stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daigo-ji
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daigo-ji Wikimedia Commonsissa
| n k Muinaisen Kioton historialliset monumentit |
| --- | --- | --- |
| Kioto |  Daigo-ji  Ginkaku-ji  Kamigamo-jinja  Kinkaku-ji  Kiyomizu-dera  Kōzan-ji  Nijōn linna  Ninna-ji  Nishi-Hongan-ji  Ryōan-ji  Saihō-ji  Shimogamo-jinja  Tenryū-ji  Tō-ji  |  |
| Uji |  Byōdō-in  Ujigami-jinja  |  |
| Ōtsu | Enryaku-ji |  |
Tsendiin Damdinsüren

| Tsendiin Damdinsüren |
| --- | --- |
 Tsendiin Damdinsüren valokuvassa vuodelta 1969.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1908 Matad
Kuollut: 1986
Ammatti:  tutkija kirjailija
Tsendiin Damdinsüren (1908–1986) oli mongolialainen kirjailija ja tutkija. Hänet tunnetaan esimerkiksi Mongolian kansallislaulu Bügd Nairamdah Mongolin kirjoittajana ja mongolin kyrillisen kirjaimiston kehittäjänä.
Elämäkerta

Tsendiin Damdinsüren syntyi nykyisessä Matadin sumissa, Mongolian Sühbaatarin provinssissa. Hän liittyi vapaaehtoisena Tamsagiin sijoitetun sotilaskomppanian kirjuriksi vuonna 1925, jolloin hän myös aloitti kirjojen keräilyn. Vuosien 1927 ja 1929 välillä hän työskenteli puolestaan Ünen-sanomalehdessä. Kommunistit tulivat valtaan Mongoliassa vuonna 1929 ja vuodesta 1933 Damdinsüren opiskeli Venäjän tiedeakatemiassa tuolloisessa Leningradissa. Vuonna 1936 hän meni naimisiin mongolin kieltä opiskelleen venäjänjuutalaisen L. V. Zevinan kanssa. He saivat sittemmin neljä lasta.
Damdinsüren palasi Mongoliaan vuonna 1938 ja maan vainojen aikana hänet pidätettiin saman vuoden marraskuussa. Pidätyksen aikana häntä kidutettiin ja hän menetti useamman hampaan. Hänet vapautettiin vankeudesta tammikuussa 1940 ja Mongoliaa hallinnut Horloogijn Tšoibalsan palkkasi hänet kehittämään Mongolin kyrillistä kirjaimistoa. Vuodesta 1942 vuoteen 1946 hän toimi Ünen-sanomalehden päätoimittajana. Vuodesta 1946 vuoteen 1950 hän opiskeli Moskovassa maisteriksi kirjoittaen opinnäytetyönsä Geser-eepoksesta. Sittemmin hän työskenteli Mongolian tiedeakatemiassa julkaisten 56 tieteellistä artikkelia ja monografiaa.
Damdinsüren joutui sittemmin puolueen hampaisiin vuonna 1963. Häntä syytettiin buddhalaisten ja šamanististen tekstien julkaisusta ja muiden kehottamisesta tekemään samaa. Näinpä esimerkiksi hänen venäjä–mongoli-sanakirja vedettiin pois vuonna 1970. Koska Damdinsürenin työt olivat tunnettuja ulkomailla ja etenkin Venäjällä, ei häntä kuitenkaan vainottu sen enempää. Damdinsüren kuoli vuonna 1986.
Teokset

Damdinsürenin ensimmäinen kirjallinen teos oli vasemmistolaisessa kirjailijapiirissä vuonna 1929 julkaistu Gologdson khüükhen, joka seurasi köyhän perheen elämää vallankumouksen vuosina. Teos oli alun perin varsin neutraali, mutta Damdinsüren joutui sittemmin hävittämään alkuperäisen ja käyttämään ideologisempaa versiota kollegojensa painostuksesta. Leningradissa ollessaan Damdinsüren kirjoitti runon Buural ijii mini ja vuonna 1950 hän kirjoitti sanat Mongolian kansallislaulu Bügd Nairamdah Mongolille. Vuodesta 1940 eteenpäin hän keskittyi lähinnä tieteelliseen työhön. Hän kirjoitti vuonna 1947 Mongolien salaisen historian nykymongoliksi. Vuonna 1955 hän julkaisi puolestaan Monggol uran zokhiyal-un degeji zagun bilig oroshibai -antologian, jossa hän esitteli vallankumousta edeltäneellä ajalla julkaistuja teoksia.
Vincenzo Danti

Vincenzo Danti (1530 Perugia, Italia – 1576 Perugia) oli italialainen kuvanveistäjä, joka sai tyyliinsä paljon vaikutteita itseään 55 vuotta vanhemmalta Michelangelolta. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Johannes Kastajan teloitusta kuvaava veistosryhmä Firenzen Battistero di San Giovannissa sekä veistosryhmä Kunnia voittaa valheellisuuden Firenzen Bargello-palatsissa, jossa on muitakin Dantin töitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vincenzo Danti Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Vincenzo Danti
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
Danakilin syvänkö

Maisemaa Dallolin kraatterilla.
Danakilin syvänkö (amharaksi Denakil) on syvänkö pohjoisessa Etiopiassa Danakilin aavikon pohjoisosassa Afarin osavaltiossa. Seutu tunnetaan hyvin ankarista ympäristöolosuhteistaan. Alue on yksi maailman kuumimmista ja kuivimmista alueista. Paikalliset ovat etniseltä taustaltaan afareja ja paikallisen elinkeinon on muodostanut suolan louhinta.
Maantiede

Danakilin syvänkö sijaitsee Etiopian Afarin osavaltion pohjoisosassa Danakilin aavikolla. Se on osa laajempaa Itä-Afrikan hautavajoamaa. Syvänkö on pohjois-eteläsuuntainen, noin 200 kilometriä pitkä ja 50–150 kilometriä leveä. Sitä reunustavat sekä idästä että lännestä ylänköalueet. Lännessä on Etiopian ylänkö ja idässä kohoaa Danakilin Alppeina tunnettu horsti. Danakilin syvängön matalimmat kohdat ovat noin 115 metriä merenpinnan alapuolella.
Punaisestamerestä pohjoisessa alueen erottavat merenpinnasta vain noin 25 metriä korkeat kukkulat. Sadevesiä rannikkokukkuloilta naapurimaa Eritreasta valuu joillekin alueen suolajärville. Monet paikallisista lammista ovat hyvin happamia ja kuumia. Danakilin syvängöllä on kaksi aktiivista tulivuorta ja useita geysirejä. Paikoittain maasta kohoa myrkyllisiä kloori- ja rikkikaasuja.
Danakilin syvänkö on tunnettu yhtenä maailman kuumimmista paikoista. Lämpötilat kohoavat usein 45°C ja voivat nousta 60 °C. Kuumuuden ohella Danakilin syvänkö on myös yksi maailman kuivimmista alueista. Vuotuinen sadanta on vain 100–200 ml.
Vaikka olot alueella ovat yleisesti ottaen hyvin ankarat, on myös syvängön ankarimmilla paikoilla elämää. Esimerkiksi Dallolin kraatterin järven ja lammikoiden hyvin kuumassa, happamassa ja suolaisessa vedessä on bakteereja.
Historia ja ihminen

Danakilin syvängön aluetta ovat asuttaneet afariklaanit. Yksi vanha elinkeino alueella on ollut suolan kerääminen alueen suolajärviltä. Suolaa kerätään lohkoina, jotka kuljetetaan kameleilla useiden kymmenien kilometrien päähän syvängöltä. Lohkot tunnettiin perinteisesti nimellä amolé ja niitä voitiin käyttää myös valuuttana.
Alueen äärimmäiset olosuhteet ja vihamielisinä pidetyt paikalliset klaanit pitivät pitkään ulkopuoliset matkailijat poissa alueelta. 1800-luvulla alueelle suuntautui kolme tutkimusretkikuntaa, joiden kaikki eurooppalaiset jäsenet kuitenkin saivat eri syistä surmansa, tai eivät muuten koskaan palanneet. Ensimmäinen alueella onnistuneesti matkaillut eurooppalainen oli brittiläinen kaivosinsinööri Ludovico Mariano Nesbitt vuonna 1928. Nykyisin alueelle suuntautuu turistimatkailua. Usein alueelle matkustetaan Tigrayn Mekelestä. Mekelestä on rakennettu soratietä kohti paikallista Dallolia.
Aktiivinen Erta Alen tulivuori.
Suolan louhintaa.
Cléopâtre Darleux

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cléopâtre Darleux |  Cléopâtre Darleux |  Cléopâtre Darleux |  |
Maa:   Ranska
Naisten käsipallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 2017 |  |  |
|  Hopeaa | Kiina 2009 |  |  |
|  Hopeaa | Brasilia 2011 |  |  |
Cléopâtre Darleux (s. 1. heinäkuuta 1989 Mulhouse) on ranskalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2008. Hän osallistui vuonna 2012 Lontoon olympialaisiin, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017. Seuratasolla Darleux on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi tanskalaista Viborg HK:ta. Kaudella 2017–2018 hän edustaa Brest Bretagne HB:tä.
Dangun

| Dangun> 단군왕검 |
| --- | --- |
 Kuningas Dangunin muotokuva.
Gojoseonin kuningas
 2333 eaa.–1122 eaa.  
Seuraaja:  Kija
Henkilötiedot
Dangun Wanggeom tai Tan’gun (hangul: 단군왕검, hanja: 檀君王儉) on korealaisessa mytologiassa esiintyvä korealaisten ensimmäinen kuningas. Tarun mukaan Dangun on luoja Hwaninin pojanpoika ja Hwanungin poika, josta tuli kuningas vuonna 2333 eaa.
Myytti

Dangunista kertovat eri tarinat poikkeavat toisistaan jossain määrin. Näistä yhden mukaan Hwanung lähti taivaasta hallitakseen maata nykyiseltä Baekduvuorelta käsin. 3 000:n seuraajansa kanssa Hwanung perusti pyhän kaupungin vuoren laelle santelipuun alapuolelle. Tällöin tiikeri ja karhu toivoivat muuttuvansa ihmisiksi. Hwanung määräsi molemmat viettämään 100 päivää luolassa syöden ainoastaan marunoja ja valkosipulia. Tiikeri kyllästyi kesken ja lähti luolasta, mutta karhu jäi ja muuttui kolmen viikon kuluttua kauniiksi naiseksi. Naiseksi muuttunut karhu ei löytänyt itselleen miestä ja niinpä se rukoili santelipuun alla. Hwanung kuuli rukoukset ja otti karhun vaimokseen. Karhu tuli raskaaksi ja pari sai lapsen, joka sai nimekseen Dangun Wanggeom. Dangun perusti puolestaan Gojoseonin kuningaskunnan vuonna 2333 eaa. Dangunin sanotaan hallinneen vuoteen 1122 eaa. saakka. Yhden tarinan mukaan Kiinasta saapui tunnettu tietäjä Kija (kiin. Jizi), joka pakeni Koreaan oman maansa levottomuuksia. Dangunin sanotaan luopuneen kruunusta Kijan hyväksi muuttuen itse vuorenjumalaksi.
Merkitys

Tarinan tärkeä piirre on korealaisten yhdistäminen taivaalliseen alkuperään. Taruissa Dangun yhdistetään myös maatalouteen, minkä takia hänen tarinansa on arveltu perustuneen johonkin historialliseen henkilöön jossakin Keltaisenjoen varhaisissa kaupunkivaltioissa. Varhaiset tunguusi- ja korealaisheimot käyttivät toteemieläimiä, kuten tarinassa esiintyvät karhu ja tiikeri. Arkeologisia todisteita Gojoseonin perustamisesta vuonna 2333 eaa. ei ole, mutta Etelä-Mantšuriaan ilmestyi 1400-luvulla eaa. pronssikautinen kulttuuri, jonka myötä muodostui todennäköisesti pienikokoisia kaupunkivaltioita, kuten Gojoseon.
Dangunilla on alttari Ganghwan saarella, jota joskus väitetään Dangunin itsensä rakentamaksi. Tangunin syntymäpäivä vuoden kymmenennen kuukauden kolmantena päivänä on vapaapäivä korealaisissa kouluissa.
Lokakuussa 1993 Pohjois-Korean tiedeakatemia tiedotti löytäneensä Dangunin ja tämän vaimon haudan Kangdongista lähellä Pjongjangia. Seuraavan vuoden lokakuussa paikalle valmistui "jälleenrakennettu" Dangunin mausoleumi.
Baekduvuoren huipun kraatteri.
Dangunin mausoleumi Kangdongissa Pohjois-Koreassa.
Dacia (provinssi)

| Dacia Provincia Dacia> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Dacian provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta
Nykyinen valtio/alue:  Romania
Perustettu:  106/107
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  keisarin provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Sarmizegetusa, välillä Porolissum, Apulum ja Romula
Dacia (lat. Provincia Dacia) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Daakiassa ja käsitti alueen nykyisessä Romaniassa. Provinssi oli lyhytikäinen ja siinä tapahtui paljon muutoksia, jossa se jaettiin useammaksi provinssiksi, joita olivat Dacia superior, Dacia inferior, Dacia Apulensis, Dacia Malvensis ja Dacia Porolissensis. Loppuvaiheessa se oli jälleen yhdistettynä nimellä Tres Daciae.
Maantiede

Dacian provinssi sijaitsi historiallisessa Daakiassa nykyisen Romanian alueella. Sitä rajasi etelässä Tonava-joki (lat. Danuvius). Pohjois-eteläsuunnassa alueen halki virtasi Tonavan sivujoki Olt (Alutus). Dacian eteläpuolella eli Danuviuksen toisella puolella sijaitsivat Moesia superiorin ja Moesia inferiorin provinssit. Länsipuolella sijaitsi Pannonia inferior. Dacian provinssi oli Rooman valtakunnan rajaseutua, ja siellä oli useita legioonalaislinnoituksia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Sarmizegetusa eli Ulpia Traiana, välillä myös Porolissum, Apulum ja Romula.
Myöhemmin Dacia jakaantui Dacia superioriin eli Ylä-Daakiaan, joka käsitti Karpaattien (Alpes Bastarnicae ja Montes Serrorum) länsipuolisen osan eli Baanaatin ja Keski-Transilvanian, ja Dacia inferioriin eli Ala-Daakiaan, joka käsitti Karpaattien itä- ja kaakkoispuolisen alueen, muun muassa Oltenian. Dacia inferior tunnettiin myös nimellä Dacia Malvensis. Dacia superior jakaantui kahteen osaan, jotka olivat pohjoisosan käsittänyt Dacia Porolissensis ja eteläosan käsittänyt Dacia Apulensis.
Maantiede > Kaupunkeja

Dacian roomalaisaikaisia kaupunkeja ja muita asutuksia olivat muun muassa:
Acidava
Alburnus Major
Ampelium
Amutria
Apulum
Argidava
Arutela
Bersovia
Brucla
Burridava
Castra Traiani
Cedoniae
Drobetae
Germisara
Marcodava
Napoca
Pons Vetus
Porolissum
Potaissa eli Patavissa
Potula
Praetoria Augusta
Romula eli Malva
Rusidava
Salinae
Sarmizegetusa eli Ulpia Traiana
Singidava
Ulpianum
Tiasum
Tierna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dacia Wikimedia Commonsissa
Italian alueet ja Rooman provinssit vuonna 117
| --- | --- |
AugustuksenItalian alueet:   Regio I Latium et Campania  Regio II Apulia et Calabria  Regio III Lucania et Bruttii  Regio IV Samnium  Regio V Picenum  Regio VI Umbria  Regio VII Etruria  Regio VIII Aemilia  Regio IX Liguria  Regio X Venetia et Histria  Regio XI Transpadana 
Provinssit:   Achaea  Aegyptus  Africa proconsularis  Alpes Cottiae  Alpes maritimae  Alpes Poeninae et Graiae  Arabia Petraea  Armenia  Asia  Assyria  Bithynia et Pontus  Britannia  Cappadocia  Cilicia  Creta et Cyrene  Cyprus  Dacia  Dalmatia  Epirus  Galatia  Gallia Aquitania  Gallia Belgica  Gallia Lugdunensis  Gallia Narbonensis  Germania inferior  Germania superior  Hispania Baetica  Hispania Tarraconensis  Judaea  Lusitania  Lycia et Pamphylia  Macedonia  Mauretania Caesariensis  Mauretania Tingitana  Mesopotamia  Moesia inferior  Moesia superior  Noricum  Pannonia inferior  Pannonia superior  Raetia  Sardinia et Corsica  Sicilia  Syria  Thracia 
Dacian provinssi (reunustettu oranssilla) ja ympäröivät provinssit. Allgemeiner Historischer Handatlas, 1886.
Dao (kiinalainen filosofia)

Kiinalainen sinogrammi: Dao / Tao.
Dao (道 pinyin: dào; Wade-Giles: tao) on kiinalainen käsite. Se on kungfutselaisuuden ja taolaisuuden peruskäsite. Sana on mandariinikiinaa ja tarkoittaa tietä tai polkua. Dao käsitetään kaiken luojaksi, vaikkei sitä voikaan sanoin kuvata. Se ei ole luojajumala, vaan kaiken takana oleva alkusyy, josta kaikki lähtee ja siihen palaa, ja on yhtä sen kanssa. Daosta puhui tällä tavoin muun muassa Laozi, jonka kirjoittamaksi väitetyssä kirjassa ”Daodejing” daon olemusta kuvaillaan. Näin ollen taolaisuus ei ole alun perin jumaluskonto vaan pikemmin maailmanselitys, mutta sen erilaisissa tulkinnoissa esiintyy jumalia kuten keisarijumalia.
Dao on monistinen käsite. Dao on kaikkialla ja kaikessa oleva maailmaa ylläpitävä ja johtava voima. Laozi sanoi sen kattavan samalla kaiken ja ei mitään. Se on hänen mukaansa ollut olemassa aina ja on vanhempi kuin jumalat. Daosta voi ammentaa voimaa pohdiskeluun ja oikealla tiellä pysymiseen eli daon seuraamiseen.
Toisaalta dao sisältää tietylaisen dualismin. Esimerkkinä taolaisesta dualismista käytetään savesta valmistettua kuppia: ”Astia muovataan savesta, mutta tyhjä tila tekee astian hyödylliseksi. Ovet ja ikkunat veistetään huonetta tehdessä, mutta tyhjästä tilasta johtuu huoneen hyödyllisyys. Sen vuoksi käyttämällä sitä, mikä on, hyödytään siitä, mitä ei ole.”
Kiinalaisen vanhan kansanuskon käsityksen mukaan maailmankaikkeuden perimmäinen sopusointu riippuu kahden vastakkaisen voiman, yinin ja yangin tasapainosta. Yinin ja yangin tasapainoinen kokonaisuus on dao, maailmankaikkeuden harmoninen kokonaisuus. Tämä kuvataan ympyränä, jonka kaareva viiva jakaa kohteen kahteen samankokoiseen osaan. Nykyään kansanusko elää sekoittuneena Kiinan muihin uskontoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dao (kiinalainen filosofia) Wikimedia Commonsissa
Daniellin pari

Daniellin pari
Daniellin pari on galvaaninen kenno, jonka elektrodeista toinen on sinkkiä ja toinen kuparia. Sinkkielektrodi on sinkkisulfaatin (ZnSO4) ja kuparielektrodi kuparisulfaatin (CuSO4) vesiliuoksessa. Vähemmän jalona sinkkielektrodi hapettuu eli luovuttaa elektroneja – se on siis negatiivinen elektrodi eli anodi. Vastaavasti kuparielektrodi pelkistyy eli on katodi. Daniellin pari voidaan kuvata kennokaaviolla:
Kennossa tapahtuvat reaktiot

Katodireaktio:
Anodireaktio:
Kennoreaktio:
Daniellin parin teoreettinen jännite on 1,1 V.
Historia

John Frederic Daniell kehitti Daniellin parin 1820-luvulla. Se säilytti varauksen pidempään kuin Alessandro Voltan Voltan patsas. Daniellin parin alkuperäinen rakenne muodostui kahdesta sisäkkäisestä astiasta, joista sisempi oli puoliläpäisevä. Puoliläpäisevässä astiassa oli kuparitikku ja kuparisulfaattiliuosta. Ulompi astia ja oli sinkkiä ja se sisälsi puoliläpäisevän astian lisäksi sinkkisulfaattiliuosta.  1871 ranskalainen Callaud kehitti uuden rakenteen Daniellin parille. Se syrjäytti pian vanhan rakenteen. Callaudin kennossa sinkki- ja kuparisulfaatin vesiliuokset olivat yhdessä astiassa päällekkäin kahtena faasina. Sinkkisulfaattiliuos oli vähemmän tiheänä kuparisulfaattiliuoksen päällä. Elektrodit olivat upotettuina omiin sulfaatteihinsa – kuparielektrodi pohjalla. Daniellin parin faasit sekoittuivat herkästi esimerkiksi ravistuksesta – siksi sitä käytettiin lähinnä paikallaan olevissa laitteissa, kuten lennättimissä, puhelimissa ja ovikelloissa.
Callaudin versio Daniellin parista.
Daphnia

| Daphnia |
| --- | --- |
 Daphnia pulex
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kidusjalkaiset Branchiopoda
Lahko::  Diplostraca
Alalahko::  Vesikirput Cladocera
Heimo::  Daphniidae
Suku::  Daphnia  Müller, 1785
Katso myös
   Daphnia Wikispeciesissä   Daphnia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daphnia, piippovesikirput,  on kidusjalkaisiin (Branchiopoda) kuuluva pienikokoisten planktonäyriäisten suku.
Vilkkaasti uivia, yleensä alle parimillisiä Daphnia-vesikirppuja voi tarkkailla paljain silminkin. Niiden toiset tuntosarvet ovat kehittyneet uimavälineiksi, soutusarviksi, joiden avulla ne liikkuvat kirppumaisesti nykäyksittäin. Kesällä naarat lisääntyvät ilman hedelmöitystä, jolloin kaikki jälkeläiset ovat myös naaraita. Näin jokainen yksilö pystyy lisääntymään ja populaatio kasvaa nopeasti. Syksyllä vesien jäähtyessä syntyy myös koiraita. Niiden hedelmöittämät naaraat tuottavat pohjaan painuvia, talvehtimiskykyisiä kestomunia, joista seuraavana kesänä syntyy uusi sukupolvi. Aikuiset vesikirput kuolevat loppusyksyllä. Vesikirpuilla on myös suu, suolisto ja ulostusaukko, jotka voi nähdä helposti mikroskoopilla.
Daphnia-suvun vesikirppuja käytetään muun muassa koe-eläiminä ekotoksikologiassa, ympäristömyrkkyjen haitallisuutta arvioitaessa, sillä ne reagoivat myrkkyihin herkästi mutta myös sopeutuvat. Daphnia pulex -lajin perimä selvitettiin ensimmäisenä äyriäisenä vuonna 2011, jolloin siinä havaittiin enemmän geenejä  kuin millään muulla siihen mennessä selvitetyllä eläimellä.
Suomen lajit

Daphnia cristata
Daphnia cucullata
Daphnia galeata
Daphnia lacustris
Daphnia longiremis
Daphnia longispina - nastavesikirppu
Daphnia magna - isovesikirppu
Daphnia pulex
Daphnia similis
Daphnia umbra
Francesco Damiani

| Francesco Damiani> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. lokakuuta 1958 (ikä 66) Bagnacavallo, Italiia
Kansalaisuus:  Italia
Nyrkkeilijä
Pituus:  190 cm
Paino:  98 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikea
Ammattilaistilastot
Ottelut:  32
Voitot:  30
– tyrmäysvoitot:  24
Tappiot:  2
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | yli 91 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 1982 | yli 91 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tampere 1981 | yli 91 kg |  |
|  Kultaa | Varna 1983 | yli 91 kg |  |
Francesco Damiani (s. 4. lokakuuta 1958 Bagnacavallo) on entinen italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän saavutti WBO raskaansarjan maailmanmestaruustittelin, jota hän piti hallussa 6. toukokuuta 1989 - 11. tammikuuta 1991.
Ura amatöörinä

Damiani sijoittui Moskovan 1980 olympialaisissa raskaassa sarjassa eli yli 81-kiloisissa viidenneksi. Hän voitti romanialaisen Teodor Pîrjolin pistein 4–1 mutta hävisi neuvostoliittolaiselle Pjotr Zajeville pistein 0–5.
Damiani voitti superraskaan sarjan eli yli 91-kiloisten Euroopan-mestaruuden Tampereella 1981 ja Varnassa 1983. Tampereella hän eteni mestaruuteen voittaen välierässä Itä-Saksan Ulli Kadenin ja loppuottelussa Neuvostoliiton Vjatšeslav Jakovlevin. Varnassa puolestaan mestaruus tuli puolivälierävoitolla Unkarin István Lévaista, välierävoitto Bulgarian Petăr Stoimenovista ja loppuotteluvoitto Itä-Saksan Kadenista. Münchenin MM-kilpailuissa 1982 hän aiheutti suuryllätyksen voittamalla kolminkertaisen olympiavoittajan, kuubalaisen Teófilo Stevensonin alkukierroksilla. Lopulta hän saavutti MM-hopeaa hävittyään loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Tyrell Biggsille.
Los Angelesin 1984 olympialaisissa Damiani saavutti superraskaassa sarjassa hopeaa. Hän voitti ensin tansanialaisen Willie Isanguran kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä ja välierissä brittiläisen Robert Wellsin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä. Loppuottelussa hän hävisi Tyrell Biggsille tuomariäänin 1–4.
Ura ammattilaisena

Fransesco Damiani aloitti ammattilaisuransa tammikussa 1985. Lokakuussa 1987 hän saavutti raskaansarjan Euroopan mestaruuden kukistettuaan Ruotsin Anders Eklundin tyrmäyksellä. Tällöin hän oli otellut 19 voitokasta ammattilaisottelua. Vuoden 1988 aikana hän puolusti Euroopan mestarin titteliään kaksi kertaa voittoisasti kukistaen Hollannin John Emmenin ja Saksan Manfred Jassmannin. Tämän jälkeen hän luopui Euroopan mestarin tittelistä ja otteli toukokuussa 1989 WBO:n raskansarjan mestaruudesta etelä-afrikkalaista Johnny du Plooytä vastaan. Damiani voitti ottelun tyrmäyksellä 3. erässä. Sen jälkeen hän puolusti titteliään voittoisasti joulukuussa 1989 Argentiinan Daniel Eduardo Netoa vastaan. Damiani menetti tittelinsä tammikuussa 1991 Yhdysvaltain Ray Mercerille, joka oli vuoden 1988 olympiavoittonsa jälkeen siirtynyt ammattilaiseksi.
Mestaruustappion jälkeen Damiani otteli vielä neljä kertaa vuosina 1992 ja 1993 päättäen uransa huhtikuussa 1993. Näin hän oli otellut 32 ammattilaisottelua voittaen niistä 30.
Nyrkkeilyuran jälkeinen aika

Francesco Damiani oli Italian nyrkkeilyjoukkueen valmentaja niin Peking 2008, Lontoon 2012 kuin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa.
Damourin taistelu

Damourin taistelu oli toisessa maailmansodassa Damourissa Libanonissa 5.–9. heinäkuuta 1941 käyty Australian ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen taistelu, joka oli osa operaatio Exporteria.
Taustaa

Damour oli vuonna 1941 Ranskan Libanonin hallintokaupunki. Se oli merkittävä rannikkokaupunki ja kaupunki sijaitsee noin kolmekymmentä kilometriä Beirutista etelään. Kolmisen kilometriä kaupungin eteläpuolella on Wadi Damour, jonka pohjalla virtaa Damour-joki. Se muodostaa luonnollisen puolustuslinjan Beirutille. Vallattuaan Wadin eteläpuoliset kukkulat, joista näki kaupunkiin, Australian 7. divisioonan komentaja kenraalimajuri Arthur Allen suunnitteli Damourissa olevien Vichyn joukkojen saartamisen.