stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gunnar Rosendal
Kirjallisuus

Jouko M. V. Heikkinen, Unio substantialis et sacramentalis. Gunnar Rosendalin evankelis-katolinen ehtoolliskäsitys. STKSJ 168. Hki 1990.
Gunnar Rosendal - en banbrytare för kyrklig förnyelse ,(summaries in English) toim. V A Grönqvist. Artos 2004.
kirja-arvostelu Svenska Dagbladetissa 29 maaliskuuta 2004: Fader Gunnar höjde kyrkans temperatur
Fader Gunnar i Osby - En alldeles ovanlig präst (Staffan Ljungman 1997).
Opuscula ecclesiastica: Studier tillägnade Gunnar Rosendal den 4 april 1972. toim. Oloph Bexell, Bengt Ingmar Kilström, Lennart Löthner, sekä Jan Redin. Pro Veritate, 1972.
Tomas Fransson,"Kristi Ämbete." Gunnar Rosendal och diskussionen om biskopsämbetet i Svenska kyrkan, Artos 2006.
Oloph Bexell, "Renewal of the Church from within the Church itself. Gunnar Rosendal's Kyrklig förnyelse - an Ecclesiastical Classic in the Church of Sweden."  Classics in Northern European Church History over 500 Years. Essays in Honour of Anders Jarlert. Julkaisija: Gumundsson, Maurits ja Nykvist. Frankfurt/Main 2017.
Aiheesta muualla

Gunnar Rosendal Svenskt biografiskt lexikon
Fader Gunnar
Fader Gunnar och högkyrkligheten i Sverige (Arkistoitu – Internet Archive), Benny Runsten
Bondpojken som blev rikskändis (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive), Georg Franzén
Fader Gunnars 30 år i Osby församling (Arkistoitu – Internet Archive), Per Åke Brandt
Gratia Dei - Fader Gunnars livsverk (Arkistoitu – Internet Archive)
Gunnar Rancken

Gunnar Engelbrekt Rancken (2. heinäkuuta 1890 Vaasa – 6. huhtikuuta 1971 Tampere) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja suomentaja.
Rancken on suomentanut latinan- ja kreikankielistä antiikin kirjallisuutta, muun muassa Gallian sodan, joka ilmestyi suomeksi 1927.
Teoksia

Klassillisaiheisia runosuomennoksia teoksessa Kertomus Oulun yhteislyseon viidennestä lukuvuodesta 1924-1925. Oulu 1925
Poimintoja klassillisesta runoudesta : käännöksiä kreikasta ja latinasta. Tekijä, Oulu 1927
Anakreon ja anakreonttinen runous Suomessa. 1, Aika 1770-1830. Kirjallisuudentutkijain seuran vuosikirja 2. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1932
Faabelien elämää Suomessa 1, Johdanto ja profaanikirjallisuutemme faabelien elämää Ruotsi-Suomen aikana, Helsingin yliopiston väitöskirja. Tekijä, Tampere 1950
Zachris Topeliuksen kuvakielestä ja faabeleista : Sananmies runokuvien viidakossa ja faabelien tarhassa. Tampereen yliopisto, 1968 Acta Universitatis Tamperensis. Ser. A; 5
Suomennoksia

Gaius Julius Caesar : Gallian sota : Commentarii de Bello Gallico ; latinasta suom. ja selityksillä varustanut Gunnar Rancken. Kariston klassillinen kirjasto 40. Karisto 1927, 2. painos 1949, 3. painos 1988
Pyhä Kolmiyhteisyys : 15-vuosisadalta ; suom. Gunnar Rancken ; Kolminaisuus ; tekijä tuntematon. Suomen kanttori-urkuriliiton kirkkokuorojen ohjelmistoa 98-99. Helsinki 1967
Heiko Maas

| Heiko Maas |
| --- | --- |

Saksan ulkoministeri
 Merkelin IV hallitus 14.3.2018–8.12.2021  
Edeltäjä:  Sigmar Gabriel
Seuraaja:  Annalena Baerbock
Saksan liittopäivien edustaja
 24.9.2017–16.10.2022  
Saarlandin maapäivien edustaja
 16.10.1994–17.12.2013  
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1966 (ikä 58) Saarlouis, Saarland‚ Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Tiedot
Puolue:  SPD
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.heiko-maas.de
Heiko Josef Maas (s. 19. syyskuuta 1966) on saksalainen asianajaja ja entinen Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) poliitikko, joka toimi liittovaltion ulkoministerinä (2018–2022) ja liittovaltion oikeus- ja kuluttajansuojaministerinä (2013–2018) liittokansleri Angela Merkelin hallituksissa. Heiko Maas jätti kansanedustajan tehtävän joulukuussa 2022 ja jättäytyi pois samalla liittovaltion politiikasta. Poliittisen uran jälkeen hän siirtyi työskentelemään berliiniläisessä lakitoimistossa. Heiko Maas erosi vaimostaan vuonna 2016. Pariskunnalla oli kaksi poikaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heiko Maas Wikimedia Commonsissa
Heikki Hannikainen (valtiopäivämies)

Heikki Hannikainen (2. helmikuuta 1816 Sääminki – 20. helmikuuta 1878 Nurmes) oli suomalainen lukkari, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Hannikaisen vanhemmat olivat Mikko Aaponpoika Hannikainen ja Katarina Johanneksentytär Löppönen ja puoliso Eeva Heikintytär Hannikainen. Kirjailija, lehtimies Pietari Hannikainen oli hänen veljensä. Lukkariksi Hannikainen tuli Nurmekseen. Hän oli talonpoikaissäädyssä Pielisjärven tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878, joilla hän jo muun muassa puolusti kansakoulupakkoa, mikä oli säädyssä vielä harvinaista.
Heikki Hedman

Heikki ”Hessu” Hedman (25. huhtikuuta 1940 – 3. huhtikuuta 2022) oli suomalainen tennispelaaja ja tennisvalmentaja sekä tennisselostaja.  Hän perusti tenniskoulun 1969 ja toimi myös valmentajana. Kesäisin hän piti Santapensselin tenniskouluaan Kuortaneen Urheiluopistolla. Suomen tennisliiton päävalmentajana hän toimi vuosina 1979–1983.
Hedman selosti tennistä 1990-luvulta lähtien. Hän lopetti selostustyöt 30. lokakuuta 2011.
Hedman edusti Suomea viidessä Davis Cup -maaottelussa vuosina 1958–1969.
Heikki Hedman perusti Tenniskoulu Hedmanin, joka on Euroopan suurin ympäri vuoden toimiva tenniskoulu opettaja- ja asiakasmäärän suhteen. Tenniskoulu täytti 50 vuotta vuonna 2019.
Myös hänen poikansa Jari Hedman on toiminut tennisvalmentajana ja selostanut tennistä. Nuorempi poika, Mika Hedman pelasi myös tennistä ja oli Suomen DavisCup-joukkueessa 1989.
HMS Antares (J282)

| HMS Antares |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  26. tammikuuta 1942
Laskettu vesille:  15. elokuuta 1942
Palveluskäyttöön:  23. elokuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 1946
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Antares (viirinumero J282) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM325, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM326 Torontosta Kanadasta, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta ja valmistui 23. elokuuta 1943.
Palvelus

Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle, joka romututti sen seuraavana vuonna Marylandissä.
Halo 3: ODST

| Halo 3: ODST |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bungie
Julkaisija:  Microsoft Game Studios
Säveltäjä:  Martin O’Donnell
Pelisarja:  Halo
Julkaistu:   22. syyskuuta 2009
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli, yhteistyöpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16
Alusta:  Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, digitaalinen lataus, Xbox Live
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Halo 3: ODST on Xbox 360:lle vuonna 2009 julkaistu ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli sijoittuu Master Chiefin maasta lähdön ja sinne paluun aikaisiin maan tapahtumiin. Pelissä on enemmän aseita, eri henkilöitä sekä mahdollisuus kantaa enemmän kranaatteja (kolme kranaattia) kerrallaan kuin Halo 3:ssa. Tapahtumat sijoittuvat Halo 2:n ja Halo 3:n tapahtumien väliin New Mombasan kaupunkiin. Päähenkilönä ei aiempien Halo-pelien tapaan ole biologisesti paranneltu supersotilas Master Chief (spartalainen), vaan tällä kertaa paikan ottaa ODST (Orbital Drop Shock Trooper) -erikoisjoukkojen tulokas (engl. Rookie). Hänen suojansa ei palaudu hetken levon jälkeen, eikä ODST esimerkiksi hypi yhtä korkealle tai juokse yhtä nopeasti kuin Master Chief, eikä hän voi pitää käsissään kahta asetta. Tulokasta avustaa hänen muu tiiminsä, johon kuuluvat Buck, Dutch, Romeo, Mickey ja Dare.
Hieman Master Chiefin tapaan, tulokkaan naamaa ei nähdä pelin aikana. Omaa hahmoa muokatessaan kaikkien muiden paitsi tulokkaan kypärän voi ottaa pois päästä. Kuten edeltäjässään Halo 3:ssa, pelaaja voi muokata hahmonsa tunnusta (engl. emblem) sekä "palvelutägiä" (engl. Service tag), mutta hieman monipuolisemmin.
Aiheesta muualla

Halo 3: ODST MobyGamesissa (englanniksi)
Gregorius Steenman

Gregorius Steenman (13. helmikuuta 1700 Turku – 10. toukokuuta 1746 Turku) oli suomalainen opettaja, pappi ja Turun akatemian kvestori ja professori.
Steenmanin vanhemmat olivat kauppias Jöran Hansinpoika Steenman ja Valborg Grelsintytär Kriander ja puoliso vuodesta 1732 Christina Margaretha Paléen (k. 1800). Steenman tuli ylioppilaaksi Uppsalan yliopistosta 1718–1719 ja opiskeli Turun akatemiassa vuodesta 1722. Filosofian maisteriksi hän valmistui 1726 ja hänet vihittiin papiksi Turussa 1741.
Steenman oli Tukholman triviaalikoulun apuopettaja 1719–1720 ja Turun katedraalikoulussa opettaja 1721–1722, kollehtori vuodesta 1727 ja lehtori 1730–1732. Turun akatemian vilja-aitan hoitaja hän oli vuodesta 1727 ja kvestori 1732–1741. Fysiikkaa ja matematiikkaa opettanut Steenman oli pyhien kielten professori Turun akatemiassa vuodesta 1741, mutta hänen kielitieteellinen työnsä jäi melko merkityksettömäksi, osin myös professorikauden lyhyen ajan takia.
Paimion kirkkoherra Steenman oli vuodesta 1741, Turun suomalaisen seurakunnan kirkkoherra vuodesta 1745 ja Turun tuomiokapitulin jäsen 1741–1746. Hän toimi Turuna akatemian filosofisen tiedekunnan promoottorina 1745 ja julkaisi kaiken kaikkiaan kolme väitöskirjaa.
Aiheesta muualla

Georgius Steenman Biografiasampo.
Harri Hänninen

Harri Johannes Hänninen (s. 18. lokakuuta 1963 Helsinki) on suomalainen kestävyys- ja maastojuoksija, joka tunnetaan erityisesti maratonjuoksijana.
Arvokisoissa Hännisen parhaat sijoitukset ovat kaksi kahdeksatta tilaa: vuonna 1990 Splitin EM-kisoissa 5 000 metrillä ja vuonna 1994 Helsingin EM-kisoissa maratonilla. Hänninen osallistui olympiamaratoneille 1992 ja 1996 sijoittuen 11:nneksi ja 32:nneksi.
Harri Hänninen on juossut kaikkien aikojen neljänneksi nopeimman suomalaisajan maratonilla: aika 2.11.58 syntyi Rotterdamin maratonilla 18. huhtikuuta 1993. Paremman tilastokelpoisen ajan ovat juosseet Janne Holmén 2.10.46, Esa Tikkanen 2.11.15 ja Jukka Toivola 2.11.35. Hänninen on juossut kahdeksan maratonia aikaan 2.13.30 tai alle.
5 000 metrillä Hännisen ennätys on 1. syyskuuta 1990 Splitissä juostu 13.28,22, jolla hän on matkan kaikkien aikojen kahdeksanneksi nopein suomalainen. 10 000 metrillä Hänninen juoksi Södertäljessä 7. kesäkuuta 1989 ajan 28.00,73, jolla hän on matkan seitsemänneksi nopein suomalainen.  Puolimaratonilla Hänninen on juossut 1.03.09 vuonna 1991. 1 500 metrillä Hänninen juoksi 22-vuotiaiden sisäratojen Suomen ennätyksen vuonna 1985 (aika 3.44,67). Tämän ennätyksen rikkoi Santtu Heikkinen vuonna 2023.
Suomen mestaruudet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 3 000 m (halli) | 8.05,77 | 1988 |
| 5 000 m | 13.45,16 | 1990 |
| 5 000 m | 13.48,78 | 1991 |
| 10 000 m | 29.02,41 | 1992 |
| 10 000 m | 28.43,56 | 1998 |
| maastojuoksu (lyhyt rata) | 15.48 | 1987 |
| maastojuoksu (lyhyt rata) | 14.24 | 1989 |
| maastojuoksu (lyhyt rata) | 14.32 | 1990 |
| maastojuoksu (pitkä rata) | 37.59 | 1992 |
| maastojuoksu (pitkä rata) | 36.26 | 1993 |
| maastojuoksu (pitkä rata) | 36.05 | 1997 |
Hans Martin (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. toukokuuta 1945
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Lempinimi: Hasse
Junioriseurat
: Åbo IFK, Turku
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1962-1968 | Åbo IFK |  | (61) |
| 1969-1973 | TPS | 40 | (31) |
| 1974 | IFK Mariehamn |  |  |
| 1979 | Åbo IFK |  |  |
Maajoukkue
| 1973–1983 | Suomi Pojat | 2 | (0) |
Valmennusura
1981–1983: TPS (apuv.)
1984: TPS

Hans Martin (31. toukokuuta 1945) on entinen suomalainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja, jalkapallovaikuttaja ja jääkiekkoilija.
Hasse Martinin ura alkoi vuonna 1962, ja hän oli heti mukana Mestaruussarjaan nousseessa Åbo IFK:n ryhmässä. ÅIFK:n edellisestä kaudesta oli kulunutkin 28 vuotta sen pudottua syksyllä 1935 silloisesta päsarjasta. Hän pelasi seuran laitahyökkääjänä ja oli voittamassa kaudella 1963 SM-pronssia ja vuonna 1965 Suomen cup:in ÅIFK:lle.
ÅIFK:n 1960-luvulla menestynyt joukkue hajosi syksyllä 1969, ja Hasse Martin siirtyi tällöin kaupungin jalkapallon pääsarjaseuraan TPS:ään. Alkuvaiheessa Martin loukkaantui alkuun pahasti, mutta pelasi loppujen lopuksi seurassa yhteensä 70 ottelua.
Hasse Martin pelasi 1960- ja 1970-luvula myös jääkiekkoa seuranaan ensin ÅIFK kauteen 1966 asti ja sen jälkeen Kiekko-67. Hän edusti Suomea tammikuussa 1968 Innsbruckin talviuniversiadeissa.
Lähti vuonna 1981 valmennukseen mukaan Raimo "Kili" Toivasen avuksi. Kolme kautta Kilin kanssa, voitti itse päävalmentajana SM-hopeaa 1984.
TPS Jalkapallon puheenjohtaja vuodesta 1986, vuodesta 1990 Turun Palloseura ry:n puheenjohtaja. Veikkausliigan varapuheenjohtajuuden lisäksi hänellä oli myös muita luottamustehtäviä suomalaisessa jalkapallossa. Turun Palloseura ry:n puheenjohtaja 2011-16.
Työurallaan Martin työskenteli ahtausliike A.E. Ericssonin palaveluksessa ja viime vaiheessa johtajana ja siitä fuusion kautta Finnsteven toimitusjohtajaksi, jossa jatkoi eläkeikään asti.
Saavutuksia > Pelaajana

SM-sarjassa pronssia 1963 ÅIFK:n riveissä
Suomen Cupin mestaruus 1965
Saavutuksia > Valmentajana

SM-hopeaa 1984
Saavutuksia > Tunnustuksia

TPS:n kultainen ansiomerkki 86/1992
TPS Jalkapallon Kunniagallerian jäsen 24 18.6.2012
HMS Antares (T109)

| HMS Antares |
| --- | --- |
 HMS Antares

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fr. Lürssen Werft GmbH & Co, Bremen-Vegesack
Laskettu vesille:  14. elokuuta 1956
Palveluskäyttöön:  14. joulukuuta 1956
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1977
Tekniset tiedot
Uppouma:  175 t
Pituus:  48,0 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,6 m
Koneteho:  3 x Daimler-Benz MB 3000/1 720, 9 000 hv
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  2 x Bofors 40 mm lvakan M/48 6 x 53,3 cm M/50 torpedoputkea 2 x 10,3 cm lysraketställ M/53 1 x 57 mm lysraketpjäs M/55 miinakiskot
HMS Antares (runkonumero T109) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Lürsseniltä. Se laskettiin vesille 14. elokuuta 1956 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 14. joulukuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1977.
Giuditta Pasta

Giuditta Pasta
Giuditta Angiola Maria Costanza Pasta (o.s. Negri; 26. lokakuuta 1797 – 1. huhtikuuta 1865) oli Italian Saronnossa syntynyt oopperalaulajatar. Pastaa pidetään Maria Malibranin ohella 1800-luvun kirkkaimpana naispuolisena oopperatähtenä. On ounasteltu, että Pastan ja Maria Callasin äänessä ja laulutaiteessa olisi ollut paljon samoja ominaisuuksia.
Pasta oli 1800-luvun alkupuoliskon oopperataiteen merkittäviä hahmoja. Hänen laaja äänialansa ja kuviolaulutaituruutensa inspiroivat säveltäjiä kirjoittamaan oopperoihinsa dramaattisesti iskeviä ja vokaalisesti erittäin vaativia naisosia. Näistä osista mainitsemisen arvoisia ovat esimerkiksi Gaetano Donizettin Anna Bolenan sekä Vincenzo Bellinin Unissakävijän ja Norman nimiosat, jotka Pasta lauloi oopperoiden kantaesityksissä.
Ura

Pasta aloitti lauluopinnot yksityisesti jo nuorena ja pääsi jatkamaan opintojaan Milanon konservatorioon Giuseppe Scappan johdolla heti ylitettyään vaaditun 13 vuoden alaikärajan. Ammatillisen debyyttinsä Pasta teki Milanon Teatro Filodrammatici -teatterissa vuonna 1815, mutta jatkoi samalla opiskelua Scappan kanssa. Seuraavina vuosina ura vei myös kansainvälisille areenoille, lähinnä Pariisiin ja Lontooseen.
Laulettuaan lähes 15 vuotta altto-osia Pasta vaihtoi sopraanorekisteriin vuonna 1829. On epäilty, että vaihdos osaltaan tuhosi lopulta Pastan äänen, joka lepäsi luonnostaan matalammalla. Pasta vetäytyi oopperalavoilta vuonna 1835 ääniongelmien takia, mutta palasi laulamaan vielä kahden vuoden tauon jälkeen Lontoossa ja Pariisissa sekä vuonna 1841 Venäjän-kiertueella Pietarissa ja Moskovassa, missä hän esitti viimeiset kokonaiset oopperaroolinsa. Tämän jälkeen Pasta lauloi vain satunnaisesti konserteissa.
Yksityiselämä

Giuditta Negri syntyi 26. lokakuuta 1797 Saronnossa Varesen provinssissa. Hänen vanhempansa olivat Carlo Antonio Negri ja Rachele Ferranti. Giuditta avioitui vuonna 1816 asianajajan ja oopperatenorin Giovanni Pastan kanssa. Pari sai vuonna 1817 tyttären, joka sai nimen Clelia. Giovanni Pasta kuoli vuonna 1846. Giuditta Pasta kuoli keuhkoputkentulehdukseen Comossa 1865. Hän oli kuollessaan 68-vuotias.
HMS Antelope (F170)

| HMS Antelope |
| --- | --- |
 HMS Antelope ilmahyökkäyksen jälkeen 1982. Aluksen kyljessä näkyy pommin tekemä reikä.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vosper Thornycroft
Kölinlasku:  23. maaliskuuta 1971
Laskettu vesille:  16. maaliskuuta 1972
Palveluskäyttöön:  19. heinäkuuta 1975
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut ilmahyökkäyksessä 24. toukokuuta 1982
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 250 t (max)
Pituus:  117 m
Leveys:  12,73 m
Syväys:  5,94 m
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  177
Aseistus
Aseistus:  1 × 4,5" Mk8 -laivatykki 2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 4 × MM38 Exocet -ohjusta 1 x neliohjuksinen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta 2 x kolmiputkista sukellusveneentorjuntatorpedosarjaa 2 x Corvus-soihdunheitintä 1 x tyypin 182 hinattava kaikuluotain 1 x Westland Wasp -helikopteri
HMS Antelope (viirinumero F170) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 21 fregatti, joka palveli Falklandin sodassa.
Valmistus

Aluksen köli laskettiin 23. maaliskuuta 1971 Vosper Thornycroftin telakalla Southamptonissa. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1972 kumminaan laivastosta vastanneen alivaltiosihteerin puoliso Lady Kirk ja se valmistui 19. heinäkuuta 1975.
Palvelus

Antelope saapui Falklandille 21. toukokuuta 1982. Alus joutui neljän Argentiinan ilmavoimien A-4B-rynnäkkokoneen maaliksi, kun se oli suojaamassa San Carlosin maihinnousualuetta. Ensimmäisen parin hyökkäyksen toisen koneen torjui HMS Ardentin laukaisema Sea Cat -ohjus, mutta toisen koneen 500 kg:n pommi osui aluksen kylkeen ja surmasi stuertti Mark R. Stephensin. Pommi ei kuitenkaan räjähtänyt.
Toinen konepari hyökkäsi takavasemmalta. Toinen koneista sai osuman 20 millimetrin ilmatorjuntatykin kranaatista. Koneen pommi läpäisi kuitenkin aluksen rungon räjähtämättä. Alukseen jääneen kahden pommin purkuyritys johti aluksen tuhonneeseen ketjureaktioon toisen pommin lauettua.
Gunhild Øyangen

| Gunhild Øyangen> Norjan maatalousministeri |
| --- | --- |
 Brundtlandin III hallitus 3. marraskuuta 1990 – 25. lokakuuta 1996  
Edeltäjä:  Anne Vik
Seuraaja:  Dag Terje Andersen
 Brundtlandin II hallitus 9. toukokuuta 1986 – 16. lokakuuta 1989  
Edeltäjä:  Svein Sundsbø
Seuraaja:  Anne Vik
Suukäräjäedustaja
 Etelä-Trøndelagin vaalipiiri 1989–2005  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gunhild Elise Øyangen
Syntynyt: 31. lokakuuta 1947 (ikä 76) Levanger, Norja
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Gunhild Elise Øyangen (s. 31. lokakuuta 1947 Levanger) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1989–2005 ja toimi Norjan maatalousministerinä 1986–1989 sekä 1990–1996.
Aiheesta muualla

Gunhild Øyangen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Halo Jones

| Halo Jones |
| --- | --- |
Sarjakuvakustantamo:  Jalava
Ensiesiintyminen:  7. heinäkuuta 1984
Luojat:  Alan Moore, Ian Gibson
Halo Jones (alkuperäisnimeltään The Ballad of Halo Jones) on science fiction -henkinen sarjakuva. Sarjakuvan on käsikirjoittanut Alan Moore ja kuvittanut Ian Gibson.
Julkaisuhistoria

Sarjakuvaa julkaistiin alun perin 2000 AD -sarjakuvalehdessä, jossa sarjakuva esiintyi ensimmäistä kertaa heinäkuussa 1984. Saavutetun suosion vuoksi sarjakuva julkaistiin myös kolmena sarjakuva-albumina. Suomeksi sarjakuvan on julkaissut kolmiosaisena kirjankustantamo Jalava vuosien 1991–1993 aikana.
Gunfighter Ballads and Trail Songs

| Gunfighter Ballads and Trail Songs Marty Robbins |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 7. huhtikuuta 1959
 Julkaistu: syyskuu 1959
 Tuottaja(t): Don Law
 Tyylilaji: western
 Kesto: 35.07
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Gunfighter Ballads and Trail Songs on Marty Robbinsin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1959. AllMusicin mukaan albumi on toisen maailmansodan jälkeisen aikakauden vaikuttavin western-albumi.
Albumin kappale ”El Paso” oli ensimmäinen western-kappale, joka voitti Grammy-palkinnon. Albumi äänitettiin kahdeksassa tunnissa Nashvillessä 7. huhtikuuta 1959. Levy julkaistiin syyskuussa 1959. CD-versio ilmestyi vuonna 1999.
Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Vuonna 2016 Gunfighter Ballads and Trail Songs otettiin säilytettäväksi kulttuurisesti, historiallisesti ja taiteellisesti merkittävänä äänitteenä Kongressin kirjaston ylläpitämään National Recording Registry -rekisteriin. Rekisterin tarkoitus on lisätä tietoisuutta yhdysvaltalaisen ääniteperinnön säilyttämiseksi.
Kappaleet

Big Iron – 4.00
Cool Water – 3.12
Billy the Kid – 2.20
A Hundred and Sixty Acres – 1.42
They're Hanging Me Tonight – 3.08
The Strawberry Roan – 3.27
El Paso – 4.23
In the Valley – 1.51
The Master's Call – 3.09
Running Gun – 2.14
The Little Green Valley – 2.28
Utah Carol – 3.13
Hannah Mills

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hannah Mills olympiavoittajana vuonna 2016. |  Hannah Mills olympiavoittajana vuonna 2016. |  Hannah Mills olympiavoittajana vuonna 2016. |  |
Maa:   Iso-Britannia
Naisten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 470 |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 470 |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 470 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Las Palmas 2006 | 420 |  |
|  Kultaa | Barcelona 2012 | 470 |  |
|  Kultaa | Enoshina 2019 | 470 |  |
|  Hopeaa | Perth 2011 | 470 |  |
|  Hopeaa | Haifa 2015 | 470 |  |
|  Hopeaa | Thessaloniki 2017 | 470 |  |
|  Pronssia | Santander 2014 | 470 |  |
|  Pronssia | Aarhus 2018 | 470 |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2014 | 470 |  |
|  Hopeaa | Sanremo 2019 | 470 |  |
|  Hopeaa | Vilamoura 2021 | 470 |  |
Hannah Louise Mills (s. 29. helmikuuta 1988, Cardiff, Wales) on brittiläinen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan kaksinkertainen olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Mills on osallistunut kolmiin olympialaisiin 470-luokassa ja ollut joka kerta mitaleilla. Lontoossa 2012 hän saavutti Saskia Clarkin kanssa hopeaa. He olivat ennen finaalilähtöä tasoissa uusiseelantilaisten Jo Alehin ja Olivia Powrien kanssa mutta epäonnistuivat finaalilähdössä ja putosivat kauas kärkiparista. Rio de Janeirossa 2016 Mills ja Clark voittivat kultaa kymmenen pisteen erolla Alehiin ja Powrieen varmistettuaan voiton jo ennen finaalilähtöä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Millsin parina oli Eilidh McIntyre, ja he voittivat kultaa 16 pisteen erolla hopea- ja pronssimitalisteihin. Mills toimi Ison-Britannian joukkueen lipunkantajana Tokion kisojen avajaisissa.
Mills on voittanut MM-kilpailuissa 470-luokassa kaksi kultaa sekä saanut kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Hän voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa 420-luokassa vuonna 2006. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 470-luokassa vuonna 2008. Ensimmäinen yleisen sarjan menestys 470-luokassa oli MM-hopea vuonna 2011, ja seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden. Hän palasi MM-mitaleille vuonna 2014, jolloin hän saavutti pronssia. Vuosina 2015 ja 2017 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 2018 MM-pronssia. Vuonna 2019 hän voitti maailmanmestaruuden. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Mills saavutti hopeaa vuosina 2014, 2019 ja 2021.