stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jokikokko
Luonto

Kiiminkijoki virtaa kylän lävitse ja Nuorittajoki sivuaa kylän keskusta sen länsipuolella. Molemmat joet ovat suosittuja virkistys- ja kalastuspaikkoja.
Vaaralampi on kalastuspaikka noin 1,5 kilometrin päästä Jokikokon koulusta. Lammelle istutetaan lohta ja muita kalalajeja.
Pirkko Hämäläinen (diplomaatti)

| Pirkko Hämäläinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1961 (ikä 63) Juankoski
Kansalaisuus:  Suomi
Pirkko Mirjami Hämäläinen (s. 26. syyskuuta 1961) on suomalainen diplomaatti. Vuodesta 2023 alkaen hän toiminut Suomen Turkin-suurlähettiläänä.
Ura

Hämäläinen syntyi Juankoskella vuonna 1961. Hän suoritti maisterintutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1988, ja seuraavana vuonna hän liittyi ulkoministeriön palvelukseen. Hän on toiminut diplomaattina muun muassa Reykjavíkissa, Wienissä, Tallinnassa ja Riiassa. Vuonna 2012 hänet nimitettiin Suomen Latvian-suurlähettilääksi, kunnes vuonna 2014 hänestä tuli ulkoministeriön alivaltiosihteeri.
Vuoden 2019 alussa Hämäläinen nimitettiin Suomen Itävallan-suurlähettilääksi sekä Suomen pysyväksi edustajaksi Wienissä sijaitsevissa kansainvälisissä järjestöissä. Keväällä 2023 tasavallan presidentti Sauli Niinistö nimitti Hämäläisen suurlähettilääksi Suomen Ankaran-suurlähetystöön 1 syyskuuta 2023 alkaen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pirkko Hämäläinen Wikimedia Commonsissa
Vatnajökull

Vatnajökullin jäätikköä ilmakuvasta.
Vatnajökull on Kaakkois-Islannissa sijaitseva, tilavuudeltaan Islannin suurin jäätikkö. Vatnajökull on tyypillinen kupera lakijäätikkö. Sen pinta-ala on noin 7 700 neliökilometriä (2024), tilavuus noin 3 100 kuutiokilometriä ja paksuus keskimäärin 400 metriä, mutta ylittää paikoin jopa 1 000 metriä. Vatnajökull peittää Islannin pinta-alasta yli kahdeksan prosenttia. Jäätiköllä sijaitsee tulivuoria, muun muassa Öræfajökull (2 109 metriä), joka on maan suurin aktiivinen tulivuori, ja Bárðarbunga (2 009 metriä), joka purkautui vuonna 1996 sulattaen samalla jäätikköä. Islannin korkein kohta Hvannadalshnúkur (2 119 metriä) sijaitsee myös jäätiköllä.
Vatnajökullin pinta-ala on pienentynyt muutaman vuoden ajan, mahdollisesti ilmaston vaihtelujen vuoksi. Jään ala oli vuonna 1950 noin 8 538 neliökilometriä, mutta vuonna 2000 hieman alle 8 160 neliökilometriä.
Vatnajökull  valittiin Unescon maailmanperintölistalle 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vatnajökull Wikimedia Commonsissa
Icelandic glaciers (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Väinö Kelhä

| Väinö Kelhä |
| --- | --- |
 Väinö Kelhä ja Cassini-lennolle suunniteltu IBS-ionisuihkupektrometri.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1940 Oulu
Kuollut: 27. maaliskuuta 2024 (83 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu
Instituutti:  VTT, Teknillinen korkeakoulu
Tutkimusalue:  avaruustekniikka
Tunnetut työt:  Suomalaisen avaruuslaitetekniikan koulutuksen pioneeri
Väinö Olavi Kelhä (13. joulukuuta 1940 Oulu – 27. maaliskuuta 2024 Espoo) oli suomalainen avaruustekniikan tutkimuksen professori. Hän oli alansa uranuurtajia Suomessa.
Kelhä toimi urallaan VTT:n tutkijana 1964–1988, VTT:n instrumentti- ja avaruustekniikan laboratorion johtajana 1989–1996 ja VTT:n avaruustekniikan tutkimusprofessorina 1988–2004, sekä TKK:n sivutoimisena fysiikan erikoisopettajana ja sovelletun fysiikan dosenttina vuodesta 1968 alkaen. Vuonna 1987 Kelhästä tuli TKK:n avaruustekniikan erikoisopettaja. Kaudella 2001–2004 hän koordinoi Suomen Akatemian ja Tekesin yhteistä avaruustutkimusohjelmaa Antaresia.
Kelhä aloitti uransa tutkimalla magnetismin sovelluksia kaivannaisteollisuuden tarpeisiin. Hän kehitti useita instrumentteja magneettisten ominaisuuksien (hystereesin ja suskeptibiliteetin) mittaamiseen. Kelhä kehitti myös mittaustekniikkaa röntgentopografisiin tutkimuksiin synkrotronisäteilyä käyttämällä.
Avaruustekniikassa hän osallistui monien avaruuslaitteiden suunnitteluun ja valmistukseen: ASPERA-spektrometrin rakentaminen Phobos Mars-luotaimeen, ERNE- ja SWAN-instrumentit SOHO-satelliitilla tehtävään aurinkotutkimukseen, IBS-, ACT- ja TT-laitteet Cassini-luotaimella tehtävään Saturnuksen tutkimiseen, ja GOMOS-otsonimonitori ENVISAT-satelliitilla tehtävään yläilmakehän tutkimiseen. Hän osallistui myös satelliittien soveltamiseen luonnononnettomuuksien havainnointiin (mm. metsäpalohälytykset).
Kelhä toimi Suomen avaruusasiain neuvottelukunnan asiantuntijana 1995–2004, YK:n luonnononnettomuuskomitean tiedeneuvoston jäsenenä 1990–1997 sekä Euroopan avaruusjärjestön ESA:n tiedeneuvoston ja automaatiokomitean jäsenenä 1990–2004.
Ura kotimaassa

Magnetismin ja mittaustekniikan sovelluksia 1968–1994
Teknillisen Korkeakoulun (TKK) fysiikan erikoisopettaja ja sovelletun fysiikan dosentti 1968–2004
TKK:n avaruuslaitetekniikan erikoisopettaja 1987–1990
Magneettisesti suojatun huoneen rakentaminen Otaniemeen 1974–1982
Synkrotronisäteilyn soveltaminen röntgentopografiaan 1975–1986
Avaruuslaitetekniikan kehittäminen 1985–2004
Avaruustekniikan soveltaminen merijään ja luonnonvarojen kartoitukseen,  luonnon-onnettomuuksiin ja metsäpaloihin 1990–2003
Avaruusasiain neuvottelukunnan jäsen ja asiantuntija 1986–2004
Kansallisen Space-2000 teknologiaohjelman johtoryhmän jäsen 1995–2000
Suomen avaruusstrategian suunnittelu 1987–2004
Kansallisen avaruustutkimusohjelman Antares koordinaattori 2001–2004
Helsingin Käräjäoikeuden tekniikan alan asiantuntija 1972–2010
Kansainvälinen toiminta

Euroopan avaruusjärjestön (ESA) asiantuntija ja ESA:n tiedeohjelmaneuvoston SPC:n jäsen 1989–1997
VTT:n ESA-toiminnan koordinaattori 1986–2004
Suomi-Neuvostoliitto-Venäjä -tieteellisen yhteistyökomitean avaruustyöryhmän jäsen 1987–2004
YK:n tieteellisen luonnononnettomuuskomitean IDNDR:n jäsen, YK:n pääsihteerin nimityksestä 26.10.1990–23.1.1997
Suomi-Kiina-avaruusyhteistyö kaukokartoituksessa 1992–1998
Avaruuslaitteiden (aurinko- ja planeettaluotaimien, hiukkasdetektorien ja pyörityskoneistojen) ASPERA/Phobos, ERNE/SOHO, SWAN/SOHO, GOMOS/Envisat-1, IBS/Cassini, ACT/Cassini, SIXA/SRG, Mars Netlander ja TWINS-spektrometrien suunnittelu ja rakentaminen Venäjän, ESA:n ja NASA:n avaruustutkimusohjelmiin 1985–2004
Suomi-USA-yhteistyö: Saturnus-ohjelman Cassini-Huygens-tutkimusryhmän jäsen 1988–2010
Teokset

Kelhä, V.: Antares final programme report: Antares – Finnish Research Programme for Space Research. Tekes, 2004. ISBN 951-715-518-2
Kelhä, V.: Pieni avaruuskirja. Ajatus Kirjat, 2000. ISBN 951-566-030-0
Kelhä, V. et al.: Remote sensing satellites and the IDNDR: limitations and prospects. VTT, 1995. ISBN 951-38-4842-6
Kelhä, V. & Kurki, J.: Avaruustoiminnan teknologiamahdollisuudet. VTT, 1993. ISBN 951-38-4332-7
Kelhä, V. & Peltonen, R.: Magnetoinnin vaikutus ferromagneettisten putkien pyörrevirtatarkastukseen. VTT, 1983. ISBN 951-38-1761-X
Aiheesta muualla

Antares – Avaruustutkimusohjelma 2001-2004. Tekes. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kelhän esitys Automaatioseurassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Alisa Virtanen

| Alisa Virtanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 2002 (ikä 22) Jyväskylä
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  800 metrin juoksu ja 1 500 metrin juoksu
Seura:  Jyväskylän Kenttäurheilijat
Valmentaja:  Kari Virtanen
Alisa Hilda Susanna Virtanen (s. 4. syyskuuta 2002 Jyväskylä) on suomalainen keskipitkän matkan juoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajansa on Kari Virtanen.
Kalevan kisoissa Virtanen sai 3 000 metrin estejuoksussa hopeaa vuonna 2020 ja pronssia 2024. Virtanen voitti vuoden 2019 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 800 metrin juoksussa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 1 500 metrin sekaviestissä kultaa 2024, hopeaa 2020 ja pronssia 2023 sekä 4 000 metrin viestissä kultaa 2024, hopeaa 2023 ja pronssia 2022.
Virtanen sijoittui 2018 alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1 500 metrillä 12:nneksi ja karsiutui 800 metrillä välierissä.
Kohtalonpyörä

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Kohtalonpyörä
Kohtalonpyörä (myös nimellä Onnenpyörä) on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Kortin kulttuurihistoriaa

Rider-Waite-Smith-pakassa kohtalonpyörään on sijoitettu kirjaimet TARO. Tämä idea on peräisin Eliphas Lévin kirjoituksista. Lévi tulkitsi sanan vastaavan, kirjainten ROTA muodostaman pyörän mystiseksi pyöräksi, jonka hän liitti tetragrammatoniin, alkemian symboleihin ja sanan ROTA nelikirjaimisiin angrammeihin TARO, TORA,  ORAT ja ATOR.
Paul Foster Case ilmaisee kirjainten muodostamat käsitteet näin: "Kortissa on neljä kirjainta, jotka vasemmalta oikealle muodostavat sanan ROTA, joka latinaksi merkitsee "pyörä". Kun aloitetaan T-kirjaimesta, saadaan sana TARO. Luettaessa oikealta vasemmalle sanasta tulee ORAT, joka latinaksi merkitsee "puhuu". Lukien samaan suuntaan mutta aloittaen T-kirjaimesta, sanasta tulee TORA, joka merkitsee juutalaisten Tooraa eli "lakia". Lukien A-kirjaimesta oikealta vasemmalle sanasta muodostuu ATOR eli Hathor, egyptiläinen jumalatar joka vastaa tarot-pakan keisarinnaa. Näistä sanoista voidaan muodostaa lause, joka kuuluu: "Rota Taro, orat Tora Ator", eli "Pyörä Taro, puhuu Hathorin lain."
Pyörän päällä istuu sfinksi, vasemmalla puolella luikertelee käärme ja oikealla poseeraa Anubis.
Kortin nurkissa olevat siivekkäät hahmot edustavat astrologian kiinteitä horoskooppimerkkejä. Härkä ja leijona ovat helposti tunnistettavissa, mutta yläreunan enkeli on vesimies ja kotka skorpioni. Horoskooppimerkit edustavat myös omia elementtejään, eli maata, tulta, ilmaa ja vettä.
Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti

| Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti |
| --- | --- |
 Vaakuna

Kirkkokunta:  Katolinen kirkko
Seurakuntia:  42
Jäseniä:  6 040 (v. 2019)
Perustettu:  1. tammikuuta 2012
Piispa:  Steven J. Lopes
Virallinen sivusto
Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti on katolinen hiippakunta Yhdysvalloissa. Se on katolisen kirkon sisällä toimiva erillinen rakenne entisille anglikaanisen kirkon jäsenille, jotka haluavat säilyttää osan aiemmista traditioistaan ja käytänteistään.
Historia

Vuonna 2009 paavi Benedictus XVI päätti vastata sellaisten anglikaanien pyyntöihin, jotka halusivat liittyä katolisen kirkon yhteyteen samalla säilyttäen osan anglikaanisesta traditiosta. Jo 30 vuotta aiemmin oli suuri joukko anglikaanisia pastoreita ja maallikoita liittynyt katoliseen kirkkoon anglikaanien hyväksyttyä naispappeuden. Tällöin ainakin Yhdysvalloissa perustettiin ns. Anglican Use-seurakuntia, joissa tavat ja liturgian muodot säilyttivät anglikaanisia piirteitä siinä määrin, kuin ne sopivat yhteen katolisen opin kanssa. Nyt tarkoituksena oli kuitenkin muodostaa erillinen personaaliordinariaatti, joka olisi hiippakunnan kaltainen, mutta ylittäisi tavalliset hiippakuntarajat. Sen tarkoitukseksi ajateltiin katoliseen oppiin sopivien anglikaanisten traditioiden ja liturgisten muotojen säilyttäminen, ja se mahdollistaisi myös naimisissa olevien entisten anglikaanipastorien vihkimisen katolisiksi papeiksi. Uskonopin kongregaation prefekti kardinaali William Levada kuitenkin korosti, ettei tämä millään tavoin ennakoi muutosta katolisen kirkon selibaattikäytäntöön, vaan selibaatti on edelleen sen latinalaisessa riituksessa normi, johon on ennenkin harvoissa erityistapauksissa tehty poikkeuksia. Naimisissa olevien vihkiminen papeiksi edes personaaliordinariaatin kautta ei ollut tarkoitettu pysyväksi ratkaisuksi, vaan perustamisvaiheen jälkeen papeiksi vihittävien tuli jälleen pääsääntöisesti olla naimattomia.
15. tammikuuta 2011 perustettiin ensimmäinen tällainen ordinariaatti Isoon-Britanniaan nimellä Walsinghamin Neitsyt Marian personaaliordinariaatti. 1. tammikuuta 2012 paavi Benedictus XVI perusti vastaavan rakenteen Yhdysvaltoihin. Sen alueeksi tuli koko Yhdysvallat ja nimeksi Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti. Sen johtoon paavi nimitti entisen episkopaalisen piispan Jeffrey N. Steensonin. Ordinariaattia perustettaessa siihen oli liittymässä useampia episkopaalisia ja anglikaanisia seurakuntia, ryhmiä sekä yksittäisiä henkilöitä. Yli 100 entisen anglikaanipastorin kerrottiin jo pyytäneen katolista pappisvihkimystä, tosin ei mainittu moniko juuri tähän ordinariaattiin. Lisäksi ainakin 1400 henkeä 22 eri yhteisöstä oli ilmoittautunut ordinariaatin jäseniksi.
Vuoden 2012 aikana ordinariaattiin liittyi 12 seurakuntaa, 23 pappia ja 2550 jäsentä.
Organisaatio ja jäsenmäärä

Vuonna 2019 ordinariaattiin kuului 42 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 6040 jäsentä. Pappeja oli 74.
Aiheesta muualla

| Ordinariaatin kotisivut
Ande Päiväläinen

Jarkko Matti Antero ”Ande” Päiväläinen (s. 19. toukokuuta 1944) on suomalainen muusikko ja musiikkivaikuttaja.
Pitää vaimonsa kanssa Saarenmaalla B&B kotimajoitusta.
Muusikkona

Päiväläinen aloitti rummunsoiton kymmenvuotiaana serkkunsa innoittamana. Ensimmäinen orkesteri oli 1956 Karjalan yhteiskoulun Suomipojat, jonka perusti koulun musiikinopettaja, myöhemmin kamarineuvos Kalervo Hämäläinen.
1958-1960 Jazz-trio yhdessä koulukavereiden Markku Marttinan ja Hannu Mariston kanssa.
1960 -         The Strangers, Suomen ensimmäinen rautalankabändi
1964 - 65.   The Esquires
1965            Danny and The Islanders
1967- 69      Johnny and The Frankies
1969- 75      Pepe Willberg & Paradise
1975 -          Jubileum
Muita levytyksiä mm. Cisse Häkkinen, Hector, Irwin Goodman, Tauno Palo, Danny, Delta Rhythm Boys
= Muu toiminta

1977- 82 Discophon Oy levy-yhtiö
1982- 86 Polarvox Oy levy-yhtiö
1986- 89 Annora Oy musiikkikustantamo
1990- 2011 Taurus Music Oy Ltd oma viihdealan yritys, ohjelmatoimisto, artist management. Erikoistui yritystilaisuuksiin, toimi pitkään mm. Jukka Puotilan managerina
Mestarit Areenalla -konsertit, idean isä ja toteutus yhdessä Eastway Sound and Lighting Oy:n kanssa.
1992 - perusti Back To The Sixties- tapahtuman Vuokatin Katinkultaan yhdessä ravintoloitsija Kari Mensosen kanssa.
Esiintyjinä 60-luvun suomalaiset huiput, mukana myös Englannista mm. The Searchers, The Swinging Blue Jeans, Gerry & Pacemakers, The Renegades, Donovan.
Suomen Musiikkikustantajat r.y. hallituksenjäsen 1988 - 1992
1988- 93 FIDOF (International Federation Of Festival Organizations) vice-president.
1986 Päiväläinen ideoi tapahtuman, jossa eri maiden biisintekijät voisivat kohdata ja työskennellä yhdessä. Amerikkalaisten yhteistyökumppaneiden kanssa lähdettiin toteuttamaan ideaa.
1988  ensimmäinen tapahtuma tehtiin Moskovassa amerikkalaisten ja neuvostoliittolaisten biisintekijöiden kesken.
Yhdysvalloista Moskovaan Helsingin kautta matkusti 60 hengen delegaatio, jossa oli mukana biisintekijöitä, musiikkialan muita toimijoita ja tekijänoikeustoimistoja kuten BMI, ASCAP ja SESAC. Helsingissä seminaari, johon osallistui yli sata suomalaista musiikkialan toimijaa.
1993 Romania / Sinaia
1994 Indonesia / Bali, Jakarta
1997 Irlanti / Clifden
2000 Saksa / Goslar
2001 Kuuba / Havanna
Osallistuneita biisintekijöitä mm. Cyndi Lauper, Michel Bolton, Desmond Child, Mike Stoller, Barry Mann, John Kelly, Bill Steinberg, Diane Warren, Holly Knight, Albert Hammond, Mick Fleetwood, Patti LaBell, The Scorpions, Brenda Russel, Burt Bacharach, Peter Buck, Bonnie Raitt, Jimmy Buffet, Stewart Copeland, Andy Summers, Peter Frampton, Gladys Knight, Lamont Dozier, Montell Jordan, Chucho Valdes
= Muu toiminta > Huomionosoituksia

Music&Media: Vuoden promoottori v. 1999
Suomalaisen työn liitto: Kultainen avain, 2000
= Muu toiminta > Aiheesta muualla

https://areena.yle.fi/1-50165911
https://yle.fi/aihe/artikkeli/2014/08/14/eero-ja-jussi-seka-rock-jerry-ande-paivalainen-ja-manageri-weneskoski
https://yle.fi/aihe/artikkeli/2014/05/16/pepe-paradisen-puutarhassa-musalajit-elelivat-sovussa
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000003839089.html
https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/d4896ed2-66f3-428b-bf9a-d2a3a96592b9
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Suur-Jyväskylän Lehti

Suur-Jyväskylän Lehti on Jyväskylässä ilmestyvä Keski-Suomen Media Oy:n kustantama kaupunkilehti. Se on osa Mediakonserni Keskisuomalaista. Lehteä jakoi Jakeluporras Oy 1.kesäkuuta 2010 asti jolloin se liikeluovutettiin Jyväskylän Jakelut Oy:lle. Vuonna 2025 jakelusta vastaa Suomen Suoramainonta Oy. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1959.
Lehti jaetaan taajamatalouksiin Jyväskylän, Korpilahden, Muuramen, Laukaan keskustaajaman, Lievestuoreen, Vihtavuoren ja Tiituspohjan, ja on saatavana myös noutolehtitelineistä näillä seuduin. Vuosittain julkaistaan kymmenkunta supernumeroa, joiden jakelualueeseen kuuluvat myös Äänekoski,
Suolahti, Konginkangas, Jämsä ja Jämsänkoski.
Historia

Suur-Jyväskylän Lehden edeltäjä Jyväs-Jussi ilmestyi ensi kerran 14. elokuuta 1959 jakelulevikkinään 22 000 kappaletta. Se myi ilmoituksia niin hyvin, että toimituksellista aineistoa oli vain pääkirjoitus, yksi juttu sekä pari aforismia ja vitsiä. Suurin ilmoitus mainosti Broadway-savukkeita, muut isot ilmoitukset olivat autoliikkeiden ja päivittäistavarakauppojen mainoksia.
Anniina Kortetmaa

| Anniina Olivia Kortetmaa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1995 (ikä 30) Kannus, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Aktiivisena:  Lopettanut uransa kauteen 2024.
Laji:  pikajuoksu
Anniina Olivia Kortetmaa (s. 9. tammikuuta 1995 Kannus) on suomalainen uransa lopettanut pikajuoksija. Hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita, ja häntä valmensi vuodesta 2018 Petteri Jouste. Vuoteen 2018 saakka hän edusti Kannuksen Uraa, ja ennen Joustetta häntä valmensivat Jukka Vähäkangas (2014–2018) ja Olga Hämäläinen (2011–2014).
Kortetmaa voitti Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 kultaa 100 metrillä. Oulun Kalevan kisoissa 2016 hän sai hopeaa sekä 100 metrin että 200 metrin juoksussa. Lappeenrannassa 2019 hän saavutti hopeaa 200 ja pronssia 100 metrillä. Turun Kalevan kisoissa 2020 Kortetmaa sai kultaa 200 metrillä ja hopeaa 100 metrillä. Tampereen Kalevan kisoissa 2021 hän oli 100 metrillä toinen ja 200 metrillä kolmas. Joensuussa 2022 hän voitti Suomen-mestaruuden sekä 100 että 200 metrillä. Lahdessa 2023 hän saavutti hopeaa 100 metrillä ja kultaa 200 metrillä. Vaasan Kalevan kisoissa 2024 hän sai 200 metrillä kultaa ja 100 metrillä pronssia. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän voitti 2019 kultaa sekä 4 × 100 että 4 × 400 metrin viesteissä. Vuonna 2020 hän sai kultaa 4 × 100 metrin ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä ja vuonna 2021 pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 2022 hän saavutti kultaa 4 × 100  ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä sekä 2023 kultaa 4 × 400  ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 2024 hän sai hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kisoissa 60 metrillä kultaa 2017 ja 2018, hopeaa 2021 ja 2022, pronssia 2016, 2019 ja 2024 sekä 200 metrillä kultaa 2023, hopeaa 2018 ja 2022 ja pronssia 2015 ja 2019. Viestin Suomen-mestaruuden hän on voittanut 2019, 2022 ja 2023.
Kortetmaa voitti alle 20-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden 200 metrillä 2014. Kesällä 2015 hän kilpaili Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa mutta karsiutui 100 metrillä alkuerissä. Pikaviestissä Suomi hylättiin alkuerässä.  Hän karsiutui 60 metrin välierissä Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017. Saman vuoden Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän eteni 100 metrin välierään muttei juossut siinä. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän karsiutui 60 metrin alkuerissä.
Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Kortetmaa karsiutui 200 metrin alkuerässä ajalla 23,51. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin ja 4 × 100 metrin viestin alkuerissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Kortetmaa karsiutui 200 metrin alkuerissä ajalla 23,52. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän karsiutui 200 metrin ja 4 × 100 metrin viestin alkuerissä.
Kortetmaan ennätys 100 metrin juoksussa on 11,46 (2021) ja 200 metrillä 23,22 (2023). Hallissa hän on juossut 60 metrillä ajan 7,36 (2017) ja 200 metrillä 23,64 (2023).
Kortetmaa ilmoitti lopettavansa uransa kauteen 2024.
Simon Mignolet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 6. elokuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Sint-Truiden, Belgia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 193 cm
Seura
Seura:  Club Brugge
Junioriseurat
2004–2005:  Sint-Truiden
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2010 |  Sint-Truiden | 104 | (1) |
| 2010–2013 |  Sunderland | 90 | (0) |
| 2013–2019 |  Liverpool | 155 | (0) |
| 2019– |  Club Brugge |  |  |
Maajoukkue
| 2003 | Belgia U16 | 1 | (0) |
| 2004 | Belgia U17 | 2 | (0) |
| 2005–2006 | Belgia U18 | 11 | (0) |
| 2006−2007 | Belgia U19 | 3 | (0) |
| 2009 | Belgia U20 | 1 | (0) |
| 2008–2010 | Belgia U21 | 10 | (0) |
| 2011– |  Belgia | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. helmikuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. helmikuuta 2019.
| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Belgia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2018 | Jalkapallo |  |
Simon Mignolet (s. 6. elokuuta 1988 Sint-Truiden, Belgia) on belgialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa kotimaassaan Club Bruggea, johon hän siirtyi vuonna 2019 pelattuaan yhdeksän kautta Englannissa.
Ura > Seurajoukkue

Mignolet on kotikaupunginsa seuran Sint-Truidenin kasvatti. Hän pelasi vuosina 2005−2010 seuran edustusjoukkueessa 104 ottelua Jupiler Pro Leaguessa ja Belgian 2. divisioonassa. Hän teki maalin kakkosliigan ottelussa KSK Ronsea vastaan huhtikuussa 2009.
Harjoitusleirin jälkeen Mignolet teki viisivuotisen sopimuksen englantilaisen Sunderlandin kanssa kesäkuussa 2010. Arvioitu siirtosumma oli 2 miljoonaa puntaa. Myös PSV Eindhoven, FC Twente ja Udinese olivat kiinnostuneet hänestä. Mignolet debytoi Englannin valioliigassa elokuussa 2010 ottelussa Birmingham Cityä vastaan, mikä päättyi 2-2-tasapeliin. Hän pelasi vakuuttavia otteluita Manchester Cityä ja Arsenalia vastaan. Hän pelasi Sunderlandissa kolmen kauden aikana 90 valioliigaottleua, kaudella 2012−2013 kaikki 38 ottelua.
Kesällä 2013 Mignolet siirtyi Sunderlandista Liverpooliin. Hän oli kolmen kauden ajan Liverpoolin selkeä ykkösmaalivahti pelaten kuutta vaille kaikki Liverpoolin valioliigaottelut. Kaudella 2016−2017 hän pelasi vielä 28 sarjaottelua, mutta kaudella 2017−2018 enää 19 ottelua. Uudenvuodenpäivän 2018 jälkeen hän ei ole pelannut yhtään valioliigaottelua (tilanne 2.2.2019).
Ura > Maajoukkue

Mignolet edusti Belgiaa kaikissa ikäluokissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Syyskuussa 2010 hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran Belgian A-maajoukkueeseen. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan maaliskuussa 2010. Hän kuului Belgian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014, EM-kilpailuissa 2016 sekä Belgian pronssiin päättyneissä MM-kilpailuissa 2018. Hän on kuitenkin istunut kaikissa arvokisaotteluissaan vaihtopenkillä.