stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokkamonnit
Ulkonäkö ja käyttäytyminen

Kaikilla nokkamonneilla on hyvä suojaväritys, ne muistuttavat sekä väritykseltään että ulkomuodoltaan erehdyttävästi puutikkua. Niiden suu on muuttunut imukupiksi, jolla monnit pystyvät tarrautumaan erilaisille pinnoille. Nokkamonnit ovat jäykkiä ja hitaita kaloja, ja se ne ovat huonoja uimareita. Enimmäkseen ne köllöttelevät kasvien varsilla ja puiden vedenalaisilla oksilla. Nokkamonnit eivät ole varsinaisia parvikaloja, mutta viihtyvät selkeästi parhaiten lajitoverien seurassa. Nokkamonnit kasvavat lajista riippuen 15–25 cm:n pituisiksi. Uroksen nokkaan kasvaa ”parta” ja naaraalla on kutuaikaan pyöreä vatsa. Eri nokkamonnilajit erottaa pituuden lisäksi mm. värityksen ja nokan pituuden ja muodon perusteella. Eräät lajit voi erottaa toisistaan vatsapuolen suomukuvion avulla.
Nokkamonni akvaariossa

Yleisin akvaariokaupoista löytyvä nokkamonnilaji on juovanokkamonni (Farlowella vittata). Todellisuudessa kyseistä kalaa ei ole Suomeen koskaan tuotukaan, vaan kyseiset kalat ovat joko eri nokkamonni lajien hybridejä, tai jotain muuta samantapaista nokkamonnilajia. [lähde? ]
Nokkamonnien lajiakvaarioksi riittää jo 150-litrainen akvaario, joka on sisustettu kepeillä, kannoilla ja runsaalla kasvillisuudella. Erityisesti pystyjä ja suoria kasveja tulisi suosia. Paras akvaarion koko tälle kalalle on kahdesta sadasta litrasta ylöspäin, varsinkin jos sitä aiotaan pitää seura-akvaariossa, jossa on muitakin kalalajeja. Nokkamonnia voi pitää myös muiden kalojen kanssa seura-akvaariossa. Nopeita ja ahneita allaskavereita tulisi kuitenkin välttää. Parhaita asuinkumppaneita ovat monniset, sampimonnit, lämpimän veden tetrat, rasborat, jotkin nuoliaiset ja rihmakalat. Akvaariossa saisi olla kohtuullinen virtaus. Nokkamonnit kutevat mieluiten virrakkaassa akvaariossa.
Vesi

Nokkamonnit viihtyvät vedessä, joka on lämpötilaltaan 25–28-asteista ja jonka pH on 6–7. Veden tulisi olla myös pehmeää. Nokkamonnit ovat herkkiä nopeille veden laadun muutoksille, siksi niiden akvaarion vettä pitäisi vaihtaa usein, mutta vähän kerrallaan.
Ravinto

Nokkamonnit ovat kasvinsyöjiä, ja niille kelpaavat niin kurkku kuin kesäkurpitsakin. Myös teolliset kasvispitoiset imumonninruoat kelpaavat niille. Monesti luonnosta pyydystetyt yksilöt ovat kotiutumisvaiheessa kranttuja syömään teollisia ruokia.
Lisääntyminen

Nokkamonnit saa helposti lisääntymään. Ne kutevat sileälle pinnalle vuolaasti virtaavaan paikkaan. Akvaariossa yleensä akvaarion etulasiin, jos siihen sattuu voimakas virtaus.
Veden tulisi olla lämmintä, mutta melko hapekasta. Koiras vahtii kutua. Poikaset kuoriutuvat veden lämpötilasta riippuen parissa viikossa. Vaikka nokkamonnit kutevatkin helposti, poikasten kasvattaminen aikuisiksi on vaikeaa ja aikaa vievää. Paras vaihtoehto poikasten kasvattamiselle on runsaskasvinen lajiallas, jossa aikuiset ja poikaset voivat elää rinnatusten. Kasvinsyöjänä nokkamonni ei koske jälkikasvuunsa.
Aiheesta muualla

Species in the genus Farlowella. (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Aspergillus oryzae

| Aspergillus oryzae |
| --- | --- |
 A. oryzae -sientä kasvamassa riisinjyvien pinnalla
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Eurotiomycetes
Lahko::  Eurotiales
Heimo::  Trichomaceae
Suku::  Aspergillus
Laji::  oryzae
Kaksiosainen nimi
 Aspergillus oryzae  (Ahlb.) Kurtzman, M.J. Smiley, Robnett & Wicklow 
Katso myös
   Aspergillus oryzae Wikispeciesissä   Aspergillus oryzae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aspergillus oryzae (kiin. 麴菌, 麴霉菌, 曲霉菌, pinyin: qū meí jùn, jap. 麹, 麹菌, kōji) on home, jota käytetään soijapapujen fermentoimiseen soijakastikkeen ja mison valmistuksessa. Sitä käytetään myös perunan, riisin ja muiden viljojen käymiseen valmistettaessa sakea ja muita alkoholijuomia.
Aiheesta muualla

Sake Worldin kuvaus koji-homeesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Aspergillus oryzaen genomi
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Aspergillus oryzae, taxonomy (englanniksi)
Arvo Kangashauta

Arvo Kalervo Kangashauta (22. lokakuuta 1900 – 15. helmikuuta 1931 Viipuri) oli suomalainen Etsivän Keskuspoliisin palveluksessa ollut etsivä. Kangashauta tunnettiin myös nimellä Haukka.
Kangashauta tuli Etsivän Keskuspoliisin palvelukseen vuonna 1921. Hän oli mukana useissa 1920-luvun kommunistijutuissa, ja muun muassa Fredriksberginkatu 26:n jutun selvittämisessä hänellä oli merkittävä osuus.
Presidentti Ståhlbergin kyyditysjutun oikeuskäsittelyn yhteydessä annetun todistajalausunnon mukaan Kangashauta oli jo muutamia päiviä ennen kyyditystä tietoinen siitä, että kyyditys tultaisiin järjestämään. Hän oli kyydityksen aikana Joensuussa kyydistysauton käyttämän maantien varrella ja näki presidenttiä kuljettaneen Jukka Jannén ohjaaman auton menevän ohitseen. Etsivän keskuspoliisin päällikön Esko Riekin mukaan Kangashauta ei ollut tuona ajankohtana Joensuussa, joten hän ei ollut voinut nähdä Jannén kyyditysautoa.
Lapuan liikkeen Helsingissä ilmestynyt äänenkannattaja Ajan Sana kertoi 13. toukokuuta 1931, että Kangashauta oli kyydityspäivänä ollut Mäntsälässä ja nähnyt kyyditysauton siellä. Lehden mukaan kyyditys tapahtui sen jälkeen, kun Lapuan liikkeen johto oli kieltänyt kyyditysten järjestämisen. Lehti julkaisi myös kirjallisia todistuslausuntoja, joiden mukaan Etsivän Keskuspoliisin miehet olivat kesällä 1930 avustaneet kyyditsijöitä erikoistiedoillaan mutta sittemmin välit olivat kylmenneet. Kangashaudan kerrottiin sanoneen, että he olivat saaneet määräyksen pitää kyyditsijöitä silmällä, mutta näiden ei silti tarvitsisi olla huolissaan asiasta. Muutamaa päivää ennen Ståhlbergin kyyditystä Kangashaudan kerrottiin eräässä keskustelussa sanoneen, että "kohta saatte kuulla ihmeitä". Kolme päivää ennen kyyditystä lauantaina 11. lokakuuta 1930 Kangashaudan kerrottiin ilmoittaneen, että jokin muilutus oli juuri tekeillä.
Arvo Kangashauta kuoli helmikuussa 1931 Viipurin lääninsairaalassa lyhyen sairauden jälkeen. Valpon Viipurin osaston päällikön Urho Raekallion Örnulf Tigerstedtin kirjaan Vastavakoilu iskee (Otava 1943) kirjoittaman esipuheen mukaan Kangashauta kuoli "eräässä likaisessa kommunistimurjussa kotitarkastusta suorittaessaan saamaansa bakteerimyrkytykseen".
O. Jones

Ossian Fridolf Engblom (2. helmikuuta 1897 Parainen – 9. heinäkuuta 1967 Parainen) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä O. Jones.
Teoksia

Nimimerkillä O. Jones:
Mr Warrens betjänt : komedi i 3 akter. Programförlaget, Pargas 1933
Spöket på hotell Continental : komedi i 2 akter. K. Göranzon, Sköllersta 1937
Oracle Rdb

| Rdb |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Oracle Corporation Digital Equipment Corporation
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  tietokannan hallintajärjestelmä
Alusta:  OpenVMS
Lisenssi:  omisteinen ohjelmisto
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Oracle Rdb on Oraclen tietokannan hallintajärjestelmä, jonka Digital Equipment Corporation julkaisi nimellä VAX-11 Rdb/VMS VMS-alustalle (myöhemmin OpenVMS).
Nimestä jäi pois osa, jolloin siitä tuli VAX Rdb/VMS ja myöhemmin DEC Rdb/VMS sekä lopulta Oracle Rdb.
Versio 1.0 otettiin ulkopuoliseen käyttöö vuonna 1983 ja versio 1.1 julkaistiin vuonna 1984. Versiossa 2.0 käyttöön otettiin IBM DB2:n versio SQL-kielestä koska kielelle ei ollut vielä virallista standardia.
Rdb siirrettiin Tru64 Unixille (versio 6.1) sekä Windows NT:lle (versio 7.1). Unixille siirtämisen yhteydessä ohjelmistoon lisättiin COSI-kerros (Common Operating System Interface).
Rdb on tehnyt transaktiokäsittelyssä maailmanennätyksen (TPC-A vuonna 1994 ja TPC-C vuonna 1997).
Rdb on tuettu DEC Alpha ja Intel Itanium -suorittimilla.
Arvo Kartano

Arvo Kartano vuonna 1941.
Arvo Nikolai Kartano (18. helmikuuta 1895 Kiikka – 14. heinäkuuta 1963) oli suomalainen upseeri, joka tunnettiin Suomenlinnan kurikomppanian ja Koveron keskitysleirin päällikkönä.
Kartano ylennettiin reservin vänrikiksi 1921 ja hän palveli 1920-luvulla ainakin Pohjois-Savon Rykmentissä Kuopiossa.
Keväällä 1933 Kartano lähetettiin lopettamaan 400 poliittisen vangin Tammisaaren vankilassa aloittamaa nälkälakkoa. Kaksitoista päivää kestänyt lakko lopetettiin kovaotteisella pakkoruokinnalla, jossa kuoli neljä vankia.
Kartano toimi 1930-luvulla Suomenlinnan Kurikomppanian eli Suomenlinnan Työvelvollisten Kurikomppanian päällikkönä Suomenlinnassa. Hän johti muun muassa heinäkuussa 1937 tapahtuneen Vallisaaren räjähdysonnettomuuden sammutustöitä.
Jatkosodan alkuvaiheissa kapteeni Arvo Kartano toimi Nikke Pärmin johtaman, pääasiassa rangaistusvangeista kootun Erillisen Pataljoona 21:n varakomentajana. Syyskuussa 1941 pataljoonaan lähetettiin vielä 288 poliittista turvasäilövankia Köyliön vankileiriltä.
Lyhyen koulutuksen jälkeen pataljoona siirrettiin Itä-Karjalaan. Äänisen luoteispuolella pataljoona joutui heti taisteluun ja oli vähällä joutua puna-armeijan saartamaksi. Pataljoonaa vastassa oli neuvostoarmeijan valiorykmentti JR 52, joka oli koottu karjalaisista ja emigranttisuomalaisista. Puna-armeija oli tietoinen suomalaispataljoonan erikoisluonteesta, ja joukkoihin kohdistettiin kovaa propagandaa.
Kun jo ensimmäisen viikon aikana noin 80 miestä loikkasi vihollisen puolelle tai muuten karkasi, loput jäljellä olevat noin 200 turvasäilöläistä vedettiin nopeasti pois rintamalta.
Jäljelle jääneistä noin 200 turvasäilövangista muodostettiin Erillinen Työkomppania, jonka päälliköksi Kartano nimitettiin. Vangit päätyivät Kangasjärven ja Säämäjärven kautta lopulta syyskuussa 1942 Koveraan, noin 20 kilometrin päähän Aunuksen kaupungista.
Siellä vanhan neuvostoliittolaisen metsätyökeskuksen ympärille perustetulla leirillä he pysyivät kesään 1944 saakka. Joukon vahvuus oli aluksi noin 170 miestä. Koveriin koottiin myös vuonna 1941 Riihimäellä muista turvasäilöläisistä erotettu kahdenkymmenenviiden miehen osasto.
Leirin olosuhteista ja vankien kohtelusta tehtyjen valitusten seurauksena kapteeni Kartano vapautettiin tehtävästään kesäkuussa 1943 ja komennettiin Aunuksen komendantiksi.
Sotaylioikeus tuomitsi Kartanon erillisen työkomppanian päällikkönä tekemästä virkavelvollisuuden laiminlyömisestä kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen vuonna 1947.
Asesepän paja

Asesepän paja on Ilomantsin Naarvan kylässä sijaitseva museo. Museo sijaitsee vuonna 1790 valmistuneessa pajarakennuksessa jonka rakensi Kainuusta Naarvaan muuttanut seppä Moilanen.
Viimeinen pajaa käyttänyt Moilasen suvun seppä oli Juho Moilanen (1876–1971) joka oli sekä aseseppä että tavallinen kyläseppä. Moilanen teki sepän töitä 1950-luvulle saakka. Tämän jälkeen Ilomantsi-seura ry teki pajasta museon joka on nykyisin avoinna sopimuksen mukaan.
Asessori

Asessori (ruots. assessor < lat. adsessor, tarkoittaa sananmukaisesti ”se, joka istuu vieressä”.) on hovioikeuden ja vakuutusoikeuden esittelijän vanha virkanimike. Hovioikeudessa, hallinto-oikeudessa, markkinaoikeudessa, työtuomioistuimessa ja vakuutusoikeudessa voi olla koulutustarkoituksessa määräajaksi täytettäviä asessorin virkoja, joihin nimitetään kolmeksi vuodeksi. Asessorin koulutusohjelman ja lopputyön tai loppukokeen hyväksytysti suorittaneelle voidaan myöntää oikeus käyttää tuomarikoulutetun nimikettä.
Asessori on Suomessa puolustusvoimien pääesikunnan oikeudellisen osaston päällikkö. Osastopäällikköasemansa vuoksi tehtävä luetaan myös kenraalikuntaan kuuluvaksi puolustusvoimain komentajan lainopillisena avustajana.[lähde? ]
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakuntien tuomiokapitulin jäseninä ja virkamiesesittelijöinä on kaksi pappisasessoria ja lakimiesasessori. Ortodoksisella kirkolla oli aiemmin lainoppinut asessori, mutta hallinnon uudistuksessa nimike poistettiin. Nykyisin nimike on lainoppinut kirkkoneuvos.
Olga Kuznetsova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Olga Kuznetsova |  Olga Kuznetsova |  Olga Kuznetsova |  |
Maa:   Venäjä
Naisten ammunta
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lahti 2002 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Pronssia | Lahti 2002 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 10 m ilmapistooli |  |
Maa:   Neuvostoliitto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stavanger 1991 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
Olga Kuznetsova (ven. Ольга Кузнецова, s. 17. marraskuuta 1968 Samara) on venäläinen pistooliampuja.
Kuznetsova on saavuttanut olympialaisissa Atlantassa 1996 olympiakultaa 10 m ilmapistoolissa., tuolloin tyttönimellään Klotšneva. Lisäksi hän on voittanut MM-kilpailuissa Lahdessa 2002 joukkuemaailmanmestaruuden ja henkilökohtaisen pronssin 10 m ilmapistoolissa. Zagrebissa 2006 hän saavutti joukkuepronssia samassa lajissa.
Olga Lagerstam

Olga Lagerstam (os. Sundström, 12. joulukuuta 1875 Pietari – toukokuu 1918 Lahti) oli suomalainen työväenliikkeen vaikuttaja, joka 1910-luvulla toimi aktiivisesti Sosialidemokraattisessa naisliitossa. Sisällissodan aikana Lagerstam työskenteli kansanvaltuuskunnan hallinnossa ja hänet teloitettiin sodan loppuvaiheessa.
Lagerstam työskenteli palvelijattarena Pietarissa, kunnes muutti vuonna 1906 puolisoineen Viipuriin ja sieltä edelleen Helsinkiin vuonna 1908. Pietarissa Lagerstam oli mukana suomenkielisen raittiusseura Alkun toiminnassa ja Suomessa hän vaikutti Sosialidemokraattisen naisliiton ohella muun muassa Suomen Vaatetustyöntekijäin Liitossa. Ompelijan ammattinsa ohella Lagerstam työskenteli myös naisliiton julkaiseman Työläisnaisen avustajana. Kesällä 1917 Lagerstam valittiin Helsingin työväenjärjestöjen eduskunnan jäseneksi ja marraskuun yleislakon alla hänet äänestettiin myös sen hallituksena toimineeseen 25-jäseniseen vallankumouskomiteaan. Sisällissodan käynnistyessä HTE:lle perustettiin toimeenpaneva komitea, jonka naisjäseniksi valittiin Lagerstam ja Fiina Pietikäinen. Hänen vastuulleen määrättiin Helsingissä toimivat määrättiin lasten hoitolaitokset. Huhtikuun alussa Lagerstam nimitettiin myös punaisten muodostamaan kaupunginvaltuustoon. Helsingistä paennut Lagerstam jäi sodan loppuvaiheessa valkoisten vangiksi Lahdessa, jossa hänet professori Juhani Piilosen 1960-luvulla haastatteleman Lagerstamin pojan mukaan teloitettiin. Tauno Tukkisen tietojen mukaan Lagerstam olisi ammuttu Kotkan valtauksen yhteydessä 4.–5. toukokuuta.
Lagerstamin puoliso oli suutari Alexander Teodor Lagerstam (1854–1913), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900. Pariskunnalla oli viisi lasta. Hiedän lapsistaan Olga Lagerstam (myöh. Vuorinen, 1905–1997) ja Paavo Lagerstam (1896–1971) olivat mukana kielletyn SKP:n toiminnassa. 1930-luvulla Olga joutui vankilaan poliittisen toimintansa vuoksi ja Paavo vakoilusta.
Opatija

| Opatija |
| --- | --- |

 lippu
 Opatija
 Koordinaatit: 45°20′N, 14°18′E 
Valtio:  Kroatia
Piirikunta:  Primorje-Gorski Kotar
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,1 km²
Väkiluku:  11 659
 – Väestötiheys:  190,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.opatija.hr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Näkymä Opatijaan
Opatija on pieni kaupunki Primorje-Gorski Kotarin piirikunnassa Kroatiassa Adrianmeren rannalla. Kaupunki sijaitsee noin 14 kilometriä Rijekasta länteen. Opatijan väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 11 659.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opatija Wikimedia Commonsissa
Kroatian kaupungit
Bakar
Beli Manastir
Belišće
Benkovac
Bjelovar
Biograd na Moru
Buje
Buzet
Čabar
Čakovec
Čazma
Cres
Crikvenica
Đakovo
Daruvar
Delnice
Donja Stubica
Donji Miholjac
Drniš
Dubrovnik
Duga Resa
Dugo Selo
Đurđevac
Garešnica
Glina
Gospić
Grubišno Polje
Hrvatska Kostajnica
Hvar
Ilok
Imotski
Ivanec
Ivanić-Grad
Jastrebarsko
Karlovac
Kastav
Kaštela
Klanjec
Knin
Komiža
Koprivnica
Korčula
Kraljevica
Krapina
Križevci
Krk
Kutina
Labin
Lepoglava
Lipik
Ludbreg
Makarska
Mali Lošinj
Metković
Mursko Središće
Našice
Nin
Nova Gradiška
Novalja
Novi Marof
Novi Vinodolski
Novigrad
Novska
Obrovac
Ogulin
Omiš
Opatija
Opuzen
Orahovica
Oroslavje
Osijek
Otočac
Ozalj
Pag
Pakrac
Pazin
Petrinja
Pleternica
Ploče
Poreč
Požega
Pregrada
Prelog
Pula
Rab
Rijeka
Rovinj
Samobor
Senj
Šibenik
Sinj
Sisak
Skradin
Slatina
Slavonski Brod
Slunj
Solin
Split
Stari Grad
Supetar
Sveti Ivan Zelina
Trilj
Trogir
Umag
Valpovo
Varaždin
Varaždinske Toplice
Velika Gorica
Vinkovci
Virovitica
Vis
Vodice
Vodnjan
Vrbovec
Vrbovsko
Vrgorac
Vrlika
Vukovar
Zabok
Zadar
Zagreb
Zaprešić
Zlatar
Županja
Ontrosenvaara

| Ontrosenvaara Андронова Гора, Andronova Gora |
| --- | --- |
 Ontrosenvaaran sotilashautausmaa.
 Ontrosenvaara
 Koordinaatit: 64°8′37″N, 32°22′10″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Mujejärven piiri
Kunta:  Lietmajärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  entinen kylä
Väkiluku:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ontrosenvaara (ven. Андро́нова Гора́, Andronova Gora) on entinen kylä Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Lietmajärven kunnassa. Se sijaitsi Tširkkakemijoen varrella 38 kilometriä Lietmajärveltä maanteitse kaakkoon.
1900-luvun alussa Ontrosenvaara kuului Rukajärven volostin Rukajärven kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, kahdeksan taloa ja 57 asukasta. 1920-luvulla perustettiin Rukajärven piiriin kuulunut Ontrosenvaaran kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen viidessätoista asutuksessa oli lähes 800 asukasta, joista kaksi kolmasosaa oli karjalaisia ja loput lähinnä venäläisiä ja suomalaisia. Ontrosenvaaran kylässä asukkaita oli 157, joista enää kolmasosa oli karjalaisia.
Kylä tuhoutui jatkosodan aikana. Sen paikalle rakennettu samanniminen asutus kuului myöhemmin Tiiksin kyläneuvostoon.
Oraalinen nestehoito

Oraalinen nestehoito eli oraalinen rehydraatio tarkoittaa suun kautta annettavaa nestehoitoa. Hoidon tarkoituksena on korjata elimistön hypovolemiaa eli nesteen puutetta. Lasten ripulitaudissa oraalisella rehydraatiolla on erityinen merkitys. Siihen tarkoitukseen on kehitetty ripulijuomia, oraalisia rehydraatioliuoksia (ORS, Suomessa mm. kauppanimellä Osmosal), joiden koostumuksen keskeisiä tekijöitä ovat sokeri- ja elektrolyyttipitoisuudet ja osmolaliteetti. Siihen voidaan liittää myös maitohappobakteerivalmiste.
Oraalisen nestehoitoa tehokkaampi vaihtoehto on suonensisäinen nestehoito, jos tauti on vakava.
Aiheesta muualla

Lasten infektiosairauksia, Rotavirus, hoito
Olga Lemberg

Olga Mathilda Sofia Lemberg (27. toukokuuta 1857 Turku – 16. maaliskuuta 1940 Turku) oli suomalainen koulunjohtaja.
Olga Lembergin vanhemmat olivat nahkurimestari Magnus Reinhold Lemberg ja Mathilda Charlotta Granroth. Hän sai tyttökoulun päästötodistuksen 1873 ja teki opintomatkan Saksaan 1883.
Lemberg oli aluksi opettajana Turun kaupungin ruotsalaisessa kansakoulussa. Hän siirtyi 1875 opettajaksi Turun alempaan suomalaiseen kansakouluun ja hän oli tämän koulun johtajana 1878–1883. Hän oli sitten vuonna 1882 perustetun Turun suomalaisen tyttökoulun johtajana vuoteen 1919 saakka ja opetti koulussa saksankieltä ja käsitöitä sekä koulun alkuvaiheessa myös uskontoa. Vuonna 1885 Lemberg perusti Turkuun kolmiluokkaisen valmistavan koulun poikia ja tyttöjä varten ja hän oli tämän koulun johtajana vuoteen 1916 saakka. Lemberg oli lisäksi vuonna 1895 perustetun Turun yksityisen jatko-opiston johtajana vuoteen 1925 saakka. Vuonna 1921 Olga Lemberg perusti yhdessä sisarensa Naëma Lembergin ja Maija Peronin kanssa Turun tyttöopiston. Tämä koulu toimi vuoteen 1926 saakka kunnes se luovutti omaisuutensa samana vuonna perustetulle valtion tyttökoululle.
Lemberg oli Kansanvalistusseuran Turun haaraosaston toimikunnan jäsenenä vuodesta 1889 ja Konkordialiiton Turun haaraosaston toimikunnan jäsenenä 1898–1914 sekä puheenjohtajana 1908–1914.
Olga Lembergin nuorempi sisar oli kouluneuvos Naëma Lemberg.
Nándor Hidegkuti

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hidegkuti vuonna 1965. |  Hidegkuti vuonna 1965. |  Hidegkuti vuonna 1965. |  |
Maa:   Unkari
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 1954 |  |  |
Nándor Hidegkuti (3. maaliskuuta 1922 – 14. helmikuuta 2002) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka myöhemmin toimi menestyksekkäästi myös valmentajana.
Hidegkuti kuului Unkarin maajoukkueeseen sen kulta-aikoina. Vuosina 1945–1958 hän pelasi joukkueessa 69 ottelua ja teki 39 maalia. Hän voitti joukkueessa 1952 olympialaisissa kultamitalin ja 1954 MM-turnauksessa hopeaa.
Seurajoukkueurallaan Hidegkuti pelasi 14 vuotta MTK:ssa, jossa hän voitti kolmesti Unkarin mestaruuden (1951, 1953 ja 1958).
Sittemmin hän siirtyi Italiaan Fiorentinan valmentajaksi ja johdatti joukkueen vuonna 1961 Cup-voittajien cupin voittoon. Kahden vuoden kuluttua tästä hän valmensi Györin Unkarin mestaruuteen. Tämän jälkeen hän työskenteli vielä Egyptissä valmentajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nándor Hidegkuti Wikimedia Commonsissa
Unkarin joukkue – Kesäolympialaiset 1952
MV Grosics |
P Bozsik |
P Buzánszky |
P Dalnoki |
P Lantos |
P Zakariás |
KK Kovács |
KK Lóránt |
H Budai |
H Csordás |
H Czibor |
H Hidegkuti |
H Kocsis |
H Palotás |
H Puskás |
Valmentaja Sebes
Unkarin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1954
1 Grosics |
2 Buzánszky |
3 Lóránt |
4 Lantos |
5 Bozsik |
P Dalnoki |
6 Zakariás |
7 J.Tóth |
8 Kocsis |
9 Hidegkuti |
10 Puskás |
11 Czibor |
12 Kárpáti |
13 Várhidi |
14 Kovács |
15 Szojka |
16 Budai |
17 Machos |
18 Csordás |
19 Palotás |
20 M.Tóth |
21 Gellér |
22 Gulyás |
Valmentaja Sebes
Unkarin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1958
1 Grosics
2 Mátrai
3 Sipos
4 Sárosi
5 Bozsik
6 Berendi
7 Budai
8 Tichy
9 Hidegkuti
10 Bundzsák
11 Sándor
12 Kárpáti
13 Szigeti
14 Szojka
15 Kotász
16 Lachos
17 Vasas
18 Monostori
19 Friedmanszky
20 Bencsics
21 Fenyvesi
22 Ilku
Valmentaja Baróti
Ohjaajan versio

Ohjaajan versio, ohjaajan leikkaus (engl. director’s cut) on elokuvasta tehty leikkausversio, joka edustaa ohjaajan hyväksymää näkemystä. Termi on syntynyt siitä, että monet elokuvastudiot muuttelevat ja lyhentävät elokuvia, jotta ne tuottaisivat mahdollisesti enemmän rahaa ja sopisivat suuremmalle yleisölle. Elokuvan juonta saatetaan suoraviivaistaa, jos sen ajatellaan olevan keskivertokatsojalle liian vaikeasti seurattava. Elokuvaan saatetaan jopa kuvata kokonaan uusi, esimerkiksi onnellinen loppu. Ohjaajan versio, joka on yleensä pidempi, julkaistaan myöhemmin. Vain hyvin harvoissa tapauksissa ohjaajan versio on lyhyempi kuin studion versio.
Ohjaajan versiot ilmestyivät markkinoille 1980-luvulla videokasettien myötä. Yksi ensimmäisistä ohjaajan versiona julkaistuista elokuvista oli Ridley Scottin Blade Runner (1982). Tässä tapauksessa ohjaajan versiosta on muun muassa otettu pois onnellinen loppu ja kertojanääni.
O. E. Nyman

Onni Edvard Juurikoski (vuoteen 1927 asti Nyman; 16. syyskuuta 1888 Suomussalmi – 10. huhtikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen rautatievirkamies ja kääntäjä.
Juurikoski vaihtoi syntymäsukunimensä Nyman vuonna 1927. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1907, jonka jälkeen hän meni valtionrautateiden palvelukseen samana vuonna. Toimittuaan sähköttäjänä ja kirjurina useilla asemilla hän siirtyi vuonna 1929 valtionrautateiden keskushallintoon Helsinkiin ja tuli nimitetyksi rautatiehallituksen liikenneosaston osastonsihteeriksi vuonna 1937. Varsinaisten virkatehtäviensä ohella Juurikoski toimi monina vuosina opettajana valtionrautateiden oppikursseilla ja virkatehtäviensä ulkopuolella harjoitti opintoja lainopillisessa tiedekunnassa Suomen Keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa ja osallistui kirjalliseen toimintaan suomentamalla useita laajoja historiallisia teoksia sekä kymmenittäin pienempiä tuotteita kaunokirjallisuuden alalla.
Juurikosken vanhemmat olivat Suomussalmen pitäjänapulainen Gustaf Edvard Nyman (1848–1892) ja Anna Helander.  Juurikosken vanhempi veli oli kirjailija ja kustannusjohtaja Eino Railo (vuoteen 1903 Nyman). Juurikosken puoliso oli Anni Evelina (o.s. Arvonen). Heidät on haudattu Pedersören hautausmaalle.