Siiri Angerkoski
Teatteriura > Jyväskylän, Turun ja Tampereen kautta Helsinkiin

Saksalainen operetti Nuoruuden kevät elokuussa 1929 oli Palmun ensimmäinen näytelmä Jyväskylän Työväen Näyttämöllä. Hänellä oli kaksoisrooli vanhapiikatätinä ja kuumaverisenä espanjattarena, ja arvosteluissa hänen katsottiin tehneen läpimurtonsa. Palmu sai jälleen taiteellisen voiton lokakuussa, jolloin ensi-iltaan tuli laulunäytelmä Mustalaisverta, jossa hän tulkitsi lady Constancen osan. Marraskuussa teatterin ohjelmistoon otettiin pitkästä aikaa Elinan surma, ja arvostelijat jakautuivat kahtia Palmun suoriutumisesta Elinan roolissa.
Kevätkausi 1930 aloitettiin Henning Ohlssonin kansannäytelmällä Unelma karjamajalla, jossa Palmu teki tulkinnan Liisa-Leenana. Erään arvion mukaan hän ”oli ’räjähdyttää’ katsomon tuon tuostakin”. Saman vuoden syksyllä Palmu vietti kymmenvuotistaiteilijajuhlaansa Kálmánin operetin Hollantilaistyttö merkeissä. ”Nautittavaa oli kuulla hänen lauluaan”, kirjoitti paikallinen sanomalehti Palmun suorituksesta prinsessa Juttana operetin pääosassa.
Palmun Jyväskylän-kausi kesti kaksi vuotta, ja hän saavutti tänä aikana useita taiteellisia voittoja. Näihin lukeutuivat muun muassa Priscilla hupailussa Piika, jonkas minulle annoit sekä Maijan osa kansannäytelmässä Tukkijoella. ”Naispuolella on eittämätön numero 1 neiti Palmu. Häntä voi sanoa vakavasti jo älykkääksi, ja se on paljon”, kirjoitti Martti Korpilahti arvioidessaan kevätkauden lopulla 1931 Jyväskylän Työväen Näyttämöä. Samana kesänä Palmu muutti uuden kiinnityksen perässä Turkuun. Myös Kaarlo Angerkoski kiinnitettiin sinne samanaikaisesti, joskin hänen näyttämönsä oli Turun Teatteri, kun taas Siiri Palmu näytteli Turun Työväen Teatterissa.
Juhannusyönä 1931 Ruissalon Kesäteatterissa Siiri Palmu esiintyi ensi kerran turkulaisyleisölle näytelmässä Sotilasrakkautta. Samana kesänä hän näytteli muun muassa tuttua Maijan osaa Tukkijoella-näytelmässä sekä Männistön muoria Seitsemässä veljeksessä. Niin ikään voitoiksi luettiin Emilian rooli Othellossa marraskuussa 1931 sekä päärooli näytelmässä Rouva Suorasuu maaliskuussa 1932. Paikalliset sanomalehdet suitsuttivat vuolaasti Palmun näyttelijäntyötä. ”Uskottava ja taitava luoma”, Turun Sanomat kirjoitti hänestä Mary McCormicin osassa Antonio Morenon komediassa Oikea rakastaja syksyllä 1932. Turussa Palmu alkoi viimein suhtautua vakavasti Kaarlo Angerkosken kosintoihin. Pari meni kihloihin jouluna 1932.
Palmun viimeisiä näytelmiä Turussa olivat Laulu tulipunaisesta kukasta ja Häät Rymättylässä. Syksyllä 1933 hän siirtyi Tampereelle, jonne myös Kaarlo Angerkoski oli tulossa Helsingistä. Naimisiin kihlapari meni sunnuntaina 10. syyskuuta 1933. Hääkuvassa tyydyttiin Jeppe Niilonpoika -näytelmän mainoskuvaan, jossa Jeppe roikkuu hirsipuussa ja Nilla itkee sen juurella.
Jeppe Niilonpojan merkeissä tapahtui myös Siiri Angerkosken ensiesiintyminen Tampereen Teatterissa syksyllä 1933. Kaikkiaan hän oli mukana viidessä näytelmässä. Angerkoski synnytti ainoan lapsensa Tampereella 6. maaliskuuta 1934. Tytön nimeksi tuli Sirkka-Liisa. Lapsen kummisetä oli Angerkoskien työtoveri Leo Lähteenmäki, joka oli tuolloin myös kiinnitettynä Tampereelle. Hän ja Kaarlo Angerkoski esiintyivät Tampereen Teatterissa yhdessä muun muassa farssissa Melkein naimisissa, jonka merkeissä Angerkoski vietti kymmenvuotistaiteilijajuhlaansa samana keväänä.
Angerkosket siirtyivät seuraavana kesänä Helsinkiin, missä he olivat vuosina 1934–1938 kiinnitettyinä Helsingin Kansanteatteriin. Se toimi nimellisestä yhdistymisestä huolimatta edelleen kahdella näyttämöllä Ylioppilastalolla sekä Koiton talon juhlasalissa. Tampereen Teatterista siirtyi näyttelijöiden mukana myös johtaja Eino Salmelainen, joka oli saanut paikan kaksoisnäyttämön johtajana. Ensimmäinen Siiri Angerkosken näytelmä Helsingissä oli elokuussa 1934 Tukkipojan morsian, jossa hän näytteli piikaa. Vuonna 1935 hän sai taiteelliset voitot huvinäytelmissä Lentäen Helsinkiin ja Laivaston tyttö. Jälkimmäisen yhteydessä Helsingin Sanomat arvioi: ”Näyttämöä hallitsi ylivoimaisesti Siiri Angerkoski, jonka ’Lavinia’ rohkean burleskina, mutta samalla mehevänä ja todella humoristisena karikatyyrinä oli riemastuttava luomus”.
Siiri ja Kaarlo Angerkoskesta kehittyi Helsingissä suosittu komediapari. Kaksikko kasvoi lopulta trioksi, kun joukkoon liittyi myös Tampereelta siirtynyt Leo Lähteenmäki. Eine Laine toimi usein heidän ohjaajana. Angerkosket olivat vastanäyttelijöinä muun muassa huvinäytelmissä Kontushowka – ruhtinatar, Laulava hotelli ja Aina vain yllätyksiä sekä uutuusrevyyssä Lennokki. Siiri Angerkosken tyypeiksi alkoivat vakiintua suulaat ja mehevät naiset. Näytelmähupailussa Olenko minä tullut haaremiin? hänellä oli Manta Mäkisen osa. Mantan rooli oli tuttu jo Jyväskylän ajalta, ja sen Angerkoski sai myös näytelmän elokuvaversiossa vuonna 1938.
Angerkoskien viimeisiä yhteisiä näytäntöjä Kansanteatterissa oli Elsa Soinin ja Serpin revyyoperetti Vetoketju, josta he saivat ylistävät arviot. Kesällä 1938 pariskunta siirtyi kokonaan Suomen Filmiteollisuuden (SF) palvelukseen.