stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korkeasaaren eläintarha
Luonnon- ja eläintensuojelu

Korkeasaaren eläintarha pyrkii muiden suojeluun osallistuvien eläintarhojen kanssa turvaamaan luonnon monimuotoisuutta lisäännyttämällä etenkin uhanalaisia eläimiä tarhaolosuhteissa.
Korkeasaari osallistuu Euroopan eläintarhajärjestön jäsenenä noin 30 eläinlajin EEP-suojeluohjelmaan. Suojeluohjelmien avulla voidaan tarvittaessa myöhemmin palauttaa luontoon useita lajin edustajia. Korkeasaaresta on vahvistettu muun muassa mongolianvillihevosten, partakorppikotkien, metsäpeurojen ja ilveksien luonnonkantoja alueilla, joissa niiden populaatiot ovat pienentyneet tai aikaisemmin hävinneet.
Leif Blomqvist alkoi pitämään lumileopardien kantakirjaa vuonna 1976 toimiessaan Korkeasaaren intendenttinä, ja toimia lajin koordinaattorina kun sille perustettiin EEP-ohjelma vuonna 1987. Nykyisin Korkeasaaresta käsin koordinoidaan kolmen eläinlajin EEP-ohjelmia: markhorien, metsäpeurojen ja tunturipöllöjen.
Korkeasaari on myös Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) jäsen.
Eläintarha tekee yhteistyötä lajiensuojelua ja eläinten hyvinvointia tukevissa tutkimuksissa muun muassa Helsingin Yliopiston ja Aalto-yliopiston kanssa.
Luonnon- ja eläintensuojelu > Varainkeruu luonnossa tapahtuvaan suojeluun

Korkeasaaren eläintarha kerää varoja useiden eläinlajien luonnossa tapahtuvaan suojelutyöhön yleisötapahtumilla ja vierailijoiltaan saamilla lahjoituksilla.
Esimerkiksi Kissojen yö -tapahtumalla tuetaan uhanalaisten amurinleopardien ja amurintiikereiden suojelua luonnossa. Korkeasaari on suojelua koordinoivan järjestön yksi suurimpia rahallisia tukijoita, ja on vuoteen 2022 mennessä lahjoittanut sille noin 570 000 euroa.
Luonnon- ja eläintensuojelu > Villieläinsairaala

Korkeasaaren eläintarha ylläpitää Villieläinsairaalaa, jossa se hoitaa sinne tuotuja orpoja ja loukkaantuneita kotimaisia villieläimiä tavoitteena palauttaa ne luontoon. Villieläinsairaalaan tuodaan vuosittain hoitoon yli tuhat loukkaantunutta luonnonvaraista eläintä.
Luonnon- ja eläintensuojelu > Ympäristökasvatus

Eläintarha pyrkii kertomaan eläinlajien suojelusta ja vaikuttamaan ihmisten luontosuhteeseen esimerkiksi eläinten opastettujen ruokintatuokioiden yhteydessä.
Korkeasaaren eläintarha ylläpitää luontokoulu Arkkia ja vuosittaisia kesäleirejä lapsille. Opetuksellisten arvojensa vuoksi eläintarha on myös suosittu luokkaretkikohde.
Eläintilat ja eläimet

Korkeasaaressa on useita eri ilmastoille ja ympäristötyypeille omistettuja eläintaloja ja -alueita. Isot kissapedot asuvat Kissalaaksossa, joka on valmistunut 1960-luvulla. Alun perin leijonat asuivat vuonna 1936 valmistuneessa Leijonalinnassa, joka on sittemmin remontoitu Apinalinnaksi ja jossa asuvat nykyisin berberiapinat.
Borealia-talo valmistui vuonna 1995, siellä elää Suomen luonnon lintuja ja pikkunisäkkäitä. Suurempia kotimaisia lajeja kuten metsäpeura ja ahma on esillä uudemmalla Korpi-alueella.
Trooppisessa Amazonia-talossa elää Amazonin sademetsästä kotoisin olevia pikkueläimiä: liskoja, käärmeitä, kilpikonnia, hämähäkkejä, hyönteisiä, kaloja, sammakoita, pikkuapinoita sekä papukaijoja. Sään salliessa linnut ja apinat ovat esillä ulkotarhoissa.
Toinen trooppinen talo, Africasia, valmistui ja avattiin kesällä 2002. Se rakennettiin presidentti Martti Ahtisaaren vierailtua Etelä-Afrikan kansallisessa eläintarhassa, josta eläimiä ja kasveja saatiin lahjoituksena.  Africasiassa elää pikkumangusteja, käärmeitä, sammakoita, hyönteisiä, hämähäkkejä ja lintuja Afrikan aavikoilta ja Aasian sademetsistä.
Vuonna 2016 avattiin Hämärätalo, jossa asustaa hämäräaktiivisia lajeja ja jossa on Tullin yhteistyöstä ja laittomasta eläinkaupasta kertova näyttely.
Korkeasaaren eläintarhan historia

Korkeasaarta vuokrannut Helsingin Anniskeluyhtiö suunnitteli eläintarhan perustamista 1800-luvun loppupuolella useamman vuoden, jonka aikana asiamiehet kävivät muun muassa tutustumassa Tukholman ja Kööpenhaminan eläintarhoihin. Ensimmäinen virallinen ehdotus Alppilasta tarhan sijoituspaikkana hylättiin niukasti kaupunginvaltuuston äänestyksessä. Alkuperäisin suunnitelma eläintarhasta Korkeasaaressa tuli sen sijaan toteutumaan vuonna 1889.
Arkkitehti Frithiof Mieritz suunnitteli eläintarhaan sen alkuvuosina useita rakennuksia ja myös myötävaikutti eläintarhan perustamiseen lahjoittamalla Anniskeluyhtiölle kaksi karhunpentua. Niitä varten hän suunnitteli Korkeasaaren ensimmäisen Karhulinnan.
Helsingin Anniskeluyhtiöllä oli taloudellisia vaikeuksia jo ensimmäisen maailmansodan aikana väliaikaisen alkoholin anniskelukiellon takia. Kun kieltolaki tuli voimaan vuonna 1919, yhtiön talous romahti ja eläintarha siirtyi seuraavana vuonna Helsingin kaupungin omistukseen. Se muutettiin virastoksi vuonna 1989 eläintarhan täytettyä sata vuotta. Eläintarha toimi kaupungin alaisena vuoden 2017 loppuun asti, jonka jälkeen siitä tuli säätiö.
| Virkavuodet | Nimi | Titteli |
| --- | --- | --- |
| 1889–1907 | August Fabritius | intendentti |
| 1910–1929 | Rolf Palmgren | intendentti |
| 1931–1944 | Valio Armas Korvenkontio | intendentti |
| 1944–1968 | Curt af Enehjelm | intendentti |
| 1968–1995 | Ilkka Koivisto | intendentti (1968–1988) eläintarhan johtaja (1989–1995) |
| 1995–2009 | Seppo Turunen | eläintarhan johtaja |
| 2010–2014 | Jukka Salo | eläintarhan johtaja |
| 2014– | Sanna Hellström | eläintarhan johtaja (2014–2017) toimitusjohtaja (2018–) |
Korkeasaaren eläintarhan historia > Säätiöityminen

Korkeasaaren eläintarhan säätiö aloitti toimintansa vuoden 2018 alusta. Säätiö ylläpitää eläintarhaa, huolehtii sen alueesta ja siellä olevista kiinteistöistä sekä kehittää eläintarhan palveluita.
Säätiönä Korkeasaari voi osallistua kaupungin virastoa laajemmin kansainväliseen lajiensuojelutyöhön, kehittää yritysyhteistyötä ja varainhankintaa. Korkeasaaren säätiö on yleishyödyllinen yhteisö, eikä se tavoittele taloudellista voittoa.
Korkeasaaren eläintarhan säätiö toimii osana Helsingin kaupunkikonsernia. Sen päättävänä elimenä on hallitus, jonka Helsingin kaupunginhallitus nimeää. Eläintarhan toimintaa johtaa toimitusjohtaja. Helsingin kaupunki tukee edelleen Korkeasaaren toimintaa.
Eläintarha mediassa

Korkeasaari-nimisessä televisiosarjassa seurataan Korkeasaaren eläinten ja työntekijöiden arkea. Sarjaa on tehty kahteen otteeseen. Alkuperäisen esitti vuonna 2009 SubTV -kanava. Uusi sarja alkoi Nelosella syksyllä 2022. Sen toinen tuotantokausi esitettiin vuonna 2023.
Biologi ja tietokirjailija Sesse Koivisto on tehnyt useita teoksia, joissa kuvataan hänen ja Ilkka Koiviston (k. 2012) arkea heidän silloisen perheensä asuessa Korkeasaaressa. Kirjoista myydyin on Eläintarha olohuoneessamme (1972), joka kertoo Koivistojen perheen monista epätavallisista kotihoidokeista.
Näyttelijä Elina Salo levytti vuonna 1979 eläintarhasta kertovan lastenlaulun ”Lähdetään Korkeasaareen”. Myös PMMP on levyttänyt "Korkeasaari"-nimisen kappaleen.
Karvakorvat oli MTV3-kanavalla vuonna 1996 esitetty huumorisarja, jossa eri eläintarhojen eläimiä esittävät lyhyet videopätkät oli muutettu sketseiksi jälkiäänittämällä niihin humoristinen dialogi ja musiikki. Sketsien välissä näyttelijä Mika Nuojua esitteli Korkeasaaren eläinlajeja.lähde?
Kirjallisuutta

Rolf Palmgren: Korkeasaari.  Öflund & Pettersson, 1911.
Väinö Lehtonen: Tarinoita Korkeasaaren eläimistä.  Otava, 1945.
M. Olkkonen: Matka Korkeasaareen.  Kuvataide, 1946.
Tapio Lahdenmäki: 70-vuotias Korkeasaari kuvina.  Akateeminen kustannusliike, 1959.
Sesse Koivisto: Eläintarha olohuoneessamme.  Otava, 1973.  ISBN 951-643-584-X
Sesse ja Ilkka Koivisto: Tarinoita eläinten saarelta.  Otava, 1977.  ISBN 951-1-04423-0
Marja Terttu Knapas: Korkeasaari ja Seurasaari : helsinkiläisten ensimmäiset kansanpuistot.  Helsinki-seura, 1980.  ISBN 951-9418-01-6
Ilkka Koivisto, Ulla Rosquist (toim.): Korkeasaari. Högholmen. Helsinki Zoo: Zoo-opas.  Helsingin kaupunki, 1989.  ISBN 951-771-885-3
Katariina Heilala: Päivä Korkeasaaressa.  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-8167-3
Marjo Priha, Trontti Nina, Mari Lehmonen ym.: Korkeasaari: opaskirja.  Korkeasaari, 2015.
Sesse Koivisto: Tapiiri sohvapöydän alla.  Myllylahti, 2016.  ISBN 978-952-202-738-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korkeasaaren eläintarha Wikimedia Commonsissa
Ylen juttu Korkeasaaren 125-vuotisesta historiasta (45 min).
Ylen Elävä arkisto: Mennään Korkeasaareen.
V. A. Korvenkontio : Korkeasaaren eläintarha syntyi miltei itsestään, Helsingin Sanomat, 26.05.1939, nro 139, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
600 eläimen valtakunta Korkeasaaren täyttäessä 50 vuotta, Suomen Kuvalehti, 27.05.1939, nro 21, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Amurintiikeri (Panthera tigris altaica) Korkeasaaressa.
Korkeasaaren ravintola 1900-luvun vaihteessa.
Erik Bruunin suunnittelema Korkeasaaren vanha logo, käytössä 1990-luvulta vuoteen 2017 asti.
Ruskeakarhu (Ursus arctos) aamulla ennen heräämistä.
Akhilleus Tatios

| Akhilleus Tatios> Ἀχιλλεὺς Τάτιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 100-luku? Aleksandria?
Kuollut: 100/200-luku?
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  antiikki
Tyylilajit:  romaani
Pääteokset:  Leukippe ja Kleitofon
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Akhilleus Tatios (m.kreik. Ἀχιλλεὺς Τάτιος, lat. Achilles Tatius; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka tunnetaan romaanistaan Leukippe ja Kleitofon.
Akhilleuksesta ja hänen elämästään ei tiedetä juuri mitään. Yleensä hänet ajoitetaan 100-luvun jaa. jälkimmäiselle puoliskolle. Suda, jossa kirjailijan nimi esiintyy muodossa ”Akhilleus Statios”, sanoo hänen olleen aleksandrialainen. Saman lähteen mukaan hän kirjoitti romaaninsa lisäksi myös taivaanpallosta, historiasta ja sanojen etymologiasta. Suda kertoo myös, että Akhilleus olisi alun perin ollut pakana ja kääntynyt sitten kristityksi, ja hänestä olisi jopa tullut piispa, mutta tätä tietoa on vahvasti epäilty. On mahdollista, että seikka on keksitty vain siksi, että hänen romaaninsa olisi voitu hyväksyä vielä kristilliselläkin ajalla.
Aiemmin, ennen Leukippen ja Kleitofonin papyruslöytöjä, Akhilleus ja hänen romaaninsa ajoitettiin niinkin myöhään kuin 500-luvulle, koska romaania pidettiin Heliodoroksen Etiopialaisen kertomuksen (Aithiopika) jäljitelmänä.
Kirjallisuutta

Akhilleus Tatios: Leukippe ja Kleitofon.  (Suomennos Maarit Kaimio)  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-44146-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Alankomaat  Puola  Portugali 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Hekataios Miletoslainen

Hekataios Miletoslainen (n. 550–476 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija, joka kirjoitti historiallisia ja maantieteellisiä teoksia. Hän on ensimmäinen tunnettu kreikkalainen historioitsija.
Elämä

Hekataios oli kotoisin Joonian Miletoksesta ja kuului varakkaaseen sukuun. Hän oli saanut nimensä jumalatar Hekatelta. Hekataios matkusteli laajalti ja asettui sen jälkeen kotikaupunkiinsa, omistaen aikansa maantieteellisten ja historiallisten teosten kirjoittamiseen.
Hekataios eli persialaisvallan aikana. Herodotos kertoo, että kun Aristagoras piti Miletoksessa kokouksen Joonian kapinan järjestämiseksi Persian valtaa vastaan, Hekataios yritti turhaan saada maanmiehensä luopumaan tällaisista aikomuksista. Kun hävinneiden joonialaisten täytyi vuonna 494 eaa. alistua rauhaan, Hekataios oli yksi Persian satraapin Artaferneen luokse lähetetyistä lähettiläistä. Hän taivutteli tämän palauttamaan joonialaisten kaupunkien perustuslait voimaan.
Teokset

Hekataioksen nimiin laitetaan usein kaksi kirjaa käsittävä teos Ges periodos. Kumpikin kirja on järjestetty periplus-tyylisen ympäripurjehduskertomuksen muotoon. Ensimmäinen, Eurooppaa käsittelevä kirja on käytännössä Välimeren ympäripurjehdus, joka kuvaa kaikki Välimeren alueet ja yltää pohjoisessa Skythiaan saakka. Toinen, Aasiaa käsittelevä kirja on vastaavasti Punaisenmeren ympäripurjehdus ja järjestetty samoin kuin Periplus Maris Erythraei, josta on säilynyt versio ensimmäiseltä vuosisadalta jaa.
Hekataios kuvasi teoksessaan tunnetun maailman maat ja kansat. Erityisen kattavasti hän käsitteli Egyptiä. Kuvauksen lisäksi teokseen kuului kartta, joka perustui Anaksimandroksen maailmankarttaan, jota Hekataios korjasi ja laajensi. Hekataioksen teoksesta on säilynyt vain n. 374 katkelmaa, suurimmaksi osaksi Stefanos Byzantionlaisen maantieteellisessä sanakirjassa Ethnika.
Hekataioksen toinen teos oli Genealogiai, joka oli systemaattinen esitys kreikkalaisista myyteistä ja perinteistä. Se otti etäisyyttä aiemmasta eeppiselle kirjallisuudelle tyypillisestä myyttien sepittämisestä. Teoksesta on säilynyt joitakin katkelmia.
Hekataioksen teokset, erityisesti Genealogiai, ovat tyyliltään skeptisiä. Teoksensa Genealogiai alussa Hekataios toteaa: ”kirjoitan, mikä näyttää todelta, sillä kreikkalaisten tarut ovat moninaisia ja vaikuttavat minusta naurettavilta”. Päinvastoin kuin aikalaisensa Ksenofanes, hän ei kritisoinut myyttejä itsessään; hänen epäuskonsa oli seurausta lähinnä siitä, että hän oli kohdannut matkoillaan niin monia keskenään ristiriitaisia myyttejä.
Kuvaava on Herodotoksen kertoma anekdootti vierailusta egyptiläiseen temppeliin Thebassa. Hekataios kertoi temppelien papeille periytyvänsä jumalista kuudentoista sukupolven kautta. Papit esittelivät hänelle temppelin aiempien pappien kuvapatsaita 345 sukupolven ajalta. Koska kaikki nämä sukupolvet olivat olleet kuolevaisia, he kieltäytyivät uskomasta Hekataioksen kertomusta periytymisestään. Tämä hetki, jolloin Hekataios kohtasi Egyptin pitkän historian omakohtaisesti, vaikuttaa olleen alkusysäys hänen skeptisismilleen: kreikkalaisten myyttinen menneisyys tuntui kutistuvan merkityksettömäksi sellaisen kulttuurin edessä, joka oli muinainen jo ennen mykeneläistä aikaa.
Hekataios oli todennäköisesti ensimmäinen, joka pyrki kirjoittamaan vakavaa proosamuotoista historiankirjoitusta ja käyttämään kritiikkiä myytin erottamiseksi historiallisista tosiseikoista, vaikkakin hän hyväksyi Homeroksen ja muiden runoilijoiden auktoriteetin.
Kirjallisuutta > Tekstilaitokset

Fowler, Robert: Early Greek mythographie.  (Volume I: Text)  Oxford, 2000.
Jacoby, Felix: Die Fragmente der griechischen Historiker.  (Osa 1,1: Genealogie und Mythographie: A. Vorrede, Text, Addenda, Konkordanz)  Leiden:  Brill, 1957.
Jacoby, Felix: Die Fragmente der griechischen Historiker.  (Osa 1,2: Genealogie und Mythographie: B. Kommentar, Nachträge)  Leiden:  Brill, 1957.
Klausen, Rudolf Heinrich (toim.): Hecataei Milesii Fragmenta.  (Scylacis Caryandensis Periplus)  Berlin:  Impensis G. Reimeri, 1831.  Teoksen verkkoversio. (muinaiskreikaksi) (latinaksi)
Müller, Karl Theodor: Fragmenta Historicorum Graecorum.  (Osa 1)  Paris:  Ambrosio Firmin Didot, 1841.
Müller, Karl Theodor: Fragmenta Historicorum Graecorum.  (Osa 4)  Paris:  Ambrosio Firmin Didot, 1851.
Nenci, Giuseppe (toim.): Hecataei milesi Fragmenta.  Firenze:  Biblioteca di studi superiori XXII. Filologia Greca, 1954.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Bertelli, Lucio: "Hecataeus: From Genealogy to Historiography". Teoksessa Luraghi, Nino (toim.): The Historian's Craft in the Age of Herodotus, s. 67ff.  Oxford:  Oxford University Press, 2007.  ISBN 0199215111
West, Stephanie: Herodotus' Portrait of Hecataeus. Journal of Hellenic Studies, 1991, s. 144–160.
Aiheesta muualla

Lendering, Jona: Hecataeus of Miletus Livius (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hecataeus of Miletus
Rekonstruktio Hekataioksen maailmankartasta.
Käännös suomeksi
Billboard Hot 100

Billboard Hot 100 -listan logo.
Billboard Hot 100 on yhdysvaltalainen singlejen suosiota mittaava lista, jota julkaisee viikoittain Billboard-lehti. Listasijoitukset perustuvat radiosoittoon, suoratoistoon ja myyntiin; myyntiä seurataan maanantaista sunnuntaihin ja radiosoittoa keskiviikosta tiistaihin. Billboard kokoaa ja julkaisee listan yleisölle torstaina. Listan viimeiseksi päiväksi merkitään seuraavan viikon lauantai.
Listaseuranta

Billboard Hot 100 -listan ensimmäinen ykkönen oli Ricky Nelsonin ”Poor Little Fool” 4. elokuuta 1958.
Ennätyksiä > Eniten listaykkösiä

20, The Beatles
19, Mariah Carey
14, Rihanna
13, Michael Jackson
13, Drake
12, Madonna
12, The Supremes
12, Taylor Swift
11, Whitney Houston
10, Janet Jackson
10, Stevie Wonder
Lisäksi Michael Jacksonillä on neljä #1 listahittiä The Jacksons/The Jackson 5 -yhtyeen kanssa, joka nostaa Jacksonin kokonaissaldon 17:een. The Supremes -yhtyeen vokalistilla Diana Rossilla on soolouralta kuusi #1 hittiä, joka nostaa Rossin kokonaissaldon 18:een. Elvis Presleyn kappaleista 17 nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa, mutta niistä vain seitsemän Billboard Hot 100 -listalla ja loput kymmenen sitä edeltäneellä Best Sellers in Stores -listalla.
Ennätyksiä > Pisimpään listaykkösenä

19 viikkoa, ”Old Town Road” (Lil Nas X, mukana Billy Ray Cyrus)
16 viikkoa, ”One Sweet Day” (Mariah Carey ja Boyz II Men)
16 viikkoa, ”Despacito” (Luis Fonsi ja Daddy Yankee, mukana Justin Bieber)
16 viikkoa, ”Last Night” (Morgan Wallen)
Ennätyksiä > Eniten listalle nousseita singlejä

338, Drake
264, Taylor Swift
217, Future
207, Glee
186, Lil Wayne
161, Kanye West
148, Nicki Minaj
142, Lil Baby
118, Chris Brown
118, Travis Scott
Aiheesta muualla

Billboard.com
Ameipsias

| Ameipsias> Ἀμειψίας.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  komedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ameipsias (m.kreik. Ἀμειψίας, lat. Amipsias; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti vanhaa ja keskikomediaa. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Elämä ja ura

Ameipsiaan elämästä tiedetään vain vähän. Hän oli yksi niistä komediarunoilijoista, jotka kommentoivat filosofi Sokratesta teoksissaan. Hänen näytelmänsä Konnos oli jopa nimetty Sokrateen musiikinopettajan mukaan. Näytelmässä Ameipsias pilkkasi Sokratesta tämän vanhasta viitasta ja paljasjalkaisuudesta. Näytelmän kuoro koostui ilmeisesti jonkinlaisista filosofioppilaista (Φροντισταί, Frontistai). Komedia tuli näytelmäkilpailussa toiseksi vuonna 423 eaa., jolloin voiton sai Aristofaneen Pilvet. Myös se pilkkasi Sokratesta.
Ameipsias voitti näytelmäkilpailut vuonna 414 eaa. näytelmällään Juhlijat (Kōmastai), Aristofaneen Lintujen tullessa toiseksi.
Näytelmät

Ameipsiaan näytelmät edustivat pääasiassa vanhaa komediaa, mutta osa voidaan todennäköisesti lukea keskikomediaan. Näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan, mutta niistä on säilynyt joitakin katkelmia. Ameipsiaan näytelmiä olivat säilyneiden katkelmien perusteella ainakin:
Ahmija (Κατεσθίων, Katesthiōn) (epäperäinen?)
Avionrikkojat (Μοιχοί, Moikhoi)
Juhlijat (Κωμασταί, Kōmastai) (414 eaa.)
Konnos (Κόννος) (423 eaa.)
Kottaboksenpelaajat (Ἀποκοτταβίζοντες, Apokottabizontes)
Ritsa(?) (Σφενδόνη, Sfendonē)
Sapfo (Σαπφώ, Sapfō)
Metropolisin ja Hastingsin algoritmi

Metropolisin ja Hastingsin algoritmi on Markovin ketjuun perustuva Monte Carlo -algoritmi. Se on näytteistysalgoritmi, eli sen avulla voidaan generoida likimäärin tietyn todennäköisyysjakauman mukaisesti jakautunut luku- tai vektorijoukko. Generoitua joukkoa voidaan käyttää esimerkiksi Monte Carlo -integroinnissa.
Yleistä

Metropolisin ja Hastingsin algoritmilla voidaan periaatteessa generoida näytteitä mistä tahansa jakaumasta, kunhan jakauman tiheysfunktion arvot voidaan laskea missä tahansa tila-avaruuden pisteessä. Tiheysfunktio saa myös olla normalisoimaton eli sen integraalin (jatkuvan tila-avaruuden tapauksessa) tai summan (diskreetin tila-avaruuden tapauksessa) koko tila-avaruuden yli ei tarvitse olla yksi. Algoritmi on erityisen hyödyllinen bayesläisessä tilastotieteessä, jossa esiintyy usein analyyttiseltä muodoltaan hyvin monimutkaisia todennäköisyysjakaumia.
Hyvin tunnettu Gibbsin näytteistysalgoritmi on erikoistapaus Metropolisin ja Hastingsin algoritmista. Se on laskennallisesti tehokas mutta vaatii jakaumalta tiettyjä lisäominaisuuksia.
Algoritmin kuvaus

Simuloitavaa jakaumaa kutsutaan kohdejakaumaksi ja merkitään  \pi . Se saa siis olla normalisoimaton. Algoritmi tuottaa realisoituman sellaiselle Markovin ketjulle, jonka invariantti jakauma kohdejakauma on. Ketjun generoimiseksi on generoitava toinen Markovin ketju, ja sen siirtymätodennäköisyyttä pisteestä  x pisteeseen  x' merkitään tässä  q(x'|x). Funktio  q(x'|x) on tiheysfunktio muuttujan  x' suhteen, ja sitä kutsutaan ehdokasjakaumaksi. Tämän ketjun määrittelevä ehdokasjakauma voidaan valita mielivaltaisesti, kunhan siitä voidaan (jollakin tähän algoritmiin liittymättömällä tavalla) generoida näytteitä kaikilla nykyisen tilan  x arvoilla ja kunhan ehdokasjakauman kantaja sisältää kohdejakauman kantajan. Ehdokasjakauman valinta tosin vaikuttaa huomattavasti algoritmin laskennalliseen tehokkuuteen.
Metropolisin ja Hastingsin algoritmi tarvittavan Markovin ketjun generoimiseen on seuraava: Jos ollaan ketjun alussa, ketjulle on määrättävä alkuarvo sellaiseen pisteeseen, että simuloitava tiheys on siinä nollasta poikkeava. Näin ollen ketjulla on olemassa jokin tila. Olkoon nyt  x ketjun nykyinen tila. Generoidaan ehdokasjakaumasta  q(\cdot |x) satunnaisluku, jota kutsutaan ehdokasarvoksi ja merkitään  x'. Kutsutaan nyt Metropolisin ja Hastingsin suhteeksi lukua
Seuraavaksi generoidaan satunnaisluku  u tasajakaumasta  \operatorname {Tas} (0,1). Jos pätee  r(x,x')>u, niin sanotaan, että ehdokasarvo hyväksytään, ja asetetaan ketjun seuraavaksi tilaksi ehdokasarvo  x'. Muutoin ehdokasarvo hylätään ja asetetaan ketjun seuraavaksi tilaksi nykyisen tilan arvo  x. Ehdokasarvon hyväksymisen todennäköisyys on siis
Koska ketjun alkupää saattaa riippua voimakkaasti ketjun alkuarvosta, alusta on yleensä syytä poistaa joitakin arvoja. Alkuosan poikkeamista muun ketjun jakaumasta kutsutaan burn in -ilmiöksi. Näin muodostetun ketjun tiloista muodostuu vaaditut ehdot täyttävän Markovin ketjun realisoituma.
Ehdokasjakaumasta

Vaikka ehdokasjakaumalla ei teoriassa juuri ole rajoitteita, algoritmin suorituskyvyn kannalta ehdokasjakauman valinta voi olla hyvin kriittinen. Tavallisia ovat esimerkiksi riippumattomaan satunnaisjonoon sekä satunnaiskulkuun perustuvat Metropolisin ja Hastingsin algoritmit.
Satunnaiskulkuun perustuvassa Metropolisin ja Hastingsin algoritmissa ehdokasarvo generoidaan lausekkeella:
missä  w on generoitu jostakin ketjun tilasta riippumattomasta jakaumasta. Tavallisin on normaali satunnaiskulku, jossa luvut  w generoidaan nollakeskisestä normaalijakaumasta. Tällöin ehdokasketju on symmetrinen ehdon:  q(x|x')=q(x'|x) mielessä, joten Metropolisin ja Hastingsin suhde on:
Algoritmin testaaminen

Käytännössä ei koskaan voida varmasti todeta, että jokin Metropolisin ja Hastingsin algoritmin tuottama Markovin ketju simuloi hyvin kohdejakaumaa. Usein luotettavin keino on näytehistorioitten silmämääräinen tarkastelu. Näytehistoria on kuvaaja ketjun tilan arvoista tilan indeksien ("ajanhetkien") funktiona.
Satunnaiskulun tapauksessa keskeinen algoritmin tehokkuutta säätelevä parametri on ehdokasjakauman varianssi  \sigma ^{2}. Jos varianssi on liian suuri, algoritmi on tehoton, koska hyväksymistodennäköisyys on alhainen. Jos taas varianssi on liian pieni, ehdokasarvot ovat usein lähellä nykyisiä harvoja. Tällöin ketjusta tulee voimakkaasti autokorreloitunut eli ketjuun on generoitava hyvin monta arvoa, jotta se simuloisi hyvin koko jakaumaa.