Ulrich Zwingli
Uskonpuhdistajana

Zwingli oli saanut mainetta taitavana saarnaajana ja kirjoittajana. Loppuvuodesta 1518 Zürichissä vapautui kirkkoherran paikka. Kaupungissa kannatettiin humanistien ja Erasmuksen ajatuksia. Lisäksi kantoni vastusti niin ranskalaisia kuin palkkasoturina toimimista. Näistä syistä Zwingli valittiin kirkkoherraksi, ja hän muutti kaupunkiin vuodenvaihteessa 1518–1519. Zürichissä Zwingli tutustui Martti Lutheriin ja omaksui hänen oppinsa uskonvanhurskaudesta. Samaan aikaan Zwingli alkoi kehittää omaa teologista oppiaan. Hän ajatteli, että Saksa ja Sveitsi olisivat yhdessä riittävän vahvoja uudistamaan katolisen kirkon.
Zwinglin käsityksen mukaan kirkkoa ei voi uudistaa humanistien viisauden voimalla vaan Jumalan hengellä evankeliumin sanan ja uskon kautta. Se oli uutta, sillä Zwingliä pidettiin johtavana humanistina. Tammikuussa 1519 kaupunkiin yritti päästä aneiden kerääjä. Zwingli hylkäsi anekaupan. Tämä tapahtui runsasvuosi sen jälkeen, kun Luther oli julistanut teesinsä. Zürichin kaupunginvaltuusto ei päästänyt aneiden kerääjää kaupunkiin. Konstanzin piispa yritti sovitella tilannetta, ja aneiden kerääjä joutui poistumaan. Sovittelusta huolimatta Zwinglin saarnat alkoivat nopeasti radikalisoitua. Hänen suhtautumisensa paavin valtaan muuttui, hän hylkäsi pyhimykset, epäili helvetintulta ja sanoi, etteivät kastamattomat lapset joudu helvettiin. Zwingli kielsi olevansa kirkon uudistaja. Hän vain vaati siirtymistä Raamatun mukaiseen uskonnon harjoittamiseen. Elokuussa 1519 Zürichissä puhkesi rutto, johon kuoli neljäsosa kaupungin asukkaista, ja kaupungin valtasivat maailmanlopun tunnelmat. Kaikki kykenevät poistuivat kaupungista, mutta Zwingli jatkoi saarnaamistaan ja oli vuonna 1520 itsekin vähällä kuolla ruttoon. Sairastaessaan hän tutustui lähemmin Lutherin teoksiin. Vuonna 1521 Zwingli sai Zürichin kansalaisuuden.
Zwingli rikkoi paaston näyttävästi 9. maaliskuuta 1522 jakamalla kaksi savustettua makkaraa muiden osallistujien kanssa ja puolusti tekoaan myöhemmin saarnassaan. Hänen mukaansa paastoa ei tarvinnut noudattaa, sillä Raamatussa ei ollut yleistä sääntöä paastoamisesta, eikä tällaisten sääntöjen rikkominen ollut synti. Konstanzin hiippakunta lähetti lähetystön Zürichiin. Kaupunginvaltuusto tuomitsi paaston rikkomisen, mutta otti itselleen määräysvallan uskonnollisissa asioissa, mikä oli itse asiassa vielä radikaalimpaa kuin paaston rikkominen. Piispa tuomitsi kaupunginvaltuuston päätöksen ja vaati palaamista vanhaan järjestelmään.
Heinäkuussa Zwingli tukijoineen lähetti piispalle kirjeen, jossa hän vaati tätä hyväksymään pappien avioliitot. Piispa vastasi vaatimalla Zürichin hallintoa palauttamaan järjestyksen. Zwingli oli jo salaisesti aiemmin samana vuonna solminut avioliiton Anna Reinhartiin, aatelismiehen lesken kanssa. Paikallinen papisto tuki Zwingliä, ja hän puolusti itseään julkisesti kerettiläisyyden syytöksiä vastaan. Hän kielsi kirkon johdolta kaiken tuomiovallan vedoten sen korruptoituneisuuteen. Vielä samana vuonna Zwingli tapasi fransiskaani François Lambertin, jonka kanssa hän väitteli neljä tuntia tuomiokapitulin edessä saaden Lambertin vakuuttuneeksi uskostaan.
Kirkollinen levottomuus levisi kaikkialle valaliiton alueelle. Joulukuussa 1522 konfederaation neuvosto kehotti jäseniään kieltämään uudet opetukset, minkä jälkeen Zürichin kaupunginvaltuusto päätti tehdä oman ratkaisunsa. Vuonna 1523 toimeenpantiin Zürichissä raadin suostumuksella uskonpuhdistus. Uskonpuhdistuksen seurauksena päätettiin kaupunkien luostarien lakkauttamisesta. Zwingli piti saarnan asemaa keskeisenä, joten hän puhdisti ja yksinkertaisti jumalanpalveluksen, jossa sallittiin vain Raamatun luku ja saarna. Myös ehtoollisen viettoa rajoitettiin neljään kertaan vuodessa. Zwinglin uskonnollisessa käsityksessä käytännölliset ja siveelliset näkökohdat olivat etualalla. Zwingli kirjoitti väittelyä varten 67 teesiä. Syyskuussa Leo Judd, Zwinglin ystävä, kollega ja tukija vaati luopumista kaikista kuvista Sveitsin kirkoissa, mikä johti mielenosoituksiin. Zürichin toisessa väittelyssä lokakuun 26. päivänä 1523 todettiin, että uskonpuhdistusta on jatkettava.
2. huhtikuuta 1524 Zwingli meni virallisesti naimisiin Anna Reinhartin kanssa, kolme kuukautta ennen heidän ensimmäisen lapsensa syntymää. He saivat neljä lasta nimeltään Regula, Wilhelm, Ulrich ja Anna.
Vuonna 1524 messusta annettiin varovainen ratkaisu: kukin sai toimia vakaumuksensa mukaan. Kesällä 1524 tapahtui myös levottomuuksia ja Ittingenin kartusiaaniluostari ryöstettiin. Zwinglin radikaalit seuraajat, anabaptistit omaksuivat perinteisen kirkon vastustamisen ja vaativat valtion liittämistä kirkkoon. Zwinglistä tuli myös Zürichin valtiollinen johtaja. Vuonna 1526 Badenissa pidettiin uskonkeskustelu, johon he olivat kutsuneet Ingolstadtin Johannes Eckin. Zwingli ei saapunut keskusteluun. Kuitenkin Zwingli oli yhteydessä henkilöiden kanssa, jotka olivat hänen asiallaan Badenissa 21. toukokuuta – 8. kesäkuuta 1526. Kumpikin osapuoli julisti voittaneensa. Eckin ja Zwinglin väittely Raamatun arvovallasta ehtoolliskysymyksessä johti siihen, että Zwingli julistettiin pannaan väittelyn tuloksena vuonna 1527.
Reformaatio eteni halki Sveitsin. Urin, Schwyzin, Unterwaldenin, Luzernin, Zugin ja Fribourgin kantonit vastustivat Zwinglin aloittamaa uskonpuhdistusta. Uskonpuhdistus johti Zürichin ja viiden muun kantonin eroamiseen roomalaiskatolisen kirkon valtapiiristä, Sveitsin valaliitosta. Seurauksena oli Zürichin joutuminen ahtaalle katolisen valaliiton asettaessa rajat Sveitsin sisällä. Bernin liityttyä uskonpuhdistukseen vuonna 1528 Zwingli aloitti taistelun katolisia alkukantoneja ja Etelä-Saksan ruhtinaita vastaan. Katoliset vahvistivat asemiaan muodostamalla puolustusliiton, Kristillisen unionin, Itävallan kanssa vuonna 1529. Spierin valtiopäivillä päätettiin uskonpuhdistuksen lopettamisesta ja Zwingli joutui samoihin aikoihin ehtoollisopissa kiistaan Lutherin kanssa Marburgin uskontokeskustelussa vuonna 1529. Zwingli painotti ehtoollisen vertauskuvallisuutta Lutherin korostaessa Kristuksen läsnäoloa ehtoollisella. Luterilaiset ehdottivat, että molemmat myöntäisivät Kristuksen läsnäolon ehtoollisella. Tähän Zwingli ei suostunut. Seurauksena oli uskonpuhdistuksen jakaantuminen luterilaiseen ja reformoituun kirkkoon.