stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janja Garnbret
Kilpailu-ura

Garnbret aloitti kiipeilyn seitsemänvuotiaana ja osallistui kansalliseen kilpailuun ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana. Ensimmäisen kansainvälisen kultamitalin hän voitti vuoden 2014 nuorten lead-kiipeilyn maailmanmestaruuskisoissa. Vuonna 2015 ollessaan 16-vuotias Garnbret osallistui ensimmäisen kerran IFSC Climbing World Cup -kilpailuun. Sittemmin hän on osallistunut yli 40 lead-kiipeilyn maailmancupiin, joista suurimmassa osassa hän on ollut kolmen parhaan joukossa.
Vuonna 2016 hän voitti suurimman osan kilpailuista joihin osallistui. Hän voitti maailmanmestaruuden lead-kiipeilyssä ja yhdistetyssä sarjassa sekä nuorten maailmanmestaruuden leadissä ja boulderissa.
Vuonna 2019 Garnbret dominoi boulderoinnin maailmancupeja kiipeämällä 74 reittiä 78 reitistä ja voittaen kauden kaikki kilpailut.
Vuonna 2023 Garnbret voitti yhdistetyn boulder- ja lead-kiipeilyn maailmanmestaruuden saaden paikan Pariisin 2024 kesäolympialaisiin. Samoissa maailmanmestaruuskisoissa hän voitti kultaa myös boulderoinnissa ja hopeaa lead-kiipeilyssä.
Kilpailujen tuloksia > Maailmancup > Mitalit osakilpailuista > Boulderointi

| Kausi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | - | 1 | - | 1 |
| 2017 | 3 | 1 | - | 4 |
| 2018 | 2 | 1 | - | 3 |
| 2019 | 6 | - | - | 6 |
| 2021 | 2 | 1 | - | 3 |
| 2022 | 1 | - | - | 1 |
| 2023 | 1 | 1 | - | 2 |
| 2024 | 1 | - | - | 1 |
| Yht. | 16 | 5 | 0 | 21 |
Lähde:
Kilpailujen tuloksia > Maailmancup > Mitalit osakilpailuista > Lead

| Kausi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | - | 2 | 1 | 3 |
| 2016 | 4 | - | 2 | 6 |
| 2017 | 6 | - | 2 | 8 |
| 2018 | 4 | 3 | - | 7 |
| 2019 | 1 | 2 | - | 3 |
| 2020 | - | 1 | - | 1 |
| 2021 | 3 | - | - | 3 |
| 2022 | 5 | 2 | - | 7 |
| 2023 | 3 | - | - | 3 |
| 2024 | 1 | - | - | 1 |
| Yht. | 27 | 10 | 5 | 42 |
Lähde:
Kilpailujen tuloksia > Maailmancup > Kokonaistulos

| Laji | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2021 | 2022 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 7. | 1. | 1. | 1. | 2. | 1. | 1. | 2. |
| Boulder | - | 17. | 2. | 4. | 1. | 2. | 18. | 8. |
| Nopeus | - | - | - | 58. | 48. | 12. | - | - |
| Yhdistetty | - | 1. | 1. | 1. | 1. | - | - | - |
Lähde:
Kilpailujen tuloksia > MM-kisat > Nuorten

| Laji | 2013 Youth B | 2014 Youth B | 2015 Youth A | 2016 Youth A |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 4. | 1. | 1. | 1. |
| Boulder | - | - | 1. | 1. |
| Nopeus | - | - | 23. | 28. |
| Yhdistetty | - | - | 2. | 2. |
Lähde:
Kilpailujen tuloksia > MM-kisat > Aikuisten

| Laji | 2016 | 2018 | 2019 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 1. | 2. | 1. | 2. |
| Boulder | - | 1. | 1. | 1. |
| Nopeus | - | 47. | 23. | - |
| Yhdistetty | - | 1. | 1. | 1. |
Lähde:
Kilpailujen tuloksia > EM-kisat > Nuorten

| Laji | 2013 Youth B | 2013 Youth B | 2015 Youth A |
| --- | --- | --- | --- |
Lead: 1.
Boulder: 1.
Lähde:
Kilpailujen tuloksia > EM-kisat > Aikuisten

| Laji | 2015 | 2017 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- |
| Lead | 2. | 4. | 1. |
| Boulder | - | 2. | 1. |
| Nopeus | - | 32. | - |
| Yhdistetty | - | 1. | 1. |
Lähde:
Aiheesta muualla

Janja Garnbret IFSC:n sivuilla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Garnbret boulderoinnin maailmancupissa Munchenissä vuonna 2017.
Garnbret MM-kisoissa Bernissä vuonna 2023
Garnbret EM-kisoissa Munchenissä vuonna 2022
Jokipitaho

| Jokipitaho |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Ochthornis
Laji::  littoralis
Kaksiosainen nimi
 Ochthornis littoralis  (Pelzeln, 1868) 

Katso myös
   Jokipitaho Wikispeciesissä   Jokipitaho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jokipitaho (Ochthornis littoralis) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Jokipitaho kasvaa noin 13–14 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat harmahtavanruskeat. Siivet ja pyrstö ovat tummemmat. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Jokipitahon rinta on harmahtavanruskea ja vaalenee vatsaa kohden.
Levinneisyys ja elintavat

Jokipitahoa tavataan Venezuelasta ja Ranskan Guayanasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat jokivarsien törmät. Se liikkuu yksin tai pareittain. Jokipitahon ravintoa ovat hyönteiset, joita se pyydystää vedenpinnan yltä.
Kirsi Varhila

| Kirsi Varhila |
| --- | --- |
 Varhila maaliskuussa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1961 (ikä 63–64) Pori, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  hyvinvointialueen johtaja
Muut tiedot
Koulutus: valtiotieteiden maisteri
Kirsi Varhila (s. 1961 Pori) on suomalainen virkamies. Hän aloitti Satakunnan hyvinvointialueen johtajana 1. kesäkuuta 2022. ja jätti eronpyynnön 22. tammikuuta 2025. Aiemmin hän toimi  sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä 1. lokakuuta 2019 alkaen.
Ennen nimitystään kansliapäälliköksi Varhila toimi vuodesta 2017 sosiaali- ja terveysministeriössä sosiaali- ja terveydenhuollon ohjausosaston osastopäällikkönä ja kansliapäällikön ensimmäisenä sijaisena. Lisäksi hän toimi aiemmin ministeriön sosiaali- ja terveyspalveluosaston osastopäällikkönä ja aluehallintovirastossa johtajana. Ennen virkamiesuraa Varhila toimi järjestömaailmassa, pisimpään Suomen MS-liitossa eli nykyisessä Neuroliitossa.
Varhila opiskeli Turun yliopistossa poliittista historiaa ja on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Varhila on SDP:n jäsen.
Varhila toimi Sata-alueen hyvinvointialuejohtajana tammikuuhun 2025. Perusteena eronpyynnölle hän esitti, ettei hänellä ole edellytyksiä jatkaa tehtävässä.
Turuttaret

Turuttaret  oli suomalainen naistrio, joka vaikutti 1970- ja 1980-luvuilla. Vuonna 1974 trio esiintyi puolen vuoden ajan Yhdysvalloissa.
Kokoonpano

Hannele Changezi – basso
Maire Pohjanheimo (ent. Tammenlaakso) – haitari
Satu Tammela-Miehelä – piano
Diskografia

From Finland with Love (1974)
Turuttaret (1979)
Aiheesta muualla

Turuttaretin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Haaratyranni

| Haaratyranni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Gubernetes
Laji::  yetapa
Kaksiosainen nimi
 Gubernetes yetapa  (Vieillot, 1818) 

Katso myös
   Haaratyranni Wikispeciesissä   Haaratyranni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Haaratyranni (Gubernetes yetapa) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Haaratyranni kasvaa pyrstö mukaan lukien 35–42 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat enimmäkseen toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä, rinta ja vatsa ovat harmaat. Sulkien ruodit ovat ruskeat, mikä antaa raidallisen vaikutelman. Silmäkulmista rinnan poikki kulkee tummanpunaruskea juova ja kurkku on valkoinen. Haaratyrannin siivet ovat mustat ja osassa sulista on ruskea kärki. Linnun pyrstö on haarautunut ja erittäin pitkä. Koiraan pyrstö on pidempi kuin naaraan.
Levinneisyys ja elintavat

Haaratyrannia tavataan Boliviasta ja Brasilian eteläosista Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohomaat, joilla kasvaa myös pensaita. Se liikkuu yleensä pareittain ja joskus pieninä ryhminä. Haaratyrannin ravintoa ovat hyönteiset. Laji rakentaa kuppimaisen pesän ruohoturppaaseen. Pesimäkausi on lokakuusta tammikuulle.
Janne Juutinen

| Janne Juutinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. helmikuuta 1994 (ikä 30) Hyvinkää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Peksi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  24 / 15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–2015
Aik. seurat:  HIFK (SM-liiga)   Kiekko-Vantaa Mestis)
Janne Markus Antero Juutinen (s. 15. helmikuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelannut urallaan kuusi SM-liigaottelua HIFK:ssa ja 78 Mestis-ottelua Kiekko-Vantaalla. HIFK:ssa hän voitti keväällä 2012 A-nuorten Suomenmestaruuden, ja vuonna 2012 hän edusti Suomea 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Ura > Seuraura

Juutinen on Nurmijärven Kurran kasvatti, mutta siirtyi jo juniori-ikäisenä Helsingin IFK:hon. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010 ja A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2012. Juutinen ehti edustaa HIFK:n A-nuoria kaudella 2012–2013 mm. Junior Club World Cupissa, mutta hän oli loukkaantumisen takia sivussa koko A-nuorten SM-liigan runkosarjan ajan.
Kaudella 2013–2014 Juutinen debytoi SM-liigassa. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 28. syyskuuta 2013 Saimaan Palloa vastaan. Kaikkiaan Juutinen pelasi kauden aikana viisi SM-liigaottelua. Kauden 2014–2015 hän pelasi lähes kokonaan lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa ensimmäinen kokonainen kausi miesten sarjoissa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Juutinen pelasi HIFK:ssa yhden SM-liigaottelun.
Kauden 2015–2016 Juutinen pelasi kokonaan lainalla Kiekko-Vantaassa ja kauden 2016–2017 III-divisioonan KHT:ssa.
Ura > Maajoukkueura

Juutinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
Halkopyrstötyranni

| Halkopyrstötyranni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Muscipipra
Laji::  vetula
Kaksiosainen nimi
 Muscipipra vetula  (Lichtenstein, 1823) 

Katso myös
   Halkopyrstötyranni Wikispeciesissä   Halkopyrstötyranni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Halkopyrstötyranni (Muscipipra vetula) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Halkopyrstötyranni kasvaa noin 23 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä, rinta ja vatsa ovat vaalean siniharmaat. Siivet ovat hyvin tumman ruskeat, lähes mustat. Halkopyrstötyrannin pitkä pyrstö on haarautunut ja väriltään musta.
Levinneisyys ja elintavat

Halkopyrstötyrannia tavataan Brasilian etelärannikolta Argentiinan koillisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden aukiot. Toisinaan lintua tavataan myös metsien lähellä olevilta ruohomailta. Halkopyrstötyranni liikkuu pareittain tai pesimäkauden ulkopuolella muutaman yksilön ryhminä. Kuppimainen pesä rakennetaan pensaaseen.
Sotavangit Suomessa toisen maailmansodan aikana

Puna-armeijan yliluutnantti ja luutnantti soppajonossa Muujärven kokoamaleirillä Rukajärven tiellä jatkosodan aikana.
Sotavangit Suomessa toisen maailmansodan aikana olivat vuosina 1939–1945 vangittuina pidettyjä sotilaita. Suomalaiset vangitsivat talvisodan aikana 5 700 neuvostosotilasta Suomeen, jotka selvisivät suhteellisen hyvin. Sen sijaan jatkosodan aikana suomalaiset vangitsivat 64 188 sotilasta, joista 29 prosenttia menehtyi. Korkea-arvoisin suomalaisten kiinni ottama sotavanki oli kenraalimajuri Vladimir Kirpitšnikov. Noin 2 000 sotavankia lukeutui suomensukuisiin kansoihin. Suomeen tuotiin lisäksi Saksasta noin 2 200 suomensukuista vankia, venäjänsuomalaisia, karjalaisia, mordvalaisia, udmurtteja ja komeja. Osa suomensukuisista vangeista liittyi Suomen puolelle heimosotureiksi.
Suomalaisten vankisurmat jatkosodassa

Jatkosodan aikana suomalaisilla sotavankileireillä sai surmansa arviolta 20 000 vangittua puna-armeijan sotilasta. Kansallisarkiston tietokannan mukaan surmansa sai 19 085 vankia, mutta dosentti Antti Kujala arvioi kirjassaan Vankisurmat oikeammaksi luvuksi 22 000 henkilöä. Useimmat kuolivat sairauksiin, mutta ammuttuja oli yli 5 prosenttia eli 1 019 vankia. Määrä on kansainvälisesti vertaillen korkea. Tämän lisäksi noin 200 vankia ammuttiin ennen kuin heidät oli kirjattu vangeiksi. Syynä oli ryssäviha, heikko kuri, elintarvikkeiden puute ja vartijoiden mielenterveysongelmat. Surmia ei yleensä organisoitu komentoportaasta, vaan väkivalta oli satunnaista.lähde?
Suomen korkeimman oikeuden käsittelemissä jutuissa surmattiin rintaman takana 500 sotavankia ja rintamalla 181. Kaikki niistä eivät johtaneet tuomioon tai edes syytteeseen. Sodan jälkeen 213 henkilöä tuomittiin korkeimmassa oikeudessa sotavankisurmista. Heistä täyttä ymmärrystä vailla olleiksi todettiin 22 miestä.
Jatkosodan aikana Suomen Päämajan alainen valvontaosasto luovutti runsaat 500 kuulusteluissa kommunisteiksi tai juutalaisiksi paljastunutta suomalaisten sotavankia saksalaisille, jotka ilmeisesti välittömästi surmasivat nämä. Turvallisuuspoliisi Valpo taas luovutti Saksan valtaamilta alueilta kotoisin olevia henkilöitä saksalaisille palautettavaksi kotimaihinsa, huolimatta siitä, että saksalaisten tiedettiin surmaavan vankeja. Osa näistä luovutetuista oli sotavankeja.lähde?
Saksalaisten sotavankisurmat Pohjois-Suomessa jatkosodan aikana

Jatkosodan aikana saksalaisjoukoilla oli Pohjois-Suomessa noin sata sotavankileiriä ja 30 000 neuvostoliittolaista sotavankia. Einsatzkommando Finnland -erikoisyksikkö oli perustettu erottelemaan sotavangeista niin sanottu ei-toivottu aines, eli lähinnä kommunistit ja juutalaiset, jotka sen jälkeen surmattiin.
Suomen Valtiollisen poliisin (Valpo I:n) etsivät työskentelivät erikoisyksikön alaisuudessa vuosina 1941–1942 kahdella vankileirillä kuulustelijoina ja tulkkeina. Kuulustelutietojen perusteella saksalaiset ampuivat osan vangeista.
Kansallisarkiston tutkimushanke

Keskustelu sotavankien kohtelusta heräsi 2003 julkaistun Elina Sanan Luovutetut-tutkimuksen seurauksena. Tämän johdosta Kansallisarkisto käynnisti vuonna 2004 tutkimushankeen Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939–1955. Tarkoituksena oli selvittää muun muassa sotavankikuolemia suomalaisilla sotavankileireillä ja suomalaisviranomaisten toimintaa sotavankien kohtelun, luovutusten, palautusten ja vaihtojen yhteydessä. Tutkimuksen tulosten mukaan saksalaisille luovutettiin teloitettavaksi hieman yli 500 pakolaista ja sotavankia. Suomalaiset itse tekivät parikymmentä teloitusta. Kymmenen prosenttia kuolemaan lähetetyistä oli juutalaisia.
Aiheesta muualla

Tietoa talvi- ja jatkosodan sotavankeihin liittyvistä asiakirjoista (Arkistolaitos)
Pääesikunnan ohjeet sotavankien kohtelusta vuodelta 1942
Sotavankikuolemat ja ihmisluovutukset vuosina 1939-55 tutkitaan
Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939–55 -tutkimushanke (Arkistoitu – Internet Archive)
Sotavangit-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikki Ylikankaan selvitys valtioneuvoston kanslialle (Arkistoitu – Internet Archive)
Kvarkki-gluoniplasma

Kvarkki-gluoniplasma (engl. Quark-Gluon Plasma, QGP) on kvanttikromodynamiikan faasi, joka esiintyy vain äärimmäisen korkeissa lämpötiloissa ja tiheyksissä. Normaaleissa olosuhteissa kvarkit ovat sitoutuneina toisiinsa gluonien avulla muodostaen hadroneita, esimerkiksi protoneita ja neutroneita. Kun hadronit saatetaan tarpeeksi kuumiin ja suuripaineisiin olosuhteisiin, kvarkkien väliset sidokset lakkaavat olemasta, jolloin kvarkit ja gluonit ovat ns. vapaita.
QGP:n esiintyminen

Maailmankaikkeuden materiaalin uskotaan olleen kokonaan QGP:tä ensimmäisinä 20–30 mikrosekuntina alkuräjähdyksen jälkeen, kunnes materiaali laajeni ja jäähtyi aiheuttaen QGP:n hadronisoitumisen. Lisäksi sitä saattaa esiintyä myös neutronitähtien ytimissä.
QGP:n tutkiminen ja tuottaminen

Keinotekoisesti QGP:tä voidaan tuottaa törmäyttämällä raskaita ioneita suurilla energioilla. Tällaisissa kokeissa QGP:n syntyminen voidaan päätellä törmäyksessä tulevasta hiukkassäteilystä, jota havaitaan asianmukaisilla ilmaisimilla. Toistaiseksi vakuuttavimmat todisteet QGP:n olemassaolosta on saavutettu Relativistic Heavy Ion Colliderissa Brookhaven National Laboratoryssa Long Islandilla Yhdysvalloissa. Siinä kulta-ioneita kiihdytettiin relativistiseen nopeuteen ja törmäytettiin keskenään. Törmäyksessä syntyi Auringon sisusta 150 000 kertaa kuumempi möykky, joka pysyi koossa 10-23 sekuntia.  Kvarkkeja koossa pitävä vahva vuorovaikutus on äärimmäisen voimakas, minkä vuoksi QGP käyttäytyy nesteen kaltaisesti.
QGP:tä tutkitaan edelleen Relativistic Heavy Ion Colliderissa. Sveitsin ja Ranskan rajalla sijaitsevassa CERNin Large Hadron Colliderissa sitä tullaan tutkimaan kolmella ilmaisimella eli ALICElla, ATLASilla ja CMS:llä.
Aiheesta muualla

The Relativistic Heavy Ion Collider at Brookhaven National Laboratory
The Alice Experiment at CERN
The Indian Lattice Gauge Theory Initiative
Quark matter reviews: 2004 theory, 2004 experiment
Lattice reviews: 2003, 2005
BBC article mentioning Brookhaven results
Physics News Update article on the quark-gluon liquid, with links to preprints (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdysvaltain alkuperäiskansat

Alkuperäisasukkaiden osuus väestöstä piirikunnittain vuoden 2010 laskennassa. Tummin vihreän sävy vastaa yli yhtä prosenttia.
Yhdysvaltain alkuperäiskansat (The American Indian and Alaska Native population) ovat alkuperäiskansoja Yhdysvaltojen manneralueella. Yhdysvaltojen väestönlaskennassa ei Havaijin alkuperäisasukkaita tai Tyynenmeren saarelaisia lasketa tähän ryhmään, vaan heillä on oma ryhmänsä.
Tunnustetun alkuperäiskansan aseman oli vuonna 2022 saanut Yhdysvalloissa 574 kansaa. Nämä kansat ovat oikeutettuja saamaan valtion rahoitusta ja palveluja.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa 3,7 miljoonaa yhdysvaltalaista ilmoitti identifioituvansa Yhdysvaltain intiaaniksi tai Alaskan alkuperäisasukkaaksi. Lisäksi 5,9 miljoonaa ilmoitti olevansa sekä tätä ryhmää että myös jotain toista ryhmää. Ainakin osittain Yhdysvaltain alkuperäisasukkaisiin katsoo siis kuuluvansa yhteensä 9,7 miljoonaa yhdysvaltalaista eli 2,9 prosenttia maan koko väestöstä. Tämä merkitsee 87 prosentin kasvua kymmentä vuotta aikaisempaan lukemaan, joka oli 5,2 miljoonaa. Alkuperäisasukas–valkoinen-yhdistelmä kasvoi 1,4 miljoonasta 4 miljoonaan.
Osavaltioittain suurimmat alkuperäisasukkaiden osuudet ovat Alaskassa (14,8 prosenttia), New Mexicossa (8,9 prosenttia) ja Etelä-Dakotassa (8,4 prosenttia).
Alkuperäisasukkaat saavat Yhdysvalloissa nauttia muillekin vähemmistöille säädettyä positiivista erityiskohtelua urakkasopimuksissa liittovaltion kanssa. Koska ei-intiaanit ovat käyttäneet tätä oikeutta väärin tekeytymällä intiaaneiksi, nykyisin erityiskohtelua urakkasopimuksissa saavat vain virallisesti tunnustettujen intiaaniheimojen kirjoilla olevat jäsenet. Koska rotusyrjintä on korkeimman oikeuden ja joidenkin alempien tuomioistuimien tulkinnan mukaan Yhdysvaltain perustuslain vastaista, intiaanit ja alkuperäisasukkaat määritellään virallisissa yhteyksissä usein poliittisesti eli heimojäsenyyden kautta, minkä ansiosta heille voidaan suoda laillisesti etuoikeuksia. Eri yhteyksissä on kuitenkin käytössä erilaisia virallisia määritelmiä, joista joihinkin kuuluu myös verenperimä tai henkilön oman yhteisön käsitys henkilön etnisyydestä. Intiaanin määritelmät nojaavat muita Yhdysvaltain rotuvähemmistöjä enemmän muihin kriteereihin kuin henkilön omaan kokemukseen omasta identiteetistä. Yksinomaan intiaaneja koskevia erityisoikeuksia ovat esimerkiksi liittovaltion intiaanietuudet, etusija työllistämisessä, vapautus osavaltion määräysvallasta sekä mahdollisuus tuomita liittovaltion tai heimon eikä osavaltion tuomiovallan mukaan.
Yhdysvaltain alkuperäiskansoilla on vaihtelevat pääsykriteerit uusille jäsenille. Useimmat tunnustetut kansat vaativat jonkin tietyn prosentin ”intiaaniverenperimää”. Vaaditun verenperimän alaraja on useimmilla kansoilla vähintään 1/16, eli yksi intiaani-isoisoisovanhempi. Geneettisen sukututkimuksen antamia etnisyystuloksia viralliset heimot eivät tiettävästi hyväksy jäsenyyshakemuksen perusteeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain alkuperäiskansat Wikimedia Commonsissa
Allas Pool

| Allas Pool> Allas Sea Pool |
| --- | --- |
 Allas vuonna 2021
Osoite:  Katajanokanlaituri 2   00160 Helsinki
Sijainti:  Eteläsatama, Katajanokka
Koordinaatit:  60.167105°N, 24.957838°E
Rakennustyyppi:  merikylpylä, julkinen sauna, kahvila
Valmistumisvuosi:  2016
Suunnittelija:  Huttunen-Lipasti-Pakkanen Arkkitehdit
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Allas Pool (aik. Allas Sea Pool) on merikylpylä Helsingin Katajanokalla. Se avattiin 1. syyskuuta 2016 entisen kanavaterminaalin alueelle. Merikylpylässä on kolme meren päälle rakennettua allasta: lastenallas, lämminvesiallas ja merivesiallas sekä sauna ja kahvila. Allas Sea Poolin päärakennus valmistui keväällä 2017. Rakennuksen katolla on koko katon kattava terassi. Allas Pool on 1 500 asiakaspaikallaan Helsingin suurin terassi.
Merikylpylä on auki ympäri vuoden. Vuokrasopimus Helsingin kaupungin kanssa kestää vuoden 2030 loppuun asti.
Historiaa

Merikylpylää Katajanokalle ehdotettiin liikuntavirastolle jo vuonna 2006. Allas Sea Pool sai rakennusluvan elokuussa 2015. Kylpylähankkeen budjetti oli yhdeksän miljoonaa euroa. Työ- ja elinkeinoministeriö tuki hanketta 329 000 eurolla. Helsingin kaupunki, Finnvera ja Tekes rahoittivat hanketta yhteensä kolmen miljoonan euron lainalla. Tämän lisäksi hanketta rahoitettiin muun muassa joukkorahoituksella, jolla kerättiin yli 810 000 euroa. Joukkorahoitukseen osallistui yli 400 henkilöä. Yksi uima-altaista rakennettiin Western Shipyardin Teijon telakalla Salossa, josta se kuljetettiin meriteitse Katajanokalle vajaan vuorokauden ajan.
Allas Poolin kävijätavoite on 320 000 kävijää vuodessa. Vuonna 2017 Altaalla kävi 142 000 kylpyläasiakasta.
Historiaa > Vuoden 2022 onnettomuus

Tammikuussa 2022 M/S Gabriella-alus törmäsi kylpylään. Saunarakennus halkesi keskeltä kahtia ja osa rakenteista siirtyi kymmeniä senttejä Kauppatorin suuntaan. Koronarajoitusten takia kylpylä oli onnettomuuden aikaan suljettu. Kesällä 2022 otettiin käyttöön väliaikaiset saunat, joiden kapasiteetti on noin kolmannes tuhoutuneiden saunojen kapasiteetista. Uudet saunatilat avattiin kesäkuussa 2023. Remontissa uudistettiin myös pukuhuoneita ja vilvoittelutiloja.
Historiaa > Tilaongelmat

Loppuvuodesta 2023 alkaen kylpylä alkoi kärsiä saunojen tilaongelmista, kun HS:n mukaan kävijämäärät kasvoivat voimakkaasti ja osa turistikävijöistä viipyy saunassa löylyä heittämättä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Allas Pool Wikimedia Commonsissa
Verkkosivusto
Tornionlaakson kirjaston Ylitornion toimipiste

| Tornionlaakson kirjaston Ylitornion toimipiste |
| --- | --- |
Sijainti:  Alkkulanraitti 31, 95600 Ylitornio
Johtaja:  Hanna Laitinen
Kotisivut
Tornionlaakson kirjaston Ylitornion toimipiste on yksi Tornionlaakson kirjaston toimipisteistä.
Jani Lajunen

| Jani Lajunen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1990 (ikä 34) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Laju
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Blues (SML) Milwaukee Admirals (AHL) Peoria Rivermen (AHL) Växjö Lakers HC (SHL) Tappara (SML) HC Lugano (NLA) Örebro HK (SHL)
NHL-varaus:  201. varaus, 2008 Nashville Predators
Jani Anssi Tapio Lajunen (s. 16. kesäkuuta 1990 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Lajunen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Elite Prospects -sivuston Matias Strozykin vuonna 2011 tekemän analyysin mukaan hän on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä, joka kykenee pelaamaan sekä alempien ketjujen rikkovassa roolissa että tekemään kohtalaisen hyvin peliä kärkiketjuissa.