stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pushpa Kamal Dahal
Elämä > Maan alta julkisuuteen

Prachanda astui julkisuuteen vuonna 2006 oltuaan maanalla 25 vuotta. Keväällä 2008 maolaiset nousivat suurimmaksi puolueeksi perustuslakia säätävän kokouksen vaaleissa. Prachanda oli ehdolla kahdessa yhden hengen vaalipiirissä, jotka molemmat hän voitti suurella marginaalilla. Vaalivoiton jälkeen, ja jo ennen vaaleja, maolaiset kaavailivat Prachandasta maan seuraavaa presidenttiä. Kun tämä ei näyttänyt toteutuvan, tavoitteesta luovuttiin ja maolaiset tukivat toista ehdokasta, joka hävisi Kongressipuolueen ehdokkaalle. Suurimpana puolueena maolaiset saivat kuitenkin hallituksen johdettavakseen. Perustuslakia säätävä kokous valitsi Prachandan pääministeriksi 15. elokuuta 2008 ja hän vannoi virkavalansa 18. elokuuta 2008. Prachandaa tuki 21 kokouksen 25 puolueesta. Ennen valintaansa Prachanda luopui (vuonna 2001 muodostetun) maolaisten armeijan (PLA) johtajuudesta.
Dahal erosi pääministerin tehtävästä toukokuussa 2009 armeijan komentajasta käydyn kiistan jälkeen. Prachandan hallitus yritti erottaa armeijan johtajan, mutta presidentti Ram Baran Yadav kumosi päätöksen.
Perhe

Prachanda on ollut pitkään naimisissa Sita Poudelin (Dahal) kanssa. He päätyivät yhteen järjestetyssä avioliitossa teini-ikäisinä. Parilla on neljä lasta: kolme tytärtä (Gyanu, Renu, Ganga) ja yksi poika (Prakash). Myös muut perheenjäsenet ovat aktiivisesti mukana maolaispuolueen toiminnassa. 1970-luvun lopulla mukaan liikkeeseen mennyt Sita on puolueen keskusneuvonantaja. Renu on perustuslakia säätävän kokouksen jäsen. Prakash kuuluu puolueen aluetoimikuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pushpa Kamal Dahal Wikimedia Commonsissa
Protoni (yhtye)

Protoni oli suomalainen rock-yhtye. Yhtye perustettiin Jyväskylässä vuonna 1997.
Protoni aloitti uransa omakustanneyhtyeenä nimellä "Parempi". Nimi muuttui ja Sony Music tarjosi sille levytyssopimusta vakuututtuaan yhtyeen musiikista. Vuonna 2001 ilmestyi single "Taivaanrannan taa". Ensimmäinen albumi, Leimattu, julkaistiin seuraavana vuonna.
Jäsenet

Juuso Maasara – laulu, kitara
Tomi Laapotti – bassokitara
Timo Halttunen – rummut
Diskografia > Albumit

Leimattu (2002)
22:15 (2004)
Diskografia > Singlet

"Taivaanrannan taa" (2001)
"Tyttörukka" (2002)
"Leimattu" (2002)
"Mene vain" (2002)
"Minun enkeli" (2003)
"Nuori ja naiivi" (2003)
"Petollinen" (2003)
"Satulinna" (2004)
Raahen Energia

| Raahen Energia Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2000
Toimitusjohtaja:  Lasse Lahti
Puheenjohtaja:  Niilo Ojala
Kotipaikka:  Raahe, Suomi
Toiminta-alue:   Suomi
Toimiala:  Energia-ala
Tuotteet:  Tuottaa sähköä ja kaukolämpöä ja myy lämpöpalveluita. Vastaa kaukolämpöverkostojen rakentamisesta ja huollosta Raahessa.
Liikevaihto:   15,3 milj. € (2017)
Tilikauden tulos:   2,3 milj. € (2017)
Henkilöstö:   26 (2017)
Omistaja:  Raahen kaupunki (100 %)
Kotisivu:  www.raahenenergia.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raahen Energia Oy on vuonna 2000 perustettu energiayhtiö. Kotipaikkaansa Raahessa pitävästä yhtiöstä Raahen kaupunki omistaa 100 prosenttia. Raahen Energia tuottaa sähköä ja kaukolämpöä sekä myy lämpöpalveluita. Raahen Energia Oy omistaa Fennovoimaa suomalaisittain omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n kautta omistamalla Pohjois-Suomen Voima Oy:ä yhdessä Haukiputaan Sähköosuuskunnan, Keminmaan Energia Oy:n, Keskusosuuskunta Oulun Seudun Sähkön, Rantakairan Sähkö Oy:n ja Tornion Energia Oy:n kanssa.
Aiheesta muualla

Raahen Energian kotisivut
Psykiatrian historia

Psykiatrian historia käsittelee psykiatrian historiaa. 1940-luvulla oli vallalla yleinen käsitys, että mielisairautta ei voitu parantaa, koska sen ajateltiin johtuvan perinnöllisistä tekijöistä. Mielisairaita hoitavien laitosten tarkoituksena oli lähinnä potilaiden säilyttäminen ja vahinkojen ehkäiseminen. Psykiatria on ollut ainoa lääketieteen erikoisala, jonka rahoitus on pysynyt 1990-luvun alusta alkaen ennallaan muiden alojen rahoituksen lisääntyessä. Psykiatriaa hyljeksittiin suomalaisessa lääkärikunnassa sen kehittymisen alkuajoista aina itsenäistymisen jälkeiseen aikaan. Psykiatriasta muodostui ajan kuluessa lääketieteen erikoisala, johon kuului mielentilalausuntojen antaminen oikeudenkäyntejä varten. Psykiatrisia hoitoja vastustavaa liikehdintää on ollut jo kahden vuosisadan ajan. Psykiatrisiin diagnooseihin aiemmin lukeutuneet epilepsia ja homoseksuaalisuus poistettiin myöhemmin psykiatrisesta tautiluokituksesta, koska niitä ei pidetty enää psykiatrisina sairauksina. Sama koskee transsukupuolisuutta, joka on siirretty psykiatrisista häiriöistä seksuaaliterveyden häiriöihin.
Demonien riivaaminen ja laitokset

Keskiajalla ja vielä uudella ajallakin Suomessa ajateltiin mielenterveyden häiriöiden johtuvan siitä, että paholaiset ovat riivanneet ihmisen sielun.
1700-luvulla ja pitkälle 1800-lukua mielisairauksista kärsivien laitosten ei useinkaan ollut tarkoitus parantaa niiden asukkaita, vaan ne olivat vankilan kaltaisia laitoksia, joihin perheet olivat hylänneet heidät tai joihin oikeus oli heidät tuominnut. Laitoksissa asukkaat kohtasivat julmaa kaltoinkohtelua ja elinolosuhteet olivat surkeat. Laitosten tarkoitus oli lievittää perheen häpeää ja estää mahdollisia häiriöitä yhteisössä. Taitamaton henkilökunta kohteli asukkaita usein kuin eläimiä. 1800-luvun puolivälissä ja lopulla laitoksia alettiin uudistaa humaanimmaksi.
Psykiatrian kehitys lääketieteen alaksi

Ranskalainen psykologi Bénédict Augustin Morel kehitti degeneraatioteorian ja sai sille suosiota 1850-luvulla. Morel ihaili Charles Darwinin evoluutioteoriaa ja pyrki etsimään mielisairauksien syytä perinnöllisyydestä. Psykiatrit omaksuivat degeneraatioteorian, koska he ajattelivat sen antavan mielisairauksille tieteellisen pohjan. Psykiatria alkoi kehittyä tieteeksi. Morelin degeneraatioteoria sai kannattajia useissa maissa. Saksalaiset psykiatrit keskittyivät mielisairauksien luokitteluun parannuskeinojen etsimisen sijaan.
Morelin degeneraatioteoria vaikutti eugeniikan syntyyn ja osalle psykiatreista askel degeneraatioteoriasta eugeniikkaan ei ollut suuri. Tieteellisen psykiatrian isänä pidetty saksalainen Emil Kraepelin oli eugeniikan puolestapuhuja. Kraepelinin työ muodostaa nykyisten psykiatristen diagnoosien pohjan. Kraepelin tunsi Morelin degeneraatioteorian ja Kraepelinin poliittisten mielipiteiden on luonnehdittu sisältäneen proto-fasismia. Myös vaikutusvaltainen sveitsiläinen psykiatri Eugen Bleuler kannatti eugeniikkaa. Kraepelin ja Bleuler suhtautuivat mielenterveysongelmista kärsiviin epätoivottuina ja yhteiskunnallisena ongelmana.
Suomen ensimmäinen psykiatrian professuuri perustettiin Helsingin yliopistoon 15. kesäkuuta 1906. Christian Sibeliusta (1869–1922) pidetään varsinaisen suomalaisen tieteellisen psykiatrian alullepanijana. Hän vaikutti muun muassa alan koulutukseen ja yliopistollisen klinikan perustamiseen sekä psykiatrisen hoidon sisältöön uudistaen sitä potilasystävällisempään suuntaan. Sibelius sai oppinsa Saksasta ja opiskeli Kraepelinin luona. Kuitenkin vielä Suomen itsenäistymisen jälkeenkin lääketieteessä hyljeksittiin psykiatriaa. Psykiatriasta oli muodostunut ajan kuluessa lääketieteen erikoisala, johon kuului mielentilalausuntojen antaminen oikeudenkäyntejä varten.
Eugeniikan kannatus psykiatrien keskuudessa johti psykiatristen potilaiden sterilisaatioihin, jotta mielenterveysongelmat eivät runsaslukuistuisi väestössä. Psykiatrit perustelivat sterilisaatioita yhteiskunnan edulla ja mielenterveyden häiriöistä kärsivät nähtiin epätoivottuina eikä heidän haluttu lisääntyvän. Pakkosterilisaatiot otettiin käyttöön useissa länsimaissa 1900-luvulla ja niitä suoritettiin vuosikymmenten ajan. Kansallisosialistisessa Saksassa psykiatrit pyrkivät systemaattisesti hävittämään potilaansa.
Somaattinen lääketiede ja psykodynaaminen suuntaus

Suomalainen psykiatria perustui 1940- ja 1950-luvulla somaattiseen lääketieteeseen. Tyypillistä ajan ajattelulle oli psyykkisesti sairastuneiden rinnastaminen rikollisiin. Kuitenkin jo 1940-luvulla oli myös näkemyksiä holistisuudesta, psykosomatiikasta ja mielisairauksien ja nerouden liittymisestä toisiinsa. Jotkut suomalaiset lääkärit (muiden muassa Veikko Tähkä, Martti Siirala) kävivät 1950-luvulla ulkomailla opiskelemassa psykoanalyysia, ja tämän opetus kehittyi Suomessakin.
Suomessa oli pitkään vallitsevana saksalaisella kielialueella suosittu psykodynaaminen teorianmuodostus. Suomalaiset psykiatrit kouluttautuivat psykodynaamisiksi psykoterapeuteiksi. Perheterapeuttinen – systeeminen ajattelu voimistui 1970-luvulta alkaen. Erilaisten teoreettisten lähtökohtien monipuolistuessa myös hoitomuodot ovat monipuolistuneet. Psykodynaamisen yksilöpsykoterapian lisäksi käyttöön otettiin 1970-luvulla ryhmä- ja perheterapeuttinen hoito, 1980-luvulla verkostohoito ja lyhytpsykoterapeuttinen hoito, 1990-luvulla kognitiivis-behavioraaliset terapia. Samanaikaisesti on kehitetty ja hyödynnetty toimintaterapiaa, taideterapiaa, kirjallisuusterapiaa, musiikkiterapiaa ym. Moniammatillista yhteistyötä on korostettu. Nykyisin vallitsevin terapianmuodostus on lähinnä  edellä mainittuja integroiva biopsykososiaalinen.
Pyrkimykset hoitaa potilaita

Yleisesti käytössä olleita sähköšokkihoitoja (sähköhoitoa), lobotomiaa ja insuliinišokkihoitoa kritisoitiin aikoinaan. Lobotomiasta ja insuliinišokeista on sittemmin luovuttu.
Lobotomian avulla mielenterveyden häiriöistä kärsivien harhaisuutta ja rauhattomuutta pyrittiin vähentämään. Lobotomiasta tuli yleinen toimenpide ja niitä tehtiin kahden vuosikymmenen ajan. 1950-luvulla klooripromatsiinin teho psykoosioireiden lievittämisessä tarjosi psykiatrialle lääkkeellisen hoitokeinon. Samalla lobotomiasta voitiin luopua. Klooripromatsiinin löytäminen käynnisti muiden antipsykoottisten lääkkeiden kehittämisen. Trisykliset masennuslääkkeet tulivat käyttöön 1960-luvulla, atyyppinen neurolepti klotsapiini 1980-luvulla, SSRI-masennuslääkkeet (serotoniinin takaisinoton estäjät), uudet masennuslääkeryhmät ja lisää epätyypillisiä neuroleptejä 1990- ja 2000-luvulla.
1960-1970-lukujen antipsykiatrinen suuntaus

Psykiatrian legitimiteettiä lääketieteen erikoisala alettiin kyseenalaistaa 1960-luvulla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. New Yorkin valtionyliopiston professori Thomas Szasz kuului äänekkäimpiin psykiatrian legitimiteetin kyseenalaistajiin. Hänen mukaansa skitsofrenialla voitiin viitata ihmisessä lähes mihin tahansa häiritsevään ja epämiellyttävään käyttäytymis- ja reagointitapaan. Szasz kutsui skitsofreniaa psykiatrian "pyhäksi symboliksi", jonka avulla lääketiede perusteli psykiatrian statusta lääketieteen haarana sekä hoidon kohteiden perusoikeuksia rajoittavien ja vahingoittavien pakkohoitotoimenpiteiden oikeutusta.
Muirta antipsykiatrisen suuntauksen merkittäviä edustajia olivat muun muassa sosiologit Thomas J. Scheff ja Erving Goffman.
Antipsykiatrinen suuntaus kyseenalaisti psykoosi-, neuroosi- ja persoonallisuushäiriökäsitteiden oikeutuksen ja erilaiset hoitomuodot. Psykiatrien ohella suuntauksen piiriin kuului myös yhteiskuntatieteilijöitä. Sen piirissä oli vallalla ajatus, että psykiatrian johtavana tavoitteena on kehittää keinoja poikkeavien ihmisten kontrollointiin. Taustalla oli osin kapitalistisen järjestelmän kritiikki, sillä sen katsottiin tarvitsevan psykiatriaa kontrollikeinona.
Antipsykiatrisen suuntauksen suomalaisia ilmentymiä oli 1960-luvulla vaikuttanut Marraskuun liike sekä ja sitä käsiteltiin monissa julkaisuissa, kuten Aatteet pois ja vaatteet ja Goffmanin teoksen suomennoksessa Minuuden riistäjät.
1980-1990-luku

vuoden 1993 paikkeilla kehitettiin niin kutsuttujen perinteisten antipsykoottisten lääkkeiden rinnalle uudet toisen sukupolven antipsykoottisiksi lääkkeiksi ristityt  Risperdal, Zyprexa, Seroquel, Geodon ja Abilify.
Serotoniini- ja monoamiinihypoteesit saivat yhä enemmän jalansijaa.
2000-luku

Masennuksen biologiseksi teoriaksi nimettyä välittäjäaineteoriaa alettiin kyseenalaistamaan yhä laajemmin 2010-luvulle tultaessa, koska tutkimuksista ei ollut saatu sille juuri minkaanlaista vahvistusta.
Porin stadion

| Porin stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Metsämiehenkatu 19, 28500 Pori
Koordinaatit:  61°28′36″N, 021°46′28″E
Rakennustyöt aloitettu:  1963
Avattu:  1966
Remontoitu:  1981 1990 1999–2000
Omistaja:  Porin kaupunki
Kenttä:  Lämmitetty luonnonnurmi
Käyttäjät
 Musan Salama  FC Jazz 
Katsojakapasiteetti
 Yhteensä: 12 300 Pääkatsomo: 2 400  Kaarrekatsomot: 2 000  Aurinkokatsomo: 2 000 
Kentän mitat
 100 × 65 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porin stadion on Porissa Isomäessä sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1966. Stadion toimii Kakkosessa pelaavien Musan Salaman ja FC Jazzin kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on yhteensä 12 300 katsojaa.
Historia

Porin stadionin kenttä on valmistunut vuonna 1964 ja katsomo- sekä huoltorakennukset vuonna 1965. Ensimmäinen virallinen jalkapallo-ottelu pelattiin kentällä jo vuotta aikaisemmin toukokuussa 1963. Stadionilla on toteutettu kolme perusparannusta, vuosina 1981, 1990 ja 1999–2000. Viimeisimmän remontin myötä stadion sai kaksi katettua kaarrekatsomoa sekä valaistuksen. Samassa yhteydessä stadionin analoginen viisarikello vaihdettiin digitaliseen tulostauluun.  Nykyinen nurmikenttä on otettu käyttöön vuonna 1990.
Itsenäisyyspäivänä 1966 Stadionin pääsisäänkäynnin edustalla paljastettiin kuvanveistäjä Kalervo Kallion suunnittelema keihäänheittäjäpatsas. Se kuvaa Matti Järvisen kultamitaliheittoa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932. Veistos on usein kärsinyt vandalismista, sen keihäs varastetaan tai turmellaan säännöllisesti.
Kalevan kisat stadionilla on käyty neljästi, vuosina 1967, 1983, 2005 ja 2015. SM-viestit järjestettiin stadionilla ensimmäistä kertaa heinäkuussa 2012.
Stadionilla on pelattu yksi jalkapallon A-maaottelu, kaksi naisten A-maaottelua sekä useita juniorimaaotteluita.
Ominaisuudet

Porin stadionilla on katsomopaikkoja noin 12 300. Katettuja istumapaikkoja on pääkatsomossa 2 400 ja kahdessa vuonna 2000 valmistuneessa kaarrekatsomossa yhteensä 2 000. Aurinkokatsomossa on noin 2 000 istumapaikkaa ja lisäksi stadionin kaarteissa on seisomapaikkoja. Pääkatsomon yhteydessä on noin 30 hengelle tarkoitettu aitio. Lisäksi stadionilla on pieni katsomonosa liikuntarajoitteisille.
Stadionin yhteydessä olevassa huoltorakennuksessa on muun muassa kahdeksan pukuhuonetta, neljä yleisökäymälää, voimailutila, kahvio, urheilukeskuksen tekniset tilat sekä konesuojat. Lisäksi alueella on erillinen kuuluttamorakennus ja olutpub. Stadionin omistaja on Porin kaupunki ja sitä hoitaa kaupungin vapaa-aikavirasto.
Stadionin kentän pinnoite uusittiin kesällä 2014 vuoden 2015 Kalevan kisoja varten. Aiempi pinnoite oli 1980-luvulta.
Ennätykset

Porin stadionin yleisöennätys 12 050 on Kalevan kisojen päätöspäivältä 13. elokuuta 1967. Jalkapallo-otteluiden yleisöennätys 11 193 on lokakuulta 1993, jolloin FC Jazz kohtasi Myllykosken Pallon Suomen mestaruuden ratkaisseessa pelissä.
Ennätykset > Yleisurheilu

Miehet
| Laji | Ennätys | Urheilija | Vuosi | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 metriä | 10,39 |  Ville Myllymäki |  |  |
| 200 metriä | 20,92 |  Tommi Hartonen | 2005 | Kalevan kisat (alkuerät)  |
| 400 metriä | 46,65 |  Matti Rusanen | 1983 | Kalevan kisat |
| 800 metriä | 1.49,05 |  Jorma Härkönen | 1983 | Kalevan kisat |
| 1 500 metriä | 3.42,4 |  Antti Loikkanen | 1977 |  |
| 5 000 metriä | 13.37,29 |  Martti Vainio | 1981 |  |
| 10 000 metriä | 28.33,53 |  Martti Vainio | 1983 | Kalevan kisat |
| 3 000 m esteet | 8.31,77 |  Jukka Keskisalo | 2005 | Kalevan kisat |
| 110 metrin aidat | 13,67 |  Arto Bryggare | 1983 | Kalevan kisat |
| 400 metrin aidat | 49,76 |  Ari-Pekka Lattu | 2005 | Kalevan kisat |
| Korkeushyppy | 227 |  Oskari Frösén | 2005 | Kalevan kisat |
| Seiväshyppy | 561 |  Brad Pursley | 1982 |  |
| Pituushyppy | 811 |  Tommi Evilä | 2005 | Kalevan kisat |
| Kolmiloikka | 16,46 |  Esa Viitasalo | 1983 | Kalevan kisat |
| Kuulantyöntö | 20,55 |  Mika Halvari | 1998 |  |
| Kiekonheitto | 63,32 |  Alwin Wagner | 1985 |  |
| Moukarinheitto | 78,06 |  Olli-Pekka Karjalainen | 2005 | Kalevan kisat |
| Keihäänheitto | 88.98 | Antti  Ruuskanen | 2015 | Kalevan kisat |
| Kymmenottelu | 7508 |  Aki Heikkinen | 2005 | Kalevan kisat |

Naiset
| Laji | Ennätys | Urheilija | Vuosi | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 metriä | 11,46 |  Helinä Marjamaa | 1983 | Kalevan kisat |
| 200 metriä | 23,48 |  Vineta Ikaunietse | 1988 |  |
| 400 metriä | 52,1 |  Riitta Salin | 1975 |  |
| 800 metriä | 2.06,47 |  Suvi Myllymäki | 2005 | Kalevan kisat |
| 1 500 metriä | 4.19,81 |  Marjo-Riitta Lakka | 1983 | Kalevan kisat |
| 5 000 metriä | 16.08,24 | Kristiina Mäki | 2015 | Kalevan kisat |
| 10 000 metriä | 32.58,17 |  Alisa  Vainio | 2015 | Kalevan Kisat |
| 3 000 m esteet | 9.36,90 |  Sandra  Eriksson | 2015 | Kalevan kisat |
| 100 metrin aidat | 13,08 |  Nooralotta NEZIRI | 2015 | Kalevan kisat |
| 400 metrin aidat | 57.78 |  Venla Paunonen | 2015 | Kalevan kisat |
| Korkeushyppy | 191 |  Minna Vehmasto | 1983 | Kalevan kisat |
| Seiväshyppy | 456 |  Minna Nikkanen | 2015 | Kalevan kisat |
| Pituushyppy | 640 |  Anne Kyllönen | 1983 | Kalevan kisat |
| Kolmiloikka | 13,84 |  Kristiina Mäkelä | 2015 | Kalevan kisat |
| Kuulantyöntö | 19,85 |  Margitta Droese | 1977 |  |
| Kiekonheitto | 62,44 |  Ulla Lundholm | 1983 | Kalevan kisat |
| Moukarinheitto | 67,29 |  Inga Linna | 2015 | Kalevan kisat |
| Keihäänheitto | 60,28 |  Taina Kolkkala | 2004 |  |
| Seitsenottelu | 5655 |  Anne Kyllönen | 1983 | Kalevan kisat |
Kansainväliset ottelut

| Vuosi | Maajoukkue | Vastustaja | Tulos |  | Yleisöä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | 23-vuotiaat |  Israel | 0–2 | Epävirallinen maaottelu | 1 831 |
| 1968 | 18-vuotiaat |  Ruotsi | 1–1 |  | 0600 |
| 1978 | 21-vuotiaat |  Ruotsi | 0–2 |  | 1 506 |
| 1984 | A-maajoukkue |  Pohjois-Irlanti | 1–0 | MM-karsinta | 8 155 |
| 1985 | Naiset |  Belgia | 1–0 |  | 2 352 |
| 1987 | Olympiajoukkue |  Itävalta | 2–1 | Olympiakarsinta | 3 912 |
| 1990 | 16-vuotiaat |  Ruotsi | 2–2 |  | 3 300 |
| 1993 | 21-vuotiaat |  Itävalta | 2–0 | EM-karsinta | 3 682 |
| 2004 | 21-vuotiaat |  Armenia | 0–1 | EM-karsinta | 1 300 |
| 2009 | Naiset |  Ruotsi | 1–3 |  | 2 712 |
| 2010 | 21-vuotiaat |  Puola | 2–0 | EM-karsinta | 1 651 |
| 2011 | 21-vuotiaat |  Slovenia | 1–0 | EM-karsinta | 2 318 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porin stadion Wikimedia Commonsissa
SPL Satakunta/Porissa pelatut jalkapallomaaottelut
Stadionin tiedot Porin kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
SM-viestit Porin stadionilla heinäkuussa 2012.
Suomen ja Puolan U21-maajoukkueet Porin stadionilla vuonna 2010.
Raahen Ponnistus

Raahen Ponnistus (lyh. RaaPo) on vuonna 1906 perustettu raahelainen urheiluseura. Seura on historiansa aikana kokeillut useita eri urheilulajeja, mutta keskittyy nykyisin salibandyyn. Toimintaa salibandyssa on ollut 1990-luvun puolivälistä asti. Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2009–2010 III-divisioonassa. Jalkapallotoiminnan Raahen Ponnistus on siirtänyt FC Raahelle.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut Raahen Ponnistus. Arkistoitu 24.1.2022. Viitattu 6.6.2023.
RN Emanuele Filiberto Duca d’Aosta (1934)

| RN Emanuele Filiberto Duca d'Aosta |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  OTO, Livorno
Kölinlasku:  29. lokakuuta 1932
Laskettu vesille:  22. huhtikuuta 1934
Palveluskäyttöön:  13. heinäkuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  Neuvostoliitolle 1949 Z15
Loppuvaihe:  romutettu 1960-luvulla
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 450 t (standardi) 10 539 t (kuormattu)
Pituus:  186,9 m
Leveys:  17,5 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  110 000 hv (82 MW)
Nopeus:  36,5 solmua (67,6 km/h)
Miehistöä:  578
Aseistus
Aseistus:  8 × 152 mm tykkiä kaksoistorneissa 6 × 100 mm tykkiä kaksoistorneissa 8 × 37 mm/L53 ilmatorjuntatykkiä 12 × kaksipiippuista 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 2-3 × Ro.43-lentokonetta
RN Emanuele Filiberto Duca d'Aosta (ital. Regia Nave Emanuele Filiberto Duca d'Aosta) oli Italian kuninkaallisen laivaston Duca d'Aosta -luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen alus luovutettiin maaliskuussa 1949 sotakorvauksena Neuvostoliitolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Z15. Myöhemmin alus nimettiin ensin Stalingradiksi ja edelleen Kerchiksi ennen palveluksesta poistoaan 20. helmikuuta 1959. Alus romutettiin Neuvostoliitossa 1960-luvulla.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta OTO:lta, missä köli laskettiin 22. lokakuuta 1932. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1934 ja valmistui 13. heinäkuuta 1935. Alus oli nimetty marsalkka, Aostan herttua Emanuele Filiberton mukaan.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 7. risteilijäviirikköön. Alus lähti Napolista 5. marraskuuta 1938 Eugenio di Savoian kanssa maailmanympäripurjehdukselle, mistä niiden piti palata kotimaahansa 25. heinäkuuta 1939. Maailmanpolitiikan kiristyminen kuitenkin aiheutti kierroksen nopeutemisen ja sen jälkimmäisen osan Tyynenmeren vierailut Yhdysvalloissa, Japanissa, Itä-Intiassa, Singaporessa ja Intiassa jätettiin tekemättä. Vierailtuaan Karibialla ja vierailtuaan Brasiliassa, Argentiinassa, Chilessä ja uudelleen Karibianmerellä palaten La Speziaan jo 3. maaliskuuta 1939.
Alus muodosti vuoden 1940 alussa sisaraluksensa kanssa 2. viirikön. Italian julistettua sodan liittoutuneille alus osallistui Calabrian taisteluun 6.-10. heinäkuuta, suojasi kesän Pohjois-Afrikan saattueita ja lokakuun lopulla pyrki laivaston mukana estämään brittien Maltan huoltamisen.
Emanuele Filiberto Duca d'Aosta kuului 16. helmikuuta 1941 alkaen 8. viirikköön, jossa se oli 28. marraskuuta saakka. Alus laski miinoja laivueensa mukana Cape Bonin edustalle 19.-24. huhtikuuta, jonka jälkeen se suojasi saattueita pari seuraavaa kuukautta. Kesäkuussa alus palasi miinoitustehtäviin tällä kertaa Tripolin edustalle 3. kesäkuuta alkaen ja Sisilian kanavaan 28. kesäkuuta sekä 7. heinäkuuta, jolloin laskettiin kentät S2, S31 ja S32. Lokakuussa suunniteltu miinanlasku peruutettiin, kun saatiin tieto Brittiläisen Välimeren laivaston merellä olosta.
Marraskuun lopulla suojasi jälleen saattueita operaatiossa, jossa useasta Italian satamasta lähteneitä rahtialuksia saatettiin Benghaziin. Alus suojasi 13.-19. joulukuuta vielä kaksi saattuetta M41 ja M42 Pohjois-Afrikkaan. Operaation aikana myös liittoutuneet pyrkivät saamaan saattueensa Maltalle, minkä seurauksena osastojen kohdatessa syntyi ensimmäinen Syrtinlahden taistelu.
Tammikuussa alus suojasi saattueen T18 Tripoliin ja helmikuussa se osallistui peruutettuun Maltan saattueen torjuntayritykseen. Kesäkuussa alus osallistui liittoutuneiden operaatioiden Vigorous ja Harpoon torjuntaan. Vuoden lopun alus oli pääosin Napolissa, jossa se oli Yhdysvaltain ilmavoimien iskiessä satamaan 4. joulukuuta. Vuoden 1943 alus ei ollut juurikaan merellä heikon polttoainetilanteen vuoksi ennen kuin liittoutuneet olivat nousseet maihin Sisiliassa. Alus lähti merelle tulittaakseen liittoutuneiden sillanpäässä olevia joukkoja, mutta operaatio peruutettiin osaston tultua havaituksi.
Italian antauduttua alus oli huollettavana, jonka jälkeen se lähti 27. lokakuuta 1943 Tarantosta Atlantille Abruzzin ja Garibaldin kanssa. Osaston tehtävänä oli etsiä saksalaisia saarronmurtajia tukikohtanaan Freetown. Alus teki 19. marraskuuta 1943 - 15. helmikuuta 1944 seitsemän purjehdusta keskisellä ja eteläisellä Atlantilla ennen paluutaan Italiaan 3. huhtikuuta. Alus oli tämän jälkeen lähinnä kuljetusaluksena.
Maattuaan jo jonkin aikaa lähinnä ankkurissa alus luovutettiin 2. maaliskuuta 1949 sotakorvauksena Neuvostoliitolle nimettynä Z15:ksi ja se nimettiin uudelleen Stalingradiksi ja Kerchiksi.