stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Java-virtuaalikone
JVM:n tarkka määrittely > Tavukoodi vahvistaja

Javan perusfilosofia on, että se on turvallinen siltä kannalta, että mikään käyttäjäohjelma ei voi kaataa isäntäkonetta tai muuten häiritä isäntätietokoneen muita toimintoja sopimattomasti ja että on mahdollista suojata tiettyjä luotettuun koodiin kuuluvia metodeja ja tietorakenteita pääsyltä tai korruptiolta epäluotetun koodin toimesta, joka suoritetaan samassa JVM:ssä. Lisäksi tavalliset ohjelmoijavirheet, jotka usein johtavat tietokorruptioon tai arvaamattomaan käytökseen, kuten pääsy taulukon päähän tai alustamattoman osoittimen käyttäminen, eivät saa tapahtua. Useat Javan toiminnot yhdistettynä tarjoavat tämän turvallisuuden, mukaan lukien luokkakaavio, roskakerätty (garbage-collected) pino ja vahvistaja.
JVM vahvistaa kaiken tavukoodin ennen kuin se suoritetaan. Tämä todennus sisältää pääasiassa kolmenlaisia tarkistuksia:
Haaraumat ovat aina oikeisiin paikkoihin
Tiedot alustetaan aina ja viittaukset ovat aina tyyppiturvallisia
Pääsyä yksityisiin tai pakattuihin tietoihin ja metodeihin on tiukasti ohjattu
Kaksi ensimmäistä näistä tarkistuksista tehdään ensisijaisesti vahvistusvaiheen aikana, kun luokka on ladattu ja tehty kelvolliseksi käyttää. Kolmas on ensisijaisesti tehty dynaamisesti, kun tietokohteita ja luokkien metodeja käyttää ensimmäisen kerran joku muu luokka.
JVM:n tukemat kielet

JVM-kieliä on useita. JRuby ja Jython ovat kenties tunnetuimpia JVM-käännöksiä Ruby- ja Python-kielistä. Java-tavukoodiksi kääntyviä vakiintuneita kieliä ovat muun muassa Clojure, Apache Groovy, Scala ja Kotlin. JVM-kielten merkittävä piirre on, että ne ovat yhteensopivia toistensa kanssa, joten esimerkiksi Scala-kirjastoja voidaan käyttää Java-ohjelmien kanssa ja päinvastoin.
Java Runtime Environment

Java Runtime Environment (JRE) on vapaasti saatavilla oleva ohjelmisto, joka sisältää itsenäisen virtuaalikoneen (HotSpot), standardikirjaston (Java Class Library), ja konfigurointiohjelman. Se on yleisin JVM-ajoympäristö.
Avoimen lähdekoodin ympäristöjä ovat OpenJDK GPL-2.0 ohjelmistolisenssillä linkittämispoikkeuksella ja Eclipse (aikaisemmin IBM) OpenJ9.
Android-käyttöjärjestelmää käyttävät järjestelmät kääntävät ohjelmat Android Runtime (ART) -ajoympäristölle, joka kääntää ohjelmaa natiiville konekielelle: aiemmin Androidissa on käytetty Dalvik-virtuaalikonetta.
JVM verkkoselaimessa

Kun Java-alusta oli vielä vasta elinkaarensa alussa, JVM:ää markkinoitiin verkkoteknologiana Rich Web Applications -sovellusten luomiseen. Vuodesta 2018 lähtien useimpien verkkoselaimien ja verkkoselaimia yhdistävien käyttöjärjestelmien mukana ei toimiteta Java-laajennusta, eivätkä ne sallineet muiden kuin Flash -laajennusten sivulatausta . Java-selainlaajennus poistettiin käytöstä JDK 9:ssä.
NPAPI Java -selainlaajennus oli suunniteltu sallimaan JVM suorittaa niin sanottuja Java-sovelmia, jotka on upotettu HTML-sivuille. Niille selaimille, joihin laajennus on asennettu, voi sovelma voi piirtyä sille osoitetun sivun suorakaiteen muotoiseen alueeseen. Koska laajennus sisältää JVM:n, Java-sovelmat eivät rajoitu vain Java-ohjelmointikieleen, sillä mikä tahansa JVM:ään kohdistettu kieli voi toimia laajennuksessa. Rajoitettu joukko sovellusliittymiä sallii sovelmien pääsyn käyttäjän mikrofoniin tai 3D-kiihdytykseen, vaikka sovelmat eivät pysty muokkaamaan sivua sen suorakulmaisen alueen ulkopuolella.
Kesäkuuhun 2015 mennessä oli W3Techsin mukaan Java-sovelman ja Microsoft Silverlightin käyttö  pudonnut 0,1 prosenttiin kaikilla verkkosivuilla. Samaan aikaan Flashin käyttö oli pudonnut 10,8 prosenttiin.
JVM verkkoselaimessa > JavaScript JVM:t ja tulkit

Toukokuusta 2016 lähtien JavaPoly on sallinut käyttäjien tuoda muokkaamattomia Java-kirjastoja ja kutsua niitä suoraan JavaScriptistä. JavaPoly sallii verkkosivustojen käyttää muokkaamattomia Java-kirjastoja, vaikka käyttäjän tietokoneeseen ei olisi asennettu Java.
JVM verkkoselaimessa > Käännös JavaScriptiin

JavaScript-suoritusnopeuden jatkuva lisääntyminen ja mobiililaitteiden sellainen käyttö, joka ei tue laajennuksia, aiheuttaa ongelmia, jotka pyritään ratkaisemaan JavaScriptiin kääntämisen avulla. On mahdollista kääntää joko lähdekoodi tai JVM-tavukoodi JavaScriptiksi.
JVM-tavukoodin kääntäminen, joka on universaali kaikissa JVM-kielissä, mahdollistaa kielen olemassa olevan kääntäjän pohjalta tavukoodauksen. Tärkeimmät JVM-tavukoodit JavaScript-kääntäjiin ovat TeaVM, joka on Dragome Web SDK:n sisältämä kääntäjä, Bck2Brwsr, ja j2js-kääntäjä.
Johtavia kääntäjiä JVM-kielistä JavaScriptiin ovat Google Web Toolkit -työkaluihin kuuluva Java-JavaScript-kääntäjä,  Clojurescript (Clojure), GrooScript (Apache Groovy), Scala.js (Scala) ja useat muut.
7. hetki

| 7>  hetki |
| --- | --- |
 Ohjelman tunnusteema.
Tyyli:  ajankohtaisohjelma
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Pääosissa:  Lenita Airisto Tapani Ruokanen Jörn Donner
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Kolmoskanava
Esitetty:  1988 – 1991
Jaksoja:  70 (vakiolähetysten lisäksi erikoisohjelmia)
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jarmo Porola
Tuotantoyhtiö(t):  VipVision
7. hetki oli suomalainen VipVisionin tuottama ajankohtaisohjelma, jota esitettiin Kolmoskanavalla vuosien 1988–1991 aikana. Ohjelmaa esitettiin sunnuntai-iltaisin niin sanottuun prime time -aikaan. Ohjelmia tehtiin yhteensä 70. Vakiolähetysten lisäksi esitettiin myös ylimääräisiä ohjelmia.
Ohjelman naisjuontajana toimi koko ajan Lenita Airisto, miesjuontajana ensin Seppo Heikki Salonen, sitten Tapani Ruokanen, Jörn Donner ja Jarmo Virmavirta. Ohjelmassa käsiteltyjä aiheita olivat muun muassa Berliinin muurin murtuminen, Persianlahden sota, Neuvostoliiton romahtaminen ja Baltian maiden itsenäistyminen sekä Suomen 1990-luvun alun lama. Jokaisessa ohjelmassa oli mukana vieraita, joiden kanssa toimittajat keskustelivat.
Seitsemännen hetken aiheet olivat asiapitoisia mutta käsittely viihteellistä. Ohjelma muistutti talk show’ta ja juontajat enemmän keskustelijoita kuin toimittajia. Heitä oli aina kaksi, samoin kuin vieraita. Lenita Airiston rooli oli hänen maineensa mukaisesti olla miesjuontajaa provosoivampi ja eläväisempi. Ohjelmakonseptissa oli samankaltaista juontajakeskeisyyttä ja suoran lähetyksen sähköä kuin Kolmoskanavan Timo T. A. Mikkosen tähdittämässä arki-iltapäivien makasiinissa Tänään, tässä ja nyt
Ohjelmien osia on nähtävillä Lenita Airiston internetsivuilla.
Parodia

Lapinlahden Linnut ovat tehneet ohjelmasta parodisen sketsin, joka esitettiin heidän sketsisarjassaan Maailman kahdeksan ihmettä. Markku Toikka esittää sketsissä toimittaja Ruokasta ja muut yhtyeen jäsenet ovat pukeutuneet Lenita Airistoiksi, jotka hokevat lausahdusta "Kyllä suomalainen mies haisee".
Aiheesta muualla

Web-TV Lenita Airisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Finsoffat

| Finnsoffat |
| --- | --- |

Perustettu:  1970
Kotipaikka:  Kellokoski
Toimiala:  huonekalut
Tuotteet:  muun muassa erilaiset sohvat, sängyt, sohvapöydät ja sisustustuotteet
Kotisivu:  finsoffat.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finsoffat on suomalainen perheyritys, joka on valmistanut sohvia vuodesta 1970.
Finsoffien sohvat valmistetaan Keravalla. Tehtaan yhteydessä on myös tehtaanmyymälä. Lisäksi Finsoffilla on myymälät Vantaalla  ja Helsingissä.
Keravan Yrittäjät ry valitsi vuonna 2016 yrityksen vuoden yrittäjäksi.
Historia

Vuonna 1970 Linnea ja Martti Honkanen perustivat Kellokoskelle huonekaluvalmistamon, jonka toiminta keskittyi aluksi sohvan runkojen ja muiden huonekalujen valmistukseen muille verhoilijoille ja valmistajille. Ensimmäiset vuodet yritys toimi Honkasten pihapiirissä olevassa navetassa. Vuonna 1971 alkoi sohvien verhoilu ja ensimmäinen ompelija palkattiin. Vuonna 1975 Martti Honkanen rakensi isomman verhoomon Kellokoskelle Rajalinnan teollisuusalueelle. Myöhemmin Finsoffat keskittyi vain sohvien tuotantoon.
Historia > 2000-luvun alku

Kun kysyntä kasvoi, tuotantotilat Kellokoskella kävivät ahtaaksi. Vuonna 2005 Finsoffien perustajien poika Jarmo Honkanen ryhtyi yrittäjäksi.
Uusien toimitilojen rakennus aloitettiin Keravalla vuonna 2006. Tiloihin muutettiin vuonna 2008. Samana vuonna Finsoffat avasi ensimmäisen oman myymälän uusien toimitilojensa yhteyteen.
Historia > 2010-luku

Vuonna 2012 Finsoffat avasi uuden tehtaanmyymälän Vantaalle.
Vuonna 2016 Keravan tehdasta ja tehtaanmyymälää laajennettiin. Uusi myymälä avattiin Helsinkiin syksyllä 2021 Annankadun ja Kalevankadun kulmaan.
Historia > 2020-luku

Ornamon ja Puuteollisuusyrittäjät ry:n Suomalainen huonekalu -suunnittelukilpailussa Finsoffatin valmistama Uoma-tuote pääsi finaaliin. Sen olivat suunnitelleet Heikki Herranen ja Minna Siikaluoma. Uoma on julkisten tilojen istuin.
Aiheesta muualla

Jarmo Honkanen, Finsoffat: – Tyydytystä saa uusista, toimivista ratkaisuista Yritysesittely. Wixsite.com
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti

| Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,1′-metyleenibis(4-isosyanaattobentseeni)
CAS-numero:  101-68-8
PubChem CID:  7570
SMILES:  C1=CC(=CC=C1CC2=CC=C(C=C2)N=C=O)N=C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H10N2NO
Moolimassa:  250,25 g/mol
Sulamispiste:  38 °C
Kiehumispiste:  314 °C
Tiheys:  1,32 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti (C15H10N2O2) eli difenyylimetaanidi-isosyanaatti on aromaattisiin isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien, esimerkiksi polyuretaanien, valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyleenidifenyylidi-isosyanaatti on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen polyureoihin kuuluvan polymeerin. Diolien tai polyolien kanssa se reagoi polyuretaaneiksi. Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti muodostaa helposti dimeerin. Aine liukenee muun muassa asetoniin, alifaattisiin hiilivetyihin ja bentseeniin. Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti ärsyttää  hengitysteitä, ihoa ja silmiä.
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa aniliini reagoi formaldehydin kanssa 4,4′-metyleenidianiliiniksi. 4,4′-metyleenidianiliini reagoi fosgeenin kanssa muodostaen metyleenidifenyylidi-isosyanaattia. On pyritty kehittämään valmistusmenetelmiä, joissa ei käytettäisi fosgeenia, esimerkiksi metyleenidifenyylidikarbamaatin kuumennus. Niillä ei kuitenkaan ole teollista merkitystä.
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti käytetään valmistettaessa polyuretaanivaahtoja, -pinnoitteita, -liimoja, elastomeereja ja -kuituja. Kuituja käytetään esimerkiksi Spandexin valmistamiseen ja vaahtoja eristeinä.
Force India VJM05

| Force India VJM05 |
| --- | --- |
 Nico Hülkenberg Malesian GP:ssä.
Talli:   Force India
Suunnittelija(t):   Andrew Green
Kuljettajat:  11.  Paul di Resta 12.  Nico Hülkenberg
Testikuljettajat:   Jules Bianchi
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Polttoaine:  Mobil
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  vapaasti hengittävä Mercedes-Benz FO 108Z 2,4 l 90° V8, KERS
Voimansiirto:  McLarenin 7-vaihteinen puoliautomaattinen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2012
Kilpailuja:  20
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  109
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Force India VJM05 on intialaisen Formula 1 -tiimi Force Indian kaudella 2012 käyttämä auto. Auto julkistettiin 3. helmikuuta Silverstonessa. Autoa kuljettavat brittiläinen Paul di Resta ja saksalainen Nico Hülkenberg, joka toimi edellisellä kaudella tallin testikuljettajana. Testikuljettajana toimi Jules Bianchi, joka pääsi ajamaan yhdeksän kertaa perjantain ensimmäisissä harjoituksissa.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Force India | Mercedes | P |  | AUS | MAL | CHN | BHR | ESP | MON | CAN | EUR | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | IND | ABU | USA | BRA | 109 | 7. |
| 2012 | Force India | Mercedes | P |  Paul di Resta | 10 | 7 | 12 | 6 | 14 | 7 | 11 | 7 | Kesk. | 11 | 12 | 10 | 8 | 4 | 12 | 12 | 12 | 9 | 15 | 19† | 109 | 7. |
| 2012 | Force India | Mercedes | P |  Nico Hülkenberg | Kesk. | 9 | 15 | 12 | 10 | 8 | 12 | 5 | 12 | 9 | 11 | 4 | 21† | 14 | 7 | 6 | 8 | Kesk. | 8 | 5 | 109 | 7. |
| 2012 | Force India | Mercedes | P |  Jules Bianchi |  |  | TD |  | TD |  |  | TD | TD | TD | TD |  | TD |  |  | TD |  | TD |  |  | 109 | 7. |
Saavutukset

| Nopeimmat kierrokset> Nro | Nopeimmat kierrokset> Kilpailu | Nopeimmat kierrokset> Kuljettaja | Nopeimmat kierrokset> Aika | Nopeimmat kierrokset> Kierros |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Singaporen GP 2012 | Nico Hülkenberg | 1.51,033 | 52 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Force India VJM05 Wikimedia Commonsissa
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2012
Red Bull RB8
McLaren MP4-27
Ferrari F2012
Mercedes F1 W03
Lotus E20
Force India VJM05
Sauber C31
Scuderia Toro Rosso STR7
Williams FW34
Caterham CT01
HRT F112
Marussia MR01
Puhelinlangat laulaa (puhelintoivekonsertti)

Puhelinlangat laulaa on Yle Radio Suomessa suorana lähetettävä puhelintoivekonsertti. Ohjelman nimi tulee Katri Helenan tunnetuksi tekemästä, Pentti Viherluodon säveltämästä hittikappaleesta Puhelinlangat laulaa.
Historia

Ohjelma lähetettiin ensimmäisen kerran 13. lokakuuta 1972, ja ensimmäisen lähetyksen juonsivat Marjatta Leppänen ja Harald Sundberg. Ohjelman toteutukseen tuli lähes heti mukaan sen pitkäaikaisin tuottaja Veijo Miettinen. Jo pari vuotta aiemmin Yleisradio oli aloittanut vastaavan klassisen musiikin puhelintoivekonsertin Sävel on vapaa, jonka oli ideoinut toimittaja Aino Pätiälä-Sjösten. Puhelinlangat laulaa -ohjelma lähetettiin aluksi kerran kuukaudessa, mutta kuuntelijapalautteen vuoksi se muutettiin jo pian viikoittaiseksi. Ohjelmalla oli parhaimmillaan 1970- ja 1980-luvuilla liki miljoona kuuntelijaa.
Oman sävynsä Puhelinlangat laulaa -ohjelman alkuaikoihin toi se, että suuressa osassa maaseutua puhelinliikenne toimi vielä käsivälitteisesti, mistä saattoi aiheutua sekaannuksia. Radio Suomen musiikkituottajan Jorma Hietamäen mukaan ohjelman nimi on haluttu puhelintekniikan kehittymisestä ja lankapuhelimien katoamisesta huolimatta pitää perinteisenä. Ohjelma lähetettiin 1970-luvun lopulle saakka Yleisradion vanhasta toimitalosta Helsingin Fabianinkadulta, kunnes lähetykset siirtyivät Pasilaan.
Vanhin tallennettu Puhelinlangat laulaa -ohjelma on vuodelta 1974.  Kyseessä on sikäli poikkeuksellinen lähetys, että juontajat soittavat itse kuuntelijoille, jotka ovat aiemmin lähettäneet levytoiveensa postikortilla. Tavallisesti juontaja on ottanut puhelut niin kutsuttuina vastapuheluina, jonka jälkeen ne on yhdistetty lähetykseen. Poikkeuksellista on myös se, että toinen juontaja Aune Haarla jututtaa toivojia välillä varsin epäkunnioittavasti.
Ohjelman suosion huippuaikoina osallistujien määrä oli niin suuri, että toivojien määrää oli rajoitettava. Joskus ohjelmaan otettiin mukaan vain tiettyyn numeroon päättyvien puhelinnumerojen haltijat, ja toisinaan lähetykseen saivat soittaa vain tietyllä maantieteellisellä alueella asuvat. 1980-luvulla Puhelinlangat laulaa -ohjelmat rakennettiin usein jonkin teeman, esimerkiksi wieniläismusiikin, jazzin tai tunnelmamusiikin ympärille. Raimo Lintuniemi ja Jaakko Salonoja juonsivat samaan formaattiin perustuvaa joululauluteemaista Jouluhaloo-toivekonserttia jouluaattoisin 20 vuoden ajan. Alueellisia Puhelinlangat laulaa -lähetyksiä tehtiin monissa kaupungeissa yhteistyössä paikallisradioiden juontajien kanssa.
Puhelinlangat laulaa -ohjelman täyttämiä pyöreitä vuosia on juhlistettu tavallista pitemmillä lähetyksillä. Esimerkiksi lokakuussa 2012, jolloin ohjelma täytti 40 vuotta, radiossa kuultiin perjantai-illasta lauantaiaamuun ulottunut 15 tunnin maratonlähetys. Juhlalähetyksessä vieraili joukko ohjelman entisiä juontajia.
Huhtikuussa 2012 ohjelma palkittiin radio- ja tv-viihteen seura Studio Kympin radioviihteen Kymppi-mitali-palkinnolla.
Ohjelman rakenne

Ohjelma kuullaan perjantai-iltaisin kello 18.06–21.00, ja konserttia tauottavat tasatunnein kolmen minuutin uutiset ja urheiluradio sekä kello 18.50 Merisää.
Konsertin toimittavat yleensä kaksi Yle Radio Suomen kanavajuontajaa. Lisäksi studioon on kutsuttu joskus vieras, joka on saattanut olla tunnettu iskelmälaulaja, muu taiteilija tai poliitikko. Vieras on esitelty ennen ohjelman alkua Suomi Tänään -lähetyksessä kello 17.25. Illan kanavajuontajista toinen on toivekonsertin tuottaja, joka myös lukee lähetyksen aikana mahdolliset liikennetiedotteet.
Ohjelmassa soitetaan monipuolisesti kappaleita iskelmän, laulelman, melodisen rockin ja nostalgiapopin alueilta. Ohjelmalla on 2020-luvulla ollut keskimäärin 400 000 kuuntelijaa.
Ohjelmaa vuosina 1972–2002 useaan otteeseen juontaneen Marjatta Leppäsen mukaan toivotuimpia levyjä ovat olleet esimerkiksi Miliza Korjusin Warum ja Katri Helenan kappaleet. Leppänen on muistellut, että huumorimusiikkia toivottiin hyvin harvoin. Jaakko Tepon kappaleita ei pyydetty soitettavaksi juuri lainkaan, ja Vesa-Matti Loirilta haluttiin kuulla enemmän Nocturnea kuin hänen huumorikappaleitaan. Joskus toivottavaan kappaleeseen saattoi liittyä jokin toiveen esittäjää syvästi koskettanut tapahtuma.
Joulu- ja juhannusviikkoa edeltävinä perjantai-iltoina kuullaan perinteisesti Puhelinlangat laulaa -toivekonsertti Sveriges Radio Finskan ja Yle Radio Suomen yhteislähetyksenä. Ohjelmassa kuuntelijat voivat lähettää musiikkitoiveiden kera terveisiä Ruotsiin ja Suomeen.
Entisiä ja nykyisiä juontajia:
Olli Haapakangas
Aune Haarla
Soili Huokuna
Sanna Kojo
Ilkka Kortesniemi
Marjatta Leppänen
Raimo Lintuniemi
Iris Mattila
Juhani Merikallio
Jaakko Salonoja
Markus Similä
Harald Sundberg
Kaarina Suonperä
Klaus Thomasson
Ismo Waronen
Aiheesta muualla

Yle Areena: Puhelinlangat laulaa
Ylen Elävä arkisto: Puhelinlangat lauloivat levytoiveita ja kertoivat kuulumisia maan ääriltä
Koulutus Suomessa

Koulutus Suomessa koostuu yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta sekä korkeakoulutuksesta, joita täydentävät aikuiskoulutus ja vapaa sivistystyö. Koulutusjärjestelmän runkona on kaikille pakollinen ja maksuton, yhdeksänvuotinen peruskoulu. Peruskoulun jälkeisissä opinnoissa voi valita lukion tai ammatillisen oppilaitoksen. Tämän jälkeen opintoja voi jatkaa korkeakoulussa, joko yliopistossa tai ammattikorkeakoulussa.
Vuoden 2020 loppuun mennessä 74 prosenttia 15 vuotta täyttäneistä suomalaisista oli suorittanut perusasteen jälkeisen tutkinnon. Suhteellisen suuri osa väestöstä saa korkeakoulutuksen. Suomi on menestynyt perusopetuksen tasoa mittaavissa vertailuissa hyvin.
Nykyisenkaltainen peruskouluun perustuva järjestelmä on ollut käytössä 1970-luvulta asti. Sitä ennen rinnakkaiskoulujärjestelmässä väestö jakautui kahtia jo noin kymmenvuotiaina, kun vain osa ikäluokasta lähti oppikouluun.
Suomen koulutusjärjestelmä

Suomen koulutusjärjestelmään kuuluu neljä koulutusastetta: esiaste, joka tarkoittaa varhaiskasvatusta ja siihen sisältyvää esiopetusta, yhdeksänvuotinen perusopetus (peruskoulu), sen jälkeinen toisen asteen koulutus (lukio ja ammattioppilaitokset) ja korkea-asteen koulutus (ammattikorkeakoulut ja yliopistot). Aikuiskoulutusta on tarjolla kaikilla koulutusasteilla.
Niin peruskoulun luokan- ja aineenopettajat kuin toisen asteen opettajatkin suorittavat osana korkeakoulututkintoaan tai sen lisäksi pedagogisia opintoja. Myös varhaiskasvatuksen ja esiopetuksen opettajilla on vähintään alempi korkeakoulututkinto.
Suomen koulutusjärjestelmä > Esiaste

Varhaiskasvatus tarkoittaa 0–6-vuotiaiden kasvatusta ja opetusta, joka sisältää vuoden mittaisen esiopetuksen. Kuusivuotiaiden lasten, jotka aloittavat peruskoulun seuraavana vuonna, on vuodesta 2015 alkaen ollut pakko osallistua esiopetukseen tai vastaavat tiedot ja taidot antavaan toimintaan. Tätä ennenkin esiopetukseen osallistui lähes jokainen lapsi. Muu varhaiskasvatus on vapaaehtoista.
Suomen koulutusjärjestelmä > Perusaste

Perusopetuksella tarkoitetaan peruskoulua eli maksutonta yleissivistävää koulutusta, jota säätelee perusopetuslaki. Peruskoulu aloitetaan yleensä sinä vuonna, kun lapsi täyttää seitsemän vuotta. Huoltajat voivat hakea yhden vuoden muutosta koulun aloittamisikään, mikäli psykologisten testien perusteella lapsi on jo 6-vuotiaana valmis aloittamaan koulunkäynnin tai tarvitsee vuoden lisäaikaa kypsymiseen. Peruskoulun suorittaminen kestää tavallisesti yhdeksän vuotta. Peruskoulusta ei saa tutkintoa, mutta se antaa kelpoisuuden hakeutua sen jälkeiseen koulutukseen.
Kaikki Suomen 7–18-vuotiaat ovat lain nojalla oppivelvollisia, mikä velvoittaa heitä osallistumaan peruskoulutukseen tai huoltajat järjestämään koulutuksen jollakin toisella tavalla. Lukuvuodesta 2021–2022 alkaen oppivelvollisuuden kesto laajeni 18 ikävuoteen aikaisemmasta 16 vuodesta. Samalla myös toisen asteen tutkinnon suorittaminen muuttui kokonaan maksuttomaksi.
Vuoden 2021 lopussa Suomessa oli toiminnassa 2 085 peruskoulua, joissa opiskeli 547 300 oppilasta. Opetuskielenä on joko suomi tai ruotsi. Opetuskieli voi kuitenkin olla myös saame, romani tai viittomakieli.
Suomen koulutusjärjestelmä > Keskiaste: lukiokoulutus ja ammatillinen koulutus

Peruskoulun jälkeinen koulutus sisältää yleissivistävän lukiokoulutuksen ja ammatillisen koulutuksen (ammatilliset perustutkinnot, ammatti- ja erikoisammattitutkinnot).
Toisen asteen tutkinnon suorittaminen on Suomessa kokonaan maksutonta vuodesta 2021 alkaen.
Kolmevuotiseksi suunniteltu lukiokoulutus on yleissivistävää ja valmistaa ylioppilastutkintoon. Lukion jälkeen opiskelija voi hakea ammatilliseen peruskoulutukseen tai korkea-asteen opintoihin. Vuonna 2021 lukiokoulutusta annettiin 378 oppilaitoksessa ja tutkintotavoitteisessa lukiokoulutuksessa opiskeli 107 000 opiskelijaa. Vuosina 2001–2021 lukiolaisten määrä väheni 17 prosenttia. Lukioiden opetuskielenä on joko suomi tai ruotsi, mutta opetuskielenä voi olla lisäksi saame, romani tai viittomakieli.
Ammatillisen perustutkinnon suorittaneella on alan perusammattitaito ja työelämässä tarvittava alan ammatillinen pätevyys. Tutkinnon laajuus on 180 osaamispistettä ja laskennallinen opiskeluaika kolme vuotta. Aikaisemmat opinnot ja työkokemus voivat lyhentää opiskeluaikaa. Vuonna 2021 ammatillisessa tutkintokoulutuksessa oli 342 000 opiskelijaa ja ammatillisia tutkintoja suoritettiin 69 000. Tutkinnon suorittaneista 55 prosenttia oli naisia. Eniten opiskelijoita oli tekniikan alalla (91 000), palvelualoilla (70 000) ja terveys- ja hyvinvointialoilla (66 000). Ammatti- ja erikoisammatti­tutkinnot ovat ammatillista lisäkoulutusta. Ne voidaan suorittaa näyttötutkintoina, ja tutkintoihin järjestetään valmistavaa koulutusta. Myös kolmevuotisen ammatillisen perustutkinnon suorittanut voi hakea korkeakouluihin mille tahansa alalle.