stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1946
Miehet > 1 500 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Bror Labart | 21.59,1 |
| 2 | Jaakko Aalto | 22.16,7 |
| 3 | Vilho Nurmi | 22.52,2 |
| 4 | Erkki Marttinen | 23.23,3 |
| 5 | Aatos Laine | 24.10,3 |
| 6 | I.Simula | 24.37,0 |
Miehet > 100 m selkäuinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Pauli Hille | 1.17,4 |
| 2 | Erkki Marttinen | 1.19,5 |
| 3 | R.Haavikko | 1.20,8 |
| 4 | Toivo Tuukkanen | 1.21,2 |
| 5 | L.Ahola | 1.22,3 |
| 6 | A.Harma | 1.22,4 |
Miehet > 200 m rintauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Aarre Paananen | 2.59,0 |
| 2 | S.Aro | 3.03,2 |
| 3 | Paavo Nurmi | 3.03,3 |
| 4 | U.Sinivalo | 3.05,1 |
| 5 | H.Liukkonen | 3.08,0 |
| 6 | E.Jokinen | 3.10,28 |
Miehet > 4 x 200 m vapaauintiviesti

| Sija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin Uimarit (H.Hietanen, J.Aalto, P.Hille, V.Nurmi) | 10.24,4 |
| 2 | Helsingfors Simsällskap (J.Roine, O.Wilén, J.Grahn, H.Grahn) | 10.55,8 |
| 3 | Helsingin Työväen Uimarit (Nieminen, Karvinen, T.Kasvio, U.Piekkanen) | 11.23,7 |
Miehet > 3 x 100 m sekaviesti

| Sija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin Uimarit (P.Hille, A.Paananen, H.Hietanen]) | 3.45,5 |
| 2 | Helsingfors Simsällskap (M.Henriksson, H.Grahn, J.Grahn) | 3.55,1 |
| 3 | Helsingin Työväen Uimarit (T.Kasvio, E.Jokinen, U.Piekkanen) | 4.05,8 |
| 4 | Vetehiset | 4.11,2 |
Miehet > Ponnahduslautahypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Olavi Heinonen | 131,05 |  |
| 2 | Ilmari Niemeläinen | 126,75 |  |
| 3 | K.Lindgren | 99,41 |  |
| 4 | Veikko Syvälahti | 88,07 |  |
| 5 | E.Lehtinen | 85,57 |  |
| 6 | Helge Wasenius | 63,23 |  |
Miehet > Suorat kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Alvi Palho | 40,37 |  |
| 2 | Ilmari Niemeläinen | 34,55 |  |
| 3 | J.Reimers | 33,23 |  |
| 4 | Helge Wasenius | 30,74 |  |
| 5 | A.Laesvirta | 26,96 |  |
| 6 | A.Iivanainen | 24,74 |  |
Miehet > Vaihtelevat kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ilmari Niemeläinen | 84,99 |  |
| 2 | Birger Kivelä | 75,62 |  |
| 3 | E.Lehtinen | 72,99 |  |
| 4 | Erkki Gröndahl | 53,16 |  |
Naiset > 100 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Aune Heimolainen | 1.16,6 |
| 2 | Lisa Hagelberg | 1.17,0 |
| 3 | Asta Toivonen | 1.18,9 |
| 4 | Lisa Virtanen | 1.19,8 |
| 5 | Laila Tikka | 1.22,8 |
| 6 | Tellervo Jokinen | 1.24,0 |
Naiset > 400 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Lisa Hagelberg | 6.16,7 |
| 2 | Asta Toivonen | 6.18,6 |
| 3 | Aune Jaatinen | 6.42,0 |
| 4 | Laila Tikka | 6.47,6 |
Naiset > 100 m selkäuinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Tähkä Salisma | 1.34,3 |
| 2 | Hilkka Hietamäki | 1.36,0 |
| 3 | Ruth Strömsholm | 1.36,5 |
| 4 | Pirkko Nieminen | 1.36,9 |
| 5 | Carita Bergström | 1.41,8 |
Naiset > 200 m rintauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Tähkä Salisma | 3.08,7 |
| 2 | Hilkka Hietamäki | 3.11,1 |
| 3 | Meeri Salminen | 3,11,8 |
| 4 | Sirkka Raninen | 3.15,7 |
| 5 | Anneli Manninen | 3.17,4 |
| 6 | Helvi Happonen | 3.23,0 |
Naiset > 4 x 100 m vapaauintiviesti

| Sija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Hämeenlinnan Uimaseura (Raija Hyvönen, Rauha Hyvönen, L.Virtanen, A.Toivonen) | 5.42,5 |
| 2 | Helsingfors Simsällskap (C.Bergström, B.Mårtensson, R.Strömsholm, L.Hagelberg) | 5.48,7 |
| 3 | Helsingin Työväen Uimarit (K.Siltalehto, H.Hietamäki, P.Nieminen, M.Kasvio) | 5.53,4 |
| 4 | Helsingin Uimarit | 6.02,6 |
Naiset > 3 x 100 m sekaviesti

| Sija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Hämeenlinnan Uimaseura (T.Salisma, A.Manninen, A.Toivonen) | 4.27,4 |
| 2 | Helsingfors Simsällskap (R.Strömsholm, M.Kling, L.Hagelberg) | 4.28,6 |
| 3 | Helsingin Työväen Uimarit | 4,30,2 |
| 4 | Helsingin Uimarit | 4,39,3 |
Naiset > Suorat kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Alice Vuorinen | 29,514 |  |
| 2 | Tamara Maario | 27,78 |  |
| 3 | Hilve Aalto | 25,23 |  |
| 4 | Magda Lipsanen |  |  |
| 5 | Lisa Heiskanen |  |  |
| 6 | Maija-Liisa Hyvärinen |  |  |
Manitoba

Manitoba on Kanadan provinssi. Sen asukasluku on 1 278 365 (2016), pinta-ala 647 797 km² ja asukastiheys 2,3 as./km².
Manitoban rajanaapureita ovat etelässä Yhdysvaltojen osavaltiot Pohjois-Dakota ja Minnesota, pohjoisessa Nunavut ja Hudsoninlahti, lännessä Saskatchewan ja idässä Ontario. Asutus on keskittynyt hyvin voimakkaasti provinssin eteläosaan Yhdysvaltain rajalle sekä Winnipegjärven ja Manitobajärven etelärannoille. Provinssin pääkaupunki on Winnipeg.
Manitoba on itäisin Kanadan kolmesta preeriaprovinssista. Churchillissa Hudsoninlahdella sijaitsee manner-Kanadan ainoa Pohjoisen jäämeren satama, joka on suorin yhteys Aasian ja Euroopan välillä.
Manitoban pohjoisimmat osat ovat tundraa. Keskiosassa on havumetsää ja soita, etelässä on runsaasti maanviljelyä. Etelässä on myös laajoja preerioita.
Maantiede

Maantieteellisesti Manitoba sijaitsee itä-länsisuunnassa lähes Kanadan keskellä, keskipiste on muutaman kilometrin itään provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Provinssin naapureita ovat idässä Ontario, pohjoisessa Nunavut ja Luoteisterritoriot, lännessä Saskatchewan ja etelässä Yhdysvaltain osavaltiot Minnesota ja Pohjois-Dakota. Koillisessa provinssi rajautuu Hudsoninlahteen jossa sijaitsee Churchillin satama.
Viimeisen jääkauden aikana suurta osaa Manitobasta peitti jäämassan patoama Agassiz-jääjärvi joka jääkauden väistyessä vapautti vesimassat jättäen jäljelle Red River Valley jokilaakson, ja alueelle muodostui noin 110 000 järveä ja useita jokia. Provinssissa sijaitseva Winnipegjärvi on kymmenenneksi suurin maailmassa, muut suuremmat järvet ovat Manitobajärvi ja Winnipegosisjärvi, järvien yhteenlaskettu pinta-ala on 94 241 neliökilometriä joka on 6,5 prosenttia provinssin pinta-alasta. Winnipegjärven itäpuoli on lähes koskematonta erämaata. Alueelle virtaa viereisestä Ontarion provinssista useita Kanadan kilveltä alkunsa saavia kirkasvetisiä jokia. Aluetta ovat käyttäneen lähes ainoastaan alkuperäisasukkaat perinteiseen kalastukseen ja metsästykseen sekä kokoontumispaikkoinaan tuhansien vuosien ajan. Alue onkin ehdolla Unescon maailmanperintökohteeksi.
Manitoban tärkeimpiä jokia ovat Redjoki, Assiniboinejoki, Nelsonjoki, Winnipegjoki, Hayesjoki, Whiteshelljoki ja Churchilljoki. Provinssin kaikki joet laskevat Hudsoninlahteen. Joet muodostuivat tärkeiksi kuljetusreiteiksi turkiskauppiaille 1600–1900-luvuilla sekä toimi ensimmäisten eurooppalaisten siirtolaisten kulkuväylänä länteen, ennen Dawson Routen ja rautatien valmistumista.
Manitoba on pinnanmuodoltaan suhteellisen tasaista, lukuun ottamatta provinssin louinaisosaa jossa on muutamia pienehköjä vuoria. Suurimpana niistä on Manitoban korkein huippu Baldy Mountain, joka kohoaa 832 metrin korkeuteen merenpinnasta. Muita suurempia huippuja provinssin alueella ovat The Porcupine (791 m) ja Riding Mountain (750 m).
Maatalous on keskittynyt pääasiassa provinssin eteläisimpään osaan, vaikkakin joitakin pienempiä tiloja löytyy jopa The Pasin kaupungin korkeudelta. Karjankasvatus on provinssin tärkein maataloustuote (n. 34,6 %), viljakasvien ollessa toiseksi suurin ryhmä (19 %), öljykasvien ollessa kolmanneksi suurin. Manitoba on Kanadan suurin sianlihan, pavun, auringonkukansiementen ja tattarin tuottaja, maan toiseksi suurin perunantuottaja sekä kolmanneksi suurin naudanlihan tuottaja.
Maantiede > Suurimmat kaupungit

Manitoban asukasluvultaan kymmenen suurinta kaupunkia ja asukaskehitys vuosina 1996–2006.
| Kaupunki | 2006 | 2001 | 1996 |
| --- | --- | --- | --- |
| Winnipeg | 675 483 | 619 544 | 618 477 |
| Brandon | 48 256 | 39 716 | 39 175 |
| Thompson | 13 446 | 13 256 | 14 385 |
| Portage la Prairie | 12 773 | 12 976 | 13 077 |
| Steinbach | 11 066 | 9 227 | 8 478 |
| Selkirk | 9 553 | 9 752 | 9 881 |
| Winkler | 9 106 | 7 943 | 7 241 |
| Dauphin | 7 906 | 8 085 | 8 266 |
| Morden | 6 547 | 6 142 | 5 689 |
| The Pas | 5 765 | 5 795 | 5 945 |
Maantiede > Luonto

Manitoban kaakkois-, itä- ja pohjoisosia peittävät boreaalisen vyöhykkeen metsät, muskeg, Kanadan kilpi ja pohjoisessa Hudsoninlahden rannikolla tundra. Metsät kattavat kaikkiaan 263 000 km² provinssista, joka on noin 48 % maapinta-alasta. Yleisimpiä puulajeja Manitobassa ovat banksinmänty, amerikanpunamänty, valkokuusi, mustakuusi, kanadanlehtikuusi, amerikanhaapa, palsamipoppeli, paperikoivu, amerikanpensaskoivu ja pienempinä esiintyminä kanadantuija. Suurimmat koskemattomat boreaalisen vyöhykkeen metsät maailmassa sijaitsevat provinssin itäosissa, Winnipegjärven itäpuolella. Alue on erittäin harvaan asuttua, järven itäpuolella sijaitsee ainoastaan muutama intiaanireservaatti joihin ei johda kuin talvitie. Alueella ei myöskään ole kaivoksia, voimalinjoja eikä jokia ole padottu vesivoiman hyödyntämiseen. Provinssin etäläosat ovat pääasiassa preeriaa ja siellä tavataan myös Kanadassa uhanalaista orkideaa.
Manitobassa on monipuolinen eläinkanta, mutta provinssi tunnetaan parhaiten jääkarhuistaan ja Churchillin kaupunki tunnetaankin "Jääkarhupääkaupunkina" (engl. Polar Bear Capital). Muita suurempia eläimiä provinssissa ovat hirvi, peura ja susi. Manitobassa on myös runsas sukkanauhakäärmepopulaatio, Narcissen kylän läheisyydessä sijaitsevat Narcissen käärmeenpesät ovat määrällisesti suurimmat talvehtimiskeskittymät maailmassa.
Historia > Plano-kulttuuri

Tiettävästi ensimmäiset ihmisasutuksen merkit alueella ovat viimeisen jääkauden väistyttyä, noin 8 000 vuotta sitten vaikuttaneen Plano-kulttuurin paleointiaanien jättämät moninaiset kivirakennelmat (esimerkiksi Medicine Wheel) Turtle Mountain Provincial Park -luonnonpuistossa.
Historia > Intiaanikansat

Vanhimmat saviastioiden sirpaleet, keihään ja nuolenkärkiä sekä kivimaalauksia on löydetty redjoen rannoilta, nykyisen Lockportin asuinalueen lähistöltä. Myöhemmin alueella vaikutti useita intiaaniheimoja: ojibwayt, creet, denet, siouxit, mandanit ja assiniboinet. Heidän tiedetään tehneen kauppaa ja kokoontuneen varsinkin Whiteshell Provincial Park -luonnonpuiston alueella, Winnipegjoen rannoilla. Alueelta on löydetty runsaasti posliinikotiloita sekä kuparia, joita tuotiin pitkää kauppareittiä pitkin Mississippijoelta saakka. Provinssin pohjoisosasta louhittiin kvartsia jota käytettiin nuolenkärkien valmistukseen. Alkuperäiskansat viljelivät alueella maissia ja muita ravintokasveja jo paljon ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista Amerikan mantereelle.
Historia > Eurooppalaisten saapuminen

Ensimmäisenä eurooppalaisena tutkimusmatkailija Henry Hudson löysi vuonna 1610 Hudsonin lahden. Vuonna 1612 Thomas Button löysi Nelsonjoen ja nimesi sen matkalla kuolleen laivatoverinsa mukaan, myöhemmin Nelsonjoki toimi tärkeänä turkiskaupan kuljetusreittinä Winnipegjärvelle ja kauemmaksi sisämaahan. Norjalainen tutkimusmatkailija Jens Munk perusti 1619 Nova Danian tukikohdan Churchilljoen suulle, joka kuitenkin jouduttiin hylkäämään seuraavana keväänä. Vuonna 1631 Luke Fox kartoitti tarkemmin Hudsonin lahden länsirannikoa.
Hudson's Bay Company perustetaan vuonna 1670 ja Englannin kuningas Kaarle II myöntää yhtiölle oikeudet Rupertinmaahan. HBC perustaa 1684 York Factory tukikohdan Hayesjoen suulle. Seuraavina vuosina englantilaiset ja ranskalaiset taistelevat linnoituksen omistuksesta ja linnoitus vaihtaakin omistajaa useita kertoja, mutta päätyy lopulta takaisin englantilaisten omistukseen. Tästä sai alkunsa kaupallinen turkiskauppa Pohjois-Amerikasta Eurooppaan, joka jatkui vilkkaana aina 1900-luvun alkupuolelle saakka. Alueen turkiskaupasta kilpailivat Hudson's Bay Company ja North West Company, jotka perustivat omia tukikohtiaan läntiseen Kanadaan. Paikoitellen kilpailu johti jopa aseellisiin yhteenottoihin, mutta lopulta vuonna 1821 ne yhdistyivät ja nimeksi valittiin Hudson's Bay Company.
Pierre La Vérendrye suoritti vuosina 1731–1743 lukuisia tutkimusmatkoja nykyisten Manitoban ja Saskatchewanin provinssien sisäosissa, rakennutti matkojensa varrelle useita linnakkeita ja tukikohtia, mahdollistaen laajamittaisemman turkiskaupan alueen alkuasukkaiden kanssa.
Ensimmäinen eurooppalaisten maanviljelysyhdyskunta, Red River Colony oli Thomas Douglasin (Selkirkin 5. jaarli) perustama asutushanke Redjoen alueella 1811. Siirtokunta perustettiin Hudson's Bay Companylta hankitulle Assiniboian alueelle. Uusien siirtolaisten ja paikallisten metisien välit kuitenkin nopeasti kiristyivät ja johtivat lopulta vuonna 1816 Seven Oaksin taisteluun jossa menehtyi siirtokunnan kuvernööri Robert Semple ja useita hänen miehiään.
Historia > Osaksi liittovaltiota

Paikallisten métisien joukossa oli jälleen kasvavaa eripuraa 1860-luvun puolenvälin tienoilla, kun paikallisväestö koki painostusta kasvavasta siirtolaisten virrasta johtuen ja he vastustivat Kanadan hallituksen maajakopolitiikkaa vastaan, joka ehdoitta jakoi maata siirtolaisille, samaan aikaan Yhdysvalloista muutti alueelle runsaasti siirtolaisia. Lopulta vuonna 1869 métisit nousivat kapinaan Louis Rielin johdolla. Kapinoitsijat perustivat väliaikaishallituksen joka neuvotteli maanomistusehdoista ja paikallisten oikeuksista Kanadan hallituksen kanssa. Lopulta seuraavana vuonna osapuolet pääsivät sopimukseen ehdoista ja neuvotteluiden loppuasiakirja toimi pohjana Manitoba Act -laille, jossa määriteltiin uuden Manitoban provinssin ehdot ja oikeudet Kanadan liittovaltiossa. Provinssi oli ensimmäinen Kanadan territorioista lohkottu provinssi. Manitoban alkuperäinen koko oli vain murto-osa nykyisestä. Provinssia kutsuttiinkin "postimerkkiprovinssiksi" pienen kokonsa ja nelikulmaisen muotonsa vuoksi. Kapinan aikana tapahtuneesta Thomas Scottin teloittamisesta johtuen väliaikaishallituksen jäseniä ei armahdettu toimistaan valtiota vastaan, vaan useat heistä pakenivat yhdysvaltoihin tai kauemmaksi länteen. Vuonna 1881 provinssiin liitettiin ympäröiviä alueita, mutta Manitoban ja Ontarion rajalla olevaa maakaistaletta vaativat molemmat provinssit. Vuonna 1889 Kanadan hallitus myönsi maakaistaleen Ontariolle. Nykyiset rajansa provinssi sai vuonna 1912.
Historia > 1900-luku

Provinssin pääkaupunki Winnipeg oli maan kolmanneksi suurin kaupunki 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1881 valmistunut Canadian Pacific Railwayn rautatie itäisestä Kanadasta toi yhä enenevässä matkailijoita, liikemiehiä ja siirtolaisia ympäri maailmaa, luoden pohjan Kanadan monikulttuuriselle yhteiskunnalle läntisessä Kanadassa. Maatalous oli alueen tärkein ja kukoistavin teollisuuden ala, monet liikemiehet tekivät suuria voittoja ja rikastuivat tästä nousukaudesta. Rakentamisen kiivaudesta johtuen tonttien hinnat nousivat nopeasti. Talouskasvu kuitenkin hidastui ajan myötä ja kaupunki ajautui taloudellisiin ongelmiin Panaman kanavan avauduttua liikenteelle vuonna 1914. Tavarankuljetukset rautateitä pitkin vähenivät huomattavasti laivojen purkaessa lastinsa suoraan kohdesatamiin. Tämä auttoi muun muassa Vancouveria kasvamaan muita kaupunkeja nopeammin, joka kasvoikin pian maan kolmanneksi suurimmaksi kaupungiksi Winnipegin ohítse.
Manitoban ja Winnipegin halki virtaava Redjoki tulvii lähes vuosittain, mutta vuoden 1950 tulva oli niin sanottu kerran sadassa vuodessa sattuva tulva. Vesimassat peittivät alleen suuren osan eteläistä Manitobaa sekä tulvavallien sorruttua suuren osan Winnipegin kaupunkia. Tulva oli Kanadan suurin luonnonkatastrofi, pelastustöihin osallistuivat Punainen Risti sekä Kanadan armeija. Tuhoista johtuen kaupunki päätti, ettei samanlainen katastrofi saisi tapahtua uudelleen ja päätti 6. elokuuta 1962 rakentaa tulvakanavan sekä useita pienempiä tulvavalleja eteläiseen Manitobaan. Kanavan rakennustyöt saatiin loppuun vuonna 1968. Sittemmin tulvakanava on suojannut kaupunkia ja muita pienempiä asutusalueita useita kertoja, sekä on vuoteen 2008 mennessä estänyt arviolta 10 miljardin dollarin arvosta tulvavahinkoja.
Hallinto

Manitoba on provinssi, mikä tarkoittaa että sillä on laaja itsehallinto. Provinsseilla on ja oma verotus ja lainsäädäntö, sillä ne itse huolehtivat muun muassa järjestyksestä, paikallisesta infastruktuurista, luonnonvarojen käytöstä, koulutuksesta ja terveydenhuollosta. Provinsseilla on omat perustuslait, jotka eivät kuitenkaan saa olla ristiriidassa liittovaltion perustuslain kanssa. Sama pätee muuta lainsäädäntöä.
Kuninkaan edustaja ja provinssin päämies on varakuvernööri, jonka nimeään viideksi vuodeksi kerrallaan Kanadan kenraalikuvernööri konsultoituaan Kanadan pääministeriä. Manitoballa on kuusi edustajaa maan parlamentin senaatissa ja 14 edustajaa edustajainhuoneessa.
Provinssin lainsäädäntövalta on yksikamarisella Manitoban parlamentilla. Parlamentin 57 jäsentä valitaan vaaleilla neljän vuoden välein. Parlamentin suurimman puoleen johtaja toimii Manitoban pääministerinä ja hän valitsee hallituksen jäsenet. Varakuvernöörin tehtävänä on allekirjoittaa lait ja muut viralliset asiakirjat, sekä toimia Manitoban edustajana.
Manitoba ei jakaudu hallintoalueisiin. Provinssi on jaettu seitsemään talousalueeseen, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Paikallishallinnosta vastaavat kunnat, joita on 197.
Manitoban tuomiovaltaa pitävät tuomioistuimet. Ne ovat vetoomustuomioistuin (Court of Appeal), hovioikeus (Court of Queen's Bench) ja provinssin tuomioistuin (Provincial Court). Näiden tuomioistuinten yläpuolella on vielä liittovaltion korkein oikeus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manitoba Wikimedia Commonsissa
Kanadan provinssit ja territoriot
| --- | --- |
Provinssit:  Alberta  Brittiläinen Kolumbia  Manitoba  New Brunswick  Newfoundland ja Labrador  Nova Scotia  Ontario  Prinssi Edwardin saari  Quebec  Saskatchewan 
Territoriot:  Luoteisterritoriot  Nunavut  Yukon 
Manitoban kartta
Auringonlasku Winnipegjärvellä.
Tervetulotoivotus Manitoban rajalla.
F5-tornado Elien kylässä 2007.
Medicine wheel Wyomingissa.
Rupertinmaa
Kanadan provinssien ja territorioiden muutokset.
Parlamenttitalo Winnipegissä.
Edla

| Edla, Eedla |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  Edla: 13. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Eetla, Etla 
Vastineita eri kielissä:  Adela, Adele, Adèle, Adla, Edela, Ethel, Ädela, Ädla 
Nimen alkuperä:  tanskan Edle; pohjautuu muinaissaksan sanaan adal ’jalo’
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Edla on naisen etunimi. Se on muunnelma tanskalaisesta nimestä Edle, joka useiden keskieurooppalaisten nimien tapaan perustuu muinaissaksan sanaan ’jalo’ (adal tai edel). Suomessa Edlan rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu Eedla.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on elokuuhun 2023 mennessä tilastoitu 4 727 Edla-nimistä ja 663 Eedla-nimistä naista.
Nimipäivät

Edla-nimi on aikoinaan ollut mukana Suomen almanakassa. Vuosina 1794–1796 Edlan nimipäivä oli 1. joulukuuta ja vuosina 1823–1889 13. kesäkuuta. Myöhemmin, vuosina 1890–1928, kalenterissa käytettiin Edlan sijaan muotoa Eedla; nimipäivänä säilyi 13. kesäkuuta.
Ruotsissa Edla-nimi on sisältynyt almanakkaan vuodesta 1901 alkaen. Nimipäivänä on siellä 10. maaliskuuta.
Helsingin yliopiston elokuussa 2023 tekemän päätöksen mukaisesti Edla-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2025. Nimipäivä on 13. huhtikuuta.
Tunnettuja Edloja

Edla Blommér (1817–1908), taidemaalari
Edla Freudenthal (1854–1925), kirjailija
Edla Kojonen (1879–1955), kansanopiston johtaja
Edla Lyytinen (1874–1919), kansanedustaja
Edla Niemi (s. 1987), thainyrkkeilijä
Edla Paajanen (1889–1958), Annikki Piukka, kirjailija
Edla Saarto (1884–1970), työväenliikkeen aktivisti
Edla Soldan (1828–1904), opettaja ja kirjallisuuden suomentaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Edla ja Eedla (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Akanit

Akantyttö esittämässä perinteistä tanssia.
Akanit ovat akania ja sen sukukieliä puhuvien kansojen ryhmä Ghanan etelä- ja keskiosssa, Norsunluurannikon kaakkois- ja keskiosassa sekä Togon luoteisosassa. Heitä arvioitiin 2000-luvun vaihteessa olevan 11 miljoonaa, joista Ghanassa 8 ja Norsunluurannikolla 2,8 miljoonaa.
Kwa-kieliin kuuluvat akankielet jakautuvat kolmeen ryhmään. Varsinainen akan käsittää kaksi murreryhmää, fanten ja twin. Kirjakielen omaavat akuampem, asante, akyem, fante, nzima ja gonja.
Akankansat ovat muodostunet toisen vuosituhannen alussa Komoén ja Voltajoen välisellä alueella. Myöhemmin he muuttivat Guineanlahden rannikon metsävyöhykkeelle. 1400-luvulla syntyi ensimmäinen akanvaltio Bono. Akan tunnetaan 1500-luvulta lähtien Kultarannikon metsävyöhykkeen asukkaiden yhteisnimityksenä, jota ei voi yhdistää mihinkään tiettyyn kansaan tai valtioon. Se tarkoitti mahdollisesti alueen kantaväestöä erotuksena muukalaisperäisistä orjista.
Akanit muodostivat 1400–1800-luvuilla noin sata päällikkökuntaa ja niiden liittoa, joista kehittyneimpiä olivat Ašantin ja Fanten liittokunnat. Niiden talouden perustan muodosti kullan, orjien, norsunluun, kolapähkinöiden, palmuöljyn ja tuliaseiden kauppa. Yhteiskunta jakautui ylimystöön, vapaisiin kyläyhteisöjen jäseniin ja orjiin. Nykyiset akankansat ovat muodostuneet 1700–1800-luvuilla, mutta niiden eriytyminen ja yhdistyminen jatkui myös siirtomaa-aikana. Nykyään varsinkin Ghanassa on meneillään akanien yhdistymisprosessi.
Perinteinen elinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, maniokki, taro, bataatti, maissi, hirssi, riisi, maapähkinä, banaani, öljypalmu, koolapuu ja vihannekset. Nykyään kasvatetaan varsinkin kaakaota ja kahvia. Monet työskentelevät metsätöissä, kaivoksilla tai kaupunkien tehtaissa. Perinteisiä käsityöammatteja ovat kudonta, savenvalanta sekä sepän ja korusepän ammatit. Perinteinen asuste on toogan kaltainen kente. Ruokavalio koostuu etupäässä kasvisruoista.
Uskonnoltaan suurin osa akaneista on kristittyjä (protestantteja ja katolisia). Lisäksi on muslimeja, synkretististen kirkkokuntien ja liikkeiden kannattajia sekä perinteisen uskonnon harjoittajia. Akanien sukujärjestelmä on osin matrilineaarinen. Erikoisuutena on tatuointien ja ympärileikkauksen puuttuminen.
VidCon

| VidCon |
| --- | --- |
Tyyppi:  Internetvideot
Päivämäärä:  Kesä-, heinä- tai elokuussa
Järjestämistiheys:  Vuosittain
Paikkakunta:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat (2010-2011); Anaheim Kalifornia (2012-); Amsterdam, Alankomaat (2017); Melbourne, Australia
Ensimmäisen kerran:  2010
Kävijöitä:  25 500 (2016)
Kotisivut
VidCon on vuosittain Kaliforniassa Yhdysvalloissa järjestettävä konferenssi internetvideoiden tekijöille, katsojille ja alan yrityksille. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2010 vlogbrothers-YouTube-kanavan tekijöiden John ja Hank Greenin johdolla. Vuonna 2016 osallistujia oli 25 500, ja 2017 tapahtuma järjestetään ensimmäisen kerran myös Yhdysvaltain ulkopuolella, kun se järjestetään Kalifornian lisäksi myös Alankomaiden Amsterdamissa ja Australian Melbournessa.
Historia > 2010 (1. VidCon)

Ensimmäinen VidCon pidettiin 9.-11. heinäkuuta vuonna 2010 Los Angelesissa Hyatt Regency Century Plaza -hotellissa. Tapahtuma myytiin loppuun etukäteen, ja kävijoitä oli yli 1 400. Tapahtumassa oli muun muassa yritysten ja videoiden tekijöiden pitämiä paneelikeskusteluja ja esitelmiä sekä internetvideoiden avulla tunnetuiksi nousseiden artistien konsertteja.
Historia > 2011 (2. VidCon)

Vuoden 2011 VidCon järjestettiin heinäkuun 28.-30. päivä Los Angelesin Hyatt Regency Century Plaza -hotellissa kuten edellisenä vuonnakin. Tapahtumaan osallistui 2 500 kävijää, ja se myytiin loppuun 60 päivää ennen tapahtuman alkua.
Historia > 2012 (3. VidCon)

Kolmas VidCon järjestettiin 28.-30. kesäkuuta Anaheimin kongressikeskuksessa, joka tarjosi enemmän tilaa kasvavalle tapahtumalle. Tapahtumassa oli 7 000 osallistujaa.