stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tšudovon rautatieasema

| Tšudovon (Moskovan) rautatieasema  Чудово - Московское |
| --- | --- |
 Tšudovon Moskovan rautatieasemaa
Perustiedot
Sijainti:  59°07′20.7″N, 031°40′45.5″E
Kunta:  Tšudovo
Valtio:  Venäjä
Etäisyydet:  (Etäisyydet noin) Pietari 118 km, Bologoje 201 km, Tver 365 km, Moskova 532 km; Petroskoi 389 km, Murmansk 1433 km;  Novgorod 74 km, Dno 232 km, Pihkova 331 km; Nevel-2 452 km, Minsk 851 km
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Lokakuun rautatiet/ Venäjän rautatiet
Tšudovon Moskovan rautatieasema (ven. вокзал Чудово - Московское, Чудово I - Московское) on Venäjän Novgorodin alueen pohjoisosan Tšudovossa sijaitseva Venäjän rautateiden rautatieasema. Se sijaitsee Pietarin ja Moskovan välisellä pääradalla noin 120 km Pietarista kaakkoon; suuri osa pikajunista tosin ajaa Tšudovon ratapihan läpi pysähtymättä. Pääradan ohella Tšudovosta on rata Novgorodiin lounaassa ja Murmannin radalle pohjoisessa.   Tsudovon Moskovan aseman kautta liikennöi myös runsaasti lähijunia muun muassa Pietariin ja Novgorodiin.
Tšudovossa on kaksi muutakin rautatieasemaa, Tšudovon Kirovin asema (ven. Чудово-кировское) ja Tšudovon Novgorodin asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Novgorodin alueen rautatieasemat Wikimedia Commonsissa
Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku (venäjäksi) (rzd.ru)
Расписание поездов по станции Чудово-московское. Отправление. - Tšudovon Moskovan aseman kaukojunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Расписание электричек по вокзалу Чудово-московское - Tšudovon Moskovan aseman lähijunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Aikatauluhaku Tšudovon Moskovan asemalle (kaukojunat) (englanniksi) (poezda.net)
Lokakuun rautateiden rataverkon jpg-kartta väliasemineen (venäjäksi)
Rautatiekarttaa Moskovan länteen parovoz.com. Arkistoitu 4.12.2012. Viitattu 19.9.2011. (englanniksi), (venäjäksi) (parovoz.com)
Novosibirskin päärautatieasema

| Novosibirskin päärautatieasema Станция Новосибирск-Главный |
| --- | --- |
 Novosibirskin päärautatieasemaa
Perustiedot
Sijainti:  55.0356°N, 82.8963°E
Osoite:  Šamšurina Dmitrija ulitsa 43, Novosibirsk
Kunta:  Novosibirsk, Novosibirskin alue
Valtio:  Venäjä
Etäisyydet:  esimerkiksi Moskovan Jaroslavlin asema 3 303 km
Avattu:  1939
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Länsi-Siperian rautatiet, Venäjän rautatiet
Kaukoliikenne:  runsaasti, (Esimerkkejä suorista yhteyksistä:) Moskova (Jaroslavlin asema), Nižni Novgorodin Moskovan asema, Kirov, Perm-2, Jekaterinburgin rautatieasema, Omsk, Krasnojarskin rautatieasema, Irkutsk, Ulan-Ude, Habarovsk-1, Vladivostok
Lähijunat:  kyllä
Vaihtoyhteydet:  Metroasema Pl. Garina-Mihailovslogo
Asemarakennus
Lipunmyynti:  ma-su 8-20; tauko 13-14
Novosibirskin päärautatieasema (ven. Станция Новосибирск-Главный,  Stantsija Novosibirsk-Glavnyi) Venäjän Novosibirskin alueen keskuksen, miljoonakaupunki Novosibirskin päärautatieasema. Asema sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa noin kilometri Objoen koillispuolella ja kuuluu Venäjän rautateiden asemaverkostoon. Asema on Venäjän rautateiden alueellisiin tytäryhtiöihin lukeutuvan Länsi-Siperian rautateiden pääasema.
Rautatieliikenne Novosibirskin ja Moskovan välillä alkoi vuonna 1893.
Nykyinen päärautatieasema otettiin käyttöön joulukuun lopussa vuonna 1939. Kaksikerroksinen asemarakennus on nykypinta-alaltaan noin 29 000 neliömetriä ja sinne sopii jopa 3 900 matkustajaa. Asemarakennuksen 2. kerroksessa on muun muassa lippukassoja ja asemahotelli. Kaukoliikennettä palvelevan vanhan asemarakennuksen eteläpuolella on uudempi lähijunaliikenteen asemarakennus.
Novosibirskin päärautatieasema ja rautatieaseman aukio.
Novosibirskin asemanseutu illalla.
Novosibirskin rautatieasema.
Aseman ratapihan suunnalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novosibirskin päärautatieasema Wikimedia Commonsissa
Novosibirskin päärautatieasema kartalla (venäjäksi) (yandex.ru)
Kaukojunien aikatauluja Novosibirskin päärautatieasemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Lähijunien aikatauluja Novosibirskin rautatieasemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Aikatauluhaku Novosibirskin päärautatieaseman kaukojunille (englanniksi) (poezda.net)
Alueellisen rautatieyhtiön, Länsi-Siperian rautatien - Zapadno-Sibirskaja Železnaja Doroga - sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (zszd.rzd.ru)
Cosimo Sgobba

Cosimo Damiano Sgobba (7. syyskuuta 1884 Noci – 27. huhtikuuta 1949) oli Suomeen asettunut italialainen klarinetisti.
Sgobba aloitti klarinetinsoiton opiskelun Bergamon konservatoriossa ja jatkoi sitä Cremonassa. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen Milanon La Scalan klarinetistina. 1910-luvulla hän hakeutui kesäisin soittajaksi Kööpenhaminaan, todennäköisesti Tivoliin. Siellä hän tapasi maanmiehensä Michele Orlandon, joka toimi soolohuilistina Helsingin kaupunginorkesterissa ja kutsui Sgobbankin Suomeen. Sgobba liittyi Helsingin kaupunginorkesteriin vuonna 1920 ja pääsi vuonna 1931 Kusti Aerilan seuraajana äänenjohtajaksi, jona toimi vuoteen 1939 saakka. Hän avusti myös usein Radio-orkesterissa ja oli mukana Suomen puolustusvoimien viihdytyskiertueilla.
Sgobba esiintyi usein Yleisradiossa joko pianistin kanssa tai laajemmassa kamarimusiikkikokoonpanossa. Hänen kanssaan pianistina työskenteli Gerda Weneskoski. Sgobban ohjelmistoon kuului paljon italialaista klarinettimusiikkia, mutta myös kansainvälisen klarinettikirjallisuuden perusteoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Johannes Brahmsilta. Vuonna 1935 Sgobba perusti Hanns Alvaksen, Friedrich Wagnerin, Aarne Viljavan ja Holger Fransmanin kanssa Crusell-kvintetin. Hän piti soittaessaan suukappaletta huultensa välissä, mitä edellytti myös runsaslukuisilta oppilailtaan. Oppilaiden joukossa oli esimerkiksi Sven Lavela. Lisäksi Sgobba opetti klarinetinsoittoa pojalleen Mario Sgobballe. Sgobba opetti myös saksofonisteja.
Sgobba esiintyi aktiivisesti myös ravintolamuusikkona, muun muassa saksofonistina Bi-Ba-Bo-orkesterissa. Klarinetistina hän oli mukana vuoden 1936 elokuvassa Taistelu Heikkilän talosta. Jouni Arjavan vuonna 2018 esittämän muistelun mukaan Sgobba ei koskaan oppinut suomen kieltä, mutta puhui "ruotsia italialaisittain". Sgobba kuoli sydäninfarktiin huhtikuussa 1949.
Eetu Luostarinen

| Eetu Luostarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. syyskuuta 1998 (ikä 26) Siilinjärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Eikka
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Florida Panthers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  KalPa (SML) Charlotte Checkers (AHL) Carolina Hurricanes (NHL)
NHL-varaus:  42. varaus, 2017 Carolina Hurricanes
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Florida Panthers | 2024  |
Eetu Luostarinen (s. 2. syyskuuta 1998 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Florida Panthersissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Luostarinen voitti NHL:n Stanley Cupin Florida Panthersin kanssa 2024 ja maailmanmestaruuden Suomen maajoukkueen kanssa maailmanmestaruuskilpailuissa 2019.
Ura > Seuraura > Uran alku KalPassa

Luostarinen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän debytoi seuran SM-liigajoukkueessa kaudella 2016–2017 pelattuaan edellisen kauden vielä kokonaan B-nuorissa. Luostarinen pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 10. marraskuuta 2016 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Hänet merkittiin KalPan nelossentteriksi laidoilleen Topi Piipponen ja Mikko Nuutinen. Luostarinen sai ottelussa jääaikaa 7.11 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 10. joulukuuta 2016 vieraissa Tapparaa vastaan. Tammikuussa 2017 Luostarinen teki KalPan kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Hän lopulta murtautui joukkueen SM-liigakokoonpanoon ja hänen tulokaskautensa toi 32 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja 17 playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Luostarinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Carolina Hurricanes varasi Luostarisen toisella kierroksella 42. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Kaudella 2017–2018 hän teki 55 runkosarjaottelussa tehot 6+14=20 ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+2=3. 5. tammikuuta 2018 Luostarinen teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun JYPiä vastaan. Hänen kaksi ensimmäistä maaliaan syntyivät ylivoimalla. Niistä ensimmäinen jäi KalPan 5–0-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Luostarinen keräsi ottelussa myös syöttöpisteen Alexander Ruutun tekemään maaliin. Jukka Oksanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Luostarinen vahvisti myös KalPan A-nuoria pudotuspeleissä. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomen mestaruuden.
Kaudella 2018–2019 Luostarinen oli tehoilla 15+21=36 KalPan paras maalintekijä Tommi Jokisen kanssa sekä toiseksi paras pistemies Alexandre Texierin jälkeen. Hän voitti kauden aikana myös Spengler Cupin.
Ura > Seuraura > NHL-tulokassopimus

Toukokuussa 2019 Luostarinen teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Hänen kausipalkkansa ensimmäisenä sopimusvuotena NHL:n puolella on 750 000 dollaria ja kahtena jälkimmäisenä kautena 832 500 dollaria, mikäli Luostarinen pysyy NHL:ssä koko sopimuksen ajan. Lisäksi hän saa 277 500 dollarin allekirjoituspalkkiot. Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Hurricanes lähetti Luostarisen AHL-joukkue Charlotte Checkersin vahvuuteen. Hän teki kymmenessä ensimmäisessä ottelussa tehot 5+2=7 ja johti joukkueen sisäistä maalipörssiä, kunnes marraskuussa Luostarinen nostettiin Hurricanesin NHL-joukkueen vahvuuteen. Luostarinen teki NHL-debyyttinsä 7. marraskuuta 2019 New York Rangersia vastaan. Hänet merkittiin Hurricanesin nelossentteriksi laidoilleen Brock McGinn ja Brian Gibbons. Luostarinen sai ottelussa jääaikaa 9.21 minuuttia. Hän pelasi alkukaudella kahdeksan NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. AHL:ssä Luostarinen pelasi 44 runkosarjaottelua tehopistein 8+17=25, kunnes NHL:n siirtotakarajalla helmikuussa 2020 Hurricanes kauppasi hänet, hyökkääjät Erik Haulan ja Lucas Wallmarkin sekä puolustaja Chase Priskien Florida Pantherseille vaihdossa, jossa Hurricanes vastaanotti hyökkääjä Vincent Trocheckin. Luostarinen siirtyi AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsin vahvuuteen, jossa hän pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes koronaviruspandemia päätti AHL-kauden maaliskuussa 2020.
Elokuussa 2020 Panthers lainasi Luostarisen alustavasti marraskuuhun asti ulottuvalla sopimuksella KalPan SM-liigajoukkueeseen. Hän pelasi siellä kaikkiaan 17 ottelua tehopistein 5+10=15, joilla Luostarinen oli KalPan sisäisessä pistepörssissä toisena Miikka Pitkäsen jälkeen, kunnes joulukuussa Panthers kutsui hänet harjoitusleirilleen. Luostarinen otti paikan joukkueen NHL-kauden 2020–2021 avauskokoonpanosta. Hän pelasi Panthers-debyytissään 17. tammikuuta 2021 Chicago Blackhawksia vastaan kolmossentterinä. Luostarinen teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin. Hänen osumansa jäi Panthersin 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Luostarinen sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Keith Yandlen tekemään maaliin. Hänet valittiin ottelun ykköstähdeksi.
Heinäkuussa 2023 Luostarinen teki Panthersin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä yhdeksän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovakia 2019 | jääkiekko |  |
Luostarinen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Luostarisen turnaus päättyi hänen neljänteen otteluunsa alkulohkon ottelussa Isoa-Britanniaa vastaan polvivamman vuoksi. Yhteensä Luostarinen on pelannut 16 A-maaottelua tehopistein 1+1. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin toisessa ottelussa 15. joulukuuta 2018 Moskovan VTB-jääpalatsissa Ruotsia vastaan. Luostarinen merkittiin Suomen kolmossentteriksi laidoilleen Teemu Turunen sekä toinen debytantti Mika Partanen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Nordic Cupissa 25. huhtikuuta 2019 Kouvolassa Ruotsia vastaan. Luostarinen teki Suomen 5–4-voittomaalin vain 48 sekuntia ennen päätössummeria. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Niko Ojamäen tekemään 1–1-tasoitusmaaliin.
Luostarinen putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2018 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 19 nuorten maaottelua.
Ura > Muuta

Elokuussa 2024 Siilinjärven kunta päätti nimetä Stanley Cup -voiton ansiosta Vuorelassa sijaitsevan jääkiekkokaukalon Eetu Luostarinen -areenaksi.
Minna Lund

Minna Lund (s. 1991) on suomalainen teatteriohjaaja, kirjoittaja ja esitystaiteilija. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun Visual Cultures, Curating & Contemporary Art -maisteriohjelmasta ja teatteritaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun ohjauksen koulutusohjelmasta.
Taiteellinen työskentely

Lund on ohjaamia teoksia ovat Agora - kaksi merenneitoa tyhjässä altaassa (2025) Helsingin Kaupunginteatterin Nykyesityksen näyttämöllä, Diptyk (2025) Viirus-teatterissa, sekä Eduard Uspenskin klassikosta sovittama Fedja-setä, kissa ja koira (2024) Lahden kaupunginteatterissa. Lundin muita teoksia ovat mm. kävelyteos Katveisto Helsingin Kontulassa (Todellisuuden tutkimuskeskus, 2023), Ofeliaklubi (2022) Vallilan Kansallisteatterissa ja The Birth of Metafloora (2018) Mad House Helsingissä.
Lund käsikirjoitti ja ohjasi Teatterikorkeakoulun taiteellisena opinnäytetyönään teoksen Message From Tyler – Memento mori, Kirsikkatarha (2023), joka kantaesitettiin Q-teatterin Puoli-Q-näyttämöllä ja joka kutsuttiin myös Fast Forward -festivaalille Hellerau-teatteriin Dresdeniin, Saksaan. Esityksessä David Fincherin kulttielokuva Fight Club (1999) kohtaa Anton Tšehovin Kirsikkatarhan.
Aiheesta muualla

Minna Lundin kotisivut
Seneca nuorempi

| Lucius Annaeus Seneca> Σενέκας ὁ Νεότερος |
| --- | --- |
 Lucius Annaeus Senecan rintakuva, 1600-luku, Museo del Prado.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 4 eaa. Corduba, Hispania Baetica, Rooman valtakunta
Kuollut: 65 jaa. Rooma, Rooman valtakunta
Kansalaisuus:  roomalainen
Ammatti:  konsuli, kirjailija, filosofi
Koulutus ja ura
Koulukunta:  stoalaisuus
Opettaja:  Sotion ja Papirius Fabianus
Lucius Annaeus Seneca (m.kreik. Σενέκας ὁ Νεότερος, yleensä tunnettu lyhyesti nimellä Seneca tai Seneca nuorempi; noin 4 eaa. Corduba – 65 jaa. Rooma) oli roomalainen valtiomies, konsuli, kirjailija ja stoalainen filosofi. Seneca oli keisari Neron opettaja ja neuvonantaja, mutta joutui lopulta tekemään itsemurhan tämän painostuksesta, koska häntä epäiltiin osallisuudesta Neron vastaiseen salaliittoon.
Seneca on Tacituksen ohella Rooman jälkiklassisen kirjallisuuden merkittävin tekijä, samalla kun hän oli myös valtiomies. Hän kirjoitti filosofiaa ja näytelmiä latinaksi. Hänen filosofiset teoksensa käsittelevät lähinnä etiikkaa ja moraalifilosofiaa. Senecan aiheita olivat esimerkiksi lempeys, mielenlujuus, onnellinen elämä ja ilo.
Elämä

Seneca syntyi Cordubassa (nyk. Córdoba), Hispaniassa. Hän oli Lucius Annaeus Senecan eli Seneca vanhemman ja Helvian toinen poika. Hänen isänsä oli varakas ritarisukuinen reetori. Senecan vanhempi veli Novatus (myöhemmin Gallio) oli Achaean prokonsuli. Seneca oli runoilija Lucanuksen setä nuoremman veljensä Lucius Annaeus Melan kautta.
Isä lähetti nuoren Senecan Roomaan, jossa hän sai reetorin koulutuksen ja opiskeli lakia sekä uuspythagoralaista ja stoalaista filosofiaa. Kerrotaan, että Seneca olisi ollut sairaalloinen. Kirjeissään Seneca sanoo sairastavansa astmaa, mutta oireet saattoivat liittyä myös tuberkuloosiin. Sairauden vaikutuksia välttääkseen Seneca oleskeli jonkin aikaa Egyptissä tätinsä ja tämän puolison luona, joka oli siellä prefektinä. Egyptissä hän kirjoitti teoksen De situ et sacris Aegyptiorum (Egyptiläisten maasta ja uskonnosta), joka ei ole säilynyt.
Roomaan palattuaan Senecasta tuli kvestori ja hän pääsi senaattiin. Hänestä tuli myös menestyksekäs asianajaja ja oikeuspuhuja. Noin vuonna 37 keisari Caligula miltei surmautti hänet kateutensa takia. Caligulan kerrotaan säästäneen Senecan hengen vain koska uskoi, ettei sairaalloinen mies eläisi kuitenkaan kauan. Vuonna 41 uuden Claudius-keisarin puoliso Messalina suostutteli Claudiuksen ajamaan Senecan maanpakoon Korsikalle syytettynä aviorikoksesta Caligulan sisaren Julia Livillan kanssa. Ilmeisesti syyt olivat kuitenkin poliittiset. Seneca vietti kahdeksan maanpakovuottaan filosofisten ja luonnontieteellisten tutkimusten parissa ja kirjoitti muun muassa teokset Helvia-äidille, lohduttautumisesta ja keisarin vapautettua orjaa imartelevan Lohduttautumisesta Polybiukselle.
Vuonna 49 Claudiuksen uusi puoliso Julia Agrippina kutsui Senecan takaisin Roomaan opettamaan poikaansa Lucius Domitiusta, josta tuli myöhemmin keisari Nero. Claudius murhattiin vuonna 54, ja Nero piti hautajaispuheen, jonka Seneca oli laatinut. Samalla Seneca kuitenkin pilkkasi kuollutta keisaria satiirissaan Apocolocyntosis divi Claudii. Agrippina piti huolen, että Nerosta tuli uusi keisari Claudiuksen pojan Britannicuksen sijasta.
Ensimmäiset viisi vuotta, niin sanotun quinquennium Neronis -ajan, Nero hallitsi viisaasti Senecan ja pretoriaaniprefekti Sextus Afranius Burruksen vaikutusvallan alaisena. Ennen pitkää Seneca ja Burrus kuitenkin menettivät vaikutuksensa Neroon, ja hänen hallinnostaan tuli tyrannimainen. Burruksen kuoltua vuonna 62 Seneca vetäytyi eläkkeelle ja käytti aikansa jälleen opiskeluun ja kirjoittamiseen.
Vuonna 65 Senecaa syytettiin osallisuudesta Pison salaliittoon Neron murhaamiseksi. Nero tuomitsi Senecan tekemään itsemurhan ilman oikeudenkäyntiä ja ehkä syyttömänä. Roomalainen historioitsija Tacitus kertoo, että Senecan lisäksi myös tämän puoliso Pompeia Paulina halusi tehdä itsemurhan ja avasi miehensä tapaan suonensa, mutta Nero määräsi vaimon säästettäväksi. Senecan kerrotaan kohdanneen kuoleman stoalaisella tyyneydellä.
Filosofia

Seneca on merkittävin latinan kielellä kirjoittanut stoalainen filosofi. Filosofiassa hänen opettajiaan olivat stoalainen Attalus, kyynikko Demetrios ja uuspythagoralainen Sotion. Senecalla oli myös yhteyksiä Sestiuksen eklektiseen koulukuntaan.
Senecan omaksuma stoalainen filosofia painotti käytännöllisiä askeleita, joita seuraamalla saattoi kohdata elämässä vastaan tulevat ongelmat. Tarkoituksena oli saavuttaa ulkoisista olosuhteista riippumaton onnellisuus eli eudaimonia ja järkkymätön mielenrauha. Erityisesti Seneca opetti, että ihmisen on tärkeää kohdata oman kuolevaisuutensa tosiasia. Useat hänen kirjeistään käsittelevät sitä, kuinka ihminen voi lähestyä kuolemaa.
Vaikka Seneca olikin upporikas, hän eli silti askeettisesti ja julisti riippumattomuutta rikkauksista. Tämä sai hänen vastustajansa pilkkaamaan häntä. Toisaalta hän on ollut monien aikalaistensa ja erityisesti jälkipolvien arvostama.
Teokset > Dialogit

Marcialle, lohduttautumisesta (Ad Marciam, de consolatione) (kirjoitettu 37–41)
Suuttumuksesta (De ira) (39–52)
Kaitselmuksesta (De providentia) (41–65)
Elämän lyhyydestä (De brevitate vitae) (41–65) – essee joka opettaa, että mikä tahansa elämän pituus on riittävä, jos elämä on eletty viisaasti
Helvia-äidille, lohduttautumisesta (Ad Helviam matrem, de consolatione) (42–44) – Senecan äidilleen osoittama kirje, jonka tarkoitus on lohduttaa tätä Senecan maanpaon aikana
Lohduttautumisesta Polybiukselle (De consolatione ad Polybium) (42–44)
Viisaan mielenlujuudesta (De constantia sapientis) (43–63)
Mielentyyneydestä (De tranquillitate animi) (43–63)
Onnellisesta elämästä (De vita beata) (54–62)
Joutilaisuudesta (De otio) (62–65)
Teokset > Tragediat

Agamemnon
Faidra (Phaedra)
Foinikian naiset (Phoenissae)
Herakleen hulluus (Hercules furens)
Herakles Oitavuorella (Hercules Oetaeus) – aitous kyseenalaistettu
Medeia (Medea)
Oidipus (Oedipus)
Thyestes
Troijan naiset (Troades)
(Tragedioita ei pystytä ajoittamaan varmasti.)
Teokset > Muut teokset

Jumalallisen Claudiuksen kurpitsoiminen (Apocolocyntosis divi Claudii) (54) – satiiri
Hyväntekeväisyydestä (De beneficiis) (56–64), seitsemän kirjaa
Lempeydestä (De clementia) (55–56) – kirjoitettu Nerolle, tarkoituksena painottaa lempeyden hyvettä keisarin ominaisuutena
Kirjeet Luciliukselle (Epistulae morales ad Lucilium) (62–65) – Senecan ystävälleen Luciliukselle osoittama 124:n kirjeen kokoelma, joka käsittelee moraalikysymyksiä
Naturales quaestiones (62–65), seitsemän kirjaa – antiikin kosmologisia ja meteorologisia teorioita
Epigrammeja
Teokset > Epäaidot, Senecan nimissä kulkevat teokset

Octavia – mahdollisesti epäaito tragedia
Paavalin ja Senecan kirjeet (Cujus etiam ad Paulum apostolum leguntur epistolae) (n. 370?) – Senecan ja apostoli Paavalin väitetty kirjeenvaihto, neljätoista kirjettä
Teokset > Kadonneet teokset

De situ et sacris Aegyptiorum
De situ Indiae
Moralis philosophiae libri
Exhortationes
De officiis
De matrimonio
De superstitione
Quomodo amicitia continenda sit
De immatura morte
De vita patris – Isän elämäkerta
Orationes – Puheita
De motu terrarum
De lapidum natura
De piscium natura
De forma mundi
Ylistyspuhe Messalinalle
Osa kirjeistä (Epistulae morales ad Lucilium)
Seneca kirjallisuudessa

Seneca mainitaan usein länsimaisessa kirjallisuudessa, mikä kertoo osaltaan hänen suosiostaan läpi vuosisatojen. Tertullianus nimittää Senecaa ”usein meikäläiseksi” tai ”usein meille edulliseksi” (”Seneca saepe noster”). Dante sijoittaa Jumalaisessa näytelmässään ”siveellisen Senecan” helvetin ensimmäiseen piiriin, jossa hyveellisiä pakanoita rangaistaan ainoastaan toivon menettämisellä. Seneca on yksi Thomas Moren Utopian tärkeä lähde, jonka tämä myös mainitsee nimeltä. Voltaire kirjoittaa satiirissaan Candide, että on lukuisia saarnakokoelmia, ”jotka eivät kaikki yhdessä vastaa edes yhtä Senecan kirjoittamaa sivua.” Nietzsche runoilee Senecasta pilkallisesti teoksessaan Iloinen tiede: ”Seneca et hoc genus omne (Seneca ja koko tämä laji) / Niin selittää ja setvii se / etovan viisas vaari, / kuin pitäis primum scribere, / deinde philosophari (ensin kirjoittaa, sitten filosofoida).”