stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta
Organisaatio > Toimijaryhmät > Ainejärjestöt

Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan alaisuudessa toimii 10 ainejärjestöä.
3P - Logistiikan ainejärjestö
Aktiiva - Laskentatoimen ainejärjestö
KKOY - Kansainvälisen liiketoiminnan ainejärjestö
M-klubi - Markkinoinnin ainejärjestö
Systeemi - Johtamisen ja organisoinnin ainejärjestö
TuKYData - Tietojärjestelmätieteen ainejärjestö
Kartelli - Kansantaloustieteen ainejärjestö
KY-Perestroika - Venäjän kielen ja kulttuurin ainejärjestö
KY-Tricolore - Ranskan kielen ja kulttuurin ainejärjestö
KY-Hansa - Saksan kielen ja kulttuurin ainejärjestö
Organisaatio > Toimijaryhmät > Harrasteryhmät

Alppikanuunat
Cantus Mercurialis, ylioppilaskunnan sekakuoro
KY-Gourmet
TuKY Golf & Country Club
KY-Kasino
TuKY Yacht Club
Pintahiiva
Wiiniklubi
KY-Jets
Organisaatio > Ylioppilaskunnan yritykset

Profea Oy
Monttu Ventures
Toimitilat > Monttu

Montun alkutaipale sijoittuu alkuvuoteen 1953 ja silloiseen kauppakorkeakoulurakennukseen, joka sijaitsi kauppaopiston kanssa samassa talossa Aurakatu 11:ssä. Ylioppilaskunnalla oli tuolloin polttava tilaongelma, johon se haki ratkaisua pyytämällä rehtori Niilo Ikolalta lupaa saada käyttää tiettyinä päivinä viikossa koulun tiloja. Vahtimestarille luvattiin maksaa siivoamisesta ja koululle korvausta valosta ja lämmöstä. Keskusteluissa Ikolan kanssa kävi ilmi, että ylioppilaskunnalla oli mahdollisuus saada käyttöönsä kokonaan oma tila - kellarikerroksessa sijaitsevat kaksi koululle tarpeettomiksi jäänyttä laboratoriohuonetta. Tämä mahdollisuus toteutui ja ylioppilaskunnalla oli huhtikuussa 1953 oma kolmenkymmenen neliön kerhohuone. Paikka sai sijaintinsa perusteella nimekseen Monttu.
Ylioppilaskunta ja Monttu muuttivat korkeakoulun mukana Aurakadulta Rehtorinpellolle maaliskuussa 1958. Monttu oli alkuaikoinaan ajanviettopaikka, joka oli auki joka päivä iltamyöhään asti. Montussa oli radio, televisio ja puhelin, siellä oli myös tarjolla virvokkeita, sanomalehtiä sekä ammatillisia aikakauslehtiä. Alusta lähtien Monttu toimi myös railakkaampien opiskelijajuhlien näyttämönä. 1950-luvulla Monttu jouduttiin parikin kertaa sulkemaan määräajaksi juhlimisen aiheuttamien järjestyshäiriöiden vuoksi. Molemmilla kerroilla sulkemisen syynä oli “juhlinnan laatu”, johon rehtori oli pakotettu puuttumaan.
Montussa sijaitsivat myös ylioppilaskunnan kirjakauppa, ylioppilaskuntatuotteita myyvä Wanha Narikka sekä ylioppilaskunnan toimistotilat. Monttu on vuosien aikana käynyt läpi ehkä suurimman yksittäisen muutoksen Aurakadulta Rehtorinpellonkadulle muuton jälkeen. Korkeakoulun lisärakennus valmistui 2002 ja samalla korkeakoulun vanhan puolen kunnostus alkoi, joten myös Monttu oli kunnostettavana koko lukuvuoden 2002–2003 ajan. Ylioppilaskunnan toimisto muutti korjauksen alta korkeakoulun puutalon ensimmäiseen kerrokseen Patriankadulle. Ylioppilaskunta nimesi talon Patriaksi ja sinne siirtyivät hallituksen ja sihteeristön työhuoneet sekä ylioppilaskunnan toimisto. Kirjakauppa ja Wanha Narikka siirtyivät lisärakennuksen uusiin tiloihin, mutta niille osoitettiin huomattavasti entistä pienempi tila, joten Wanhan Narikan tuotevalikoimaa jouduttiin osin karsimaan ja osin yhdistämään kirjakaupan tuotevalikoimiin. Samalla aikaisemmin pelkästään kirjakauppana tunnetun kaupan nimeksi muutettiin Wanha Narikka, eikä erillistä ylioppilaskuntatuotteita myyvää kauppaa enää ollut. Montun juhlien järjestämisestä kunnostusvuonna ylioppilaskunta teki sopimuksen Sedu Koskisen ja SK-ravintoloiden kanssa ensin ravintola Metropolissa ja myöhemmin, kun sen tilat osoittautuivat liian ahtaiksi, ravintola Primassa. Kokonaisen vuosikurssin ensikosketus ylioppilaskunnan juhlahumuun tapahtui poissa ylioppilaskunnan kodista, Montusta.
Aiheesta muualla

Turun kauppatieteiden ylioppilaiden www-sivut
Suomen ylioppilaskunnat
| --- | --- |
Nykyiset: AYY (Aalto-yliopisto) · HYY (Helsingin yliopisto) · ISYY (Itä-Suomen yliopisto) · JYY (Jyväskylän yliopisto) · LYY (Lapin yliopisto) · LTKY (Lappeenrannan teknillinen yliopisto) · OYY (Oulun yliopisto) · SHS (Svenska Handelshögskolan) · TaiYo (Taideyliopisto) · TREY (Tampere) · TYY (Turku) · VYY (Vaasan yliopisto) · ÅAS (Åbo Akademi)
Entiset: KY (Helsingin kauppakorkeakoulu) · JoYY (Joensuun yliopisto) · KYY (Kuopion yliopisto) · KUVYO (Kuvataideakatemia) · TOKYO (Taideteollinen korkeakoulu)  · TTYY (Tampereen teknillinen yliopisto) · Tamy (Tampereen yliopisto) · TeYo (Teatterikorkeakoulu) · TKY (Teknillisen korkeakoulu) · TuKY (Turun kauppakorkeakoulu) · SAY (Sibelius-Akatemia)
Osakekanta

Osakekanta tarkoittaa osakeyhtiön kaikkia osakkeita.
Jos yhtiöllä on yhteensä esimerkiksi tuhat osaketta, ne muodostavat tuon yhtiön osakekannan. Jos joku omistaa osakeyhtiön koko osakekannan, hän omistaa silloin tuon yhtiön kokonaan. Osakeyhtiön osakekannan koko rekisteröidään Suomessa kaupparekisteriin.
Ortolanin koe

Ortolanin koe on vastasyntyneelle tehtävä koe, jolla todetaan synnynnäinen lonkan sijoiltaanmeno. Se on nimetty italialaisen lastenlääkärin Marius Ortolanin mukaan.
Olavi

| Olavi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Olli, Uolevi, Uoti
Vastineita eri kielissä:  Olav, Olaf, Olof
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olavi on Suomessa yleinen miehen etunimi. Se on yleinen varsinkin toisena tai kolmantena etunimenä. Se on suomalainen muoto muinaisskandinaavisesta nimestä, joka on esiintynyt muodoissa Aleifr, Anleifr ja Olafr ja tarkoittaa esi-isien jälkeläistä, sukunsa vesaa. Nykyisin nimi esiintyy Ruotsissa ja Norjassa muun muassa muodoissa Olaf, Olav ja Olof. Suomessa nimeä Olavi käytetään myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan kuninkaista, joiden omakielinen nimi on ollut Olav, Olof tai Oluf.
Erityisen suosituksi nimen eri muodoissaan on varsinkin pohjoismaissa tehnyt Norjan ensimmäinen kristitty kuningas Olavi Pyhä (norj. Olav den hellige, alkujaan Oláfr hinn helgi), jonka kuolin- ja muistopäivä, Pyhän Olavin päivä 29. heinäkuuta, on nykyisinkin Olavin nimipäivä. Hänen mukaansa on saanut nimensä myös Olavinlinna.
Olavin lempinimi on usein Olli tai Ola.
1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Olavi on Suomessa annettu 233 908 miehelle ja noin 30 naiselle. Kaikkein yleisin nimi on 1940- ja 1950-luvulla syntyneillä.
Tunnettuja Olaveja > Norjan kuninkaita

Olavi Tryggvenpoika (norj. Olav Tryggvason, kuninkaana 995–1000)
Pyhä Olavi (1015–1028)
Olav Kyrre (1067–1093)
Olavi Maununpoika (1103–1115)
Olavi Haakoninpoika (1380–1387, myös Tanskan kuningas)
Olavi V, (1957–1991)
Tunnettuja Olaveja > Ruotsin kuninkaita

Olavi Sylikuningas (kuninkaana 993–1024)
Tunnettuja Olaveja > Tanskan kuninkaita

Olavi Röyhkeä, Olavin sukuun kuulunut Tanskan kuningas 900-luvun alussa
Olavi Hunger, kuninkaana 1086–1095
Olavi Haakoninpoika (1376–1387, suurimman osan ajasta myös Norjan kuningas)
Kuvitteellisia Olaveja

Olavi Kemppainen, televisiosarjassa Pasila
Olavi Koskela, päähenkilö Johannes Linnankosken romaanissa Laulu tulipunaisesta kukasta
Olavi Letku, radiopersoona Radio Paitapiiskan ohjelmasarjassa Pohjanmaa vuonna Nolla
Olavi Susikoski, rikostarkastaja Mauri Sariolan rikosromaaneissa
Nimen erityismerkityksiä

Olavi, elokuvateatteri Savonlinnassa
”Kolme Olavia” tai ”Olavit” -käsitteellä tarkoitetaan Olavi Salsolaa, Olavi Salosta ja Olavi Vuorisaloa, jotka samassa kilpailussa alittivat voimassa olevan 1 500 metrin maailmanennätyksen vuonna 1957.
Olavi-patsasta on jaettu vuodesta 2000 Savonlinnan elokuvajuhlilla; se on pienoiskokoinen Pyhän Olavin patsas.
Pyhän Olavin seurakunta on Jyväskylässä pääpaikkaa pitävä suomalainen katolinen seurakunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olavi Wikimedia Commonsissa
Orivirran saarto

Orivirran saarron jäännöksiä.
Heikki Havas: Orivirran saarron muistomerkki, 1965, Savonlinna.
Eerik Antinpoika Utterin vuonna 1657 tekemä piirros alueesta. Huom. ilmansuunnista etelä sijaitsee kartan yläosan suunnassa.
Orivirran saarto on muinaismuistolaissa rauhoitetun linnakkeen jäännökset Savonlinnassa entisen Savonrannan kunnan keskustaajaman läheisyydessä Linnosaaressa.
Linnakkeen rakennusaika on hiukan epävarma, mutta ajankohdaksi arvellaan 1540-lukua, koska vuonna 1546 venäläiset valittivat ruotsalaisten hakkaavan metsää ja keräävän kiviä Oriveden ja Orivirran rannoilla. Joidenkin lähteiden mukaan linnoitusta edeltäneen vartiopaikan perustusajankohdan on esitetty olevan 1400-luvulla Olavinlinnan rakentamisen tienoilla.
Alkuperäiseen, tyyliltään keskiaikaiseen linnakkeeseen lienee alun perin kuulunut 60 x 20 metrin kokoinen päälinnake luonnonkivistä rakennettuine kehämuureineen, esilinna kooltaan 65 x 75 metriä, tähystystorni ja satama. Linnaketta miehitti 1500-luvulla 300–400 sotilasta ja nostomiestä.
Pohjoismaisen 25-vuotisen sodan eli Pitkän vihan (1570–1595) aikana lokakuussa 1592 lähti Maksima Rätsinän johtama yli sadan kasakan joukko Sumasta kohti linnaketta tarkoituksenaan tuhota se. Matkalla siihen liittyi karjalaisia. Lähestyminen tapahtui Savonrannan pohjoispuolelta todennäköisesti nykyisten Liperin ja Vihtarin
suunnasta, jossa kasakat yllättivät vaatteitaan kuivattamaan leiriytyneen savolaisen rajavartion, joka menetti 25 miestä. Pakoon päässeet eivät ehtineet varoittaa linnaketta, joka tuhottiin ja puolustajat menettivät Olavinlinnan tilikirjan mukaan noin 200 miestä, neljällä tykillä varustetun laivan, neljä kevyttä tykkiä ja muuta kevyttä aseistusta. Kronikoiden mukaan myös savolaisten päällikkö "Indrik Irik" kaatui taistelussa. Sotavankien kerrotaan päätyneen Moskovaan asti. Venäläiset ottivat muun sotasaaliin paitsi purjeella varustetun laivan, tai lotjan, jonka he jättivät karjalaisille.
Linnake muutettiin 1610-luvulla vartiopaikaksi ja linnoitettiin uudelleen 1656 ruptuurisodan aikana. Linnoituksen rauniot hävisivät suureksi osaksi, mutta viime vuosina Museovirasto on kaivanut muurien jäänteet kohtuullisen hyvin esille. Rauniokummulle, vanhan lossirannan penkkaan on 1965 pystytetty arkkitehti H. Havaksen suunnittelema muistomerkki.
Orivirran saarron päälinnan alueella on tehty arkeologisia tutkimuksia 1988–1993. Kaivauksissa ilmeni, että linnan lisäksi alueella on todennäköisesti ollut esihistoriallinen asuinpaikka. Kaivauksia tullaan todennäköisesti jatkamaan vuosina 2010-2012.
Aiheesta muualla

Savonrannan kunnan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Orivirran saarto, geocaching (Arkistoitu – Internet Archive)
OpenCL

| OpenCL |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Khronos Group
Kehityshistoria
Vakaa versio:  3.0 / 30. syyskuuta 2020
Tiedot
Lisenssi:  Avoimen lähdekoodin lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
OpenCL (engl. Open Computing Language) on Khronos Groupin kehittämä rinnakkaisohjelmointiin tarkoitettu ohjelmistokehys, jonka tarkoitus on mahdollistaa ohjelmistojen hajauttaminen erilaisille laskenta-alustoille verrattain helposti.
OpenCL:ää voi käyttää muun muassa moniytimisillä suorittimilla, grafiikkaprosessoreilla ja digitaalisilla signaaliprosessoreilla heterogeenisessä ympäristössä ja sitä voidaan käyttää korkean tason ohjelmointikielistä sekä rajapinnoista.
OpenCL koostuu kohdelaitteilla suoritettavista ydinfunktioista (kernel) sekä isäntälaitteella suoritettavista ohjauskäskyistä. Isäntälaitteet ovat tyypillisesti tavanomaisia CPU-laitteita, joissa suoritettava koodi voidaan kirjoittaa eri ohjelmointikielillä, kunhan ne tukevat OpenCL APIa (esimerkiksi C/C++, C#, Java, Fortran, Python, ...). OpenCL on pyritty suunnittelemaan siten, että kohdealustana voivat toimia hyvinkin erilaiset suoritusympäristöt, kuten CPU, GPU, DSP,... Rinnakkaistaminen on mahdollista toteuttaa myös useammalla alustalla yhtä aikaa (esim NxCPU + MxGPU). OpenCL skaalautuu aina sulautetuista alustoista supertietokoneisiin. Suurimpia laitevalmistajia jotka tukevat OpenCL-rajapintaa ovat esimerkiksi NVIDIA, AMD, Apple ja Intel.
Kernel-sovellukset kehitetään OpenCL C -kielellä, joka perustuu C99-kieleen ja sisältää laajennuksia, jotka helpottavat rinnakkaissuorituksen hallittavuutta. Tällaisia laajennuksia ovat esimerkiksi osoiteavaruuden indeksointi globaalisti sekä lokaalisti rinnakkaistetussa tehtävälohkossa.
OpenCL-alustoista huomattava osa koostuu erilaisista grafiikkasuorittimista ja siksi on kieleen lisätty myös liittymärajapinnat sekä OpenGL- että DirectX-muistiobjekteihin. Käytännössä tämä näkyy siten, että esimerkiksi OpenGL-tekstuureita voidaan käsitellä suoraan OpenCL-kerneleillä.
OpenCL mahdollistaa sekä dataperusteisen rinnakkaistamisen että tehtävälähtöisen rinnakkaistamisen. Datalähtöisessä ohjelmointimallissa kernel-funktiot suorittavat samaa käskysarjaa eri tietolohkoilla yhtä aikaa (SIMD). Tehtävälähtöisessä tapauksessa työ voidaan jakaa eri kerneleihin, joiden työryhmiä suoritetaan yhtä aikaa (task parallel). Kernel-työryhmien suoritusta voidaan synkronoida tehtäväjonoilla ja näihin syötettävillä synkronointikäskyillä.
SPIR ja SPIR-V

Kohdelaitteiden suuren määrän ja vaihtelevuuden vuoksi OpenCL -ohjelmakoodi käännetään SPIR-välikielelle (engl. Standard Portable Intermediate Representation). SPIR käännetään kohdelaitteella alustakohtaiselle käskykannalle ja arkkitehtuurille. SPIR voidaan verrata myös HSAIL-käännökseen. SPIR-V on tarkoitettu Vulkan-rajapinnan kanssa käytettäväksi ja pääasiassa tuotetaan korkeamman tason kielistä kuten GLSL ja HLSL.
SPIR-V on avoin alustariippumaton standardi.
Standardiversiot

Ensimmäinen versio OpenCL 1.0 julkaistiin joulukuussa 2008.
Kesäkuussa 2010 esiteltiin laajennus 1.1, jota useat laitevalmistajat tukevat.
Spesifikaatiot laajennukseen OpenCL 1.2 esiteltiin marraskuussa 2011.
Tammikuussa 2017 on julkaistu OpenCL 2.1.
Syyskuussa 2020 on julkaistu versio 3.0.
Versio 3.0 palasi aiempaan siten, että ydin osuus koostuu OpenCL 1.2:sta ja tähän on lisätty mahdollisuus kysyä ominaisuuden tukea. Ydinosuuden päälle tulevat OpenCL 2.0:n ja 3.0:n uudet ominaisuudet, jotka ovat valinnaisia ja on mahdollista valikoida mitä ominaisuuksia tuetaan.
Esimerkki

Tämä esimerkki toteuttaa Fourier’n muunnoksen (FFT).
// create a compute context with GPU device
context = clCreateContextFromType(CL_DEVICE_TYPE_GPU);

// create a work-queue
queue = clCreateWorkQueue(context, NULL, NULL, 0);

// allocate the buffer memory objects
memobjs[0] = clCreateBuffer(context, CL_MEM_READ_ONLY | CL_MEM_COPY_HOST_PTR, sizeof(float)*2*num_entries, srcA);
memobjs[1] = clCreateBuffer(context, CL_MEM_READ_WRITE, sizeof(float)*2*num_entries, NULL);

// create the compute program
program = clCreateProgramFromSource(context, 1, &fft1D_1024_kernel_src, NULL);

// build the compute program executable
clBuildProgramExecutable(program, false, NULL, NULL);

// create the compute kernel
kernel = clCreateKernel(program, “fft1D_1024”);

// create N-D range object with work-item dimensions
global_work_size[0] = n;
local_work_size[0] = 64;
range = clCreateNDRangeContainer(context, 0, 1, global_work_size, local_work_size);

// set the args values
clSetKernelArg(kernel, 0, (void *)&memobjs[0], sizeof(cl_mem), NULL);
clSetKernelArg(kernel, 1, (void *)&memobjs[1], sizeof(cl_mem), NULL);
clSetKernelArg(kernel, 2, NULL, sizeof(float)*(local_work_size[0]+1)*16, NULL);
clSetKernelArg(kernel, 3, NULL, sizeof(float)*(local_work_size[0]+1)*16, NULL);

 // execute kernel
clExecuteKernel(queue, kernel, NULL, range, NULL, 0, NULL);
Todellinen laskelma:
// This kernel computes FFT of length 1024. The 1024 length FFT is decomposed into 
// calls to a radix 16 function, another radix 16 function and then a radix 4 function 
__kernel void fft1D_1024 (__global float2 *in, __global float2 *out, 
                          __local float *sMemx, __local float *sMemy) { 
  int tid = get_local_id(0); 
  int blockIdx = get_group_id(0) * 1024 + tid; 
  float2 data[16]; 
  // starting index of data to/from global memory 
  in = in + blockIdx;  out = out + blockIdx; 
  globalLoads(data, in, 64); // coalesced global reads 
  fftRadix16Pass(data);      // in-place radix-16 pass 
  twiddleFactorMul(data, tid, 1024, 0); 
  // local shuffle using local memory 
  localShuffle(data, sMemx, sMemy, tid, (((tid & 15) * 65) + (tid >> 4))); 
  fftRadix16Pass(data);               // in-place radix-16 pass 
  twiddleFactorMul(data, tid, 64, 4); // twiddle factor multiplication 
  localShuffle(data, sMemx, sMemy, tid, (((tid >> 4) * 64) + (tid & 15))); 
  // four radix-4 function calls 
  fftRadix4Pass(data); fftRadix4Pass(data + 4); 
  fftRadix4Pass(data + 8); fftRadix4Pass(data + 12); 
  // coalesced global writes 
  globalStores(data, out, 64); 
}
Opuntioideae

| Opuntioideae |
| --- | --- |
 Opuntioita: 1. Opuntia laevis, 2. O. dillenii, 3. O. aciculata.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophya
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Opuntioideae  K.Schum. (1898)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Opuntioideae on kaktuskasvien (Cactaceae) heimoon kuuluva alaheimo.
Tuntomerkit

Alaheimon kasvit ovat vaihtelevia ulkoasultaan: on puumaisia, pensasmaisia ja mätästäviä lajeja. Niiden varret ovat tavallisesti jakautuneet niveliksi (kladodioiksi eli laakavarsiksi). Kasveissa on lehtiä, mutta ne ovat lyhytikäisiä, liereitä ja pieniä. Areoleissa eli kääpiöversoissa on väkäskarvoja (glokidioita) ja erilaisia piikkejä. Kukat sijaitsevat yksittäin tavallisesti varsinivelen sivulla ja ovat perättömiä ja päivällä kukkivia. Kukkapohjuksessa on lehtiä, areoleja, glokidioita ja piikkejä. Pohjusmalja on lyhyt tai puuttuu. Hedelmä on marjamainen, avautumaton, joskus kypsyttyään kuiva. Siemenet ovat pyöreitä tai soikiomaisia, läpimitaltaan 3–12 mm, ja niitä peittää siemenen kannattimesta kehittynyt kova vaippa (arillus).
Levinneisyys

Alaheimo on levinnyt laajalle Amerikassa Kanadasta melkein Etelä-Amerikan eteläkärkeen.
Suvut

Alaheimo koostuu 15 suvusta:
Austrocylindropuntia – etelänopuntiat
Brasiliopuntia – brasilianopuntiat
Consolea
Cumulopuntia
Cylindropuntia – lieriöopuntiat
Grusonia
Maihueniopsis – katraskaktukset
Miqueliopuntia
Opuntia – opuntiat
Pereskiopsis – rankokaktukset
Pterocactus
Quiabentia – karakaktukset
Tacinga
Tephrocactus
Tunilla
Eljas Orrman

Eljas Johannes Orrman (s. 13. lokakuuta 1943 Hämeenlinna) on suomalainen historioitsija. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1963, valmistui filosofian kandidaatiksi 1970, filosofian lisensiaatiksi 1979 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1986. Työuransa aluksi hän työskenteli historian assistenttina Helsingin yliopistossa 1971–1974, toimi Valtionarkiston tutkijana 1974–1979, arkistonhoitajana 1979–1983, ylitarkastajana 1983–1995, Helsingin yliopiston virkaa toimittavana Suomen historian apulaisprofessorina 1988–1992, Vaasan maakunta-arkiston johtajana 1995–1999 ja Kansallisarkiston arkistoneuvoksena 2000–2011 työnään ohjauksen ja säilyttämisen vastuualueen johtaminen. Hän jäi eläkkeelle 2011. Orrman toimi myös Paikallishistoriallisen toimiston sihteerinä 1971–1973, Historisk Tidskrift för Finland -lehden toimitusneuvoston jäsenenä 1980– ja puheenjohtajana 1990–1999, Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina 1987– sekä Kansallisarkiston yhteydessä toimivan heraldisen lautakunnan jäsenenä 2001– ja puheenjohtajana 2001–2004. Orrman sai professorin arvonimen 2009. Eljas Orrmanin arkistoalaa koskevat kirjoitukset ilmestyivät vuonna 2019 koottuna nimellä De archivis. Arkistoista - om archiv - on archives.
Teos

Orrman, Eljas & Henttonen, Pekka (toim.): De archivis. Arkistoista - om archiv - on archives.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2019.  ISBN 978-952-03-1062-2  Teoksen verkkoversio (PDF). (suomeksi)(ruotsiksi)(englanniksi)
Orapihlajat

| Orapihlajat |
| --- | --- |
 Tylppöorapihlaja (Crataegus monogyna)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Suku::  Orapihlajat Crataegus  L.
Katso myös
   Orapihlajat Wikispeciesissä   Orapihlajat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orapihlajat (Crataegus) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajeja kasvaa luonnonvaraisena pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Lajit ovat pensaita tai pieniä puita, joilla on piikkiset oksat ja hedelmänä luumarja. Useiden lajien marjoja voi käyttää hillon raaka-aineena. Osaa lajeista käytetään viherrakentamisessa. Orapihlajan puuainesta on käytetty vasaranvarsiin ja kävelykeppeihin.
Orapihlajalajeja

Suomessa luonnonvaraisia tai viljelyperäisiä lajeja:
mustamarjaorapihlaja (Crataegus douglasii)
kanadanorapihlaja (Crataegus flabellata )
aitaorapihlaja (Crataegus flabellata var. grayana, syn. C. grayana)
pyöröorapihlaja (pyöröliuskaorapihlaja) (Crataegus laevigata)
tylppöorapihlaja (tylppäliuskaorapihlaja, tylppäorapihlaja) (Crataegus monogyna)
suippuorapihlaja (suippoliuskaorapihlaja, suippo-orapihlaja) (Crataegus rhipidophylla )
siirosuippuorapihlaja (C. rhipidophylla var. rhipidophylla)
tanasuippuorapihlaja (C. rhipidophylla var. ronnigeri)
siperianorapihlaja (Crataegus sanguinea)
iso-orapihlaja (Crataegus submollis)
ruusuorapihlaja eli hybridiorapihlaja (Crataegus × media)
kuuruorapihlaja (Crataegus × subsphaerica)
Muita orapihlajia:
Crataegus altaica – altainorapihlaja
Crataegus chlorosarca – idänorapihlaja
Crataegus chrysocarpa – nystyorapihlaja
Crataegus dahurica – dahurianorapihlaja
Crataegus × durobrivensis – newyorkinorapihlaja
Crataegus ellwangeriana
Crataegus erythropoda – koloradonorapihlaja
Crataegus grus-galli – loisto-orapihlaja
Crataegus intricata – amerikanorapihlaja
Crataegus korolkowii – altainorapihlaja
Crataegus macracantha – säiläorapihlaja
Crataegus maximowiczii – amurinorapihlaja
Crataegus mollis – pilviorapihlaja
Crataegus nigra – nukkaorapihlaja
Crataegus pedicellata – tummaorapihlaja
Crataegus pinnatifida – välkeorapihlaja
Crataegus punctata – ontarionorapihlaja
Crataegus succulenta – koralliorapihlaja
Aiheesta muualla

Laji.fi: Orapihlajat (Crataegus)
Orapihlajat (Crataegus)
Yrttitarha: Orapihlaja (Grataegus spp.)
ITIS: Crataegus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Crataegus (englanniksi)
Flora of China: Crataegus (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Crataegus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q132557  Wikispecies: Crataegus  APDB: 189745  APNI: 84190  BioLib: 39587  BOLD: 121194  CoL: 3VBV  eFloraSA: Crataegus  EoL: 29927  EPPO: 1CSCG  FNA: 108272  FoC: 108272  GBIF: 3013395  GRIN: 3040  iNaturalist: 51148  IPNI: 33740-1  IRMNG: 1072619  ITIS: 24539  NBN: NHMSYS0000457664  NCBI: 23159  NZOR: 181c31ea-ea8d-47cc-bbd0-1b07ca2af0f0  Open Tree of Life: 842028  Paleobiology Database: 157341  Paleobiology Database: 157341  PLANTS: CRATA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60436254-2  Tropicos: 40015988  VASCAN: 1047  VicFlora: 4036f27b-f22d-45a8-ad25-400c37a476e2  WFO: wfo-4000009592
The Order

The Order (myös Bruders Schweigen tai Silent Brotherhood, alun perin The Order of the Silent Brotherhood) oli 1983–1984 toiminut uusnatsiyhteyksistään tunnettu, valkoista separatismia kannattanut yhdysvaltalainen järjestö.
Järjestön johdossa toimi Robert Jay Mathews, jonka uskomukset perustuivat William Piercen kirjoittamaan The Turner Diaries -teokseen. Järjestön tavoitteena oli vallankumous Yhdysvaltain hallituksen kumoamiseksi, josta järjestö käytti nimitystä ZOG (sionistien valtaama hallitus) sekä afro-amerikkalaisten ja juutalaisten täydellinen syrjäyttäminen, mikä tarkoittaa niin sanottua valkoisen kotimaan (engl. White homeland) perustamista. Mustille ja juutalaisille olisi varattu omat etniset valtiot.
Mathewsin johdolla järjestö suoritti useita väkivaltaisia terrori-iskuja pankkiryöstöistä synagogiin kohdistuneisiin pommi-iskuihin. Vuonna 1984 ryhmän kymmenen jäsentä tuomittiin juutalaisen keskusteluohjelmaisäntä Alan Bergin murhasta. FBI surmasi Mathewsin piirityksessä joulukuussa 1984.