stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Se (kirja)

| Se> It |
| --- | --- |
 Suomennetun SE -romaanin vuonna 2016 julkaistun uudelleenpainoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  1986
Sivumäärä:  1138
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro & Päivi Rekiaro
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1988, 2016
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  1136
ISBN:  951-30-6879-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Se (engl. It) on Stephen Kingin kauhuromaani vuodelta 1986. Suomessa kirjan suomennos julkaistiin kaksiosaisena vuonna 1988. Vuonna 2016, tasan 30 vuotta kirjan alkuperäiskielisen julkaisun jälkeen, Tammi julkaisi suomennoksen uudestaan ensimmäistä kertaa yhtenä niteenä. Kirja palkittiin British Fantasy Award -palkinnolla vuonna 1987, ja se sai myös ehdokkuuksia Locus- ja World Fantasy Award-palkintoihin samana vuonna. Publishers Weekly listasi Sen Yhdysvaltain eniten myydyimmäksi kovakantiseksi fiktiiviseksi teokseksi ilmestymisvuotenaan.
Kirjasta on tehty myös Tommy Lee Wallacen ohjaama samanniminen televisioelokuva vuonna 1990, jossa Pennywise-klovnia esitti Tim Curry. Kesällä 2012 ilmoitettiin, että kirjasta on suunnitteilla elokuva, jonka ohjaisi Cary Fukunaga. Myöhemmin Fukunaga kuitenkin vetäytyi tuotannosta ja lopulta ohjaus siirtyi Andrés Muschiettille. Uusi elokuvasovitus sai ensi-iltansa 8. syyskuuta 2017 ja siinä tarinan hirviötä, Pennywisea, esittää Bill Skarsgård. On huomioitavaa, että kirjassa pellen nimi on käännetty ”Penninvenyttäjäksi”, toisin kuin elokuvissa pelle esiintyy alkuperäisnimellään Pennywisenä.
Intiassa on myös vuonna 1997 tuotettu kauhusarja Woh, joka perustuu löyhästi kirjaan.
Shaka Zulu

| Shaka kaSenzangakhona |
| --- | --- |
 Shaka vuonna 1824
Zulujen kuningas
Valtakausi:  1816–1828
Edeltäjä:  Senzangakhona
Seuraaja:  Dingane

Syntynyt:  noin 1787 Mthethwa
Kuollut:  22. syyskuuta 1828 KwaDukuza
Hautapaikka:  KwaDukuza
Isä:  Senzangakhona
Äiti:  Nandi
Uskonto:  Zulujen perinteinen
Shaka kaSenzangakhona eli Shaka Zulu (n. 1787 Mthethwa – 22. syyskuuta 1828 KwaDukuza) oli zulukuningas, joka muutti zulut pienestä klaanista kansakunnaksi ja hallitsi suurta osaa eteläistä Afrikkaa Phongolo- ja Mzimkulujokien välissä. Hän saavutti menestystä taitavana sotataktikkona.
1700-luvun lopulla pohjoisten ngunien keskuudessa syntyi poliittisia levottomuuksia liiallisen väestönkasvun ja kaupallisen kilpailun takia. Koska ngunien hallitsema rannikkoalue rajoittui Intian valtamereen, Lohikäärmevuoristoon ja eurooppalaisten hallitsemaan Kapmaahan, oli tarvittavan lisämaan hankkiminen mahdollista vain sisäisten sotien avulla. Ngunien väliset etniset yhteenotot johtivat uudenlaisen sotilaallisen ja hallinnollisen järjestelmän syntymiseen. "Mustaksi Napoleoniksi" kutsutun Shaka Zulun johdolla syntyikin vahva zuluvaltio.
Shaka aloitti uudenlaisen Zulu-kuningaskunnan rakentamisen pääasiassa valloituksin. Shakaa pidetään yhtenä Afrikan merkittävimmistä armeijan ja sodankäynnin organisoijista. Hän korvasi aikaisemmin aseina käytetyt pitkät heittokeihäät lyhyillä iskukeihäillä, joita voitiin käyttää taistelussa toistuvasti. Zulusoturit ryhtyivät lähestymään vihollista myös mahdollisimman hiljaa ja näkymättömissä ja yllättivät sen äkillisellä rynnäköllä. Uuden sotataktiikan avulla Shaka löi vuonna 1817 alkaneessa Ndwandwen ja Zulumaan sodassa pian Zwiden joukot ja laajensi valloituksiaan myös pohjoiseen Transkeihin. Shakan valloituksia pakoon lähti suuri joukko väestöä, jonka sanotaan muodostaneen nk. Mfecane-liikkeen (suom. hajoaminen, tunnetaan myös sesothonkielisellä nimellä Difaqane ja Lifaqane). Tämän vaikutukset tuntuivat Keski- ja Itä-Afrikassa saakka.
Shakan isä Senzangakhona edelsi häntä zulujen päällikkönä. Vuonna 1828 Shakan velipuoli Dingane toteutti onnistuneen salajuonen Shakan salamurhaamiseksi ja nousi zulujen kuninkaaksi. Dinganen asema valtaistuimella ei kuitenkaan koko hänen valtakaudellaan ollut täysin vakaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shaka Zulu Wikimedia Commonsissa
Scuol

| Scuol (1970-) (Scuol/Schuls (1943-69)) Schuls (-1943) |
| --- | --- |
 Scuolin kylä sijaitsee Innjoen rantatöyräällä.
 vaakuna
 Scuol sijaitsee Unterengadinissa.
 Koordinaatit: 46°47′43″N, 10°17′59″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallintoalue (Bezirk):  Inn
Hallintopiiri (Kreis):  Suot Tasna
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  144,14 km²
Korkeus:  1 138 - 3 204 m
Väkiluku (joulukuu 2010):  2 376
 – Väestötiheys:  16 as./km²
 
 www.scuol.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scuol (retoromaaniksi Scuol, saks. Schuls) on kunta Itä-Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Scuol on Unterengadinin taloudellinen keskus ja Innin hallintoalueen keskuspaikka. Scuolissa on noin 2 400 asukasta.
Maantiede

Scuol sijaitsee Tonavan alkujoen Innin varrella, Engadinin laaksossa. Kunnan virallinen kieli on ollut retoromaani vuodesta 1970, jota ennen kunta oli kaksikielinen (retoromaani/saksa).  Vuonna 2000 Scuolin asukkaista oli retoromaaninkielisiä 53 % ja saksankielisiä 42 %.
Historia

Scuolissa on ollut pysyvää asutusta ainakin 1 500 vuotta. Varhaisimmat rakennuslöydöt ovat peräisin pronssikaudelta 1400–1200 eaa.
Scuolin seudulla on kuumia lähteitä, joiden ansiosta alue on ollut matkailukohde 1860-luvulta alkaen. Talviurheilukeskus Scuol on ollut 1950-luvulta lähtien.
Liikenne

Innjoen vartta kulkeva päätie 27 (saks. Hauptstrasse) kulkee kunnan läpi. Rhätische Bahnin rataverkon itäisin asema on Scuolissa. Aseman nimi on Scuol-Tarasp, kuntanaapurusten nimien perusteella. Scuol-Taraspista on suora junayhteys Churiin sekä Oberengadiniin, Samedaniin ja Pontresinaan. Scuol on paikallisen postiautoliikenteen solmupaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scuol Wikimedia Commonsissa
Soldi (Mahmoodin kappale)

|  Soldi |
| --- | --- |
 Mahmood esittämässä kappaletta finaalin kenraaliharjoituksessa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Mahmood
Levy-yhtiö:  Island Records
Kesto:  03:15
Tyylilaji:  pop, R&B
Julkaistu:  6. helmikuuta 2019
Säveltäjä(t):  Charlie Charles Dario "Dardust" Faini Alessandro Mahmoud
Sanoittaja(t):  Charlie Charles Dario "Dardust" Faini Alessandro Mahmoud
Euroviisutiedot
Vuosi:  2019
Maa:  Italia
Kieli:  italia, arabia
Sijoitus:  2.
Pisteet:  472
Video:  videolinkki
Soldi on Mahmoodin esittämä kappale, jolla hän voitti San Remon musiikkifestivaalit 2019 ja edusti Italiaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 472 pistettä ja sijoitui lopputuloksissa toiseksi.
San Marinon kolme tornia

San Marinon vaakuna
San Marinon kolme tornia (ita. Torri di San Marino) viittaa kolmeen erilliseen torniin, jotka on rakennettu eri aikoina San Marinon puolustamiseksi osana laajempaa linnoistusta. Kaikki tornit sijaitsevat maan pääkaupungissa, ja ne on kuvattu maan vaakunassa. Lisäksi kaikki kolme tornia kuvattiin vuonna 2006 lyötyihin 50 sentin kolikkoihin.
Torneilla on omat nimensä, mutta niihin viitataan myös numerojärjestyksessä vanhimmasta uusimpaan.
Ensimmäinen torni

Viralliselta nimeltään Guaita on vanhin ja rakennettu 1100-luvulla. Ensimmäinen maininta tornista ajoittuu 15. elokuuta 1253.. Nykyisen muotonsa torni sai 1463, kun se peruskorjattiin tornista linnakkeeksi San Marinon ollessa sodassa Riminin kaupungin kanssa. Nykyisin tornissa toimii museoita, joista kuuluisin lienee vampyyrien ja ihmissusien museo..
Vuoden 2006 kolikkosarjassa Guaita oli kuvattuna 5 sentin kolikoissa. Torni on yksi koko San Marinon ikonisimmista rakennuksista.
Toinen torni

Virallisesti Cesta tai toisinaan myös Fratta. Tornin rakennustyöt aloitettiin 1200-luvulla ja torni peruskorjattiin viimeksi 1934. Sen huippu on korkein kolmesta tornista (756 metriä). Nykyään tornissa toimii keskiaikaisten aseiden museo, jonka kokoelmiin kuuluu yli 500 näyte-esinettä aseita aina keskiajalta 1800-luvulle. Kokoelma on osa Borgo Maggioressa sijaitsevaa keskiaikaisten aseiden tutkimuslaitosta, jolla on yli 1550 muuta aiheeseen liittyvää esinettä esillä..
Vuodesta 2017 Cesta on kuvattuna San Marinon 1 euron kolikossa.
Kolmas torni

Virallisesti Montale on uusin, vuodelta 1320, ja pienin torneista, mutta strategisesti se on tärkein, sillä tornista on paras näköala. Montalen ja Cestan välillä on muuri, joka yhdistää tornit toisiinsa. Lisäksi torni on kauimpana kaupungin keskusta, mikä on teki siitä entistä tärkeämmän osan kaupungin puolustuksia.. Montale on ainoa kolmesta tornista, joka ei ole auki yleisölle.
Vuonna 2006 lyödyssä kolikkosarjassa Montale oli kuvattuna 1 sentin kolikoissa.
Galleria

Guaita
Cesta
Montale
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Marinon kolme tornia Wikimedia Commonsissa
Sitara Shah

| Sitara Shah> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. tammikuuta 1991 (ikä 33) Lontoo, Englanti, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Sitara Shah (s. 21. tammikuuta 1991 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä, joka näytteli Parvati Patilia elokuvassa Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004). Harry Potter -elokuvasarjan myöhemmissä osissa Parvati Patilin roolissa esiintyi Shefali Chowdhury.
Aiheesta muualla

Sitara Shah Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Serenátes

| Serenátes Σερενάτες María Farantoúri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1998
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: kreikkalainen taidemusiikki
 Levy-yhtiö: EMI
María Farantoúrin muut julkaisut
| Ásmata 1998 | Serenátes 1998 | The Birthday Concert '95 1999 |
Serenátes (kreik. Σερενάτες, ”Serenadit”) on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 1998. Albumilla Farantoúri laulaa Míkis Theodorákiksen säveltämiä ja Leftéris Papadópouloksen sanoittamia ennen julkaisemattomia kappaleita.
Kappaleet

Lainausmerkeissä laulun nimen suomennos.
Ta mágia (Τα μάγια, ”Loitsut”)
Éna fengári allókoto (Ένα φεγγάρι αλλόκοτο, ”Outo kuu”)
Éna tragoúdi alliótiko (Ένα τραγούδι αλλιώτικο, ”Toisenlainen laulu”)
Kápote tha érthoun na sou poun (Κάποτε θα έρθουν να σου πουν, ”Joskus sinulle tullaan sanomaan”)
Se poia pelági (Σε ποια πελάγη, ”Millä merellä”)
Térma i mizéria (Τέρμα η μιζέρια, ”Ei enää kurjuutta”)
Erotikó (Ερωτικό, ”Rakkauslaulu”)
Ísouna parápono (Ήσουνα παράπονο, ”Olit valitus”)
Me ta mávra mátia sou (Με τα μαύρα μάτια σου, ”Mustien silmiesi kanssa”)
Aláti (Αλάτι, ”Suola”)
Stou Sifnioú to bar (Στου Σιφνιού το μπαρ, ”Sífnoksen baarissa”)
Den thélo pia (Δεν θέλω πια, ”En tahdo enää”)
Aiheesta muualla

Discogs
Santa Brigida (1785)

| Santa Brígida |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cartagena
Kölinlasku:  10. syyskuuta 1782
Laskettu vesille:  5. maaliskuuta 1785
Palveluskäyttöön:  huhtikuu 1785
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 17. lokakuuta 1799
Loppuvaihe:  romutettu 1803
Tekniset tiedot
Uppouma:  928 93/94 bm
Pituus:  49,07 m
Leveys:  12,62 m
Syväys:  6,29 m
Miehistöä:  302
Aseistus
Aseistus:  yläkansi: 26 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 6 × 6 naulan tykkiä etukansi: 2 × 6 naulan tykkiä
Santa Brígida oli Espanjan laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu 34-tykkinen fregatti.
Valmistus

Manuel Traversin suunnittelema alus tilattiin 3. syyskuuta 1782 Cartagenasta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1785 ja otettiin palvelukseen huhtikuussa. Alus oli laivaston testeissä kesäkuussa päällikkönään Félix Melilupi.
Palvelus

Alus lähti 7. heinäkuuta 1785 Cadizista Algeriaaan José de Mazarredon laivueen mukana. Seuraavana vuonna se kuljetti 76-tykkisen linjalaivan San Ferminin kanssa joukkoja Cadizista Barcelonaan. Vuonna 1787 alus oli Cartagenassa Juan Francisco de Lángaran laivueessa, kunnes se syyskuussa 1787 liitettiin Luis de Córdoban laivueeseen.  Alus toi 24. lokakuuta 1790 Oraniin täydennysjoukkoja.
Vuonna 1793 alus siirrettiin Cartagenassa reserviin. Syyskuussa se lähti Cartagenasta  Pedro Autrán laivueen mukana Tunisiaan, mistä alus palasi maaliskuussa 1794. Se oli Alicantessa, missä sille kuormattiin joukkoja Barcelonaan kuljetettavaksi. Alus palasi 10. lokakuuta 1795 joukkojen kanssa Cartagenaan päällikkönään Hermenegildo de la Barrera. Alus lähti 6. helmikuuta 1796 Cartagenasta San Fermínin kanssa Barcelonaan, mistä ne palasivat joukkojen kanssa Cadiziin. Se lähti 23. heinäkuuta partiomatkalle Katalonian rannikolle.
Helmikuussa 1797 alus oli Algecirasissa Domingo Navan laivueessa päällikkönään José González Ortiz. Alus lähti 21. helmikuuta Cadizista päällikkönään José Meléndez Veracruziin, jonne se saapui 27. maaliskuuta lastinaan elohopeaa ja muita tarvikkeita. Alus lähti 20. huhtikuuta 1798 Verceuzista Havannaan 64-tykkisen linjalaivan San Pedro de Alcántaran kanssa. Ne saapuivat 30. kesäkuuta Coruñaan. Alus lähti 4. tammikuuta 1799 Ferrolista Pedro Luis Obregónin laivueessa päällikkönään Francisco Pilón kuljettaen tarvikkeita Kanarian saarille, mistä se palasi helmikuussa Ferroliin.
Alus lähti Havannasta ja saapui 23. heinäkuuta Veracruziin.
Alus lähti Veracruzista Meksikosta päällikkönään Don Antonio Pillon Tetiksen kanssa 21. elokuuta 1799. Aluksen lastina oli mausteita ja noin 1,5 miljoonaa Espanjan dollaria. Ne lähtivät syyskuussa Havannasta. Alukset kohtasivat  kohtasivat 17. lokakuuta Cape Finisterren luona Muroksen edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston osaston ja seuranneessa kahakassa HMS Ethalion valtasi Tetiksen ja HMS Triton, HMS Naiad ja HMS Alcmene Santa Brígidan, jolla sai surmansa kaksi ja haavoittui kahdeksan miehistönjäsentä.
Palvelus > Automatia

Alusta ei pidetty laivastolle sopivana ja se myytiin. Prinsep ja Saunders osti Santa Brigidan, joka muutettiin Itä-Intian kauppakomppanian alukseksi nimellä Automatia.
Seksipositiivisuus

Lutkamarssi Washington DC:ssa vuonna 2012
Seksipositiivuus on asenne tai idea, jonka mukaan ihmisillä tulee olla tilaa ilmentää ja toteuttaa seksuaalisuuttaan ja sukupuolisuuttaan ilman tuomitsevaa ilmapiiriä tai häpeää. Termillä viitataan myös kunnioitukseen suostumuksellisuuteen perustuvan seksuaalisuuden ja sukupuolisuuden moninaisuutta kohtaan. Termiä on käytetty feministisessä kontekstissa. Seksipositiivisuuden vastakohdaksi on nimetty seksinegatiivisuus, jossa ihmisen seksuaalisuuteen katsotaan luontaisesti kuuluvan esimerkiksi likaisuuden tai vaarallisuuden. Muun muassa koulujen seksuaalikasvatusta on paikoin kritisoitu sen koetusta seksinegatiivisuudesta. Lisäksi seksinegatiivisuuden käsite on yhdistetty uskonnollisten johtajien julistukseen, joidenkin vanhempien kasvatukseen, joiltain osin eri hallitusten politiikkoihin ja osaan kulttuuritarjonnasta.
Usein seksipositiivisuus-sana on laitettu sitä käyttäneen psykoanalyytikko Wilhelm Reichin nimiin. Hän korosti seksin asemaa hyvänä ja terveyttä edistävänä asiana. Tämä lähestymistapa omaksuttiin laajemmin vasta seksuaalisen vallankumouksen myötä 1960-luvulla. Toisaalta Erika Lustin mukaan seksipositiivisiksi laskettavia yhteisöjä on ollut olemassa jo ainakin 1920-luvulla. Seksologi, sosiologi Carol Queen on kertonut kuulleensa termin ensimmäisen kerran 1980-luvun loppupuolella. Termin käyttö yleistyi 2010-luvun aikana. Seksologi, sosiologi Sarah Melanconin mukaan seksipositiivisuus kehittyi vastauksena huoliin patriarkaalisista vaikutuksista seksuaalisuutta koskeviin kulttuurisiin käsityksiin. Seksipositiivisuudella on myös nähty rooli seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen marginalisoidun aseman parantamisessa sekä seksityötä tekevien terveyden ja turvallisuuden edistämisessä. Seksuaalineuvoja Larissa Nevalainen on korostanut seksipositiivisen asenteen irrallisuutta ihmisen henkilökohtaisesta elämästä. Hänen mukaansa aseksuaali voi olla seksipositiivinen ja voimakkaan sukupuolivietin omaava seksinegatiivinen.
Seksipositiivisuuden käsitettä on kritisoitu sen käytöstä iskusanana, joka on tehnyt sen määrittelystä haastavampaa ja lisännyt mahdollisten määritelmien hajanaisuutta. Laura Friman on kritisoinut seksipositiivisuuden käsitettä myös vieraannuttavaksi, vaikeasti samaistuttavaksi ja ahdistavaksi ihmisille, joiden seksuaalisuuteen liittyy ongelmia tai traumoja. Hän on nähnyt aihepiirin käsittelyn saattavan vaatia myös herkempää otetta.
San Marinon Grand Prix 1991

|  San Marinon Grand Prix 1991  |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1991. 
Päivämäärä:  28. huhtikuuta 1991
Sijainti:  Imola, Emilia-Romagna, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,040 km
Kilpailun pituus:  61 kierrosta, 307,440 km
Sää:  Sadekeli
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Paaluaika:  1.21,877
Palkintokoroke
Voittaja:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Toinen:   Gerhard Berger   (McLaren-Honda)
Kolmas:   JJ Lehto   (Dallara-Judd)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Gerhard Berger   (McLaren-Honda)
Kierrosaika:  1.26,531 (kierroksella 55)
San Marinon Grand Prix 1991 oli 503. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin sateisessa säässä Imolassa 28. huhtikuuta vuonna 1991. Kilpailun voitti paalupaikalta startannut Ayrton Senna, jo kolmannen kerran tällä kaudella. JJ Lehto otti F1-uransa ensimmäisen ja ainoan palkintosijansa ollessaan kolmas. Alain Prost ajoi ulos lämmittelykierroksella, eikä päässyt sen jälkeen enää lähtöruudukkoon. Lotus-talli saavutti kolme MM-pistettä Häkkisen ajaessa viidenneksi ja Baileyn kuudenneksi.
Kilpailun tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/keskeytyssyy | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 61 | 1:35.17,2 | 1 | 10 |
| 2 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 61 | +1,675 | 5 | 6 |
| 3 | 22 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Judd | 60 | + 1 krs. | 16 | 4 |
| 4 | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ferrari | 59 | + 2 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Judd | 58 | + 3 krs. | 25 | 2 |
| 6 | 12 |  Julian Bailey | Lotus-Judd | 58 | + 3 krs. | 26 | 1 |
| 7 | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Lamborghini | 58 | + 3 krs. | 24 |   |
| 8 | 8 |  Mark Blundell | Brabham-Yamaha | 58 | + 3 krs. | 23 |   |
| 9 | 35 |  Eric van de Poele | Lambo-Lamborghini | 57 | Polttoaine loppui | 21 |   |
| 10 | 26 |  Érik Comas | Ligier-Lamborghini | 57 | + 4 krs. | 19 |   |
| 11 | 7 |  Martin Brundle | Brabham-Yamaha | 57 | + 4 krs. | 18 |   |
| 12 | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Ilmor | 55 | Moottori | 15 |   |
| 13 | 19 |  Roberto Moreno | Benetton-Ford | 54 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 4 |  Stefano Modena | Tyrrell-Honda | 41 | Vaihteisto | 6 |   |
| Kesk. | 33 |  Andrea de Cesaris | Jordan-Ford | 37 | Vaihdelaatikko | 11 |   |
| Kesk. | 32 |  Bertrand Gachot | Jordan-Ford | 37 | Jousitus | 13 |   |
| Kesk. | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Ilmor | 24 | Ulosajo | 22 |   |
| Kesk. | 29 |  Éric Bernard | Lola-Ford | 17 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 17 | Sähköt | 2 |   |
| Kesk. | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrell-Honda | 15 | Vaihteisto | 10 |   |
| Kesk. | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Ferrari | 10 | Vaihdelaatikko | 8 |   |
| Kesk. | 28 |  Jean Alesi | Ferrari | 2 | Ulosajo | 7 |   |
| Kesk. | 30 |  Aguri Suzuki | Lola-Ford | 2 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 1 | Ulosajo | 14 |   |
| Kesk. | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 0 | Kolari (Brundle) | 4 |   |
| DNS | 27 |  Alain Prost | Ferrari | 0 | Ulosajo | 3 |   |
| DNQ | 17 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 18 |  Fabrizio Barbazza | AGS-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 10 |  Alex Caffi | Footwork-Porsche |   |   |   |   |
| DNQ | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Porsche |   |   |   |   |
| DNPQ | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Judd |   |   |   |   |
| DNPQ | 14 |  Olivier Grouillard | Fondmetal-Ford |   |   |   |   |
| DNPQ | 34 |  Nicola Larini | Lambo-Lamborghini |   |   |   |   |
| DNPQ | 31 |  Pedro Chaves | Coloni-Ford |   |  |  |   |
Muuta > Merkkipaalut

Eric van de Poele: 1. kilpailu
Jyrki Järvilehto: 1. MM-pisteet ja 1. palkintosija
Mika Häkkinen:1. MM-pisteet
Julian Bailey: 1. MM-piste
McLaren: 70. paalupaikka
Fabrizio Barbazzan ensimmäinen GP
Muuta > Kuljettajien MM-tilanne

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 30 |
| 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 10 |
| 3 |  Alain Prost | Ferrari | 9 |
| 4 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 6 |
| 5 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 6 |
| 6 |  JJ Lehto | Dallara-Judd | 4 |
| 7 |  Stefano Modena | Tyrrell-Honda | 3 |
|  |  Pierluigi Martini | Minardi-Ferrari | 3 |
| 9 |  Satoru Nakajima | Tyrrell-Honda | 2 |
|  |  Mika Häkkinen | Lotus-Judd | 2 |
Muuta > Valmistajien MM-tilanne

| Sija | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  McLaren-Honda | 40 |
| 2 |  Ferrari | 10 |
| 3 |  Williams-Renault | 6 |
| 4 |  Benetton-Ford | 6 |
| 5 |  Tyrrell-Honda | 5 |
San Marinon Grand Prix 1984

San Marinon Grand Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. toukokuuta 1984 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.
Aika-ajo

Paalupaikan valloitti Nelson Piquet ajalla 1.28,517, joka merkitsi keskinopeutta 204,98 km/h. Aika oli myös Imolan radan rataennätys. Seuraavat lähtöruudut saivat Alain Prost, Keijo Rosberg, Derek Warwick ja Niki Lauda.
Rosberg ajoi vara-autolla ensimmäisellä rengaskerrallaan muita pari sekuntia paremman pohja-ajan. Sen jälkeen hän ajoi varikolle ja alle vaihdettiin toinen rengaskerta. Sitten hän jäi odottelemaan ajaako joku nopeamman kierroksen. Rosbergin edelle kiilasivat Prost, Piquet ja Warwick. Keke palasi radalle ja ajoi renkaat lämpimiksi. Aivan aika-ajon lopussa Rosberg paransi hieman aikaansa, mutta se ei riittänyt kuin kolmanteen sijaan. Hän jäi Piquet'n pohja-ajasta 0,9 sekuntia.
Kilpailu

Alain Prost starttasi toisesta lähtöruudusta ja siirtyi heti kilpailun johtoon. Hän piti johtopaikan vakuuttavasti hallussaan maaliin asti. Edes varikkokäynti kilpailun puolivälissä ei vienyt johtopaikkaa. Vain johto kaventui 34 sekunnista 14 sekuntiin.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 |  Alain Prost | McLaren-TAG | 60 | 1.36.53,679 | 2 | 9 |
| 2 | 28 |  René Arnoux | Ferrari | 60 | + 13,416 | 6 | 6 |
| 3 | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Renault | 59 | Polttoaine loppu | 11 | 4 |
| 4 | 16 |  Derek Warwick | Renault | 59 | + 1 krs. | 4 | 3 |
| 5 | 18 |  Thierry Boutsen | Arrows-Ford | 59 | + 1 krs. | 20 | 2 |
| 6 | 26 |  Andrea de Cesaris | Ligier-Renault | 58 | Polttoaine loppu | 12 | 1 |
| 7 | 23 |  Eddie Cheever | Alfa Romeo | 58 | Polttoaine loppu | 8 |   |
| 8 | 21 |  Mauro Baldi | Spirit-Hart | 58 | + 2 krs. | 24 |   |
| 9 | 10 |  Jonathan Palmer | RAM-Hart | 57 | + 3 krs. | 25 |   |
| DSQ | 4 |  Stefan Bellof | Tyrrell-Ford | 59 | Hylättiin | 21 |   |
| DSQ | 3 |  Martin Brundle | Tyrrell-Ford | 55 | Hylättiin | 22 |   |
| Kesk. | 9 |  Philippe Alliot | RAM-Hart | 53 | Turbo | 23 |   |
| NC | 20 |  Johnny Cecotto | Toleman-Hart | 52 | Ei sijoittunut | 19 |   |
| Kesk. | 1 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | 48 | Turbo | 1 |   |
| Kesk. | 2 |  Teo Fabi | Brabham-BMW | 48 | Turbo | 9 |   |
| Kesk. | 30 |  Jo Gartner | Osella-Alfa Romeo | 46 | Moottori | 26 |   |
| Kesk. | 17 |  Marc Surer | Arrows-BMW | 40 | Turbo | 16 |   |
| Kesk. | 14 |  Manfred Winkelhock | ATS-BMW | 31 | Turbo | 7 |   |
| Kesk. | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 23 | Pakoputki | 13 |   |
| Kesk. | 8 |  Niki Lauda | McLaren-TAG | 15 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 5 |  Jacques Laffite | Williams-Honda | 11 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 22 |  Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 6 | Sähköt | 10 |   |
| Kesk. | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Renault | 2 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 6 |  Keke Rosberg | Williams-Honda | 2 | Sähköt | 3 |   |
| Kesk. | 15 |  Patrick Tambay | Renault | 0 | Kolari (Hesnault) | 14 |   |
| Kesk. | 25 |  François Hesnault | Ligier-Renault | 0 | Kolari (Tambay) | 17 |   |
| DNQ | 24 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Alfa Romeo |   |  |  |   |
| DNQ | 19 |  Ayrton Senna | Toleman-Hart |   |   |   |   |