stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacques-Émile Blanche
Elämänvaiheita > Vanhuus

Vuonna 1931 Blanche ylennettiin kunnialegioonan komentajaksi ja hän piti taidenäyttelyn. Omaelämäkerrallinen romaani Aymeris ilmestyi sen lopullisena versiona.Merkittävä kunnianosoitus tuli vuonna 1935 kun hänet valittiin Académie des Beaux-Artsin jäseneksi ja myös kansalliseen museoneuvostoon. Englanninkielisten muistelmien tekemisen hän aloitti vuonna 1936.
Blanche halusi ostaa vaimonsa kanssa pienemmän asunnon Offranvillesta vanhuudenasunnokseen. He löysivät uuden talon, mutta kesken remontin Blanchen vaimo kuoli kesäkuussa 1939. Toinen maailmansota oli alkamassa ja Blanchen talo takavarikoitiin brittijoukkojen sotilassairaalaksi. Blanchen piti muuttaa Les Clos Bernardiin, missä hän jatkoi muistelmateoksensa kirjoittamista. Toukokuussa 1940 vanha taiteilija joutui muuttamaan jälleen, nyt pakoon pommituksia. Blanche kuoli 81-vuotiaana ja hänet on haudattu sukuhautaan.
Valikoituja maalauksia

Aubrey Beardsley
James Joyce
Julia Stephen
Marcel Proust 21-vuotiaana
Les Six
Violet Trefusis
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jacques-Émile Blanchen maalauksia (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Jacques-Émile Blanche Artcyclopediassa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia 2  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz  Musée d'Orsay  Victoria  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Boraginales

| Boraginales |
| --- | --- |
 Rohtopurasruoho eli purasruoho (Borago officinalis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Kladi::  Lamiidae
Lahko::  Boraginales  Bercht. & J.Presl, nom. cons.
Synonyymit
 Cordiales Mart.  Echiales Lindl.  Ehretiales Mart.  Hydrophyllales Mart. 
Katso myös
   Boraginales Wikispeciesissä   Boraginales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boraginales on koppisiemenislahko, joka kuuluu asteridien Lamiidae-ryhmään yhdessä lahkojen Garryales, Gentianales, Lamiales ja Solanales kanssa. Lahkon tunnetuin heimo on lemmikkikasvit (Boraginaceae).
Tuntomerkit

Lahkon kasvit ovat enemmän tai vähemmän ruohovartisia kasveja, joita peittää enemmän tai vähemmän karkea karvoitus; karvan tyvellä on kystoliitti eli solun sisäinen kiinteä kalsiumkarbonaattimuodostuma tai sen kaltainen kappale, ja tyvisolun soluseinät ovat kalkkeutuneet tai piityneet. Lehtiasento on kierteinen ja lehdet korvakkeettomia. Kukinto sijaitsee kasvin kärjessä terminaalisesti, ja on yksihaaraviuhko eli monokaasio, joka kukkien ollessa nupullaan on kiemurana. Kukat ovat säteittäisiä. Kukan verhiö on erilehtinen ja teriö kasvaa kehityksensä kuluessa yhteen torveksi; teriö on usein ratasmainen. Tavallisesti kahdesta emilehdestä muodostuneessa ja usein neljäosaisessa sikiäimessä on paljon siemenaiheita (usein kuitenkin neljä). Verhiö jää kehittyvän hedelmän suojaksi.
Luokittelu

Lahkon läheisin sukulainen on Lamiales-lahko, joka on sen rinnakkaisryhmä (sisarryhmä) Lamiidae-kladin evoluutiopuussa. Ne muodostavat yhdessä kehityshaaran, jota luonnehtivat iridoidien eli välkehtivien yhdisteiden puuttuminen, viuhkomainen kukinto ja sikiäimen laitaistukat. Yhteistä näiden kahden lahkon kasveille ovat sikiäimen tyveen kiinnittyvät, gynobaasiset vartalot ja lohkohedelmä. Erottavia ominaisuuksia on kuitenkin enemmän, joten lahkot on syytä pitää systemaattisesti erillään.
Boraginales-lahkoon kuuluu kahdeksan heimoa, joissa on yhteensä 148 sukua ja 2 755 lajia. Heimot ovat (synonyymit suluissa):
Boraginaceae (Anchusaceae, Buglossaceae, Cerinthaceae, Cynoglossaceae, Echiaceae, Onosmaceae) – lemmikkikasvit
Codonaceae – mesimaljakasvit
Cordiaceae (Hoplestigmataceae, Sebestenaceae) – karhepuukasvit
Ehretiaceae (syn. vohkiokasvit Lennoaceae) – eeretiakasvit
Heliotropiaceae – heliotrooppikasvit
Hydrophyllaceae (Ellisiaceae, Eutocaceae) – sievikkikasvit
Namaceae – viuliokasvit
Wellstediaceae – harmovarpukasvit
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Boraginales
Evoluutiopuu: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/trees/boraginaceae.gif
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2538910  Wikispecies: Boraginales  APNI: 217666  CoL: BMH4M  EoL: 6349111  EPPO: 1BORO  GBIF: 7226464  iNaturalist: 523723  IRMNG: 12178  ITIS: 846605  NCBI: 1538097  NZOR: d8d0d470-4857-4fba-8c88-72f4acd59c3a  Open Tree of Life: 5261925  Plazi: 1372C337-C7AC-ED1B-A2C8-329BE7EAD997  Tropicos: 100352422  VASCAN: 9  VicFlora: 742ce591-c1f4-4d3d-9574-7b3bca2fd2f7  WFO: wfo-9000000067  WoRMS: 886392
Šolom Aleichem

Šolom Aleichem.
Šolom Aleichem (jidd. ‏שלום־עליכם‎, ven. Шолом-Алейхем, Šolom-Aleihem, oik. Solomon Naumovitš Rabinovitš (ven. Соломон (Шолом) Наумович (Нохумович) Рабинович, Solomon (Šolom) Naumovitš (Nohumovitš) Rabinovitš); 2. maaliskuuta (J: 18. helmikuuta) 1859 Perejaslav, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 13. toukokuuta 1916 New York) oli venäjänjuutalainen humoristi. Hän syntyi Perejaslavissa nykyisen Ukrainan alueella ja kasvoi Voronkovin kylässä. Hänen perheensä oli varakas, ja hän sai perinteisen uskonnollisen kasvatuksen. Neljätoistavuotiaana Rabinovitš lähti venäläiseen kymnaasiin. Valmistuttuaan hän työskenteli muutamia vuosia hallituksen palkkaamana rabbina.
Rabinovitš julkaisi ensimmäiset teoksensa venäjäksi ja hepreaksi vuonna 1879 käyttäen kirjailijanimeä Šolom Aleichem. Hän avioitui vuonna 1883 rikkaan juutalaisen tilanomistajan tyttären kanssa ja päätti ryhtyä kirjoittamaan jiddišin kielellä. Apen kuoltua hänestä tuli varakas, ja hän ryhtyi käymään kauppaa pörssissä. Hän julkaisi vuosina 1888–1889 aikakauskirjaa Di jidiše Folksbibliotek, mutta vuonna 1890 hän menetti kaiken omaisuutensa keinottelussa ja joutui pakenemaan velkojiaan. Vuonna 1891 hän muutti Odessaan ja sen jälkeen Kiovaan. Vuonna 1905 hän pakeni Venäjän juutalaisvainoja ja asui enimmäkseen Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa.
Hän kirjoitti romaaneja, novelleja ja näytelmiä, joiden aiheena oli Venäjän juutalaisten arkielämä. Hän kuvasi yhteiskunnan heikko-osaisia surumielisen huumorin sävyttämänä.
Šolom Aleichem oli ensimmäinen, joka kirjoitti lastenkirjoja jiddišiksi. Musikaali Viulunsoittaja katolla perustuu hänen kertomuksiinsa.
Suomennettuja teoksia

Scholem-Aleichem: Tewje, maitomies.  ((Tevje der Milchiger, 1917.) Saksankielestä suomentanut Liisa Ryömä. Jiddišinkielisen alkuteoksen mukaan tarkistanut Daniel Katz)  Helsinki:  Tammi, 1969.
Sholom Aleichem: Marienbad.  (Suomentanut Sirkka Salonen)  Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-07831-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  3  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani 2  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat 2  Puola 2  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Emmanuel Bove

| Emmanuel Bove> Emmanuel Bobvnikoff |
| --- | --- |
 Emmanuel Bove noin 1928.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1898 Pariisi, Ranska
Kuollut: 13. heinäkuuta 1945 (47 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Jean Vallois
Äidinkieli: ranska
Pääteokset:  Mes amis
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Emmanuel Bove, oik. Bobvnikoff, kirjailijanimi Jean Vallois, (20. huhtikuuta 1898 Pariisi, Ranska – 13. heinäkuuta 1945 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Vuosikymmeniksi kuolemansa jälkeen unohduksiin jäänyt Bove on nykyisin ranskalaisen kirjallisuuden 1900-luvun klassikoita.
Boven isä oli venäläinen, äiti luxemburgilainen. Bove käytti kirjailijanimeä Jean Vallois ennen ensimmäistä omalla nimellään julkaisemaansa romaania Mes amis (1924). Hän jatkoi kirjoittamista toiseen maailmansotaan saakka. Sodan aikana hän lähti maanpakoon Algeriaan ja kuoli sydänkohtaukseen pian Ranskaan paluunsa jälkeen.
Mes amis on Boven tunnetuin teos. Kertojaminä Victor Baton on vaatimaton mies, joka kaipaa rakkautta. Hän vaeltelee pitkin Pariisin katuja etsimässä rakkautta tai ystävyyttä.
Suomennetut teokset

Lankeemus (Armand, 1928), suomentanut Valfrid Hedman, Karisto 1929.
Hämäys (Le Piège, 1945), suomentanut Kaila Holma, Faros, 2019 ISBN 978-952-5710-86-1
Aiheesta muualla

Leben, emmanuelbove.de, viitattu 19.1.2020 (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Palsamikääpä

| Palsamikääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Haprakäävät Postia
Laji::  balsamea
Kaksiosainen nimi
 Postia balsamea  (Peck) Jülich 
Synonyymit
 Oligoporus balsameus 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palsamikääpä (Postia balsamea) on Suomessa harvinaisena tavattava kääpälaji, jonka taksonomiaa selvitetään vielä. Palsamikäävästä nimittäin tavataan kasvutavoiltaan erityyppisiä itiöemämuotoja, mutta ei ole varmaa johtuuko erilainen ulkonäkö isäntäpuusta vai onko kyse eri lajeista. Isäntäpuita ovat ainakin mustamarjaorapihlaja ja koivut, mutta myös muut lehtipuut ja havupuut ovat mahdollisia.
Palsamikäävän itiöemä on yksivuotinen, sitkeä ja pileaattinen tai puoliresupinaattinen. Lakit ovat tukevia ja hyllymäisiä (joskus hentoja ja viuhkamaisia) ja niiden yläpinta on sileä. Aluksi itiöemät ovat valkoisia, mutta vanhemmiten tai kuivuessa yläpintaan tulee yhä enemmän nahanruskeita sävyjä ja harmaanruskeita vöitä, myös valkoisen pillipinnan väri tummuu. Pillejä on 3-6 millimetrillä. Palsamikääpä tuoksuu tuoreena heikosti mäntysuovalle ja maistuu hapankorppumaiselta.
Samakaltaisia lajeja ovat rahkakääpä, lapakääpä, savukääpä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Palsamikääpä (Postia balsamea)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Postia balsamea:  Wikidata: Q10425590  AusFungi: 60027988  BioLib: 304576  CoL: 4M2Y3  EoL: 302012  GBIF: 5245245  iNaturalist: 345136  IndexFungorum: 110913  IRMNG: 11247905  MycoBank: 110913  NatureServe: 2.1073317  NBN: NHMSYS0001494706  NZOR: c68ea454-e04f-46b9-ae1b-d6a2ddf20385  Open Tree of Life: 93750  SpeciesFungorum: 110913  Laji.fi: MX.205789 
Polyporus balsameus:  Wikidata: Q59548711  AusFungi: 60027989  CoL: 4LHTN  EPPO: POLPBA  GBIF: 5245249  IndexFungorum: 374240  IRMNG: 10727487  MycoBank: 374240  NZOR: d59e951f-17d4-49e9-a8d3-92c2189a60e4  SpeciesFungorum: 374240
Rovenki

| Rovenki Ровеньки́ |
| --- | --- |
 Belgorodin alueen sijainti
 Rovenki
 Koordinaatit: 49.9179°N, 38.9081°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Belgorodin alue
Piiri:  Rovenkin piiri
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1976
Väkiluku (2010):  10 264
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rovenki (ven. Ровеньки́) on kaupunkityyppinen taajama Belgorodin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Aidarjoen varrella.  Taajama on etelästä Ukrainan Luhanskin alueeseen rajoittuvan Rovenkin piirin hallintokeskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Rovenki sai vuonna 1976. Taajamassa asui 10 264 ja koko piirissä 24 060 ihmistä (vuonna 2010).
Ortodoksinen kirkko vuodelta 1885.
Rovenkissa sijaitsee esimerkiksi vuonna 1885 valmistunut ortodoksinen kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rovenki Wikimedia Commonsissa
Bore (varustamo)

| Bore |
| --- | --- |
Perustettu:  1897
Toimitusjohtaja:  Håkan Modig
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bore Ltd. on suomalainen laivanvarustamo, joka on osa Spliethoff-yhtiötä, joka osti varustamon sen pitkäaikaiselta omistajalta Rettig Groupilta vuonna 2016.
Historia

Rettig (Bore) on harjoittanut merenkulkua runsaat sata vuotta, alun perin Ångfartygs Ab Bore perustettiin 1897 Turussa harjoittamaan ympärivuotista matkustajalaivaliikennettä Turun ja Tukholman välillä. Ainoastaan 1990-luvun alussa Bore Line -nimeä käytti Finnlines viisi vuotta, ja Rettigin omistamat "Boren" laivat kulkivat nimen Rettig-varustamo alla. Silja Line oli alkujaan Boren, Suomen Höyrylaiva Oy:n ja ruotsalaisen Svea-varustamon yhteisyritys, joka oli jatkoa Boren, Svean ja Suomen Höyrylaivan vuonna 1918 solmimalle yhteisliikennesopimukselle. Bore irrottautui Siljasta vuonna 1980 ja keskittyi rahtiliikenteeseen.
Bore myi alkuvuodesta 2005 viisi alusta eli puolet koko laivastostaan, mikä herätti julkisuudessa epäilyksiä varustamotoiminnan lopettamisesta. Yhtiö kuitenkin osti elokuussa 2005 Bror Husell Chartering -varustamon, jolloin sen toimitusjohtaja ilmoitti että päinvastoin, kyse on laajentamisesta. Seuraavana vuonna Bore osti nauvolaisen Engship-varustamon, ja kaupassa Borelle tuli 11 alusta. Loppuvuodesta 2007 Borella oli 22 alusta.
Varustamon toimitusjohtaja on Håkan Modig.
Laivasto

M/S Bore Bank
M/S Bore Bay
M/S Bore Sea
M/S Bore Song
M/S Estraden
M/S Norsky
M/S Norstream
M/S Seagard
Kirjallisuutta

T. Malmberg: Bore 1897–1997. Vuosisata suomalaista merenkulkua. Helsinki 1997. ISBN 952-90-9262-8.
Aiheesta muualla

Ångfartygs Aktiebolaget Bore, yhtiöhistoriaa Pörssitiedossa
M/S Estraden
Sattajärvi (järvi)

| Sattajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Lappi
Kunnat:  Tornio
Koordinaatit:  66°05′27″N, 24°24′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kemijoen vesistö
Valuma-alue:  Särkisen valuma-alue
Järvinumero:  65.144.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44,8 m 
Rantaviiva:  4,27 km 
Pinta-ala:  71,42 ha 
 fiSattajärvi 
Sattajärvi on pieni, runsaan kilometrin pituinen ja noin 700 metrin levyinen matala järvi Torniossa Lapin maakunnassa. Järven etelärannalla on Sattajärven kylä.
Pohjolan Sanomat 17. toukokuuta 1979 uutisoi Sattajärven tilasta näin: "Sattajärven kuivaaminen heinäjärveksi aloitettiin 1800-luvulla. Järven kuivatus on uusittu useamman kerran. 1960-luvulla alettiin jo suunnittelemaan järven vesittämistä uudelleen. 1970-luvulla järvi oli vuokrattuna kalankasvatusta varten. Tuolloin järven vettä pyrittiin myös puhdistamaan laskemalla järvi tyhjäksi syksyisin. 1980-luvulta lähtien on järvessä pidetty vesi talvenkin ylitse ja turvelautat eli maannousemat olivat yleisiä tehden järvestä hyvän kotijärven vesilinnuille. Kalanistutuksia on tehty lukuisia, istutettu kala on ollut etupäässä siikaa."
Vuonna 2003 järvessä havaittiin runsaasti kuolleita kaloja ja tutkimuksissa todettiin järven pohjan läheisten vesikerrosten olevan hapettomia. Kalat olivat kuolleet hapenpuutteeseen.lähde? Järvi on ollut kuivatettuna viljelyskäyttöön, ja sitä on käytetty myös luonnonravintolammikkona.
Elsa Boström

| Elsa Boström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. marraskuuta 1930 Helsinki
Kuollut: 14. tammikuuta 2023 (92 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Esikoisteos:  Sorkarnas himmel (1981)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elsa Margareta Boström (25. marraskuuta 1930 Helsinki – 14. tammikuuta 2023 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja kulttuuritoimittaja. Hän asui Helsingissä ja vietti lomansa Hangossa, josta hänen vanhempansa olivat kotoisin. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineena kirjallisuus Helsingin yliopistosta vuonna 1956.
Boström työskenteli Hufvudstadsbladetissa toimittajana, toimitussihteerinä (1972–1984) ja kulttuuriosaston päällikkönä (1984–1991) ja kirjoitti pakinoita ja päivän mietelmiä nimimerkillä Cindy. Hän julkaisi ensiteoksensa, runokokoelman Sorkarnas himmel 1981 ja sittemmin julkaisi sekä runoutta että proosaa. Pitkähkön tauon jälkeen ilmestyi vuonna 2013 runokokoelma På svartvita trösklar (2013, Ellips).
Teoksia > Runokokoelmia

Sorkarnas himmel (1981)
Bländningen (1982)
Loggbok för June (1984)
Nattmusik (1989)
Foxtrot i svart (1992)
På svartvita trösklar (2013)
Runoja kokoelmasta Foxtrot i svart on julkaistu suomeksi Parnassossa vuonna 1996.
Teoksia > Proosaa

Gröna spår, mörka rum (1995)
Stella och Florence (1998)
Den isabellafärgade skuggan (2000)
Aiheesta muualla

https://archive.is/20141031122053/https://www11.edu.fi/mlm/kirjailijakortti.php?id=104
http://www.boksampo.fi/sv/kulsa/saha3%253Au0f03f3ea-927f-48a1-929a-eaf7765e2e78
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Pekka Hietakangas

| Pekka Hietakangas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. tammikuuta 1981 (ikä 44)  Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  Lukkari
Seura:  
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Kuortaneen Kunto
Ammattilaisjoukkueet
2001–2002 2003–2010:  KuKu Vimpelin Veto
Pekka Hietakangas (s. 8. tammikuuta 1981) on suomalainen entinen pesäpalloilija.
Lukkarina pelannut Hietakangas voitti kaudella 2010 Suomen mestaruuden Vimpelin Vedon riveissä. Hän lopetti uransa tuon kauden jälkeen. Hietakangas pelasi valtaosan uransa Vimpelissä, jonne siirtyi kaudeksi 2003 kasvattajaseurastaan Kuortaneen Kunnosta.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2010
1 SM-pronssi: 2009
Linda Bondestam

Linda Bondestam vuonna 2016.
Linda Bondestam (s. 1. joulukuuta 1977 Helsinki) on suomalainen kirjankuvittaja. Hän on kuvittanut muun muassa Stella Parlandin, Annika Sandelinin, Minna Lindebergin, Malin Kivelän, Sinikka ja Tiina Nopolan sekä ruotsalaisen Ulf Starkin kirjoja.
Elämä ja ura

Bondestam on valmistunut kandidaatiksi (BA) Kingstonin yliopistosta Englannista, missä hän opiskeli kuvittamista 1997–2001.
Bondestamin kuvittama teos on ollut viidesti lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokas. Vuonna 2003 ehdolla oli Stella Parlandin kirjoittama Katastrofer och strofer om slummer och stoj, vuonna 2014 Ulf Starkin kirjoittama Oma pieni pikkuruinen (Min egen lilla liten), vuonna 2018 Sanna Sofia Vuoren kirjoittama Muna (Ägget), vuonna 2021 Malin Kivelän ja Martin Glaz Serupin kirjoittama Jos kohtaat karhun (Om du möter en björn) ja vuonna 2024 Bondestamin itse kirjoittama Hopi Hopi – reippaan robotin tarina (Chop Chop – En tapper jordbos berättelse).
Bondestam on ollut myös ehdolla Ruotsin merkittävimmän kirjallisuuspalkinnon Augustin saajaksi vuonna 2016 Ulf Starkin kirjoittamalla teoksella Djur som ingen sett utom vi (suom. Ennen näkymättömiä eläimiä), vuonna 2020 teoksella Mitt bottenliv: av en ensam axolotl (suom. Elämäni pohjalla), 2021 teoksella Om du möter en björn ja vuonna 2024 teoksella Chop Chop. Hän sai August-palkinnon vuonna 2024 lasten- ja nuortenkirjojen sarjassa teoksellaan Chop chop – En tapper jordbos berättelse. Kirjan suomennos on ilmestynyt nimellä Hopi, hopi – reippaan robotin tarina (suom. Päivi Koivisto).
Vuonna 2016 Bondestam sai ensimmäistä kertaa myönnetyn Vanessaprisetin. Vuonna 2019 Bondestam valittiin ensimmäisenä suomenruotsalaisena Ruotsin lastenkirjallisuusakatemiaan.
Palkintoja ja tunnustuksia

Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkuus 2003, 2014, 2018, 2021, 2024
Snöbollen-palkinto 2016
Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto 2017 (Ennen näkymättömiä eläimiä), 2022 (Jos kohtaat karhun)
Svenska Litteratursällskapet 2003, 2008
Vuoden kaunein kirja, kunniamaininta
Svenska kulturfonden 2019
August-palkinto 2024
Aiheesta muualla

Linda Bondestamin sivusto
Linda Bondestam Kirjasampo.fi:ssä
Ahola, Suvi: Ruotsalaiskirjailija teki kirjan Suomeen. Helsingin Sanomat, 7.11.2014, s. B4.  Verkkoartikkeli tilaajille.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef  Hufvudstadsbladet
Bioetiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
n
k
Bioetiikka on etiikan, erityisesti soveltavan etiikan haara, joka tutkii terveydenhuollon sekä lääke- ja biotieteiden yhteydessä esiintyviä eettisiä kysymyksiä. Bioetiikan perinteisiä tutkimuskohteita ovat esimerkiksi kysymykset abortin, eutanasian, kloonaamisen, kantasolututkimuksen ja geenimanipulaation moraalisesta oikeutettavuudesta. Monet bioeetikot askaroivat kysymysten parissa lääketieteellisen nanoteknologian, geenipankkien sekä biopankkien moraalisista ja poliittisista seurauksista sekä niihin liittyvistä filosofis-oikeudellisista ongelmista. Ihmisten ja eläinten oikeuksiin liittyvät tutkimuseettiset kysymykset ovat myös perinteisesti bioetiikan alaa.
Kliininen bioetiikka on Yhdysvalloissa 1990-luvulla yleistynyt oppiala, jossa erikoistutaan erityisesti sairaalaympäristöissä nouseviin akuutteihin eettisiin ongelmiin. Joissain yhdysvaltalaisissa sairaaloissa päivystää kliininen bioeetikko avustamassa lääkäreitä päätöksenteossa tyypillisesti nopeatempoisissa ja eettisesti vaikeaselkoisissa tilanteissa.
Bioetiikkaan läheisesti liittyviä etiikan alueita ovat ympäristöetiikka ja lääketieteen etiikka.
Suomessa bioetiikkaa on pyrkinyt vakiinnuttamaan ja edistämään esimerkiksi Bioetiikan instituutti.