stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilkkuperät (suku)

| Vilkkuperät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vilkkuperät Onychorhynchidae
Suku::  Vilkkuperät Myiobius  Darwin, 1839
Katso myös
   Vilkkuperät (suku) Wikispeciesissä   Vilkkuperät (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vilkkuperät (Myiobius) on vilkkuperien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 3 lajia.
Lajit

Pensasvilkkuperä (Myiobius atricaudus)
Tummavilkkuperä (Myiobius villosus)
Vaaleavilkkuperä (Myiobius barbatus)
Aiheesta muualla

ITIS: Myiobius (englanniksi)
Vuoden 1983 videopelilama

Alustat
kolikkopeli
pelikonsoli
käsikonsoli
mobiilipeli
tietokonepeli
verkkopeli
Lajityypit
kasuaalipeli
roolipeli
seikkailu
toiminta
toimintaseikkailu
simulaatio
strategia
urheilu
Historia
kolikkopelien kulta-aika
vuoden 1983 videopelilama
Atarin videopelihautajaiset
Aiheet
videopelien vaikutustutkimus
videopelikulttuuri
videopelikeräily
videopelien säilöminen
videopelilokalisointi
videopelimusiikki
videopeliteollisuus
elektroninen urheilu
Lisää aiheita
Videopelien teemasivuilla
Vuoden 1983 videopelilama oli Pohjois-Amerikassa vuosien 1983–1984 vaihteessa tapahtunut äkillinen videopeliteollisuuden lama, sekä lukuisten videopeli ja -konsolituottajien konkurssi. Se toi lopun toisen sukupolven videopelikonsoleille.
Lamaa seurasi kolmen vuoden ajanjakso, jonka aikana videopelimarkkinat olivat Pohjois-Amerikassa paljon aikaisempaa pienemmät, eikä videopelikonsolien saralla tapahtunut merkittävää kehitystä. Ajanjakso loppui Nintendo Entertainment Systemin ja sen tunnetuimman pelin, Super Mario Brosin menestyksen myötä. Nintendon uusi konsoli esiteltiin ensi kerran Japanissa 1983 nimellä Famicom. Yhdysvalloissa laite esiteltiin 1985, ja suosioon se pääsi jo 1987.
Ajanjaksoon viitataan joskus vuoden 1984 videopelilamana, sillä juuri sinä vuonna laman seuraukset selvisivät kuluttajille todellisessa mittakaavassaan. Kehitteillä oli satoja pelejä julkaistavaksi vuonna 1983, ja niistä suurin osa joutui kaatopaikalle, esimerkiksi Atari hautasi New Mexicoon yli 700 000 pelimoduulia. Vuonna 1983 kehitettiin vain muutamia pelejä julkaistavaksi seuraavana vuonna, ja tämä näkyi pitkäaikaisena vähyytenä uusien videopelien määrässä.
Syyt

Videopelilama johtui monista syistä:
Kotitietokoneiden hintasota laski mikrotietokoneiden hintoja merkittävästi. Esimerkkinä Commodore 64, jonka iskulauseena toimi "Miksi ostaa lapsellesi videopeli ja häiritä hänen koulunkäyntiään, kun voitte ostaa hänelle kotitietokoneen, joka valmistaa häntä collegeen?". Markkinointitutkimus rekisteröi muutoksen, kun miljoonat asiakkaat vaihtoivat videopelikonsolin ostoaikeensa samanhintaiseen kotitietokoneeseen.
Tulva surkeita pelejä harkitsemattomasti rahoitetuilta uusilta yrityksiltä yhdistettynä heikkoihin Atari 2600:n peleihin E.T., Pac-Man ja Custer's Revenge.
Uutiset sensatisoivat sekä vuoden 1980 noususuhdannetta että vuosien 1982–83 ongelmia. Tarina Atarista hautaamassa tuhansia E.T.-moduuleita New Mexicon kaatopaikalle muutti monien julkaisukanavien kuvaa videopelimarkkinoista.
Johtopäätös tärkeimmiltä lelujälleenmyyjiltä (esimerkiksi Cabbage Patch Kids ja Beanie Babies) vuonna 1983 oli, että videopelit olivat ohimenevä muoti-ilmiö, ja että arvokas hyllytila pitäisi jättää uusille tuotteille.
Kolikkopelimarkkinoiden täyttyminen: uudet pelit eivät myyneet koska vanhat eivät olleet poistuneet markkinoilta.
Seuraukset

Mattel teki 300 miljoonan dollarin tappiot Intellivision-konsolillaan, minkä sanottiin johtuneen lamasta.
Mikrotietokoneet ja tietokonepelit nousivat suosioon, osin halvempien koneiden saatavuuden vuoksi, osin pelikonsolien suosion laskun myötä.
Vålerengens IF

Vålerengens Idrettsforening (lyh. VIF) on urheiluseura Norjassa Oslon Vålerengassa. Seuran eri lajijaostot järjestävät toimintaa jalkapallossa, jääkiekossa, koripallossa, käsipallossa, amerikkalaisessa jalkapallossa, salibandyssä ja hiihdossa. Vålerengens IF perustettiin vuonna 1913 ja sillä oli vuonna 2016 noin 3 590 jäsentä.
Lajijaostot

Jalkapallo: Vålerenga Fotball
Jääkiekko: Vålerenga Ishockey
Koripallo: Vålerenga Basket
Käsipallo: Vålerenga Håndball
Amerikkalainen jalkapallo: Vålerenga Amerikansk Fotball
Salibandy: Vålerenga Innebandy
Hiihto: Vålerenga Ski
Vuoden 1988 Atlantin hurrikaanikausi

Kartta kaikkien vuoden 1988 hurrikaanien ja myrskyjen radoista, väritettynä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tummanoranssi 4, oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden avulla esitetään trooppinen myrsky ja tummansinisten avulla trooppinen matalapaine.
Vuoden 1988 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita havaittiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 1988.
Myrskyt

| nimi | aktiivinen | kuolleita |
| --- | --- | --- |
| Trooppinen myrsky Alberto | 5.–8. elokuuta |  |
| Trooppinen myrsky Beryl | 8.–10. elokuuta | 1 |
| Trooppinen myrsky Chris | 21.–29. elokuuta | 4 |
| Hurrikaani Debby | 31. elokuuta – 5. syyskuuta | 10 |
| Trooppinen myrsky Ernesto | 3.–5. syyskuuta |  |
| Hurrikaani Florence | 7.–11. syyskuuta | 1 |
| Nimeämätön myrsky | 7.–10. syyskuuta |  |
| Hurrikaani Gilbert | 8.–19. syyskuuta | 318 |
| Hurrikaani Helene | 19.–30. syyskuuta |  |
| Trooppinen myrsky Isaac | 28. syyskuuta –1. lokakuuta |  |
| Hurrikaani Joan | 10.–23. lokakuuta | 216 |
| Trooppinen myrsky Keith | 17.–24. marraskuuta |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoden 1988 Atlantin hurrikaanikausi Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuoden 1987 Atlantin hurrikaanikausi | Hurrikaanit Atlantilla | Seuraaja: Vuoden 1989 Atlantin hurrikaanikausi |
Walking the Dog

Walking the Dog on yhdysvaltalaisen blues- ja soul-laulaja ja lauluntekijä Rufus Thomasin tekemä kappale. Kappaleen nimi voi esiintyä myös muodossa ”Walkin’ the Dog”.
Coverversioita

1964: The Rolling Stones esikoisalbumillaan.
1965: Eero ja Jussi & The Boys albumillaan Numero 1 nimellä ”Liisan koira” Jussi Raittisen sanoittamana.
1965: The Sonics esikoisalbumillaan Here are the Sonics.
1973: Aerosmith esikoisalbumillaan.
1976: Dr. Feelgood live-albumillaan Stupidity.
1977: Hurriganes albumilla Tsugu Way sekä singlen ”Looking for the Tsugu” B-puolena.
1987: Jam Jam esikoisalbumillaan nimellä ”Liisan koira”.
Vilkkuperät

| Vilkkuperät |
| --- | --- |
 Viuhkanappari Onychorhynchus coronatus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vilkkuperät Onychorhynchidae  Tello, Moyle, Marchese & Cracraft, 2009
Katso myös
   Vilkkuperät Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vilkkuperät (Onychorhynchidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajien taksonomia on osin epäselvä ja lajit on aikaisemmin luokiteltu kuuluvaksi tyranneihin. Vilkkuperät ovat läheistä sukua tityroille ja muodostavat mahdollisesti yhdessä monofyleettisen heimon. BirdLife Suomen käyttämässä luokituksessa vilkkuperien heimoon kuuluu 3 sukua ja 5 lajia.
Vilkkuperät Myiobius

Pensasvilkkuperä Myiobius atricaudus
Tummavilkkuperä Myiobius villosus
Vaaleavilkkuperä Myiobius barbatus
Lajit, joilla on oma sukunsa

Ruostenappari Terenotriccus erythrurus
Viuhkanappari Onychorhynchus coronatus
Vetokoukku

Tyypillinen irrotettava auton vetokoukku.
Vetokoukku tai vetolaite tai peräkoukku on ajoneuvon ja perävaunun tai toisen vedettävän ajoneuvon välinen mekaaninen kytkinlaite, joka on kiinnitetty vetävän ajoneuvon runkoon, korin kantavaan osaan tai alustaan, vedettävän perävaunun tai ajoneuvon siihen kiinnittämiseksi. Vetolaitteeseen kuuluvat myös osat, joilla varsinainen kytkinlaite kiinnitetään tai sitä säädetään.
Rakenne

Vetolaitteeseen kuuluvat koukun runko, joka kiinnitetään ajoneuvon runkoon, sekä varsinainen koukku eli vetokuula. Koukku voi olla irrotettava, kääntyvä tai kiinteästi asennettu. Irrotettava koukku voidaan irrottaa muun muassa autolla peruutettaessa tai ajoneuvon kokonaisulkonäön vuoksi. Irrotettava vetokoukku saattaa kuitenkin jumittua ja ruostua vähäisen käytön vuoksi, jolloin sitä on enää vaikea irrottaa. Vetokoukkua ei tarvitse lainmukaisesti irrottaa käyttöjen välissä, mikäli siitä ei ole haittaa esimerkiksi rekisterikilven näkyvyydessä. Kiinteä vetokoukku ei esimerkiksi vaadi säännöllistä käyttöä ja se on yleensä edullisempi vaihtoehto. Kääntyvän vetokoukun saa piiloon, vaikka se pysyykin ajossa mukana.
Vetolaitteessa on tavallisesti lisäksi perävaunun valoille johtosarja ja pistorasia kiinnittimineen ja mahdollisine pistokesovittimineen. Vetokuula suojataan usein muovisuojuksella, joskus tennispallollakin. [lähde? ] Henkilöauton vetokoukun kuulaan voidaan kiinnittää myös esimerkiksi polkupyörän kuljetusteline. Pyörätelineet eivät vaadi Suomessa minkäänlaista tyyppihyväksyntää. Pyörä ei kuitenkaan saa peittää auton rekisterikilpeä tai valoja eikä se saa ylittää leveydellään ajoneuvon mittaa.
Vaatimukset

Perävaunun vetoon tarkoitettu vetolaite asennetaan auton runkoon tai rungossa oleviin rakenteisiin tai laitteisiin auton pituusakselille. Tietyntyyppisen keskiakseliperävaunun vetokoukun saa kiinnittää myös auton koriin, valmistajan määrittelemiin kiinnityspisteisiin.
Euroopan unionissa perävaunun vetolaitetta ja sen kiinnittämistä säätelevät direktiivi 94/20/EY sekä E-säännöt numero 55 ja numero 102. Direktiivillä varmistetaan moottoriajoneuvojen ja erityyppisten perävaunujen yhteen kytkemisen sopivuus ja turvallisuus, mukaan lukien vetolaitteen kytkentä ja irrotus.
Vetokoukun asentamiseen muun muassa hybridi- ja sähköautoihin liittyy rajoituksia ja huomioitavia asioita. Esimerkiksi sähköauton kyky tehdä kuormatun perävaunun kanssa mäkilähtö voi olla huono. Hybridiautoissa myös peräkärryn sallittu massa on polttomoottoriautoja pienempi.
Vetokoukun käyttöä erilaisissa ajoneuvoissa säädellään lisäksi ajoneuvo- ja maakohtaisilla määräyksillä.
Aiheesta muualla

AKE:n määräys 753-204-2000: autojen ja niiden perävaunujen vetolaitteista
Esimerkki: Saab 9-5:n irrotettavan vetokoukun asennusohje
Vuorenpeikon lehto

Vuorenpeikon lehto on Evon opetusmetsään kuuluva suojeltu metsälehmuslehto Evon alueella. Se kuuluu luontaisesti syntyneisiin, merkittäviltä osin jalopuista koostuviin metsiköihin. Lehdon laajuus on 2,4 hehtaaria ja sen sijaintikoordinaatit 61.211° pohjoista leveyttä ja 25.1401° itäistä pituutta.
Hämeen liitto on määritellyt alueen maakuntakaavassaan maakunnallisesti arvokkaaksi luontotyypiksi.
Alueella sijaitsee kaksi järveä Vuoripeikonjärvi ja Majajärvi ja lähistöllä Pitkänniemenjärvi ja Hautjärvi.
Versus All

| Versus All> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  rock, punk
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Niko Ailamo, laulu ja kitara   Antti Pekkanen, rummut   Jason Ikävalko, basso  
Levy-yhtiö:  Räkälevyt   Solid Sound  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Versus All on vuonna 2007 Helsingissä perustettu punk-vaikutteinen rock-yhtye, joka on julkaissut kolme albumia. Yhtyeen tyyliä on kuvattu yhdistelmäksi amerikkalaista melodista hardcorea, Turbonegro-tyylistä punkrockia ja rock-vaikutteita kuten Hanoi Rocksia .
Jäsenet > Nykyiset

Niko Ailamo: laulu ja kitara
Antti Pekkanen: rummut
Jason Ikävalko: basso
Jäsenet > Entiset

Mika Ridanpää: rummut
Diskografia > Albumit

Black vs White (CD, 2010, Solid Sound / Räkälevyt)
Dark Ages (CD / C-kasetti, 2011, Solid Sound / Räkälevyt)
A Portrait of Discontent (CD, 2013, Solid Sound / Räkälevyt)
Diskografia > Kokoelmat

Dark Black and White Portrait (Digi, 2015, Solid Sound)
Diskografia > Demot

Demo 08 (2008)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo PlayStation Network -peleistä

Tässä on luettelo PlayStation Network -peleistä, jotka voi ostaa PlayStation Storesta.
0-9

1942: Joint Strike - Backbone Entertainment
B

Bionic Commando Rearmed - GRIN
Blast Factor - Bluepoint Games
C

California Games - Sony Computer Entertainment
Calling All Cars! - Incognito Entertainment
Cash Guns Chaos - Sony Online Entertainment
Championship Sprint - Sony Online Entertainment
D

Dark Mist - Game Republic
E

Echochrome - Sony Computer Entertainment
Elefunk - 8bit Games
Everyday Shooter - Queasy Games
F

Fatal Inertia EX - Koei Canada
Feel Ski - Sony Computer Entertainment
flOw - thatgamecompany
Flower - thatgamecompany, PlayStation 3, PlayStation 4, PlayStation Vita
G

Gauntlet II - Sony Online Entertainment
Go! Puzzle - Sumo Digital
Go! Sudoku - Sumo Digital
Gran Turismo 5 Prologue - Polyphony Digital
Gran Turismo HD - Polyphony Digital
GripShift - Sidhe Interactive
H

High Stakes on the Vegas Strip: Poker Edition - Sony Online Entertainment
High Velocity Bowling - Sony Computer Entertainment
I

inFAMOUS: Festival of Blood - Sony Online Entertainment
J

Joust - Sony Online Entertainment
K

Kart Attack - Blimey! Games Ltd.
L

Lemmings - Team 17
LocoRoco Cocoreccho! - Sony Computer Entertainment Japan
M

Mega Man 9 - Inti Creates, Capcom
Mega Man 10 - Inti Creates, Capcom
Mortal Kombat II - Sony Online Entertainment
N

No Gravity: The Plague of Mind - Realtech VR
Novastrike - Tiki Games
Nucleus - Kuju Entertainment
P

Pain - Idol Minds
PixelJunk Eden - Q-Games
PixelJunk Monsters - Q-Games
PixelJunk Racers - Q-Games
Piyotama - JAPAN Studios
Plunder - Certain Affinity
PowerUp Forever - Namco
Q

Q*Bert - Sony Online Entertainment
R

Rampage World Tour - Sony Online Entertainment
Rampart - Sony Online Entertainment
Rat Race - Super-Ego Games
Rocketmen: Axis of Evil - Capcom
S

Siren: Blood Curse - Sony Computer Entertainment Japan
Sky Diving - Lightweight
Snakeball - Sony Computer Entertainment
SOCOM: Confrontation - Slant Six Games
Super Puzzle Fighter II Turbo HD Remix - Backbone Entertainment
Super Rub 'a' Dub - Sumo Digital
Super Stardust HD - Housemarque
Super Puzzle Fighter II Turbo HD Remix - Capcom
Super Street Fighter II Turbo HD Remix - Backbone Entertainment
T

Talisman - Big Rooster
Tekken 5: Dark Resurrection - Namco
The Last Guy - Sony Computer Entertainment
Toy Home - Game Republic
Trine - Frozenbyte
Trine 2 - Frozenbyte
W

Warhawk - Incognito Entertainment
Wipeout HD - Sony Computer Entertainment
Wolf of the Battlefield: Commando 3 - Backbone Entertainment
Vitebskin kuvernementti

| Vitebskin kuvernementti Витебская губерния |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Vitebskin kuvernementti Venäjän kartalla 1914.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1802
Lakkautettu:  1921
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Vitebsk
Pinta-ala  (38 649,5  neliövirstaa):  43 985,54 km²
Väkiluku (1897):  1 489 246
Vitebskin kuvernementti (ven. Ви́тебская губе́рния, Vitebskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1802–1924. Sen maat ulottuivat nykyisten Valko-Venäjän, Latvian ja Venäjän alueille. Vuonna 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementissa asui 1 489 246 henkeä. Kuvernementin pinta-ala oli 43 986 km² ja pääkaupunki oli Vitebsk. Kuvernementin suurin kaupunki loppuaikoina oli Väinänlinna (Dvinsk, myöhemmin Daugavpils).
Vitebskin kuvernementin naapureita olivat Pihkovan, Smolenskin, Mogiljovin, Minskin, Vilnan, Kuurinmaan ja Liivinmaan kuvernementit.
Kuvernementissa oli 11 kihlakuntaa (ujezd), joiden keskukset olivat:
Vitebsk
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Drissa (Verhnedvinsk)  Gorodok  Lepel  Nevel  Polotsk  |   |  Sebež  Veliž  Väinänlinna (Dünaburg/Dvinsk, nyk. Daugavpils)  Ljutsin  Režitsa  |
Kuusi ensimmäistä kuuluvat nykyään Valko-Venäjään, Sebež ja Veliž Venäjän Pihkovan ja Smolenskin alueisiin.  Kolme viimeistä kuuluvat Latvian Latgalen maakuntaan; aiemmin ne olivat osa Saksalaisen ritarikunnan aikaista Vanhaa-Liivinmaata ja sittemmin Puolan Liivinmaata.
Historia

Vitebsk ja sen ympäristö kuului aikanaan Polotskin ruhtinaskuntaan ja 1300-luvulta lähtien Liettuan suuriruhtinaskuntaan, jossa siitä tuli Vitebskin voivodikunta. Ensimmäisessä Puolan jaossa 1772 se joutui Venäjälle.
Vuonna 1796 Vitebskistä ja Mogiljovista muodostettiin Valko-Venäjän kuvernementti. Jo 1802 se jaettiin erillisiksi Vitebskin ja Mogiljovin kuvernementeiksi. Vitebskin kuvernementti lakkauttettiin 1924.
Väestö

Vuonna 1897 kuvernementin väkiluku oli 1 489 246. Heistä oli 788 599 valkovenäläisiä, 264 062 lättejä, 198 001 venäläisiä, 174 240 juutalaisia, 50 377 puolalaisia ja 7 361 saksalaisia. Uskonnoltaan 24% oli roomalaiskatolisia ja 61% ortodokseja. Kaupunkiväestö oli enimmäkseen puolalaista ja juutalaista, maaseutuväestö taas valkovenäläistä ja lättiläistä. 1800-luvun lopulla valtakunnassa harjoitettiin voimakasta venäläistämispolitiikkaa.
Vuonna 1885 solmittiin 8044 avioliittoa, lapsia syntyi 50779 ja kuolleiden määrä oli 32245.
Talous

Kuvernementin pinta-alasta 27,2 % oli peltoa, 34,6 % metsää, 18,6 % niittyä ja laidunta ja 19,6 % joutomaata.
Kuvernementin maatalous ei ollut erityisen tuottoisaa, useimpina vuosina tuotanto ei riittänyt oman väestön tarpeeseen. Perunaa jouduttiin usein käyttämään leipään viljan sijaan. Vuonna 1887 tuotettiin  2,6 miljoonaa hehtolitraa perunaa, saman verran ruista ja 1,9 miljoonaa hehtolitraa kauraa. Vuonna 1883 tilastoitiin 455 312 nautaa, 229 530 hevosta, 265 854 lammasta ja 216 274 sikaa. Pellavaa viljeltiin paljon ja se oli tärkeä vientituote.
Teollisuus oli 1800-luvun lopulla heikosti kehittynyt. 672 tehtaassa oli  2936 työntekijää, tuotannon arvo oli noin 8 miljoonaa ruplaa. Oleellisimmat tuotannonalat olivat myllyt, viinanpoltto, oluenpano, nahkateollisuus ja tupakkateollisuus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vitebskin kuvernementti Wikimedia Commonsissa
Витебская губерния Entsiklopedija Brokgauza i Jefrona.  1890–1916. www.brocgaus.ru. (venäjäksi)
Vuoden 1897 väestölaskenta demoscope.ru
Vilnan vanhakaupunki

Gediminasin torni.
Vilnan vanhakaupunki (liett. Vilniaus senamiestis, puol. Stare Miasto w Wilnie) on liettualaisen Vilnan kaupungin historiallinen osa. Se on noin 360 hehtaarin laajuinen ja käsittää kolmen linnan ja keskiaikaisen muurin ympäröivän muurin alueen. Sitä halkovat kapeat kadut, ja sen rakennukset edustavat useaa eri arkkitehtonista tyylisuuntaa.
Kaupunkikuva

Vilnan vanhakaupunki on keskisen ja itäisen Euroopan suurin barokkia edustava vanhakaupunki. Sen pinta-ala on 360 hehtaaria. Vanhakaupunki käsittää kolmen linnan alueen sekä keskiaikaisen muurin ympäröivän alueen. Kaava on säilynyt keskiaikaisena, ja vanhaakaupunkia halkovat kapeat kadut, jotka jakavat sen epäsäännöllisen muotoisiin kortteleihin. Myöhemmin alueelle on lisätty suuria aukioita.
Vanhankaupungin rakennukset edustavat gotiikkaa, renessanssia, barokkia ja uusklassista arkkitehtuuria. Arkkitehtonisesti ja historiallisesti vanhakaupunki on merkittävä, sillä lähes 40 prosenttia rakennuksista on määritelty erittäin merkittäviksi.
Historia

Vilnan vanhakaupunki perustettiin paikalle, joka on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella. Puinen linna rakennettiin Gediminon kukkulalle noin vuonna 1000. Asutus kehittyi kaupungiksi vasta 1200-luvulla, ja vuoteen 1323 mennessä Vilnasta oli tullut Liettuan suuriruhtinaskunnan pääkaupunki.
Nopeasti kasvava kaupunki tuhoutui pahoin vuoden 1471 tulipalossa. Ainoat todisteet tulipaloa edeltävästä ajasta ovat osat muurista, jotka ovat jääneet jäljelle vuosina 1503–1522 tataareita vastaan tehtyjen puolustusrakennelmien alta.
Vuoden 1610 tulipalon jälkeen vanhaankaupunkiin rakennettiin monia uusia kirkkoja, ja Vilnassa oli Puolan–Venäjän sodan alkaessa 1654 peräti 41 uskonnollista rakennusta. Monet niistä tuhoutuivat sodan aikana, ja monet vanhat rakennukset paloivat 1700-luvun tulipalojen aikana. Vanhaakaupunkia on kuitenkin sen jälkeen jälleenrakennettu, mikä antaa sille sen nykyisen ulkoasun.
Toisessa maailmansodassa tuhoutui yli 80 vanhaa rakennusta, mutta monia niistä rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Vanhassakaupungissa toteuttiin 1956–1958 ja 1970–1974 laajoja kunnostuksia. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994.
Väestö

Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Vilnan vanhassakaupungissa asui 20 400 asukasta. Vuonna 1996 asukkaita oli vielä 30 000. Vaikka rikkaimmat liettulaiset suosivat esikaupunkialueita, Vilnan vanhakaupunki on Liettuan kallein asuinalue. Se on suosittu rikkaiden ulkomaalaisten keskuudessa.
Nähtävyydet

Aamunkoiton portti
Bernardinain puutarha
Gediminasin torni
Gedimino prospektas
Katedraaliaukio
Liettuan suuriruhtinaiden palatsi
Pilies katu
Presidentinlinna
Pyhän Annan kirkko
Pyhien Johanneksien kirkko
Pyhän Kasimirin kirkko
Pyhän Teresan kirkko
Raatihuone
Raatihuoneentori
Vilnan tuomiokirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilnan vanhakaupunki Wikimedia Commonsissa
Vinci

| Vinci |
| --- | --- |

 Vinci
 Koordinaatit: 43°47′N, 10°55′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Toscana
Metropolikaupunki:  Firenze
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54,43 km²
Väkiluku (31.12.2015):  14 604
 – Väestötiheys:  268 as./km²
Postinumero:  50059
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vinci on kaupunki ja kunta Italiassa Toscanan alueella, 45 kilometrin päässä Firenzen kaupungista. Kunnassa on noin 14 000 asukasta. Vincin talous perustuu viinin ja oliivin viljelylle sekä muovin, keraamisen saven, paperin, vaatteiden ja huonekalujen valmistukselle.
Vinci tunnetaan renessanssinero Leonardo da Vincin (1452–1519) syntymäpaikkana. Leonardon synnyinkoti sijaitsee Anchianon kylässä. Talo on nykyisin museona, jossa on muun muassa interaktiivinen virtuaalimatka Leonardon elämästä ja puhuva Leonardo-hologrammi. Myös Vincin kaupungissa on Leonardo-museo.
Velma Barfield

| Velma Barfield> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Margie Velma Barfield
Syntynyt: 23. lokakuuta 1932 Eastover, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Kuollut: 2. marraskuuta 1984 (52 vuotta) Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muut tiedot
Syyte:  murha
Rangaistus:  Kuolemantuomio
Margie Velma Barfield (o.s. Bullard; 23. lokakuuta 1932 Eastover, Etelä-Carolina – 2. marraskuuta 1984 Raleigh, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen murhaaja.
Hän sai kuolemantuomion yhdestä ensimmäisen asteen murhasta, mutta hän tunnusti useita muitakin murhia, joiden uhrien ruumiinavaukset tukivat tunnustuksia. Häneen onkin julkisuudessa viitattu sarjamurhaajana. Barfield oli ensimmäinen Yhdysvalloissa myrkkyruiskeella teloitettu nainen.