stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henning Berg
Pelaajaura > Maajoukkueura

Norjan maajoukkueessa Berg pelasi sata A-maaottelua ja ylsi tuohon saavutukseen kaikkien aikojen toisena norjalaismiehenä. Maaottelumaaleja hän teki yhdeksän. Hän oli mukana MM-kisoissa 1994, 1998 ja EM-kisoissa 2000.
Pelaajaura > Meriitit pelaajana

Englannin Valioliigan mestaruudet: 3 (1995, 1997, 1999)
FA Cupin voitot: 1 (1999)
Intercontinental Cupin voitto: 1 (1999)
Mestarien liigan voitto: 1 (1999)
Community Shieldin voitto: 1 (1997)
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Puolan mestaruus: 2014
Hopeaa: 2015
Puolan cup: 2015
Tippeligaenin kolmas sija: 2005
Oravanhäntänata

| Oravanhäntänata |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Häntänadat Vulpia
Laji::  bromoides
Kaksiosainen nimi
 Vulpia bromoides  (L.) Gray 
Synonyymit
 Festuca bromoides L.  Festuca dertonensis  Vulpia dertonensis  Vulpia sciuroides  Vulpia uniglumis 
Katso myös
   Oravanhäntänata Wikispeciesissä   Oravanhäntänata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oravanhäntänata (Vulpia bromoides) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, häntänatojen (Vulpia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja matalakasvuinen heinälaji, joka muistuttaa jonkin verran hiirenhäntänataa (Vulpia myuros).
Oravanhäntänata voi kasvaa 30 cm korkeaksi asti, mutta jää usein matalammaksi. Oravanhäntänata on kasvutavaltaan löyhästi mätästävä. Lehdet ovat lyhyitä, lehtitupet kaljuja sekä sileitä, ja kieleke on lyhyt. Oravanhäntänadan kukinto on yksipuoleinen röyhy, jonka tähkylät ovat käyriä ja perällisiä. Tähkylöiden perät ovat lyhyitä ja pystyjä. Tähkylät ovat vaaleanvihreitä, joskus violettivivahteisia, ja niissä on neljästä seitsemään kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat kaljuja ja ulkokale yltää yli sisäkaleen puolenvälin. Sisäkaleessa on ulkoneva ota. Ulkohelpeet ovat lähes kaljuja ja niissä on senttimetrinpituinen vihne. Oravanhäntänata kukkii kesä–heinäkuussa.
Oravanhäntänata kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla, kuten auringonpaisteisilla kallioilla ja muilla vastaavanlaisilla paikoilla. Pohjoisella pallonpuoliskolla oravanhäntänataa tavataan laajalti lähes koko Euroopassa pohjoisimpia ja itäisimpiä osia lukuun ottamatta sekä tulokaslajina Pohjois-Amerikassa. Pohjoismaissa oravanhäntänataa tavataan lähinnä vain Tanskassa ja Ruotsin eteläisimmissä osissa, Skånessa ja Blekingessä. Suomessa sitä on tavattu muutaman kerran viimeisten noin sadan vuoden aikana.
Oravanhäntänadan tieteellisen nimen lajinimi (bromoides) viittaa kattaroihin (Bromus) ja tarkoittaa kattaroita muistuttavaa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Oravanhäntänata – Festuca bromoides
JSTOR Global Plants: Vulpia bromoides (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Vulpia bromoides (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Vulpia bromoides (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Vulpia bromoides (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Vulpia bromoides (squirreltail fescue) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Vulpia bromoides:  Wikidata: Q977558  Wikispecies: Festuca bromoides  APDB: 50840  APNI: 78118  BioLib: 42411  BOLD: 120986  CoL: 5BSGJ  eFloraSA: Vulpia_bromoides  EoL: 1115253  EPPO: VLPBR  EUNIS: 192790  FloraBase: 722  FNA: 242417489  FoAO2: Vulpia bromoides  GBIF: 5289598  GISD: 1601  GrassBase: imp10752  GRIN: 41932  iNaturalist: 170281  IPA: 14020  IPNI: 426622-1  IRMNG: 11333779  ISC: 117873  ITIS: 42261  NatureServe: 2.135120  NBN: NBNSYS0000002533  NZOR: e812edb8-1c4f-4890-8f8e-ed9160b89cb8  NZPCN: 2642  Observation.org: 7661  Open Tree of Life: 157930  Plant List: kew-449940  PLANTS: VUBR  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:426622-1  SANBI: 1221-1  Tropicos: 25510045  VASCAN: 8003  VicFlora: 8f0015c2-6cce-47e1-9fd3-8be22bedb84f  WFO: wfo-0000907315  WoRMS: 993886  Laji.fi: MX.41658 
Festuca bromoides:  Wikidata: Q21874254  AoFP: 1870  APA: 5093  APDB: 81012  APNI: 75230  BOLD: 673161  Calflora: 11687  CoL: 6HRCK  GBIF: 2702740  GRIN: 16637  IPNI: 402472-1  IRMNG: 10672180  ITIS: 513525  NCBI: 200278  NZOR: 41415745-c05d-47c7-90fd-7a7500ecc1e2  Open Tree of Life: 157930  PFI: 7212  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:402472-1  Tropicos: 25516165  WFO: wfo-0000869987
Porta Pinciana

| Porta Pinciana |
| --- | --- |
 Porta Pinciana.
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°54′34″N, 12°29′18″E
Rakennustyyppi:  portti
Valmistumisvuosi:  n. 271 (alun perin) 400-luku (varsinaiseksi portiksi)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porta Pinciana on antiikin aikainen portti Aurelianuksen muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsee muurin pohjoissivulla.
Porta Pinciana rakennettiin Aurelianuksen muurin rakentamisen yhteydessä keisari Aurelianuksen aikana noin vuonna 271. Se oli alun perin kuitenkin vain pieni sivuportti, ja Honorius muutti sen varsinaiseksi portiksi 400-luvulla.
Porta Pincianan sisäpuoli.
Portti on historiassa kuuluisa Belisariuksen puolustustoimista sen luona. Prokopios mainitsee portin usein. Portti oli yhä avoinna 700-luvulla, mutta se suljettiin 800-luvulla. Portin nimi oli alkanut korruptoitua jo 600-luvulla esimerkiksi muotoon Porta Porciniana. Portti suljettiin uudelleen vuonna 1808 ja avattiin jälleen vuonna 1887.
Honorius muun muassa muutti oikeanpuoleisen neliömäisen tornin puoliympyrän muotoiseksi ja lisäsi vasemmalle pyöreän tornin. Portilla oli aiemmin kolme kerrosta, kuten vanhemmista kuvista voidaan nähdä. Portin kaari on travertiiniä, samoin kynnys, josta yhdestä kivilevystä on löydetty katkelmallinen hautakirjoituksen. Portin holvauksen lakikiveen on kaiverrettu kreikkalainen risti.
Porta Pincianasta itään sijaitsi Porta Salaria ja länteen Porta Flaminia (nyk. Porta del Popolo).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porta Pinciana Wikimedia Commonsissa
Porta Nomentana

| Porta Nomentana |
| --- | --- |
 Porta Nomentana.
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°54′31″N, 12°30′07.4″E
Rakennustyyppi:  portti
Valmistumisvuosi:  n. 271
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porta Nomentana on antiikin aikainen portti Aurelianuksen muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsee muurin koillissivulla.
Porta Nomentana rakennettiin Aurelianuksen muurin rakentamisen yhteydessä keisari Aurelianuksen aikana noin vuonna 271. Portti sai nimensä siitä, että sen kautta kulki Via Nomentana. Porta Nomentana sijaitsi sata metriä kaakkoon nykyisestä Porta Piasta, jonka Pius IV rakennutti vuonna 1564. Portti säilytti muinaisen nimensä 1200-luvulle asti. De mirabilibus urbis Romaessa sen nimi esiintyy muodossa Porta Numantia.
Portin umpeen muurattu porttiaukko.
Portissa oli yksi kaarellinen porttiaukko, joka on nykyisin muurattu umpeen, ja kaksi puoliympyrän muotoista tornia. Vasemmanpuoleinen torni, joka on alkuperäistä Aurelianuksen aikakauden tiilirakennetta, seisoo neliömäisen tiilistä rakennetun haudan päällä, kun taas oikeanpuoleinen torni, joka purettiin vuonna 1827, sijaitsi Quintus Hateriuksen haudan päällä. Portin julkisivussa oli todennäköisesti kolme suurta ikkunaa porttikaaren yläpuolella samoin kuin Porta Salariassa. Porta Nomentana on ainoa esimerkki Aurelianuksen alkuperäisistä porteista, jota ei ole päällystetty uudelleen.
Porta Nomentanasta itään ja kaakkoon sijaitsivat Porta praetoriana ja Porta Chiusa, ja luoteeseen Porta Salaria. Välittömästi Porta Nomentanan kaakkoispuolella on pieni sivuportti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porta Nomentana Wikimedia Commonsissa
Shyam Dhakal

Shyam Kumar-Dhakal (nepaliksi श्याम कुमार ढकाल, Śyām Kumār Ḍhakāl; s. 7. syyskuuta 1981) on nepalilainen alppihiihtäjä. Hän osallistui Val d'Isèren MM-kisoihin 2009, joissa hän sijoittui pujottelussa 66:nneksi ja suurpujottelussa 83:nneksi.
Porta praetoriana

| Porta praetoriana |
| --- | --- |
 Umpeenmuurattu Porta praetoriana.
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°54′30″N, 12°30′21″E
Rakennustyyppi:  portti
Valmistumisvuosi:  n. 20–23 (alun perin) n. 271 (osana muuria)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Porta praetoriana oli antiikin aikainen portti Aurelianuksen muurissa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi muurin koillissivulla sille nimensä antaneen Castra praetorian pohjoissivulla. Porta praetorianan vaiheista tiedetään vain vähän. Se oli Castra praetorian pohjois-eteläsuuntaisen cardo maximuksen pohjoisportti, ja se on ainoa Castran porteista, joka on säilynyt nykyaikaan. Portti muurattiin kuitenkin umpeen jo varhain, ja sen arvellaan olleen ensimmäinen muurin porteista, jolle tehtiin näin. Portissa oli kolme ikkunaa porttiaukon yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porta praetoriana Wikimedia Commonsissa
Deepak Bista

Deepak Bista
Deepak Bista (nepaliksi दीपक बिष्ट, Dīpak Biṣṭa; s. 2. heinäkuuta 1976 Dlanaach) on nepalilainen taekwondoin.
Bista sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 jaetulle seitsemännelle sijalle miesten alle 80 kg:n painoluokassa. Hän hävisi sarjan kultamitalistille, iranilaiselle Hadi Saeille ja pronssimitalistille, kiinalaiselle Zhu Guolle. Hän sijoittui kolmanneksi Aasian olympiakarsintaturnauksessa 2008.
Bista sai pronssia Aasian kisoissa Busanissa 2002 ja Dohassa 2006. Hän oli ensimmäinen urheilija, joka voitti kultamitalin neljissä peräkkäisissä Etelä-Aasian kisoissa: Kathmandussa 1999, Islamabadissa 2003, Colombossa 2006 ja Dhakassa 2010.
Paljakkakilpiäinen

| Paljakkakilpiäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen 
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kidusjalkaiset Branchiopoda
Alaluokka::  Phyllopoda
Lahko::  Kilpikidusjalkaiset  Notostraca
Heimo::  Triopsidae
Suku::  Lepidurus
Laji::  arcticus
Kaksiosainen nimi
 Lepidurus arcticus  (Pallas, 1793) 
Katso myös
   Paljakkakilpiäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paljakkakilpiäinen (Lepidurus arcticus) on ainoa kilpikidusjalkainen, joka elää myös Suomessa. Se on isokokoinen makeanveden äyriäinen ja elävä fossiili, eli sen rakenne on pysynyt muuttumattomana miljoonia vuosia. Se kasvaa parisenttiseksi ja suurimmat naaraat voivat kasvaa lähes nelisenttisiksi. Naaraat ovat suurempia kuin koiraat, ja koiraat ovat hyvin harvinaisia. Vuonna 2019 todettiin paljakkakilpiäisen olevan Suomessa erittäin uhanalainen.
Esiintyminen

Suomessa paljakkakilpiäistä on tavattu Lapin perukoilta Inarijärvestä  ja Somasjärvestä sekä Käsivarresta puuttoman tunturivyöhykkeen lammesta. Muualla Skandinaviassa laji voi elää järvissä ja se on tärkeä taimenen (Salmo trutta) ravintoeläin. Paljakakilpiäinen esiintyy myös Islannissa, Huippuvuorilla ja Pohjois-Amerikan arktisilla alueilla. Arktisilla alueilla laji esiintyy useimmiten kalattomissa lammissa meren ja jäätikköjen välissä.
Ekologia

Paljakkakilpiäinen on tärkeä kalojen ja lintujen ravintoeläin. Nieriän eli raudun (Salvelinus alpinus) on todettu käyttävän kilpikidusjalkaisia ravinnokseen. Linnuista lapintiira (Sterna paradisaea), suosirri (Calidris alpina) ja merisirri (Calidris maritima) käyttävät paljakkakilpiäistä pesimäaikaisena ravintonaan.
Aiheesta muualla

Lakka H-K. 18.8.2021. Etsintäkuulutus: oletko nähnyt tunturivesien äyriäisiä? Suomen Luonto.
Havainnot paljakkakilpiäisestä voi ilmoittaa Suomen Luonto lehden karttatyökalulla. Lakka H.-K. 2020 Haussa tunturivesien äyriäisiä – ilmoita havaintosi!
Lakka H.-K. Lämpenevä Arktis kuivattaa lampia. Suomen Luonto. 8.12.2021.
Hanna-Kaisa Lakka, Department of Environmental Sciences, University of Helsinki, Finland: The monitoring possibilities of Arctic freshwaters using Arctic tadpole shrimp (Lepidurus arcticus) as an indicator species, The Arctic Biodiversity Congress Trondheim, Norway, December 2-4, 2014 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
ITIS: Lepidurus arcticus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lepidurus arcticus:  Wikidata: Q4021106  BOLD: 176866  CoL: 6PC2F  EoL: 338975  EUNIS: 314819  Fauna Europaea: 305190  Fauna Europaea (new): e6c2df68-94fd-4263-8bc4-fe9a26cd4b8d  GBIF: 2235051  iNaturalist: 60404  IRMNG: 10236256  ITIS: 83759  NatureServe: 2.115316  NCBI: 77708  OBIS: 1561270  Open Tree of Life: 25262  Laji.fi: MX.213844 
Monoculus arcticus:  Wikidata: Q109655301  CoL: 446KM  GBIF: 8816769  ITIS: 1123893
SCORE (satelliitti)

Atlas-B kantoraketti ja SCORE Cape Canaveral Air Force Stationin LC-11-alustalla.
Project SCORE (Signal Communications Orbit Relay Equipment) oli maailman ensimmäinen tietoliikennesatelliitti. SCORE laukaistiin Atlas-B kantoraketilla 18. joulukuuta 1958 Cape Canaveral Air Force Stationista Floridasta. SCORE oli ensimmäinen tietoliikennelinkin testaus avaruudessa ja Atlas-raketin ensimmäinen onnistunut laukaisu kantorakettina. Se kiinnitti maailmanlaajuista huomiota välittäessään Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhowerin joulutervehdyksen lyhytaaltolähetyksenä satelliitissa olevan nauhurin kautta.
Kuusi kuukautta kestänyt projekti oli uuden ARPA-tutkimuslaitoksen ensimmäinen projekti.
SCORE-projektin tavoitteena oli saattaa Atlas kiertoradalle ja osoittaa viestien välitys yhdeltä maa-asemalta toiselle yläilmakehän kautta mahdolliseksi, mikä myös toteutui osoittaen aktiivisten tiedonvälityssatelliittien käyttökelpoisuuden.
Satelliitti

SCORE-satelliitin suunnittelijana ja rakentajana toimi Kenneth Masterman-Smith, sotilastietoliikenteen tutkimusinsinööri, yhdessä muun Yhdysvaltain armeijan Signal Research and Development Laboratoryn (SRDL) henkilökunnan kanssa Fort Monmouthissa, New Jerseyssä. Huippusalaisesta projektista tiesi vain 88 henkilöä.
Hyötykuorma painoi 68 kg (150 pounds) ja oli sijoitettu 4100 kg:n Atlas-ohjuksen kärkiosaan. SCORE laukaistiin 183 km x 1,481 km kiertoradalle, inklinaatio 32,3  astetta kiertoajan ollessa 101,5 minuuttia. Satelliitin patterit kestivät 12  päivää ja satelliitti syöksyi Maan ilmakehään ja tuhoutui 21. tammikuuta 1959. Ohjukseen asennettu tietoliikennetoistinasema vastaanotti signaalin, vahvisti sen ja lähetti sen sitten eteenpäin. Laitteita oli kaksi mahdollisten toimintavikojen vuoksi. Johtuen matalasta kiertoradasta satelliitti ei voinut aina lähettää viestejä suoraan vastaanottavalle maa-asemalle, sillä vastaanottavat maa-asemat eivät olleet aina satelliitin näköpiirissä. Tämän vuoksi laitteisto sisälsi myös kaksi neljän minuutin kapasiteetin nauhuria, joista toinen oli varalaitteena. Maa-asemat pystyivät tarvittaessa komentamaan satelliitin joko toistamaan tallennetut nauhoitukset tai nauhoittamaan uuden viestin. Ensimmäinen laitteisto ei toiminut, mutta varalaitteisto toimi vastaten 78 reaaliaikaiseen tai tallennettuun puheviestiin ja teletype-lähetykseen Georgiassa, Texasissa, Arizonassa ja Kaliforniassa sijaitsevien maa-asemien välillä.
Ensimmäinen satelliitista maailmalle lähetetty viesti oli seuraava Eisenhowerin jouluviesti:
»"This is the President of the United States speaking. Through the marvels of scientific advance, my voice is coming to you via a satellite circling in outer space. My message is a simple one: Through this unique means I convey to you and all mankind, America's wish for peace on Earth and goodwill toward men everywhere."» 
()
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Eisenhowerin joulutervehdyksen signaali oli melko heikko ja vain herkimmät radiovastaanottimet kykenivät ottamaan sen vastaan. Suurin osa amerikkalaisista kuuli sen kaupallisten uutisasemien uudelleenlähettämänä.
Vaikutus

SCORE auttoi geopoliittisesti Yhdysvaltoja saavuttamaan teknologisen pariteetin Neuvostoliiton kanssa vastauksena Sputnik-satelliittien tarjoamaan haasteeseen. Laukaisupäivänä presidentti Eisenhower isännöi Neuvostoliiton kontrolloiman Puolan lähetystöä. Valkoisen talon valtiopäivällisellä hänelle kerrottiin onnistuneesta laukaisusta, jolloin hän paljasti projektin olemassaolon läsnäolijoille. Hänen lausuntonsa mukaan vaikka SCORE olikin rauhanomainen ohjelma, niin Yhdysvalloilla oli nyt kyky kuljettaa ydinase avaruuteen (myös Sputnik 2:n hyötykuorma oli riittävä ydinaseen laukaisuun maata kiertävälle radalle).
Käännös suomeksi
Heartstopper (televisiosarja)

| Heartstopper |
| --- | --- |

Kestoaika:  26–33 min
Luoja(t):  Alice Oseman
Perustuu:  Heartstopper-sarjakuva
Pääosissa:   Joe Locke  Kit Connor  Yasmin Finney  William Gao  Corinna Brown  Kizzy Edgell  Tobie Donovan  Rhea Norwood  Jenny Walser  Cormac-Hyde Corrin  Fisayo Akinade  Chetna Pandya  Olivia Colman  Stephen Fry 
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Julkaistu:  22. huhtikuuta 2022
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  24
Ikäraja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Zorana Piggott
Vastaava(t) tuottaja(t):   Patrick Walters  Iain Canning  Emile Sherman  Euros Lyn  Alice Oseman  Hakan Kousetta  Jamie Laurenson 
Linjatuottaja:  Dylan Reese
Ohjaaja(t):  Euros Lyn
Käsikirjoittaja(t):  Alice Oseman
Säveltäjä(t):  Adiescar Chase
Leikkaaja(t):  Sofie Alonzi
Lavastaja(t):  Guto Humphreys
Kuvaaja(t):  Diana Olifirova
Tuotantoyhtiö(t):  See-Saw Films
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Heartstopper on brittiläinen Netflix-alkuperäissarja, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin 22. huhtikuuta 2022. Sarja perustuu Alice Osemanin luomaan samannimiseen sarjakuvaan, ja hän itse on sarjan käsikirjoittaja. Sarja on lajityyliltään nuorten romanttinen draamakomedia, ja se seuraa kahta koulupoikaa, Charlie Springiä (Joe Locke) ja Nick Nelsonia (Kit Connor), jotka ystävystyvät joutuessaan vierustovereiksi koulussa.
Sarja on tuotantoyhtiö See-Saw Filmsin tuottama, ja sen on ohjannut Euros Lyn. Sarja sai toisen tuotantokauden elokuussa 2023. Kolmannen ja samalla viimeisen kauden kuvaukset alkoivat lokakuussa 2023, ja se julkaistiin lokakuussa 2024. Sarjaa tuotettiin kokonaisuudessaan 24 jaksoa.
Sarjaa on kuvailtu muun muassa lempeäksi ja vilpittömäksi, sillä monista nuortensarjoista poiketen sen tapahtumat eivät sisällä esimerkiksi huumeita tai seksiä. Näyttelijä Kit Connor on kuvaillut Heartstopperia vastapainoksi niille queer-tarinoille, joiden hahmot ovat voimakkaan seksualisoituja ja joissa käsitellään synkkiä teemoja, kuten psyykkisiä traumoja. Käsikirjoittaja Alice Osemanin mukaan sarjan on tarkoitus käsitellä myös todellisia ongelmia mutta toiveikkaasti ja ilman liiallista synkkyyttä.
Juoni

Truham Grammar -poikakoulua käyvä Charlie Spring määrätään koulussa vuotta ylemmällä luokalla opiskelevan rugbypelaaja Nick Nelsonin vierustoveriksi. Pojista tulee ystäviä, ja Charlie ihastuu Nickiin. He viettävät paljon aikaa yhdessä, ja Nickinkin tunteet lämpenevät.
Toisaalla Charlien transtaustainen ystävä Elle Argent on juuri aloittanut Higgs-tyttökoulussa saatuaan vihdoin luvan vaihtaa pois poikakoulusta. Siellä hän tutustuu Tara Jonesiin ja Darcy Olssoniin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joe Locke   | … |  Charlie Spring  |
|  Kit Connor  | … |  Nick Nelson  |
|  William Gao  | … |  Tao Xu  |
|  Yasmin Finney  | … |  Elle Argent  |
|  Corinna Brown  | … |  Tara Jones  |
|  Kizzy Edgell  | … |  Darcy Olsson  |
|  Sebastian Croft  | … |  Ben Hope  |
|  Cormac Hyde-Corrin  | … |  Harry Greene  |
|  Rhea Norwood  | … |  Imogen Heaney  |
|  Tobie Donovan  | … |  Isaac Henderson  |
|  Jenny Walser  | … |  Tori Spring  |
|  Bradley Riches  | … |  James McEwan  |
|  Leila Khan  | … |  Sahar Zahid  |
|  Fisayo Akinade   | … |  taideopettaja Nathan Ajayi  |
|  Chetna Pandya   | … |  valmentaja Singh  |
|  Nima Taleghani  | … |  opettaja Youssef Farouk  |
|  Alan Turkington   | … |  historianopettaja Lange  |
|  Georgina Rich  | … |  Jane Spring, Charlien äiti  |
|  Joseph Balderrama  | … |  Julio Spring, Charlien isä  |
|  Olivia Colman  | … |  Sarah Nelson, Nickin äiti  |
|  Jack Barton  | … |  David Nelson, Nickin veli  |
|  Thibault de Montalembert  | … |  Stephane, Nickin isä  |
|  Momo Yeung  | … |  Yan Xu, Taon äiti  |
|  Darragh Hand  | … |  Michael Holden  |
|  Laura Hanna  | … |  Mariam Argent  |
|  Annette Badland  | … |  Ivy Olsson  |
|  Alan Turkington  | … |  Mr. Lange  |
|  Hayley Atwell  | … |  Diane, Nickin täti  |
|  Eddie Marsan  | … |  Geoff Young  |
|  Lucy Speed  | … |  Susan  |
|  Martin Marquez  | … |  Ant Spring  |
|  Malcolm Rennie  | … |  Roger  |
|  Tamara Ustinov  | … |  Nancy  |
|  Jonathan Bailey  | … |  Jack Maddox  |
|  Rebecca Root  | … |  rehtori Edwards  |
|  Stephen Fry  | … |  rehtori Barnes (äänirooli)  |
Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Julkaisu |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 22. huhtikuuta 2022 |
|  | 2 | 8 | 3. elokuuta 2023 |
|  | 3 | 8 | 3. lokakuuta 2024 |
Aiheesta muualla

Heartstopper Netflixissä
Heartstopper Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Venäläinen keittiö

Venäläistä kaalikeittoa.
Venäläisellä keittiöllä on takanaan pitkä historia. Siihen kuuluu keittoja, kalaruokia ja suolaisia leivonnaisia. Sieniä ja kasviksia käytetään paljon. Liharuoista suosituimpia ovat paistit, mutta ortodoksisen kirkon paaston aikana punaista lihaa ei saa syödä. Venäjän keittiössä suositut ruoka-aineet kuten kaviaari, smetana, tattari, ruisjauhot ja happamat suolakurkut ovat vaikuttaneet Venäjän kautta maailman moniin keittiöihin.
Historia

Ortodoksisen kirkon vuodessa voi olla jopa 200 paastopäivää, jolloin maito, kananmunat ja liha ovat kiellettyjä. Tämän seurauksena Venäjän luostareissa kehittyi kasvis-, sieni- ja kalaruokien osaamista, jonka pyhiinvaeltajat veivät luostareista omiin koteihinsa. Venäjän ruokakulttuuriin vaikutti suuresti tsaari Pietari Suuri (1672–1725), joka opiskeltuaan Euroopassa toi maahansa eurooppalaisen ruokakulttuurin, kuten lieden, paistinpannun sekä Saksan kastikkeita ja Unkarin viinejä. Katariina Suuri (1729–1796) toi Venäjän hoviin ranskalaisia kokkeja, jotka mukauttivat ranskalaisen ruokakulttuurinsa venäläisiin tapoihin ja tottumuksiin, ja loivat näin klassisen venäläisen keittiön 1800-luvulla.
Venäläisen keittiön tärkein väline on uuni, joka on monikäyttöisenä ollut venäläisen tuvan sielu ja sydän jo tuhansia vuosia. Uunissa ei ollut liettä, mutta sitä käytettiin ruoanlaitossa paistamiseen ja leipomiseen, minkä seurauksena venäläisessä keittiössä on erityisen runsaasti paistettuja ja haudutettuja ruokia.
Alkupalat

Venäläiset alkupalat (zakuska, mon. zakuski) ovat runsaita ja monipuolisia. Venäläinen ateria aloitetaan alkupaloilla, joihin kuuluu voileipiä, salaatteja, piirakoita, erilaisia kala- ja lihaherkkuja, vorschmackia, smetanassa haudutettuja tatteja tai erilaisia säilykkeitä. Alkupalat on perinteisesti nautittu votkaryypyn kera. Tunnettu alkupalasalaatti on lihaa, kasviksia ja majoneesia sisältävä Olivier-salaatti, jonka toi Venäjälle ranskalainen keittiömestari Olivier 1860-luvulla. Myös rosolli (vinegret) ja erilaiset hyytelöruoat ovat suosittuja alkupaloja. Kaloista alkupalaruokiin käytetään usein silliä.