stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lubny

| Lubny (Лубни) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Lubny
 Koordinaatit: 50.0114°N, 33.0044°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Pultavan alue
Piiri:  Lubnyn piiri
Perustettu (varustus):  988
Väkiluku (2013)  ():  47 643
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 lubnyrada.com.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lubny (ukr. Лубни) on kaupunki Pultavan alueella Ukrainassa, Sulajoen rannalla. Se on Lubnyn piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2013 sen väkiluvuksi arvioitiin 47 643 asukasta.
Historia

Lubny tunnetaan yhtenä Ukrainan vanhimmista kaupungeista. Sen perusti vuonna 988 Kiovan Rusjin kruununprinssi Vladimir I. Ensin se oli puinen varustus Sulajoen varrella. Ensimmäiset kirjalliset viittaukset kaupunkiin ovat vasta vuodelta 1107, jolloin Kiovan Rusj löi kumaanit seudulla käydyssä taistelussa. Lubny kasvoi nopeasti kaupungiksi. Mongolit tuhosivat kaupungin 1239, ja Wiśniowieckin aatelissuku rakennutti Magdeburgin oikeudet saaneen kaupungin uudelleen 1500-luvun jälkipuoliskolla.
Vuonna 1596 Lubny toimi näyttämönä viimeiselle taistelulle, jonka kasakkajohtaja Severyn Nalyvaiko kävi puolalaisia vastaan; Puolan armeija murskasi kapinan. Vuonna 1637–38 kaupunki oli kasakkatalonpoikien levottomuuksien keskus. Kaupunki oli 1600-luvulla yksi alueen suurimmista. Vuonna 1638 siinä oli 2 646 asukasta. 1600-luvun puolivälistä vuoteen 1781 se oli kasakoiden hallitseman valtion (hetmannikunnan) varuskuntakeskus (Lubnyn kasakkarykmentti). 1700-luvun alkupuolella perustettiin kasvitieteellinen puutarha, jossa oli lääketieteen käyttämiä kasveja ja seudulle perustettiin Ukrainan ensimmäinen kenttäapteekki. Tämän jälkeen seudusta tuli osa Venäjän keisarikuntaa. Siitä tuli Pultavan kuvernementin Lubnyn kihlakunnan keskus (1802–1917). Vuonna 1897 Lubnyn kaupungissa asui 10 097 henkeä ja kihlakunnassa 136 613 henkeä.
Lubnyn halki kulkevan rautatien valmistuttua 1901, kaupungin teollisuus kasvoi nopeasti ja monia ajoneuvo- ja maatalouskonetehtaita perustettiin. Toisessa maailmansodassa saksalaiset miehittivät kaupungin ja siellä oli paikallisen neuvostopartisaaniliikkeen päämaja.
Lubny nykyään

Nykyinen Lubny on tärkeä teollinen ja kulttuurinen keskus. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus ja metalliteollisuus. Suurimmat tuotantolaitokset ovat Šlifverst (työkoneet), Avtomaš (koneenrakennus) ja Litšmaš (tietokoneet). Se on myös tärkeä lihan, maitotuotteiden, huonekalujen ja leivän tuottaja. Lisäksi kaupungissa on tekstiili- ja vaateteollisuutta. Kaupungissa sijaitsee useita museoita ja taidegallerioita ja siellä painetaan alueen paikallista sanomalehteä Visnyk (ukr. Вісник).
Lubnyn piirin maamerkki on Mharskyn luostari (ukr. Спасо-Преображенський Мгарський монастир, perustettu 1619) kuusipylväisine katedraaleineen Ukrainan barokkiajalta. Katedraali rakennettiin 1682–94 ja korjattiin tulipalon jälkeen 1754. Lisäksi luostariin kuluu uusklassista tyyliä edustava kellotorni, joka valmistui 1844.
Mharskyn luostarin kirkko.
Neitsyt Marian syntymälle omistettu kirkko.
Lasten poliklinikka.
Rautatieasema.
Lubnyn taloustieteen korkeakoulua.
Lubnyn 1000-vuotisjuhlan monumentti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lubny Wikimedia Commonsissa
Charm, History and Hospitality Awaits in Lubny (englanniksi) (ukraine.com)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lubny
Käännös suomeksi
Karvian yhtenäiskoulu Opinpolku

| Karvian Yhtenäiskoulu Opinpolku |
| --- | --- |
Sijainti:  Haapasenkatu 3, Karvia
Tyyppi:  yhtenäiskoulu
Perustettu:  2017
Rehtori:  Mervi Ranta
Luokat:  esikoulu – 9.lk
Oppilaita:  n. 200
Karvian yhtenäiskoulu Opinpolku on Karviassa oleva yhtenäiskoulu, jossa on noin 200 oppilasta.
Historia

Koulu perustettiin vuonna 2017 yhtenäiskouluksi, kun Karvian kyläkoulut lakkautettiin ja kaikki oppilaat siirrettiin Kantin, Saran, Sarvelan, ja Kirkonkylän kouluilta Opinpolkuun virallisesti 1. elokuuta. Koulurakennukseen tehtiin samassa yhteydessä laajennus, joka sisälsi muun muassa uuden ruokalan, uuden tekstiilikäsityöluokan ja muita luokkatiloja. Ennen yhtenäiskoulua rakennuksessa toimi vain yläkoulu. Kesällä 2024 koulun tasakatosta tehtiin suurelta osin harjamallinen.
Rehtorit

Arimo Koivisto (2017–2023)
Mervi Ranta (2023–)
Aiheesta muualla

Yhtenäiskoulun sivusto
Aldfrith

| Aldfrith |
| --- | --- |
 Aldfrithin lyöttämä hopeakolikko
Northumbrian kuningaskunta
Valtakausi:  685–704
Edeltäjä:  Ecgfrith
Seuraaja:  Eadwulf I

Aldfrith (k. 14. joulukuuta 704) oli Northumbrian kuningas 685–704. Hän oli kuningas Oswiun avioton poika, jonka äiti oli irlantilainen prinsessa Fína. Aldfrith nousi valtaistuimelle velipuolensa Ecgfrithin kuoltua Nechtansmeren eli Dun Nechtainin taistelussa piktejä vastaan.
Aldfrith oli saanut pappiskoulutuksen, ja hän oli merkittävä kirjallisuuden suosija sekä sivistyksen ja oppineisuuden edistäjä. Hänen hallituskautensa Northumbriassa loi suotuisat olosuhteet, joissa kuuluisa historioitsija Beda Venerabilis saattoi kukoistaa.
Olaus Alinen

| Olaus Alinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. syyskuuta 2003 (ikä 21) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  200 cm
Paino:  142 kg
Pelipaikka:  Ulompi linjamies
Pääsarjaura:  –
Olaus Alinen (s. 9. syyskuuta 2003 Pori) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Ulompana linjamiehenä pelaavan Olauksen pituus on 200 cm ja paino 142 kg.
Alinen aloitti amerikkalaisen jalkapallon pelaamisen Pori Bears -seurassa.
Alinen pelasi Suomessa kauden 2020 Wasa Royalsissa, joka voitti Vaahteraliigassa pronssia. Alinen muutti keväällä 2021 Yhdysvaltoihin ja asuu Loomis Chaffee -yksityiskoulun kampuksella Connecticutin osavaltiossa. Hän on saanut opiskeluunsa siellä stipendin ja hänen on määrä suorittaa koulunsa (high school) loppuun keväällä 2023. Vuonna 2023 Alinen siirtyi pelaamaan Alabaman yliopiston Alabama Crimson Tide -joukkueessa. Alinen sai kaikkiaan 46 stipenditarjousta yhdysvaltalaisyliopistoilta.
Alisen isä on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Klaus Alinen.
Becker

Becker on sukunimi. Tunnettuja Becker-nimisiä:
Muita merkityksiä

3522 Becker, asteroidi
Tohtori Becker (Becker), yhdysvaltalainen tilannekomediasarja vuosilta 1998–2004
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Porlammen motti

Porlammen motti (Porlammen–Sommeen motti) on Suomen sotahistorian suurin motti ja sotasaalis jatkosodan hyökkäysvaiheessa Karjalankannaksen takaisin valtauksessa Viipurin eteläpuolella Porlammen kylässä.
Motti alkoi syntyä 30. elokuuta 1941, kun Suomen IV armeijakunnan 8. divisioonalla oli sillanpää Sommeessa ja se katkaisi kaikki reitit etelän ja Koiviston suuntaan.  Samaan aikaan 4. divisioonan joukot saarrostivat Viipurista poistuvia venäläisiä Porlammen itäpuolelta ja 12. divisioonan joukot olivat puolestaan eteläpuolella esteenä. Näin Neuvostoliiton 23. armeijan 43. divisioonan, 123. divisioonan ja yhden tykistödivisioonan jäljelle jääneet osat jäivät suomalaisjoukkojen puristuksiin, eikä poistumistietä käytännössä ollut mihinkään suuntaan.
Puna-armeijan joukot pysähtyivät Sommeen ja Ylä-Sommeen väliseen maastoon, ja suomalaiset jalkiväkirykmentit saarrostivat sitä kaikilta ilmansuunnilta. Motin pituus oli seitsemän ja leveys kolme kilometriä. Erityisesti suomalaisten tykkituli aiheutti venäläisille suuria tappioita. Puna-armeijan joukot yrittivät vetäytyä Koivistolle, mutta raskas kalusto oli pakko jättää paikoilleen. Tilanne oli niin toivoton, että venäläiset alkoivat tuhota kalustoaan ja antautuivat suurin joukoin 1. syyskuuta. He olivat edellisenä iltana saaneet käskyn tuhota kaiken kaluston, mutta käskyä ei noudatettu enää kirjaimellisesti. Tykkien putket piti räjäyttää ja lukot rikkoa tai kaivaa maahan. Ajoneuvojen moottori tuli tehdä käyttökelvottomiksi.
Sotasaalis

Sotasaalis oli todella mittava motin lauettua. Sen luettelointiin tarvittiin 51 konekirjoitusliuskaa ja alueen puhdistus kesti viikkokausia. Marraskuusta 1941 sotasaaliin käsittelystä vastasivat sotasaalistoimistot ja sotasaaliskomppaniat.
Sotasaaliiseen sisältyi muun muassa:
306 erityyppistä tykkiä
yli 19 000 kenttätykin ammusta
246 kranaatinheitintä
46 000 heittimen ammusta
272 konekivääriä
10 000 kivääriä
3,4 miljoonaa patruunaa
55 panssarivaunua
673 autoa
300 traktoria
154 000 litraa bensiiniä
159 000 litraa öljyä
4 500 elävää hevosta
Sotavankeja > Kenraalimajuri

Sotavankeja saatiin 9 000, joiden mukana oli  43. divisioonan komentaja kenraalimajuri Vladimir Kirpitšnikov.  Hän oli jatkosodan korkea-arvoisin sotavanki, jonka suomalaiset onnistuivat saamaan. Kenraalimajuri kirjoitti suomalaisten pyynnöstä käsityksensä divisioonan tuhoutumiseen johtaneista syistä. Siinä hän ylistää suomalaisen sotilasjohdon koulutuksen ja suunnitelmien hyvän toimivuuden käytännössä. Omiaan hän ei kehunut millään muotoa ja erityisesti hän tuomitsi oman divisioonansa poliittisen komissaari Terihovin, jonka hän pyysi ampumaan välittömästi, jos löydetään. Kenraalimajurin mukaan iskukykyistä armeijaa ei kyetty luomaan järjestelmän johdosta. Täysin sotilaallista koulutusta vailla olevat poliittiset komissaarit estivät kaiken luovan ja oma-aloitteisen rohkean toiminnan. Haukkuja sai myös heikko tiedustelu, huono tilannearvio ja hidas päätöksen teko. Viipurin kolmelta divisioonalta puuttui myös kokonaan koordinointi  ja jokainen divisioona operoi omaan laskuunsa.
Sotavankeja > TASSin toimittaja ja valokuvaaja

Vankien joukossa oli myös Neuvostoliiton virallisen tietotoimiston TASSin Pietarin osaston toimittaja Mihail Grinberg ja valokuvaaja Eduard Šashin. He olivat toimineet sotakirjeenvaihtajina Kannaksella. Kuulusteluissa he uskoivat vakaasti Saksan ja Suomenkin voittavan sodan. Erityisesti Grinberg kertoo auliisti näkemyksiä ja kokemuksia sodasta, Šashin lähinnä tyytyy täydentämään edellisen käsityksiä. Työssään he eivät kertomuksensa mukaan olleet juuri löytäneet uutisoitavaa Kannakselta, jota olisi kannattanut lähettää eteenpäin. He olivat kovasti yllättyneitä hyvästä kohtelusta sotavankeudessa ja pelkäsivät kovasti paluuta Neuvostoliittoon. Miehet olivat juutalaisia.
Kaatuneet ja haavoittuneet

Kaatuneita haudattiin motista kaikkiaan 7 000.lähde? Venäläisten haavoittuneiden evakuointi alkoi välittömästi motin lauettua. Haavoittuneita kertyi sidonta ja kenttäsairaaloihin lähes tuhat.lähde?
Suomalaisten jalkaväkirykmenttien muistomerkki Sommeentien varrella. Laatassa lukee suomeksi, ruotsiksi ja venäjäksi: ''Taistelut Yläsommeessa ja Porlammissa 1941''.
Seppo Vento

| Seppo Vento |
| --- | --- |
 Vento vuonna 1968
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1930 Vesanto
Kuollut: 9. helmikuuta 2021 (90 vuotta) Joensuu
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja
Titteli:  päätoimittaja
Muut tiedot
Järjestö:  Karjalainen 1965–1992
Seppo Kalevi Vento (13. kesäkuuta 1930 Vesanto – 9. helmikuuta 2021 Joensuu) oli suomalainen päätoimittaja. Hän oli sanomalehti Karjalaisen päätoimittaja 1965–1992.
Vento valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta vuonna 1958. Hän oli Lahti-lehden toinen toimittaja 1958–1959, päätoimittaja 1959–1960, Karjalaisen 2. toimittaja 1960–1965 ja päätoimittaja vuodesta 1965 eläkkeelle jäämiseensä 1992 asti.  Hänet irtisanottiin 1992. Hän toimi myös Pohjois-Karjalan sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli mukana politiikassa Joensuun kaupunginhallituksen puheenjohtajana ja eduskuntavaaliehdokkaana 1975.
Julkaisut

Maan ja maakunnan hyväksi: Karjalatar – Karjalainen 1874–1974.
Aiheesta muualla

Seppo Vennon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Lyytikäinen

Lyytikäinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anna-Elina Lyytikäinen (s. 1971), näyttelijä
Annika Lyytikäinen (s. 1995), klarinetisti, kansanmuusikko ja kristillisdemokraattinen poliitikko
Armas Lyytikäinen (1897–1916), Simon kahakkaan osallistunut jääkäri
Eelis Lyytikäinen (1895–1945), jääkärimajuri
Jaana Lyytikäinen (s. 1982), jalkapalloilija
Juha Lyytikäinen (1938–1990), jalkapalloilija
Kirsti Lyytikäinen (1926–2008), aikakauslehtien kustantaja ja päätoimittaja
Lauri Lyytikäinen (1875–1952), yritysjohtaja ja graafisen alan yritysten edustaja
Lea Lyytikäinen, Lea Leksi (1915–2000), kirjailija
Leila Lyytikäinen (s. 1977), elokuvatuottaja
Lydia Lyytikäinen (1869–1947), opettaja ja runoilija
Olli Lyytikäinen (1949–1987), taiteilija
Olli Lyytikäinen (1932–1978), lehdenkustantaja
Olli-Pekka Lyytikäinen, A-lehtien toimitusjohtaja, Helsingin jalkapalloklubin puheenjohtaja
Otto Lyytikäinen (1877–1952), laamanni ja Lahden pormestari
Paavo Lyytikäinen (1930–2015), jalkapalloilija
Pasi Lyytikäinen (s. 1975), säveltäjä
Petter Lyytikäinen (1828–1914), maakauppias, teollisuuden ja liikenteen kehittäjä
Pirjo Lyytikäinen (s. 1953), kirjallisuudentutkija ja professori
Terttu Lyytikäinen (1916–2000), Miss Suomi 1935
Toivo Lyytikäinen (1928–2009), kirjailija
Ville Lyytikäinen (1967–2016), jalkapallovalmentaja
William Lyytikäinen (1877–1944), korkeimman oikeuden oikeusneuvos, Petter Lyytikäisen poika
Yrjö Lyytikäinen (1902–1956), Apu-lehden ja A-lehtien perustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Helena Brander

| Helena Brander |
| --- | --- |
 Augusta Laine ja Helena Brander (oikealla) 1918
Kansanedustaja
 24.05.1918–31.03.1919  
Ryhmä/puolue:  Nuorsuomalainen Puolue (24.05.1918–07.12.1918) Kansallinen Edistyspuolue (08.12.1918–31.03.1919)
Vaalipiiri:  Turun läänin eteläinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1872 Kitee
Kuollut: 31. joulukuuta 1953 (81 vuotta) Kitee
Ammatti:  koulunjohtaja, käsityönopettaja
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Edistyspuolue
Muut puolueet:  Nuorsuomalainen Puolue
Helena Elisabet Brander (5. heinäkuuta 1872 Kitee – 31. joulukuuta 1953 Kitee) oli suomalainen koulunjohtaja ja käsityönopettaja. Hän toimi Nuorsuomalaisen puolueen sekä Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana.
Branderin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, filosofian maisteri Aksel Emil Brander ja Anna Amalia Telén. Brander valmistui tyttökoulusta 1888 sekä käsityönopettajaksi 1892 ja kudonnanopettajaksi 1895. Hän työskenteli Viipurin läänin maaviljelysseuran käsityönopettajana 1896–1903, käsityönopettajana Kiteellä 1903–1904, Kotkan naiskäsityökoulun johtajana 1904–1907, Suomen talousseuran käsityökoulun johtajana Turussa 1907–1919 sekä Fredrika Wetterhoffin työkoulun johtajana Hämeenlinnassa 1919–1940. Kansanedustajana hän toimi 24.5.1918 – 31.3.1919.
Brander toimi myös Turun ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoissa sekä Suomen kotiteollisuuden valtuuskunnassa.
Branderin veljiä olivat ylijohtaja, maanviljelysneuvos ja ministeri Uuno Brander sekä maanviljelysneuvos, agronomi ja kansanedustaja Akseli Brander. Hänen sisarensa oli talousopettaja, talousneuvos ja kansanedustaja Augusta Laine.
Svjatoslav Ševtšuk

| Svjatoslav Ševtšuk |
| --- | --- |
 Ševtšuk vuonna 2023
Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispa
 27. maaliskuuta 2011– 
Edeltäjä:  Ljubomyr Huzar
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1970 (ikä 54)  Stryi, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   ukrainalainen
Ammatti:  pappi
Arvonimi: Teidän Autuutenne
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
Lahko:  kreikkalaiskatolisuus
Svjatoslav Jurijovytš Ševtšuk (ukr. Святослав Юрійович Шевчук; s. 5. toukokuuta 1970) on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispa ja Kiovan metropoliitta.
Varhainen elämä

Ševtšuk syntyi Stryissä. Hänen äitinsä oli musiikinopettaja ja isänsä virkamies. 15-vuotiaana hän aloitti opinnot Boryslavin lääketieteellisessä opistossa. 1980-luvulla hän opiskeli myös maanalaisessa katolisessa pappisseminaarissa. Valmistuttuaan lääketieteellisestä opistosta hän suoritti kaksivuotisen asepalveluksensa Neuvostoliiton asevoimissa ilmavoimien huoltokomppaniassa Luhanskissa lääkintämiehenä.
Ura pappina

Vuosina 1991–1992 Ševtšuk opiskeli filosofiaa Buenos Airesissa. Vuosina 1992–1994 hän opiskeli Lvivin pappisseminaarissa. Hänet vihittiin diakoniksi toukokuussa 1994, ja papiksi hänet vihki kuukautta myöhemmin kardinaali Myroslav Ivan Ljubatšivskyi. Vuosina 1994–1999 hän opiskeli Pyhän Tuomas Akvinolaisen paavillisessa yliopistossa Roomassa ja väitteli tohtoriksi teologisen antropologian ja bysanttilaisen teologisen perinteen moraaliteologian alalla.
Vuosina 1999–2000 hän toimi Lvivin pappisseminaarin prefektinä, vuosina 2000–2007 vararehtorina ja vuodesta 2007 lähtien rehtorina. Vuodesta 2001 lähtien hän on toiminut Lvivin teologisen akatemian eli nykyisen Ukrainan katolisen yliopiston varadekaanina. Vuosina 2002–2005 hän toimi suurarkkipiispa Ljubomyr Huzarin sihteerinä.
Tammikuussa 2009 Ševtšuk valittiin Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon Buenos Airesin hiippakunnan apulaispiispaksi, johon virkaan Lvivin arkkipiispa Ihor Voznjak vihki hänet huhtikuussa 2009.
Ura pappina > Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispana

Vuonna 2011 Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon piispainkokous valitsi Ševtšukin kirkon suurarkkipiispaksi. Hänet vihittiin suurarkkpiispaksi Kiovan Kristuksen ylösnousemuksen katedraalissa. Vihkimisilaisuuden vieraita olivat muiden muassa Ukrainan entinen presidentti Viktor Juštšenko ja poliitikko Arseni Jatsenjuk sekä Ukrainan kolmen ortodoksisen kirkon edustajat.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Ševtšuk alkoi perustaa soppakeittiöitä, joista yksi sijaitsi hänen oman kotinsa kellarissa. Maaliskuun 2023 alussa Ševtšuk sanoi, että Kremlin venäläinen maailma -ideologia on ongelma kaikille maailman kristityille, koska siihen kuuluu Ševtšeukin mukaan kansanmurha.
Kunnianosoituksia

Ansioritarikunta (Ukraina, 2021)
Galleria

Ševtšukin suurarkkipiispana käyttämä vaakuna
Ševtšuk vuonna 2011
Ševtšuk Itävallan ulkoministerin Sebastian Kurzin kanssa vuonna 2014
Tavujärjestys

Endian example
Tavujärjestys (engl. byte order, myös engl. endianness) tietokoneessa tarkoittaa sitä, missä järjestyksessä tietokoneen suoritin käsittelee suurempia kuin yhden tavun pituisia kokonaisuuksia.
Esimerkiksi neljästä 8-bittisestä tavusta muodostuva 32-bittinen sana voidaan tallentaa tietokoneen muistiin useilla eri tavoilla. Asian havainnollistamiseksi eri tavuihin kuuluvat bitit on tässä merkitty kirjaimin A–D, joista A edustaa suurinta eli eniten merkitsevää tavua.
Historia

Unix-käyttöjärjestelmä siirrettiin PDP-11-tietokoneilta IBM Series 1 -minitietokoneille. Sananpituus oli molemmissa sama, mutta tavut vaihtoivat paikkaansa. Käyttöjärjestelmän käynnistyttyä se ilmoitti olevansa NUXI, jonka vuoksi ongelmaa on kutsuttu myös NUXI-ongelmaksi.
Intel 8008-suorittimen tavujärjestys oli little endian eli vähemmän merkityksellinen tavu oli ensin: syynä tähän oli JUMP-käskyn muoto yhteensopivana Datapoint 2200:n kanssa. Tämä on vaikuttanut myöhempään x86-arkkitehtuuriin.
Danny Cohen tunnustetaan termien big endian ja little endian esittämisestä artikkelissaan On Holy Wars and a Plea for Peace.
Big endian

Big endian -muodossa (laskeva tavujärjestys) sanan merkitsevimmät tavut tallentuvat ensin eli alempiin muistiosoitteisiin:
Tämä vastaa tavallisesti käytettyjä lukujärjestelmiä, joissa suurin eli merkitsevin arvo ilmoitetaan ensimmäiseksi (esimerkiksi luvussa 256 numero 2 edustaa satoja, joten se on merkitsevämpi kuin kymmeniä edustava numero 5, joka puolestaan merkitsee enemmän kuin ykkösiä edustava numero 6). Tätä tavujärjestystä käyttävät monien tietokonevalmistajien suorittimet, ja se on myös Internetissä käytettävän IP-protokollan otsikkotiedoissa käytetty tavujärjestys (engl. network byte order).
Little endian

Little endian -muodossa (nouseva tavujärjestys) sanan vähiten merkitsevät tavut tallentuvat ensin:
Tämän voi rinnastaa tyypilliseen suomalaiseen tapaan esittää päivämäärät järjestyksessä, jossa ensin ilmoitetaan päivä, sitten kuukausi ja lopulta vuosiluku. Tällaista tavujärjestystä käyttävät Intelin suorittimet, PDP-11, VAX ja useat sulautetut järjestelmät.
Tavujärjestys on oleellista tietää käsiteltäessä binaarimuodossa olevia tiedostoja. Unicoden myötä sama tarve on tullut esiin myös tekstitiedostoissa.
Bi-endian

Bi-endian suoritin voi toimia kummassakin tilassa. Tietyissä suorittimissa tämä on mahdollista asettaa suorittimen resetoinnin yhteydessä. Esimerkki bi-endian-suorittimesta on ARM.
ISO 9660 -tiedostojärjestelmässä useampitavuiset arvot ovat tallennettu kummassakin (little, big) tavujärjestyksessä, joten sitä voi kutsua myös bi-endian-tavujärjestykseksi.
Middle-endian

Middle-endian on yleistermi muille vaihtoehdoille. Esimerkiksi PDP-11:n ohjelmakääntäjä tallentaa 32-bittiset arvot vaihtamalla 16-bittisten puoliskojen järjestystä ennakoidusta little-endian muodosta. Tälle on myös nimitys PDP-endian. Esimerkiksi jos little- ja big-endian muodoissa "DCBA" ja "ABCD" ovat normaaleja, PDP-muodossa arvo olisi "BADC".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tavujärjestys Wikimedia Commonsissa
Raisa

| Raisa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  9. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  6. syyskuuta
Muunnelmia:  Raija
Vastineita eri kielissä:  Rais, Raiska, Rajosja, Rajosa, Rasa
Nimen alkuperä:  kreikkalainen, kevyt
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raisa on kreikkalaisperäinen naisen etunimi, joka tarkoittaa kreikan kielessä kevyttä. Nimen on tehnyt tunnetuksi ortodoksisen kirkon kunnioittama, vuonna 308 surmattu marttyyri Pyhä Raisa. Venäjällä nimestä on käytössä myös monia muunnelmia kuten Rais, Raiska ja Rajosa.
Nimi Raisa on käytössä myös Suomessa, vanhastaan enimmäkseen Itä-Suomessa mutta myös Pohjanmaalla..  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 2 003 henkilöä. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnos Raija.
Tunnettuja Raisoja

Raisa Bielenberg, o.s. Udovikova, taiteiijanimellä Raya (s. 1933), venäläis-norjalainen laulaja ja tanssija
Raisa Cacciatore (s. 1956), suomalainen lastenpsykiatri, Väestöliiton asiantuntijalääkäri, tietokirjailija ja luennoitsija
Raisa Gorbatšova (1932–1999), Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšovin puoliso
Raisa Jäntti (s. 1979), suomalainen runoilija
Raisa Kemaikina, Mariz Kemal (s. 1950), ersäläinen runoilija, kirjailija ja aktivisti
Raisa Lardot (s. 1938) , vepsäläissyntyinen kirjailija
Raisa Marjamäki (s. 1987), suomalainen runoilija
Raisa Omaheimo (s. 1977), suomalainen taiteilija, kirjailija ja stand up -koomikko
Raisa Porrasmaa (s. 1981), suomalainen kääntäjä ja tietokirjailija
Raisa Punkki, suomalainen tanssija, koreografi ja tanssinopettaja
Raisa Raekallio (s. 1978), suomalainen taidemaalari
Raisa Räisänen (1983–1999), Tampereella 1999 kadonnut suomalainen koripalloilija
Raisa Smetanina (s. 1952), venäläinen (komilainen) kilpahiihtäjä
Raisa Maria Toivo (s. 1972), suomalainen historian professori
Raisa Vaarna (1967–2021), suomalainen ooppera- ja liedlaulaja
Raisa Vasiljeva (1902–1938), neuvostoliittolainen lasten- ja nuortenkirjailija
Raisa Vattulainen (s. 1970), suomalainen näyttelijä
Tunnettuja Raisoja > Fiktiivisiä Raisoja

Raisa Reikänaama, sketsihahmo