numidicus (noin 160 eaa. – 91 eaa.) oli Rooman senaatin konservatiivisen siiven edustaja ja Gaius Mariuksen vastustaja. Vuonna 109 eaa. hänet valittiin konsuliksi ja Rooman joukkojen ylipääliköksi Numidiaan, Jugurthan sotaan, kunnes Marius otti hänen paikkansa. Vuonna 102 eaa. hänestä tuli kensori. Kensorina hän vastusti edelleen Mariusta ja yritti saada Mariuksen tukijan, Saturninuksen pois senaatista, kuitenkaan siinä onnistumatta. Lopulta, poliittisten vastustajiensa painostuksesta, hän joutui vetäytymään politiikasta ja siirtymään omaehtoiseen maanpakoon. Metellus pääsi palaamaan Roomaan vuonna 99 eaa. Viimeiset vuotensa Metellus vietti poissa julkisuudesta. Ciceron keräämien aikalaishuhujen mukaan Metellus kuoli myrkytettynä vuonna 91 eaa.
Metellus Numidicus eli aikakautena, jolloin korruptio lisääntyi Rooman politiikassa, mutta hän onnistui säilyttämään rehdin miehen maineensa.
Sinileukasäppikala

| Xanthichthys auromarginatus |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Säppikalat Balistidae
Suku::  Xanthichthys
Laji::  auromarginatus
Kaksiosainen nimi
 Xanthichthys auromarginatus  (Bloch & Schneider, 1801) 
Katso myös
   Sinileukasäppikala Wikispeciesissä   Sinileukasäppikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinileukasäppikala (Xanthichthys auromarginatus) on säppikaloihin kuuluva trooppisten merien kala.
Koko ja ulkonäkö

Sinileukasäppikala jää alle 25 cm pitkäksi. Sillä on pienempi suu kuin muilla säppikaloilla. Sen vartalo on harmaanruskehtavan kullansävyinen, ja sitä peittävät pienet hohtavansiniset pilkut. Koiraan leuka on sininen ja sen evissä on keltainen reunus.
Alkuperä

Sinileukasäppikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Sen levinneisyysalue ulottuu Itä-Afrikasta Havaijille, pohjoisessa Japanin Ryūkyūsaarille ja etelässä Kookossaarille ja Uuteen-Kaledoniaan. Sitä tavataan yleensä noin 20 metrin syvyydessä riuttojen rinteillä, missä virtaus on kova.
Käyttäytyminen

Sinileukasäppikala on säppikalaksi melko rauhallinen, mutta saattaa siirrellä akvaariossa kiviä. Se päästelee murahtelevia ääniä.
Pál Péterinpoika

| Pál Péterinpoika> Transilvanian voivodi |
| --- | --- |
 1221 - 1222  
Edeltäjä:  Neuka
Seuraaja:  Pósa Sólyominpoika
Henkilötiedot
Kuollut: vuoden 1223 jälkeen
Pál Péterinpoika (unk. Péter fia Pál) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1221 - 1222 kuningas Andreas II:n nimittämänä. Hänen kaudellaan nimitettiin tiettävästi ensimmäisen kerran varavoivodi. Pál toimi myös muissa edustustehtävissä ennen Transilvanian voivodin tehtävää.
Sighnaghi

Sighnaghi
Sighnaghi (georg. სიღნაღი) on kaupunki Sighnaghin piirikunnassa Kakhetin hallintoalueella Georgiassa. Kaupunki on yksi maan pienimmistä 1 485 asukkaallaan vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan. Sighnaghin taloutta hallitsevat viinin ja perinteisten mattojen tuotanto. Kaupunki ja sen ympäristö tunnetaan myös maisemistaan ja historiallisista nähtävyyksistään. Sighnaghin kaupunkia on viime aikoina restauroitu ja siitä on tullut tärkeä matkailukohde.
Historia

Nykyisen Sighnaghin kaupungin alueella on ollut asutusta paleoliittiselta kaudelta saakka. Sighnaghi (joka tarkoittaa "suojaa" turkiksi) mainitaan asutuskeskuksena ensimmäisen kerran 1700-luvun alussa. Vuonna 1762 kuningas Erekle II tuki kaupungin rakentamista ja pystytti linnoituksen suojelemaan aluetta dagestanilaisten heimojen hyökkäyksiltä. Vuoden 1770 väestönlaskennan mukaan Sighnaghissa asui sata perhettä, pääosin käsityöläisiä ja kauppiaita. Kun Venäjän keisarikunta liitti Georgian itseensä vuonna 1801, Sighnaghille annettiin virallisesti kaupunkioikeudet ja siitä tuli Signakhin ujezdin (ven. Сигнахский уезд) keskus Tbilisin kuvernementissa vuonna 1802. Kaupunki kasvoi nopeasti ja Neuvostoliiton aikana siitä tuli maatalouskeskus. Georgian vakava talouskriisi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen iski myös kaupunkiin, mutta viime aikoina suuri Georgian hallituksen ja useiden kansainvälisten järjestöjen rahoittama uudelleenrakennushanke on nykyaikaistanut kaupungin infrastruktuuria ja yrittänyt vastata turistien kasvavaan kiinnostukseen kaupunkia kohtaan.
Maantiede ja ilmasto

Sighnaghin kaupungin pinta-ala on 2,978 ha ja 24,3 prosenttia sen alueesta on asuinaluetta. Sighnaghi sijaitsee noin 113 kilometriä Georgian pääkaupungista Tbilisistä kaakkoon. Sighnaghin piirikunta levittäytyy kaupungin itä- ja lounaispuolilla. Kaupunki sijaitsee Gombori-vuorijonon itäisellä reunalla – vuorijono muodostaa vedenjakajan Iori- ja Alazani-jokien laaksojen välille hedelmällisellä maaseutu- ja puutarhaviljelyalueella. Kaupunki on noin 790 metrin korkeudella merenpinnasta Alazanin jokilaakson yläpuolella kasvokkain Suuren Kaukasuksen kanssa.
Sighnaghissa on lauha ilmasto. Alueella on neljä vuodenaikaa; talvet ovat kohtalaisen kylmiä ja kesät kuumia. Korkein keskilämpötila on 24,3 astetta celsiusta heinäkuussa ja alhaisin keskilämpötila 0,2 astetta tammikuussa. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 602,1–949,7 millimetriä, ja rankimmat sateet osuvat kevätkuukausille ja alkukesälle.
Kulttuuri ja nähtävyydet

Sighnaghissa sijaitsee useita historiallisia ja kulttuurisia nähtävyyksiä, ja alue on ollut valtion erityissuojeluksessa vuodesta 1975 lähtien. Kaupunkia ympäröivät 1700-luvun linnoitusmuurien jäänteet. Kaupungissa on kaksi ortodoksikirkkoa, Pyhän Yrjön ja Pyhän Stefanoksen kirkot. Arvostettu Bodben luostari sijaitsee kahden kilometrin päässä kaupungista ja on pyhiinvaelluskohde, sillä se liitetään Pyhään Ninoon, Georgian 300-luvun apostoliin.
Paikallinen, 1950-luvulla perustettu etnografinen ja arkeologinen museo kunnostettiin nykyaikaiseksi näyttelytilaksi, Sighnaghin museoksi, vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sighnaghi Wikimedia Commonsissa
az:Siğnaği
Vanhoja rakennuksia Sighnaghissa.
Puisto Sighnaghissa.
Bodben luostari, jossa säilytetään Pyhän Ninon jäänteitä, lähellä Sighnaghia.
Siperianlillukka

| Siperianlillukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Rubeae
Suku::  Vatukat Rubus
Laji::  humulifolius
Kaksiosainen nimi
 Rubus humulifolius  C.A.Mey. 
Katso myös
   Siperianlillukka Wikispeciesissä   Siperianlillukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siperianlillukka (Rubus humulifolius) on monivuotinen, pääasiassa Venäjällä kasvava kasvilaji. Suomessa siperianlillukka on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko

Siperianlillukka kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Sen varsi on pysty, tyvestä puutunut, rönsytön, monilehtinen ja tiheään hentopiikkinen. Lehtilapa on leveänpuikea tai munuaismainen ja 3–5-liuskainen. Liuskat ovat pitkäsuippuisia ja isohampaisia. Valkoiset kukat ovat yksittäin, tai kukinto on 2–5-kukkainen huiskilo. Verho- ja terälehdet ovat suippoja ja noin 10 mm pitkiä. Siperianlillukka kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmä on punainen kerrannaisluumarja. Kasvi kuitenkin lisääntyy pääasiassa kasvullisesti.
Siperianlillukka muistuttaa jonkin verran matalakasvuista lillukkaa (R. saxatilis).
Levinneisyys

Siperianlillukka on mantereinen, euraasialainen laji. Sen yhtenäisehkö kasvualue alkaa Äänisen alueelta Venäjältä ja jatkuu itään päin aina Tyynellemerelle saakka. Lajin läntisin kasvupaikka on ollut Jyväskylän Kypärämäessä. Siperianlillukka lienee ollut Suomessa uustulokas, joka saapui Keski-Suomeen venäläisten sotajoukkojen huoltokuljetusten mukana joko isovihan aikana 1710-luvulla tai Suomen sodan aikana 1808–1809. Suurimmillaan kasvusto oli Jyväskylässä 1920-luvun lopulla lähes hehtaarin kokoinen. Jyväskylän siperianlillukkakasvusto alkoi pienetä 1930-luvulla ojitusten ja rakentamisen myötä. Viimeiset alkuperäiset kasviyksilöt tuhoutuivat 1950-luvun lopulla omakotitalojen rakentamisen alle. Tätä ennen kasvia oli kuitenkin siirretty Laukaaseen kahteen metsikköön. Myöhemmin näistä kasviyksilöistä lajia on mikrolisätty ja siirretty luontoon Jyväskylään lähelle alkuperäistä kasvupaikkaa ja Sallaajärven aarnialueelle sekä muutamiin puutarhoihin. Siperianlillukka katsotaan Suomesta hävinneeksi lajiksi, koska nykyiset esiintymät ovat istutusperäisiä.
Elinympäristö

Siperianlillukka on mantereinen sisämaan kasvilaji. Se menestyy parhaiten maaperältään kosteahkoissa ja ravinteikkaissa metsissä. Suomen esiintymä kasvoi lehtomaisessa, rehevässä korvessa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Siperianlillukan levinneisyys Suomessa.
Flora of China: Rubus humulifolius (englanniksi)
Pál Joensen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pál Joensen |  Pál Joensen |  Pál Joensen |  |
Maa:   Färsaaret
Miesten uinti
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Pronssia | Istanbul 2012 | 1 500 m vu |  |
| Pitkän radan EM-kilpailut  | Pitkän radan EM-kilpailut  | Pitkän radan EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2010 | 1 500 m vu |  |
|  Hopeaa | Berliini 2014 | 800 m vu |  |
|  Hopeaa | Berliini 2014 | 1 500 m vu |  |
| Lyhyen radan EM-kilpailut  | Lyhyen radan EM-kilpailut  | Lyhyen radan EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Herning 2013 | 1 500 m vu |  |
Pál Joensen (s. 10. joulukuuta 1990 Vágur) on färsaarelainen uimari. Hän kilpailee pääasiassa 800 metrin ja 1 500 metrin vapaauintimatkoilla.
Joensen voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 400, 800 ja 1 500 metrin vapaauinnissa Belgradissa 2008. Hän sai hopeaa Budapestin pitkän radan EM-kisoista 2010 1 500 metrin vapaauinnista ajalla 14.56,90. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli 800 metrillä viides ja 1 500 metrillä neljäs.
Joensen kilpaili Lontoon olympialaisissa 2012 emämaa Tanskan edustajana, koska Färsaarilla ei ole omaa KOK:n tunnustamaa olympiakomiteaa. Hän sijoittui 400 metrillä kymmenenneksi ja 1 500 metrillä 17:nneksi. Saman vuoden 
Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti Färsaarille pronssia 1 500 metriltä ajalla 14.36,93. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän oli 800 ja 1 500 metrillä seitsemäs. Saman vuoden Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai 1 500 metrillä hopeaa ajalla 14.35,99. Berliinin pitkän radan EM-kilpailuissa 2014 hän oli toinen sekä 800 metrin (aika 7.48,49) että 1 500 metrin (14.50,59) vapaauinneissa.
Vaikka Joensen on menestynyt pitkien ratojen kilpailuissa, hän harjoittelee suurimman osan vuodesta lyhyellä radalla, sillä Färsaarilla ei ole yhtäkään pitkää allasta.
Pyromania (kappale)

| ”Pyromania” Cascada |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Original Me
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 19. maaliskuuta 2010
 Tuottaja(t): Manuel "Manian" Reuter Yann "Yanou" Preifer
 Tyylilaji: Eurodance, electropop
 Kesto: 03.31
 Levy-yhtiö: Zooland
Cascadan muut singlet
| ”Dangerous” 2009 | ”Pyromania” 2010 | ”San Francisco” 2011 |
Pyromania on saksalaisen eurodance-kolmikko Cascadan kappale, joka julkaistiin heidän neljännen, Original Me-studioalbumin ensimmäisenä singlenä. Kappaleen sanoittivat Yann Peifer, Allan Eshuijs sekä Manuel Reuter ja sen tuottivat Reuter sekä Peifer. Kappale koki ensiesityksen 12. helmikuuta 2010 ja sen julkaisi Zooland Records 19. maaliskuuta 2010. Electropop-singleksi sävellettynä "Pyromania" sisältää Natalie Horlerin laulamassa koko kappaleen samalla kun vieraileva mieslaulaja puhuu ajoittain "pyro-pyro" hokelmaa. Sanoituksellisesti kappale on sanaleikki. Se kertoo rakkaudesta ja pakkomielteestä tulelle.
"Pyromania" sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Jotkut yllättyivät sen mukaansatempaavasta luonteesta ja hokelmasta, kun taas toiset tunsivat kappaleen alkuperättömäksi. "Pyromania" muodostui Cascadalle listamenestykseksi; päästen neljänkymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa ja Skotlannissa. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo koki ensiesityksensä 17. helmikuuta 2010 brittiläisellä Clubland TV-televisioasemalla. Se sisältää Natalie Horlerin lukuisissa kohtauksissa laulamassa sekä tanssimassa taustatanssijoiden kanssa futurististen avaruuspallojen sekä tuliräjähdysten edessä. Cascada esitti "Pyromanian" livenä saksalaisessa televisio-ohjelmassa The Dome sekä vuoden 2010 Pepsi B96 Summerbashissä.
Käännös suomeksi
Pyörönkaari

Pyörönkaari Vapauden aukion seudulla Kuopion Petosessa.
Pyörönkaari on 1+1 kaistainen katu Kuopiossa, Petosella. Kadun pituus on noin 900 metriä. Katu alkaa Pitkälahdentieltä, ja se loppuu Hulkontielle. Katu risteää kahdeksan muun kadun kanssa. Kadun nopeusrajoitus on 40 km/h. Katu on esplanadi-tyyppinen puistokatu, kaistojen välissä on istutuksia. Pyörönkaari on paikallisliikenteen linjojen 5, 6, 16 ja 23 päätepysäkki.
Qianjiang

| Qianjiang (kiin>  潜江市, Qiánjiāng Shì) |
| --- | --- |
 Qianjiangin sijainti Hubein maakunnassa.
 Koordinaatit: 30°24′50″N, 112°53′34″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Hubei
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  piirikuntatason kaupunki, jolla on aliprefektuurin status
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 004 km²
Väkiluku (2010):  946 277
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  433100
Suuntanumero(t):  0728
Rekisterikilpi:  鄂N
 
 www.hbqj.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qianjiang (kiin. 潜江市, pinyin: Qiánjiāng Shì) on aliprefektuurin statuksella oleva piirikuntatason kaupunki Kiinan Hubein maakunnan keskiosassa. Kaupungin pinta-ala on 2 004 neliökilometriä ja väkiluku 946 277 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länsilounaaseen.
Aiheesta muualla

Hubei Administrative Division: Qianjiang (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pyöröovi

Pyöröovi
Pyöröovi koostuu usein kolmesta tai neljästä yhteenkiinnitetystä paneelilevystä, jotka pyörivät lieriömäisen kotelon sisällä joko ihmisen voimin tai moottorin avustamana. Tätä ovityyppiä käytetään yleensä rakennuksen energiatehokkuuden maksimoimiseksi.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pál Losonczi

| Pál Losonczi |
| --- | --- |
 Losonczi vuonna 1968
Unkarin kansantasavallan puhemiehistön puheenjohtaja
 14. huhtikuuta 1967 – 25. kesäkuuta 1987  
Edeltäjä:  István Dobi
Seuraaja:  Károly Németh
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1919 Bolhó
Kuollut: 28. maaliskuuta 2005 (85 vuotta)
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  Unkarin sosialistinen työväenpuolue
Pál Losonczi (synt. Pál Laklia; 18. syyskuuta 1919 – 28. maaliskuuta 2005) oli unkarilainen valtiomies, joka toimi maan puhemiehistön puheenjohtajana eli kansantasavallan presidenttinä 1967–1987.
Losonczi oli talonpoika ja hän hyötyi vuonna 1945 toteutetun suurien maa-alueiden jakamisesta. Kolme vuotta myöhemmin hän joutui kuitenkin muiden maanviljelijöiden mukana luopumaan maistaan kolhoosimallin tulon takia. Hän oli kuitenkin yksi ainoista, joka hyötyi mallista. Hänestä tuli Vörös Csillag -osuuskuntatilan (suom. punainen tähti) puheenjohtaja, jossa virassa hän toimi 12 vuotta.
Losonczi nousi maatalousministeriksi vuonna 1960. Virkakaudellaan hän auttoi muun muassa toteuttamaan varapääministeri Lajos Fehérin suunnittelemia maatalousuudistuksia. Losonczin kohtuullinen suosio ja maanviljelijän alkuperä auttoivat hänen nousuaan presidentiksi 1967. Hän oli matalan profiilin presidentti, ja hänen tärkein tehtävänsä oli tarjota vakaata tukea pääministeri János Kádárille.
Losonczi jäi eläkkeelle vuonna 1987, vuosi ennen János Kádárin vallan loppua. Losonczi asui eläkkeellä eristyksessä ja kieltäytyi antamasta haastatteluja. Hän kuoli 28. maaliskuuta 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pál Losonczi Wikimedia Commonsissa
Rakieem Salaam

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten pikajuoksu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten pikajuoksu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten pikajuoksu.MM-kilpailut  | Maa:  Yhdysvallat> Miesten pikajuoksu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 2013 | 4×100 metriä |  |
Rakieem Mustafa Allah "Mookie" Salaam (s. 5. huhtikuuta 1990 San Bernardino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. Salaam on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 79 kilogrammaa.
Ura

Salaam kuului Yhdysvaltain hopeaa saavuttaneeseen pikaviestijoukkueeseen vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa. Hän juoksi sekä alkuerissä että finaalissa. Muut joukkueen jäsenet olivat Charles Silmon, Mike Rodgers ja Justin Gatlin. Salaam on voittanut urallaan yhden Timanttiliigan osakilpailun.
Salaamin valmentajna toimii Matt Kane.
Ennätykset > Ulkoradoilla

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin juoksu | 9,97 | Des Moines | 10. kesäkuuta 2011 |
| 200 metrin juoksu | 20,05 | Norman | 15. toukokuuta 2011 |
Ennätykset > Sisäradoilla

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 metrin juoksu | 6,54 | Fayetteville | 11. helmikuuta 2011 |
| 200 metrin juoksu | 20,39 | College Station | 11. maaliskuuta 2011 |
Raimo Louhes

Raimo Rauni Oskar Louhes,  entinen Lindfors (16. marraskuuta 1912 Uusikaupunki – 22. tammikuuta 2002 Kotka) oli suomalainen merikapteeni, merenkulkuneuvos ja merenkulkuopetuksen kehittäjä Suomessa lähes 30 vuoden ajan.
Henkilöhistoria

Louheksen vanhemmat olivat kauppalaivuri Frans Oskar Lindfors ja Helmi Maria Lundén ja puoliso vuodesta 1940 Brita Widnäs. Merelle Louhes lähti vuonna 1929, valmistui yliperämieheksi Viipurissa 1939 ja suoritti merikapteenin tutkinnon Raumalla 1945. Hän purjehti perämiehenä, mutta suoritti  vielä merenkulunopettajan tutkinnon Tukholmassa 1946–1947. Kotkan merenkulkukoulun lehtori hänestä tuli 1948 ja samanaikaisesti merenkulkuopetuksen tarkastaja kauppa- ja teollisuusministeriössä. Vuonna 1961 hänestä tuli Kotkan merenkulkukoulun yliopettaja ja rehtori ja koulun muuttaessa nimeään vuonna 1969 Kotkan merenkulkuopiston rehtori. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Louhes sai 1973. Louhes myös julkaisi merenkulkua koskevia tutkielmia ja oli merenkulun oppikirjan laatijoita, samoin kuin kehitti merenkulun menetelmiä ja toimi meriasiantuntijana. Eläkkeelle rehtorin työstään hän jäi 1977.
Julkaisuja

Merenkulun oppikirja I, 1952 (2. painos 1958), Mattila Erkki, Relander Allan, Mäkelä Mauno, Pekkanen Kauko, Louhes, Raimo (toim.)