stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itä-Timor
Maantiede

Itä-Timor muodostaa Timorin saaren itäosan. Saari itse kuuluu Malaijien saariston itäosaan ja Pieniin Sundasaariin. Itä-Timoriin kuuluu lisäksi läntisessä Timorissa oleva Oecussen eksklaavi sekä Atauron ja Jacon saaret. Encyclopædia Britannican mukaan valtion pinta-ala on 14 954 neliökilometriä.
Itä-Timor on varsin vuoristoinen, ja sen korkein kohta on Tatamailauvuoren huippu, joka on 2 963 metrin korkeudessa merenpinnasta. Itä-Timorin eteläosassa on noin 20–30 kilometriä leveä rannikkokaistale, mutta pohjoisrannalla vuoret laskeutuvat käytännössä suoraan mereen. Itä-Timorin joet ovat kausittaisia; kuivana kautena ne saattavat hävitä kokonaan, mutta kovien sateiden jälkeen ne virtaavat vuolaina. Jokiin voi tulla myös äkkitulvia. Merkittävin järvi on Ira Laloro.
Paikallinen ilmasto on trooppinen, ja päivälämpötilat rannikolla on yleensä 25–35 asteen välillä. Vuoristossa on viileämpää. Kuivakausi on toukokuusta marraskuulle ja sadekausi joulukuusta huhtikuulle. El Niño muuttaa eniten kuivan kauden sademääriä. Itä-Timor on ajoittain trooppisten hirmumyrskyjen reitillä, mutta niin lähellä päiväntasaajaa, että niiden vaikutus ei yleensä ole tuhoisa. Vuosien 1969–2009 aikana 31 trooppisen syklonin keskus kulki alle 400 km:n päästä pääkaupunki Dilistä.
Itä-Timorin luonnossa on piirteitä sekä Aasian että Australian lajistosta: sekä apinoita että pussieläimiä. Saari on ollut niin kauan eristyksissä, että siellä on kehittynyt myös kotoperäisiä lajeja. Luonto tunnetaan kuitenkin huonosti. Alkuperäisiin nisäkkäisiin kuuluu ainakin 30 lepakkolajia, päästäisiä ja rottia. Pussikiipijöiden heimoon kuuluvaa täpläkuskusta on metsästetty innokkaasti sen herkullisen lihan takia. Itä-Timorilla elää ainakin 240 lintulajia, joista 31 on kotoperäisiä sillä ja naapurisaarilla. Monet matelijat ovat erikoisia, kuten suuret krokotiilit, kiipeilijä tokeegekko, merikilpikonnat ja eräs agamalaji, joka osaa liitää kymmeniä metrejä puiden välissä. Koska saarella ei ole juuri luonnonsatamia, sitä ympäröivät koralliriutat ovat säilyneet pitkään luonnontilaisina.
Metsiä on tuhottu säälimättömästi varsinkin eurooppalaisten himoitseman santelipuun saamiseksi. Kuivan trooppisen ilmaston takia metsät eivät kuitenkaan alkujaankaan ole olleet kovin runsaita. Pohjoisrannalla kasvaa laikuittain mangrovea. Saaren pohjoisosat muistuttavat luonnoltaan Pohjois-Australiaa. Eteläosissa on kosteampaa, ja siellä kasvaa myös trooppisia jalopuita, kuten tiikkiä.
Itä-Timorin ensimmäinen kansallispuisto on Nino Konis Santanan kansallispuisto.
Historia > Varhaiset vaiheet ja siirtomaa-aika

Timorin historiasta ennen 1500-lukua tiedetään kovin vähän. Kiinalaiset ja jaavalaiset kauppiaat ovat käyneet siellä ainakin 1200-luvulla, mahdollisesti jo 600-luvulla.
Portugalilaiset kauppiaat saapuivat Timorin saarelle vuoden 1510 vaiheilla. Ensimmäiset sinne asettuneet portugalilaiset olivat dominikaaniveljiä, jotka perustivat lähetysaseman 1556. Portugalilaiset pyrkivät laajentamaan sotilasvaltaansa saarella 1642, ja tästä huolestuneena hollantilaiset perustivat oman tukikohtansa saaren länsiosaan 1653. Vuonna 1853 saari jaettiin Hollannin ja Portugalin kesken. Portugalilaiset hallitsivat maata paikallisten päälliköiden avulla, ja heidän todellinen valtansa rajoittui pitkään Dilin lähiseutuun. 1800-luvun lopussa ja 1900-luvulla Portugali kuitenkin tiukensi otetaan sisämaasta, lisäsi kahvinviljelyä ja timorilaisten tuotteiden vientiä. Saaren eliitti muodostui katolisten seminaarien oppilaista.
Australia lähetti vuonna 1941 pienen kommandoryhmän Portugalin Timoriin estääkseen Japanin etenemisen saaristossa. Operaatio hermostutti neutraalina pysyneen Portugalin ja veti Itä-Timorin mukaan Tyynenmeren sotaan. Se kuitenkin myös hieman hidasti Japania, joka sai Portugalin Timorin haltuunsa vuonna 1942. Sota-aikana kuoli 40 000 – 60 000 timorilaista.
Historia > Itsenäisyysjulistus ja Indonesian miehitys

Itä-Timor pysyi Portugalin siirtomaana vuoteen 1975, jolloin Fretilin sai valtaansa lähes koko alueen. Itä-Timor julisti itsenäisyytensä 28. marraskuuta 1975, mutta Indonesian armeija hyökkäsi maahan silloisen liittolaisensa Yhdysvaltojen aseellisen ja diplomaattisen tuen turvin ja valtasi Itä-Timorin 9 päivää myöhemmin.
Indonesian valtauksen jälkeen Fretilinin aseellinen siipi Falintil jatkoi sissisotaa, mutta sen vahvuus heikkeni muutamassa vuodessa. Indonesia piti Itä-Timorin tiukasti otteessaan, vaikka alkoi avata aluetta vuonna 1989 turismille. Dilissä tapahtui 12. marraskuuta 1991 Santa Cruzin verilöyly, kun itätimarolaisia oli kokoontunut muistamaan aktivistin murhaa. Tapaus videoitiin ja se nähtiin ympäri maailmaa. Indonesian hallitus joutui myöntämään, että Dilissä oli kuollut 19 ihmistä, mutta arvioiden mukaan kuolonuhrien todellinen määrä on yli 200. Indonesian yli 20 vuotta kestäneenä valta-aikana itätimorilaisia kuoli kaikkiaan kymmeniä tuhansia, jopa yli 200 000.
Suharton jälkeen Indonesian presidentiksi noussut Jusuf Habibie lupasi yllättäen kansanäänestyksen itsenäisyydestä. Elokuussa 1999 pidetyssä äänestyksessä 78,5 prosenttia kannatti itsenäisyyttä. Vaikka Indonesian hallitus lupasi kunnioittaa tulosta, itsenäisyyttä vastustaneet militantit synnyttivät Itä-Timorin kriisin. Kansainvälisen painostuksen seurauksena Itä-Timoriin tuotiin YK:n joukkoja, mutta kriisin aikana noin puoli miljoonaa ihmistä joutui lähtemään kotoansa ja alueen infrastruktuuri kärsi pahoin.
Kansanäänestyksen jälkeen Itä-Timorin itsenäistymiseen 2002 asti Itä-Timor toimi brasilialaisen Sergio Vieira de Mellon johtaman YK:n väliaikaishallinnon alaisuudessa. Heinäkuussa 2001 Indonesia ja Itä-Timor sopivat öljy- ja kaasutulojen jakamisesta. Ensimmäisissä vaaleissa 2001, joissa valittiin Itä-Timorin perustuslakia säätävä kansankokous, lähes 2/3 paikoista sai entinen vapautusliike Fretilin. Muut paikat jaettiin yhdeksän muun puolueen kesken. Alkuvuodesta 2001 Indonesia ja Itä-Timor allekirjoittivat suhteiden liennyttämiseen tähtääviä sopimuksia. Maan ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Xanana Gusmão, ja pääministeriksi nousi Fretilinin pitkäaikainen johtaja Mari Alkatiri.
Historia > Itsenäisyyden aika

YK luovutti hallinnon Itä-Timorin hallitukselle 20. toukokuuta 2002. Syyskuussa Itä-Timorista tuli YK:n jäsen.
Itä-Timorin epäsopuisa tunnelma säilyi edelleen itsenäistymisen jälkeen, ja YK:n rauhanturvaoperaatio on pyrkinyt turvaamaan alueen rauhaa. Vuonna 1996 Nobelin rauhanpalkinnon saanut José Ramos-Horta valittiin toukokuussa 2007 Gusmãon seuraajaksi. Tunteet kiehahtivat, kun Ramos-Horta nimesi Gusmãon pääministeriksi, vaikka tämän CNRT-puolue oli jäänyt vaaleissa toiseksi Fretilin jälkeen. Ramos-Horta joutui helmikuussa 2008 salamurhayrityksen kohteeksi, mutta hän pystyi jatkamaan kautensa loppuun, vaikka loukkaantuikin pahoin.
Gusmãon toisella pääministerikaudella YK:n turvallisuusjoukot lähtivät maasta vuoden 2013 alussa. Gusmão jättäytyi pääministerin tehtävistä helmikuussa 2015, jolloin hänen seuraajakseen tuli Fretilinin Rui Maria de Araújo. Muutoksen taustalla oli pyrkimys vakauttaa maan oloja ja vähentää poliittisia kitkoja. CNRT:n tuella maaliskuun 2017 presidentinvaalit voitti Fretilinin Francisco Guterres. Vielä samana vuoden aikana Australia ja Itä-Timor sopivat noin kymmenen vuotta kestäneet merirajakiistat, jotka koskivat tuottoisia öljy- ja kaasuvarantoja.
Politiikka

Itä-Timor on semipresidentiaalinen tasavalta. Itä-Timorin presidentti valitaan viiden vuoden välein. Hän on puolustusvoimien ylipäällikkö, ja hänellä on rajoitettu veto-oikeus lakeja säädettäessä ja oikeus hajottaa parlamentti. Parlamentti (Parlamento Nacional) on yksikamarinen, ja sen edustajat valitaan suoralla vaalilla viiden vuoden välein. Kansanedustajia on 65, ja heidät valitaan koko maan kattavasta vaalipiiristä.
Itä-Timorin suurimmat puolueet ovat CNRT ja Fretilin. CNRT on perustettu käytännössä Xanana Gusmãon ympärille, ja sitä kannattavat Gusmãolle uskolliset henkilöt. Fretilin on puolestaan vanha itsenäisyyspuolue, ja sillä on tukijoukkoja myös ruohonjuuritasolla. Muut merkittävät puolueet ovat vuonna 2001 opiskelijoiden vastarintaliikkeestä kehittynyt Demokraattinen puolue ja entisen presidentin Taur Matan Ruakin perustama Kansan vapautuspuolue. Maan itsenäistymisen aikaan Indonesia kuvasi Fretiliniä kommunistiseksi, mutta puoluejohto ilmoitti sen olevan sosiaalidemokraattinen. CNRT:n sijoittaminen oikeisto-vasemmisto-akselille on vaikeaa. Sitä on kuvattu sateenvarjopuolueeksi ja se henkilöityy vahvasti perustajaansa Xanana Gusmãohon.
Maaliskuun 2017 presidentinvaalissa presidentiksi valittiin Fretilinin Francisco Guterres, ja neljä kuukautta myöhemmin Fretilin voitti myös parlamenttivaalit. Mari Alkatirin hallitus kuitenkin kaatui, kun pieni KHUNTO vei tukensa pois hallitukselta. Tästä seurasi usemman kuukauden kestänyt valtataistelu, minkä seurauksena Guterres hajotti parlamentin. Vuoden 2018 uusintavaaleissa AMP-puolueliitto sai 34 paikkaa ja näin enemmistön parlamenttiin. Liittoon kuuluvat CNRT, Kansan vapautuspuolue (PLP) ja KHUNTO. PLP:n Taur Matan Ruak valittiin pääministeriksi.
Vuoden 2022 presidentinvaaleissa uudeksi Guterres hävisi entiselle presidentille José Ramos-Hortalle, joka astui virkaan 20. toukokuuta 2022, kun maassa juhlittiin itsenäisyyden 20-vuotisjuhlaa.
Hallinnollinen jako

Itä-Timor jakautuu kolmeentoista hallinnolliseen alueeseen. Väkimäärältään suurin on Dilin alue, jossa oli vuonna 2010 noin 234 000 asukasta. Oecusse muodostaa eksklaavin Indonesian puolella.
Aileu
Ainaro
Atauro
Baucau
Bobonaro
Cova-Lima
Dili
Ermera
Lautem
Liquiçá
Manatuto
Manufahi
Oecusse
Viqueque
Talous

Itä-Timor on yksi Aasian köyhimmistä valtioista, ja sen talous perustuu pitkälti kehitysapuun ja öljytuloihin. Talouskasvu oli vuonna 2019 noin 3,1 prosenttia, mutta koronaviruspandemian takia talouden ennustetaan vuonna 2020 laskevan noin 3 prosenttia. Bruttokansantuote oli IMF:n tietokannan mukaan vuonna 2019 arviolta 2,94 miljardia Yhdysvaltain dollaria eli 2 263 dollaria asukasta kohti.
Öljy- ja kaasuvarat ovat olleet Itä-Timorin talouden veturi käytännössä koko itsenäisyyden ajan. Niiden merkitys on ollut 2010-luvun aikana hienoisessa laskussa, mutta vielä vuonna 2017 noin 40 prosenttia bruttokansantuotteesta ja 90 prosenttia viennistä koostui öljystä. Maassa ei ole kuitenkaan jalostukseen liittyvää teollisuutta, vaan kaasu viedään suoraan putkea pitkin Australiaan, joten vauraus ei tuo työpaikkoja. Öljytuloja rahastoidaan myös tulevaisuuden varalle.
Julkinen sektori on öljyteollisuuden jälkeen tärkein talouden ala. Matkailuala on vielä varsin kehittymätöntä, ja se tuottaa vasta reilun prosentin viennistä. Valmistusteollisuus on myös varsin pienimuotoista, eikä se riitä edes kasvavalle kotimaiselle kulutukselle. Pääkaupungin Dilin ulkopuolella edelleen yli 70 prosenttia kansasta tulee toimeen omavaraisviljelyn turvin. Hallinnolla onkin vaikea työ taata väestölle töitä, sillä 70 prosenttia kansasta on alle 30-vuotiaita. Köyhyys on kuitenkin vähentynyt, sillä vielä vuonna 2007 puolet kansasta eli köyhyydessä, kun vuonna 2014 osuus oli 42 prosenttia. Köyhyys on selvästi yleisempää maaseudulla ja erityisesti naisten keskuudessa. Vuonna 2017 inhimillisen kehityksen indeksi oli 0,625. Se nousi tasaisesti vuoteen 2015, mutta öljytulojen laskettua myös kyseinen indeksi on laskenut.
Itä-Timor on itsenäisyyden aikana 2000-luvulla joutunut rakentamaan lähes koko infrastruktuurinsa uudestaan, sillä perusrakenteista 80 prosenttia oli tuhottu Indonesiaa tukeneiden militanttien käsissä. Dilin lentoasemalle on kansainvälisiä lentoja vain Balilta, Jakartasta, Singaporesta ja Australiasta. Kansainvälistä risteilyalusliikennettä Itä-Timoriin ei ole. Maan sisäisessä liikenteessä on lauttoja Dilistä Ataurolle ja Oecussiin sekä lentoliikennettä, joka lyhentää matkoja vuoristojen yli.
Väestö

Itä-Timorin tilastokeskuksen mukaan maan väkiluku oli vuonna 2018 arviolta 1 261 407. Vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 1,1 miljoonaa ja vuosittainen väestönkasvu 2,4 prosentin luokkaa. Tuolloin 70 prosenttia asukkaista asui maaseudulla, vaikka pääkaupunki Dili oli kasvanut kolmanneksella vuosien 2004 ja 2010 välillä. Suurimmat kaupungit olivat vuoden 2010 heinäkuussa Dili (193 563 asukasta), Dare (18 748 asukasta), Baucau (20 362), Maliana (15 800), Lospalos (12 743 asukasta) ja Same (11 258 asukasta).
Itä-Timorin viralliset kielet ovat portugali ja tetum. Maassa puhutaan lisäksi indonesiaa ja englantia. Nämä kielet on perustuslain mukaan määritelty työkieliksi. Lisäksi maassa puhutaan yhteensä 19 heimokieltä.
Itä-Timorin väestö on hyvin nuorta, sillä vuoden 2015 tilastojen mukaan 20 prosenttia koko väestöstä oli 15–24-vuotiaita. Tilanne ei tule kovin nopeasti muuttumaan, sillä maassa on korkea syntyvyys ja maastamuutto on vähäistä. Kokonaishedelmällisyysluku on kuitenkin laskussa, sillä vielä vuonna 2003 syntyi 7,8 lasta naista kohti, kun vuonna 2016 niitä syntyi enää 4,2.
Itä-Timorissa on oppivelvollisuus 6–14-vuotiailla lapsilla. Vuoden 2014 tilastojen mukaan ikäluokasta 11,3 prosenttia ei käy koulua. Tilanne on parantunut itsenäisyyden aikana selvästi, sillä vielä vuonna 2010 neljännes 6–14-vuotiaista ei ollut koulussa. Kehityksestä huolimatta Itä-Timorilla edelleen peruskoulu jää usein kesken ja luokkatasojen toistoaste on suuri. Lisäksi noin puolet kuusivuotiaista eivät aloita koulua oikean ikäisenä. Koulutuksen kehittymisen ansiosta myös lukutaitoaste on parantunut, ja samalla myös aikuisten lukutaitoa on kehitetty. Vielä vuonna 2001 lukutaitoaste oli 37,6 prosenttia, kun vuonna 2018 se oli jo 68,1 prosenttia.
Väestö > Uskonto

Uskonnonvapaus on taattu perustuslaissa ja sitä kunnioitetaan myös käytännössä. Itätimorilaisista 97,6 prosenttia on katolilaisia, mutta siellä on myös pieniä ryhmiä protestantteja, muslimeja ja muita uskontokuntia. Perinteiset kotimaiset uskonnot ovat myöskin tärkeässä asemassa, ja animistiset perinteet ovat säilyneet edelleen katolisten käytäntöjen rinnalla.
Kulttuuri

Itä-Timorin alkuperäinen austronesialainen kulttuuri on saanut vaikutteita monelta suunnalta, sekä roomalaiskatolisilta portugalilaisilta että malaijeilta. Maassa on vahva runoperinne. Vallankumousjohtaja Xanana Gusmão on poliittisen uransa ohella kirjoittanut kirjoja.
Kansallisiset muistiorganisaatiot olivat Unescon loppuvuoden 2017 kartoituksen perusteella heikossa kunnossa. Itä-Timorin kansalliskirjaston rakennustyöt oli kuitenkin saatu alulle. Paljolti Timorinmeren öljynporaustuloilla rahoitetun kansalliskirjaston oli määrä valmistua vuonna 2019.
Radio on tärkeä viestintäväline, se saavuttaa noin 90 prosenttia asukkaista. Kansallinen yleisradioyhtiö perustettiin 2002. Radion lisäksi se pyörittää televisiota, jota kuitenkin seuraa pienempi osuus väestöstä kuin radiota. Vuonna 2017 maassa oli 340 000 internetin käyttäjää.
Itä-Timor on osallistunut kesäolympialaisiin vuodesta 2004 ja talviolympialaisiin vuodesta 2014 lähtien. Sillä on ollut edustajia yleisurheilussa, pyöräilyssä ja alppihiihdossa, eikä se ole voittanut mitaleita. Itä-Timorin jalkapallomaajoukkue oli heinäkuussa 2020 jalkapallon maailmanrankingissa sijalla 196.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itä-Timor Wikimedia Commonsissa
Itä-Timorin hallinto (englanniksi) (tetumiksi) (portugaliksi)
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| n k Portugalinkielisten maiden yhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Brasilia  Guinea-Bissau  Itä-Timor  Kap Verde  Mosambik  Portugali  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe 
Itä-Timorin nykyinen presidentti José Ramos-Horta
Itä-Timorin hallintoalueet.
Itä-Timor
Itä-Timor lähialueineen
Mattie Stepanek

Matthew "Mattie" Joseph Thaddeus Stepanek  (17. heinäkuuta 1990 – 22. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän alkoi kirjoittaa runoutta 3-vuotiaana. Stepanekin kokoelmat olivat Heartsongs, Journey Through Heartsongs, Hope Through Heartsongs, Celebrate Through Heartsongs ja Loving Through Heartsongs. Kolme hänen teoksistaan pääsi New York Timesin bestseller-listalle.
Stepanek kärsi mitokondriaalisesta myopatiasta, lihasrappeumasta, joka oli aiheuttanut myös hänen siskonsa ja kahden veljensä kuoleman. Hänen äidillään Jenillä on saman sairauden aikuisiän muoto, joka todettiin vasta lasten synnyttyä. Vuonna 2002 Stepanek nimitettiin Muscular Dystrophy Association -seuran "kansalliseksi hyvän tahdon lähettilääksi".
Stepanek esiintyi The Oprah Winfrey Show'ssa, Larry King Livessä ja Good Morning Americassa. Vaikean sairautensa takia hän menehtyi Washington (DC):ssä kesäkuussa 2004. Hän oli 13-vuotias. Stepanekin hautajaiset pidettiin 28. kesäkuuta, ja tapahtumaan osallistuivat mm. Oprah Winfrey ja Billy Gilman.
Ultrateräväpiirtotelevisio
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallisia sivustoja
NHK Super Hi-Vision
NHK Science & Technical Research Laboratories
Aptina Imaging
Video
The TV format to replace HD (BBC uutiset verkossa)
Artikkeleita
What is Ultra HDTV?
Just Like High-Definition TV, but With Higher Definition (The New York Times)
Eurooppa saa vilauksen tulevaisuudesta (BBC uutiset verkossa) (englanniksi)
PC World
Väestö- ja rekisteröintilaki

Väestö- ja rekisteröintilaki (engl. Population Registration Act) oli vuonna 1950 säädetty asetus, jonka mukaan Etelä-Afrikan kaikki kansalaiset oli luokiteltava rodullisten ominaisuuksien mukaan osana apartheid- eli erillisyysjärjestelmää. Kansalaisoikeudet, poliittiset oikeudet, koulutusmahdollisuudet ja taloudellinen asema riippuivat paljolti siitä, mihin väestöryhmään kansalainen kuului. Asetus kumottiin 1991.
Ihmisen rodun määrittelyn perustaksi otettiin ”yhteisön hyväksyntä”, ja sitä laajennettiin myöhemmin ottamaan lukuun henkilön ulkonäkö ja sukujuuret, jotta voitiin estää vaaleiden afrikkalaisten ”esiintyminen” valkoisina. Värillisten erottamiseksi valkoisista käytettiin muun muassa seuraavia määrittelyjä:
henkilön hiusten piirteet
muun karvoituksen ominaisuudet
ihon värisävy
kasvonpiirteet
kotikieli ja erityisesti afrikaansin taito
asuinalue, ystävät ja tuttavat
työ
sosiaalinen asema ja yhteiskuntaluokka
ruokailu- ja juomatottumukset
Scott Fahlman

Scott Fahlman
Scott Fahlman (s. 21. maaliskuuta 1948 Medina, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tietokoneasiantuntija ja tutkija. Hänet tunnetaan ohjelmointitaidoistaan, ja häntä pidetään hymiöiden keksijänä. Hän työskentelee Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän opiskeli Massachusetts Institute of Technologyssa ja valmistui sieltä Ph.D:ksi vuonna 1977.
Scott Fahlman käytti hymiöitä ensimmäisen kerran sähköpostiviestissä 19. syyskuuta 1982. Tässä kyseinen viesti:
Tereapii Tapoki

Tereapii Tapoki (s. 19. huhtikuuta 1984 Oiretumu) on cookinsaarelainen yleisurheilija, joka kilpailee kiekonheitossa, kuulantyönnössä ja keihäänheitossa. Kiekonheitossa hän on kilpaillut kahdesti olympialaisissa, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008, mutta hän karsiutui kummallakin kerralla. Tapokilla on maansa ennätys sekä kiekonheitossa, kuulantyönnössä että keihäänheitossa.
Ennätykset

Kiekonheitto: 57,61
Kuulantyöntö: 14,96
Keihäänheitto: 45,06
IMI Negev

| IMI Negev |
| --- | --- |

Tyyppi:  kevyt konekivääri
Valmistusmaa:   Israel
Valmistusvuodet:  1990
Tekniset tiedot
Aseen pituus:  1020 mm
Piipun pituus:  460 mm
Paino (tyhjänä):  7,47 kg
Lipas:  katkeavalenkkinen patruunavyö, rynnäkkökiväärin lipas
Kapasiteetti:  200, 150, 35, 30 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  noin 1 000 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  1 000 lks/min
IMI Negev on Israel Military Industries Ltd:n suunnittelema monitoiminen kevyt konekivääri, jonka suunnittelutyö valmistui vuonna 1990. Negev on lukko auki toimiva ase. Painoa aseella on vain 7,47 kg, ja siksi sitä voikin käyttää rynnäkkökiväärin tavoin.
Maat jotka käyttävät tai ovat käyttäneet kyseistä asetta

Costa Rica
Viro
Georgia
Intia
Israel
Kolumbia
Thaimaa
Kuvia

Kevyt konekivääri IMI Negev vasemmalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IMI Negev Wikimedia Commonsissa
Sharon Fichman

| Sharon Fichman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. joulukuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Kanada
Tennispelaaja
Pituus:  163 cm
Paino:  57 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2009–
Palkintorahat:  936 706 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  77. (15.5.2014)
Voitot/tappiot:  299–196
Grand Slam -turnauksissa
Ranskan avoimet:  1. kierros (2014)
Wimbledon:  1. kierros (2014)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2013, 2014)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  48. (7.7.2014)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  289–197
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Sharon Fichman (s. 3. joulukuuta 1990 Toronto) on kanadalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 77 toukokuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 48 heinäkuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Vuonna 2004, ollessaan 13-vuotias, Fichman oli maailman toiseksi paras alle 14-vuotias pelaaja. Vuonna 2006 Fichman ja Anastasija Pavljutšenkova voittivat junioreiden nelinpeliturnauksen Australian avoimissa ja Ranskan avoimissa.
Aiheesta muualla

Sharon Fichman WTA:n sivuilla (englanniksi)
Sharon Fichman ITF:n sivuilla (englanniksi)
Paska (leipä)

| Paska |
| --- | --- |
 Paska-leipä
Alkuperä
Alkuperämaa:   Ukraina
Tiedot
Ruokalaji:  leipä
Tyyppi:  perinneruoka
Paska (ukr. паска, kreik. πάσχα, ’pääsiäinen’) on perinteinen ukrainalainen pääsiäisleipä. Se on muodoltaan pyöreä, maultaan jonkin verran makeampi ja tuoksultaan imelämpi kuin tavallinen leipä. Sen raaka-aineita ovat muun muassa maito, hiiva, kananmunat, vehnäjauhot ja sokeri.
Paska-leipä on perinteisesti koristeltu taikinasta muotoilluin ornamentein. Risti on yleisin koristeaihe. Koristeisiin kiinnitetään erityistä huomiota, koska leipä viedään pääsiäispäivän aamuna kirkkoon tarkoitukseen erityisesti varatussa korissa. Pappi siunaa paskan, ja kirkkokuoro laulaa ortodoksista pääsiäistroparia, ”Kristus nousi kuolleista, kuolemalla kuoleman voitti ja haudoissa oleville elämän antoi”.
Samankaltainen leipä on kulitsa, joka on yleisesti käytössä ainakin Venäjällä, Puolassa ja Suomen ortodokseilla.
Aiheesta muualla

Englanninkielinen resepti (englanniksi)
Tomb Raider: The Angel of Darkness

| Tomb Raider: The Angel of Darkness |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Core Design
Julkaisija:  Eidos Interactive
Jakelija:  Steam, GOG.com ja Humble Store
Käsikirjoittaja:  Murti Schofield
Säveltäjä:  Peter Connelly Martin Iveson
Pelisarja:  Tomb Raider
Pelimoottori:  In-house engine
Julkaistu:  Microsoft WindowsEU 20. kesäkuuta 2003NA 1. heinäkuuta 2003 PlayStation 2NA 20. heinäkuuta 2003EU 4. heinäkuuta 2003JP 23. lokakuuta 2003 OS X 18. joulukuuta 2003
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 2, OS X
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 56,18 % (PlayStation 2)  55,91 % (Windows)
Metacritic: 52/100 (PlayStation 2) 49/100 (Windows)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Eurogamer: 4/10
Game Informer: 5,5/10 (PlayStation 2)
GameSpot: 6,5/10 (PlayStation 2) 6,1/10 (Windows)
GamesRadar: 78 %
IGN: 5,3/10
Tomb Raider: The Angel of Darkness on Core Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2003 Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle ja OS X:lle. Peli kuuluu Tomb Raider -pelisarjaan.