stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sun täytyy

| ”Sun täytyy” Cheek mukana Sami Saari |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kasvukipuja
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): MGI
 Tyylilaji: rap, pop
 Levy-yhtiö: Alarm/Rähinä
Cheekin muut singlet
| ”Nostan kytkintä” 2005 | ”Sun täytyy” 2007 | ”Tuhlaajapoika” 2007 |
"Sun täytyy" on rap-artisti Cheekin ensimmäinen singlejulkaisu hänen kolmannelta Kasvukipuja -nimiseltä studioalbumilta. Singlellä vierailee Sami Saari. Kappaleella Cheek sanoo: "Ei vaan pysty, liian hapokasta.". Tämä lentävä lause liitetään Olli Hokkaseen. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
Kappaleet

Sun täytyy – 3.28
112 – 3.45 (MGI remix)
Aiheesta muualla

Stara.fi
Finance.com
Kappaleen musiikkivideo YouTubessa
Staatsfeind Nr. 1

| Staatsfeind Nr>  1 Bushido |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2005
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 65.46
 Levy-yhtiö: ersguterjunge
Bushido muut julkaisut
| Carlo, Cokxxx, Nutten II 2005 | Staatsfeind Nr. 1 2005 | Von der Skyline zum Bordstein zurück 2006 |
Staatsfeind Nr. 1 on Bushidon kolmas sooloalbumi, jonka julkaisi ersguterjunge marraskuussa 2005. Se sijoittui parhaimmillaan Itävallan TOP 40 listan sijalle 13 vuonna 2005. Levyltä julkaistiin kaksi singleä Endgegner ja Augenblick.
Albumi myi kultaa Saksassa.
Kappaleet

Intro – 1.30
Waffendealer – 3.15
Der Sandmann – 3.55  (feat. Chakuza & Baba Saad)
Die Stimme der Nation – 3.02
Untergrund – 4.10  (feat. Eko Fresh)
Engel – 3.19
Ab 18 – 3.54  (feat. Baba Saad)
Das Leben ist hart – 4.17
Staatsfeind Nr. 1 – 4.18
Sieh in meine Augen – 4.32  (feat. D-Bo)
Harter Brocken – 3.31  (feat. J. R. Writer)
Hymne der Straße – 3.44  (feat. Baba Saad)
Augenblick – 4.02
Endgegner – 3.42
Bis wir uns wiedersehen – 3.12  (feat. Cassandra Steen)
Wir regieren Deutschland – 3.40  (feat. Billy 13 & Baba Saad)
Mein Leben lang – 4.03
Der Bösewicht – 3.08  (Baba Saad feat. Bushido)
Outro – 1.30
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2005 |  Hitparade | 32 |
| 2005 |  Austria TOP 40 | 13 |
| 2006 |  Austria TOP 40 | 67 |
Stanley Clarke

| Stanley Clarke |
| --- | --- |
 Stanley Clarke, takana George Duke
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1951 (ikä 73) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1966–
Tyylilajit:  Jazz, fuusiojazz, funk, rock, pop, R&B
Soittimet:  bassokitara, kontrabasso, piano, urut, laulu
Yhtyeet:  Return to Forever, Chick Corea, Jeff Beck, Clarke/Duke Project, SMV, Animal Logic, George Duke
Levy-yhtiöt:  Polydor, Epic, Jazz Door, Heads Up International, Columbia, Sony, Portrait, Nemperor, IMS
Aiheesta muualla
www.stanleyclarke.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Stanley Clarke (s. 30. kesäkuuta 1951 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan sekä sähköbasson että kontrabasson taitajana kuten myös elokuvasäveltäjänä.
Elämäkerta > Nuoruus

Stanley Clarke syntyi Philadelphiassa. Hänen äitinsä oli ammattimainen oopperalaulaja, ja Clarke kuuli hänen usein laulavan kotona. Clarke on kertonut äitinsä olleen hänen ensimmäinen taiteellinen vaikuttajansa.
Clarke aloitti viulunsoiton opiskelun noin 12-vuotiaana, mutta hänen pituutensa ja pitkät sormensa aiheuttivat vaikeuksia. Hän löysi kontrabassosta itselleen sopivamman instrumentin. Bassokitaran soiton Clarke aloitti hieman alle 16-vuotiaana. Jatkaessaan klassisen musiikin opiskelua hän soitti myös kaikenlaista pop-musiikkia paikallisten yhtyeiden kanssa erilaisissa pubeissa ja juhlatilaisuuksissa. Oppikoulun jälkeen hän meni Philadelphian musiikkiakatemiaan opiskelemaan sinfonista kontrabasson soittoa.
Elämäkerta > Ura

Clarke valmistui Philadelphian musiikkiakatemiasta ja muutti New Yorkiin vuonna 1971. Hän toimi siellä yhteistyössä monien kuuluisien muusikoiden, kuten Horace Silverin ja Art Blakeyn, kanssa. Hän tuli tunnetuksi Chick Corean vuonna 1971 perustamassa fuusio-yhtyeessä Return to Forever. Clarke alkoi näihin aikoihin myös tehdä soololevyjä.
Clarkea pidetään yhtenä basson suurimmista virtuooseista, ja hän hallitsee sekä akustisen basson että sähköbasson. Bassokitaran soitossa Clarke oli 1970-luvulla Jaco Pastoriuksen ohella suurin vaikuttajahahmo. Hän kehitti tunnistettavan soundinsa ja sovelsi funkissa käytettyä peukutustekniikkaa jazz -rock -musiikkiinsa. Clarke on myös kunnostautunut säveltäjänä. Sen lisäksi, että hän on säveltänyt soololevyjensä materiaalin ja monia Return to Foreverin kappaleita, hän on myös säveltänyt musiikkia useisiin elokuviin.
Toisin kuin muilla tunnetuilla 1970-luvun fuusio-yhtyeillä, Return to Foreverin ohjelmistoon kuuluivat pitkät bassosoolot, joissa Clarke pääsi näyttämään osaamistaan. Clarken omista levyistä merkittävin on vuonna 1976 julkaistu School Days, joka on yksi keskeisiä bassolevyjä ja samalla fuusion keskeisiä klassikkojulkaisuja.
Huolimatta siitä, että Clarke on huomattavan taitava kontrabasson soittaja, hän ei ole kuitenkaan levyttänyt perinteisempää jazzia juuri lainkaan. 1970-luvun lopulla hän alkoi monien muiden tuon ajan artistien tapaan sisällyttää levyihinsä yhä popmaisempia vaikutteita etääntyen näin myös fuusiosta.
Clarken soololevyistä tunnetuin on School Days (1976), ja muita mainittavia ovat esimerkiksi Stanley Clarke (1974) ja Journey to Love (1975). Clarken soitto ja sävellykset ovat hyvin edustettuna mukana myös kaikilla Return to Foreverin levyillä.
Clarken bassosoundi perustuu Alembic-bassokitaroihin joissa on aktiivielektroniikka. Clarke alkoi käyttää Alembic-bassoja 1970-luvulla, kun Rick Turner niminen soittimenrakentaja kritisoi Clarken bassosoundia, mainiten että hänen soittonsa on hienoa mutta soundi surkea. Seuraavana iltana Turner toi Clarkelle Alembic-basson, johon tämä ihastui, ja alkoi käyttää yksinomaan tämän merkin bassoja. Turner myös rakensi Clarkelle uuden basson tämän ohjeiden mukaan.
Diskografia

Children of Forever (One Way) (1972)
Stanley Clarke (Epic) (1974)
Journey to Love (Epic) (1975)
School Days (Epic) (1976)
I Wanna Play for You (Epic) (1977)
Modern Man (Nemperor) (1978)
Fuse One (IMS) (1980)
Rocks, Pebbles and Sand (Epic) (1980)
The Clarke/Duke Project, Vol. 1 (Epic) (1981)
Let Me Know You (Columbia) (1982)
The Clarke/Duke Project, Vol. 2 (Columbia) (1983)
Time Exposure (Epic) (1984)
Find Out! (Epic) (1985)
Hideaway (Epic) (1986)
Project (CBS) (1988)
If This Bass Could Only Talk (Portrait) (1988)
3 (Epic) (1989)
Passenger 57 (Epic) (1992)
East River Drive (Epic) (1993)
Live at the Greek (Epic) (1993)
Live in Montreux (Jazz Door) (1994)
Rite of Strings (Gai Saber) (1995)
At the Movies (Epic Soundtrax) (1995)
The Bass-ic Collection (1997)
1, 2, to the Bass (2003)
The Toys of Men (2007)
Jazz in the Garden (2009)
The Stanley Clarke Band (2010)
Sun yö on pian täällä

| Sun yö on pian täällä Pariisin Kevät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. toukokuuta 2024
 Tyylilaji: pop, elektroninen musiikki
 Kesto: 33.18
 Levy-yhtiö: Fullsteam Records, Sony Music
Listasijoitukset
  4. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Pariisin Kevään muut julkaisut
| Reuna 2019 | Sun yö on pian täällä 2024 |   |
Singlet albumilta Sun yö on pian täällä
 ”Haaveet, haaveet” Julkaistu: 17. marraskuuta 2023  ”Fantasiaa” Julkaistu: 16. helmikuuta 2024  ”Me ei olla ystävii enää” Julkaistu: 5. huhtikuuta 2024
Sun yö on pian täällä on suomalaisen Pariisin Kevät -yhtyeen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 24. toukokuuta 2024.
Albumilta julkaistiin kolme singleä: ”Haaveet, haaveet”, ”Fantasiaa” ja ”Me ei olla ystävii enää”. ”Fantasiaa”-kappaletta varten kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Wille Hyvönen. Reunan (2019) tavoin Sun yö on pian täällä -albumin kappaleet painottuvat vahvasti koskettimiin ja elektronisiin rytmeihin poiketen Pariisin Kevään varhaisemmasta rockiin painottuvammasta tuotannosta.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Sun yö on pian täällä | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Varo mitä toivot | 3.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Haaveet, haaveet | 3.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Me ei olla ystävii enää | 3.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Puhu mulle | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Aavikkoo | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Pidä must aina kiinni lujaa | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Fantasiaa | 3.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Meil on välii | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Joutsenet | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Soundi:
Suoja-säätiö

Suoja-säätiö on Lahdessa vuonna 1961 perustettu säätiö. Säätiön taustalla on alun perin Viipurissa vuonna 1908 perustettu Viipurin Esikaupunkien Keskinäinen Paloapurengas, josta myöhemmin tuli Vakuutusyhtiö Suoja. Se siirtyi pois Viipurista ja myöhemmin monien vaiheiden kautta asettui Lahteen vuonna 1945. Vakuutusyhtiö Suojan vakuutuskanta yhdistettiin Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kansaan, jonka jälkeen Suoja vakuutusyhtiönä lopetti toimintansa. Suoja-säätiön saamilla varoilla avustettiin alkuun vähävaraisia ja puutteessa eläviä henkilöitä. Myöhemmin sen tarkoitukseksi on tullut edistää "tieteellisiä, taiteellisia, sivistyksellisiä, kasvatuksellisia, sosiaalisia ja taloudellisia pyrintöjä sekä historiallisen perinteen tutkimista".
Aiheesta muualla

Keskinäinen Vakuutusyhtiö Suoja 1908–1962[vanhentunut linkki] (doc)
Susanna Puisto

| Susanna Karjalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. joulukuuta 1988 (ikä 35) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Sisäpelirooli:  kotiuttaja
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Joensuun Maila
Tehtävä:  valmentaja
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2006–2009  2010–2011  2012  2013–2022 :   Pesäkarhut  Pesä Ysit  Kirittäret  Pesäkarhut 
Valmennusura
 2024– :   Joensuun Maila 
Susanna Karjalainen (o.s. Puisto, s. 4. joulukuuta 1988 Pori) on suomalainen pesäpallovalmentaja ja entinen pesäpalloilija, joka toimii valmentajana Joensuun Mailan naisten edustusjoukkueessa. Pelaajaurallaan Karjalainen pelasi kotiuttajajokerin roolissa.
Karjalainen aloitti pelaajauransa kasvattajaseuransa Pesäkarhujen riveissä pelaten seuran edustusjoukkueessa neljän kauden ajan vuosina 2006–2009. Kaudeksi 2010 Karjalainen siirtyi suuremman roolin perässä Lappeenrannan Pesä Yseihin ja sieltä edelleen vuonna 2012 Jyväskylän Kirittäriin. Kotikaupunkinsa ulkopuolella pelatessaan Karjalainen teki lopullisen läpimurtonsa, minkä jälkeen hän palasi kaudeksi 2013 takaisin Poriin. Karjalainen pelasi Pesäkarhuissa syksyllä 2022 päättyneen pelaajauransa loppuun saakka menestyksekkäästi: hän saavutti tuona aikana yhden Suomen mestaruuden, kolme SM-hopeamitalia ja neljä SM-pronssimitalia. Lisäksi Karjalainen voitti Naisten Superpesiksen lyöjäkuningattaruuden vuosina 2020 ja 2021. Ensimmäisen SM-mitalinsa Karjalainen oli voittanut vuonna 2012, kun Kirittäret sijoittui Naisten Superpesiksessä toiseksi.
Karjalainen päätti pelaajauransa syksyyn 2022. Kesken pesäpallokauden 2023 Karjalainen oli saanut loppukauden kattavan sopimustarjouksen Kempeleen Kiriltä, mutta oli kieltäytynyt. Valmennusuransa Karjalainen aloitti syksyllä 2023 Joensuun Mailan naisten edustusjoukkueen lajivalmentajan roolissa.
Karjalaisen puoliso on entinen lentopalloilija Tuomas Karjalainen.
Syvänmerenkeila

Syvänmerenkeila tai syvänmeren viuhka (eng. deep-sea fan, abyssal fan, underwater delta) on vedenalainen mannerreunusten alaosassa esiintyvä viuhkamainen geologinen muodostuma, joka on muodostunut pääasiassa turbidiittivirtausten seurauksena. Vastaavanlainen muodostuman maan pinnalla voisi sanoa olevan alluviaalikeila, joka muodostuu jokiuoman suulle sen saavuttaessa tasankoalueen. Syvänmerenkeila muodostuu vastaavasti mannerrinteen alaosaan, kun turbidiittivirtaus saavuttaa syvänmeren pohjan. Syvänmerenkeilojen koko voi vaihdella muutaman kilometrin levyisestä usean tuhannen kilometrin levyiseksi.
Muodostuminen

Syvänmerenkeilat muodostuvat turbidiittivirtausten seurauksena. Turbidiittivirtaus on mannerrinteellä tapahtuva vedenalainen massaliikunto, ja merkittävin ainesta kerrostava sedimentologinen prosessi syvässä meressä. Sen voi aiheuttaa aineksen kerrostuminen mannerrinteen yläosaan tai mannerjalustan reunalle niin, että painovoima ylittää ainesta paikallaan pitävän kitka- ja koheesiovoiman ja syntyy maanvyöry, mutta myös esimerkiksi maanjäristys voi  olla laukaiseva tekijä. Virtaus voi kuljettaa tuhansia kuutiometrejä hiekkaa ja hienoainesta mannerjalustan alaosaan ja syvänmeren pohjalle.
Tunnettuja syvänmerenkeiloja

Bengalin keila (Eng. Bengal fan) on tällä hetkellä suurin tunnettu syvänmerenkeila maapallolla. Sen on muodostanut Ganges- ja Brahmaputra-jokien Tiibetin ylängöltä ja Himalajalta tuoma sedimenttiaines, ja se sijaitsee Intian Valtameressä Intian itä-puolella Bengalinlahdella. Sen on noin 1000 kilometriä leveä ja 3000 kilometriä pitkä, ja sen keskipaksuus on 16,5 kilometriä.
Indus-keila (Eng. Indus fan) sijaitsee Intian valtameressä Intian länsipuolella Arabianmeressä. Se on muodostunut Indus-joen Himalajalta tuomasta aineksesta.
Suomen asiain neuvottelukunta

Suomen asiain neuvottelukunta oli Venäjän keisarikunnan ministerineuvoston eli Venäjän hallituksen yhteydessä vuosina 1907–1917 toiminut komitea, joka valmisteli Suomen suuriruhtinaskuntaa koskeneita asioita. Sen tarkoituksena oli lisätä Venäjän hallituksen kontrollia Suomea koskeneiden asioiden esittelyssä keisarille, mikä oli aiemmin ollut Suomen ministerivaltiosihteerin yksinoikeus. Samaa tavoitetta ajoi myös seuraavana vuonna säädetty uusi esittelyjärjestys, josta toisen sortokauden katsotaan yleensä alkaneen.
Suomen asiain neuvottelukunta perustettiin lokakuussa 1907 Venäjän pääministeri Pjotr Stolypinin aloitteesta. Neuvottelukunnan puheenjohtajana toimi ministerineuvoston puheenjohtaja eli Venäjän pääministeri. Muina jäseninä olivat alkujaan valtion kontrollööri Pjotr Haritonov, Venäjän valtakunnanneuvoston jäsenet Vladimir Deutrich ja Nikolai Sergejevski, senaattori Nikolai Garin sekä kenraaliluutnantti Mihail Borodkin. Vuonna 1908 komiteaa täydennettiin kolmella jäsenellä, joista yksi oli Suomen kenraalikuvernööri ja kaksi muuta tuleva pääministeri Vladimir Kokovtsov sekä oikeusministeri Ivan Štšeglovitov. Myöhemmin, Ivan Goremykinin pääministerikaudella myös Suomen ministerivaltiosihteeri kutsuttiin neuvottelukuntaan. Pääosa neuvottelukunnan jäsenistä kannatti Suomen autonomian kaventamista yleisvaltakunnallisen lainsäädännön osalta. Useat heistä olivat kuuluneet Sergejevskin aiemmin johtamaan Suomen asioiden valmistelukomiteaan, jonka Vjatšeslav von Plehwe oli perustanut Venäjän valtakunnanneuvostoa varten vuonna 1899.
Vaikka Suomen asiain neuvottelukunta palvelikin Suomen autonomian kaventamista, se oli silti myös merkkinä siitä, että Suomelle edelleen tunnustettiin Venäjän valtakunnassa eräänlainen erityisasema, sillä millään muulla valtakunnan osalla ei ollut vastaavaa elintä. Neuvottelukunta lakkautettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917.
Sydney Pollack

| Sydney Pollack |
| --- | --- |
 Sydney Pollack vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1934 Lafayette, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 26. toukokuuta 2008 (73 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja, näyttelijä
Puoliso:  Claire Griswold (1958–2008)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sydney Pollack (1. heinäkuuta 1934 Lafayette, Indiana – 26. toukokuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.
Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat muun muassa Ammutaanhan hevosiakin (1969), Parhaat vuotemme (1973), Korppikotkan kolme päivää (1975), Valaistu ratsumies (1980), Tootsie – lyömätön lyyli (1982) ja Karen Blixenin elämästä kertova Minun Afrikkani (1985), joka sai seitsemän Oscaria.
Näyttelijänä Pollack esiintyi esimerkiksi elokuvissa Kuolema pukee häntä ja Eyes Wide Shut sekä useissa televisiosarjoissa.
Pollackin vanhemmat olivat Venäjältä Yhdysvaltoihin siirtyneitä juutalaisia.
Osittainen filmografia

30 min. kuolemaan (The Slender Thread, 1965)
Tyttö oli jokaisen (This Property Is Condemned, 1966)
Päänahanmetsästäjät (The Scalphunters, 1968)
Ammutaanhan hevosiakin... (They Shoot Horses, Don’t They?, 1969)
Rautaiset sankarit (Castle Keep, 1969)
Silmä silmästä (Jeremiah Johnson, 1972)
Parhaat vuotemme (The Way We Were, 1973)
Yakuza – samuraitten kirous (The Yakuza, 1974)
Korppikotkan kolme päivää (Three Days of the Condor, 1975)
Taivas ei tunne suosikkeja (Bobby Deerfield, 1977)
Valaistu ratsumies (The Electric Horseman, 1979)
Ei rikosmielessä (Absence of Malice, 1981)
Tootsie – lyömätön lyyli (Tootsie, 1982)
Minun Afrikkani (Out of Africa, 1985)
Havanna (Havana, 1990)
Firma (The Firm, 1993)
Sabrina (1995)
Oikukkaat sydämet (Random Hearts, 1999)
Tulkki (The Interpreter, 2005)
Aiheesta muualla

Sydney Pollack Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Susanna Ruotsalainen

Susanna Ruotsalainen (s. 25. lokakuuta 1973 Uppsala, Ruotsi) on suomalainen markkinoija ja brändääjä ja entinen SM-tason lentopalloilija. Suurelle yleisölle Ruotsalainen tuli tunnetuksi ollessaan Diili-tv-ohjelman kilpailijana vuonna 2010. Hän oli myös yksi kilpailija Viidakon tähtöset -ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa hän sijoittui toiseksi. Hän on kilpaillut myös vuoden 2005 Suuri Seikkailu-tv-ohjelmassa.
Yksityiselämä

Ruotsalainen seurusteli syksystä 2010 lähtien entisen mäkihyppääjän Matti Nykäsen kanssa. Pari meni kihloihin tammikuussa 2011 ja he asuivat sittemmin Jyväskylässä. Ennen Jyväskylään muuttoa Ruotsalainen asui Helsingin Punavuoressa kuusi vuotta. Hän hoiti jonkin aikaa myös Nykäsen keikkoihin ja mäkihyppyyn liittyneitä asioita. Kihlaus purkautui keväällä 2013. Ruotsalainen opiskeli urheilujohtamista maisteriohjelmassa Jyväskylässä.
Susanna Roine

Susanna Roine (s. 8. tammikuuta 1971 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka on tuttu useista MTV3:n viihdesarjoista. Näkyvimmät roolinsa hän on tehnyt Elina Halttusen käsikirjoittamissa sarjoissa Parhaat vuodet ja Ihmeidentekijät. Susanna Roineen vanhemmat ovat näyttelijät Esko Roine ja Marjukka Halttunen.
Hän esiintyi Suomen Kansallisteatterissa näytelmässä Poltettu oranssi yhdessä äitinsä kanssa.
Susanna Roineella on kolme lasta, vuonna 1994 syntyneet kaksostytöt avioliitosta näyttelijä Kari Väänäsen kanssa sekä vuonna 2003 syntynyt kuopus aviomiehensä Mika Venhovaaran kanssa. Susanna Roine on Epilepsialiiton lähettiläs.
Aiheesta muualla

Susanna Roine Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Susan Ferrier

| Susan Ferrier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Susan Edmonstoune Ferrier
Syntynyt: 1782
Kuollut: 1854 (71–72 vuotta)
Kansalaisuus:  skotlantilainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Susan Edmonstoune Ferrier (1782–1854) oli skotlantilainen kirjailija, jota on verrattu Jane Austeniin. Hän julkaisi vain kolme teosta, Marriage (1818), The Inheritance
(1824) ja Destiny, or the Chief's Daughter (1831).
Suomennettu teos

Kaunotar ja säkkipilli, suom. O. Juurikoski. Näyte romaanista The Marriage, teoksessa Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1933 s. 503–506
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Susan Ferrier Wikimedia Commonsissa
Suojaerotusmuuntaja

Suojaerotusmuuntaja rengassydämeen käämittynä.
Muuntaja joka toimii suojaerotusmuuntajana, ja jolta saadaan myös muita jännitearvoja.
Suojaerotusmuuntaja on muuntaja, joka erottaa galvaanisesti toisiopuolelle kytketyn laitteen verkkovirrasta ja käytännössä estää sähköiskun maan ja vaiheen välillä. Galvaaninen erotus perustuu siihen, että estetään varauksellisten partikkelien liikkuminen toiselta käämiltä toiselle eli suoraa virran virtausta ei tapahdu käämien välillä. Suojaerotusmuuntajan päällimmäisenä tarkoituksena on erottaa kaksi piiriä toisistaan. Niissä on yleensä symmetriset käämitykset ensiö- ja toisiopuolella, jotka mahdollistavat vaihtojännitteisen tehon syötön toisesta laitteesta toiseen ilman sähköistä kytkentää. Teho voidaan siirtää muuntajassa keskinäisinduktanssin avulla ja kytkentä tapahtuu muuttuvan magneettivuon kautta. Suojaerotusmuuntaja on periaatteessa täysin samanlainen kuin mikä tahansa tehomuuntaja, mutta käämien välillä on peruseristyksen lisäksi lisäsuoja, jolla luodaan haluttu eristystaso.
Suojaerotusmuuntajaa on hyvä käyttää korjattaessa sähkölaitteita kuten esimerkiksi televisioita ja muita laitteita. Suojaerotusmuuntajaa on myös hyvä käyttää mitattavassa laitteessa, jos laitetta tutkikaan oskilloskoopin avulla. Virheellisesti yleensä kytketään oskilloskooppi suojaerotusmuuntajaan, että voidaan mitata sähköverkkolaitteita suojatakseen kallista oskilloskooppia, mutta tällöin oskilloskoopin maakarva voidaan kytkeä mm. vaiheeseen, jolloin syntyy sähköiskun vaara käyttäjälle, koska oskilloskoopin omat suojaukset on ohitettu. Suojaerotusmuuntajan käyttö testattavassa laitteessa tekee siitä maasta erotetun, mutta on syytä huomioida toissijaiset maakytkennät esim. HDMI- tai USB-kaapeleiden kautta, jolloin ainoa oikea vaihtoehto oskilloskoopin suojaamiseksi on hankkia suojaerotusmuuntajalla varustetut mittauskärjet.
Aiheesta muualla

Kankkunen, Ville: 3 x 32 A suojaerotusmuuntajien suunnittelu, toteutus ja koestus, Opinnäytetyö, Savonia-ammattikorkeakoulu, 29.2.2012 (pdf)
Suna

Sunan koulu
Suna on Espoon keskuksen kaupunginosan asuinalue Tuomarilan kainalossa, sen eteläpuolella, Saarniraivion ja Espoon keskuspuiston välissä. Suna on rivitalovaltaista pientaloaluetta, josta löytyy myös vanhempia omakotitaloja. Alue on laaksoa, jossa on omakotitalojen lisäksi nurmikenttiä ja metsikköjä muodostaen näin vastapainon kerrostalojen Suvelalle.
Suna jakautuu kolmeen osaan:
Hösmärinmäki
Sunanniitty
Alakallio
Palveluina ovat päiväkoti ja ala-aste, Sunan koulu. Yläaste, Saarnilaakson koulu, toimii Sunan välittömässä läheisyydessä.
Jalkapallo

Jalkapalloilija Laura Österberg Kalmari on käynyt Sunan koulun.
Sunan koulu on menestynyt Espoon kuudesluokkalaisten koulujen välisissä jalkapallokisoissa:
Kulta 2005 Pojat.
Hopea 2005 Tytöt.
Kulta 2007 Tytöt.
Kulta 2008 Tytöt.
Julkinen liikenne

Sunaan liikennöivät HSL:n bussilinjat ovat
224 Tuomarila - Espoon keskus - Kauniainen - Leppävaara
224B Tuomarila - Espoon keskus - Kauniainen
530 Matinkylä - Finnoo - Espoon keskus - Myyrmäki
531 Tiistilä - Matinkylä - Olari - Espoon keskus
134N Kamppi - Niittykumpu - Espoon keskus - Tuomarila
Aiheesta muualla

Espoon keskuksen kaupunkipolut (Arkistoitu – Internet Archive)
Syvännekissahait

| Syvännekissahait |
| --- | --- |
 Ruskokissahai (Apristurus brunneus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Syvännekissahait Pentanchidae  Smith, 1912
Katso myös
   Syvännekissahait Wikispeciesissä   Syvännekissahait Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Syvännekissahait (Pentanchidae) on luomihaikaloihin kuuluva rustokalaheimo. Lajeja elää syvissä vesissä kaikissa valtamerissä. Heimon lajit luettiin aiemmin kuuluviksi kissahaihin.
Lajit ja anatomia

Syvännekissahaihin kuuluu 11 tai 12 sukua ja ainakin 110 lajia. Heimon lajit voivat kasvaa 30–90 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat usein hoikkia ja virtaviivaisia. Selkäeviä on kaksi ja peräevä epäsymmetrinen. Syvännekissahailla ei ole kallossa silmien yläpuolella harjannetta, mikä erottaa ne kissahaista.
Levinneisyys ja elintavat

Syvännekissahailajeja elää niin Atlantissa, Intian valtameressä kuin Tyynessämeressäkin. Ne liikkuvat useimmiten 200–2 200 metrin syvyydessä merenpinnasta. Heimon lajien ravintoa ovat kalat, pääjalkaiset ja äyriäiset. Muutamat syvännekissahait synnyttävät eläviä poikasia, mutta suurin osa lajeista laskee munakotelon koralleihin.