stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bretton Woodsin järjestelmä
Valuuttojen sidotut kurssit > Suomen markka

| Päiväys | 1 USD = | Lisätietoa |
| --- | --- | --- |
| 17 . lokakuuta  1945 | 1,36 FIM | € 0,2287 |
| 5. heinäkuuta  1949 | 1,6 FIM | € 0,2691 |
| 19 . syyskuuta  1949 | 2,3 FIM | € 0,3868 |
| 15 . syyskuuta  1957 | 3,2 FIM | € 0, 5382 |
| 1. tammikuuta 1963 | 3,2 FIM | 1  uusimarkka= 100 vanhaa markkaa |
| 12 . lokakuuta  1967 | 4,2 FIM | € 0,7064. Sidottu valuuttakäärmeeseen 1971, markka  päästettiin kellumaan vuonna  1991 |
| 30 . joulukuuta  1998 | 5,084* FIM | Viimeinen kauppapäivä. Markka sidottiin euroon  (4. tammikuuta 1999) |
BKT 2012 on  198,1 miljardia dollaria
Valuuttojen sidotut kurssit > Tanskan kruunu

| Päiväys | 1 USD = | Lisätietoa |
| --- | --- | --- |
| elokuu  1945 | 4,8 DKK |  |
| 19 . syyskuuta  1949 | 6,91 DKK | Kruunu devalvoitiin suhteessa punnan kurssiin |
| 21 . marraskuuta  1967 | 7,5 DKK |  |
| 31 . joulukuuta  1998 | 6,392* DKK |  |
| 5 . joulukuuta  2008 | 5, 882* DKK |  |
BKT 2012 on  208,5 miljardia dollaria
Kadonneet 116 sivua

Kadonneet 116 sivua olivat Mormonin kirjan alkuperäinen käsikirjoitus, jonka Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustaja Joseph Smith saneli vaimolleen Emmalle ja työtoverilleen Martin Harrisille vuosina 1827–1828. Smith kertoi kääntäneensä tekstin Lehin kirjasta, joka oli kultalevyjen ensimmäinen osa. Harris kadotti sivut kesällä 1828, eikä niitä ole sen koommin löydetty. Sanellusta tekstistä ei ollut kopiota, eikä Smith kääntänyt Lehin kirjaa uudestaan. Sen sijaan hän saneli korvaavan osuuden, joka perustui Nefin levyihin ja joka kertoi samoista tapahtumista, mutta eri näkökulmasta. Korvaava osuus käsittää nykyisen Mormonin kirjan kuusi ensimmäistä kirjaa.
Historia > Tausta

Newyorkilainen maalaismies Joseph Smith väitti enkeli Moronin opastamana saaneensa syyskuussa 1827 haltuunsa Kumoran kukkulaan haudatut kultalevyt, joihin oli kaiverrettu ”ikuisen evankeliumin täyteys” ja Amerikan muinaisten asukkaiden historia. Kirjoitusmerkit olivat ”uudistettua egyptiä”, mutta Smith sai kyvyn kääntää ne englanniksi. Käännöstyö tapahtui uurimin ja tummimin eli hopeakehyksiin kiinnitettyjen läpikuultavien kivien avulla. Smith kertoi löytäneensä kääntäjäkivet Kumoran kukkulasta kultalevyjen viereltä. Näin sai alkunsa teos, joka tuli tunnetuksi Mormonin kirjana.
Paikalliset olivat uteliaita näkemään kultalevyt, mutta Smith ei suostunut näyttämään niitä kenellekään. Uteliaiden joukossa olivat varakas mutta taikauskoinen maanviljelijä Martin Harris ja tämän vaimo Lucy. Smithien luona vieraillessaan Lucy Harris näki kultalevyistä unta ja tarjoutui maksamaan niiden näkemisestä. Smithit kieltäytyivät, mutta Lucy antoi heille silti 28 dollarin lainan. Martin Harris puolestaan kyseli paikallisilta ja Smithin perheenjäseniltä kultalevyistä ja yritti päästä varmuuteen siitä, täsmäsivätkö kertomukset keskenään. Joseph Smithin kanssa keskustellessaan Martin Harris sai yllätyksekseen kuulla, että enkeli oli määrännyt hänet auttamaan käännöstyössä. Smith myös antoi Harrisin tunnustella levyjä kankaan läpi. Sinä iltana Harris rukoili Jumalalta johdatusta asiaan ja sai vakuutuksen siitä, että kyse oli Herran eikä paholaisen työstä. Ennen kotiinpaluutaan Harris antoi Smithille 50 dollaria, jolla tämä maksoi pois velkansa.
Historia > Sanelu- ja kirjoitustyö

Talvella 1827–1828 Smithin vaimo Emma alkoi kirjoittaa Smithin sanelemaa tekstiä. Mahdollisesti myös Emman veli Reuben Hale toimi kirjurina. Kevättalvella 1828 Harris matkusti New Yorkiin näyttämään oppineille paperia, johon Smith oli kopioinut kultalevyjen kirjoitusmerkkejä. Tapaamisen kulusta on ristiriitaista tietoa, mutta Harris joka tapauksessa palasi matkaltaan Smithin profeetallisesta kutsumuksesta vakuuttuneena. Myös Lucy Harris vieraili uudestaan Smithien luona. Hän halusi saada varmuuden asiasta ja tutki Smithien talon, pihapiirin ja läheisen metsän löytämättä kuitenkaan merkkejä kultalevyjen olemassaolosta. Kahden viikon kuluttua Martin Harris sai viimein suostuteltua vaimonsa palaamaan kotiin.
Huhtikuun puolivälissä Harris palasi Smithien luo Harmonyyn voidakseen toimia kirjurina. Huoneen poikki oli vedetty kangas, joka erotti Smithin ja Harrisin toisistaan. Smith saneli uurimin ja tummimin sekä näkykivien avulla kääntämäänsä tekstiä, ja Harris kirjoitti hänen sanelunsa muistiin. Työ eteni hitaasti, sillä Jumalan avulla tuotettua tekstiä ei voinut korjailla jälkikäteen. Huhtikuun 12. ja kesäkuun 14. päivän välillä Smith ja Harris tuottivat 116 foolscap-arkillista (203 × 330 mm) käsinkirjoitettua tekstiä.
Historia > Katoaminen

Harrisin omaiset suhtautuivat hankkeeseen epäluuloisesti, ja myös Harris itse pelkäsi joutuneensa petoksen uhriksi. Harris halusi nähdä kultalevyt, mutta Smithin kieltäydyttyä hän pyysi ainakin lupaa näyttää käsikirjoitusta perheelleen. Smith kääntyi asiassa Jumalan puoleen, ja kahdesti häntä kiellettiin. Kolmannella kerralla Harris sai luvan ottaa käsikirjoitus mukaansa sillä ehdolla, että hän näyttäisi sitä ainoastaan vanhemmilleen, veljelleen, vaimolleen ja vaimonsa sisarelle. Smithin vaatimuksesta Harris antoi asiasta juhlallisen valan.
Harrisin poissaollessa Emma Smith synnytti poikavauvan, joka kuoli jo syntymäpäivänään. Seuraavat kaksi viikkoa Joseph huolehti Emmasta, joka miltei kuoli synnytyskomplikaatioihin. Vaimonsa voinnin parantuessa Joseph alkoi jälleen pohtia käsikirjoitusta. Kun Harrisia ei kuulunut takaisin, hän matkusti Palmyraan tätä tapaamaan ja sai kuulla käsikirjoituksen kadonneen. Harris kertoi rikkoneensa Jumalan sanaa vastaan ja näyttäneensä käsikirjoitusta kaikille uteliaille. Äitinsä muistelmien mukaan Smith parkaisi: ”Voi luoja! – – Kaikki on hukassa! Mitä minä nyt teen? – – Minä se olin, joka vedin päälleni Jumalan vihan.”
Uutterista etsinnöistä huolimatta Harris ei löytänyt käsikirjoitusta. Lucy Harrisin huhuttiin varastaneen ja polttaneen sivut, ja Harrisit erosivat pian tapauksen jälkeen. Lucy Harris kuitenkin kiisti syyllisyytensä, ja on epäselvää, mitä kadonneille sivuille tapahtui. Kun halla tuhosi kaksi kolmasosaa Harrisin sadosta, hän tulkitsi tapauksen yliluonnolliseksi rangaistukseksi. Myös Smithiä tapaus ahdisti suuresti. Hän kertoi enkeli Moronin ilmestyneen ja ottaneen pois kultalevyt sekä uurimin ja tummimmin. Samalla Smith menetti kykynsä kääntää muinaisia kieliä.
Heinäkuussa Emma kirjasi Smithin saneleman ilmestyksen, joka nykyään on Opin ja liittojen kolmas luku. Ilmestyksessä Herra nuhtelee Smithiä siitä, että tämä oli taipunut Harrisin vaatimuksiin ja asettanut ihmisten toiveet Herran käskyjen yläpuolelle. Samalla Herra kuitenkin vakuutti, että Hänen työnsä jatkuisi. Jos Smith katuisi ja olisi tottelevainen, hän saisi kääntäjäkivet takaisin 22. syyskuuta, joka oli Moronin vuosittaisten vierailujen päivä.
Historia > Korvaavan tekstin sanelu

Smithin mukaan Jumala kielsi häntä kääntämästä kadonneiden sivujen kertomusta uudelleen, sillä käsikirjoitus oli pahantahtoisten varkaiden hallussa. He aikoivat julkaista vääristellyn version, joka näennäisesti osoittaisi, ettei Smith kyennyt tuottamaan samaa tekstiä kahdesti. Jumala oli kuitenkin ennaltanähnyt käsikirjoituksen katoamisen ja valmistellut ”Nefin pienet levyt”, jotka Smithin tuli kääntää. Ne kertoivat samoista tapahtumista mutta keskittyivät maallisen historian sijaan hengellisiin seikkoihin.
Richard Bushmanin mukaan käsikirjoituksen katoamista seurasi muutaman kuukauden toimeton kausi, jonka aikana Smith näyttää odottaneen apua tai opastusta. Syksyllä Smith saneli jonkin verran tekstiä vaimolleen Emmalle. Työ eteni verkkaisesti, mutta Smithin ympärille kokoontui pieni joukko käännynnäisiä, joihin verisukulaisten, Emman ja Harrisin lisäksi lukeutuivat Josiah Stowell sekä Joseph Knight ja tämän vaimo Emma. Huhtikuun 1829 alussa 22-vuotias opettaja Oliver Cowdery kuuli Smithin käännöstyöstä ja tarjoutui toimimaan kirjurina. Sen jälkeen käännöstyö eteni nopeasti ja valmistui noin 60 päivässä. Smith jatkoi sanelua siitä, mihin oli Harrisin kanssa jäänyt. Vasta viimeisenä saneltiin kadonneet 116 sivua korvaava osuus, joka nykyään käsittää Mormonin kirjan kuusi ensimmäistä kirjaa. Kirja julkaistiin Palmyrassa maaliskuussa 1830. Martin Harris kustansi painamisen kiinnittämällä osan maatilastaan. Hän oli myös yksi 11:stä miehestä, jotka Smith valitsi Mormonin kirjan todistajiksi. Huhtikuussa Smith perusti Kristuksen kirkon.
Kadonneiden sivujen sisältö > Mormonin kirjan sisäiset viitteet

Mormonin kirjan esipuheessa Smith kertoo kirjan sanelutyöstä, mukaan luettuna alkuperäisen käsikirjoituksen katoamisesta. Esipuheen mukaan 116 sivua olivat käännös Lehin kirjasta, joka oli Mormonin tekemä lyhennelmä Lehin levyihin talletetusta aikakirjasta.
Ensimmäisessä Nefin kirjassa kerrotaan, että isot levyt kertoivat ”kuninkaiden hallituskausista ja kansani sodista ja kiistoista” (1. Nefi 9:4), sisälsivät Lehin sukuluettelon ja tarkan kuvauksen perhekunnan erämaavaelluksesta (1. Nefi 19:1–4) sekä nefiläisten vaiheista Amerikassa (2. Nefi 4:14, 5:33). Nefin pieniin levyihin talletettiin ”palvelutyö ja profetiat”, eikä niihin kirjoitettu mitään, mitä ei pidetty pyhänä. Nykyisen Mormonin kirjan alku on käännetty Nefin pienistä levyistä.
Mormonin kirjassa on viittauksia aiempiin tapahtumiin, joita ei kuvailla tarkemmin. Alman kirjassa (10:2) Amulek kertoo olevansa ”Aminadin jälkeläisen Ismaelin pojan Giddonan poika; ja tämä oli se sama Aminadi, joka käänsi kirjoituksen, joka oli temppelin seinällä ja jonka Jumalan sormi oli kirjoittanut.” Aminadia ei mainita muualla Mormonin kirjassa. Mahdollisesti kyse on kohtauksesta, joka sisältyi kadonneisiin 116 sivuun.
Kadonneiden sivujen sisältö > Käsikirjoituksen pituus

Don Bradley arvelee kadonneen käsikirjoituksen olleen todellisuudessa pitempi kuin 116 sivua. Mormonin kirjasta on säilynyt nykypäivään kaksi käsikirjoitusta: Smithin sanelusta kirjoitettu teksti ja kirjanpainajalle tehty kopio. Jälkimmäinen on säilynyt lähes kokonaan. Kadonneita sivuja vastaava osuus on kirjanpainajan käsikirjoituksessa 116-sivuinen, joten kadonneen käsikirjoituksen pituus on mahdollisesti pelkkä jälkikäteen tehty arvio. Kadonneet sivut käsittivät lähes puolet Mormonin kirjan tarinan aikajänteestä, mutta korvaava osuus on selvästi kirjan myöhempiä osia lyhyempi. Kadonneessa käsikirjoituksessa tarinan ensimmäinen puolikas oli ehkä kerrottu pitemmin kuin julkaistussa versiossa.
Corinne Bailey Rae

Corinne Bailey Rae
Corinne Bailey Rae (s. 26. helmikuuta 1979) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä, joka julkaisi debyyttialbuminsa Corinne Bailey Rae helmikuussa 2006. Rae valittiin vuoden 2006 ennakoiduimmaksi läpimurtoaktiksi BBC:n musiikkikriitikkojen vuosittaisessa äänestyksessä. Äänestyksen arviot osoittautuvat todeksi, kun hänestä tuli vasta historian neljäs debyyttialbuminsa listakärkeen saanut brittiläinen naisartisti. Hän sai kolme Grammy-ehdokkuutta vuonna 2007.
Diskografiaa

Corinne Bailey Rae, 2006
The Sea, 2010
The Love EP, 2011
Live in London & New York, 2007
Communio

Communio tai Antiphona ad Communionem on katolisen kirkon messun osa, joka alun perin laulettiin ihmisten osallistuessa ehtoolliseen. Communio on messun neljästä muuttuvasta osasta (Missa Proprium) viimeinen. Ennen Vatikaanin toista kirkolliskokousta Communio-osa oli lyhentynyt huomattavasti alkuperäisestä ja yleensä vain pappi luki sen ehtoollisen jakamisen jälkeen, vaikka  se edelleen saatettiin joskus myös laulaa. Nykyisin antifoni lauletaan jälleen ehtoollisen jakamisen aikana. Jos messussa ei ole laulajia, lukija tai kirkkokansa lukee sen. Communion teksti on tavallisesti Raamatun jae ja se viittaa käsillä olevaan juhlaan tai messun toimittamisen perusteeseen.
Alkuperäisessä muodossaan Communio-osa on säilynyt vain sielunmessussa, jossa ensimmäisen säkeen (Lux aeterna) jälkeen tulee antifoni Cum sanctis tuis, sitten viimeinen säe sielunmessun Introitus-osasta (Requiem aeternam) ja lopuksi antifoni kerrataan.
Cédric Djeugoué

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. elokuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Mankwa, Kamerun
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura:  Coton Sport
Pelinumero: 4
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2010–2012 2012–2013 2014– |  Foullah Edifice  Douala AC  Coton Sport |  |
Maajoukkue
| 2014– |  Kamerun | 3 (0) |
Cédric Djeugoué (s. 28. elokuuta 1992 Mankwa) on kamerunilainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Djeugoué edustaa Kamerunin pääsarjassa pelaavaa Coton Sportia.
Seuraura

Djeugoué aloitti ammattilaisuransa kaudella 2010 tšadilaisessa Foullah Edificessä. Hän siirtyi Kameruniin kaudella 2010 Doualan riveihin, jossa hän vietti kaksi kautta. Djeugoué siirtyi kaudella 2014 Coton Sportiin.
Maajoukkueura

Djeugoué pelasi ensimmäisen maaottelun Kamerunin maajoukkueessa 26. toukokuuta 2014 harjoitusottelussa Makedoniaa vastaan. Hänet valittiin myöhemmin Kamerunin joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin.
Community Exchange System

Community Exchange System on Internetissä toimiva vaihtokauppa-alusta, jonka avulla käyttäjät voivat ostaa ja myydä palveluita ja tavaroita ilman kansallista valuuttajärjestelmää. Se on yleensä rinnakkaisvaluutta, eli käytössä jonkin laajemmin käytetyn valuutan rinnalla, ja yleensä pienemmällä vaihtovolyymillä. Sitä käytetään kansainvälisesti yli 70 valtiossa, joihin on perustettu yli 750 aikapankkia. Käytössä ei ole yleisesti ottaen kolikoita tai seteleitä vaan järjestelmä on täysin digitaalinen, vaikka esimerkiksi Suomen ensimmäinen laatuaan, Stadin Aikapankki, tarjoaakin omia lahjakorttejansa. Kyseessä on eräänlainen yhteisön ottama kehitysaskel kahdenkeskisestä tavaroiden vaihtokaupasta kohti koko yhteisön kannalta hyödyllistä yhteisön sisäistä kauppatoimintaa, CES:in aikapankin ollen kyseessä tosin täysin erilaisesta kaupankäynnistä kuin Fiat-valuutoilla.
Suomessa on perustettu 45 aikapankkia CES:in järjestelmään. Joissain aikapankeissa oman aikapankin valuuttaa voi käyttää myös toisissa aikapankeissa; yleensä käytössä on tovi, joka vastaa yhtä työtuntia. Käytössä on avoin kirjanpito, eli jokainen voi nähdä toistensa tilien saldon. Yleensä käytössä on raja minimi- ja maksimimäärille valuuttaa; tilin voi käyttää esimerkiksi 20 tovia miinukselle, tai tilille voi maksimissaan tienata 20 tovia.
Karina (yhtye)

| Karina> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2014–
Tyylilaji:  pop indie pop
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Karin Mäkiranta (kitara, laulu) Helmi Tikkanen (basso, laulu) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karina on suomalainen pop-yhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 2014.
Yhtyeen debyyttialbumi Karina ilmestyi vuonna 2018.
Diskografia > Albumit

Karina (2018, Playground Music)
2 (2020, Playground Music)
½ (2021)
Diskografia > EP:t

Karina EP (2015, itsejulkaistu)
Yhdessä (2022)
Aiheesta muualla

Nosteessa-bändi Karina: Tuntui eeppiseltä kuulla oma biisi ensimmäistä kertaa radiosta YleX
”Ihastuttavaa twee-poppista, joka on kuin tehty meille villatakkeja ja Belle & Sebastian -t-paitoja käyttäville nössöille” – esittelyssä Karina Rumba
Carl Perkins

| Carl Perkins |
| --- | --- |
 Carl Perkins Johnny Cash Christmas Special -ohjelmassa v. 1977.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1932 Tiptonville, Tennessee
Kuollut: 19. tammikuuta 1998 (65 vuotta) Jackson, Tennessee
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1946–1997
Tyylilajit:  rockabilly, rock and roll, country
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  Sun Records, Columbia Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Carl Lee Perkins (9. huhtikuuta 1932 Tiptonville, Tennessee – 19. tammikuuta 1998 Jackson, Tennessee) oli yhdysvaltalainen rock and roll- ja rockabillylaulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten kappaleestaan ”Blue Suede Shoes” (1956).
Elämäkerta

Äänitetty ja julkaistu vuonna 1956.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Carl Perkinsin vanhemmat olivat puuvillanpoimijoita Tennesseessä Tiptonvillen seuduilla. Carl laitettiin pelloille töihin kuusivuotiaana. Mustien gospelmusiikki tuli hänelle tutuksi puuvillapelloilta, ja countrya ja rhythm and bluesia hän kuunteli radiosta. Hän oppi soittamaan kitaraa kymmenvuotiaana ja esiintyi radiossa kouluyhtyeensä kanssa.
Perkinsin musiikkiura alkoi 1940-luvun puolivälissä, kun hän soitti veljiensä Jayn ja Claytonin kanssa paikallisissa tanssiklubeissa nimellä Perkins Brothers Band. Yhtyeeseen liittyi vuonna 1953 rumpali W. S. ”Fluke” Holland.
Perkins meni vuonna 1953 naimisiin ja ryhtyi sen jälkeen kokopäivätoimiseksi muusikoksi. Vuonna 1954 Perkinsin yhtye sai sopimuksen Sam Phillipsin Sun Recordsille. Yhtyeen ensimmäinen single oli Movie Magg/Turn Around (1954). Single menestyi paikallisella countrylistalla. Hän sai toisen paikallisen hitin kappaleella ”Gone Gone Gone”. Perkins esiintyi myös Elvis Presleyn lämmittelijänä.
Perkinsin läpimurtokappale ja uran suurin menestyslevy oli ”Blue Suede Shoes” (1956), joka menestyi niin country-, pop- kuin rhythm and blues -listoillakin ja nousi kansalliseksi listaykköseksi. Perkinsin seuraavia rockabillysinglejä olivat ”Boppin’ the Blues”, ”Everybody’s Trying to Be My Baby”, ”Dixie Fried” ja ”Matchbox”.
Perkins joutui suosionsa huipulla maaliskuussa 1956 auto-onnettomuuteen, jossa hän ja hänen veljensä Jay loukkaantuivat. Carl toipui kuukauden sisällä. Hän siirtyi vuonna 1958 Columbia Recordsille, jolle hän äänitti useita pieniä rockabillyhittejä. Hänen uransa oli kuitenkin hiipunut 1960-luvun alkuun mennessä. Perkins esiintyi 1960-luvun alussa usein Las Vegasin Golden Nugget -kasinolla. Hän konsertoi Englannissa yhdessä Chuck Berryn kanssa 1964, ja osallistui siellä myös The Beatlesin levytyssessioihin, joissa yhtye äänitti joitain Perkinsin kappaleita.
1960-luvun puolivälissä monet muutkin tunnetut artistit Beatlesin lisäksi alkoivat levyttää hänen kappaleitaan. Perkins siirtyi tekemään countrymusiikkia sekä alkoi kiertää ja levyttää Johnny Cashin kanssa. Hän kirjoitti Cashille listaykköshitin ”Daddy Sang Bass” (1969) ja esiintyi vakituisesti Cashin televisio-ohjelmassa vuodesta 1969 alkaen. Ohjelman loppumisen jälkeen hän toimi Cashin kitaristina tämän kiertueilla.
Vuonna 1975 Perkins perusti oman levymerkin Suede ja julkaisi kaksi albumia. Vuonna 1978 hän julkaisi rock and roll -albumin. 1980-luvulla Perkins levytti tai esiintyi esimerkiksi Paul McCartneyn, Jerry Lee Lewisin, Johnny Cashin ja Roy Orbisonin kanssa. Hän myös kirjoitti musiikkia esimerkiksi Judds-yhtyeelle ja Dolly Partonille.
Perkinsillä diagnosoitiin kurkkusyöpä vuonna 1992, mutta hän toipui ja jatkoi musiikin tekemistä. Perkins kuoli vuonna 1998 aivoinfarktien komplikaatioihin.
Perkinsillä oli neljä lasta. Hän omisti kaksi ravintolaa Jacksonissa, Tennesseessä. Hän perusti vuonna 1981 keskuksen lasten pahoinpitelyä vastaan. Perkins nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen 1987. Academy of Country Music myönsi Perkinsille palkinnon hänen elämäntyöstään vuonna 1986.
Diskografia > Studioalbumit

Dance Album (1957)
Whole Lotta Shakin' (1958)
On Top (1969)
My Kind of Country (1973)
Ol' Blue Suede's Back (1978)
Country Soul (1979)
Disciple in Blue Suede Shoes (1984)
Born to Rock (1989)
Diskografia > Kokoelma-albumeja

The Sun Story (SSS International Records, 1974)
The Original Carl Perkins (Charly Records, 1981)
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Carl Perkins”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 51–52.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2.
Daphne-luokka (vartioalus)

| Daphne-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  P530-P533: 195,0 t Loput:195,4 t
Pituus:  37,00 m
Leveys:  6,75 m
Syväys:  2,09-2,14 m
Koneteho:  2 x Maybach MD655/18 -dieselmoottoria 1 800 hv 1 x Foden FD6 Mk.III -dieselmoottori 115 hv
Nopeus:  P530-P533: 20,56 solmua Loput: 22,33 solmua
Miehistöä:  23
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 40 mm Machine Gun M/48 LvSa 2 x 7,62 mm konekivääriä 2 x syvyyspomminheitintä 2 x syvyyspomminlaukaisualustaa 6 x miinaa 1 x 51 mm raketinheitin
Daphne-luokka oli Tanskan laivaston yhdeksän aluksen muodostama vartioalusluokka. Alukset otettiin palvelukseen 1960-luvun alussa ja ne poistettiin palveluksesta 1990-luvun alussa.
Alukset

Luokan alusten suunnitelmat perustuivat Britannian kuninkaallisen laivaston Ford-luokan suunnitelmiin. Alukset maalattiin aluksi oliivinvihreiksi kuten nopeat vartioveneet, mutta 1980-1984 alukset maalattiin standardin mukaisella laivaston harmaalla.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KDM Daphne | laivastontelakka, Holmen | 1. huhtikuuta 1960 | 10. marraskuuta 1960 | 19. joulukuuta 1961 | poistettu palveluksesta 30. kesäkuuta 1990 |
| KDM Dryaden | laivastontelakka, Holmen | 1. heinäkuuta 1960 | 1. maaliskuuta 1961 | 4. huhtikuuta 1962 | poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1991 |
| KDM Havmanden | laivastontelakka, Holmen | 15. marraskuuta 1960 | 16. toukokuuta 1961 | 30. elokuuta 1962 | poistettu palveluksesta 1978 |
| KDM Havfruen | laivastontelakka, Holmen | 15. maaliskuuta 1961 | 4. lokakuuta 1961 | 20. joulukuuta 1962 | poistettu palveluksesta 1. helmikuuta 1991 |
| KDM Najaden | laivastontelakka, Holmen | 20. syyskuuta 1961 | 20. kesäkuuta 1962 | 26. huhtikuuta 1963 | poistettu palveluksesta 1. lokakuuta 1991 |
| KDM Nymfen | laivastontelakka, Holmen | 31. maaliskuuta 1962 | 1. marraskuuta 1962 | 4. lokakuuta 1963 | poistettu palveluksesta 1. marraskuuta 1991 |
| KDM Neptun | laivastontelakka, Holmen | 1. syyskuuta 1962 | 29. toukokuuta 1963 | 18. joulukuuta 1963 | poistettu palveluksesta 30. lokakuuta 1989 |
| KDM Ran | laivastontelakka, Holmen | 1. joulukuuta 1962 | 10. heinäkuuta 1963 | 15. toukokuuta 1964 | poistettu palveluksesta 31. maaliskuuta 1991 |
| KDM Rota | laivastontelakka, Holmen | 19. kesäkuuta 1963 | 26. marraskuuta 1963 | 20. tammikuuta 1965 | poistettu palveluksesta 31. lokakuuta 1989 |
Combat!

| Combat! |
| --- | --- |
Tyyli:  sotadraama
Kestoaika:  60 minuuttia
Pääosissa:  Rick Jason Vic Morrow Pierre Jalbert Jack Hogan Dick Peabody
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  ABC
Esitetty:  2. lokakuuta 1962 – 29. elokuuta 1967
Jaksoja:  152
Aiheesta muualla
IMDb 
Combat! on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota ABC esitti 1962–1967. Sarjassa kuvataan jalkaväen joukkueen vaiheita Euroopassa toisen maailmansodan aikana. Sarjan toteutus on realistinen ja joissain sen jaksoissa käytetään autenttista arkistomateriaalia. Osan jaksoista käsikirjoitti ja ohjasi Robert Altman, joka kolme vuotta sarjan päättymisen jälkeen ohjasi elokuvan MASH.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rick Jason  | … |  Gil Hanley   |
|  Vic Morrow  | … |  Chip Saunders    |
|  Pierre Jalbert  | … |  Caje   |
|  Jack Hogan  | … |  William G. Kirby   |
|  Dick Peabody  | … |  Littlejohn   |
Aiheesta muualla

Jo Davidsmeyerin Combat!-sivusto (englanniksi)
Coulonges-sur-l’Autize

| Coulonges-sur-l’Autize |
| --- | --- |
 Kylän kauppahalli
 Coulonges-sur-l’Autize
 Koordinaatit: 46°29′03″N, 00°35′52″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Poitou-Charentes
Departementti:  Deux-Sèvres
Hallinto:  
 – Pormestari:  Danielle Taverneau
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,9 km²
Väkiluku (2019):  2 355
 – Väestötiheys:  124,8 as./km²
Postinumero:  79160
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Coulonges-sur-l’Autize on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 18,9 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2019 väestönlaskennassa 2 355 asukasta.
Kunnassa on 23 nimettyä paikkaa (ransk. lieu-dit): Les Ajoncs Morelles, Badorit, Bel'Air, Les Bourlottières, Champ Maçon, La Chaussée, Chauvin, Les Fontenelles, La Grande Cheminée, La Grille, Le Hameau de Sousigné, le Hameau du Pairé, La Marzelle, Magné, La Patte à l'Oie, La Pierre aux Chauliers, Pilorges, Le Pré gelot, Rochefort, La Richardière, Les Rondais, Sezais, Tourteron ja Le Vignaud.
Château de Coulonges-sur-l’Autize on renessanssilinna 1400-luvulta.
Käännös suomeksi