stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seututie 380

Seututie 380 on tie, joka kulkee valtatieltä 13 Iitiästä Lemin kirkonkylän kautta takaisin valtatielle 13 Huttulaan. Tie on kokonaan päällystetty ja se muodostaa pääasiallisen yhteyden Lemiltä niin Lappeenrannan kuin Mikkelinkin suuntiin.
Liittymät välillä Iitiä–Lemi–Huttula
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Lemintie (1+1)
|  |  |  | Rovonlahti |    Mikkelintie   Mikkelintie | Lappeenranta, Kouvola;   alkaa Mikkeli |
|  |   |   | Iitiä | Kärentie | Kärki |
|  |  |  |  Lappeenrannan ja Lemin kunnanraja |  |  |
 :   Iitiäntie (1+1)
|  |   |  | Juuresaho | Ruomintie Juvolantie | Ruomi Kuukanniemi, Juvola |
|  |   |   | Lemi kk | Vainikkalantie | Taipale |
|  |  |  | Lemi | Uimintie Uutelantie | Taavetti;   kääntyy   |
 :   Toukkalantie (1+1)
|  |   |  | Toukkala |   Kaihtulantie Sinkontie | Kaihtula   |
|  |   |   | Torviniemi | Sairalantie | Sairala |
 :   Huttulantie (1+1)
|  |  |  | Huttula |   Mikkelintie   Mikkelintie Salmentie | Mikkeli, Savitaipale;   päättyy Lappeenranta Salmenkylä |
Sarzeau

| Sarzeau |
| --- | --- |
 Château de Suscinio
 vaakuna
 Sarzeau
 Koordinaatit: 47°31′41″N, 2°46′07″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Morbihan
Arrondissementti:  Vannes
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60,2 km²
Väkiluku (2015):  7 825 
 – Väestötiheys:  129 as./km²
Kunnan numero:  56240
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sarzeau on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannalla olevalla Rhuysin niemimaalla, joka erottaa Morbihaninlahden Atlantista.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on 1200-luvulta peräisin oleva linna Château de Suscinio. Linna on ollut vuosisatojen useassa käytössä. Se on ollut muun muassa benediktiiniläisluostari, kartano, ruhtinaiden palatsi ja Bretagnen herttuoiden asuinpaikka.
Kunnan alueella on useita menhirejä, kuten Kermaillardin menhir. Tämä graniittinen monoliitti on peräisin Neoliittisen kauden lopulta. Se on pinnaltaan tasainen, ja siihen on kaiverrettu kirves, neliö ja puolikuu.
Sarzeaussa on useita uimarantoja. Suosituin niistä on Penvinsin uimaranta (Plage de Penvins). Ranta soveltuu hyvin myös purjehdukseen ja purjelautailuun.
Kermaillardin menhir
Penvinsin uimaranta
Tunnettuja kuntalaisia

Alain-René Lesage (1668 - 1747), kirjailija
Marie Le Franc (1879 - 1964), kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarzeau Wikimedia Commonsissa
Saudi-Arabian kiviportit

Saudi-Arabian kiviportit ovat muinaisia kivisiä aitauksia Arabian niemimaalla. Paikalliset beduiinit kutsuvat näitä nimellä "Vanhojen miesten työt".
Monet niistä muistuttavat ylhäältä katsoen portteja, joiden pylväät on yhdistetty pitkillä riu'uilla. Näitä kiviportteja on Saudi-Arabian länsiosan keskiosassa, eniten Medinan ja Khaybarin välisellä seudulla, jossa on Harrat Khaybarin laavakenttä.
Yhteensä kiviportteja on vähän alle 400. Portit ovat yleensä 50-150 metrin pituisia ja puolen metrin korkuisia. Niiden ikä on noin 9000-2000 vuotta, ja ne saattavat olla beduiinien esi-isien tekemiä. Porttien käyttötarkoitusta ei tiedetä.
Porttien lisäksi on myös jonkinlaisia pyöreitä rakennelmia, jotka saattavat olla hautojen jäänteitä. Niistä joidenkin vieressä on kartiomainen aitaus, jolloin syntyy avaimenreikää muistuttava kuvio.
Leijamainen rakennelma on luultavasti metsästysansa.
Jordanian kiviympyrät

Jordaniasta on löydetty kiviportteja muistuttavia kiviympyröitä, joiden läpimitta on 220-455 metriä.
Plínio José Luz da Silva

Plínio José Luz da Silva (s. 18. lokakuuta 1955 Pacoti) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Fortalezan arkkihiippakuntaan 16. joulukuuta 1984 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Marazanaen titulaaripiispaksi 13. kesäkuuta 2001. Piispaksi vihkimnen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Antônio Aparecido Tosi Marques, jota avustivat Aldo de Cillo Pagotto ja José Doth de Oliveira.
Da Silva sai 26. marraskuuta 2003 nimityksen Picosin piispaksi.
Seututie 388

Seututie 388 on Lappeenrannan Simolasta Vainikkalaan johtava seututie. Tien pituus on 12 kilometriä.
Tielle valmistui vuonna 2014 parannus, jotta se toimisi yhdessä seututien 387 kanssa pääasiallisena tieyhteytenä Lappeenrannan ja Vainikkalan välillä. Lappeenrannan ja Vainikkalan välimatka tätä reittiä käyttäen on 28 kilometriä.
Salomon Ilmonen

Salomon Ilmonen (1871 Ilmajoki – 1940 Fort Bragg, Kalifornia) oli amerikansuomalainen pappi ja suomalaissiirtolaisten historian kokooja.
Ilmonen muutti siirtolaisena Yhdysvaltoihin vuonna 1891. Hän työskenteli aluksi maalarina ja tavallisena työmiehenä kunnes hän ryhtyi Hancockissa Michiganissa ilmestyneen Siirtolainen-lehden tilausmyyjäksi. Hän kiersi suomalaisten siirtolaisten keskuudessa ympäri Yhdysvaltoja hankkimassa tilaajia lehdelle ja kirjoitti samalla myös matkakirjeitä lehteen.
Ilmonen meni vuonna 1897 opiskelemaan Hancockissa sijainneeseen Suomi Opistoon ja valmistui sieltä 1904. Hän suoritti myös Suomi Opiston teologisen seminaarin 1906 valmistuen sieltä papiksi.
Ilmonen toimi Suomi Synodin luterilaisena pappina New Yorkin, Michiganin, Minnesotan ja Pennsylvanian osavaltioissa. Vuodesta 1927 lähtien hän toimi Suomi Synodin pappina Kaliforniassa. Ilmonen oli myös kahden vuoden ajan Suommi Synodin varainhoitajana.
Ilmonen julkaisi useita suomalaisten siirtolaisten historiaa käsitteleviä teoksia. Ensimmäinen niistä käsitteli 1600-luvun Delawaren suomalaisen siirtokunnan historiaa (Amerikan ensimmäiset suomalaiset eli Delawaren siirtokunnan historia). Vuonna 1919 ilmestyneessä kirjassa Amerikan suomalaisten historiaa I käsiteltiin varhaisen suomalaisen siirtolaisuuden historiaa 1600-luvulta aina 1800-luvun puoliväliin saakka. Seuraava teos Amerikan suomalaisten historia II ja elämäkertoja painottui vuosiin 1864–1880 ja sarjan kolmas teos Amerikan suomalaisten historia III. Yhdysvalloissa ja Canadassa olevat suomalaiset asutukset kertoi vuoden 1880 jälkeisestä suomalaissiirtolaisuudesta sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa.
1930-luvulla Ilmonen käsitteli suomalaissiirtolaisten kulttuuritoiminnan historiaa teoksissa Amerikan suomalaisten sivistyshistoria. Osat I-II. Uskonnollisesta taustastaan johtuen Ilmonen kuvasi näissä kirjoissa amerikansuomalaista työväenliikettä negatiiviseen sävyyn. Viimeksi Ilmonen julkaisi kirjat Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajiin kuulunnesta suomalaista sukujuurta olleesta John Mortonista sekä vuonna 1938 Delewaren siirtokunnan 300-vuotisjuhlavuonna yhteenvetokirjan suomalaissiirtolaisuuden historiasta Yhdysvalloissa.
Teoksia

Amerikan Suomalaisen Raittiusliikkeen historia teoksessa Juhlajulkaisu Suomalaisen KansallisRaittius-Veljeysseuran 25-vuotisen toiminnan muistoksi. 1912
Amerikan ensimmäiset suomalaiset eli Delawaren siirtokunnan historia. Hancock, Michigan 1916
Amerikan suomalaisten historiaa I. Hancock, Michigan 1919 (Digitoitu versio Internet Archivessa)
Amerikan suomalaisten historia II ja elämäkertoja. Jyväskylä 1923
Amerikan suomalaisten historia III. Yhdysvalloissa ja Canadassa olevat suomalaiset asutukset. Hancock, Michigan 1928
Amerikan suomalaisten sivistyshistoria. Osat I-II. Hancock, Michigan 1930–1931 (Osa I ja Osa II digitoituna versioina Internet Archivessa)
John Morton. Amerikan itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaja. Hancock, Michigan 1936
John Morton : Signer of the Declaration of Independence of the United States of America. Finnish Lutheran book concern 1937
Delawaren suomalaiset. Hämeenlinna 1938, uusi painos 1988
Poliittiset hyveet

Poliittiset hyveet ovat hyve-etiikan mukaisia poliittisen pakkovallan käytössä vaadittavia hyveitä. Bernard Crick listasi kirjassaan In defense of politics vuonna 1982 muun muassa seuraavat hyveet:
tarkkaavaisuus (prudence)
sovittelu (conciliation)
kompromissi
vaihtelu
soveltuvuus
eloisuus
Crick näki nämä demokraattiset hyveet vaihtoehtoina jollekin ideologialle tai absoluuttiselle moraalille.
Sevel

Sevel SpA (Società Europea Veicoli Leggeri tai Société Européenne de Véhicules Légers) on hyötyajoneuvojen valmistaja, jonka omistaa monikansallinen autonvalmistaja Stellantis. Sen tuotteet myydään pääosin Fiat-, Peugeot- ja Citroën-merkkisinä.
Sevel Sud

Yhtiön ensimmäistä tehdasta, joka sijaitsee Italian Atessassa, kutsutaan nimellä Sevel Sud. Fiatin isännöimä tehdas päätettiin perustaa vuonna 1978, ja vuonna 1981 se tuottikin jo 350 autoa päivässä. Nykyään tehtaan tuotantokapasiteetti on yli 300 000 autoa vuodessa, ja se työllistää yli 5 200 työntekijää.
Sevel Sud > Automallit

Sevel Sud valmistaa isokokoisia pakettiautoja ja kevyitä kuorma-autoja. Tehtaan nykyisiin malleihin kuuluvat:
Citroën Jumper (Isossa-Britanniassa Relay)
Peugeot Boxer
Fiat Ducato
Opel Movano
Aiemmin tehtaalla on valmistettu seuraavia malleja:
Citroën C25 (1981–1993)
Peugeot J5 (1981–1994)
Talbot Express (1986–1992)
Sevel Nord

Ranskassa, Valenciennesin lähellä sijaitsee Sevelin toinen tehdas, Sevel Nord. Tehdas perustettiin vuonna 1993 entisen Chryslerin tehtaan tiloihin ja tuotanto alkoi vuonna 1994. Tehdas työllistää noin 4 400 työntekijää, ja sen tuotantokapasiteetti on noin 190 000 autoa vuodessa. Vuonna 2005 se tuotti yhteensä 151 100 autoa, joista 65 105 oli tila-autoja ja 85 995 pakettiautoja. Tila-automallisto uusittiin vuonna 2002, ja pakettiautomallisto alkuvuodesta 2007.
Sevel Nord > Automallit

Sevel Nord valmistaa pieniä paketti- ja tila-autoja. Siellä valmistettiin aiemmin myös Eurovan-mallisarjaa.
Citroën Jumpy (Isossa-Britanniassa Dispatch)
Peugeot Expert
Toyota Proace
Fiat Scudo
Kolmannen sukupolven Fiat Ducato.
Kolmannen sukupolven Fiat Scudo.
Salainen ikkuna, salainen puutarha

| Salainen ikkuna, salainen puutarha> Secret Window, Secret Garden |
| --- | --- |
 Salaisen ikkunan, salaisen puutarhan aloitussivun kuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  Sydänyö (Four Past Midnight, 1990)
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Tammi
Sivumäärä:  172

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Salainen ikkuna, salainen puutarha (engl. Secret Window, Secret Garden) on yhdysvaltalaisen kirjailija Stephen Kingin pienoisromaani, joka julkaistiin vuonna 1990 kokoelmassa Sydänyö (Four Past Midnight). Se kertoo tarinan erakoituneesta kirjailijasta, joka saa vieraakseen häntä tarinan plagioinnista syyttävän miehen, ajaen kirjailijan keskelle kauhistuttavaa tapahtumasarjaa josta ei näy olevan ulospääsyä.
King on kertonut tarinan idean syntyneen ajatuksesta yhdistellä kahden aiemmin julkaistujen romaaninsa teemoja: Piinan kuvausta kirjallisuuden voimakkaasta otteesta lukijaan, ja Pimeän puolen kuvausta kirjallisuuden voimakkaasta otteesta kirjailijaan. Tarinan nimen King keksi löytäessään heidän kotinsa pyykkihuoneen kuivausrummun takaata pienen ikkunan, jonka olemassaolosta hän ei ollut tiennyt mitään, ja josta hän näki talon pihalle hänen vaimonsa puutarhaan. King keksi yhdistää ikkunan vertauskuvallisuudeksi tarinassa esiintyvän todellisuuden ja harhamaailman välille.
Vuonna 2004 ilmestyi David Koeppin ohjaama elokuvasovitus Salainen ikkuna, jonka pääosassa nähdään Johnny Depp, John Turturro, Maria Bello ja Timothy Hutton. Elokuvaversio ottaa juonellisia vapauksia osin alkuperäisestä tarinasta, joista näkyvimpänä tarinan loppuratkaisu. BBC Radio 4 esitti myös tarinaan pohjautuvan kolmiosaisen radiokuunnelman vuonna 2003.
Salainen museo

| Xavier Riddle and the Secret Museum |
| --- | --- |
Tyyli:  animaatio
Kestoaika:  23 min
Pääosissa:  Brad Meltzer Christopher Eliopoulos Vince Commisso Blake Tohana Rob Weisbach Fonda Snyder
Alkuperämaa:   Yhdysvallat  Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   PBS Kids  TVOKids  Yle TV2
Esitetty:  2019 –
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  50
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Cory Bobiak
Tuotantoyhtiö(t):  9 Story Media Group Brown Bag Films
Aiheesta muualla
IMDb 
Salainen museo (engl. Xavier Riddle and the Secret Museum) on kanadalainen lastenohjelma, jonka ensiesitys oli vuonna 2019.
Lähtökohta

Sarjaan osallistuu Xavier Riddle siskonsa Yadina Riddle ja hänen ystävänsä Brad kanssa. He menevät salamuseoon matkustamaan aikaisemmin menneisyyteen ja auttamaan historiallisia sankareita.
Aiheesta muualla

Xavier Riddle and the Secret Museum sivuilla (englanniksi)
Salainen museo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pilvimerikaali

| Pilvimerikaali |
| --- | --- |
 Pilvimerikaali (Crambe santosii)
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Merikaalit Crambe
Laji::  santosii
Kaksiosainen nimi
 Crambe santosii  Bramwell 
Synonyymit
 Crambe gigantea  Crambe strigosa var. gigantea 
Katso myös
   Pilvimerikaali Wikispeciesissä   Pilvimerikaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pilvimerikaali (Crambe santosii, tunnetaan myös nimellä palmanmerikaali) on ristikukkaiskasvien heimoon kuuluvan merikaalien kasvisuvun monivuotinen laji. Se kasvaa Kanariansaarilla La Palmalla ja La Gomeralla kotoperäisenä eli endeemisenä.
Pilvimerikaalin on nimetty espanjalaisen kasvitieteilijä Arnoldo Santos Guerran mukaan. Hänen sukunimestään tulee lajin nimi santosii tieteelliseen nimeen.
Kuvaus > Varsi ja lehdet

Pilvimerikaali on suurimpia lajeja merikaalien suvussa. Se voi kasvaa 4 metriä korkeaksi. Sen lehdet saattavat olla noin 50 senttimetriä pitkät, lehtilapa on kolmiomainen.
Kuvaus > Kukat ja hedelmät

Pilvimerikaalilla on harsu latvassa oleva kukinto, jonka halkaisija voi olla yli metrin. Sen kukat on pieniä sekä valkoisia, ja ne ovat kukinnossa yksittäin.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Pilvimerikaalia kasvaa Kanariansaarilla La Palmalla ja La Gomeralla laurisilvametsissä. Se on näiden saarien endeeminen laji. Sitä esiintyy vyöhykkeellä joka ulottuu 500 metrin korkeudesta 1 200 metriin.
Kuvia

Pilvimerikaalin kukka on valkoinen.
Kukat ovat harsussa kukinnossa
Pilvimerikaali ja kukinto on kasvin latvassa
Aiheesta muualla

Crambe santosii iNaturalist. Viitattu 20.8.2019. (englanniksi)
Crambe santosii Bramwell Biodiversidad Virtual / Plantas. Viitattu 20.8.2019. (espanjaksi)
Pikkukukastaja

| Pikkukukastaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kukastajat Dicaeidae
Suku::  Kukastajat Dicaeum
Laji::  pygmaeum
Kaksiosainen nimi
 Dicaeum pygmaeum  (Kittlitz, 1833) 
Katso myös
   Pikkukukastaja Wikispeciesissä   Pikkukukastaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukukastaja (Dicaeum pygmaeum) on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkukukastajaa tavataan Filippiineillä. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pieni-Metsonen

| Pieni-Metsonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°49′42″N, 24°52′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pääjärven alue (14.63)
Laskuoja:  oja Iso-Metsoseen 
Järvinumero:  14.631.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  179,9 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,085 km  
Pinta-ala:  2,696 ha  
Tilavuus:  0.000078 km³ 
Keskisyvyys:  2,88 m  
Suurin syvyys:  4,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni-Metsonen 
Pieni-Metsonen  on Keski-Suomessa Karstulassa  Sydänmaankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 400 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 77 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys on 4,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Pääjärven alueella (14.63), jonka Pääjärven lähialueeseen (14.631) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 179,9 metriä mpy.
Piste Mont Lachaux

| Piste Mont Lachaux |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Lens ja Crans-Montana, Sveitsi
Talviurheilukeskus:: Crans Montana
Vuori:: Mont Lachaux
Rinneluokitus:: Musta
Yläasema:: 2 210 m
Ala-asema:: 1 533 m
Korkeusero:: 677 m
Hissi
Hissi:: Violettes Express, Nationale Express
Tyyppi:: Gondolihissi, 6-hengen tuolihissi
Kapasiteetti:: 2 200 henkilöä/h, 3 000 henkilöä/h
Ala-asema:: 1 509 m
Väliasema:: 1 649 m
Yläasema:: 2 278 m
Miehet
Pujottelu
Lähtö:: 1 750 m
Maali:: 1 533 m
Korkeusero:: 217 m
Pituus:: 627 m
Maksimijyrkkyys:: 53 %
Minimijyrkkyys:: 25 %
Keskijyrkkyys:: 34,6 %
Naiset
Syöksylasku
Lähtö:: 2 210 m
Maali:: 1 545 m
Korkeusero:: 665 m
Pituus:: 2 451 m
Maksimijyrkkyys:: 53 %
Minimijyrkkyys:: 10 %
Keskijyrkkyys:: 27,1 %
MM-kilpailu:: 1.2.1987
1. MC-kilpailu:: 2.3.2014
Super-G
Lähtö:: 2 116 m
Maali:: 1 545 m
Korkeusero:: 571 m
Pituus:: 2 045 m
Maksimijyrkkyys:: 53 %
Minimijyrkkyys:: 10 %
Keskijyrkkyys:: 27,9 %
1. MC-kilpailu:: 25.2.2017
Pujottelu
Lähtö:: 1 708 m
Maali:: 1 533 m
Korkeusero:: 175 m
Pituus:: 512 m
Maksimijyrkkyys:: 53 %
Minimijyrkkyys:: 25 %
Keskijyrkkyys:: 34,2 %
1. MC-kilpailu:: 15.2.2016
Piste Mont Lachaux on laskettelurinne Crans Montanan talviurheilukeskuksessa Lensin ja Crans-Montanan kunnissa Sveitsissä.
Piste Mont Lachaux on yhdistelmärinne ja se muodostuu Bouby Rombaldi ja Bouby Rombaldi Slalom -rinteistä.
Piste Mont Lachaux’ssa järjestettiin vuoden 1987 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten syöksylaskukilpailut, muut kilpailut järjestettiin viereisessä Piste Nationale -rinteessä ja hieman kauempana olevassa Chetseron-rinteessä. Piste Mont Lachaux tunnetaan myös alppihiihdon maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana ja siinä järjestetään vuoden 2027 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten syöksylasku-, super-g-, pujottelu- ja joukkuealppihdistettykilpailut sekä miesten pujottelukilpailu.
Reitti

Piste Mont Lachaux’n yläasema ja syöksylaskuradan lähtöpaikka sijaitsee 2 210 metriä merenpinnan yläpuolella hyvin lähellä Mont Lachaux -vuoren huippua.
Lähdön jälkeen alkaa lyhyt liukuosuus Mont­ Lachaux. Sen jälkeen tulee super-g:n lähtöpaikka. Super-G:n lähdön jälkeen tulee jyrkänne La Face (Kasvo) ja Le Trou du Renard (Ketunreikä), jossa rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle kapeassa kohdassa. Sen jälkeen tulee hyppy ja jyrkänne, jonka jälkeen rinne kääntyy jyrkästi oikealle lyhyelle liukuosuudelle, jossa sijaitsee radan toinen hyppy La Bosse du Président (Presidentin hyppy).
Liukuosuuden jälkeen rinne kääntyy vasemmalle Le Mur de Montaniniin (Montanin seinä). Se on radan toiseksi jyrkin kohta 49 %:n jyrkkyydellä. Sitten tulee La Traverse de Clavan (Clavanin kallistus) ja tiukka oikealle kääntyvä mutka Le Toboggan (Kelkka).
Le Tobogganin jälkeen alkaa loppujyrkänne ja heti sen alussa on pujottelun lähtöpaikka. Loppujyrkänteellä on Le Reck de Vermala ja koko rinteen jyrkin kohta 53 % sekä rakennettu maalihyppyri. Loppujyrkänteellä rinne yhtyy Piste Nationale -rinteeseen ja syöksylaskuratojen maalit sijaitsevat 1 545 metriä merenpinnan yläpuolella yhteisellä maalialueella. Siitä rinne jatkuu Nationalena 1 509 metriä merenpinnan yläpuolelle Violettes Express -gondolihissin ala-asemalle.
Poliittisten rangaistusvankien talo

Poliittisten rangaistusvankien talo
Poliittisten rangaistusvankien talo (ven. Дом политкаторжа́н, Dom politkatoržan) on vuosina 1929–1933 rakennettu konstruktivistisen rakennustaiteen muistomerkki Pietarissa Venäjällä. Sen ovat suunnittelleet Grigori Simonov, Pavel Abrosimov ja Aleksandr Hrjakov. Taloa pidetään yhtenä Pietarin parhaista konstruktivistisista rakennuksista.
Entisten poliittisten rangaistusvankien ja karkotettujen yhdistyksen aloitteesta rakennettu asuintalo oli tarkoitettu tuolloin arvossa pidetyille Venäjän keisarin ajan poliittisille vangeille ja heidän perheilleen. Kyseessä oli yksi Leningradin ensimmäisistä kommuunitaloista, joiden tarkoituksena oli kehittää uutta yhteisöllistä asuintapaa. Asukkaiden etuoikeutettua asemaa heijastaa talon loistava sijainti Nevalle avautuvalla Kolminaisuuden aukiolla (tuolloin Vallankumousaukio).
Talo koostuu kolmesta kuusi- ja seitsemänkerroksisesta siivestä. Erikokoisia perheasuntoja sisältävän päärakennuksen julkisivu avautuu aukiolle ja kapea pääty Nevalle. Kahden sivurakennuksen käytävien varrelle sijoitetut kaksiot on suunnattu etelään. Pohjakerroksessa sijaitsivat vankileiri- ja karkotusmuseo, elokuva- ja juhlasali, ruokala, lastentarha ja koneellinen pesula. Kattotasanne oli tarkoitettu auringonottoa varten. Asunnoista puuttuivat keittiöt, joita korvasivat valmiiden aterioiden lämmittämiseen tarkoitetut sähkökaapit. Sen sijaan niissä oli 1930-luvulla harvinainen lämmin vesi ja kylpyhuoneet.
Mallitalon tarkoituksena oli todistaa vallanpitäjien vallankumousliikkeen veteraaneja kohtaan osoittamasta huolenpidosta. Kohtalon ivaa on, että suurin osa asukkaista joutui pian Stalinin vainojen kohteeksi. Entisten poliittisten vankien yhdistys lakkautettiin kesäkuussa 1935, ja talon 144 huoneistosta karkotettiin 132 perhettä. Vainoissa menehtyi 54 talon asukasta.
Talon ulkonäkö on säilynyt lähes ennallaan, vaikka sen ympäristö ja sisätilat ovat muuttuneet. Epäsymmetrisen komposition dynamiikka näkyy selvimmin päärakennuksessa, joka koostuu kahdesta toisiinsa liittyvästä erikorkuisesta osasta. Julkisten tilojen lasitus luo illuusion tyhjän päällä leijuvasta massasta. Pohjoispäätyä keventää Simonoville tyypillinen puolisylinteri. Rakennukselle antavat ilmeikkyyttä myös terassit ja lukuisat parvekkeet.
Poliittisten rangaistusvankien talon osoite on Troitskaja ploštšad 1. Lähin metroasema on Gorkovskaja. Vuonna 1990 talon vieressä sijaitsevalle aukiolle pystytettiin poliittisten vainojen uhreille omistettu muistokivi (ns. ”Solovetskin kivi”).
Plédéliac

| Plédéliac (Pledeliav) |
| --- | --- |
 Saint Malon kirkko
 Plédéliac
 Koordinaatit: 48°27′00″N, 2°23′12″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Saint-Brieucin arrondissementti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  51,8 km²
Väkiluku (2017):  1 439 
 – Väestötiheys:  27 as./km²
Kunnan numero:  22175
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plédéliac (bretoniksi Pledeliav) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Arguenonjoen varrella noin 32 kilometriä Saint-Brieucin kaupungista itään.
Château de la Hunaudaye
Plédéliacin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen linna Château de la Hunaudaye. Linna on rakennettu noin vuonna 1220 suojelemaan bretagnelaisen herttuakunnan Penthièvren itärajaa, jonka takana oli toinen bretagnen historiallinen alue Poudouvre. Linna tuhoutui Bretagnen perimyssodan aikana 1300-luvulla, mutta rakennettiin uudelleen 1400-luvulla. Linna on nykyään osittain raunioitunut, mutta siinä on yhä jäljellä muun muassa vallihauta, nostosilta, viisi puolustustornia, sisäpiha sekä useita huoneita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plédéliac Wikimedia Commonsissa
Pohjankorpi (Riihimäki)

| Pohjankorpi |
| --- | --- |
Kaupunki:  Riihimäki
Kaupunginosa nro:  26.
Väkiluku:  801 (2015)
Osa-alueet:  Mikkola, Teerimäki, Kumpula
Postinumero(t):  11130
Lähialueet:  Koivuranta, Vahteristo, Uhkola
Pohjankorpi on kaupunginosa Riihimäellä. Kaupunginosa on saanut nimensä alueella sijaineen maatilan mukaan. Tilan osti Reinhold Karhumäki Kytäjän kartanolta vuonna 1928. Asukasluku oli 2015 noin 801. Alueella on yksinomaan omakotitaloasutusta. Pohjankorven ja läheisen Koivurannan kaupunginosan rajalla sijaitsee myös Käräjäkosken luontopolku, joka kulkee Vantaanjoen varrella. Riihimäen puistoista Pohjankorvessa sijaitsevat leikkipuistot Pohjankorvenpuisto ja Teeripuisto. Pohjankorven läpi kulkee myös yhdystie Hausjärven Selänojalle.
Pohjankorpeen oli keväällä 2018 vireillä Hoivaneliön päiväkodin rakentaminen, mutta sille varattu tontti Kumpulantiellä on yhä luonnontilassa.