stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shin Megami Tensei: Persona 4

| Shin Megami Tensei: Persona 4 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Atlus
Julkaisija:  JP NA Atlus EU Square Enix (PS2), NIS America (Vita), Sega (Windows) AUS Ubisoft
Jakelija:  Steam
Ohjaaja:  Katsura Hashino 
Taiteilija:  Shigenori Soejima
Säveltäjä:  Shōji Meguro Atsuhi Kitajoh
Pelisarja:  Megami Tensei Shin Megami Tensei: Persona (alasarja)
Julkaistu:   10. heinäkuuta 2008 Persona 4 JP 10. heinäkuuta 2008 NA 9. joulukuuta 2008 EU 13. marraskuuta 2009 Persona 4: Golden JP 14. kesäkuuta 2012 NA 20. marraskuuta 2012 EU 22. helmikuuta 2013 Windows 13. kesäkuuta 2020 
Lajityyppi:  roolipeli sosiaalinen simulaatiopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation Vita, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  DVD-ROM, PSVita-muistikortti, Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Shin Megami Tensei: Persona 4, alun perin Japanissa vain Persona 4 (jap. ペルソナ4, Perusona Fō), on viides osa Atluksen Shin Megami Tensei: Persona -roolipelisarjasta.
Alkuperäinen versio julkaistiin PlayStation 2:lle 10. heinäkuuta 2008. Pelistä on tehty vuonna 2012 myös uusi versio PlayStation Vitalle nimeltä Persona 4: Golden, joka sisältää ylimääräisiä kohtauksia sekä kaksi uutta sosiaalista linkkiä. Se julkaistiin myös Microsoft Windowsille vuonna 2020. Pelille on julkaistu myös vuosina 2012–2014 jatko-osina taistelupelit Persona 4 Arena sekä Persona 4 Arena Ultimax. Lisäksi vuonna 2014 ilmestyi Nintendo 3DS:lle spin-off nimeltä Persona Q: Shadow of the Labyrinth, joka saa vuonna 2018 jatko-osan nimeltä  Persona Q2: New Cinema Labyrinth. Kesällä 2015 ilmestyi PlayStation Vitalle rytmipeli nimeltä Persona 4: Dancing All Night.
Persona 4:stä on myös tehty vuosina 2011–2012 esitetty 26 jakson pituinen animaatiosarja, Persona 4: The Animation. 10. heinäkuuta 2014 alkoi 13 jakson mittainen animaatiosarja Persona 4: The Golden Animation, joka esittää lähinnä Persona 4: Goldeniin sisältyvän osan juonesta.
Pelaaminen

Persona 4:n pelitapa ei eroa paljon Persona 3:n pelitavasta. Päivän aktiviteetit ovat itse valittavissa seuraavissa vaiheissa päivää: "koulun jälkeen" (vapaapäivinä "päiväsaika") tai "ilta". Protagonisti voi tiettyjen ihmisten kanssa ajanviettämisen lisäksi tehdä osa-aikatöitä ansaitakseen rahaa tai nostaakseen tiettyjä sosiaalisia attribuuttejaan.
Persona 4:n protagonisti on edellisen pelin protagonistin tavoin ainut, jolla on kyky vaihtaa persoonaa (Persona) kesken taistelun. Sosiaaliset linkit (Social Links) sekä Samettihuone (Velvet Room) toimivat lähes samalla tavalla kuin aiemminkin. Kukin linkki alkaa tasosta 1 ja päättyy tasoon 10. Ja joidenkin linkkien muodostaminen riippuu sosiaalisista attribuuteista, joita tässä pelissä on viisi: ymmärrys (Understanding), ahkeruus (Diligence), rohkeus (Courage), tietämys (Knowledge) ja ilmaisu (Expression). Ja riippuen linkin tasosta riippuu kuinka paljon ylimääräisiä kokemuspisteitä toisia persoonia yhdistämällä luotu persoona saa. Mutta nyt peliin on lisätty yhdistämisennuste (Fusion Forecast). Jos pelaaja luo tietyn persoonan jonain päivänä, hän voi saada sen mukana lisäominaisuuksia.
Mutta edellisistä pelistä poikkeavina kuun vaiheiden sijaan kalenterissa on huomiotu sää, joka on joko selkeä (Clear), pilvinen (Cloudy) tai sateinen (Rain). Yleensä sateinen sää kestää pitkään, jos protagonistilla ja muilla on viimeinen mahdollisuus pelastaa televisiomaailmaan heitetty uhri, joka ennen katoamistaan on näytetty "Keskiyön kanavalla" (Midnight Channel). Jos protagonisti ei pelasta uhria ajoissa, hänellä on mahdollisuus palata ajassa yksi viikko taaksepäin.
Juoni > Goldenin lisätarina

PlayStation Vitalle ilmestyneessä uudelleenjulkaisussa Persona 4: Golden esiintyy uusi hahmo nimeltä Marie, joka oleskelee Samettihuoneessa Igorin ja Margaretin kanssa. Marie ei muista kuka todella on tai mistä hän tulee, mutta protagonisti voi esitellä hänelle Inabaa ja auttaa kadonneiden muistojen etsinnässä muodostamalla hänen kanssaan Maailmankauden arkanan (Aeon Arcana) sosiaalisen linkin.
Mikäli sosiaalinen linkki Marien kanssa on maksimitasolla ennen Ameno-sagirin kohtaamista, Marien muisti palaa ja hän erakoituu televisiomaailman muista osista eristäytyneeseen paikkaan nimeltä "Ontto metsä" (Hollow Forest). Kun Tutkintaryhmä seuraa häntä sinne 13. helmikuuta 2012, Marie paljastaa imeneensä Inabaa uhanneen sumun itseensä Ameno-sagirin pysäyttämisen jälkeen. Estääkseen sumua enää vahingoittamasta ihmisiä, Marie aikoi antaa itsensä kuolla jäämällä tuhon partaalla olevaan Onttoon metsään. Mutta kukistamalla Marien todellisen hahmon, Kusumi-no-Okamin, Tutkintaryhmä vapauttaa hänet sumun vallasta ja antaa hänen elää normaalia elämää.
Izanamin kukistumisen jälkeen, Marie paljastaa olevansa toinen tämän puolikkaista, Izanami-no-Mikoto, joka halusi suojella ihmiskuntaa ja johon Kunino-sagiri, Ameno-sagiri ja Izanami-no-Okami olivat nyt yhdistyneet takaisin. Protagonistin palatessa kesälomalla Inabaan, hän huomaa Marien työskentelevän oikeassa maailmassa sääennustajana nimeltä Mariko Kusumi. Lopputekstien jälkeen hänet nähdään valokuvassa Tutkintaryhmän jäsenten kanssa.
Äänirooleissa > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daisuke Namikawa  | … |  protagonisti, Moelin työntekijä   |
|  Shōtarō Morikubo  | … |  Yosuke Hanamura   |
|  Yui Horie  | … |  Chie Satonaka   |
|  Ami Koshimizu  | … |  Yukiko Amagi   |
|  Tomokazu Seki  | … |  Kanji Tatsumi   |
|  Rie Kugimiya  | … |  Rise Kujikawa   |
|  Kappei Yamaguchi  | … |  Teddie   |
|  Romi Paku  | … |  Naoto Shirogane, Izanami   |
|  Isamu Tanonaka  | … |  Igor   |
|  Sayako Ohara  | … |  Margaret, Noriko Kashiwagi   |
|  Kana Hanazawa  | … |  Marie (Golden)   |
|  Akemi Kanda  | … |  Nanako Dojima   |
|  Unshō Ishizuka  | … |  Ryotaro Dojima   |
|  Mitsuaki Madono  | … |  Tohru Adachi   |
|  Kōji Haramaki  | … |  Taro Namatame   |
|  Tsuyoshi Takahashi  | … |  Mitsuo Kubo   |
|  Kanae Itō  | … |  Mayumi Yamano, Ai Ebihara, Yumi Ozawa   |
|  Osamu Ryutani  | … |  Kinshiro ”King Moron” Morooka   |
|  Hina Nakase  | … |  Saki Konishi   |
|  Kōhei Fukuhara  | … |  Kou Ichijo   |
|  Tomokazu Sugita  | … |  Daisuke Nagase   |
|  Tsubasa Yonaga  | … |  Naoki Konishi   |
|  Tomoka Endo  | … |  Ayane Matsunaga   |
|  Ikuno Tani  | … |  Hisano Kuroda   |
|  Mitsuhiro Ichiki  | … |  Shu Nakajima   |
|  Miki Itō  | … |  Eri Minami   |
|  Natsuko Kuwatani  | … |  Sayoko Uehara   |
|  Ryō Agawa  | … |  Hanako Ohtani   |
|  Ai Maeda  | … |  Chihiro Fushimi   |
Äänirooleissa > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Yong Bosch  | … |  protagonisti, Tohru Adachi, Ameno-sagiri, sivuäänet   |
|  Yuri Lowenthal  | … |  Yosuke Hanamura   |
|  Tracey Rooney  | … |  Chie Satonaka (alkuperäinen)   |
|  Erin Fitzgerald  | … |  Chie Satonaka (Golden)   |
|  Amanda Winn-Lee  | … |  Yukiko Amagi, sivuäänet   |
|  Troy Baker  | … |  Kanji Tatsumi, sivuäänet   |
|  Laura Bailey  | … |  Rise Kujikawa, sivuäänet   |
|  Dave Wittenberg  | … |  Teddie (alkuperäinen), sivuäänet   |
|  Sam Riegel  | … |  Teddie (Golden), Shu Nakajima, sivuäänet   |
|  Anna Graves  | … |  Naoto Shirogane   |
|  Dan Woren  | … |  Igor, herra Konishi (Sakin ja Naokin isä), sivuäänet   |
|  Michelle Ann Dunphy  | … |  Margaret, Ayane Matsunaga   |
|  Eden Riegel  | … |  Marie (Golden)   |
|  Karen Strassman  | … |  Nanako Dojima, Moelin työntekijä/Izanami, Kanjin äiti, sivuäänet   |
|  J. B. Blanc  | … |  Ryotaro Dojima, Yakushiji (Golden), sivuäänet   |
|  Kyle Hebert  | … |  Mitsuo Kubo, sivuäänet   |
|  Zach Hanks  | … |  Taro Namatame   |
|  Valerie Arem  | … |  Mayumi Yamano, Eri Minami, Kimiko Sofue, sivuäänet   |
|  Kirk Thornton  | … |  Kinshiro ”King Moron” Morooka, Yasogamin rehtori, lääkäri, sivuäänet   |
|  Jessica Straus  | … |  Saki Konishi, Hanako Ohtani   |
|  Mary Elizabeth McGlynn  | … |  Noriko Kashiwagi, Hisano Kuroda   |
|  David Vincent  | … |  Daisuke Nagase, herra Inoue (Golden), sivuäänet   |
|  Julie Ann Taylor  | … |  Ai Ebihara   |
|  Derek Stephen Prince  | … |  Naoki Konishi, Gekkoukanin rehtori, sivuäänet   |
|  Melissa Fahn  | … |  Yumi Ozawa, sivuäänet   |
|  Wendee Lee  | … |  Sayoko Uehara, Chihiro Fushimi, sivuäänet   |
|  Grant George  | … |  sivuäänet   |
Gesterbyn kartano

Gesterbyn kartano sijaitsee Kirkkonummella Gesterbyssä.
Historia

Kartanossa oli kustavilainen päärakennus, jonka rakensi 1780-luvulla johtaja Anders Jansson. Hän osallistui 1783 Mustion linnan perustustöihin ja sai mahdollisesti linnasta vaikutteita omaan taloonsa Gesterbyssä. Janssonin jälkeen Gesterbyn omisti hänen kasvattipoikansa everstiluutnantti Anders Johan Sjöman. Sjömanin kuoltua 1835 hänen nuorin tyttärensä Eva Charlotta ja hänen miehensä komissiomaanmittari Carl Mathias Moring ostivat kartanon. Eva Charlotta Moring jäi muutama vuosi myöhemmin leskeksi ja joutui yksin ottamaan vastuun tilanhoidosta. Hänen kuoltua kartano myytiin Erik Alfred Lundinille. 1900-luvulla kartanon omisti Verner Dumell sekä Olle ja Mona Dumell, jotka myivät tilan Kirkkonummen kunnalle 1965.
Gesterbyn päärakennus paloi juuri ennen Porkkalan palautusta 1956.
Museoalue

Museoalueella on tilan alkuperäisiä talousrakennuksia sekä rakennuksia, jotka kotiseutuyhdistys on siirtänyt alueelle eri puolilta Kirkkonummea, kuten sepänpaja ja tuulimylly. Tuulimylly on tuotu Masalan Gammel-Tinasta. Navetan ullakolla esitellään vanhaa ajokalustoa sekä kalastus- ja maataloustyövälineitä. Pihalla kaivo perinteisellä vedennostolaitteella varustettuna. Pihaa reunustaa yhdeltä sivulta upea ja hyvin hoidettu kuusiaita.
Museo on avoinna sopimuksen mukaan.
Grafeemi

Grafeemi on kirjoitusjärjestelmän pienin distinktiivinen yksikkö, joka erottaa yhden merkityksen toisesta. Grafeemityyppejä ovat kirjoitusmerkit (kuten kirjaimet, tavumerkit ja logogrammit) sekä välimerkit ja ideogrammit.
Saman grafeemin pieni kirjain ja iso kirjain (kuten a ja A) ovat allografeja eivätkä eri grafeemeja, sillä ne eivät erota merkitystä.
Grafeemilla voidaan tarkoittaa myös kirjoituksen jaksoa, jolla merkitään yhtä foneemia.
Graff Racing

Graff Racingin Ligier JS P3 European Le Mans Series -sarjan kilpailussa Portugalissa vuonna 2016.
Graff Racing on ranskalainen autourheilutalli, jonka on perustanut Jean-Philippe Grand vuonna 1985.
Talli on voittanut kolme Ranskan F3-luokan mestaruutta vuosina 1991, 1996 ja 1997. Vuonna 2002 talli voitti Eurocup Formula Renault-sarjan mestaruuden. Talli on aiemmin kilpaillut World Series by Nissan, World Series Light, Ranskan Formula Renault ja Formula Le Mans Cup-sarjoissa. Talli kilpaili vuonna 2012 Ranskan Porsche Carrera Cupissa, FIA GT3 European Championship ja GT Tour-sarjoissa.
Vuonna 2023 talli kilpailee European Le Mans Series, Asian Le Mans Series ja Ultimate Cup Series -sarjoissa sekä Le Mansin 24 tunnin ajoissa.
Käännös suomeksi
Senaatin oikeusosasto

Kuvassa Mechelinin senaatti ensimmäisessä istunnossaan 1905.
Suomen senaatin oikeusosasto (vuoteen 1816 hallituskonseljin oikeusosasto) oli vuosina 1809–1918 Suomen ylin oikeusaste. Se oli toinen Suomen keisarillisen senaatin kahdesta osastosta; toinen oli toimeenpanovaltaa sekä hallintoasioiden ylintä lainkäyttövaltaa käyttänyt talousosasto. Oikeusosaston seuraajaksi perustettiin vuonna 1918 korkein oikeus. Talousosasto muuntui samana vuonna valtioneuvostoksi ja korkeimmaksi hallinto-oikeudeksi.
Senaatin oikeusosastosta on käytetty lyhennettä SOO.
Yleistä toiminnasta

Senaatin oikeusosasto valvoi oikeudenkäyttöä koko maassa ja valmisteli yhdessä talousosaston kanssa niitä lakiehdotuksia, jotka hallitsija antoi säätyvaltiopäiville. Se myös ratkaisi viime kädessä kaikki asiat, jotka alemmista oikeuksista tulivat sen tutkittavaksi. Oikeusosaston puheenjohtajana oli varsinaisesti Suomen kenraalikuvernööri, jolla ei kuitenkaan ollut äänivaltaa siviilijutuissa (riita-asioissa). Muuten yleisesti puhetta johti varapuheenjohtaja. Oikeusosastoon kuului hänen lisäkseen vähintään kymmenen senaattoria sekä useita esittelijäsihteereitä, protokollasihteereitä ja kanslisteja, jotka toimivat asioiden esittelijöinä. Korkeimmat virkamiehet nimitti keisari ja alemmat osasto otti itse. Virkamiesten tuli huolehtia asioiden esittelystä, pitää pöytäkirjaa ja valmistaa toimituskirjat.
Senaatti toimi tavallisesti kahdessa osastossa, ja sen tuomionvoipaisuudesta olivat voimassa samat määräykset kuin mitä hovioikeudesta oli säädetty. Hovioikeus oli tuomiovoimainen tärkeimmissä jutuissa viiden ja vähemmissä jutuissa neljän jäsenen läsnä ollessa, kun vähintään kolme jäsentä olivat päätöksestä yksimieliset. Oikeudenkäynti senaatissa oli miltei yksinomaan kirjallista. Senaatilla oli oikeus purkaa tuomioistuinten lainvoimaisia päätöksiä erityisestä syystä ja määrätä, että juttu saadaan ottaa uudelleen käsiteltäväksi.
Historia > Hallituskonseljin perustaminen

Venäjä miehitti Suomen 1808 ja lupasi säilyttää Ruotsin vallan aikaiset lait koskemattomina. Sekä sodanjohto että siviilihallinnon johto oli ylipäälliköllä, kreivi Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenilla. Kun venäläiset julistivat Suomen liitetyksi Venäjän keisarikuntaan katkesivat hallinnolliset yhteydet Ruotsiin lopullisesti. Eräs merkittävä ongelma oli, miten korkein oikeudenhoito tulisi järjestää.
Turun hovioikeus tiedusteli asiaa Buxhoevdenilta, joka ilmoitti ratkaisevansa itse ylipäällikkönä hallitsijalle kuuluvat asiat. Oikeudenhoitoa johti siis ylipäällikön siviilikanslia. Alkuvuodesta 1809 suunniteltiin Suomen hallintoelimen perustamista Hämeenlinnaan, mutta Turku sai sittenkin säilyttää asemansa hallinnollisena keskuksena. Siviiliasiain johtamisen otti hoitaakseen kenraalikuvernööriksi nimitetty G. M. Sprengtporten. Häntä avusti kanslia, jossa oikeusasioiden hoito kuului laamanni Fabian Orraeukselle. Tärkeimpien oikeusasioiden ratkaisuvalta kuului kuitenkin keisarille. Aluksi jutut lähetettiin hänelle Venäjän ministereiden välityksellä ja vuoden 1809 alusta lähtien tehtävää hoiti valtiosihteeri Mihail Speranski. Kesällä 1809 kenraalikuvernööriksi nimitettiin Michael Barclay de Tolly ja samalla yhdistettiin uudelleen siviili- ja sotilasasioiden johto.
18. elokuuta 1809 keisari vahvisti uuden hallintomallin. Suomen suuriruhtinaanmaan hallituskonselji jakautui kahteen osastoon, talousosastoon ja oikeusosastoon. Niissä oli yhteensä 14 jäsentä, mutta sitä ei ohjesääntö maininnut, kuinka monta jäsentä kuului kuhunkin osastoon. Jäsenten täytyi säätyjen tahdon mukaisesti olla Suomen kansalaisia siten, että puolet oli aatelisia ja puolet aatelittomia. Hallituskonseljin puheenjohtajana toimi kenraalikuvernööri.
Hallituskonselji oli kollegiaalinen virasto, jonka valtalupa-aika kesti kolme vuotta. Jäsenille maksettiin tehtävästä palkkaa, mutta he säilyttivät myös entisen palkkansa, virkansa ja arvonsa. Jäsenet nimitti keisari. Sen sijaan ohjesäännössä ei ollut mainitaa siitä, kuka teki ehdotuksen jäsenten valitsemiseksi. Jäsenten valinta seuraavalle kaudelle riippui keisarin tahdosta.
Historia > Hallituskonseljin oikeusosasto

Hallituskonseljin oikeusosastossa tuli olla henkeä ja kunniaa koskevissa jutuissa seitsemän jäsentä ja muissa jutuissa viisi. Puheenjohtaja sisältyi näihin lukumääriin. Kenraalikuvernöörillä ei ollut oikeutta osallistua siviilijuttujen käsittelyyn, vaan hän sai vain valvoa käsittelyn laillisuutta. Rikosjutuissa hän sai vaikuttaa ratkaisuunkin. Jos kenraalikuvernööri vastusti osaston ratkaisua, hän saattoi ilmoittaa mielipiteensä keisarille. Oikeusosaston ratkaisu oli tavallisesti lopullinen ilman, että siihen oli mahdollista hakea muutosta. Kuolemantuomio poikkesi tästä säännöstä, sillä se piti alistaa keisarin ratkaistavaksi. Jos osaston äänestystulos meni tasan, voitti syytetylle edullisempi mielipide.
Sen lisäksi, että oikeusosasto toimi ylimpänä tuomioistuimena, se valvoi suuriruhtinaanmaan oikeudenhoitoa. Sen tuli ratkaista kaikki hovioikeuksista vedon tai valituksen nojalla tulleet jutut sekä eräät virkasyytteet. Sille tulivat esimerkiksi Ruotsin vallan aikaiset rahanväärennysjutut Svean hovioikeudesta, luotsien virkarikokset sotahovioikeudesta, postivirkamiesten virkarikokset kansliaoikeudesta, tulli- ja maanmittausvirkamiesten virkarikokset kamarikollegiosta, tietyt ratsutiloja ja sotilasvirkataloja koskevat riitajutut sekä juttuja vuori- ja kauppakollegiosta sekä kamarioikeudesta. Lisäksi osaston ratkaistavaksi päätyivät valitukset maanjako-oikeuksien ja linnaoikeuksien päätöksistä. Hallituskonseljin virkamiesten toimintaa valvoi kenraalikuvernöörin alainen prokuraattori, joka myös huolehti siitä, että virkarikoksista nostettiin syytteet.
Oikeusosaston jäsenten asema oli siinä suhteessa epävarma, että valtalupa oli voimassa kolme vuotta kerrallaan. Näin Suomessa ei toteutunut korkeimpien tuomareiden erottamattomuusperiaate toisin kuin Ruotsissa. Konseljin yhteisistunnoissa oikeusosaston jäsenet käyttivät hallinnollista valtaa, jolloin tuomiovalta ja toimeenpanovalta eivät olleetkaan erotettuina toisistaan. Tässä noudatettiin vanhaa Ruotsista jo poistettua käytäntöä. Poikkeus perustuslakiin oli se, että oikeusosasto tuomiotehtävien ohessa valvoi oikeudenkäyttöä.
Oikeusosasto toimi Turussa Rothstenin talossa, talousosasto toisessa talossa ja arkisto kolmannessa talossa. Hallituskonselji ehdotti 1810 oman talon rakentamista, mutta asia ei edennyt, sillä 1812 Helsinki julistettiin pääkaupungiksi, jonne konseljikin oli tarkoitus siirtää uusien rakennusten valmistuttua. Ennen kuin siirto ehti tapahtua hallituskonselji sai uuden nimen. Keisari Aleksanteri I vahvisti 21. helmikuuta 1816 uudelleen Suomen oikeudet ja määräsi, että hallituskonseljin uusi nimi oli oleva Keisarillinen Suomen senaatti.
Korkeimman oikeuden perustaminen eduskunnassa

Hallitus antoi esityksen laiksi korkeimmasta oikeudesta vuoden 1917 ensimmäisille valtiopäiville 5. kesäkuuta 1917. Esityksen mukaan oikeuden presidentti ja jäsenet (oikeusneuvokset) olisivat erottamattomia, ellei heitä oikeuden päätöksellä virasta erotettaisi. Eduskunnassa erottamattomuus kohtasi vasemmiston taholta vastarintaa. Sitä pidettiin kansanvallan vastaisena. Lakivaliokunta äänesti asiasta ja sen mielipiteeksi muodostui oikeuden presidentin ja jäsenten nimittäminen viiden vuoden määräajaksi. Uudelleen nimittäminen riippuisi eduskunnan antamasta arvostelusta, vaikka entiset jäsenet muuten saivat etusijan valinnassa. Uuden tuomioistuimen nimeksi valiokunta ehdotti korkeinta tuomioistuinta. Eduskunta piti nimeä korkein oikeus parempana, mutta muuten lakivaliokunnan ehdotus hyväksyttiin olennaisilta osiltaan 30. heinäkuuta 1917. Lakia ei vahvistettu, vaan Venäjän väliaikainen hallitus määräsi hiljattain korkeimman vallan haltijaksi julistautuneen eduskunnan hajotettavaksi ja pidettäväksi uudet vaalit.
Uusi eduskunta aloitti työnsä marraskuun ensimmäisenä päivänä. Se pysi lakivaliokunnalta lausuntoa ehdotukselleen, että eduskunta valtalain nojalla vahvistaisi entisen lakiehdotuksen korkeimmasta oikeudesta. Valiokunnan mielestä laki ei kuitenkaan turvaisi korkeimman oikeuden riippumattomuutta, eikä sitä siksi tulisi hyväksyä. Toisaalta se viittasi siihen, että Svinhufvudin senaatti oli jättänyt 3. joulukuuta eduskunnalle uuden esityksen korkeimmasta oikeudesta. Esityksessä ehdotettiin oikeuteen presidenttiä ja 12 oikeusneuvosta. Heidän eroamisiäkseen ehdotettiin 68 vuotta, mutta muuten he olivat erottamattomia. Lakivaliokunta antoi uudesta esityksestä lausunnon tammikuussa 1918. Tuomioistuimen nimeksi ehdotettiin ylintä oikeutta ja sen jäsenten toimikaudeksi viittä vuotta. Lisäksi jäsenehdokkaista pitäisi hankkia eduskunnan perustuslakivaliokunnan lausunto. Vasemmisto olisi halunnut, että lausunnon ehdokkaista antaisi eduskunta. Oikeuden jäseninä voisi olla myös naisia ja jäsenet saisivat pitää entisen virkansa, mutta he eivät saisi entisen virkansa palkkaa.
Eduskunta kokoontui vajaalukuisena toukokuussa 1918. Suuri valiokunta hyväksyi oikeuden jäsenten erottamattomuuden. Oikeusneuvokset nimittäisi hallitus oikeamielisistä lainoppineista miehistä, joilla olisi taitoa ja kokemusta tuomarintoimesta. Muut virkamiehet nimittäisi korkein oikeus itse. Tuomionvoipa oikeus olisi viisijäsenisenä. Presidentin ja jäsenten eroamisikä olisi 70 vuotta. Eduskunta hyväksyi ehdotuksen 28. toukokuuta ja laki korkeimmasta oikeudesta ja korkeimmasta hallinto-oikeudesta annettiin 22. heinäkuuta. Korkein oikeus aloitti toimintansa 1. lokakuuta 1918.
Korkeimman oikeuden perustaminen eduskunnassa > Lakkauttaminen

Senaatin oikeusosasto lakkautettiin 1. lokakuuta 1918 ja sen virkamiehet siirtyivät vastaaviin toimiin korkeimmassa oikeudessa. Myös oikeusosastossa vireillä olleet jutut ja asiat siirtyivät korkeimpaan oikeuteen siltä osin, kun ne kuuluivat korkeimman oikeuden käsiteltäviksi. Osa asioista siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen, jonka tehtävien pääosa siirtyi talousosastosta.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Laki korkeimmasta oikeudesta on Wikiaineistossa
Senaatin oikeusosasto (Senaatin oikeusosaston arkisto) Arkistojen Portti.
Gogo’s Crazy Bones

2000-luvulla valmistettuja Gogo-figuureita. Vanhemmat figuurit ovat kokonaan yksivärisiä ja kiiltävät ovat harvinaisempia kuin tavalliset.
Gogo’s Crazy Bones (eli Gogot) ovat espanjalaisen leluyrityksen Magic Box, Int. valmistamia pieniä keräiltäviä muovisia figuureita, jotka tulivat tunnetuiksi maailmanlaajuisesti 2000-luvun alussa. Gogot olivat jo alusta asti iso hitti ja niitä sisältäviä pakkauksia myytiin 350 miljoonaa ensimmäisenä vuonna. Figuureita tuotettiin vuosina 1996–2019 useampi eri sukupolvi ja jotkut olivat harvinaisempia kuin toiset. Figuureita voitiin käyttää erilaisiin peleihin, joiden perusajatus juontaa juurensa pelin ohjekirjan perusteella antiikin Kreikassa pelattuun Astragal-peliin, jossa nuoret neppasivat luista tehtyjä figuureja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gogo’s Crazy Bones Wikimedia Commonsissa
Hakoinen

Hakoinen tarkoittaa seuraavia asioita:
Hakoisten kartano, kartano Janakkalassa
Hakoisten linnavuori, jyrkkäseinäinen kallio Janakkalassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hakoinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fresh Fruit for Rotting Vegetables

| Fresh Fruit for Rotting Vegetables Dead Kennedys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Touko- kesäkuu 1980
 Julkaistu: Syyskuussa 1980
 Tuottaja(t): Norm, East Bay Ray
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 33.03
 Levy-yhtiö: IRS, Alternative Tentacles
Dead Kennedysin muut julkaisut
|   | Fresh Fruit for Rotting Vegetables 1980 | In God We Trust Inc. 1981 |
Fresh Fruit for Rotting Vegetables on amerikkalaisen Dead Kennedysin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1980. Albumi on monella tapaa tyylilajinsa merkkipaalu ja niin arvostelijoiden kuin fanienkin keskuudessa yhtyeen pidetyin levy[lähde? ].
Niin musiikillisesti kuin sanoitustenkin puolesta albumi loi tietynlaisenselvennä konseptin, jolle jokainen yhtyeen myöhemmistä julkaisuista tietyllä tapaaselvennä rakentui[lähde? ]. Musiikki oli äänekästä ja nopeaa, muttei kuitenkaan kaikessa kaoottisuudessaan kadottanut tietynlaista järjestelmällisyyttä ja dynamiikkaa. Laulaja Jello Biafran ivalliset sanoitukset käsittelivät ja arvostelivat monia poliittisia näkemyksiä, joiden kyseenalaistamista monet pitivät silloisessa Amerikassa tabuna.