stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahden kansainvälinen kirjailijakokous
Aiheesta muualla

Lindfors, Jukka: Mukkulan ensimmäinen kirjailijakokous. (Audio) Yle Elävä arkisto.  8.9.2006.
Lindfors, Jukka: Mukkulassa puhuttiin 1966 kirjoittamisesta ja kehitysmaista Yle Elävä arkisto.
Lindfors, Jukka: Manuel Scorza ja perulainen fantasia Yle Elävä arkisto.
Lindfors, Jukka: Salman Rushdie Mukkulassa Yle Elävä arkisto.
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
| n k Lahden seudun kulttuuritarjonta ja museot |
| --- | --- |
Musiikki:  Lahden kansainvälinen urkuviikko  Sibeliustalo  Sinfonia Lahti 
Muotoilu ja taide:  Askon museo  Kuvakokoelma (Lahti)  Lahden kansainvälinen julistetriennaali  Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva  Lanu-puisto  Malski-keskus  Radio- ja tv-museo Mastola 
Sanataide:  Lahden kansainvälinen kirjailijakokous  Lahden Kirjamessut  Lahden Runomaraton 
Muuta:  Lahden kaupunginteatteri  Lahden historiallinen museo 
James Baldwin
J. M. Coetzee
Hans Magnus Enzensberger
Günter Grass
Salman Rushdie
Ryynänen

Ryynänen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aimo Ryynänen (s. 1946), kunnallisoikeuden professori
Aki Ryynänen (s. 1983), käsikirjoittaja
Eva Ryynänen (1915–2001), kuvanveistäjä
Janne Ryynänen (s. 1988), yhdistetyn hiihtäjä
Juho Ryynänen (1873–1933), maanviljelijä, kunnallisneuvos. Maalaisliiton kansanedustaja
Markku Ryynänen (s. 1971), kansantanssinopettaja
Max Ryynänen (s. 1972), visuaalisen kulttuurin tutkija, yliopiston lehtori ja kirjailija
Mika Ryynänen (s. 1969), keskimatkojen juoksija
Mirja Ryynänen (s. 1944), poliitikko
Olli-Pekka Ryynänen (s. 1951), yleislääketieteen professori
Pekka Martti Ryynänen (s. 1949), kuvataiteilija, taidegraafikko, kuvanveistäjä
Pekka Pauli Ryynänen (1932–2024), kuvataiteilija, akvarellisti
R. R. Ryynänen (1891–1963), sanoittaja, tenorilaulaja ja kuoromies
Robin Ryynänen (s. 1997), kestävyysjuoksija
Sippo Ryynänen (s. 1950), prikaatikenraali
Toivo Ryynänen, Jaakko Tepon lauluissa mainittu koneenkuljettaja
Viljo Ryynänen (1925–2021), maataloudentutkija, professori.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Eero Österberg

| Eero Österberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. elokuuta 1959 Pello
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Eero Jukka Tapani Österberg (s. 30. elokuuta 1959 Pello) on suomalainen kuvataiteilija ja taidepedagogi joka asuu Ranualla. Österberg valmistui kuvataideopettajaksi Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa 2008. Hän opiskeli kuvataiteilijaksi Lahden taideinstituutissa 1980-luvuna alussa ja Peräpohjolan opistossa 1970-luvun lopulla.
Opetustoimesta jäätyään hän työskentelee päätoimisena taidemaalarina. Erityisenä kiinnostuksen kohteena on seinämaalaukset, ja hän on saanut toteuttaa julkisia teoksia mm. Helsinkiin.
Österbergin vanhemmat olivat talonmies Gunnar ja perhepäivähoitaja Signe Österberg, o.s. Halonen. Hänen aviopuolisonsa on erikoissairaanhoitaja Anna-Maija Österberg, o.s. Mäenpää. Heidän lapsistaan Laura Lindgren toimii kuvataiteilijana.
Eva Röse

| Eva Röse |
| --- | --- |
 Eva Röse vuonna 2013 Tukholmassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eva Charlotta Rocky Felländer Röse
Syntynyt: 16. lokakuuta 1973 (ikä 51) Skärholmen, Tukholma, Tukholman lääni, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:   Kotikatu  Minä ja Morrison  Kopps  Maria Wern 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Eva Röse Intiassa.
Eva Charlotta Rocky Felländer Röse (s. 16. lokakuuta 1973 Skärholmen, Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Suomalaisille hän on tullut tutuksi muun muassa rooleistaan Ann-Mariena televisiosarjassa Kotikatu, Sophiena elokuvassa Minä ja Morrison (2001) ja Jessicana elokuvassa Kopps (2003). Hän on myös esittänyt pääroolia Maria Wern Anna Janssonin romaaneihin perustuvassa rikossarjassa Maria Wern.
Röse on vuodesta 2022 toiminut kuvitteellisen Jamtlandin tasavallan presidenttinä.
Hokkus Pokkus (elokuva)

| Hokkus Pokkus> Hocus Pocus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kenny Ortega
Käsikirjoittaja:  Mick Garris Neil Cuthbert (käännä suomeksi)
Tuottaja:  Steven Haft David Kirschner
Säveltäjä:  John Debney
Kuvaaja:  Hiro Narita
Leikkaaja:  Peter E. Berger
Tuotantosuunnittelija:  William Sandell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  16. heinäkuuta 1993
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hokkus Pokkus on Disney-yhtiön fantasiakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1993. Elokuvassa teinipoika herättää vahingossa henkiin kolme 1600-luvulla elänyttä noitaa.
Vuonna 2021 julkaistiin uutinen, että Bette Midler ja Sarah Jessica Parker palaavat rooleihinsa Anne Fletcherin ohjaamassa jatko-osassa. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2022.
Juoni

Pyhäinpäivän iltana vuonna 1693 Salemin kylässä nuori Thackery Binx huomaa, että siskokset Winifred, Sarah ja Mary Sanderson kaappaavat hänen pikkusisarensa Emilyn. Thackerylle paljastuu, että Sandersonin sisarukset ovat noitia, jotka tarvitsevat lapsen ainesosaksi taikajuomaan, jolla he pysyvät ikuisesti nuorina. Thackery epäonnistuu yrityksessään vapauttaa sisarensa, ja kostoksi noidat muuttavat hänet kuolemattomaksi mustaksi kissaksi. Kylän väki tuomitsee Sandersin sisarukset hirtettäväksi Emilyn ja Thackeryn murhasta, mutta vanhin noita Winifred onnistuu luomaan loitsun, jonka mukaan neitsyen sytyttäessä mustaliekkisen kynttilän noidat heräävät jälleen henkiin.
Kolme sataa vuotta myöhemmin vuonna 1993 Max Dennison on muuttanut juuri perheensä kanssa Los Angelesista pieneen Salemin kaupunkiin. Pyhäinpäivän iltana Maxin ihastus Allison esittelee Maxille ja tämän pikkusiskolle Danille Sandersonin siskosten kotia, josta on tehty museo. Max sytyttää mustaliekkisen kynttilän jolloin noidat heräävät henkiin, mutta varastaa paetessaan heidän loitsukirjansa. Saadakseen todellisen kuolemattomuuden noitakolmikon on valmistettava taikajuoma, joka tuo takaisin heidän nuoruutensa, ja he tarvitsevat loitsukirjan reseptiä varten. Seuraa takaa-ajo, ja noidat jäljittävät lapsia Maryn tarkan hajuaistin avulla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bette Midler  | … |  Winifred 'Winnie' Sanderson   |
|  Sarah Jessica Parker  | … |  Sarah Sanderson   |
|  Kathy Najimy  | … |  Mary Sanderson   |
|  Omri Katz  | … |  Max Dennison   |
|  Thora Birch  | … |  Dani   |
|  Vinessa Shaw  | … |  Allison   |
|  Amanda Shepherd  | … |  Emily Binx   |
|  Larry Bagby  | … |  Ernie 'Ice'   |
|  Tobias Jelinek  | … |  Jay   |
|  Stephanie Faracy  | … |  Jenny Dennison   |
|  Charles Rocket  | … |  Dave Dennison   |
|  Doug Jones  | … |  Billy Butcherson   |
|  Sean Murray  | … |  Thackery Binx   |
Vastaanotto

Elokuva ei ollut menestys ilmestyessään, esimerkiksi Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kuvasi Hokkus Pokkusta vaivautuneen tekopirteäksi ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. Myöhemmin elokuvasta on tullut Halloweenin kulttiklassikko, muun muassa koska sitä on esitetty vuosittain Disneyn kanavilla.
Aiheesta muualla

Hokkus Pokkus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hocus Pocus Elonet.
Poikkimaantie

Poikkimaantie on tie Oulussa kaupungin keskustan eteläpuolella. Tie alkaa Oritkarin satamasta Nuottasaaren kaupunginosasta, kulkee Äimäraution, Kaukovainion, Knuutilan ja Oulunsuun kaupunginosia sivuten Oulujoen yli Hiukkavaaran kaupunginosaan. Seututien 847 ja valtatien 22 välillä Poikkimaantien tunnus on yhdystie 8155. Nimen Poikkimaantie sanotaankenen mukaan? tulevan siitä, että aiemmin tie todellakin oli "poikki": ennen marraskuuta 2016 Oulujoen ylittävä silta puuttui, mutta joen itärannalla oli lyhyt samanniminen tienpätkä.
Poikkimaantie mielletään usein Oulun eteläiseksi kehätieksi. Tien tarkoitus on nimenomaan siirtää liikenne pois keskustasta ja helpottaa raskaan liikenteen pääsyä Nuottasaaren ja Oritkarin satama-, terminaali- ja teollisuusalueille.
Poikkimaantie yhdistää valtatien 4 ja valtatien 22 Oulun satamaan ja terminaalialueeseen siten, että raskas liikenne voi kiertää tukkoisen, ahtaan ja ruuhkaisen kaupungin keskustan.
Syyskuussa 2018 Poikkimaantiestä tuli osa Oulun yhtenäistä kehätietä, kun Raitotien jatko Hiukkavaarassa Poikkimaantien päätepisteeseen valmistui.
Poikkimaantien silta

Vuosina 2014–2016 Poikkimaantietä jatkettiin Saarelan kaupunginosaan Vaalantielle. Hankkeeseen sisältyi 255 metriä pitkä vesistösilta Oulujoen yli. Hankkeen kustannusarvio oli noin 21,2 miljoonaa euroa, mutta lopulliset kustannukset jäivät alle 20 miljoonan euron, josta sillan osuus oli noin 6,5 miljoonaa euroa. Hankkeen yleissuunnitelmassa arvioitiin, että vuonna 2020 sillan liikennemäärä olisi noin 15 500 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Pohjois-Suomen aluehallintovirasto myönsi 7. helmikuuta 2011 vesitalousluvan sillan rakentamista varten. Sillan rakennustyöt alkoivat vuonna 2015, ja uusi tie avattiin liikenteelle 22. marraskuuta 2016.
 Lopullisesti rakennustöiden oli määrä valmistua vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Oulun kaupunki: Poikkimaantien yleissuunnitelma (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun kaupunki: Tekninen keskus – Katu- ja viherpalvelut (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Liikenne:   Oulun liikenne  Oulun seudun liikenne  Potnapekka 
Liikennekeskukset:   Kivisydän  Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali  Oulun lentoasema  Oulun asemakeskus  Oulun rautatieasema  Oulun satama  Pikkaralan rautatieasema  Toppilan rautatieasema  Tuiran rautatieasema 
Oulu kautta kulkevat tiet:   Valtatie 4  Valtatie 20  Valtatie 22  Seututie 815  Seututie 816  Seututie 834  Seututie 836  Seututie 847  Seututie 849  Yhdystie 8300  E8  E75 
Oulun kautta kulkevat rautatiet:   Pohjanmaan rata  Oulu–Tornio-rata  Oulu–Kontiomäki-rata 
Katuja:   Aleksanterinkatu  Isokatu  Kauppurienkatu  Kirkkokatu  Pakkahuoneenkatu  Rantakatu  Rautatienkatu  Saaristonkatu  Torikatu  Uusikatu  Yliopistokatu 
Sillat:   Erkkolan silta  Kiskopolun silta  Joutsensilta  Möljän silta  Rautasilta  Sangin silta  Tuiran sillat 
Muut kaupungin sisäiset tiet:   Hetekyläntie  Joloksentie  Merikoskenkatu  Raitotie  Poikkimaantie  Seututie 833  Seututie 848  Valtatie 
Poikkimaantien ja yhdystien 8155 liittymät lännestä itään
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 : Poikkimaantie (1+1)
|  |   |  | Oritkarin sataman portti |  |  |
|  |   |   |  | Jääsalontie | Limingantulli |
|  |   |   |  | Terminaalitie | Yhdistetyt kuljetukset |
|  |   |   |  | Oritkarinkuja |  |
|  |   |   |  | Oritkarintie |  |
|  |   |  | Raviradan th | Äimärautiontie Äimätie |  |
|  |   |   |  | Aimäkuja | Kesko, Wetteri |
|  |   |  | Äimäraution risteys |   | Keskusta, Limingantulli, Kempele |
 :   Poikkimaantie (1+1)
|  |  |   | Äimäraution–Nokelan maasilta | Oulun ratapiha |  |
|  |   |  |  | Snellmanintie Lintulammentie | Mäntylä Höyhtyä |
|  |   |  | Kaukovainion eritasoliittymä, läntinen ramppiliittymä |        Pohjantie | Jyväskylä, Kokkola |
|  |   |  | Kaukovainion eritasoliittymä, itäinen ramppiliittymä |        Pohjantie | Kemi |
|  |   |  | Hiirosen th | Kiilakiventie Lyijytie | Kaakkuri, Hiironen Kaukovainio |
|  |   |   |  | Urheilupuistontie |  |
|  |   |  |  |   Kainuuntie | Kajaani, Muhos, Maikkula  Oulu |
 : Poikkimaantie (1+1)
|  |   |   | Lämsänjärven th | Hiihtomajantie |  |
|  |   |   | Knuutilankankaan th | Knuutilankankaantie | Knuutilankangas |
|  |   |  | Knuutilanrannan th | Kajaanintie | Maikkula Oulu |
|  |  |   | Poikkimaantien silta | Oulujoki | pituus 255,2 m, valmistunut 2016 |
|  |   |   |  | Mukkelintie |  |
|  |   |  |  | Raitotie   Vaalantie   Vaalantie | Hiukkavaara  Oulu |
Poikkimaantien silta
Jamtlandin tasavalta

Jamtlandin tasavallan lippu.
Jamtlandin tasavalta (ruots. Republiken Jamtland) on Jämtlandin läänissä Ruotsissa sijaitseva kuvitteellinen valtio, joka perustettiin vuonna 1963 vahvistamaan paikallishenkeä. Sillä on oma lippu, kansallislaulu ja presidentti. Kansallispäivää vietetään 12. maaliskuuta. Presidenttinä on toiminut vuodesta 2022 näyttelijä Eva Röse, jonka edeltäjä Ewert Ljusberg oli virassa vuosina 1989–2021.
Aiheesta muualla

Tasavallan verkkosivut (ruotsiksi)
Historiallinen sanomalehtikirjasto

Historiallinen sanomalehtikirjasto -tietokannan rakentaminen aloitettiin vuosituhannen vaihteessa osana yhteispohjoismaista Tiden-projektia. Yleisölle palvelu avattiin vuonna 2001. Kansalliskirjaston Mikkelin digitointikeskus digitoi vuoteen 2008 mennessä suuren osan Suomessa vuosina 1771–1910 ilmestyneistä sanomalehdistä. Kaikkiaan palvelu sisälsi tässä vaiheessa 165 nimekettä ja noin 800 000 digitoitua sivua. Digitointia on tämän jälkeen jatkettu opetusministeriön rahoituksella 1800-luvun loppuun ja edelleen 1900-luvun puolelle. Kolmentoista miljoonan sivun määrä ylittyi maaliskuussa 2018. Nykyään palvelu tunnetaan digi.kansalliskirjasto.fi-nimellä sisältäen Kansalliskirjaston digitaalisia aineistoja. Kansalliskirjasto on digitoinut kaikki Suomesssa julkaistut ruotsinkieliset sanomalehdet sekä vuosina 1771–1939 ilmestyneet suomenkieliset sanomalehdet. Kansalliskirjasto digitoi sanomalehtiä järjestyksessä vanhimmasta digitoimattomasta vuosikerrasta lähtien sekä myös uusia ilmestyviä lehtiä.  Pääsääntöisesti vanhat lehdet on digitoitu mikrofilmeiltä ja vuodesta 1980 eteenpäin julkaistut sanomalehdet digitoidaan suoraan paperisista lehdistä.  Tekijänoikeuksien alaisten digitoitujen sanomalehtien vapaasti internetissä esittämisen mahdollistaa Kansalliskirjaston ja Kopioston välinen tekijänoikeuslain sopimuslisenssijärjestelmään pohjautuva sopimus.  Kansalliskirjasto on digitoinut kumppanuuksien avulla joidenkin lehtien kaikki ilmestyneet vuosikerrat, muun muassa Maaseudun Tulevaisuus, Länsi-Savo ja Etelä-Suomen Sanomat on kokonaan digitoitu.
Helmikuussa 2017 Kansalliskirjasto julkaisi internetissä 1910-luvun suomalaiset lehdet.  Vuonna 2018 julkaistiin 1920-luvun lehdet ja vuonna 2021 julkaistiin 1930-luvun lehdet. Joulukuussa 2020 Kansalliskirjasto tiedotti digitoivansa seuraavien kolmen vuoden aikana kaikki Suomessa julkaistut ruotsinkieliset sanomalehdet suomenruotsalaisten rahastojen ja säätiöiden tuella. Kaikki vanhat ruotsinkieliset sanomalehdet saatiin digitoitua vuoden 2023 loppuun mennessä.
Sanomalehtikirjaston sisältämät lehdet ovat vapaasti selailtavissa ja luettavissa palvelun omassa käyttöliittymässä. Selailun lisäksi aineistosta voi tehdä myös tekstihakuja. Vanhojen lehtien painoasusta johtuen tekstintunnistuksessa on puutteita, mutta käyttöliittymän tarjoama sumea haku vähentää virheiden merkitystä. Lehdet on mahdollista tallentaa myös PDF-tiedostoksi.
Aiheesta muualla

Historiallinen sanomalehtikirjasto
Sanomalehdet avoimeen käyttöön – mutta miten? Kansalliskirjasto-lehti 1/2015, 2015, s. 16-35.  Helsingin yliopisto. ISSN 1459-3467  Artikkelin verkkoversio. (suomeksi)
(20.11.2007) Historiallinen sanomalehtikirjasto laajentui (agricolaverkko.fi)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Historiallinen sanomalehtikirjasto (Q11863428)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: verkkokirjasto
valtio: Suomi
Oppimisteoria

Oppimisteorialla tarkoitetaan teoreettista mallia siitä, miten ihminen tai muu eliö oppii. Oppimisteorian ohella käytetään käsitettä oppimiskäsitys.
Käsitys oppimisesta on muuttunut aikakausien mukaan. Perusoppimisprosesseina voidaan nähdä:
Oppiminen ymmärtämään, miten ympäristön tapahtumat liittyvät toisiinsa. Kun pesäpallo osuu ikkunaan, ikkuna särkyy.
Oman toiminnan seurauksien oppiminen. Kun lyömäni pesäpallo rikkoo naapurin ikkunan, seuraa erilaista epämukavaa.
Toisten toiminnan seuraamisella oppiminen. Isosisko lyö palloa aina ikkunoista poispäin.
Kognitivismi ja behaviorismi

Keskeisimpiä oppimisteorioita ovat nykysuuntaus kognitivismi ja myöhemmin siitä "jalostettu" konstruktivismi. Näissä keskeistä on oppijan oma rooli oppimisessa ja tiedon ymmärtäminen sekä ajattelu. Nämä suuntaukset lähtivät kehittymään 1960-luvulta.
Ennen 60-lukua vallassa ollut behaviorismi ja uus-behaviorismi perustivat oppimisnäkemyksensä siihen, että ihminen on ärsykkeisiin reagoiva mekaaninen kone, eikä tunteilla, motivaatiolla, mielentiloilla ym. ole mitään merkitystä oppimisen kannalta. Behaviorismissa keskeisiä oppimismalleja olivat välineellinen ehdollistuminen ja klassinen ehdollistuminen.
Gagnén oppimistyylit

1900-luvulla vaikuttanut Robert M. Gagné erotteli oppimisen eri tyylejä:
signaalioppimista tapahtuu esimerkiksi vauvan ymmärtäessä, että tuttipullosta saa maitoa
yritys-erehdys -oppiminen
ketjuoppiminen: lapsi oppii tavaroiden nimet, jolloin hän oppii pyytämään tavaroita nimeämällä ne
kielellinen assosiaatio
erottelu, ryhmittely
käsitteellinen (abstrakti) oppiminen
periaatteiden oppiminen (esimerkiksi fysiikassa)
loogisen ongelmanratkaisun oppiminen
Suomalaisia oppimisteoreetikkoja

Tämän hetken merkittäviä suomalaisia oppimisteoreetikkoja ovat muun muassa
Yrjö Engeström
Timo Järvilehto
Kirsti Lonka
Maijaliisa Rauste-von Wright
Reijo Wilenius
Johan von Wright
Kai Hakkarainen
Kirjallisuutta

Rauste-von Wright, Maijaliisa & von Wright, Johan: Oppiminen ja koulutus. WSOY, 2000.
Tynjälä, P. 1999. Oppiminen tiedon rakentamisena. Konstruktivistisen oppimiskäsityksen perusteita. Helsinki: Kirjayhtymä.
Kallio, Eeva: Ajattelun kehitys aikuisuudessa: kohti moninäkökulmaisuutta.  Helsinki:  Suomen kasvatustieteellinen seura, julkaisuja 71, 2016.  ISBN 978-952-5401-73-8
Aiheesta muualla

Teorioita ja käsityksiä oppimisesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Pyhän Hengen kirkko (Helsinki)

Pyhän Hengen kirkko oli Helsingissä vuosina 1654–1713 sijainnut kirkko. Se oli järjestyksessä toinen kirkkorakennus Vanhastakaupungista Vironniemelle siirretyssä ”uudessa Helsingissä”.
Kirkko sijaitsi silloisen Suurtorin laidassa (nykyisen Valtioneuvoston linnan länsisiiven alueelle) samalla paikalla kuin sitä edeltänyt Helsingin ensimmäinen kivestä tehty kirkko, Kristiinan kirkko, joka tuhoutui tulipalossa 5. elokuuta 1654. Pyhän Hengen kirkko puolestaan paloi Helsingin taistelussa vuonna 1713. Kummastakaan kirkosta, muista tuon ajan rakennuksista tai niiden omistajista ei ole tietoja, piirustuksia tai maalauksia. Vanhin säilynyt tarkka kaupunkimittaus Helsingistä on Lars Forssellin kartta vuodelta 1696.
Edeltävä Kristiinan kirkko

Kun kuningatar Kristiinan valtakaudella kenraalikuvernööri ja kreivi Pietari Brahen toimesta Helsinki päätettiin siirtää Vanhastakaupungista Vantaanjoen suulta Vironniemelle vuonna 1640, Kruununhakaan rakennettiin kivikirkko, joka siunattiin kuningattaren mukaan Kristiinan kirkoksi. Samalla Vanhankaupungin kirkon kirkkoherra Johannes Orbergius siirtyi Vironniemelle mutta kuoli jo seuraavana vuonna 1641, ja seuraajaksi nimettiin Jören Orlander. Vallan vahvistamiseksi kuningatar Kristiina siirsi Helsingin pitäjän Pyhän Laurin kirkon herruuden Kruununkaupunkiin ja protesteista huolimatta lakkautti kirkkoherran viran myös Helsingin pitäjässä. Kristiinan kirkko kuitenkin tuhoutui täysin Helsingin palossa vuonna 1654, ja paikalle jouduttiin rahapulassa rakentamaan paljon vaatimattomampi Herran huone, joka ristittiin Pyhän Hengen kirkoksi.
Rakennuksen kuvaus

Pyhän Hengen kirkko oli tehty puusta, ja varojen puutteessa se oli merkittävästi vaatimattomampi kuin aikaisempi kivinen Kristiinan kirkko. Rakennustyö tehtiin nopeasti ja hutiloiden, koska jumalanpalvelukset tuli hoitaa asianmukaisessa paikassa myös palon jälkeen. Huolimattoman työn takia puinen kirkko rappeutui nopeasti, eikä rahapulan takia edes välttämättömiä korjaustöitä pystytty tekemään. Jo vuonna 1682 kirkko oli luhistumispisteessä, ja sen katto vuoti. Kruunun avustuksella saatiin pieniä korjauksia tehtyä vuonna 1883 ja välttämättömimpiä korjauksia pienten lahjoitusten ja kolehtien avulla tulevina vuosina. Tarmokas kirkon isä Hans Burgman sai kuitenkin porvariston ja seurakuntalaiset patisteltua kirkon kohennustöihin, koska esimerkiksi kirkon penkit olivat niin heikossa kunnossa vuonna 1699, että saattoivat hajota kirkkoväen alla. Katon korjaukseen kutsuttiin Ruotsista asti tukholmalainen Karl Fredman, joka teki paanutustyön kovalla hinnalla. Kruunun rahat saattoivat olla tiukassa sen takia, että vanhan kuninkaanlinna Tre Kronor tuhoutui tulipalossa Tukholmassa vuonna 1697. Jos kirkon yleiskunto olikin huono, sen sisustus ja tulipalon jälkeen hankitut urut olivat loisteliaat. Vanhankaupungin kirkosta oli siirretty arvokas irtaimisto Kruununkaupunkiin ja porvarien, virkamiesten, pappien ja aatelisten arvolahjoitukset koristivat kirkon sisätiloja ja loivat mahtipontisuutta muuten vaatimattomaan kirkkoon. Aikaisemmin Vanhankaupungin kirkkoa ja sittemmin Kristiinan kirkkoa valaisseet kattokruunut, jotka pormestarit Kasper Reiher, Lars Michelsson ja Hans Olsson olivat lahjoittaneet, oli onnistuttu pelastamaan tuhoisasta tulipalosta.