stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chaplinin poika
Juoni

Naimaton nainen (Edna Purviance) lähtee hyväntekeväisyyssairaalasta mukanaan vastasyntynyt poikansa. Eräs taiteilija (Carl Miller), joka on ilmeisesti pojan isä, katselee naisen valokuvaa. Kun valokuva putoaa takkaan, mies ensin nostaa sen mutta heittää sitten takaisin ja antaa palaa poroksi.
Nainen jättää lapsensa erään kalliin auton takapenkille mukana viesti, jossa hän pyytää löytäjää hoitamaan ja rakastamaan lasta. Auto joutuu kuitenkin kahden varkaan käsiin. Varkaat löytävät lapsen ja jättävät kadulle.
Pieni kulkuri (Charles Chaplin) löytää vauvan. Ensi alkuun Kulkuri on vastahakoinen ottamaan vastuuta lapsesta, mutta lopulta hän heltyy, ja hän antaa pojalle nimen John. Kuluu viisi vuotta. Lapsesta (Jackie Coogan) tulee Kulkurin rikoskumppani: hän heittelee kiviä ihmisten ikkunoihin, jotta Kulkuri voisi sitten ilmestyä korjaamaan ne.
Sillä välin pojan äidistä tulee varakas tähti. Hän harrastaa hyväntekeväisyyttä köyhien parissa unohtaakseen menettämänsä lasta kohtaan tuntemansa kaipuun. Sattumalta nainen kohtaa oman poikansa, mutta he eivät tunnista toisiaan.
Kun poika sairastuu, Kulkuri kutsuu lääkärin (Jules Hanft) tutkimaan pojan. Lääkäri saa tietää, ettei Kulkuri ole pojan oikea isä. Kulkuri näyttää lääkärille pojan äidin viestin, mutta lääkäri vain ottaa sen itselleen ja kutsuu viranomaiset paikalle. Kaksi miestä saapuu viemään pojan orpokotiin. Tiukan kamppailun ja takaa-ajon jälkeen Kulkuri onnistuu saamaan pojan takaisin. Kun pojan äiti saapuu katsomaan poikaansa, lääkäri kertoo hänelle tapahtumista ja näyttää Kulkurin antaman viestin. Nainen tunnistaa viestin ja pyörtyy.
Kulkuri ja poika viettävät seuraavan yön halvassa yösuojassa, mutta suojan johtaja (alkuteksteissä mainitsematta jäänyt Henry Bergman) lukee sanomalehdestä, että pojasta tarjotaan tuhannen dollarin löytöpalkkio. Mies vie pojan poliisiasemalle, missä tämä kohtaa onnellisen äitinsä.
Kun Kulkuri herää aamulla, hän alkaa vimmaisesti etsiä kadonnutta poikaa. Kun etsinnät eivät tuota tulosta, Kulkuri palaa torkkumaan vaatimattoman kotitalonsa lukitun oven eteen. Unessaan Kulkuri astuu ”Unimaailmaan”, jossa asuu enkeleitä ja johon yrittää tunkeutua paholaisia. Poliisi (Tom Wilson) herättää Kulkurin ja vie tämän pojan äidin talolle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charles Chaplin  | … |  kulkuri   |
|  Jackie Coogan  | … |  poika   |
|  Edna Purviance  | … |  pojan äiti   |
|  Tom Wilson  | … |  poliisi   |
|  Carl Miller  | … |  taiteilija   |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Kid Internet Archivessa (HD)
Chaplinin poika Mykkäelokuvasivustolla
Chaplin ja Jackie Coogan
Aleksandr Vlasov

| Aleksandr Vlasov |
| --- | --- |
 Aleksandr Vlasov 2020.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksandr Anatoljevitš Vlasov
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Venäjä
Pyöräilijä
Pituus:  186 cm
Paino:  68 kg
Joukkue:  Red Bull–Bora–Hansgrohe
Laji:  maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2016−2017:  Viris Maserati–Sisal–Matchpoint
Ammattilaisjoukkue(et)
2018–2019 2020–2021 2022–:  Gazprom-RusVelo Astana Pro Team / Astana - Premier Tech Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohe
Suurimmat voitot
 Tour de Romandie 2022 Giro dell'Emilia 2020  Maantieajon Venäjän-mestaruus 2019 Aika-ajon Venäjän-mestaruus 2021 
 Tiedot päivitetty: 4. tammikuuta 2025 
Aleksandr Anatoljevitš Vlasov (ven. Александр Анатольевич Власов, s. 23. huhtikuuta 1996 Viipuri) on venäläinen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa.
Vlasov aloitti ammattilaisuransa Gazprom-RusVelo-tallissa 2018–2019, edusti Astana Pro Team / Astana - Premier Tech -joukkuetta 2020–2021 ja Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohea vuodesta 2022 lähtien. Hän voitti Tour de Romandien 2022.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Kaarlo Kristian Mäkinen

Kaarlo (Kaarle) Kristian Mäkinen (10. tammikuuta 1864 Ähtäri – 4. huhtikuuta 1949 Tammela) oli suomalainen opettaja, virkamies ja valtiopäivämies.
Mäkisen vanhemmat olivat talollinen Kaarle Mäkinen ja Henrika Tylli ja puoliso vuodesta 1892 opettaja Amalia Serafia Pinni. Mäkinen valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista ja oli opettaja Virolahdella 1888, Nurmeksessa 1889 ja Tampereella 1890–1901. Hän suoritti vielä ylioppilastutkinnon ja valmistui filosofian maisteriksi 1900. Kansakouluntarkastajana Mäkinen toimi 1901–1930 Mikkelin ja Hämeenlinnan ja Forssan piireissä sekä Tampereella ja Salossa. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1934. Mäkinen oli porvarissäädyssä Mikkelin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Juristi, virkamies ja opettaja Aune Mäkinen-Ollinen oli Kaarlo Kristian Mäkisen tytär. Kaarlo Kristian Mäkisen veli oli toimittaja, kirjailija, pasifisti ja suomentaja Juho Aatto Mäkinen.
Rubén Gallego

Rubén Gallego
Rubén David González Gallego (ven. Рубен Давид Гонсалес Гальего, s. 20. syyskuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto) on Venäjällä syntynyt ja kasvanut kirjailija. Gallego syntyi espanjalaiselle äidille ja venezuelalaiselle isälle. Hän syntyi kaksosena ja hänellä todettiin vaikea CP-vamma. Kaksosveljistä ensimmäisenä syntynyt kuoli joitakin päiviä synnytyksen jälkeen.
Elämä ja ura

Gallego joutui eroon perheestään 1-vuotiaana. Hänen isoisänsä, Espanjan kommunistisen puolueen pääsihteeri Ignacio Gallego järjesti hänet lastenkotiin, koska häpesi häntä. Tämän tehtyään Ignacio kertoi Aurora-äidille Rubénin kuolleen.
Vammaisuudestaan huolimatta Gallego selviytyi aikuiseksi. Elossa pysyminen ei ollut itsestäänselvyys. Vaikeavammaisia orpoja siirrettiin muun muassa vanhainkoteihin heidän oppivelvollisuutensa tultua täyteen. Vanhainkodeissa liikuntakyvyttömien annettiin nääntyä nälkään, mikäli he eivät syöneet itse.
Gallego on ollut elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Hänellä on kaksi tytärtä. Vuoteen 2000 asti hän asui Venäjällä ja työskenteli tietotekniikan erityisasiantuntijana, kunnes löysi äitinsä Prahasta. Hän muutti äitinsä luo Prahaan ja sitten Madridiin.. Myöhemmin hän muutti Freiburgiin, Saksaan ja sieltä Yhdysvaltoihin.
Gallego on kirjoittanut muistelmateoksen Valkoista mustalla. Teos käsittelee hänen ankaraa lapsuuttaan neuvostoaikaisissa hoitolaitoksissa. Kirja sai Venäjän Booker-palkinnon vuonna 2003. Kirja on käännetty yli 20 kielelle. Suomennos ilmestyi vuonna 2006 Kustannusosakeyhtiö Sammakon kustantamana.
Teokset

Valkoista mustalla (Beloe na chernom, 2003)
Shakki, 2005
Aiheesta muualla

Rubén Gallegon kansainväliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rubén Gallegon omankieliset kotisivut (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  IdRef
Suuri Suomalainen Kirjakerho

| Suuri Suomalainen Kirjakerho Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1968
Toimitusjohtaja:  Sirpa Mikkonen
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  kirjakerhotoiminta
Henkilöstö:  noin 50
Emoyhtiö:  Otavamedia
Kotisivu:  www.sskk.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suuri Suomalainen Kirjakerho Oy (SSKK) on vuonna 1968 Suomen kolmen johtavan kirjankustantamon Otavan, Tammen ja WSOY:n perustama kirjakerho, joka nykyään kuuluu Otava-konserniin.
Muiden suomalaisten kirjakerhojen tapaan SSKK:n menestyksekkäintä aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut, minkä jälkeen jäsenmäärät alkoivat hiipua ja kirjakerhot yhdistyä ja vaihtaa omistajia kustannusyhtiöiden kesken. Jäsenmäärän toinen huippu oli vuosituhannen vaihteen tienoilla, mutta 2010-luvulla kaikkien kirjakerhojen jäsenmäärä on nopeasti pienentynyt. Vuonna 1994 SSKK:lla oli jäseniä 199 000, vuonna 2007 noin 300 000, vuonna 2011 noin 210 000, vuonna 2016 noin 110 000 ja vuonna 2020 enää 67 000 jäsentä.
SSKK:hon on kuulunut lisäksi verkkokauppa Suuri Kuu sekä saman niminen kirjakauppaketju, jossa on viisi myymälää. Myymälät lakkautettiin vuonna 2012.
Syksyllä 2015 Bonnierin kirjakerhot yhdistettiin Suureen Suomalaiseen Kirjakerhoon. Kirjakerhoilla on yhteensä noin 180 000 jäsentä.
Suuri Suomalainen Kirjakerho myy ainoana kirjakerhona Suomessa kaikkien kustantajien kirjoja ja sillä on valikoimissa kaikki Suomessa julkaistut kirjat, yli 110 000 kirjaa.selvennä lähde?
SSKK myöntää vuosittain kirjallisuuspalkinnon suomalaiselle kirjailijalle.
Suuren Suomalaisen Kirjakerhon pitkäaikainen mainoskasvo oli Jörn Donner, vakiolauseenaan ˝Lukeminen kannattaa aina”.
Transsukupuolisuus
Termejä

Transnainen (engl. male to female, MtF) on transsukupuolinen henkilö, joka identifioituu naiseksi ja transmies (engl. female to male, FtM) identifioituu mieheksi. Cissukupuolinen tarkoittaa henkilöä, joka ei ole transsukupuolinen.
Transsukupuolisuudesta on aiemmin käytetty englannin kielen termistä transsexuality johdettua nimitystä transseksuaalisuus. Tätä pidetään vanhentuneena käännöksenä, koska transsukupuolisuudesta ei pysty päättelemään henkilön seksuaalisuutta.
Yleistä

Transsukupuolisuuden on esitetty johtuvan siitä, että sikiönkehityksessä sukupuolielimet ja aivot kehittyvät eriaikaisesti, toisiaan vastaamattomiksi.
Latinalaisessa Amerikassa ja Intiassa julkaistuissa tutkimuksissa on havaittu, että transsukupuolisten heikko mielenterveys johtuu pikemminkin sosiaalisesta hyljeksinnästä ja väkivallan uhriksi joutumisesta kuin sukupuolidysforiasta. Esimerkiksi vuonna 2016 julkaistussa meksikolaistutkimuksessa havaittiin, että 90 prosenttia osanottajista oli kohdannut transsukupuolisuutensa vuoksi ongelmia kotona, koulussa tai työpaikalla. Tanska poisti ensimmäisenä maana transsukupuolisuuden mielenterveyden häiriöiden luokituksesta.
Ihmisen sukupuolta käsitellään monissa yhteyksissä binäärisenä, eli henkilön katsotaan olevan joko mies tai nainen. Transsukupuolisuus laajentaa käsitystä sukupuolen moninaisuudesta.
Sukupuoliristiriita ja -dysforia

Transsukupuolisuuden keskeinen oire on voimakas sukupuoliristiriidan ja sukupuolidysforian tunne. Dysforiaa voivat aiheuttaa niin fyysiset kuin sosiaalisetkin tekijät.
Kehodysforiasta kärsivä voi kokea murrosiän aiheuttamat kehon muutokset vääränlaisiksi ja pyrkiä peittämään kehossaan tapahtuvia muutoksia esimerkiksi sitomalla rintansa. Sukupuolityyppiset ominaisuudet kuten lantion muoto tai puheääni voivat tuntua omaan kehoon ja identiteettiin sopimattomilta ja vääriltä. Sosiaalista dysforiaa voivat aiheuttaa muun muassa muiden ihmisten fyysisten ominaisuuksien perusteella itseen liitetyt sukupuolirooliodotukset ja sukupuolittunut puhe. Monet transsukupuoliset vetäytyvätkin dysforian vuoksi sosiaalisista tilanteista ja ihmissuhteiden solmimisesta voi tulla hankalaa. Myös kokemus seksuaalisesta traumasta tai pahoinpitelystä voi lisätä omien genitaalialueiden tai rintojen kokemista vieraiksi ja ahdistaviksi.
Esipuberteettiselle lapselle voidaan antaa murrosiän keskeyttävä estolääkitys, eli dysforiaa aiheuttavat kehon muutokset eivät tapahdu. Puberteettiä lykkäävillä hormoniblokkerihoidoilla voidaan estää translapsen kehon muuttuminen ei-haluttuun suuntaan, välttää tulevat korjausleikkaukset sekä vahvistaa translapsen hyvinvointia.
Transsukupuolisuus voi ilmetä missä iässä ja kehitysvaiheessa tahansa. Monet transsukupuoliset kuvaavat sukupuoliristiriidan kokemusten ajoittuvan ensimmäistä kertaa varhaislapsuuteen, mutta transsukupuolisuus voi ilmetä myös aikuisiässä ilman aikaisempia kokemuksia ja ilman vahvaa kehodysforian tuntemusta. Kehodysforian kokeminen ei kuitenkaan ole transsukupuolisuuden kriteeri, eivätkä kaikki transsukupuoliset koe dysforiaa.
Hoitamaton sukupuoliristiriita voi johtaa masennukseen, ahdistuneisuuteen ja aiheuttaa esimerkiksi epätoivon tai riittämättömyyden tunnetta.
Sukupuoliristiriita ja -dysforia > Itsemurhariski

Transsukupuolisten henkilöiden itsemurhariski on moninkertainen verrattuna muuhun väestöön, ja otoksesta riippuen jopa 50–75 % transsukupuolisista kärsii itsetuhoisista ajatuksista. Yhdysvalloissa vuonna 2011 julkaistun kyselytutkimuksen mukaan 41 % transsukupuolisista oli yrittänyt itsemurhaa, mikä merkitsi yli 25 kertaa tavanomaista suurempaa itsemurhariskiä. Itsemurhariski oli hyvin suuri etenkin seksuaalista väkivaltaa kokeneilla, seksityötä tehneillä, opettajien kiusaamiksi joutuneilla, fyysistä väkivaltaa kokeneilla sekä niillä, jotka olivat menettäneet työpaikkansa transsukupuolisuutensa vuoksi. Vastanneista 55 % eli vakituisesti identiteettinsä mukaisessa sukupuolessa, 27 % suunnitteli sitä ja 18 % ei halunnut elää vakituisesti identiteettinsä mukaisessa sukupuolessa. Vastanneista yli puolet oli 25–44-vuotiaita ja kolmannes oli saanut kirurgista hoitoa.
Vaikka enemmistö tutkimuksista viittaa sukupuolenkorjaushoitojen vähentävän itsetuhoisuutta, tutkimusnäyttö kärsii metodologisista puutteista, ja aihetta on ylipäätään tutkittu tieteellisesti melko vähän. Korjaushoitojen vaikutuksia on vaikea tutkia luotettavasti, sillä satunnaisesti muodostettujen verrokkiryhmien käyttö olisi tieteen etiikan vastaista. Myös sukupuoltaan korjanneiden henkilöiden itsemurhariski on huomattavasti valtaväestöä korkeampi, ja esimerkiksi Ruotsissa sukupuolenkorjausleikkauksen läpikäyneiden henkilöiden itsemurhakuolleisuus on lähes 20 kertaa tavanomaista suurempaa. Suurin itsemurhariski on alle 18-vuotiailla. Omilta vanhemmilta saatu henkinen tuki vähentää todella paljon transnuorten itsemurhariskiä.
Lääketieteelliset näkökulmat > Diagnostiikka

Sukupuoliristiriita on määritelty kansainvälisen ICD-tautiluokituksen uusimmassa versiossa numero 11 kuuluvaksi seksuaaliterveyteen liittyviin tiloihin diagnoosikoodilla HA60. Aiemmassa luokituksessa käytettiin termiä transsukupuolisuus, joka määriteltiin mielenterveyden häiriöihin kuuluvaksi, jolloin sen diagnoosikoodi oli F64.0. Myös muunsukupuolisuudelle oli oma diagnoosinsa, joka yhdistettiin sukupuoliristiriita-diagnoosiin.
Aiemmin myös American Psychiatric Association poisti transsukupuolisuuden mielenterveyden häiriöitä koskevasta DSM-diagnostiikkaohjeistuksestaan ja korvasi sen sukupuoliristiriidalla. Sukupuolivähemmistöjä edustavat ihmisoikeus- ja asiantuntijajärjestöt, kuten Seta ja WPATH ovat kritisoineet transsukupuolisuuden luokittelua mielenterveyden häiriöksi ja sairaudeksi pitäen käytäntöä viimeisimmän tieteellisen tutkimuksen vastaisena ja transsukupuolisia syrjivänä.
Sukupuoliristiriitaa diagnosoidaan tyypillisesti moniammatillisessa työryhmässä lääkäreiden ja psykologien yhteistyönä. Diagnostiikassa pyritään erottamaan transsukupuolisuuden aiheuttama sukupuoliristiriita esimerkiksi psykoosin tai dissosiatiivisen identiteettihäiriön aiheuttamasta sukupuoli-identiteetin epävakaudesta. Suomessa transsukupuolisten tutkimukset ja diagnostiikka on keskitetty Tampereen ja Helsingin yliopistollisiin sairaaloihin, niin kutsutuille transpoliklinikoille.
Suomen transpoliklinikan asiakkaat ovat kertoneet klinikalla kohtaamista ahdistavista kokemuksistaan. Monet kertovat kohdanneensa työntekijöiltä transfobiaa, epäsensitiivistä, pompottelua, epäilemistä, vähättelyä sekä hoitojen eväystä.
Mielenterveysongelmat

Transsukupuolisten mielenterveyteen liittyvät haasteet ovat vahvasti yhteydessä vähemmistöstressiin. Tutkimusten mukaan transsukupuoliset kohtaavat syrjintää ja marginalisaatiota noin joka neljäntenä päivänä. Tällaiset stressitekijät vaikuttavat suoraan mielenterveyteen ja hyvinvointiin, aiheuttaen masennusta ja ahdistusta. Vähemmistöstressin vaikutukset toimivat useiden mekanismien kautta, mukaan lukien sisäistetyn stigman, ruminaation (märehtivän ajattelun) ja sosiaalisen eristäytymisen kautta, ja selittävät osaltaan korkeampia psyykkisen oireilun lukuja transsukupuolisilla.
Sukupuolenkorjaushoitoihin pyrkivillä vastaanotoille saapuvilla transhenkilöillä on havaittu valtaväestöä korkeampi persoonallisuushäiriöiden esiintyvyys. Erityisen korkea on B-klusterin persoonallisuushäiriöiden osuus transnaisilla, joille tyypillistä on myös tavallista vaikeampi psykopatologinen profiili.. Arviot jonkin persoonallisuushäiriön läsnäolosta ovat erittäin korkeita, 52 % tai lähes 50 %. B-klusterin persoonallisuushäiriöt ovat yksi persoonallisuushäiriöiden pääryhmistä, joista epävakaa persoonallisuus on yleisin transväestössä. 
Persoonallisuushäiriö voi vaikuttaa henkilön hyvinvointiin ja ihmissuhteisiin jo itsessään.
Sukupuolenkorjausprosessi

Sukupuolenkorjausprosessi on ainoa toimivaksi osoitettu keino transsukupuolisuudelle tyypillisen sukupuoliristiriidan lievittämiseen. Sukupuolenkorjausprosessi koostuu yksilöidystä kokoelmasta erilaisia hormonaalisia, kirurgisia ja psykiatrisia hoitokeinoja. Kaikki transsukupuoliset eivät tarvitse kaikkia hoitoja vaan hoitomuodot vaihtelevat koetun sukupuoliristiriidan vahvuuden ja sen aiheuttajien mukaan. Toimintakyvyn alenemaan johtava sukupuoliristiriidan aiheuttama ahdistus oikeuttaa Suomen julkisesta terveydenhuollosta saataviin tutkimuksiin, hoitoihin ja kuntoutukseen riippumatta siitä, identifioituuko henkilö miehiin vai naisiin tai onko kyseessä muunsukupuolinen henkilö.
Lääketieteellisten hoitojen rinnalla tärkeässä roolissa sukupuolenkorjausprosessia on sen sosiaalinen puoli, eli esimerkiksi juridisen nimen vaihtaminen, kaapista ulos tuleminen, pukeutumis-, hius- tai meikkityylin muuttuminen ja muu toiminta, joka vahvistaa omaa sukupuoli-identiteettiä. Jokaisen transihmisen sukupuolenkorjausprosessi on uniikki.
Sukupuolenkorjausprosessista aiemmin käytetty nimitys sukupuolenvaihdos katsotaan nykyään useimmiten harhaanjohtavaksi, sillä prosessin tavoitteena ei ole vaihtaa potilaan kokemaa sukupuoli-identiteettiä vaan korjata fyysinen ja sosiaalinen sukupuoli olemassa olevaa identiteettiä vastaavaksi.
Sukupuolenkorjausprosessi > Fyysiset hoidot

Fyysiset hoidot sukupuolenkorjausprosessissa tähtäävät sukupuoliristiriitaa aiheuttavien fyysisten piirteiden lievittämiseen ja kehon muuttamiseen enemmän koetun sukupuolen mukaiseksi.
Sukupuolenkorjausprosessi > Fyysiset hoidot > Hormonihoidot

Hormonihoidoilla pyritään lievittämään syntymässä määritellyn sukupuolen sekundaarisia sukupuoliominaisuuksia ja vahvistamaan koetun sukupuolen sukupuoliominaisuuksia. Näihin lukeutuvat esimerkiksi kehon karvoitus, lihasmassan  koko, äänenmurros ja klitoriksen kasvu.  Transmiesten hormonihoito koostuu yksinomaan mieshormoni testosteronista, mutta transnaisilla hormonihoitoon liitetään naishormoni estrogeenin lisäksi myös testosteronin estolääkitys. Alaikäisillä voidaan käyttää murrosiän estävää tai sen pysäyttävää gonadotropiinien estohoitoa, kunnes diagnostiikka on varmistunut ja varsinaiset hormonihoidot voidaan aloittaa.
Estogeenihoito saa aikaan myös rintojen kasvua, mutta ne eivät kasva välttämättä niin paljon, että rintakehä näyttäisi naiselliselta.
Hormonihoidon tulokset vaihtelevat geeniperimän ja iän mukaan. Hormonihoidon vaikutus moniin murrosiän aikana jo tapahtuneisiin muutoksiin, kuten lantion muotoon tai äänenmurrokseen on olematon tai hyvin pieni. Nuoruusiässä tai ennen murrosikää aloitetuilla hormonihoidoilla voidaan kuitenkin saavuttaa erittäin hyviä tuloksia ja selkeä sukupuoli-identiteetin mukainen fenotyyppi.
Sukupuolenkorjausprosessi > Fyysiset hoidot > Leikkaushoidot

Transsukupuolisille mahdollisiin leikkaushoitoihin kuuluvat esimerkiksi rintojen, kivesten, munasarjojen, kohdun ja emättimen poisto sekä jäljelle jääneiden sukuelinten muotoilu samastumissukupuolen elimiä muistuttaviksi. Murrosiän aiheuttamia maskuliinisia piirteitä kasvojen luustossa voidaan korjata kasvojen feminisaatioleikkauksella, ääntä feminisoida äänihuulileikkauksella ja aataminomenaa pienentää höyläämällä rustoa. Transnaiset tarvitsevat toisinaan myös rintojen suurennusleikkauksen, jossa rintojen kokoa suurennetaan silikoni-implanteilla tai rasvansiirrolla.
Kaikki potilaat eivät tarvitse tai halua kaikkia leikkaushoitoja. Erityisesti sukuelinkirurgiaan liittyvien komplikaatioriskien vuoksi monet transsukupuoliset eivät hakeudu leikkaukseen.
Sukupuolenkorjausprosessi > Fyysiset hoidot > Muut hoidot

Muita fenotyypin muuttamiseen tähtääviä transsukupuolisten hoitoja voivat olla partakarvoituksen tai muun karvoituksen pysyvä poistaminen ja puheäänen muuttamiseen tähtäävä feminisoiva tai maskulisoiva ääniterapia.
Sukupuolenkorjausprosessi > Psykiatriset hoidot

Diagnostisessa vaiheessa psykiatrisen hoidon tavoitteena on tukea transsukupuolista henkilöä identiteettinsä vahvistamisessa ja hyväksymisessä. Psykiatriset hoidot tähtäävät transsukupuolisen henkilön toimintakyvyn ylläpitämiseen, sukupuoliristiriidan aiheuttamien psyykkisten oireiden (kuten masennuksen) seuraamiseen ja sukupuolenkorjauksesta johtuvien haasteiden (kuten syrjinnän kohtaamisen) käsittelemiseen. Hoidon tarve vaihtelee yksilöllisesti riippuen esimerkiksi perheeltä ja ystäviltä saadusta tuesta ja henkisen hyvinvoinnin tilasta.
Niin sanottu psykiatrinen eheytyshoito, joka tähtää sukupuoli-identiteetin muuttamiseen, on osoittautunut vaikutuksettomaksi sekä turhaa psyykkistä kuormitusta aiheuttavaksi.
Sukupuolenkorjausprosessi > Sosiaaliset ja juridiset muutokset

Transsukupuoliset toivovat usein tulevansa kohdatuksi muiden ihmisten toimesta identiteettiään vastaavan sukupuolen edustajana ja siirtyvät yleensä viimeistään sukupuolenkorjausprosessin aikana elämään toivomansa sukupuolen mukaisessa yhteiskunnallisessa sukupuoliroolissa. Sosiaalinen muutos voi käsittää esimerkiksi oman sukupuoli-identiteetin ilmaisemista vaatetuksen tai meikin avulla. Sukupuolenkorjausprosessin aikana transsukupuoliset muuttavat usein myös nimensä ja mahdollisen henkilötunnuksensa tai syntymätodistuksensa ja muut juridiset dokumenttinsa korjattua sukupuoltaan vastaaviksi. Käytännöt juridisista muutoksista ja niiden edellytyksistä vaihtelevat paljon maakohtaisesti.
Vuoden 2023 Translain uudistuksessa juridisen sukupuolen vahvistaminen muuttui Suomessa ilmoitusasiaksi, eli se irrotettiin aikaisemmista lääketieteellisistä vaatimuksista.  Translain uudistuksen myötä nykyään laissa määritellyt vaatimukset juridisen sukupuolen vaihtamiseksi ovat suomen kansalaisuus (tai asuinpaikka suomessa), henkilön täysi-ikäysyys, sekä hänen oma selvitys siitä, että hän pysyvästi kokee kuuluvansa vahvistettavaan sukupuoleen. Juridisen sukupuolen muutoshakemuksen käsittelee Digi- ja väestötietovirasto. Hakemuksen jättämisen jälkeen hakijan on odotettava 30 päivää, jonka jälkeen hänen on uudelleen kirjallisesti vahvistettava hakemuksensa, jonka jälkeen Digi- ja väestötietovirasto voi vahvistaa hakijan virallisen uuden juridisen sukupuolen.
Muissakin maissa, kuten Tanskassa ja Norjassa juridinen sukupuolen vahvistaminen on myös ilmoitusasia, ja myös Ruotsissa luovuttiin lisääntymiskyvyttömyyden vaatimuksesta ennen Suomen Translain uudistusta.
Ennen Translain uudistusta, Suomessa juridisen sukupuolen vahvistaminen edellytti muun muassa lisääntymiskyvyttömyyttä. Johon riitti hormonihoidon aiheuttama lisääntymiskyvyttömyys. Steriloimislakiin on lisätty vuonna 2002 oikeus sterilointiin transsukupuolisuuden perusteella, mutta THL:n tilastoon ei ole ilmoitettu koko aikana niitä yhtään.  Muun muassa Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu ja YK:n naisten syrjinnän poistamista käsittelevä CEDAW-komitea arvostelivat Suomen edellistä translainsäädäntöä.