stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
JJ+E

| JJ+E> Vinterviken |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alexis Almström
Käsikirjoittaja:  Dunja Vujovic
Tarina:   Alexis Almström  Dunja Vujovic  Anna Croneman 
Perustuu:  Mats Wahlin romaaniin Veden tuolla puolen
Tuottaja:  Teresa Alldén
Kuvaaja:  Niklas Johansson
Leikkaaja:  Malin Lindström
Pääosat:   Mustapha Aarab  Elsa Öhrn  Jonay Pineda Skallak 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Netflix
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   2021-9-88. syyskuuta 2021  
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
JJ+E (ruots. Vinterviken) on vuonna 2021 julkaistu ruotsalainen romanttinen draamaelokuva. Se perustuu Mats Wahlin romaaniin Veden tuolla puolen (1993), ja on uudelleenfilmatisointi vuoden 1996 elokuvasta Vinterviken. Elokuvan on ohjannut Alexis Almström, ja pääosia esittävät Mustapha Aarab, Elsa Öhrn ja Jonay Pineda Skallak.
Tukholmaan sijoittuva elokuva kertoo nuoresta pojasta John-Johnista, joka rakastuu koulutoveriinsa Elisabethiin. Elokuva julkaistiin Netflixissä 8. syyskuuta 2021.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mustapha Aarab  | … |  John-John   |
|  Elsa Öhrn  | … |  Elisabeth   |
|  Jonay Pineda Skallak  | … |  Sluggo   |
|  Loreen  | … |  Maria, John-Johnin äiti   |
|  Albin Grenholm  | … |  Patrik, Marian miesystävä   |
|  Magnus Krepper  | … |  Frank, Elisabethin isä   |
|  Marika Lagercrantz  | … |  Victoria, Elisabethin isoäiti   |
|  Elsa Bergström Terent  | … |  Patricia, Elisabethin sisko   |
|  Jenna Chaaraoui  | … |  Sandra   |
|  Josef Kadim  | … |  Tariq   |
|  Yohannes Frezgi  | … |  Kiba   |
|  Simon Mezher  | … |  Jacob   |
|  Edvin Wassberg  | … |  Staffan   |
|  Nikie Pourfallah  | … |  Sheila   |
|  Sanda Strandberg Zubovic  | … |  Ulla   |
Aiheesta muualla

JJ+E Netflixissä
JJ+E Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iñigo Urkullu

| Iñigo Urkullu |
| --- | --- |

Baskimaan aluejohtaja (Lehendakari)
 15. joulukuuta 2012 –  
Edeltäjä:  Patxi López
Baskien kansallispuolueen puheenjohtaja
 18. tammikuuta 2008 – 15. joulukuuta 2012  
Edeltäjä:  Josu Jon Imaz
Seuraaja:  Andoni Ortuzar
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1961 (ikä 63) Alonsotegi, Espanja
Ammatti:  opettaja, poliitikko
Arvonimi: Excelentísima Señora
Tiedot
Puolue:  Baskien kansallispuolue (EAJ–PNV)
 Nimikirjoitus
Iñigo Urkullu Renteria (s. 18. syyskuuta 1961 Alonsotegi, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Hän on koulutukseltaan opettaja (erikoistunut   baskin kieleen).
Urkullu on Espanjan Baskimaan aluejohtaja eli lehendakari (virallisesti baskiksi Eusko Jaurlaritzako lehendakaria, espanjaksi Presidente del Gobierno Vasco). Hän aloitti virassa 15. joulukuuta 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iñigo Urkullu Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Iñigo Urkullu
Käännös suomeksi
Iñaki de Juana Chaos

José Ignacio de Juana Chaos (s. 1955 Legazpia) on espanjalainen ETA:n jäsen, joka tuomittiin vuonna 1987 kahdenkymmenenviiden ihmisen murhasta 3129 vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin 2. elokuuta 2008.
Elämäkerta

De Juanan isä Daniel de Juana Rubio oli lääkäri, joka palveli sisällissodassa luutnanttina Francon joukoissa ja liittyi Falangeen 1943. Perhe ei ollut baskeja tai tukenut baskinationalismia. Juana opiskeli lääketiedettä Baskimaan yliopistossa, mutta lähti armeijauralle 1977. Hän jätti armeijan 1983 ja ylitti rajan Ranskaan, jossa liittyi ETA:n ryhmään.
Vuonna 1986 De Juana oli Algeriassa koulutetun comando Madridin johtaja. Pitädykseen 1987 mennessä hän ehti osallistua 25:n poliisin ja sotilaan murhaan.
12. kesäkuuta 1985 ryhmä ampui eversti Vicente Romeron ja hänen autonkuljettajansa ja piilotti hylättyyn pakoautoonsa pommin, joka tappoi poliisimiehen
29. heinäkuuta 1985 hän ampui vara-amiraali Fausto Escrigas Estradaa
9. syyskuuta 1985 autopommi räjähti plaza de la República Argentinalla kohteenaan Guardia Civilin auto. Pommin räjähtäessä lähellä hölkkäämässä ollut amerikkalainen kuoli saaminsa vammoihin kahden päivän kuluttua
25. huhtikuuta 1986 autopommi tappoi viisi ulkomaisia lähetystöjä vartioinutta poliisia Madridissa
17. kesäkuuta 1986 komentaja Ricardo Sáenz de Ynestrillasin autoa tulitettiin, jossa yhteydessä saivat surmansa komentajan lisäksi luutnantti ja sotilas. Sáenz de Ynestrillas oli osallistunut operaatio Galaxiaan Antonio Tejeron kanssa tavoitteena kaapata valta Espanjassa.
De Juana tunnusti myös osallistuneensa autopommiin Plaza de la República Dominicanalla 14. heinäkuuta 1986, joka tappoi 12 poliisiharjoittelijaa
Comando Madrid pidätettiin 16. tammikuuta 1987 ja tuomittiin murhista ja terrorismista. De Juana sai näistä yhteensä 3000 vuotta vankeutta. Kuitenkin vuoden 1973 rikoslaki määräsi terrorismista 30 vuoden maksimituomion. Hyvän käytöksen vuoksi hänet olisi voitu vapauttaa jo 2004, mutta häntä syytettiin terroriuhkausten tekemisestä vankilasta käsin.
De Juana aloitti nälkälakon 7. elokuuta 2006. ETA oli tuolloin julistanut tulitauon ja neuvotteli Espanjan hallituksen kanssa. De Juanan ensimmäinen nälkälakko kesti 63 päivää. Hänet siirrettiin sairaalaan ja häntä syötettiin putken kautta nenästä.
Toisen nälkälakkonsa hän aloitti kun hänet tuomittiin terroriuhkauksista uudelleen 12 vuodeksi ja seitsemäksi kuukaudeksi. Korkein oikeus alensi tuomion laittomiksi uhkauksiksi ja kolmeksi vuodeksi. Maaliskuussa 2007 De Juana siirrettiin kotiarestiin.
De Juana aloitti kolmannen nälkälakkonsa heinäkuussa 2008. Tuon jälkeen hänen vapautuspäiväkseen määrättiin 2. elokuuta 2008.
Vapauttamisensa jälkeen De Juana on asunut Pohjois-Irlannissa äitinsä luona. Vapauttamisensa jälkeen hän oli lukenut San Sebastiánissa kunnianosoituksen kielletylle Askatasunalle, jota Espanjan viranomaiset pitivät terrorismin ylistyksenä. Sen jälkeen Audiencia Nacional on yrittänyt saada De Juanaa luovutettua takaisin Espanjaan vastaamaan syytteisiin.
Itä on punainen

"Itä on punainen" (yksinkertaistetulla merkeillä: 东方红, pinyin-romanisaatiolla Dōngfāng Hóng) oli Kulttuurivallankumouksen (1966–1976) aikana 1960-luvun kommunistisen Kiinan de facto -kansallislauluna. Sanojen kirjoittajaksi on virallisesti nimetty maanviljelijä Li Youyan, ja melodia on vanhasta kiinalaisesta kansanlaulusta. Lin sanotaan saaneen inspiraationsa auringonnoususta.
Laulua soitettiin joka kylässä ja kaupungissa kovaäänisistä aamusta iltaan. Erilaiset lähetykset alkoivat sillä, ja päättyivät Kansainväliseen. Opiskelijoiden tuli päivittäin laulaa aamulla ennen ensimmäistä tuntia laulua yhdessä. Tian Han, alkuperäisen kansallislaulun Vapaaehtoisten marssin kirjoittaja vangittiin, eikä kappaletta esitetty.
Myöhemmin teos päätyi osaksi Yin Chengzongin kuuluisaa Keltaisen joen pianokonserttoa.
Koska teos on vahvasti liitetty ihmisten mielissä Kulttuurivallankumoukseen, ei sitä ole juurikaan soitettu Deng Xiaopingin noustua valtaan. Nykyään kiinalaisetkin näkevät sen usein Maon henkilökultin symbolina, ja sen on korvannut Vapaaehtoisten marssi, jossa puolueesta tai Maosta ei ole mainintoja.
Teos on myös antanut nimensä Kiinan satelliittisarjalle. Kiinan ensimmäisessä satelliitissa Dong Fang Hong I oli radiolähetin, joka lähetti laulua.
Itä on punainen on kommunismia ja etenkin maolaisuutta ylistävä musikaali, joka kertoo Maon johtaman Kiinan kommunistipuolueen historiasta. Musikaali on tehty 1960-luvulla, ja elokuvaversio näki päivänvalon 1965.
Kiinankielinen sanoitus

东方红，太阳升，

中国出了个毛泽东。

|: 他为人民谋幸福，

呼尔嗨哟，他是人民大救星！ :|
毛主席，爱人民，

他是我们的带路人，

|: 为了建设新中国，

呼尔嗨哟，领导我们向前进！ :|
共产党，像太阳，

照到哪里哪里亮。

|: 哪里有了共产党，

呼尔嗨哟，哪里人民得解放！ :|
Kiinankielinen sanoitus pinyin-romanisoituna

Dōngfāng hóng, tàiyáng shēng,

Zhōngguó chū liǎo ge Máo Zédōng,

|: Tā wèi rénmín móu xìngfú,

Hū ěr hei yo, tā shì rénmín dà jiù xīng! :|
Máo zhǔxí, ài rénmín,

Tā shì wǒmén de dài lù rén

|: Wèi liǎo jiànshè xīn Zhōngguó,

Hū ěr hei yo, lǐngdǎo wǒmén xiàng qiánjìn! :|
Gòngchǎndǎng, xiàng tàiyáng,

Zhào dào nǎlǐ nǎlǐ liàng,

|: Nǎlǐ yǒu liao Gòngchǎndǎng,

Hū ěr hei yo, nǎlǐ rénmín dé jiěfàng! :|
Suora suomenkielinen käännös

Itä on punainen, aurinko nousee,

Kiinasta nousee Mao Zedong.

|: Hän työskentelee kansan hyvinvoinnin puolesta,

hurraa, hän on kansan suuri vapauttaja! :|
Johtaja Mao rakastaa kansaa,

hän on tiennäyttäjämme,

|: hän opastaa meitä uuden Kiinan luomiseen,

hurraa, johtaa meitä eteenpäin! :|
Kommunistinen puolue on auringon kaltainen,

kaikkialla se paistaa kirkkaasti,

|: Missä ikinä on kommunistinen puolue,

hurraa, siellä kansa elää vapaana! :|
Aiheesta muualla

East is red. Morning Sun Website, history of the Cultural Revolution (englanniksi)
Johann Wilhelm Ritter

| Johann Wilhelm Ritter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1776 Samitz, Sleesia
Kuollut: 23. tammikuuta 1810 (33 vuotta) München, Baijeri
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Alexander von Humboldt
Oppilaat:  Hans Christian Ørsted
Tutkimusalue:  Kemia
   
Johann Wilhelm Ritter (16. joulukuuta 1776 Samitz, Sleesia – 23. tammikuuta 1810 München, Baijeri) oli saksalainen fyysikko, joka löysi ultraviolettisäteilyn vuonna 1801.
Elämä ja ura

Ritter toimi apteekkarin oppipoikana Liegnitzissä Sleesiassa (nykyään Legnica, Puola) vuosina 1791–1795, opiskeli lääketiedettä Jenan yliopistossa Alexander von Humboldtin ohjauksessa, ja jäi valmistumisensa jälkeen sinne opettajan tehtäviin. Vuonna 1804 hän siirtyi Baijerin tiedeakatemiaan Müncheniin, jossa hän kuoli nuorena ja katkeroituneena.
Ritter oli kiinnostunut erityisesti sähköstä ja sähkökemiasta, joiden alalla hän teki monia merkittäviä löytöjä. Vuonna 1800, vain kuukausia sen jälkeen kun englantilainen kemisti William Nicholson oli onnistunut hajottamaan veden vedyksi ja hapeksi elektrolyysin avulla, Ritter toisti kokeen, mutta niin, että hän pystyi keräämään kaksi kaasua erillään. Pian tämän jälkeen hän löysi galvanointiprosessin, jota käytetään nykyään metallien pinnoittamiseen. Vuonna 1801 hän teki havaintoja lämpösähköisyydestä ja ennakoi Thomas Johann Seebeckin löytöä. Hän tutki myös sitä, miten lihaskudos reagoi sähkövarauksiin. Vuonna 1801 Ritter osoitti valoherkän kemikaalin hopeakloridin avulla kauimmaisten violettien aallonpituuksien jälkeen olevan vielä säteilyä. Ritter kutsui säteilyä "kemikaalisäteiksi", mutta ultraviolettisäteily vakiintui lopulta sen nimeksi.
Ritterin kirjoitustyyli oli epäselvä ja spekuloiva, ja hän viivytteli tutkimustensa selostusten julkaisua. Hänen tieteellistä uskottavuuttaan vahingoitti myös hänen kiinnostuksensa okkulttisiin ilmiöihin ja se, että muut tiedemiehet eivät kyenneet toistamaan hänen kokeitaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Wilhelm Ritter Wikimedia Commonsissa
Jacques Georges

Jacques Georges
Jacques Georges (30. toukokuuta 1916 – 25. helmikuuta 2004) oli ranskalainen jalkapallovaikuttaja.
Georges toimi Euroopan jalkapalloliiton Uefan puheenjohtajana vuosina 1983–1990. Ranskan jalkapalloliiton FFF:n puheenjohtajana hän toimi vuosina 1968–1972.
Jacques Georges on valmistunut HEC Parisista.
Iso Riihilampi (Keuruu)

| Iso Riihilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°22′01″N, 24°01′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskupuro:  Myllypuro Luomapuroon 
Järvinumero:  35.429.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  189,1 m  
Rantaviiva:  1,173 km  
Pinta-ala:  6,253 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Riihilampi 
Iso Riihilampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Pyörkkilänperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,3 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Luomanpuron valuma-alueeseen (35.429) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 189,1 metriä mpy.
Jeff Horn

| Jeff Horn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1988 Brisbane, Queensland, Australia
Kansalaisuus:  Australia
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Hornet
Pituus:  175  cm
Paino:  66 kg
Painoluokka:  Välisarja
Kätisyys:  Oikeakätinen eli nyrkkeilytermein orthodox
Ammattilaistilastot
Ottelut:  21
Voitot:  19
Tappiot:  1
Ei tuomiota/ mitätöity:  1
Aiheesta muualla
www.jeff-horn.com
Jeff Horn (s. 4. helmikuuta 1988 Brisbane Queensland) on australialainen välisarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari painoluokassaan.
Amatöörinyrkkeilyura

Hornin paras saavutus amatöörinä oli puolivälierät Lontoon olympialaisissa.
Ammattinyrkkeilyura

Horn siirtyi ammattinyrkkeilijäksi maaliskuussa 2013. Hornin uran neljäs ottelu päättyi ratkaisemattomaan Rivan Cesairea vastaan. Vuonna 2017 Horn voitti Manny Pacquiaon yksimielisesti tuomariäänillä kohoten näin WBO-liiton maailmanmestariksi. Horn on puolustanut mestaruutta kerran voittamalla Gary Corcoran teknisellä tyrmäyksellä 11. erässä.
Aiheesta muualla

| boxrec.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Manny Pacquiao | WBO-liiton välisarjan maailmanmestari 2. heinäkuuta 2017 – 9. kesäkuuta 2018 | Seuraaja: Terence Crawford |
Johann Weikhard von Valvasor

| Johann Weikhard von Valvasor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1641 Laibach, Krainin herttuakunta
Kuollut: 19. syyskuuta 1693 (52 vuotta) Gurkfeld, Krain
Koulutus ja ura
   
Johann Weikhard von Valvasor (sloveeniksi Janez Vajkard Valvasor; 27. toukokuuta 1641 Laibach, Krainin herttuakunta – 19. syyskuuta 1693 Gurkfeld, Krain) oli Habsburgien valtakuntaan kuuluneesta Krainin herttuakunnasta kotoisin ollut vapaaherra ja yleisnero. Valvasorin historiallis-maantieteellisillä kirjoituksilla oli on perustavanlaatuinen merkitys slovenialaisten historian, kielen ja tapojen tutkimuksen kannalta.
Elämä ja ura

Valvasor polveutui bergamonilaisesta aatelissuvusta, joka oli muuttanut Krainiin 1500-luvulla. Hän kävi Ljubljanan jesuiittakoulua ja lähti sitten matkoille Saksaan, Italiaan, Pohjois-Afrikkaan, Ranskaan ja Sveitsiin ja jotka keskeytyivät vain vuosina 1663-1664, kun hän osallistui Itävallan-Turkin sotaan. Hän vieraili matkoillaan tärkeimmissä nähtävyyksissä ja hankki samalla monenlaista tavaraa matemaattisista laitteista kolikoihin ja kirjoihin, jotka myöhemmin muodostivat hänen merkittävän kokoelmansa perustan.
Palattuaan ulkomailta vuonna 1672 Valvasor asettui Bogenšperkin linnaan ja omistautui kotimaansa tutkimiselle. Vuonna 1678 hän perusti kirjapainon ja kaiverruspajan, jossa häntä avusti Pavao Ritter-Vitezovic. Hänen ensimmäinen vuonna 1679 julkaistu teoksensa oli Topographia Ducatus Carniolae modernae, jossa on 316 kuparikaiverrusta ja lyhyt tekstiosuus. Vuonna 1681 julkaistussa Topographia Archiducatus Carinthiae modernae -teoksessa on 223 kuparikaiverrusta, mutta ei tekstiä. Nürnbergissä vuonna 1688 julkaistu Topographia Archiducatus Carinthiae antiquae et modernae sisältää 233 kuparikaiverrusta sekä selityksiä Kärntenin topografiasta. Valvasorin merkittävin teos Die Ehre des Hertzogthums Crain ("Krainin herttuakunnan kunnia") julkaistiin Nürnbergissä vuonna 1689 neljänä niteenä, jossa on 533 kuparikaiverrusta. Se sisältää kuvauksen Krainin ja sen lähialueista historiallisesta, arkeologisesta, kansatieteellisestä, topografisesta, maantieteellisestä, kirjallisesta, tunnustuksellisesta, oikeushistoriallisesta ja luonnontieteellisestä näkökulmasta. Valvasor käytti teoksessa myöhemmin kadonnutta arkistomateriaalia, mikä tekee siitä erityisen arvokkaan Slovenian historiantutkimuksen kannalta. Valvasor käsitteli myös luonnontieteellisiä ongelmia, keksi uuden valutekniikan ja tutki Postojnanluolaa ja Cerknica-karstijärveä. Valvasor nimitettiin Lontoon Royal Societyn jäseneksi vuonna 1687.
Valvasor joutui itse vastaamaan suurimmasta osasta teostensa julkaisemisesta aiheutuneista kustannuksista, joutui myymään omaisuutensa ja kokoelmansa ja vietti elämänsä viimeiset vuodet köyhyydessä. Hänen maanmiehensä arvostivat häntä suuresti isänmaallisuudesta ja ulkomaisten opintomatkojen kautta saamastaan oppineisuudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Weikhard von Valvasor Wikimedia Commonsissa
Jenny Wilson

| Jenny Wilson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1975 (ikä 48) Blekinge, Ruotsi
Ammatti:  kuvittaja
Muusikko
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:  pop, rock, elektroninen musiikki
Yhtyeet:  First Floor Power
Aiheesta muualla
www.thejennywilson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jenny Wilson (s. 20. lokakuuta 1975 Blekinge) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, jonka musiikissa on erityinen elektronisvaikutteinen tyyli.
Wilson perusti First Floor Power -yhtyeen vuonna 1997 ja julkaisi sen kanssa kaksi albumia, There Is Hope ja Nerves, ennen kuin jätti yhtyeen ja lähti soolouralle.
Wilson levyttää The Knife -yhtyeen Rabid Records -levy-yhtiölle. Hän on vieraillut laulajana myös The Knifen vuonna 2002 ilmestyneellä Deep Cuts -albumilla. Marraskuussa 2006 hän esiintyi Robynin The Rakamonie -EP:llä ”List of Demands” -kappaleen live-versiossa.
Wilsonin sooloalbumi Love and Youth julkaistiin Ruotsissa 2005. Wilson laulaa ja soittaa albumilla kaikki kappaleet kokonaan itse. Hän toimi itse myös tuottajana. Albumi sai ”Pop of the year” -palkinnon P3 Gold Prize Award -gaalassa. Wilson oli ehdolla myös Grammis-palkinnon saajaksi vuoden naisartisti -sarjassa sekä Manifestin ”Pop of the year”- ja paras live-esiintyjä -sarjoissa. Love and Youth julkaistiin elokuussa 2005 myös Australiassa. Albumin ensimmäinen single ”Summertime – The Roughest Time” sai paljon radiosoittoa australialaisella Triple J -kanavalla. Kappale noteerattiin myös Suomessa. Kappale soi valtakunnallisen radiokanava YleX:n X-Ryhmä-ohjelman tehona viikolla 50.
Wilson on esiintynyt Suomessa neljä kertaa; huhtikuussa 2006 Kuningasklubilla Tavastialla, elokuussa 2007 Flow-festivaaleilla Helsingissä ja huhtikuussa 2014 Suomen kiertueella Helsingissä ja Jyväskylässä. Kiertueella hän esiintyi 10.4 Tavastialla ja 11.4 Jyrock-festivaaleilla Ilokivessä Jyväskylässä.
Wilsonin toinen albumi "Hardships" ilmestyi helmikuussa 2009. Jälleen YleX:n X-Ryhmä-ohjelma huomioi albumin soittamalla The Wooden Chair-kappaletta viikon tehona viikolla 4.
Vuonna 2014 Wilsonin albumi Demand the Impossible! palkittiin Ruotsin Grammis-gaalassa vuoden parhaana levynä. Wilson palkittiin myös vuoden tuottajana ja artistina. Lisäksi hänen Daniel Wirtbergin kanssa tekemänsä musiikkivideo "Autobiography" palkittiin vuoden parhaana.
Diskografia > Albumit

Love and Youth (2005)
Hardships! (2009)
Blazing I & II (2011)
Demand the Impossible! (2013)
Exorcism (2018)
Diskografia > Singlet

Summertime – The Roughest Time (2005)
Let My Shoes Lead Me Forward (2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jenny Wilsonin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jenny Wilson Myspacessa (englanniksi)
Janet Suzman

Janet Suzman (s. 9. helmikuuta 1939 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on brittiläis-eteläafrikkalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon roolistaan elokuvassa Nikolai ja Aleksandra (1971).
Aiheesta muualla

Janet Suzman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Janet Suzman
Käännös suomeksi
Jennifer Lawrencen filmografia
Aiheesta muualla

Jennifer Lawrencen filmografia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Janeth Jepkosgei

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jepkosgei Mayte Martínezin kanssa Osakan MM-kisoissa 2007 |  Jepkosgei Mayte Martínezin kanssa Osakan MM-kisoissa 2007 |  Jepkosgei Mayte Martínezin kanssa Osakan MM-kisoissa 2007 |  |
Maa:   Kenia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 800 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 2007 | 800 metriä |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | 800 metriä |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | 800 metriä |  |
Janeth Jepkosgei (s. 13. joulukuuta 1983 Keiyo, Kenia) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
Jepkosgei on kotoisin Kaprisangin kylästä, joka sijaitsee noin 5 kilometrin päässä Kapsabetin kaupungista. Samasta kylästä ovat lähtöisin myös muun muassa Wilson Kipketer, Sammy Kosgei ja Wilfred Bungei. Jepkosgei kilpaili 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, mutta karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä ajalla 2.11,98. Hän sai hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2001. Vuonna 2002 hän voitti Kingstonin nuorten MM-kisoissa kultaa 800 metrillä ajalla 2.00,80. Neljä vuotta myöhemmin hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 800 metrin mestaruuden ajalla 1.57,88. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Afrikan-mestaruuden, sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi sekä yleisurheilun maailmancupissa myös toiseksi. Hänet valittiin vuoden päätteeksi Kenian vuoden naisurheilijaksi.
Osakan MM-kisoissa 2007 Jepkosgei voitti MM-kultaa ajalla 1.56,04. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui maannaisensa Pamela Jelimon jälkeen hopealle ajalla 1.56,07. Hän oli toinen myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui hopealle ajalla 1.57,90. Kilpailun voitti Caster Semenya ajalla 1.55,45. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 Jepkosgei sai 800 metrillä hopeaa ajalla 2.00,50 ja kuului Kenian pronssijoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti samana vuonna 800 metriä maanosien cupissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pronssia ajalla 1.57,42. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kahdeksas.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 metrin juoksu: 1.56,04 (2007)
1 000 metrin juoksu: 2.37,98 (2002)
1 500 metrin juoksu: 4.02,32 (2011)
Janet Ågren

Janet Ågren Carinin paronittaren rooliasussa vuonna 1975.
Janet Ågren (s. 6. huhtikuuta 1949 Landskrona, Ruotsi) on entinen ruotsalainen näyttelijä, joka esiintyi enimmäkseen italialaisissa eksploitaatioelokuvissa. Hän teki nuoruudessaan mallintöitä Roomassa ja kävi Alessandro Fersenin näyttelijäkoulua. Vuonna 1972 hän näytteli pienissä rooleissa Michael Cainen tähdittämässä elokuvassa Pulp ja Billy Wilderin ohjaamassa elokuvassa Avanti!, jonka pääosaa esitti Jack Lemmon. Samana vuonna Ågren näytteli myös Ettore Scolan komediassa La più bella serata della mia vita.
Ågren esiintyi uransa aikana yhteensä 57 elokuvassa, joista tunnetumpia ovat City of the Living Dead (1980), Red Sonja (1985) ja Bud Spencerin komediaelokuva Konnat kehään (1986). Vuonna 1975 hän näytteli pääosaa Rai-televisioyhtiön tuottamassa minisarjassa Carinin paronittaren katkera kohtalo, joka on esitetty myös Suomen televisiossa (MTV). Italiassa sarja saavutti miljoonayleisön, ja siitä tehtiin uusversio vuonna 2007, jolloin pääosan esitti Vittoria Puccini. Sarja perustuu 1500-luvulla eläneen paronitar Laura Lanzan murhamysteeriin, mutta käsikirjoituksessa tapahtumat on siirretty 1800-luvun alkuun.
1990-luvulla Ågren muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän on työskennellyt sisustusarkkitehtina ja tekstiilitaiteilijana.
Aiheesta muualla

Janet Ågren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Iđut

Iđut AS on norjalainen kustantaja, joka sijaitsee Porsangin Pillavuonon Ikkaldasissa. Yhtiö julkaisee romaaneja, yleiskirjallisuutta, musiikkia ja elokuvia sekä lasten-, oppi- ja koulukirjoja. Se myös julkaisee nuorille tarkoitettua aikakauslehteä nimeltä Š, jonka päätoimittaja on Máret Ánne Sara. Vaikka yhtiön päätyökieli on pohjoissaame, sen julkaisuissa käytetään myös luulajan- ja eteläsaamea, Ruijan murteita ja norjaa. Vuodesta 2006 yhtiön johtaja on ollut Åge Persen ja päätoimittaja Nan Persen.