stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sana (lehti)
Päätoimittajat ja vastuuhenkilöt > Vastaavat päätoimittajat ja tosiasialliset vastuuhenkilöt

1945 päätoimittaja Lennart Pinomaa, toimitussihteereitä Ensio Lehtonen, Erkki Kario, Jaakko Railonkoski
1954 päätoimittaja Erkki Laitakari
1954 päätoimittaja Mauri Tiilikainen, johtava toimittaja Uuras Saarnivaara (1.9.1954–30.9.1957), toimitussihteeri Hannu Pietilä
1964 päätoimittaja Hannu Pietilä, toimitussihteeri Seija Karilas
1966 päätoimittaja Mauri Tiilikainen, toimitussihteeri Seija Karilas
1971 päätoimittaja Veli-Pekka Toiviainen, toimituspäällikkö Seija Karilas, toimitussihteeri Simo Repo, johtava erikoistoimittaja/ toinen päätoimittaja (1.8.1976–1.8.1980) Tapani Ruokanen, toinen päätoimittaja Olli Valtonen (1.8.1980–1.9.1983), toinen päätoimittaja (1.1.1984–1.2.1987) Martti Toivanen
1985 päätoimittaja Anita Koskimaa
Päätoimittajat ja vastuuhenkilöt > Vastaavat päätoimittajat (sekä nimettyinä että tosiasiallisesti)

1987 Martti Toivanen
1993 Tapio Aaltonen
1997 Harri Heino
1997 Heikki Kotila
2000 Sirkku Nyström
2002 Hans Krause
2003 Hannu Nyman
2015 Heli Karhumäki
2022 Ilkka Enkenberg
Aiheesta muualla

Sana-lehden verkkosivut.
Sara Gómez

Sara Gómez
Sara Gómez Yera (8. marraskuuta 1942 Guanabacoa – 2. kesäkuuta 1974 Havanna) oli kuubalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Gómez opiskeli kirjallisuutta, pianonsoittoa ja etnografiaa. Hän työskenteli toimittajana ennen siirtymistään elokuvien pariin. Gómezista tuli vuonna 1959 perustetun Instituto de Arte e Industria Cinematográficosin (ICAIC) ensimmäinen kuubalainen naisohjaaja. Hän työskenteli siellä Jorge Fragan, Tomás Gutiérrez Alean ja Agnès Vardan avustavana ohjaajana. Hän yhdisteli dokumenttia ja fiktiota työssään, jossa toi esiin muun muassa marginalisoituja ihmisiä ja orjuutta. Gómez oli taustaltaan afrokuubalainen. Hänen lyhyiden dokumenttiensa joukossa ovat La otra isla (1968), Una isla para Miguel (1968) ja Sobre horas extras y trabajo voluntario (1973). Gómez teki myös omaelämäkerrallisen dokumentin Guanabacoa, crónica de mi familia (1966). Hänen ensimmäinen ja ainoa täyspitkä elokuvansa oli Tietyllä tavalla (1974). Gómez kuoli vaikean astmakohtauksen aiheuttamaan hengitysvajaukseen 31-vuotiaana. Tietyllä tavalla saatettiin loppuun hänen kuolemansa jälkeen ja esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977.
Aiheesta muualla

Sara Gómez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sandoval (1895)

| Sandoval |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Clydebank, Skotlanti
Laskettu vesille:  syyskuu 1895
Tekniset tiedot
Uppouma:  106 t
Pituus:  33,47 m
Leveys:  4,73 m
Syväys:  1,63 m
Koneteho:  137 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 57 mm/43 -tykki 1 × 37 mm/20 tykki
Sandoval oli Espanjan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu teräsrunkoinen Alvarado-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Kuubassa.
Valmistus

Alus tilattiin Clydebankiltä Skotlannista. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin Kuubaan Santiagoon päällikkönään luutnantti Escandella. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus osallistui Santiagon sataman miinoittamiseen. Toukokuussa alus siirrettiin Guantanamoon. Alus esti 19. toukokuuta apuristeilijä USS St. Louisia ja hinaaja USS Wompatuckia katkaisemasta lähettimenjohtoa, joka kuitenkin katkaistiin seuraavana päivänä. Aluksen jouduttua 7. heinäkuuta risteillijä USS Marbleheadin ja apuristeilijä USS Yankeen tuleen, se vetäytyi Joanlahden matalikoille. Ennen Guantanamon valtausta aluksen miehistö tuhosi aluksensa.
Muutamaa päivää valtauksen jälkeen Yhdysvaltain laivasto aloitti aluksen kunnostamisen. Hinaaja USS Potomac siirsi aluksen USS Vulcanin kyljelle 9. syyskuuta 1898. Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon vielä samana päivänä. Alus myytiin 1919 yksityiseksi jahdiksi, minä se jatkoi ainakin vuoteen 1924.
Saatana on herra

| Saatana on herra Rytmihäiriö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2004 – tammikuu 2005, Jive Studio
 Julkaistu: 14. helmikuuta 2005
 Formaatti: CD, LP (2014)
 Tuottaja(t): Jukka Varmo & Rytmihäiriö
 Tyylilaji: surmacore, grindcore
 Kesto: 28.02
 Levy-yhtiö: If Society/Thrash and Burn/Rönötönttö (alkuperäinen) Sakara Records (uusintajulkaisu) Svart Records (vinyylipainos)
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 72.
Rytmihäiriön muut julkaisut
| Chaosbreed / Rytmihäiriö 2004 | Saatana on herra 2005 | Seitsemän surman siunausliitto 2006 |
Saatana on Herra on Rytmihäiriön toinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2005. Albumi on yhtyeen ensimmäinen uudella kokoonpanolla, jolla esiintyvät alkuperäisjäsenten, basisti Antti Kiiskin ja rumpali Otto Luotosen lisäksi kitaristi Janne Perttilä sekä laulaja Unto Helo. Albumi on äänimaailmaltaan huomattavasti aikaista tuotantoa siistitympi, ja kappaleissa on kuultavissa hienoisia thrash metal -vaikutteita. Se on myös ensimmäinen jonka kannessa on kuvattuna yhtyeen uusi logo, spurgugrammi.
Seitsemän surman siunausliitto debytoi Suomen virallisen listan sijalla 72. Helmikuussa 2007 Sakara Records julkaisi albumista uusintapainoksen. Albumin vinyylipainos julkaistiin vuonna 2014 levymerkillä Svart Records.
Levyn nimi on satiiri Viktor Klimenkon albumista Jeesus on Herra.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Desibeli : 
Imperiumi : 
Soundi : 

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja kehui albumia ammattimaisesti toteutetuksi sekä tuotantoa ammattimaiseksi. Niin ikään Desibelin Mika Roth antoi albumille neljä tähteä, ja piti sitä raivokkaan iskevänä ja yhtyeen näyttävänä paluuna suomalaisen äärimusiikin kärkikastiin. Imperiumin Janne Rintala antoi albumille arvosanaksi 8½. Hän piti sitä yhtenä alkuvuoden iskevimmistä julkaisuista, ja yhtyeen onnistuneen uusiutumisessaan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rytmihäiriö.
Tapoit – muuta et muista – 1.32
Hyökkäys kuurojen kotiin – 1.51
Saatana on Herra – 2.01
Ison G:n armoilla – 1.38
Ei mitenkään – 2.46
Olet surmannut miehen! – 1.48
Tissit Gambinassa – 2.06
Jos otan... niin tapan – 2.11
(Nyt loppuu) Purpatus – 2.42
Yhdellä iskulla – 2.14
Viimeisten päivien juoksuhaudat – 2.09
Kun työmies lyö – 1.39
Ei ruumis pane pahakseen... – 0.12
Surmatyön jälkeen – 3.01
Kokoonpano

Unto Helo – laulu
Janne Perttilä – kitarat
Antti Kiiski – basso
Otto Luotonen – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Mika Luttinen – laulu (”Saatana on herra” ja ”Ei mitenkään”)
Jossu – laulu (”Tissit Gambinassa”)
Maire J. – laulu (”Yhdellä iskulla”)
Mitja Harvilahti – soolokitarat (”Ison G:n armoilla” keskimmäinen soolo ja ”Viimeisten päivien juoksuhaudat” toinen soolo)
Sahaajankadun mieskuoro (Ville S., Trollhorn, Greaser, Ven Girmuth, Une, Jossu) – taustahuudot
Kokoonpano > Tuotanto

Jukka Varmo – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija (Finnvox, tammikuu 2005)
Aiheesta muualla

Saatana on herra Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Saatana on herra Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Rytmihäiriö
| --- | --- |
Studioalbumit:   Surman siipien havinaa  Saatana on herra  Seitsemän surman siunausliitto  Sarvet, sorkat, salatieteet  Surmantuoja  Todellisuuden mestari  Gambinapsykoosi  Surmacore 
EP:t:   Surmatyö  Ihmisiä kuolee!  Surmaa kännissä 
Kokoelmat:   Möfaa puujumalille  Surman vuodet – The Homicide Years 
Splitit:   Rytmihäiriö / Amen  Chaosbreed / Rytmihäiriö 
DVD:t:  Sakara Tour 2006
Kappaleet:  Luettelo Rytmihäiriön kappaleista
Elintarvikeväri

Elintarvikevärejä.
Elintarvikeväri on elintarvikkeiden värin muuttamiseen tarkoitettu aine. Yleensä tavoitteena on parantaa ruoan ulkonäköä. Elintarvikevärin käytöllä voidaan pyrkiä alkuperäisen värin palauttamiseen elintarvikkeelle, jonka väri on muuttunut esimerkiksi jalostuksen tai varastoinnin aikana. Niillä voidaan myös pyrkiä houkuttelevampaan ulkonäköön tai värin antamiseen muutoin värittömälle elintarvikkeelle. Elintarvikevärien käytön edellytyksenä on, ettei niillä johdeta kuluttajaa harhaan. Niitä käyttämällä ei esimerkiksi saa antaa vaikutelmaa, että tuote sisältää sellaisia ainesosia, joita siihen ei tosiasiassa ole lisätty.
Värejä voidaan tehdä keinotekoisesti tai käyttää hyväksi luonnon omia väriaineita kasveista, esimerkiksi punajuuresta tai porkkanasta. Vihreistä lehdistä ja ruohoista voidaan uuttamalla valmistaa klorofylliä (E 140), ja keltaisen värin antavaa kurkumiinia (E 100) saadaan uuttamalla Curcuma longa -kasvin juuresta. Myös ainakin yhdestä hyönteislajista tehdään elintarvikeväriä: kokenillikilpikirva Dactylopius coccus on karmiinin, jonka E-koodi on E 120, raaka-aine.
Elintarvikkeisiin saa lisätä ainoastaan niitä elintarvikevärejä, jotka luetellaan EU:n lainsäädännössä, ja ainoastaan tietyin edellytyksin. Osalle elintarvikeväreistä on määritetty ADI-arvo, joka tarkoittaa päivittäistä hyväksyttävää enimmäissaantia, jolle ihminen voi altistua periaatteessa joka päivä koko elämänsä ajan ilman terveydellisiä haittavaikutuksia. Suomessa lisäainevalvonnasta vastaa Ruokavirasto, jossa arvioidaan lisäaineiden saantia ja vastataan riskinarvioinneista. Lisäksi kunnille kuuluu paikallisella tasolla pakkausmerkintöjen ja lisäaineiden oikean käytön valvonta.
Luokitteluja > Turvallisuus

Euroopan unionissa elintarvikelisäaineilla on E-luokittelu. Elintarvikevärit kuuluvat elintarvikelisäaineisiin. Yhdysvalloissa FDA luokittelee värit F(ood)-, D(rugs)- ja C(osmetics)-luokkiin tarkoittaen elintarvikkeita, lääkkeitä ja kosmetiikkaa. Näitä yhdistelemällä saadaan yhdeksän luokitusta käyttötarkoitusten mukaan. Eri maiden tai alueiden käytännöt eivät ole yhteneväiset.
Luokitteluja > Väriaineen koostumus

Väriaineita luokittelee niiden värilähteen perusteella Colour Index International.
Keltaisia ja oransseja värejä

kurkumiini, E 100
riboflaviini (B2-vitamiini), E 101
Keltaisia värejä

tartratsiini, E 102
resorsiinikeltainen (krysoiini S), eristetään alkannasta, E 103
kinoliinikeltainen, E 104
keltainen 7G
Oransseja värejä

paraoranssi, E 110
Punaisia värejä

karmiini, E 120
atsorubiini eli karmosiini eli karmosiini, E 122
amarantti, E 123
uuskokkiini, E 124
erytrosiini, E 127
punainen 2G (atsogeraniini), E 128
alluranpunainen, E 129
Sinisiä värejä

indantreenisininen
patenttisininen, E 131
indigokarmiini, E 132
briljanttisininen, E 133
Vihreitä värejä

klorofylli, E 140
klorofylliini
klorofylliinikuparikompleksin kalium- ja natriumsuolat, E 141
briljanttivihreä BS
patenttivihreä, E 143
Ruskeita värejä

sokerikulööri, E 150
emäksinen sulfiittisokerikulööri
ammoniummenetelmän sokerikulööri
ammoniumsulfiittimenetelmän sokerikulööri
ruskea FK, E 154
ruskea HT, E 155
Mustia värejä

briljattinmusta BN, E 151
lääkehiili, E 153
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Coloria.net: Elintarvikevärit
Samuli Mikkonen (rumpali)

Samuli Mikkonen Korpiklaanin konsertissa heinäkuussa 2023.
Samuli Mikkonen (s. 2. heinäkuuta 1983 Espoo) on suomalainen muusikko, joka soittaa rumpuja yhtyeissä Korpiklaani, Jonne ja The Dimitri Keiski Band. Aikaisemmin hän on soittanut rumpuja Profane Omen -yhtyeessä.
Musiikkiura

Mikkonen aloitti rumpujen soiton yhdeksänvuotiaana. Teini-ikäisenä hän innostui metallimusiikista ja alkoi soittaa monissa eri death metal-, black metal-, grincore- ja hardcore-bändeissä.
Selina Gasparin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Selina Gasparin vuonna 2011. |  Selina Gasparin vuonna 2011. |  Selina Gasparin vuonna 2011. |  |
Maa:   Sveitsi
Naisten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | normaalimatka |  |
Selina Gasparin (s. 3. huhtikuuta 1984 Samedan) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Hän on kuulunut Sveitsin maajoukkueeseen kaudesta 2006 lähtien.
Arvokilpailuissa Gasparin sijoittui 13:nneksi Hanty-Mansijskin MM-kilpailujen 2011 normaalimatkalla. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli pikakilpailussa 12:s ja takaa-ajossa 13:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sai normaalimatkalla hopeaa, oli yhteislähdössä yhdeksäs, pikakilpailussa 13:s ja takaa-ajossa 15:s. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pikakilpailussa 11:nneksi, Östersundissa 2019 normaalimatkalla yhdeksänneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimatkalla kuudes sekä pikakilpailussa ja takaa-ajossa viidestoista.
Gasparin saavutti ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäisen voittonsa ja palkintokorokesijoituksensa Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2013–2014. Hän voitti samalla kaudella myös Annecyn pikakilpailun. Kaudella 2015–2016 hän oli toinen Antholzin takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui toiseksi Kontiolahden takaa-ajossa. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui kauden kokonaispisteissä 84:nneksi, kaudella 2009−2010 36:nneksi, 2010–2011 28:nneksi, 2011–2012 29:nneksi, kaudella 2012–2013 19:nneksi, 2013–2014 11:nneksi, kaudella 2015–2016 24:nneksi, 2016–2017 17:nneksi, kaudella 2017−2018 25:nneksi, 2018–2019 66:nneksi ja 2019–2020 40:nneksi.
Ampumahiihdon lisäksi Gasparin on kilpaillut myös maastohiihdossa. Maastohiihdon maailmancupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 21:nneksi Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa helmikuussa 2013.
Gasparin on naimisissa venäläisen maastohiihtäjän Ilja Tšernousovin kanssa.
Myös Gasparinin sisaret Elisa Gasparin ja Aita Gasparin ovat ampumahiihtäjiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Selina Gasparin Wikimedia Commonsissa
Selina Gasparinin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruukin rautatieasema

Ruukin rautatieasema (lyh. Rki) on Suomen rataverkon rautatieasema Pohjanmaan radalla, Siikajoen kunnassa Ruukin taajamassa Pohjois-Pohjanmaalla. Etäisyys Helsingin rautatieasemalta Haapamäen aseman kautta mitattuna on 705,2 kilometriä. Nykyisin liikennepaikka on miehittämätön, eikä siellä ole lipunmyyntiä. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin. Asemalla pysähtyy parhaimmillaan neljä päiväjunaa kumpaankin suuntaan sekä Helsinki–Rovaniemi-yöjunavuoropari IC 273/IC 266. Ruukissa on myös kaupallista tavaraliikennettä.
Ratapiha

Ruukin ratapiha muodostuu pääraiteen lisäksi kahdesta junaliikenteen käytössä olevasta sivuraiteesta, joita käytetään junien kohtaamisiin ja ohituksiin. Näiden lisäksi liikennepaikalla on kuormausraiteita Siikajoen molemmin puolin.
Asemarakennus

Alun perin Ruukin asema-alue sijaitsi lähes keskellä nykyistä Ruukin taajamaa. Alkuperäinen asemarakennus oli Knut Nylanderin suunnittelema vuonna 1884 rakennettu ns. Oulun radan asema, jota laajennettiin vuonna 1908 Bruno Granholmin laatimien suunnitelmien pohjalta. Rakennus on yksityiskäytössä, ja sitä on laajennettu 2000-luvulla yhdellä poikkipäädyllä. Alkuperäinen asemarakennus sekä aseman vesitorni jäivät paikoilleen ja ovat yhä olemassa.
1960-luvulla tehdyn rataoikaisun myötä asema-alue siirrettiin keskustaajaman itälaidalle, jonne rakennettiin uusi liikennepaikkarakennus vuonna 1967. Asemarakennus purettiin vuonna 2021.
Kuvia

Ruukin vanha rautatieasema vuonna 1921
Asemarakennus purettiin syksyllä 2021.
Dorothy Tangney

| Dorothy Tangney |
| --- | --- |
 Dorothy Tangney poliittisen uransa alkuaikoina.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1907
Kuollut: 3. kesäkuuta 1985 (78 vuotta)
Kansalaisuus:  Australia
Poliitikko
Puolue:  Australian työväenpuolue
Asema:  senaattori 1943–1968
Dorothy Margaret Tangney (13. maaliskuuta 1907 – 3. kesäkuuta 1985) oli australialainen poliitikko. Hän oli Australian työväenpuolueen jäsen ja toimi senaattorina vuosina 1943–1968. Hän oli ensimmäinen Australian senaattiin valittu nainen ja yksi kahdesta ensimmäisestä naisesta, jotka valittiin Australian parlamenttiin Enid Lyonsin ohella, joka valittiin ensimmäisenä naisena Australian edustajainhuoneeseen samana vuonna kuin Tangley senaattiin. Tangley ja Lyons valittiin ensimmäisinä naisina maan parlamenttiin yli 40 vuotta sen jälkeen kun naisille oli myönnetty maassa vaalikelpoisuus vuonna 1902.
Selinuslaisten aarrekammio

| Selinuslaisten aarrekammio> Θησαυρὸς τῶν Σελινουντίων (Aarrekammio IX) |
| --- | --- |
Sijainti:  Olympian arkeologinen alue, Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′21″N, 21°37′53″E
Rakennustyyppi:  aarrekammio
Valmistumisvuosi:  n. 550–525 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Selinuslaisten aarrekammio (m.kreik. Θησαυρὸς τῶν Σελινουντίων, Thēsauros tōn Selinūntiōn), tutkimuksessa myös Aarrekammio IX, oli antiikin aikainen aarrekammio Olympiassa Kreikassa. Sen rakennutti Sisilian Selinuksen kaupunki. Aarrekammion rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Selinuslaisten aarrekammio rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550–525 eaa. Se oli yksi Olympian lukuisista aarrekammioista, jotka oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Selinuslaisten aarrekammio oli näistä yhdeksäs lännestä päin laskettuna. Sen länsipuolella sijaitsi rakennelma, jota kutsutaan Aarrekammioksi VIII, mutta joka on tulkittu myös Gaian tai Rhean alttariksi pikemmin kuin aarrekammioksi, ja itäpuolella Metapontionlaisten aarrekammio.
Aarrekammio oli pienen anta-temppelin näköinen rakennus, jonka pronaoksessa anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (distylos in antis), ja joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen cellan leveys oli 6,71 metriä ja pituus 11,65 metriä. Julkisivu oli etelään päin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Selinuslaisten aarrekammio Wikimedia Commonsissa
Samuli Nieminen

| Samuli Nieminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Juha Samuli Nieminen
Syntynyt: 24. elokuuta 1996 (ikä 28) Porvoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  201 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2016–:  Stephen F. Austin
Seurajoukkueet
2011−2012 2012−2016:  Porvoon Tarmo HBA-Märsky
Maajoukkueet
2015−:   Suomi
Ottelut (pisteet):  1 (0)
Aiheesta muualla
FIBA
Juha Samuli Nieminen (s. 24. elokuuta 1996 Porvoo) on suomalainen koripalloilija.
Porvoon Tarmon kasvatti Nieminen nousi kasvattajaseuransa Korisliigassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen vuonna 2011 pelaten viisi ottelua 1,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Vuodesta 2012 lähtien hän pelasi miesten I-divisioonan HBA-Märskyssä. Marraskuussa 2015 Niemisen uutisoitiin siirtyvän syksyksi 2016 stipendiurheilijaksi Stephen F. Austin State Universityyn.
Vuonna 2013 Nieminen kutsuttiin ainoana suomalaisena Basketball Without Borders -leirille Portugaliin.
Nieminen on pelannut kymmeniä nuorten maaotteluita. Nieminen ei kuulunut miesten vuoden 2015 alkuperäiseen maajoukkueryhmään, mutta hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon valmistavassa maaottelussa Ranskaa vastaan. Nieminen ei saanut ottelussa peliaikaa.
Nieminen valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden EM-kisajoukkueeseen vuoden 2016 EM-kotikisoihin.
Pelityyli ja ominaisuudet

HBA:ssa pelatessaan Niemistä käytettiin etenkin pallottomana korintekopaikkoihin hakeutujana sekä korille ajoissa että heittäjänä. Nieminen itse on kertonut pitävänsä esikuvanaan monipuolisesti pelaavaa ranskalaista Nicolas Batumia.
Dorothy Thompson

| Dorothy Thompson |
| --- | --- |
 1930
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1893 Lancaster, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 30. tammikuuta 1961 (ikä 67) Lissabon, Portugali
Ammatti:  journalisti
Puoliso:  Joseph Bard ​(1923–1927)​ Sinclair Lewis (1928–1942)​ Maxim Kopf (1945–1958)​
Lapset:  2
Dorothy Thompson (9. heinäkuuta 1893 – 30. tammikuuta 1961) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja ja sanomalehtikolumnisti, 1900-luvun tunnettuja toimittajia. Hän varoitti 1930- ja 1940-luvuilla kuuntelijoitaan vaarasta, jonka natsi-Saksa aiheutti Euroopan demokratialle ja juutalaisille.
Thomson oli metodistipapin tytär. Hän opiskeli Syracusen yliopistossa 1912–1914. Valmistuttuaan hän työskenteli naisten äänioikeutta ajavan puolueen toimistossa. Hänestä kehittyi hyvä puhuja ja kirjoittaja, ja hän alkoi kirjoittaa paikallislehtiin ajankohtaisista politiikkaa ja naisasiaa sivuavista aiheista.
Thompson tuli Eurooppaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja hän tuli kuuluisaksi saatuaan haastattelun Itävalta-Unkarin viimeiseltä keisarinnalta Zita von Bourbon-Parmalta, kun tämän puoliso oli yrittänyt turhaan paluuta valtaistuimelle. Hän tapasi kirjailija Sinclair Lewisin johtaessaan New York Evening Postin Berliinin toimitusta. He menivät naimisiin, viettivät perhe-elämää Yhdysvalloissa pari vuotta, mutta palasivat Saksaan. Thompsonin raportointi natsien noususta suututti Hitlerin, joka karkotti hänet maasta jo vuonna 1934.
Vuodesta 1936 vuoteen 1958 Thompson kirjoitti kolme kertaa viikossa New York Herald Tribuneen kolumnia, josta tuli suosittu. Hän varoitti Hitleristä radiopuheissaan. Hän piti myös yleisöluentoja Euroopan tilanteesta ja yritti parantaa Euroopasta tulleiden pakolaisten asemaa Yhdysvalloissa.
Shannon Rempel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Shannon Rempel pikaluistelun maailmancupissa Heerenveenissä 2007 |  Shannon Rempel pikaluistelun maailmancupissa Heerenveenissä 2007 |  Shannon Rempel pikaluistelun maailmancupissa Heerenveenissä 2007 |  |
Maa:   Kanada
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | joukkuetakaa-ajo |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2007 | joukkuetakaa-ajo |  |
Shannon Rempel (s. 26. marraskuuta 1984 Winnipeg) on kanadalainen pikaluistelija. Hän on joukkuetakaa-ajon maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Rempel voitti junioreiden yleisluistelun maailmanmestaruuden vuonna 2003. Hän teki maaliskuussa 2003 nuorten 500 metrin maailmanennätyksen 38,53, joka kuitenkin rikottiin seuraavalla kaudella. Vuonna 2004 Rempel sai junioreiden MM-pronssia yleisluistelussa ja joukkuetakaa-ajossa. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui ensimmäisen kerran kolmen parhaan joukkoon oltuaan joulukuussa 2004 toinen 1 000 metrillä Harbinissa, Kiinassa.
Rempel kuului Kanadan joukkueeseen, joka sai hopeaa Torinon olympialaisten 2006 joukkuetakaa-ajossa. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa joukkuetakaa-ajon 
maailmanmestaruutta Salt Lake Cityssä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui 1 000 metrillä toiseksi kaudella 2006–2007 ja kolmanneksi seuraavalla kaudella. Vuonna 2008 Rempel saavutti toistaiseksi parhaat aikuisten sarjan henkilökohtaiset arvokisasijoituksensa oltuaan seitsemäs sekä sprinttereiden MM-kilpailuissa että matkakohtaisten MM-kilpailujen 1 000 metrillä.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 37,80 | Salt Lake City | 20. marraskuuta 2005 |
| 1 000 m  | 1.15,00 | Calgary | 2. maaliskuuta 2007 |
| 1 500 m | 1.54,60 | Calgary | 17. marraskuuta 2007 |
| 3 000 m | 4.09,78 | Calgary | 13. maaliskuuta 2008 |
| 5 000 m | 7.12,16 | Calgary | 21. maaliskuuta 2009 |
Dubain museo

Dubain museoitua linnoitusta ulkoa kuvattuna
Dubain museo on Al Fahidin linnoituksessa Dubaissa, Arabiemiraateissa sijaitseva historiallinen museo. Ympäröivä linnoitus on rakennettu vuonna 1787. Linnoitusta uudistettiin Rashid bin Saeed Al Maktoumin hallintokaudella, ja se avattiin museona vuonna 1971. Vuonna 1995 museokompleksia laajennettiin maanalaisesti entisestään. Museossa esitellään alueen asukkaiden historiallista elämäntyyliä ja Dubain kehitystä vanhojen juurien pohjalta nykyiseen tilaansa.
Dubain museota ympäröivää linnoitusta pidetään kaupungin vanhimpana säilyneenä rakennelmana. Museoitu linnoitus sijaitsee Bur Dubain kaupunginosan alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dubain museo Wikimedia Commonsissa