Simonides Keoslainen
Elämä > Ateenassa ja Thessaliassa

Kotisaareltaan Simonides siirtyi Ateenaan, todennäköisesti tyranni Hipparkhoksen kutsusta. Tämä hallitsi vuosina 528–514 eaa., joten Simonides vietti ilmeisesti parhaat vuotensa tämän hovissa. Siellä toimi samaan aikaan myös runoilija Anakreon, mutta heidän suhteistaan ei ole tietoa lukuun ottamatta Simonideen nimiin laitettua Anakreonin epitafia eli hautakirjoitusta. Kolmas hovissa toiminut runoilija oli Pindaroksen opettaja Lasos, joka kilpaili katkerasti Simonideen kanssa.
Simonideen vaiheita Hipparkhoksen murhan ja Marathonin taistelun välisenä aikana ei tunneta. Hän vaikuttaa pysyneen Ateenassa tyranni Hippiaan karkottamisen vuonna 510 eaa. jälkeenkin. Hänen nimiinsä on laitettu Hippiaan tyttären Arkhediken hautajaisruno (epikedeion). Peisistratideilta saamastaan suosiosta huolimatta Simonides viittaa eräässä epigrammissaan tyrannian päättymiseen valona, joka nousi ateenalaisten ylle. On ehdotettu, että se olisi ollut kirjoitettuna Hippiaan karkotuksen jälkeen pystytettyjen Harmodios ja Aristogeiton -veistosten jalustaan.
Myöhemmin Simonides siirtyi Thessaliaan, ja kirjoitti epinikion-oodeja Krannonissa skopadien (Skopadai) suvulle ja Larissassa aleuadien (Aleuadai) suvulle näiden hevosvaljakkoajoissa saamien voittojen kunniaksi. Näistä tunnetuimpiin kuuluu epinikion, joka juhlisti Skopaan voittoa nelivaljakkoajoissa, ja joka on säilynyt Platonin lainattua sitä dialogissaan Protagoras. Simonides kirjoitti myös valituslaulut skopadien suvun tuhon johdosta ja aleuadi Antiokhokselle, sekä Danaelle, mikä on myös saattanut liittyä aleuadeihin tai skopadeihin. Plutarkhoksen mukaan Simonides joutui tunnustamaan, että epäonnistui thessalialaisten rosoisen luonteen pehmentämisessä runoillaan.
Thessalian tyrannien hoviin sijoittuu tarina, joka tunnetaan useista antiikin lähteistä, kuten Cicerolta ja Quintilianukselta. Simonides oli laulanut Skopaan pidoissa tämän kunniaksi kirjoittamansa runon, joka oli tavan mukaan koristeltu mytologisilla aiheilla omistamalla suuri osa siitä Kastorin ja Polydeukeen ylistykselle. Esityksen jälkeen tyranni kehtasi sanoa, että maksaisi ainoastaan puolet sovitusta summasta; loput Simonides voisi pyytää puolijumaliltaan, joita oli ylistänyt saman verran. Jonkun ajan kuluttua Simonideelle tuotiin viesti, että ovella seisoo kaksi nuorukaista, jotka vaativat saada tavata hänet. Simonides nousi paikaltaan, meni ulos eikä löytänyt ketään. Sillä välin talo romahti ja surmasi Skopaan ja hänen ystävänsä, jotka olivat nauraneet hänen pilkanteolleen. Näin dioskuurit maksoivat Simonideelle omasta puoliskostaan. Kyseisen hymnin arvellaan olleen sama epinikion, joka jo mainittiin, ja josta on säilynyt vain Skopaalle omistettu osa.
Tarina perustunee ajalle tyypilliseen ajattelutapaan, jonka mukaan runoilijat ovat jotenkin jumalten suosiossa. Tarinalla saattaa silti olla myös jotakin totuuspohjaa, sillä skopadien suku vaikuttaa kärsineen jonkun tuhon, mistä kertoo jo Simonideen itsensä heille kirjoittama valituslaulu sekä se, ettei suku esiinny myöhemmässä persialaisvalloituksen aikaisessa historiassa, jossa aleuadit mainitaan usein. Erään rationalistisen selitystavan mukaan kansa olisi halunnut päästä tyranneistaan eroon romahduttamalla talon, mutta arvostettu runoilija olisi säästetty ennakkovaroituksella.