stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blackfoot
Taustatietoa

Rick Medlocken isoisä ja bluegrass-muusikko Shorty Medlocke on osallistunut Blackfootin toimintaan mm. säveltämällä kappaleita ja esiintymällä yhtyeen albumeilla. Hän on myös esiintynyt yhtyeen konserteissa.
Yhtyeen jäsenet > Nykyiset jäsenet

Kenny Lawrence - laulu (2021–)
Drew Spencer - kitara, laulu (2021–)
Stuart McConnell - kitara, laulu (2021–)
Chief Spires - basso, laulu (2021–)
Dave Somerville - rummut (2021–)
Yhtyeen jäsenet > Entiset jäsenet

Rickey Medlocke - laulu, kitara (1969–1971, 1972–1997)
Charlie Hargrett - kitara (1969–1971, 1972–1984, 2004–2011)
Greg T. Walker - basso, laulu (1969–1971, 1973–1986, 2004–2011)
Jakson Spires - rummut, laulu (1969–1971, 1972–1986, 2004–2005; kuoli 2005)
Dewitt Gibbs - koskettimet, laulu (1969–1970)
Ron Sciabarasi - koskettimet (1969)
Jerry Zambito - kitara (1969)
Leonard Stadler - basso (1972–1973; kuoli 2012)
Danny Johnson - kitara (1972)
Patrick Jude - laulu (1974)
Ruby Starr - laulu (1977-1978; kuoli 1995)
Ken Hensley - koskettimet, kitara, laulu (1982–1984; kuoli 2020)
Bobby Barth - laulu, kitara (1984–1986, 2004–2006, 2006–2010)
Jerry "Wizzard" Seay - basso, laulu (1986–1988)
Doug Bare - koskettimet, laulu (1986–1992)
Harold Seay - rummut (1986–1988)
Jef Stevens - basso (1987)
Neal Casal - kitara (1988–1992; kuoli 2019)
Mark Mendoza - basso (1988)
Gunner Ross - rummut (1988–1992)
Rikki Mayr - basso, laulu (1989–1992)
Mark Woerpel - kitara, koskettimet (1992–1996)
Tim Stunson - basso (1992–1996)
Benny Rappa - rummut (1992–1994)
Stet Howland - rummut (1994–1997)
John Housley - kitara (1996–1997)
Bryce Barnes - basso (1996–1997)
Christoph Ullmann - rummut (2005–2006)
Chuck Spires - rummut, laulu (2005)
Jay Johnson - kitara, laulu (2006–2007)
Mark McConnell - rummut (2006–2007; kuoli 2012)
Michael Sollars - rummut (2007–2009)
Tommy Krash - kitara (2008)
Scott Craig - rummut (2009–2010)
Mike Estes - kitara, laulu (2010–2011)
Kurt Pietro - rummut (2010–2011)
Randy Peak - kitara (2011)
Sean Chambers - laulu, kitara (2012-2014)
Philip Shouse - laulu, kitara (2012)
Brian Carpenter - basso (2012–2017)
Christopher Williams - rummut, laulu (2012)
Matt Anastasi - rummut, laulu (2012–2019)
Jeremy Thomas - laulu, kitara (2014-2016)
Rick Krasowski - laulu, kitara (2016-2017)
Derek DeSantis - basso, laulu (2017–2019)
Pierson Whicker - rummut (2019)
Tommy Scott - basso (2019)
Diskografia > Studioalbumit

No Reservations (1975)
Flying High (1976)
Strikes (1979)
Tomcattin' (1980)
Marauder (1981)
Siogo (1983)
Vertical Smiles (1984)
Rick Medlocke and Blackfoot (1987)
Medicine Man (1991)
After the Reign (1994)
Southern Native (2016)
Diskografia > Livealbumit

Highway Song – Live (1982)
Live EMI (1983)
King Biscuit Flower Hour Presents Blackfoot (1998)
Greatest Hits Live (2003)
On the Run - Live (2004)
Train Train (2007)
Fly Away - Live (2011)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Rattlesnake Rock 'N' Roll: The Best of Blackfoot (1994)
Greatest Hits (2002)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Charlie Hargrettin kotisivut
Greg T. Walkerin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Bobby Barthin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Blackfoot-historiikki, -diskografia ja -levyarvosteluita verkkosivustolla AllMusic.com (englanniksi)
Blackfoot-diskografia tekijätietoineen ja eri julkaisuineen verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)
Blackfoot-albumeita kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Play.Spotify.com
Kepler 62 Kirja neljä: Pioneerit

| Kepler 62 Kirja neljä: Pioneerit |
| --- | --- |

Kirjailija:  Bjørn Sortland ja Timo Parvela
Kuvittaja:  Pasi Pitkänen
Suomennos
Suomentaja:  Outi Menna
Kustantaja:  WSOY
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kepler 62 Kirja neljä: Pioneerit on vuonna 2016 julkaistu Bjørn Sortlandin ja Timo Parvelan kirjoittama sekä Pasi Pitkäsen kuvittama kirja. Suomennoksen kirjaan on tehnyt Outi Menna. Kirjailijat ovat kirjoittaneet vuorotellen kirjan osat.
Kiiskijärvi (Virolahti)

| Kiiskijärvi |
| --- | --- |
 Näkymä Kiiskijärven sillalta Venäjän suuntaan.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Virolahti
Koordinaatit:  60°34′00″N, 27°49′39″E
Järvinumero:  10.001.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  3,9 m 
Rantaviiva:  5,255 km 
Pinta-ala:  0,31 km² 
 fiKiiskijärvi 
Kiiskijärvi on kapea, matala ja rehevä järvi Virolahden kaakkoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 30,8 hehtaaria. Etäisyys Kotkasta on 49 kilometriä itäkoilliseen. Järven eteläpuolisko sijaitsee Suomen ja Venäjän rajavyöhykkeellä ja eteläisin osa Venäjän alueella.
Maantiede

Kiiskijärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,4 kilometriä. Järven suurin leveys on noin kymmenesosa pituudesta. Saaria ei ole. Järven keskikohdan yli on rakennettu maantiesilta. Kiiskijärven länsirannalla levittäytyy viljelysaukea, itärannalla on jyrkänteitä. Järven pohjoiskolkasta alkaa Vaalimaanjokeen virtaava laskuoja.
Kiiskijärvi (10.001.1.001) kuuluu Vaalimaanjoen alaosan alueeseen (10.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vaalimaanjoen vesistössä (10). Kiiskijärvi on Vaalimaanjoen alaosan alueen kolmanneksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajin on Tyllinjärvi ja toiseksi laajin on Häkälänjärvi.
Kasakkamäki

Kasakkamäki on pientaloalue, joka sijaitsee Lahden kaupungin alueella Pirttiharjun kaupunginosassa. Kasakkamäen alueella sijaitsee alakoulu.
Karvasmäki

| Karvasmäki> Karvasbacka |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Karvasmäki korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Vanha-Espoo
Kaupunginosa nro:  64
Pinta-ala:  1,7 km² 
Väkiluku:  795 (31.12.2023)
Väestötiheys:  470 as./km²
Postinumero(t):  02740
Lähialueet:  Kauniainen, Espoon keskus, Järvenperä, Karhusuo, Lippajärvi, Muurala
Karvasmäki (ruots. Karvasbacka) on Espoon kaupunginosa. Se sijaitsee Turunväylän ja Kehä III:n risteyksessä.
Alue on tunnettu kivikautisena asuinpaikkana löydöksiensä perusteella. Löydöksinä on ollut esimerkikso kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, keramiikkaa, kvartsiesineitä ja kvartsi-iskoksia.
Karvasmäessä sijaitsee Suomen ensimmäinen Ikea-tavaratalo, joka avasi ovensa vuonna 1996.
Nimi

Karvasmäen ruotsinkielinen nimi Karvasbacka on todennäköisesti talonnimi, kenties Karvainen tai Karvala, joka perustuu joko erityisen karvaisen isännän lisänimeen tai ruohoista järveä tarkoittaneeseen luontonimeen. Nimen vanhoja kirjoitusasuja ovat Karwädzbacka (1492, Karpsbacka (1544) ja Karusby (1555). Nykyinen suomenkielinen vastine on mukailtu myöhemmin ja vahvistettu vuonna 1965.
Historia

Suuri Rantatie eli Kuninkaantie oli keskiajalta lähtien tärkeä maantieyhteys, joka kulki Jorvaksesta Karvasmäen kautta Bemböleen. Nykyinen Glims toimi kestikievarina. Autoliikenteen kasvaessa 1920-luvulla Karvasmäen läpi kulkeva vanha Turuntie kunnostettiin ja sitä jatkettiin uudella tiellä länteen. Nykyisin Turunväylänä tunnetun Tarvontien rakentaminen alkoi vuonna 1956 ja se valmistui vuonna 1962. Karvasmäen läpi kulkeva Tarvontie oli Suomen ensimmäinen moottoritie ja se kulki Helsingin Munkkiniemestä Espoon Gumböleen.
Karvasmäen läpi kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle. Bembölen alueen suuria viljelysmaita jäi Kehä III:n alle.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Karvasmäen väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 126 | 126 |
| 1980 | 1980 |    | 346 | 346 |
| 1985 | 1985 |    | 361 | 361 |
| 1990 | 1990 |    | 273 | 273 |
| 1995 | 1995 |    | 422 | 422 |
| 2000 | 2000 |    | 388 | 388 |
| 2005 | 2005 |    | 496 | 496 |
| 2010 | 2010 |    | 788 | 788 |
| 2015 | 2015 |    | 833 | 833 |
| 2020 | 2020 |    | 810 | 810 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Chris Taft

| Chris Taft> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Chris Taft
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Brooklyn, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  206 cm
Paino:  118 kg
NBA-varaus:  42. varaus, 2005 Golden State Warriors
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
:  Pittsburgh
Seurajoukkueet
2005–2006 2012-2013:   Golden State Warriors  Korihait
Chris Taft (s. 10. maaliskuuta 1985 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edusti kaudella 2012-2013 Suomen Korisliigassa pelaavia Uudenkaupungin Korihaita.
Ammattilaisura

Golden State Warriors varasi Pittsburghin yliopistossa pelanneen Taftin vuoden 2005 NBA:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden toisella kierroksella. Tulokaskaudellaan Taft pelasi vain 17 ottelua, kunnes selkävaivat veivät hänet sairastuvalle, ja lopettivat hänen ammattilaisuransa kuudeksi vuodeksi.
Taft yrittää paluuta kaudella 2012-2013, tehtyään sopimuksen Korisliigassa pelaavien Korihaiden kanssa.
Joulukuussa 2012 Korihait antoi potkut Taftille tereveydellisistä syistä.
Aiheesta muualla

NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
CoRoT-3

CoRoT-3 on G-tyypin pääsarjan tähti, se on kuumempi kuin Aurinko. Se sijaitsee suunnilleen 2600 valovuoden päässä Kotkan tähdistössä. Sen magnitudi on 13, joten sitä ei voi nähdä paljaalla silmällä, mutta sen voi nähdä keskikokoisella kaukoputkella pimeällä taivaalla.
Planeettajärjestelmä

CoRoT-3:lla on yksi planeetta, CoRoT-3b.
Kenttätykistörykmentti 18 (jatkosota)

Kenttätykistörykmentti 18:sta 155 H/17 tykki jatkosodan päätyttyä
Kenttätykistörykmentti 18 (KTR 18) oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan tykistöyksikkö, joka liitettiin perustettaessa osaksi 14. divisioonaa.
Perustaminen

Esikunta ja esikuntapatteri
I patteristo (I/KTR 18)
II patteristo (II/KTR 18)
III patteristo (III/KTR 18)
Komentaja

Rykmentinkomentajana oli perustamisesta 18. kesäkuuta 1941 lakkauttamiseen 18. marraskuuta 1944 eversti Viljo Idänpää-Heikkilä.
Karvaslampi (Karstula)

| Karvaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°49′49″N, 25°15′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Enonjärven valuma-alue (14.46)
Laskujoki:  suo-oja Petääpuroon 
Järvinumero:  14.464.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,1 m  
Pituus:  610 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  1,51 km  
Pinta-ala:  4,981 ha  
Tilavuus:  0.000059 km³ 
Keskisyvyys:  1,19 m  
Suurin syvyys:  2,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKarvaslampi 
Karvaslampi  on Keski-Suomessa Karstulassa  Sapra-ahon lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 610 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 59 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 2,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Enonjärven valuma-alueella (14.46), jonka Petääpuron valuma-alueeseen (14.464) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 164,1 metriä mpy.
Kepler (mikroarkkitehtuuri)

Kepler on NVidian mikroarkkitehtuuri grafiikkasuorittimille.
Arkkitehtuurin suorittimet tukevat ohjelmoitavuutta GPGPU-käyttöön mm. OpenCL, CUDA ja C++ AMP rajapinnoilla.
Arkkitehtuuri on seuraaja Fermi arkkitehtuurille.
Arkkitehtuurin seuraaja on Maxwell.
Arkkitehtuuria on käytetty myös Tegra K1 järjestelmäpiirissä.
Mallit

Arkkitehtuuria käyttävät seuraavat mallit:
GK104
GK106
GK107
GK110
GK208
GK210
Tegra K1
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kepler (microarchitecture)
Käännös suomeksi
Chick Corea

| Chick Corea |
| --- | --- |
 Chick Corea vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1941 Chelsea, Massachusetts
Kuollut: 9. helmikuuta 2021 (79 vuotta) Tampa, Florida
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Chick Corea 
Aktiivisena:  1966–2021
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  piano, koskettimet
Yhtyeet:  Circle Chick Corea Elektric Band, Return to Forever Five Peace Band
Levy-yhtiöt:  ECM, Polydor, Stretch, Warner Bros.
Aiheesta muualla
www.chickcorea.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Armando Anthony ”Chick” Corea Jr. (12. kesäkuuta 1941 Chelsea, Massachusetts – 9. helmikuuta 2021 Tampa, Florida) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -säveltäjä, joka aloitti levytysuransa 1960-luvulla ja kuului 1970-luvulta lähtien aikamme suosituimpien jazzmuusikoiden joukkoon.
Corea teki akustisten jazzlevyjen lisäksi paljon sähköistä fuusiojazzia, ja häntä on kutsuttu joskus ”jazzin kameleontiksi”, koska hän vaihtoi tyyliään jatkuvasti. Corean pitkäikäisimmät ja tunnetuimmat yhtyeet olivat 1970-luvun Return to Forever ja 1985 perustettu Chick Corea Elektric Band.
Corean säveltämiä jazzstandardeja ovat esimerkiksi ”Litha”, ”Matrix”, ”Windows”, ”Crystal Silence”, ”La Fiesta”, ”Spain” ja "Armando's Rhumba". Corea on säveltänyt myös pianokonserton. Hänen keskeisimpiä vaikuttajiansa olivat Bud Powell, Thelonious Monk ja Béla Bartók. Corea itse vaikutti myöhemmin seuraaville jazzpianistien sukupolville ja myös muusikoille laajemmin. Esimerkiksi Suomessa Iiro Rantala pitää Coreaa yhtenä tärkeimmistä vaikuttajistaan, ja toinen suomalainen pianisti, Lenni-Kalle Taipale, on jopa kertonut siirtyneensä alun perin jazzmusiikin pariin nähtyään Corean esityksen.
Elämä ja ura > Nuoruus

Corean isä Armando oli trumpetisti, joka johti dixieland-musiikkia soittanutta yhtyettä Bostonin alueella 1930- ja 1940-luvuilla. Hän laittoi poikansa pianon ääreen tämän ollessa neljävuotias.  Corea kasvoi jazzmusiikin ympäröimänä, ja hänen tärkeitä vaikuttajiaan olivat bebopia edustaneet suuret hahmot, kuten Dizzy Gillespie, Charlie Parker, Bud Powell, Horace Silver ja Lester Young. Kahdeksanvuotiaana Corea oli alkanut soittaa myös rumpuja ja saada pianotunteja konserttipianisti Salvatore Sullolta. Hänen kauttaan Corea tutustui enemmän myös klassiseen musiikkiin ja kiinnostui säveltämisestä.
High school -aikoinaan Corea alkoi tehdä esiintymiskeikkoja, ja hänellä oli myös trio-kokoonpano, joka soitti Horace Silverin kappaleita paikallisella jazzklubilla. Näihin aikoihin lyömäsoittaja Bill Fitch tutustutti Corean latinomusiikkiin, josta tuli hänelle tärkeä vaikutin. Corea piti varsinkin kuubalaista tanssimusiikkia hyvänä ”vastalääkkeenä” hänen soittamiensa jazztyylien vakavuudelle. Corean suurimpien latinosuosikkien joukossa oli Tito Puente yhtyeineen. Latinomusiikin lisäksi Corea viehättyi kohta myös espanjalaisesta flamencomusiikista. Corea lähti opiskelemaan musiikkia New Yorkiin, jossa hän opiskeli yhden kuukauden Columbian yliopistossa ja alle puoli vuotta Juilliard Schoolissa.  Hän ei innostunut opiskelemaan laitoksissa, mutta New Yorkin musiikkipiireistä tuli silti hänen ammatillisen muusikkouransa lähtökohta.
Elämä ja ura > Uran alkuajat

Ammattiura alkoi 1960-luvulla trumpetisti Blue Mitchellin sekä latinomusiikin suurten nimien kuten Willie Bobon ja Mongo Santamarian yhtyeissä. Corean ensimmäinen soololevy, Tones for Joan's Bones, ilmestyi vuonna 1966, ja se sisälsi tuolle ajalle ominaista hard bopiksi kutsuttua jazzia. Lopullinen läpimurto tapahtui levyllä Now He Sings, Now He Sobs (1968), jossa hän soittaa basisti Miroslav Vitoušin ja rumpali Roy Haynesin kanssa. Kyseistä levyä pidetään edelleen jazzin tärkeimpiin pianotrio-levytyksiin kuuluvana. Corea soitti 1960-luvun lopussa Miles Davisin kuuluisimmilla fuusiolevyillä In a Silent Way ja Bitches Brew sähköpianoa, ja perusti sen jälkeen basisti Dave Hollandin kanssa avant-garde jazzia soittaneen yhtyeen nimeltä Circle. Tämän vahvasti free jazziin nojaavan kauden keskeisiä levyjä ovat esimerkiksi vapaata kollektiivista improvisointia sisältävä Is (1969) sekä Hollandin ja rumpali Barry Altschulin kanssa tehty trio-levy The Song of Singing (1970). 1970-luvun alussa Corea kuitenkin viehättyi skientologiasta, josta tuli hänen uskontonsa. Kääntymyksensä seurauksena Corea sanoi halunneensa ”kommunikoida” ihmisten kanssa eli tehdä suositumpaa musiikkia. Tämän seurauksena hän jätti avantgarde-jazzin ja perusti fuusioyhtyeen nimeltä Return to Forever.
Elämä ja ura > Return to Forever

Return to Foreverin kaksi ensimmäistä levyä, Return to Forever (1972) ja Light as a Feather (1973) olivat sähköistettyä lattari-vaikutteista jazzia. Bassossa oli tuolloin vielä tuntematon Stanley Clarke, laulajana toimi Flora Purim, rummuissa oli Floran aviomies Airto Moreira, ja mukana oli myös multipuhaltaja Joe Farrell. Kahden lattarivaikutteisen levyn jälkeen Corea muutti Return to Foreverin jazz-vaikutteista rockia soittavaksi kokoonpanoksi. Stanley Clarkea lukuun ottamatta vanhat jäsenet saivat poistua, ja rumpuihin tuli nyt Lenny White ja kitaristiksi otettiin Bill Connors, jonka ensimmäisen levyn jälkeen korvasi Al Di Meola. Tämän rock-kauden tuloksena syntyivät levyt Hymn of the Seventh Galaxy (1973), Where Have I Known You Before (1974), No Mystery (1975) ja Romantic Warrior (1976). Stanley Clarkesta ja Al Di Meolasta tuli 1970-luvulla soittimiensa vaikutusvaltaisimpia taitajia. Corea itse kehitti jazzpianotyylinsä rinnalle persoonallisen tavan käyttää syntetisaattoreita.
Vuonna 1976 Corea julkaisi espanjalaisvaikutteisen fuusiolevyn My Spanish Heart, joka usein luetaan hänen parhaisiin julkaisuihin. 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa Corea teki yhteistyötä perinteisemmän jazzin merkeissä muun muassa rumpali Steve Gaddin, basisti Eddie Gomezin ja saksofonisti Michael Breckerin kanssa. Tuon ajan kenties merkittävimmät levyt olivat Friends (1978) sekä Three Quartets (1981). Corea jatkoi myös jo aikaisemmin aloittamaansa yhteistyötä Gary Burtonin kanssa. Lisäksi Corea innostui klassisesta musiikista ja levytti Mozartia pianisti Friedrich Guldan kanssa.
Elämä ja ura > Elektric Band

Vuonna 1986 Corea perusti Chick Corea Elektric Bandin, joka koostui nuorista, lahjakkaista muusikoista. Tämän lähinnä fuusiojazzia soittavan yhtyeen kautta tulivat tunnetuiksi esimerkiksi rumpali Dave Weckl, basisti John Patitucci, kitaristi Frank Gambale sekä saksofonisti Eric Marienthal. Elektric Band julkaisi lukuisia suosittuja, tyyliltään vaihtelevia fuusiolevyjä kuten Elektric Band (1986), Light Years (1987), Eye of the Beholder (1989) ja Inside Out (1990). Vastapainoksi Elektric Bandille Corealla oli Patituccin ja Wecklin kanssa myös Akoustic Band -niminen trio, joka julkaisi ainoan studiolevynsä vuonna 1989. Vuonna 1992, Elektric Bandin jälkeen, Corea perusti oman levymerkkinsä, Stretch Recordsin. Sen alaisuudessa ovat levyttäneet myös muut jazzmuusikot.
Elämä ja ura > Myöhemmät ajat

Corea ei ole jäänyt lepäämään laakereillaan, vaan on levyttänyt akustista ja sähköistä jazzia tasaiseen tahtiin usein nuorien, lupaavien muusikoiden kanssa. 1990-luvun lopussa hän muodosti Origin-nimisen yhtyeen, jossa soittivat esimerkiksi basisti Avishai Cohen ja rumpali Jeff Ballard, joiden kanssa hän muodosti 2000-luvun alussa uuden pianotrio-kokoonpanon. Vuonna 1999 Corea levytti pianokonserttonsa Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa. Työtään taidemusiikin parissa hän on jatkanut säveltämällä esimerkiksi jousikvarteton, joka esitettiin ensi kertaa vuonna 2004. Corea sai 2000-luvullakin Grammy-palkintoja sekä julkaisi kunnianhimoisia, perinteisestä jazzista ja fuusiosta ammentavia teema-albumeita kuten esimerkiksi To the Stars (2004) ja The Ultimate Adventure (2006).
Corea kuoli 9. helmikuuta 2021 harvinaiseen syöpään 79-vuotiaana. Syöpä oli löydetty vain vähän aikaa ennen kuolemaa.
Suomessa

Corea vieraili ensimmäisen kerran Suomessa 31-vuotiaana Pori Jazz -festivaaleilla kvintettinsä kanssa 1972. Muita esiintymisiä Porissa ovat olleet Chick Corea Quartet 1981, Chick Corea & Origin 1998, Chick Corea  New Trio 2001 sekä Return to Forever 2008. Corea esiintyi The Vigil -yhtyeensä kanssa Finlandia-talossa maaliskuussa 2013 sekä vuonna 2015 kulttuuritalolla.
Diskografia

| --- | --- |
 Sooloura Tones for Joan's Bones (1966)  Now He Sings, Now He Sobs (1968)  Is (1969)  Sundance (1969)  The Song of Singing (1970)  Circulus (1970)  Piano Improvisations Vol. 1 (1971)  Piano Improvisations Vol. 2 (1971)  The Leprechaun (1976)  My Spanish Heart (1976)  Friends (1978)  The Mad Hatter (1978)  An Evening with Chick Corea & Herbie Hancock (1978)  Secret Agent (1978)  Delphi I (1979)  CoreaHancock (1979)  Delphi 2 & 3 (1980)  Tap Step (1980)  Live in Montreux (1980)  Three Quartets (1981)  Touchstone (1982)  Trio Music (1982)  Again & Again (1983)  On two pianos (1983, Nicolas Economun kanssa)  The Meeting (1983, Friedrich Guldan kanssa)  Children's Songs (1984)  Fantasy for Two Pianos with Friedrich Gulda (1984)  Voyage - with Steve Kujala (1985)  Septet (1985)  Trio Music Live in Europe (1987)  Akoustic Band (1989)  Akoustic Band: Alive (1991)  Play (1992, Bobby McFerrinin kanssa)  Expressions (1994)  Time Warp (1995)  The Mozart Sessions (1996, Bobby McFerrinin kanssa)  Remembering Bud Powell (1997)  Like Minds (1998, Gary Burton, Chick Corea, Pat Metheny, Roy Hanes, Dave Holland)  corea.concerto (1999)  Solo Piano - Originals (2000)  Solo Piano - Standards (2000)  New Trio: Past, Present & Futures (2001)  Rendezvous In New York (2003)  The Ultimate Adventure (2006) :  Gary Burtonin kanssa Crystal Silence (1972)  Duet (1979)  In Concert, Zürich (1980)  Lyric Suite for Sextet (1983)  Native Sense - The New Duets (1997) Circle Circle Gathering (1970)  Circle Live in Germany (1970)  ARC (1970)  Circle - Paris Concert (1971) Return to Forever Return to Forever (1972)  Light as a Feather (1973)  Hymn of the 7th Galaxy (1973)  Where Have I known You Before (1974)  No Mystery (1975)  Romantic Warrior (1976)  MusicMagic (1977)  RTF Live (1978) Chick Corea Elektric Band Chick Corea Elektric Band (1986)  Light Years (1987)  Eye of the Beholder (1988)  Inside Out (1990)  Beneath the Mask (1991)  Elektric Band II: Paint the World (1993)  To the Stars (2004) Chick Corea & Origin Live at The Blue Note (1998)  A Week at The Blue Note (1998)  Change (1999) Béla Fleckin kanssa The Enchantment (2007)
Diskografia > Muita

Janis Ian: Night Rains (1979)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chick Corea Wikimedia Commonsissa
Chick Corean viralliset sivut
Chick Corean muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Chick Corea vuonna 1976.
Chick Corea esiintymässä vuonna 1992.
Chris Núñez

Chris Núñez (s. 11. huhtikuuta 1973) on yhdysvaltalainen tatuoija. Hän omistaa osan Love Hate Tattoos -nimisestä tatuointiliikkeestä yhdessä Ami Jamesin kanssa. Tatuointiliikkeestä on tehty TLC:n reality-tv-ohjelma Miami Ink.
Amerikankuubalainen Núñez sai ensimmäisen tatuointinsa 16-vuotiaana. Kyseinen tatuointi on kuitenkin uusien tatuointien alla. Núñez puhuu englannin kielen lisäksi sujuvasti myös espanjaa ja portugalia.
Tatuointifirman lisäksi Núñez omistaa osan Miamilaista vaateyritystä, DeVille USA:aa (Ami Jamesin ja Jesse Fleetin kanssa), sekä Miamilaisen yökerhon Love Hate Loungen Ami Jamesin kanssa.
Keijukala

| Keijukala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Keijukalat Grammatidae
Suku::  Gramma
Laji::  loreto
Kaksiosainen nimi
 Gramma loreto  Poey, 1868 
Katso myös
   Keijukala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keijukala (Gramma loreto) on pienikokoinen trooppinen kala.
Ulkonäkö ja koko

Keijukala on puoliksi keltainen, puoliksi purppuranpunainen ja kasvaa noin 7 cm pitkäksi. Selkäevän etureunassa on musta piste. Kalan vartalo on muodoltaan puikkomainen. Kaikki keijuahvenet syntyvät naaraina, mutta osa muuttuu myöhemmin koiraiksi. Koiras kasvaa hiukan naaraita isommaksi, ja kun se on valmis kutemaan, sen värit muuttuvat tummemmiksi.
Alkuperä

Keijukala on kotoisin Karibialta.