stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leslie Easterbrook
Ura

Easterbrook teki läpimurron sarjassa Laverne & Shirley, jossa hän näytteli naapuria Rhonda Leetä. Hänen tunnetuin roolinsa on suositun Poliisiopisto-elokuvasarjan  ylikomisario Debbie Callahan. Leslie on esiintynyt televisiosarjoissa Murhasta tuli totta, Hangin’ with Mr. Cooper, Baywatch, Matlock, Hunter, The Dukes of Hazzard ja Ryan’s Hope. Vuonna 2005 hän näytteli äiti Fireflytä Rob Zombien kauhuelokuvassa The Devil’s Rejects ja vuonna 2007 turvavartija Patty Frostia Rob Zombien Halloweenissa.
Easterbrook on laulanut Yhdysvaltain kansallislaulun amerikkalaisen jalkapallon loppuottelussa (Super Bowl XVII) ja esiintynyt musikaaleissa Broadwaylla.
Hän on tehnyt haulikkoampumisen opetusvideon Real Beginner’s Guide to the Shotgun Sports, jolla rohkaistaan ihmisiä ampumaharrastukseen. Easterbrook kuuluu The National Law Enforcement Officers Memorial Fund -järjestöön ja tukee lasten hyväntekeväisyysjärjestöjä, kuten The Sunshine Kids ja Variety Children’s Charities.
Filmografia

Poliisiopisto (1984)
Poliisiopisto 3: Jatkokoulutuksessa (1986)
Poliisiopisto 4: Korttelipoliisit (1987)
Poliisiopisto 5: Tehtävä Miami Beach (1988)
Poliisiopisto 6: Suuri rikosaalto (1989)
Poliisiopisto 7: Moskovan keikka (1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leslie Easterbrook Wikimedia Commonsissa
Leslie Easterbrook Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC
Stephen F. Austinin osavaltionyliopisto

| Stephen F>  Austinin osavaltionyliopisto.Stephen F. Austin State University |
| --- | --- |
Motto:  Striving For Personal Excellence In Everything That We Do
Perustettu:  1923
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Nacogdoches, Texas  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.sfasu.edu/
Stephen F. Austinin osavaltionyliopisto (engl. Stephen F. Austin State University, lyh. SFASU) on Yhdysvaltain Texasissa sijaitseva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1923, ja se sijaitsee Nacogdochesin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Chiasalvia

| Chiasalvia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Salviat Salvia
Laji::  hispanica
Kaksiosainen nimi
 Salvia hispanica  L. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chiasalvia eli chia [tʃiːɑ] (Salvia hispanica) on salvioiden sukuun kuuluva siemenkasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois- ja Keski-Amerikassa.
Chia oli asteekkien kolmanneksi tärkein ravintokasvi maissin ja papujen jälkeen.
Ulkonäkö ja koko

Chiasalvia kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen kukinnot ovat sinisiä, pystyasentoisia, tähkämäisiä.
Levinneisyys

Chiasalvia on kotoisin Meksikosta ja Keski-Amerikasta. Sitä viljellään nykyisin myyntiin näiden alueiden lisäksi myös Australiassa. Aloittaakseen kukinnan alkuperäinen kasvi tarvitsee lyhyen päivän, mutta siementen kehittyminen vaatii pitkän kasvukauden. Chiasalviasta on jalostettu lajikkeita, jotka tuottavat siemeniä myös Yhdysvaltojen eteläosissa.
Käyttö

Chiansiemenet ovat täysin mauttomia.
Chiansiemenet nautitaan liotuksen jälkeen, jolloin ne ovat turvonneet limaisiksi. Liottaminen turvottaa siementä ympäröivän kalvon, josta muodostuu ruoansulatusta edistävää hyytelöä.
Ravintoarvo

Chiansiemenet sisältävät 34 prosenttia rasvaa, saman verran kuitua ja 23 prosenttia  proteiinia. Ne sisältävät myös antioksidantteja.
Enimmäissaanti ja terveysriskit

Chiansiemenet sisältävät suhteellisen paljon siittiöille, sikiöille ja keskushermostolle haitallista alumiinia, minkä vuoksi niitä ei suositella nautittavan yli 15:tä grammaa (yli 1,5 ruokalusikallista) päivässä.
Liottamattomien chiansiementen turpoaminen saattaa tukkia ruokatorven tai aiheuttaa hengenvaarallisen suolitukoksen.
Aiheesta muualla

United States Department of Agriculture (USDA): Salvia hispanica (englanniksi)
Salvia hispanica PFAF (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1071585  Wikispecies: Salvia hispanica  AoFP: 1989  APNI: 233609  CoL: 79GWX  EoL: 578468  EPPO: SALHI  GBIF: 2926992  GRIN: 32939  iNaturalist: 53219  IPNI: 456385-1  IRMNG: 10858274  ITIS: 32718  NatureServe: 2.159113  NBN: NHMSYS0021239603  NCBI: 49212  Open Tree of Life: 1025159  PalDat: Salvia_hispanica  Paleobiology Database: 4837  PFI: 10453  Plant List: kew-182829  PLANTS: SAHI6  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:456385-1  Tropicos: 17600586  WFO: wfo-0000301201  Laji.fi: MX.5022635 
Chiahyytelöjälkiruoka.
Mayo (Irlanti)

| Mayo (Maigh Eó) Mayo Abbey |
| --- | --- |

 Mayo
 Koordinaatit: 53°45′N, 9°7′W 
Valtio:   Irlanti
Provinssi:  Connacht
Kreivikunta:  Mayon kreivikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  noin 40 km²
Väkiluku (2009)  ():  1 210
 
 www.mayoabbey.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mayo, tunnetaan myös nimellä Mayo Abbey (iiriksi Maigh Eó), on pikkukylä Irlannin Mayon kreivikunnassa. Se sijaitsee noin 16 kilometriä etelään kreivikunnan pääkaupungista Castlebarista ja noin 10 kilometriä länteen Claremorrisesta. Kylässä asui vuonna 2009 noin 1 210 asukasta.
Pyhä Colmán perusti Mayo luostarin kylän lähelle, perustamisvuoden arvioidaan olleen noin vuonna 670. Noin 300 vuotta myöhemmin viikingit perustivat Dublinin kuningaskunnan.
Claudio Abbado

| Claudio Abbado |
| --- | --- |
 Claudio Abbado vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1933 Milano
Kuollut: 20. tammikuuta 2014 (80 vuotta) Bologna
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kapellimestari
Claudio Abbado (26. kesäkuuta 1933 Milano – 20. tammikuuta 2014 Bologna) oli italialainen kapellimestari. Hän syntyi Milanossa ja opiskeli nuorena pianonsoittoa Milanon konservatoriossa. Hieman myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Wienissä. Vuonna 1958 Abbado voitti Koussevitzky-kilpailun ja vuonna 1963 Mitropoulos-palkinnon. Sen jälkeen Abbado johti New Yorkin filharmonikoita ja Wienin filharmonikoita ennen paluutaan 1965 kotikaupunkiinsa Milanoon, jossa hänestä tuli La Scalan oopperatalon vakituinen kapellimestari 1968 ja musiikillinen johtaja 1971. La Scalan ohjelmiston paraneminen ja monipuolistuminen on laskettu Abbadon ansioksi.
Herbert von Karajanin kuoltua 1989 Claudio Abbado valittiin Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi, josta virasta hän väistyi vuonna 2002. Abbado johti paljon muun muassa romantiikan ajan teoksia.
Abbado levytti laajasti suuria orkesteriteoksia, muun muassa Beethovenin, Brahmsin, Mahlerin, Mendelssohnin, Schubertin ja Ravelin kaikki sinfoniset teokset ja yli 20 kokonaista oopperaa. Hän sai lukuisia huomionosoituksia Ranskan kunnialegioonan rististä Grammy-palkintoon.
Abbadolla todettiin vuonna 2000 vatsasyöpä. Väliaikaisesta toipumisesta huolimatta hän menehtyi 20. tammikuuta 2014 pitkän sairauden jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Claudio Abbado Wikimedia Commonsissa
Claudio Abbado Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Avengers: Endgame
Musiikki

Kesäkuussa 2016 paljastettiin, että Alan Silvestri, joka sävelsi The Avengersin musiikin, palaisi säveltäjäksi Infinity Wariin ja Endgameen. Russot ja Silvestri aloittivat sävellysten työstämisen marraskuussa 2018.
Julkaisu

Avengers: Endgame sai ensiesityksensä Los Angeles Convention Centerissä 22. huhtikuuta 2019. Kiinassa, Australiassa sekä joissain Aasian ja Euroopan maissa elokuva sai ensi-iltansa 24. huhtikuuta 2019, Iso-Britannissa 25. huhtikuuta 2019 ja Yhdysvalloissa 26. huhtikuuta 2019. Alkuperäinen suunniteltu ensi-ilta oli ollut 4. toukokuuta 2019.
Kesäkuussa 2019 Feige vahvisti, että Avengers: Endgamestä julkaistaisiin Yhdysvaltain teattereissa versio, jossa näytettäisiin lopputekstien jälkeen seitsemän minuutin edestä uutta materiaalia, mukaan lukien kunnianosoitus Stan Leen muistolle, keskeneräiseksi jäänyt kohtaus sekä Spider-Man: Far From Homen ensimmäinen kohtaus. Tämän version esittäminen alkoi 28. kesäkuuta yli 1 040 teatterissa.
Vastaanotto > Tuotto

Avengers: Endgame on tuottanut Yhdysvalloissa ja Kanadassa 858 miljoonaa dollaria ja muualla päin maailmaa 1,938 miljardia dollaria, eli kokonaisuudessaan 2,796 miljardia dollaria. Se on tällä hetkellä maailman eniten tuottanut elokuva, vuoden 2019 eniten tuottanut elokuva, Marvel Cinematic Universen eniten tuottanut elokuva sekä eniten tuottanut supersankarielokuva.
Elokuvan tuotto ohitti Infinity Warin 4. toukokuuta ja oli nopein 2 miljardia dollaria maailmanlaajuisesti tuottanut elokuva, saavuttaen rajan 11 päivässä (ohittaen Avatarin, jolla oli kestänyt 47 päivää). Se on viides yli 2 miljardia dollaria tuottanut elokuva (Avatarin, Titanicin, Star Wars: The Force Awakensin ja Infinity Warin lisäksi), ja toinen 2,5 miljardin dollarin rajan ylittänyt elokuva, ylittäen rajan 20 päivässä, Avatarin itse ylitettyä rajan 72 päivässä.
Elokuva oli Suomen toiseksi katsotuin vuonna 2019: se keräsi elokuvateattereissa 348 633 katsojaa.
Vastaanotto > Kriitikoiden vastaanotto

Rotten Tomatoes -kerääjäsivustolta 94 prosenttia arvostelijoista on antanut sille myönteisen arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 8,3/10. Keräys perustuu 484 arvosteluun. Elokuvaa on kuvailtu sivustolla seuraavasti: ”Jännittävänä, viihdyttävä ja tunteellisesti vaikuttavana elokuvana, Avengers: Endgame tekee kaiken tarvittavan tuodakseentyydyttävän lopun Marvelin Infinity-saagalle.” Metacritic-sivustolla se on saanut painotetun arvosanan 78/100, joka perustuu 57 arvosteluun.
National Public Radion Glen Weldon antoi elokuvalle positiivisen vastaanoton ja piti elokuvaa arvoisena jatko-osa sekä edeltäjälleen että Marvel Studiosin kaikille 21 edelliselle elokuvalle, sanoen ”Russojen päätös pysyä lähellä eloonjääneiden Kostajien kokemuksia todistaa itsensä palkitsevaksi, kun he ilmaisevasti rakensivat elokuvan laajennetuksi voitoksi suurelle Marvel Cinematic Universelle. Onko teillä yhtään suosikkihahmoa yhdestäkään Marvel-elokuvasta vuosikymmenen varrelta, oli se sitten kuinka epämääräinen tahansa? Valmistautukaa saamaan palvelua, fanit.” Rolling Stonen Peter Travers antoi elokuvalle arvosanan 4/5 ja sanoi ”Ei tarvita vitsejä kliseisestä aikamatkustusjuonesta — elokuvan on valmis, halukas ja kykenevä pärjäämään omillaan, Paluun tulevaisuuteen tullessa vakavana nauhana.” Varietyn Peter Debruge kirjoitti, ”Infinity Warin pakosti nähtävän välienselvittelyn jälkeen, Russon veljekset tuovat faneja enemmän vastaan tulevan kolmituntisen seuraajan, palkiten nämä uskollisuudesta Marvel Cinematic Universea kohtaan”. The Hollywood Reporterin Todd McCarthy sanoi, ”Se mikä tulee vahvasti esiin, tässä oudon riittävänä erikoisefektien tehostamassa sarjakuvista sovelletussa elokuvassa, on hahmojen näytteleminen, erityisesti Downeyn, Ruffalon, Evansin, Hemsworthin ja Brolinin roolisuoritukset sekä Paul Ruddin roolisuoritus Muurahaismiehenä”.
The New York Timesin A. O. Scott antoi elokuvalle positiivisen, mutta varovaisen vastaanoton, elokuvan hahmojen sarjakuva-alkuperästä johtuen, sanomalla, ”Endgame on kuitenkin monumentti asianmukaisuudelle, sopiva päällyskivi yritykselle, joka on selvittänyt kuinka olla riittävän hyvä riittävälle määrälle ihmisiä riittävässä ajassa. Ei sillä, että se olisi todella ohi, tietenkään: Disney ja Marvel työstävät yhä uusia ryyppyjä aika-raha- jatkumoon. Mutta Russot tuovat lopetuksen tunteen, mahdollisuuden arvostaa sitä mitä on ollut ennen aikajanojen uudelleenasettumista ja pääsemme kaikki takaisin työn pariin.” Los Angeles Timesin Justin Chan sanoi Avengers: Endgamen saavuttavan ja ansaitsevan klimaattisen tunneaallon, vaikka todellisen katharsiksen kokeminen jää vähäiseksi.
Tulevaisuus

Toukokuussa 2018 Disneyn toimitusjohtaja Bob Iger kuvaili Marvelin suunnitelmia Endgamen jälkeen sanomalla, ”Ilmeisesti yritämme kokeilla jotain mitä kutsun uudeksi jatkumoksi Avengersin ulkopuolella, mutta se ei välttämättä tarkoita ettemmekö näkisi lisää Kostajia matkan varrella. Emme ole vain tiedottaneet sellaisesta mitään.” Iger lisäsi, ”Hahmojen ja koko tuotesarjan suosiosta johtuen, en usko, että ihmisten kannattaisi päätellä, ettei uutta Avengers-elokuvaa enää tule.” Pian elokuvan ensi-illan jälkeen Anthony Russo sanoi, että hänellä ja Joe Russolla ”ei ollut toistaiseksi suunnitelmia tehdä lisää Marvel-elokuvia” Endgamen jälkeen, mutta koska heillä oli hyvät välit Marvel Studiosin kanssa, he eivät vastustaisi palaamista MCU:n pariin.
Vuoden 2022 San Diego Comic-Con Internationalissa paljastettiin kahden seuraavan Avengers-elokuvan nimeltä: Avengers: The Kang Dynasty ja Avengers: Secret Wars. The Kang Dynastyn ensi-iltapäivämääräksi asetettiin alun perin 2. toukokuuta 2025 ja Secret Warsin ensi-iltapäivämääräksi 7. marraskuuta 2025. Molemmat elokuvat tulevat toimimaan MCU:n kuudennen vaiheen päätösosana. Feige kertoi myös, etteivät Russon veljekset tule palaamaan ohjaajiksi. Pian tämän jälkeen Destin Daniel Cretton, joka on ohjannut myös Shang-Chi and the Legend of the Ten Ringsin (2021), paljastettiin The Kang Dynastyn ohjaajaksi. Ja syyskuussa paljastettiin, että Ant-Man and the Wasp: Quantumanian (2023) käsikirjoittaja Jeff Loveness käsikirjoittaisi The Kang Dynastyn. Seuraavan kuukauden aikana Lokin ensimmäisen tuotantokauden (2021) pääkäsikirjoittaja ja Doctor Strange in the Multiverse of Madnessin (2022) käsikirjoittaja Michael Waldron palkattiin Secret Warsin käsikirjoittajaksi. Kesäkuussa 2023, The Kang Dynastyn uudeksi ensi-iltapäivämääräksi asetettiin 1. toukokuuta 2026 ja Secret Warsin ensi-iltapäivämääräksi 7. toukokuuta 2027. Marraskuussa 2023, sekä Loveness että Cretton olivat eronneet The Kang Dynastyn käsikirjoittajan ja ohjaajan paikoilta. Saman kuukauden aikana, Waldron palkattiin Lovenessin käsikirjoittamaan Secret Warsin ohella myös The Kang Dynasty. Jonathan Majorsin, joka näytteli Kang Valloittajaa ja tämän lukuisia variantteja, odotettiin esiintyvän molemmissa elokuvissa, kunnes Disney ja Marvel Studios antoivat hänelle potkut joulukuussa 2023, kun hänet tuomittiin pahoinpitelystä. Samalla raportoitiin, että viides Avengers-elokuva saisi uuden lisänimen The Kang Dynastyn tilalle.
Vuoden 2024 San Diego Comic-Con Internationalissa paljastetttiin, että Russon veljekset ohjaisivat seuraavat kaksi Avengers-elokuvaa. Samalla paljastettiin, että viidennen Avengers-elokuvan uusi nimi olisi Avengers: Doomsday, ja että Downey näyttelisi molemmissa elokuvissa Victor von Doomia / Tohtori Doomia, joka olisi elokuvien uusi pääroisto Kangin sijasta. Lisäksi McFeely oli palkattu elokuvien uudeksi käsikirjoittajaksi.
Huomioita

↑  Kuvailtu elokuvassa Avengers: Infinity War (2018).
↑  Minne hän oli joutunut elokuvan Ant-Man and the Wasp (2018) lopussa.
↑  Joka kuvailtiin elokuvassa The Avengers (2012).
↑  Elokuvan Thor: The Dark World (2013) tapahtumien aikana.
↑  Kuvailtu elokuvassa Guardians of the Galaxy (2014).
Aiheesta muualla

Avengers: Endgame Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan traileri YouTubessa (englanniksi)
Hauk Aabel

| Hauk Aabel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hauk Erlendson Aabel
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1869 Førde, Norja
Kuollut: 12. joulukuuta 1961 (92 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  Per Aabel Andreas Aabel
Aiheesta muualla
IMDb
Hauk Erlendson Aabel (21. huhtikuuta 1869 Førde – 12. joulukuuta 1961 Oslo) oli norjalainen näyttelijä, oman aikansa suosituimpia. Hän kävi upseerikoulun ja aloitti oikeustieteen opinnot Kristianian yliopistossa, mutta keskeytti ne innostuttuaan näyttelemisestä. Hän debytoi Christiania Theaterissa vuonna 1897 ja sai sinne vakituisen kiinnityksen seuraavana vuonna. Teatteri kuitenkin sulkeutui vuonna 1899, ja Aabel siirtyi Sekondtheatretiin, missä hän teki samana vuonna läpimurtonsa. Uransa aikana Aabel näytteli muun muassa Norjan kansallisteatterissa, Centralteatretissa ja Chat Noirissa. Hänet tunnettiin erityisesti kansanomaisten ja koomisten hahmojen tulkitsijana. Vuonna 1917 Aabel teki ensiesiintymisensä valkokankaalla Mauritz Stillerin mykkäelokuvassa Aleksanteri suuri. Seuraavan elokuvaroolinsa hän teki vasta kymmenisen vuotta myöhemmin Walter Fyrstin Troll-elgenissä. Lisäksi hän näytteli muun muassa Tancred Ibsenin Den store barnedåpenissa ja poikansa Per Aabelin ohjaamassa Jeppe på Bierget -elokuvassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hauk Aabel Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  FID  KulturNav
Pristina

| Pristina Prishtina (alb> ) Приштина, Priština (serb.) |
| --- | --- |

 Pristina
 Koordinaatit: 42°40′N, 21°10′E 
Valtio:  Kosovo
Piiri:  Pristinan piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  524,44 km²
Korkeus:  652 m
Väkiluku (2020):  233 897
 – Väestötiheys:  396,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Suuntanumero(t):  +383
 
 kk.rks-gov.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pristina (alb. Prishtina, serb. Приштина, Priština) on Kosovon pääkaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 198 897. Suurin osa kaupungin asukkaista on albaaneja. Pristina oli yksi keskiaikaisen Serbian pääkaupungeista ja myöhemmin autonomisen Kosovon pääkaupunki. Siitä tuli itsenäisen Kosovon pääkaupunki Kosovon annettua itsenäisyysjulistuksen vuonna 2008. Serbia ei ole tunnustanut maan itsenäisyyttä ja pitää Kosovoa edelleen osana Serbiaa.
Historia > Antiikki ja keskiaikainen Serbia

Arkeologisten kaivausten mukaan nykyisen Pristinan alueella on ollut asutusta jo neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Illyrialaiset asuttivat alueen 300-luvulla eaa. ja Rooman valtakunnan aikana alue tunnettiin välietappina Naissuksen (Niš), Lissumin (Ljes) ja Skupin (Skopje) välillä. 10-luvulla jaa. noin 12 kilometrin päähän nykyisestä Pristinasta kasvoi Ulpiana (Lipljan) -niminen roomalaiskaupunki. Justinianus I jälleenrakennutti kaupungin 500-luvulla ja se sai nimen Justiniana Secunda. Slaavien valloitettua alueen kaupunki kuitenkin hävisi historiankirjoista. Varhaisen slaavilaisen Serbian valtion aikana alue vaurastui hopeakaivosten seurauksena ja Serbian kuningas Stefan Uroš II Milutin (1282–1321) teki Pristinasta maan pääkaupungin. Kuningas Stefan Uroš III vietti suuren osan ajastaan Pristinassa ja hänen pojallaan Stefan Dušanilla oli kaupungissa palatsi, jossa hän tapasi Konstantinopolista paenneen keisari Johannes VI Kantakuzenosin. Dušanin palatsi sijaitsi todennäköisesti nykyisen kellotornin ja Pazar-moskeijan välissä. Stefan Uroš V:n valtakauden jälkeen Pristinasta tuli Vuk Brankovićin pääkaupunki ja säilyi sellaisena myös serbien kärsittyä tappion Osmanien valtakunnalle Kosovo Poljen taistelussa vuonna 1389. Serbian despotaatin aikana Pristina oli yksi Serbian kaupan keskuksista. Kaupungissa oli ragusalaisten kauppiaiden siirtokunta ja se tuli tunnetuksi turnajaisistaan.
Historia > Osmanien valtakunta

Osmanien muodostama uhka jatkoi kasvuaan ja vuonna 1439 osmanit asettivat Ishak Beyn edustajakseen Pristinassa ja hallitsivat kaupunkia kokonaan vuoteen 1455 mennessä. Serbian kuninkaiden palatsi tuhottiin ja sen tilalle rakennettiin muita rakennuksia, kuten Pazar-moskeija. Alueen hallinnollinen keskus siirrettiin Pristinasta Vučitrniin, mutta se säilytti taloudellisen merkityksensä paljolti sen ragusalaisen siirtokuntansa ansiosta. 1500-luvulla kaupungissa matkailleet kuvailivat sitä rikkaaksi. Kaupunki kärsi mittavat tuhot suuren Turkin sodan aikana ja etenkin vuonna 1689, jolloin itävaltalaiskenraali Piccolomini valtasi Pristinan ja Skopjen serbien ja katolilaisten albaanien tukemana. Itävaltalaisten vetäytyessä 1690 heidän mukanaan pohjoiseen lähti suuri osa alueen serbitaustaisesta väestöstä osmanien kostotoimien pelossa. Saman tapainen muuttoaalto käynnistyi myös Itävallan–Turkin sodan aikana vuonna 1737. Serbien tilalle muutti islaminuskoisia albaaneja Albaniasta. 1700-luvulla Pristinaa hallitsivat sittemmin osmanien alaisuudessa noin vuosisadan ajan Gjinollien albaanisuku. 1800-luvulla kaupungissa oli noin 9 000-12 000 asukasta ja kaupungin taloudellinen merkitys väheni. Vuonna 1910 Pristinassa oli yhteensä 4 00 taloutta ja sen asukkaat muodostuivat albaaneista, serbeistä, juutalaisista, romaneista ja tšerkesseistä. Talouksista 3 200 oli muslimeja, 531 ortodoksisia ja 65 juutalaisia.
Historia > Jugoslavia ja itsenäinen Kosovo

Serbian armeija valloitti Pristinan ensimmäisen Balkanin sodan aikana vuonna 1912 ja tällä kertaa kaupungista pakeni sen muslimitaustaisia asukkaita muuttoliikkeessä, joka jatkui aina ensimmäisen maailmansodan aikoihin ja sen jälkeenkin. Vuonna 1913 kaupungissa oli 18 174 asukasta. Bulgaria valtasi kaupungin vuonna 1915 ja serbit jälleenvaltasivat sen vuonna 1918. Vuosien 1918 ja 1941 välillä kaupunki oli osa Jugoslavian kuningaskuntaa ja toisen maailmansodan aikana se oli osa Natsi-Saksan ja Italian hallitsemaa Suur-Albaniaa. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungista tuli sosialistiseen Jugoslaviaan kuuluneen Kosovon ja Metohijan autonomisen alueen (myöhemmin yksinkertaisesti Kosovo) pääkaupunki, sekä maan albaanivähemmistön kulttuurillinen ja poliittinen pääkaupunki. Vuonna 1990 Jugoslavian presidentti Slobodan Milošević lakkautti Kosovon autonomian ja alue siirrettiin Serbian suoraan hallintaan. Kosovon sota alkoi vuonna 1996 Kosovon vapautusarmeijan aloitettua laajamittaiset hyökkäykset ja serbien ryhdyttyä vastatoimiin. Nato aloitti Jugoslavian pommituksen vuonna 1999, johon serbit vastasivat aloittamalla Kosovon etniset puhdistukset. Rauhansopimuksen jälkeen alueen otti hallintaansa YK ja Kosovo julistautui itsenäiseksi vuonna 2008. Nykyisin Pristina on Serbian edelleen osanaan pitämän itsenäisen Kosovon pääkaupunki.
Liikenne

Kaupunki sijaitsee kahden suuren maantien risteyksessä, ja sillä on kansainvälinen lentokenttä, joka sijaitsee 16 km kaupungin keskustasta. Pristinasta on säännöllisiä lentoja Wieniin, Ljubljanaan, Tiranaan, Lontooseen, Stuttgartiin, Hampuriin, Geneveen, Budapestiin, Milanoon ja Veronaan.
Väestö

| Vuosi | Väestö | ±% |
| --- | --- | --- |
|  1948  | 44 089 | —     |
|  1953  | 51 457 | +16.7% |
|  1961  | 69 810 | +35.7% |
|  1971  | 105 273 | +50.8% |
|  1981  | 148 656 | +41.2% |
|  1991  | 199 654 | +34.3% |
|  2011  | 198 897 | −0.4% |
|  2016  | 204 721 | +2.9% |
Vuonna 2011 Pristinassa oli yhteensä 198 897 asukasta. Vuoden 2016 arvion mukaan asukkaita on yhteensä 207 708. Vuonna 2011 kaupungin asukkaiden suuri valtaosa oli etniseltä taustaltaan albaaneja (194 452). Vähemmistöjä olivat esimerkiksi turkkilaiset (2 156), aškalit (557), serbit (430), bosniakit (400) ja goranit (205). Muun kuin albaanitaustaisen väestön osuus kunnan väestöstä oli huomattavasti suurempi ennen vuotta 1999, mutta sotaa paenneista vain pieni osa on palannut takaisin kaupunkiin. Joidenkin lähteiden mukaan serbien todellinen määrä Pristinassa ja läheisissä kylissä on noin 2 000.
Koulutus

Pristinan yliopisto on perustettu vuonna 1969. Siinä on nykyisin seitsemäntoista tiedekuntaa, joista osalla on toimintaa myös muissa kaupungeissa. Kaikkiaan yliopistossa on noin 28 000 opiskelijaa. Yhteensä Pristinassa on 54 ensimmäisen ja toisen asteen oppilaitosta.
Ystävyyskaupungit

Tirana, Albania