stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mariel, taistelija

| Mariel, taistelija> Mariel of Redwall.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Brian Jacques
Kuvittaja:  Gary Chalk
Kansitaiteilija:  Pete Lyon (Iso-Britannia), Troy Howell (Yhdysvallat)
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Hutchinson (Iso-Britannia), Philomel (Yhdysvallat)
Julkaistu:  1991
Sivumäärä:  390 (Iso-Britannia), 387 (Yhdysvallat)
ISBN:  ISBN 0-09-176405-X   & ISBN 0-399-22144-1
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  John Barber
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2000
Sivumäärä:  399
ISBN:  ISBN 951-1-16373-6
Sarja: Redwallin taru
Edeltävä:  Mattimeo
Seuraava:  Salamandastronin aarre
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mariel, taistelija on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan neljäs osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2000.
Juoni

Merirosvokuningas Gabool Hurjapää hyökkäsi Salamandastronille kelloa kuljettaneeseen laivaan ja varasti kellon. Kellonvalaja Joseph ja hänen hiirityttärensä Mariel jäivät vangeiksi ja heitettiin myöhemmin Kalmankarin saarella mereen.
Mariel ajautuu rannikolle muistinsa menettäneenä ja kutsuu itseään Myrsky Lokinpieksäjäksi. Hän tapaa jänispartion, johon kuuluvat eversti Nurmikka,  prikaatinkenraali Timjami ja Kunnon Roosa. He lähettävät Marielin vanhan Pakatugg-oravan mukana Redwallin luostariin, mutta heidän tiensä erkanevat. Mariel tapaa myös Redwalliin matkalla olevan jäniksen Tarquinius Loikkari Suolaheinän, joka rakasti Roosaa. Luostarissa Mariel muistaa jälleen kuka on ja lähti hiiri-Dandinin, Tarquiniuksen ja siili Tero Pistiäisen kanssa etsimään Kalmankaria Jäärä Maankiertäjän ohjeiden mukaan.
Laivarottakapteeni Silmäpuoli varasti laivan ja lähti pakoon yhä hullummaksi tulevaa Gabool Hurjapäätä. He saapuvat Sammalkukkametsän seudulle ja kaappaavat Pakatuggin, joka johdattaa heidät Redwallin luostariin ja yrittävät vallata sen. Luostariin saapunut kolmen jäniksen partio ajaa yhdessä luostarin asukkaiden kanssa rosvot pakoon ja vapauttaa orjat jäniksistä. Ainoastaan Roosa jää henkiin.
Mariel, Dandin, Tero ja Tarquinius lähtevät merelle hylätyllä merirosvoaluksella. He törmäävät sumussa toiseen merirosvolaivaan ja Dandin ja Tero jäävät vangeiksi. Mariel ja Tarquinius kohtaavat merelle lähteneen mäyrävaltias Miekantakoja Juovaselän ja lähtevät kohti Kalmankaria. Dandin ja Tero pääsevät vapaiksi, kun laivaan hyökkää Kavakagu tarkoituksenaan kukistaa Kalmankarin vastarintaliike Gaboolin ja he tapaavat sen johtajan Joseph Kellonvalajan.
Mariel, Tarquinius ja Miekantakoja tapaavat myös Kavakagun soturit ja onnistuvat voittamaan merirosvot. Taistelussa Miekantakoja  heittää Gaboolin päälle jättimäisen skorpionin, joka tappoi Merirosvovaltiaan. Sitten seurue lähti kohti Redwallin luostaria, jonne Josephiksi ristitty kello jäi. Kellonvalaja jäi luostariin, mutta Mariel ja Dandin lähtivät myöhemmin vaeltamaan.
Sisältö

Ensimmäinen kirja: Neito mereltä
Toinen kirja: Kummallinen metsä
Kolmas kirja: Kello lyö!
Redwallin taru -sarja
Soturi Matiaksen miekka
Sammalkukkametsän sota
Mattimeo
Mariel, taistelija
Salamandastronin aarre
Urhea Martin
Kellonvalaja
Pahan jälkeläinen
Jalokivien jäljillä
Jänisten kaukopartio
Kannussinisiipi

| Kannussinisiipi |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Sinisiipiset Lycaenidae
Suku::  Cupido
Laji::  argiades
Kaksiosainen nimi
 Cupido argiades  (Pallas, 1771) 
Synonyymit
 Everes argiades 
Katso myös
   Kannussinisiipi Wikispeciesissä   Kannussinisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kannussinisiipi (Cupido argiades) on sinisiipien heimoon kuuluva pienikokoinen päiväperhonen. Laji esiintyy palearktisella alueella ja Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö

Kannussinisiiven siipiväli on 25–29 mm. Siipien yläpinnan pohjaväri on koiraalla orvokinsininen ja siipien yläpuolen reunoissa on kapeat mustat reunajuovat. Takasiivissä on myös selkeät, mustat reunatäplät. Siipiripset ovat valkoiset. Naaraan siipien yläpinnat ovat tummanruskeat ja siipien tyvessä on hieman sinistä kehnää, joka saattaa myös puuttua. Takasiiven yläpuolen takakulmassa on oranssinvärinen täplä. Siipien alapuolen pohjaväri on vaaleanharmaa. Takasiiven tyviosassa on pari mustaa, valkoreunaista täplää ja jokaisen siiven keskellä kaarimaisesti venynyt musta, valkoreunainen täplä. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee rivi mustia, valkoreunuksisia täpliä, mutta takasiivessä etureunasta lukien toinen täplä on selvästi muita pienempi ja sijaitsee muista sivussa, lähempänä siiven tyveä. Takasiiven alapuolen takakulmassa on kahdesta kolmeen oranssinväristä täplää. Molemmilla sukupuolilla on takasiivessä ohut kannus.
Pohjois-Amerikassa esiintyviä lajeja Cupido comyntas ja Cupido amyntula on toisinaan pidetty kannussinisiiven alalajeina.
Levinneisyys ja lentoaika

Kannussinisiipi esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasiaan Japaniin saakka. Laji puuttuu Euroopassa muun muassa suurimmasta osaa Pyreneiden niemimaata ja Fennoskandiaa, Keski-Euroopan pohjoisosista ja Britteinsaarilta. Vaellusvuosina laji vaeltaa vakituisen esiintymisalueen ulkopuolelle.
Kannussinisiipi löytyi Suomesta ensimmäisen kerran Snappertunasta kesäkuussa 1940. Tämän jälkeen laji oli Suomessa tavattu vain harvinaisena vaeltajana ja kesänviipyjänä, mutta lajille on todettu syntyneen vakituinen, joskin harvalukuinen kanta vuonna 1999 tapahtuneen suurvaelluksen jälkeen. Kanta on kuitenkin painottunut vahvasti Kaakkois-Suomeen ja etelärannikolle. Muissa Pohjoismaissa lajia ei tavata, mutta Ruotsista on muutama harhailijahavainto. Lentoaika on ainakin kahtena, ehkä jopa kolmena sukupolvena toukokuun loppupuolelta alkaen aina syyskuulle saakka. Suomeen vaeltaneita perhosia tavataan kesä–elokuussa. Suomessa lennon huiput ovat toukokuun lopulla, heinä-elokuun vaihteessa sekä syyskuun alussa.
Elinympäristö ja elintavat

Kannussinisiiven elinympäristöä ovat lämpimät niityt, kedot, kesantopellot ja pientareet 500 metrin korkeudelle saakka.
Toukka on nopeakasvuinen. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluttua munimisesta, toukkavaihe kestää 2–4 viikkoa ja kotelovaihe noin kaksi viikkoa. Toukka on myrmekofiili ja elää jonkinlaisessa suhteessa muurahaisiin. Kannussinisiipi on Suomen lajiston ainoa vakituinen sinisiipilaji, jolla on vaelluskäyttäytymistä ja etenkin kuumina kesinä toisen sukupolven perhosia voi tavata melko kaukanakin vakituisilta elinalueilta. Kesän lämpösumma ja ravintotilanne määrittävät syntyvien sukupolvien määrän, mutta laji talvehtii aina lähes täysikasvuisena toukkana.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat etenkin keltamaite (Lotus corniculatus) ja puna-apila (Trifolium pratense), mutta myös muut maitteet (Lotus), mailaset (Medicago), mesikät (Melilotus) ja apilat (Trifolium).
Aiheesta muualla

Luontoportti: Kannussinisiipi (Cupido argiades)
Suomen Perhoset: Kannussinisiipi
Perhosopas: Kannussinisiipi (Cupido argiades)[vanhentunut linkki]
Lepidoptera: Cupido argiades[vanhentunut linkki] (puolaksi)
UniProt, Taxonomy: Cupido argiades (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q286921  Wikispecies: Cupido argiades  BioLib: 51430  BOLD: 246986  EoL: 267790  EUNIS: 90601  Fauna Europaea: 441120  Fauna Europaea (new): 0c076313-27b1-42cc-b360-9f9a5aa0dfa1  GBIF: 4535140  iNaturalist: 130784  IRMNG: 11075555  LepIndex: 202401  LoB: 6431  MaBENA: EvereArgia  NBN: NHMSYS0020825929  NCBI: 596724  Observation.org: 745  Open Tree of Life: 552522  Laji.fi: MX.60827 
Naaras
Parittelevia yksilöitä
Kuhlefelt

Kuhlefelt on Ruotsin ja Suomen aateliin kuuluva suku, jonka kantaisä oli kotoisin Saksasta.
Hämeenlinnan läänin jalkaväkirykmentin everstiluutnantti Detlof Siwers aateloitiin Ruotsissa 28.8.1645. Hän oli kotoisin Osnabrückista Westfalenista, jossa hänen isänsä oli ollut kultaseppä. Detlof Kuhlefeltilla oli Suomessa läänityksiä Savitaipaleella. Hän kuoli Pähkinälinnan linnanpäällikkönä. Sukunimi kirjoitettiin alkuaan myös muodossa Kugelfelt.
Kuhlefelt otettiin Ruotsin ritarihuoneeseen 2.3.1647 aatelisena sukuna numero 330. Suku immatrikuloitiin Suomen Ritarihuoneeseen 4.2.1818 aatelisena sukuna numero 31. Suku on vuodesta 1985 ollut jälleen edustettuna Ruotsin Ritarihuoneella.
Suvun tunnettuja jäseniä

Henrik Johan Kuhlefelt (1745–1831), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies
Johan August Ferdinand Kuhlefelt (1824–1879), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies
Evold Oskar Alexander Kuhlefelt (1828–1891), suomalainen juristi ja valtiopäivämies, Johan August Kuhlefeltin veli
Georg Carl Fridolf Kuhlefelt (1860–1918), suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies
Elis Gustaf Ferdinand Kuhlefelt (1865–1935), suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies, Georg Carl Fridolf Kuhlefeltin veli
Sven Kuhlefelt (1892–1980), suomalainen arkkitehti, Elis Kuhlefeltin poika
Åke Kuhlefelt (1908–1991), suomalainen tuomari ja Kaskisten pormestari, Elis Kuhlefeltin poika
Eva Kuhlefelt-Ekelund (1892–1984), suomalainen arkkitehti
Avioliiton kautta liittyy sukuun myös:
Maj Kuhlefelt, o.s. Lindfors (1931–2018), suomalainen muotitaiteilija, osastopäällikkö Lars-Olof Kuhlefeltin puoliso.
Suvun tunnettuja jäseniä > Aakkosjärjestyksessä

Elis Gustaf Ferdinand Kuhlefelt (1865–1935), suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies
Eva Kuhlefelt-Ekelund (1892–1984), suomalainen arkkitehti
Evold Oskar Alexander Kuhlefelt (1828–1891), suomalainen juristi ja valtiopäivämies
Georg Carl Fridolf Kuhlefelt (1860–1918), suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies
Henrik Johan Kuhlefelt (1745–1831), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies
Johan August Ferdinand Kuhlefelt (1824–1879), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies
Maj Kuhlefelt, o.s. Lindfors (1931–2018), suomalainen muotitaiteilija, osastopäällikkö Lars-Olof Kuhlefeltin puoliso
Sven Kuhlefelt (1892–1980), suomalainen arkkitehti
Åke Kuhlefelt (1908–1991), suomalainen tuomari ja Kaskisten pormestari
Kirjallisuutta

Carpelan, Tor: Ättartavlor för de på Finlands Riddarhus inskrivna ätterna (1937–1958)
Sammalkukkametsän sota

| Sammalkukkametsän sota> Mossflower.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Brian Jacques
Kuvittaja:  Gary Chalk
Kansitaiteilija:  Pete Lyon (Iso-Britannia), Troy Howell (Yhdysvallat)
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Hutchinson (Iso-Britannia), Philomel (Yhdysvallat)
Julkaistu:  1988
Sivumäärä:  420 (Iso-Britannia), 431 (Yhdysvallat)
ISBN:  ISBN 0-09-172160-1 & ISBN 0-399-21549-2
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  Pete Lyon
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1999
Sivumäärä:  432
ISBN:  ISBN 951-1-15823-6
Sarja: Redwallin taru
Edeltävä:  Soturi Matiaksen miekka
Seuraava:  Mattimeo
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sammalkukkametsän sota (alkuteos Mossflower) on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan toinen osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1999.
Juoni

Ennen Redwallin luostarin rakentamista sammalkukkametsässä oli Kotirin linnoitus. Linnoitusta ja koko metsää hallitsi Villikissa Verdauga Vihersilmä. Vihersilmän sotilaat keräsivät metsän asukkailta ruokaa verona. Soturi Martin puolusti siiliperhettä ja joutui vangiksi Kotiriin. Vihersilmän tytär Tsarmina ja kettu Fortunata myrkyttivät valtiaan ja syyttivät teosta Tsarminan veljeä Gingivereä.
Hiirivaras Gonff jäi vangiksi oltuaan varastamassa ruokaa Kotirista ja hänet heitettiin samaan tyrmään Martinin kanssa. He onnistuivat karkaamaan Savanen (Sammalkukkametsän VastarintaNeuvosto) avustuksella. Savanen salaisena päämajana toimi Puuhun rakennettu Mäyrämaja, joka on Mäyrämajan Bellan asunto.
Gonff, Martin ja nuori Dinny-myyrä lähtivät kohti Salamandastronia tarkoituksenaan löytää Mäyrävaltias Boar Taistelija(joka oli Bellan isä) auttamaan Sammalkukkametsän vapauttamisessa Tsarminan orjuuden alta. Samaan aikaan sillinuorukaiset Veerti ja Kalle jäivät vangeiksi Kotiriin. Savane yhdessä ketuksi naamioituneen saukko Naamion kanssa vapauttivat heidät ja villikissa Gingiveren. Vapauttaessaan vankeja, Naamio kuitenkin kuolee Tsarminan ampumaan nuoleen, joka oli tarkoitettu Gingiverelle. Myöhemmin Mäyrämajassa pidetään juhlat vankien vapautumisen ja Naamion kunniaksi. Seuraavana päivänä Gingivere lähti vaeltamaan kohti itää.
Martin ystävineen tapasivat Log-a-login, joka oli ainoana heimostaan pelastunut merirosvojen hyökkäyksestä. He saapuivat Salamandastroniin, jossa Soturi Martinin miekka, jonka Tsarmina oli katkaissut, taottiin uudestaan. Merirosvo Veitsihampaan johtama tuholaisjoukkio hyökkäsi Salamandastroniin. Boar tappoi Veitsihampaan, mutta kuoli itse. Gonff, Dinny, Martin, Log-a-log ja kuusi jänistä karkasivat Veitsihampaan laivalla Verivanalla, vapauttivat orjat joiden joukossa oli Martinin ystävä Timballisto ja Log-a-login päästäisheimo. Verivana nimettiin uudelleen Puupatiksi.
Saavuttuaan Sammalkukkametsän seudulle saukot upottivat Puupaatin ja patosivat sillä Sammalkukkajoen. Vesi tulvi myyrien kaivamia tulvatunneleita pitkin suoraan Kotirin kellariin ja Kotir jäi tulvan alle. Kotirin sotilaat vangittiin ja heidät päästettiin lähtemään. Martin ja Tsarmina kävivät kaksintaistelun ja Tsarmina hukkui. Martin selvisi vammoistaan huolimatta hengissä. Lähistölle rakennettiin Abbedissa Germainen johdolla punaisesta hiekka kivestä Redwallin luostari. Gonff nai hiirineito Columbinen ja he muuttivat asumaan lähistölle Pyhän Ninianin kirkkoon.
Sisältö

Ensimmäinen kirja: Kotir
Toinen kirja: Salamandastron
Kolmas kirja: Vedestä ja sotureista
Redwallin taru -sarja
Soturi Matiaksen miekka
Sammalkukkametsän sota
Mattimeo
Mariel, taistelija
Salamandastronin aarre
Urhea Martin
Kellonvalaja
Pahan jälkeläinen
Jalokivien jäljillä
Jänisten kaukopartio
Salamandastronin aarre

| Salamandastronin aarre> Salamandastron.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Brian Jacques
Kuvittaja:  Gary Chalk
Kansitaiteilija:  Fangorn (Chris Baker) (Iso-Britannia), Troy Howell (Yhdysvallat)
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Hutchinson (Iso-Britannia), Philomel (Yhdysvallat)
Julkaistu:  1992
Sivumäärä:  336 (Iso-Britannia), 391 (Yhdysvallat)
ISBN:  0-09-176433-5 0-399-21992-7
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  Fangorn (Chris Baker)
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2000
Sivumäärä:  399
ISBN:  951-1-16621-2
Sarja: Redwallin taru
Edeltävä:  Mariel, taistelija
Seuraava:  Urhea Martin
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Salamandastronin aarre on englantilaisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan viides osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2000.
Sisältö

Ensimmäinen kirja: Etsijöitä ja karkulaisia
Toinen kirja: Sotureita ja hirviöitä
Kolmas kirja: Kohtaloita ja kotiinpalaajia
Redwallin taru -sarja
Soturi Matiaksen miekka
Sammalkukkametsän sota
Mattimeo
Mariel, taistelija
Salamandastronin aarre
Urhea Martin
Kellonvalaja
Pahan jälkeläinen
Jalokivien jäljillä
Jänisten kaukopartio
Throne of Glass

| Thrones of Glass> Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Sarah J. Maas
Kieli:  englanti
Genre:  nuoret, fantasia
Kustantaja:  Bloomsbury Publishing
Julkaistu:  2012–2018
Suomennos
Suomentaja:  Sarianna Silvonen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2017–2022
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Throne of Glass on nuorille suunnattu fantasiakirjasarja, jonka on kirjoittanut yhdysvaltalainen Sarah J. Maas. Sarjan kaikki seitsemän osaa julkaistiin vuosina 2012–2018 Bloomsbury Publishingin kustantamina. Niistä monet nousivat kärkeen The New York Times -lehden myydyimpien kirjojen listalla ja saivat hyviä arvosteluja. Maasia kehuttiin muun muassa hänen luomastaan maailmasta ja kehittämästään vahvasta naispäähenkilöstä.
Throne of Glass sijoittuu kuvitteelliseen maailmaan nimeltä Erilea. Sarjan päähenkilö on teini-ikäinen Celaena Sardothien, synt. Aelin Galathynius, joka työskentelee salamurhaajana murhanhimoisen kuninkaan alaisuudessa. Hänen on noudatettava kaikkia kuninkaan käskyjä säilyttääkseen vapautensa. Työtehtäviensä lomassa Celaenalle paljastuu magiaan liittyvä salaliitto, joka yhdistää hänen menneisyytensä ja tulevaisuutensa.
Vuoteen 2022 mennessä sarjan kaikki kahdeksan osaa oli julkaistu suomeksi. Ne on kääntänyt Sarianna Silvonen ja kustantanut Gummerus.
Kehitys > Tausta

Sarah J. Maas on maininnut Disneyn Tuhkimon inspiraationa kirjoittaessaan Throne of Glassin.  Katsoessaan kohtausta, jossa sankaritar pakenee juhlista, Maas huomasi, että ääniraita oli "liian tumma ja intensiivinen".  Tämä sai hänet kuvittelemaan useita yksityiskohtia uudelleen.  "Musiikki sopi paljon paremmin, kun kuvittelin varkaan - ei, salamurhaajan! - pakenevan palatsista", hän sanoi.  "Mutta kuka hän oli? Kuka oli lähettänyt hänet tappamaan prinssin? Keitä mahtoivat olla prinssin viholliset? Voimakas, korruptoitunut valtakunta kenties?"
Tarina tunnettiin alun perin nimellä Queen of Glass, ja se ilmestyi alun perin FictionPress.com-sivustolla.  Bloomsbury osti romaanin vuonna 2010 ja osti kaksi ylimääräistä Throne of Glass -romaania vuonna 2012. Julkaisija Emma Bradshaw pani merkille Maasin "valtavan online-seurannan, erityisesti Yhdysvalloissa".  Lisäksi Throne of Glassista tuli ensimmäinen Bloomsburyn nuortenromaani, joka esiteltiin Netgalley.com-sivustolla, ja se keräsi pyyntöjä "kaikkialta maailmasta."
Bloomsburyn hankinnan jälkeen tarina kävi läpi useita muutoksia ennen julkaisua.  Tarinan kehityksestä Maas totesi: "Niiden 10 vuoden aikana, jotka olen työskennellyt sarjan parissa, Throne of Glassista on tullut enemmän alkuperäinen eeppinen fantasia kuin Tuhkimo-uudelleenkerronta, mutta voit silti löytää muutamia nyökkäyksiä legendalle.  siellä täällä."
Kehitys > Hahmot

Tarinan teini-ikäinen sankaritar Celaena Sardothien esitellään orpona, jonka salamurhaaja kasvatti ja koulutti.  Häntä luonnehditaan taitavaksi, ylimieliseksi ja nokkelaksi.  Muotoillessaan päähenkilöään Maas sai inspiraationsa Taru sormusten herrasta Eowynin sankaruudesta ja chicagolaisen Velma Kellyn luonnehdinnasta.  Maas on todennut, että jälkimmäisen "ylimielisyys ja kiihkeys sai minut haluamaan kirjoittaa hänen kaltaisestaan ​​naisesta - naisesta, joka ei koskaan pyytänyt anteeksi lahjakkuuttaan ​​ja päättäväisyyttään ja on rakastunut itseensä."
Maas suunnitteli Celaenan lopulta erittäin taitavaksi hahmoksi, jonka kyvyt muodostavat myös perustan lukuisille virheille.  Sarjan julkaisua edeltäneissä haastatteluissa Maas pani merkille sankarittarensa ongelmat "kärsimättömyyteen" ja "turhamaisuuteen". Hän ehdotti myös, että Celaena kasvaisi sopeutuessaan uuteen rooliinsa.  Celaenan salamurhaajan taitojen lisäksi Maas halusi, että hahmolla olisi useita hänen ikänsä mukaisia ​​piirteitä ja harrastuksia, mukaan lukien rakkaus "ostoksia, kirjoja ja fine dining -ruokailua kohtaan" sekä "halu joutua vaikeuksiin".
Luodessaan ystävyyttä Celaenan ja Chaolin välille Maas antoi hahmoille useita eroja.  Tarinan alkaessa Chaol esitellään tiukkana ja eettisenä kapteenina, kun taas Celaena esitetään moraalisesti moniselitteisenä salamurhaajana.  Kirjoittajan mukaan tämä kontrasti edistää Chaolin hahmon kehittymistä, kun hänen siteensä Celaenaan kasvaa.  Heidän kokemustensa keskellä Chaol tulee lopulta näkemään hänet paitsi vangittuina rikollisena, myös "ihmisenä". Kirjoittaessaan romaania Maas näki Chaolin hahmona, joka oli "aina nähnyt maailman mustana ja  valkoisena" ja päätteli, että "Celaena vain heittää jakoavaimen siihen."
Prinssi Dorian esitellään myös Celaenan kosijana.  Heidän suhdettaan mutkistaa kuitenkin hänen asemansa kruununprinssinä.
Romaanit

Lasipalatsi.  (Throne of Glass, 2012)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2017.
Keskiyön kruunu.  (Crown of Midnight, 2013)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2018.
Tulen perillinen.  (Heir of Fire, 2014)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2018.
Varjojen kuningatar.  (Queen of Shadows, 2015)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2019.
Taistelun myrskyt.  (Empire of Storms, 2016)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2020.
Aamunkoiton torni.  (Tower of Dawn, 2017)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2021.
Tuhkan valtiatar, osa 1.  (Kingdom of Ash, 2018)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2022.
Tuhkan valtiatar, osa 2.  (Kingdom of Ash, 2018)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Gummerus, 2022.
Televisiosovitus

Syyskuussa 2016 Hulu ilmoitti kehittävänsä kirjasarjan pohjalta televisiosarjaa nimeltä Queen of Shadows (Varjojen kuningatar). Sarjan on määrä tuottaa The Mark Gordon Company ja käsikirjoittaa Kira Snyder. Pilottijakson ohjaajaksi nimettiin Anna Foerster. Vuonna 2020, sarjan  oikeudet ovat sittemmin palautuneet Maasille.
Ruostesiipiorneero

| Ruostesiipiorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Premnornis  Ridgway, 1909
Laji::  guttuliger
Kaksiosainen nimi
 Premnornis guttuliger  (Sclater, 1864) 
Synonyymit
 Premnornis guttuligera 

Katso myös
   Ruostesiipiorneero Wikispeciesissä   Ruostesiipiorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruostesiipiorneero, aikaisemmalta nimeltään ruostesiipiväkäpyrstö (Premnornis guttuliger) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Ruostesiipiorneeroa tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Soturi Matiaksen miekka

| Soturi Matiaksen miekka> Redwall.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Brian Jacques
Kuvittaja:  Gary Chalk
Kansitaiteilija:  Pete Lyon (Iso-Britannia), Troy Howell (Yhdysvallat)
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Hutchinson (Iso-Britannia), Philomel (Yhdysvallat)
Julkaistu:  1986
Sivumäärä:  351 (Iso-Britannia), 311 (Yhdysvallat)
ISBN:  ISBN 0-09-165090-9  & ISBN 0-399-21424-0
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  Pete Lyon
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1998
Sivumäärä:  398
ISBN:  ISBN 951-1-15451-6
Sarja: Redwallin taru
Seuraava:  Sammalkukkametsän sota
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Soturi Matiaksen miekka -romaani on Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan aloitusosa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1998.
Juoni

Redwallin hiiriluostarissa alkaa tapahtua kummia, kun hienon juhlan päätteeksi kookas hevonen karauttaa vanhan Constance-naarasmäyrän ja Matias-hiirinuorukaisen ohitse. Heti perään tulee rottajoukko johtajansa Ruoska-Clunyn johdolla. Nuori Matias sekä koko luostari alkaa tositoimiin, kun Redwall on pelastettava rotilta. Laivarotista tulee haittaa.
Vanha kronikoitsijahiiri Metusalem auttaa Matiasta löytämään muinaisen soturi Martinin, Matiaksen idolin, haudan. Samalla Matiaksen tavoitteena on saada käpäliinsä Martinin tarunhohtoinen miekka, jolla Redwallin suojelija aikoinaan kukisti julman Tsarmina-villikissan.
Kirjan edetessä Matias tutustuu päästäisiin, luostarin ullakolle pesiytyneisiin sotaisiin varpusiin sekä Basil Hirvi-Jänikseen, joka auttaa nuorukaista löytämään Martinin miekan neuvomalla tämän vanhan tunturipöllön luo. Lopulta Matias joutuukin louhokselle, jossa majailee koko Sammalkukkametsän kammottavin otus, suuri kyy nimeltä Asmodeus. Kaikista yritys hakea miekka Asmodeus-kyyltä, 'Myrkkyhampaalta', kuten varpuset sanovat tai 'Jääsilmältä', kuten päästäiset asian ilmaisevat, on mahdoton, mutta nuori Matias osoittaa olevansa Martinin työn jatkaja ja vapauttaa Redwallin ja koko Sammalkukkametsän Asmodeuksesta ja Clunysta. Redwall saa uuden suojelijan.