stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jäte
Lainsäädäntö ja lain valvonta > Ympäristöviranomaisten tehtävät

Ympäristöministeriö vastaa valtakunnallisesta ympäristöpolitiikasta ja hallinnonalan ohjauksesta sekä strategisesta suunnittelusta. Ympäristöministeriö asettaa tavoitteet ympäristönsuojelulle, valmistelee ja kehittää ympäristölainsäädäntöä ja johtaa kansainvälistä yhteistyötä. Suomen ympäristökeskus (Syke) tuottaa tietoa ja kehittää menetelmiä vesien-, ilman- ja maaperänsuojelun sekä jätehuollon ja kemikaalivalvonnan edistämiseksi. Lisäksi Syke osallistuu asiantuntijana ympäristölainsäädännön valmisteluun. Alueelliset ympäristökeskukset toteuttavat ympäristönsuojelua ja vastaavat ympäristölainsäädännön valvonnasta alueellaan. Ne myös käsittelevät keskikokoisten tuotantolaitosten ja jätteenkäsittelyn ympäristöluvat sekä pilaantuneiden maiden kunnostusluvat. Ympäristölupavirastot käsittelevät suurten tuotantolaitosten ympäristöluvat ja vesilain mukaiset luvat. Kunnille kuuluu paikallinen vastuu ympäristönsuojelun edistämisestä ja valvonnasta. Ne käsittelevät myös pienten laitosten tarvitsemat ympäristöluvat.
Jäte teollisuudessa

Teollisuusjäte on teollisuuden toimialoilla syntyvä tuotantojäte. Jäte voi olla kiinteää, nestemäistä tai kaasua. Teollisuusjäte voi myös olla vaaratonta tai vaarallista. Ympäristölle vaaralliset jätteet luokitellaan ongelmajätteiksi. Teollisuusjätteeksi luetaan joskus myös energiantuotannon jätteet ja mineraalien kaivussa syntyvät jätteet.
Ympäristönäkökulmien lisäksi teollisuusjätettä mietitään myös tuottavuusnäkökulmista. Turhan tavaran säilyttäminen laskee tuottavuutta.
Elektroniikkajäte päätyy lähes kokonaan kehitysmaihin

Maailmassa syntyy arviolta n. 50 miljoonaa tonnia elektroniikkajätettä (SER-jäte) vuosittain . Elektroniikkajäte, kuten tietokoneet, monitorit ja kuvaputkitelevisiot, viedään usein purettavaksi kehitysmaihin, mm. Kiinaan, Nigeriaan ja Intiaan  . Ympäristöjärjestö Greenpeacen mukaan n. 70 prosenttia maailman SER-jätteestä päätyy lopulta Kiinaan, vaikka sen maahantuonti onkin maan laissa kielletty.  . Virallisesti elektroniikkajätettä myydään "käytettyinä tavaroina" eli käytettäväksi uudelleen. EU:n viranomaisten mukaan "tavarat" ovat kuitenkin usein niin huonossa kunnossa, ettei niitä voida enää käyttää. EU:n suurimmat SER-jätteen viejämaat ovat Saksa ja Hollanti, vaikka EU:n säännöt kieltävätkin jätteen viennin. Myös Sveitsi ja Korea vievät elektroniikkajätettä Afrikkaan. Yhdysvallat ei kiellä elektroniikkajätteen vientiä. Greenpeace on vaatinut elektroniikkavalmistajia poistamaan myrkyllisen materiaalin tuotteistaan, sillä vastaanottajamaissa jätteitä lajittelevat (joiden joukossa on usein myös pieniä lapsia) voivat saada myrkytyksiä .
Hyödyntäminen

Vuonna 2015 tehty tutkimus osoittaa, että luonnon kannalta on järkevintä polttaa sekajäte, mädättää biojätteet ja kierrättää muovi.
Muovi tulee kierrättää, koska muovin valmistus kuluttaa runsaasti energiaa.
Sekajätteellä ei ole kierrätysarvoa, joten sitä voidaan polttaa. Jos jätteenpolttolaitos sijoitetaan alueelle, jossa suurelle osalle sen tuottamalle energialle on tarvetta, jätteellä voidaan korvata merkittäviäkin määriä fossiilisia polttoaineita, kuten öljyä tai turvetta.
Biohajoavan jätteen paras paikka ei ole kaatopaikalle, koska se on ympäristön kannalta haitallinen ja mahdollisesti myös kallein vaihtoehto. Biojätteen mädätys on kompostointia ympäristöystävällisempi ja edullisempi tapa, koska tällöin saadaan mullan lisäksi tuotettua biokaasua ja edelleen energiaa.
Käytännössä eri vaihtoehtojen mielekkyys riippuu yhdyskuntien energiantarpeesta, kierrätystuotteiden kysynnästä sekä hyödyntämisen ympäristövaikutuksista ja kustannuksista.
Tutkimukseen osallistuivat Suomen ympäristökeskus, Helsingin yliopisto, Åbo Akademi, Tampereen teknillinen yliopisto ja Teknillinen korkeakoulu.
Kierrätys

Vuonna 2006 Suomessa jätteitä kertyi 69,2 miljoonaa tonnia, mistä 40 prosenttia hyödynnettiin materiaalina tai energiana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jätteet (www.ymparisto.fi)
Toimita romu oikeaan osoitteeseen (www.ymparisto.fi)
Tiede-lehti 3/2008 Antaa palaa.
Korn III: Remember Who You Are

| Korn III: Remember Who You Are Korn |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhti–marraskuu 2009 Los Angeles, Kalifornia
 Julkaistu: 6. heinäkuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Ross Robinson
 Tyylilaji: nu metal
 Kesto: 44.40
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  14.
Kornin muut julkaisut
| Korn 2009 Digital EP 2009 | Korn III: Remember Who You Are 2010 | Korn Digital EP 2 2010 |
Korn III: Remember Who You Are yhdysvaltalaisen alternative metal -yhtye, Kornin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2010.
Vuonna 2010 Korn teki sopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa ja palasi yhteistyöhön tuottaja Ross Robinsonin kanssa. Heinäkuussa se julkaisi uuden albumin, jota on pidetty yhtyeen paluuna juurilleen 16 vuotta ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen. Albumin kannessa toistuu debyyttialbumin teema pikkutytöstä ja häneen kohdistuvasta uhasta.
Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 600 000 kappaletta.[lähde? ] Suomessa se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Yhtyeen laulaja Jonathan Davis on myöhemmin suhtautunut albumiin kielteisesti. Vuonna 2017 hän piti albumia yhtyeen suurimpana epäonnistumisena. Vuonna 2022 hän piti albumia pakotetulta vaikuttaneelta epäonnistuneelta yrityksenä palata yhtyeen varhaiseen soundiin. Hän arvosteli tuottaja Ross Robinsonin työskentelytapoja; hänen mielestään albumi olisi ollut parempi, jos Robinson ei olisi ollut liian kova ja olisi "antanut yhtyeen pitää hauskaa."
Kappaleet

Uber-time – 1.28
Oildale (Leave Me Alone) – 4.43
Pop a Pill – 3.59
Fear Is a Place to Live – 3.09
Move On – 3.48
Lead the Parade – 4.25
Let the Guilt Go – 3.57
The Past – 5.05
Never Around – 5.29
Are You Ready to Live? – 3.59
Holding All These Lies – 4.38
Freak on a Leash – 5.41 (live)
Trapped Underneath the Stairs – 4.20
People Pleaser – 7.05
Blind – 5.28 (live)
Oildade (Leave Me Alone) – 4.32 (live)
Kokoonpano

Jonathan Davis ‎– laulu
James ”Munky” Shaffer ‎– kitara, taustalaulu
Reginald ”Fieldy” Arvizu ‎– bassokitara
Ray Luzier ‎– rummut
Arvostelut

Metacritic: 57/100
AllMusic:
Imperiumi.net:
Kaaoszine:
Rolling Stone:
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Korn III: Remember Who You Are discogs.com -sivustolla
Korn
| --- | --- |
Studioalbumit:   Korn  Life Is Peachy  Follow the Leader  Issues  Untouchables  Take a Look in the Mirror  See You on the Other Side  Untitled  Korn III: Remember Who You Are  The Path of Totality  The Paradigm Shift  The Serenity of Suffering  The Nothing  Requiem 
Kokoelmat ja livealbumit:   Greatest Hits, Volume 1  Live & Rare  MTV Unplugged: Korn  Korn Kovers 
EP:t:   Neidermeyer's Mind  Live at the Palace  All Mixed Up 
Singlet:   Blind  Shoots and Ladders  Need To  Clown  No Place to Hide  A.D.I.D.A.S.  Good God  Got the Life  Freak on a Leash  Children of the Korn  Falling Away from Me  Make Me Bad  Somebody Someone  Here to Stay  Thoughtless  Alone I Break  Did My Time  Right Now  Y'all Want a Single  Everything I've Known  Word Up!  Another Brick in the Wall  Twisted Transistor  Coming Undone  Politics  Freak on a Leash (MTV Unplugged)  Evolution  Hold On  Kiss  Haze  Oildale (Leave Me Alone)''  Let The Guilt Go  Get up!  Narcissistic Cannibal  Never Never  Spike In My Vains  Hater  Rotting In Vain  Take Me  Black Is the Soul  You'll Never Find Me  Can You Hear Me  Start The Healing  Forgotten  Lost in the Grandeur 
Singlet:   Christmas Song  I Can Remember  Fuck Dying  Jingle Balls  Hypocrites  Creep  Haze  Chaos Lives in Everything  Love & Meth  Insane  A Different World  Cold 
DVD:t:   Who Then Now?  Deuce  Korn Live  Live on the Other Side  Chopped, Screwed, Live and Unglued  Korn: Live in Montreux 2004
Kuvareportaasi

Kuvareportaasi on reportaasi, joka keskittyy yleensä johonkin tiettyyn paikkaan tai tilanteeseen kuvien avulla. Kuvaaja haluaa kuvien välityksellä kertoa jostain visuaalisesti kiinnostavasta ja huomiota herättäneestä ilmiöstä. Nykyään monet tekevät kuvareportaasin tapaisia julkaisuja esimerkiksi Instagramiin.
Aiheesta muualla

Reportaasi Yle
Kråklund Records

Kråklund Records on vuonna 1991 perustettu suomalainen levy-yhtiö. Yhtiön perustivat ja sitä johtavat Klamydian jäsenet, joilla oli vaikeuksia saada musiikkiaan julkaistuksi muiden yhtiöiden kautta.
Kenties levy-yhtiötoimintaakin merkittävämmäksi Kråklundin yritystoiminnassa muodostui 90-luvulla alkanut levyjen jakelutoiminta, joka mahdollisti monille pienkustantajille julkaisujen saamisen levykauppojen hyllyille. Kaupallisesti menestyneitä jakelutuotteita olivat mm. Kråklundin omat Klamydia-julkaisut sekä Levy-yhtiön Apulanta-julkaisut. Kråklund lopetti levyjen jakelutoiminnan syksyllä 2007, jonka jälkeen sen omia ja merkittävää osaa jakelutuotteina olleista julkaisuista on jaellut Supersounds Music.
Kråklund Recordsin alaisuudessa toimii myös metallimusiikkia julkaiseva Woodcut Records.
Yhtyeet

Filttiketju
Klamydia
Kylähullut
Larharyhmä
Nukkekoti
Sanktio
Aiheesta muualla

Woodcut Recordsin kotisivu
Jättilumpeet

| Jättilumpeet |
| --- | --- |
 Amatsoninjättilumme (Victoria amazonica) viljeltynä akvaariokasvina.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Nymphaeales
Heimo::  Lummekasvit Nymphaeaceae
Suku::  Jättilumpeet Victoria  Lindl.
Katso myös
   Jättilumpeet Wikispeciesissä   Jättilumpeet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättilumpeet (Victoria) on lummekasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kolme lajia. Suku on nimetty Englannin kuningatar Victorian kunniaksi. Jättilumpeet kasvavat luonnonvaraisina Etelä-Amerikan joissa. Amatsoninjättilumme esiintyy tropiikissa Amazon-joen valuma-alueella ja parananjättilumme etelämpänä Paraná-joen alueella. Molemmat lajit ovat suosittuja ja tunnettuja koristekasveja maailman kasvitieteellisissä puutarhoissa.
Lajit

amatsoninjättilumme (Victoria amazonica)
Victoria boliviana
parananjättilumme (Victoria cruziana)
Amatsoninjättilumpeen lajikuvaus julkaistiin vuonna 1832, parananjättilumpeen 1840 ja Victoria bolivianan 2022.
Ulkonäkö ja koko

Jättilumpeen lehdet ovat kasvikunnan suurimmat. Ne voivat kasvaa halkaisijaltaan yli 2,5-metrisiksi ja kannatella 50–60 kilon painon. Lehti on kuitenkin hauras, joten sen päälle ei voi suoraan astua.
Parananjättilumpeen lehtilaita on korkea ja lehti on kauttaaltaan vihreä. Amatsoninjättilumpeella laita on matalampi ja lehti on alta punainen.
Molemmilla lajeilla lehden alapintaa ja kasvin muita osia peittävät pitkät, terävät piikit. Samasta juurakosta haarautuu useita lehtiä ja kukkavarsia. Jättilumme voi kasvattaa uuden lehden joka päivä ja lehti voi laajentua yli 20 cm päivässä.
Kukka avautuu vain kahtena peräkkäisenä yönä. Ensimmäisenä yönä se on valkoinen. Tuoksullaan se houkuttelee pölyttäviä kuoriaisia, jotka jäävät vangiksi kukan sulkeuduttua. Seuraavana iltapäivänä kukka alkaa avautua uudestaan, nyt vaaleanpunaisena. Siitepölyn tahrimat kuoriaiset voivat nyt lentää toiseen kukkaan pölyttämään sen.
Illan mittaan kukan väri muuttuu tummemman punaiseksi, ja aamuun mennessä se on vajonnut pohjaan. Pohjalla kukasta kehittyy hedelmä, jossa on satoja siemeniä. Kypsyttyään siemenet kulkeutuvat veden mukana uusille kasvupaikoille.
Historia

Tiettävästi ensimmäinen jättilumpeen nähnyt eurooppalainen oli böömiläinen kasvitieteilijä Tadeáš Haenke. Hän löysi niitä Bolivian Mamoré-joella kulkiessaan vuonna 1801, mutta ei koskaan julkistanut löytöään.
Ranskalainen Aimé Bonpland näki jättilumpeita Argentiinan Corrientesissa vuonna 1819 ja lähetti niiden siemeniä Ranskaan vuonna 1825. Eduard Friedrich Poeppig löysi kasvin Amazonilta 1832 ja antoi siitä ensimmäisen julkaistun kuvauksen lajinimellä Euryale amazonica koska arveli sen kuuluvan aasialaiseen piikkilumpeiden (Euryale) sukuun.
Yleiseen tietoisuuteen Euroopassa jättilumme tuli sen jälkeen kun saksilainen tutkimusmatkailija Robert Schomburgk oli löytänyt niitä Berbice-joelta Brittiläisestä Guayanasta ja lähettänyt näytteitä ja piirroksia Eurooppaan vuonna 1837. Syyskuussa 1837 John Edward Gray esitteli Schomburgkin piirrokset Lontoossa kasvitieteellisen seuran kokouksessa, mistä The Athenaeum -tiedeaikakauslehti kirjoitti tiedonannon. Näytteiden pohjalta kasvitieteilijä John Lindley antoi suvun nimeksi Victoria ja lajinimeksi Victoria regia vastakruunatun kuningatar Viktorian kunniaksi. Kew Gardensin 2020-luvun tulkinnan mukaan Robert Schomburgk kuitenkin käytti Guayanasta Isoon-Britanniaan lähetetyssä kirjeessä Victoria-sukunimeä jo ennen John Lindleytä. Myöhemmin lajinimi Victoria regia on muutettu muotoon Victoria amazonica Poeppingin aikaisemman julkaisun vuoksi. Corrientesista löytyneen lajille antoi Alcide d’Orbigny vuonna 1840 nimeksi Victoria cruziana.
Kesti kuitenkin vielä 12 vuotta ennen kuin siemenistä onnistuttiin kasvattamaan jättilumme. Lopulta vuonna 1849 lumme kukki Chatsworthin kartanossa. Puutarhuri Joseph Paxton kuljetti kukan ja lumpeenlehden kuningattarelle Windsoriin. Sen jälkeen jättilumme on ollut suosittu vetonaula Euroopan kasvitieteellisissä puutarhoissa.
Kolmas jättilummelaji tunnistettiin vasta aivan hiljattain, sen jälkeen kun Kew Gardensiin oli vuonna 2016 saatu uusia kasvinäytteitä Boliviasta. Kew Gardensissa oli jo 177 vuoden ajan kasvanut jättilumme, jota luultiin amatsoninjättilumpeeksi.
Nyt osoittautui että se, kuten Boliviasta saadut näytteet, oli uutta lajia. Sille annettiin lajinimeksi Victoria boliviana.
Sen lehdet ovat muita lajeja suuremmat, halkaisijaltaan jopa 3,2 metriä.
Jättilumpeet Suomessa

Suomessa jättilumpeita voi nähdä Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä ja Turun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Ruissalossa.
Kaisaniemessä jättilumme kukki ensimmäisen kerran vuonna 1892. Se oli tuolloin suurempi amatsoninjättilumme. Vuonna 1909 laji vaihtui vähemmän lämpöä tarvitsevaksi parananjättilumpeeksi. Jatkosodan suurpommituksissa 1944 kasvihuoneiden lasit rikkoutuivat ja pakkanen tuhosi suurimman osan kasveista. Jättilumme kuitenkin selvisi. Sen siemeniä löydettiin jäätyneen vesialtaan pohjalta. Myös monet muut Euroopan kasvihuoneista tuhoutuivat. Sodan jälkeen Kaisaniemestä onkin toimitettu jättilumpeen siemeniä lukuisiin kasvitieteellisiin puutarhoihin ympäri Eurooppaa ja maailmaa, myös Kew Gardensiin, josta jättilumpeen leviäminen Eurooppaan aikoinaan alkoi.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Victoria
Suomen Lajitietokeskus: Jättilumpeet – Victoria
Kurulanlammi

| Kurulanlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°43′05″N, 25°25′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.088
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,1 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,509 km  
Pinta-ala:  1,243 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKurulanlammi 
Kurulanlammi  eli vanhalta nimeltään Sorminjärvi  on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Haukkasalon saaressa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Haukkasalon saaren keskiosassa saaren poikki kulkevassa laaksossa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen lähiympäristö on soistunutta metsämaata. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen lähiympäristö on ollut kulttuurialuetta, koska lähellä sijaitsevien pientilojen peltomaat ovat reunustaneet lampea . Sen rantojen läheisyydessä sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet saaren läpi kulkevalta kylätieltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 79,1 metriä mpy. Siihen on johdettu laakson pohjaa seuraava oja ja itäiseltä rinteeltä laskeva puro. Sen laskuoja laskee Kortelammiin, joka on Päijänteen Sormiolahdesta penkereellä erotettu lahden pohjukka .
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa lammen länsipuolella oli peltopalsta ja sen eteläpuolella samoin. Laskuojan varressa pienellä mäellä sijaitsi kansakoulu. Tuolloin oli järven karttanimi vielä ”Sorminjärvi”. Koulu oli lopetettu vuoden 1986 kartassa.
Kotkatlampi (Joutsa)

| Kotkatlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°45′04″N, 26°26′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ylä-Suonteen valuma-alue (14.85)
Laskuoja:  oja Suonteeseen 
Järvinumero:  14.851.1.028
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106 m  
Pituus:  530 m  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  1,364 km  
Pinta-ala:  7,469 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKotkatlampi 
Kotkatlampi  on Keski-Suomessa Joutsassa  Ruhalahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 530 metriä pitkä, 270 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ylä-Suonteen valuma-alueella (14.85), jonka Ylä-Suonteen lähialueeseen (14.851) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106 metriä mpy.
Kysta

Kysta ranteessa
Kysta (m.kreik. κύστις, kystis, ”rakkula”) on lääketieteessä nesteen tai puolikiinteän aineen täyttämä epänormaali ontelo tai rakkula kehossa. Kysta voi syntyä esimerkiksi infektion seurauksena, tai se voi olla synnynnäinen eli johtua häiriöstä sikiönkehityksessä. Kystia voi esiintyä muun muassa munuaisissa, maksassa, munasarjoissa, nivelpussissa, poskionteloissa, leukaluussa sekä rinnoissa. Rinnoissa kystia esiintyy etenkin hedelmällisessä iässä olevilla naisilla, ja ne häviävät yleensä menopaussi-iässä. Poskionteloissa kysta voi aiheuttaa poskiontelontulehduksen oireita, kuten paineen tunnetta. Maksan tai munuaisen kysta voi olla sattumalöydös ultraäänitutkimuksessa eikä vaadi välttämättä mitään hoitoa. Munuaisissa ne ovat erityisen tavallisia, sillä niitä todetaan joka toisella yli 50-vuotiaalla. Kystan voi mahdollisesti leikata.
Biologiassa kysta tarkoittaa tiettyjen parasiittien nukkuvan vaiheen muotoa, jossa eliöllä on ympärillään suojakuori.
Bronkogeenisellä kystalla tarkoitetaan keuhkojen synnynnäistä epämuodostumaa, jonka voi yleensä leikata.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kysta Wikimedia Commonsissa
Leonard Shure

Leonard Shure (10. huhtikuuta 1910 Los Angeles, Kalifornia – 28. helmikuuta 1995 Nantucket, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen pianisti.
Shure syntyi Jack ja Norma Shuren poikana. Kummallakaan hänen vanhemmistaan ei ollut musiikillista taustaa. Shure osoittautui lapsilahjakkuudeksi, joka aloitti varhain julkisen esiintymisen. 15-vuotiaana hän lähti Berliiniin opiskelemaan Artur Schnabelin johdolla. Valmistuttuaan hän jäi Saksaan, jossa työskenteli Schnabelin ensimmäisenä ja ainoana opetusassistenttina. Muodollisen Yhdysvaltain-debyyttinsä Shure teki vuonna 1934 Johannes Brahmsin ensimmäisen pianokonserton esityksellä Serge Koussevitzkyn johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Uransa aikana Shure esiintyi myös muiden muassa Leonard Bernsteinin, William Steinbergin ja Dimitri Mitropouloksen johdolla. Hän teki lisäksi usein yhteistyötä George Szellin johtaman Clevelandin orkesterin kanssa. Kamarimuusikkona Shure teki yhteistyötä muiden muassa Budapestin jousikvartetin, sellisti Paul Tortelierin, sopraano Leontyne Pricen ja viulisti Isaac Sternin johdolla.
Shure teki opetustyötä monissa merkittävissä konservatorioissa, joihin kuuluivat Mannes School of Musicissa, Cleveland Institute of Musicissa ja New England Conservatory of Musicissa. Hänen oppilaidensa joukossa pianonsoitossa ja kamarimusiikissa olivat Jerome Rose, Ursula Oppens, Gilbert Kalish, David Del Tredici ja Pinchas Zukerman.
Shurella oli vaimo ja lapsia. Hän kuoli 84-vuotiaana kotonaan nukkuessaan pitkään sairastettuaan.
Kystationiini

| Kystationiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2S)-2-amino-4-[(2R)-2-amino-2-karboksietyyli]sulfanyylibutaanihappo
CAS-numero:  56-88-2
PubChem CID:  439258 ja 25243997
SMILES:  C(CSCC(C(=O)O)N)C(C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H14SN2O4
Moolimassa:  222,272 g/mol
Sulamispiste:  312 °C (hajoaa)
Kystationiini (C7H14SN2O4) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste esiintyy tärkeänä välivaiheena rikkiä sisältävien aminohappojen kysteiinin ja metioniinin biosynteesissä ja aineenvaihdunnassa.
Ominaisuudet ja biosynteesi

Huoneenlämpötilassa kystationiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky 1M suolahappoliuoksessa on +23,7.
Kystationiinin biosynteesi ja metabolia poikkeaa toisistaan aitotumaisten eliöiden ja esitumaisten eliöiden välillä ja toisaalta myös eläinten ja kasvien välillä. Eläimet tuottavat kystationiinia homokysteiinistä ja seriinistä kondensaatioreaktiolla, jota katalysoiva entsyymi on kystationiini-β-syntaasi. Kystationiinista muodostuu edelleen kysteiiniä ja α-ketovoihappoa kystationiini-γ-lyaasin eli γ-kystationaasin kanssa. Kasvit sen sijaan muodostavat kystationiinia fosfohomoseriinistä ja kysteiinistä kystationiini-γ-syntaasientsyymin katalysoimana. Myös bakteereilla on tämä sama entsyymi, mutta se hyödyntää fosfohomoseriinin sijaan joko asetyylihomoseriiniä tai sukkinyylihomoseriiniä. Kasveilla ja bakteereilla esiintyy entsyymiä nimeltä kystationiini-β-lyaasi eli β-kystationaasi, joka hajottaa kystationiinin homokysteiiniksi ja palorypälehapoksi.
Kystationiinin biosynteesi ja metabolia eläimissä
Kystikät

| Kystikät |
| --- | --- |
 Kystikkä (Macrocystidia cucumis var. cucumis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Tricholomatineae
Heimo::  Macrocystidiaceae  Kühner (1979)
Suku::  Kystikät Macrocystidia  Joss. (1934)
Katso myös
   Kystikät Wikispeciesissä   Kystikät Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kystikät (Macrocystidia) on Agaricales-lahkoon kuuluva helttasienisuku. Se on Tricholomatineae-alalahkoon kuuluvan Macrocystidiaceae-heimon ainoa suku. Lajeilla on nimensä mukaisesti hyvin suuret keilo- ja pileokystidit. Suku sisältää vain kuusi lajia, joista suurin osa tunnetaan vain rajoittuneilta maantieteellisiltä alueilta. Macrocystidia cucumis on ainoa laajalle levinnyt laji. Suomessa tavataan kaksi Macrocystidia cucumis -lajin muotoa: kystikkä (Macrocystidia cucumis var. cucumis) ja hentokystikkä (Macrocystidia cucumis var. latifolia). Hentokystikkä on näistä pienempi, ja sen lakki on keskuskohoumaan asti läpisäteinen.
Lajit

Kystiköitä tunnetaan kuusi lajia:
Macrocystidia africana – Kongon demokraattinen tasavalta
Macrocystidia cucumis – Eurooppa, Pohjois-Amerikka, Australia ja Uusi-Seelanti
Macrocystidia incarnata – Kongon demokraattinen tasavalta
Macrocystidia indica – Intia
Macrocystidia occidentalis – Argentiina
Macrocystidia reducta – Uusi-Seelanti
Laken piirikunta

Laken piirikunta (engl. Lake County) -nimisiä piirikuntia ovat:
Yhdysvalloissa

Laken piirikunta, piirikunta Coloradossa
Laken piirikunta, piirikunta Etelä-Dakotassa
Laken piirikunta, piirikunta Floriassa
Laken piirikunta, piirikunta Illinois’ssa
Laken piirikunta, piirikunta Indianassa
Laken piirikunta, piirikunta Kaliforniassa
Laken piirikunta, piirikunta Michiganissa
Laken piirikunta, piirikunta Minnesotassa
Laken piirikunta, piirikunta Montanassa
Laken piirikunta, piirikunta Ohiossa
Laken piirikunta, piirikunta Oregonissa
Laken piirikunta, piirikunta Tennesseessä