stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Synkkä voitto

| Synkkä voitto> Dark Victory |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edmund Goulding
Käsikirjoittaja:  Casey Robinson
Perustuu:  George Brewerin ja Bertram Blochin näytelmään
Tuottaja:  Hal B. Wallis
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Ernest Haller
Leikkaaja:  William Holmes
Tuotantosuunnittelija:  Robert M. Haas
Pukusuunnittelija:  Orry-Kelly
Lavastaja:  Robert M. Haas
Pääosat:   Bette Davis  George Brent 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  20. huhtikuuta 1939
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Humphrey Bogart elokuvan trailerissa.
Synkkä voitto (Dark Victory) on Edmund Gouldingin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1939. Se perustuu George Brewerin ja Bertram Blochin kirjoittamaan näytelmään, jota esitettiin Broadwaylla 1934. Synkkä voitto oli ehdolla parhaan elokuvan ja Max Steiner parhaan alkuperäissävellyksen Oscar-palkinnon saajaksi. Lisäksi Bette Davis oli ehdokkaana parhaasta naispääosasta. Alkuperäisessä Broadway-versiossa pääroolin näytteli Tallulah Bankhead.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Synkän voiton vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Juoni

Bette Davis näyttelee elokuvassa rikasta perijätärtä Judith Trahernea, joka saa kuulla sairastuneensa välitöntä hoitoa vaativaan aivokasvaimeen. George Brentin näyttelemä lääkäri Frederick Steele suorittaa leikkauksen, jonka hän kertoo sujuneen hyvin. Kiitollinen Judith rakastuu lääkäriinsä ja he alkavat suunnitella avioliittoa. Kasvain kuitenkin uusiutuu ja Judith alkaa epäillä Frederickin naivan hänet vain säälistä kuolevaa naista kohtaan.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bette Davis  | … |  Judith Traherne   |
|  George Brent  | … |  tohtori Frederick Steele   |
|  Geraldine Fitzgerald  | … |  Ann King   |
|  Humphrey Bogart  | … |  Michael O'Leary   |
|  Henry Travers  | … |  tohtori Parsons   |
|  Ronald Reagan  | … |  Alec Hamm   |
|  Cora Witherspoon  | … |  Carrie   |
|  Dorothy Peterson  | … |  neiti Wainwright   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Synkkä voitto Wikimedia Commonsissa
Eddie Arcaro

George Edward Arcaro (19. helmikuuta 1916 – 14. marraskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen -jockey, joka voitti enemmän amerikkalaisia klassikkokilpailuja kuin kukaan muu ratsastaja historiassa, ja ainoa ratsastaja, joka on voittanut Yhdysvaltain Triple Crown -kilpailun kahdesti. Häntä pidetään laajalti yhtenä Amerikan täysiveristen hevoskilpailujen historian suurimmista ratsastajista. Hänet valittiin Racing Hall of Fameen 1958.
Arcaro syntyi Ohion Cincinnatissa köyhän taksinkuljettajan pojaksi. Hänen isänsä oli italialainen maahanmuuttaja. Arcaro voitti ensimmäisen kilpailunsa vuonna 1932 Agua Calienten kilparadalla Meksikon Tijuanassan.
Aiheesta muualla

Eddie Arcaro Remembered
Man on a Horse Time
Eddie Arcaro’s Formula for Belmont Stakes Success
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Elektroneuromyografia

Elektroneuromyografia (ENMG) eli hermo- ja lihassähkötutkimus on lääketieteellinen tutkimusmenetelmä, jolla sähköisesti tutkitaan hermojen ja lihasten tilaa. ENMG-tutkimus koostuu neurografiasta ja myografiasta. Neurografiassa mitataan sensoristen ja motoristen hermojen johtumista stimuloitaessa yleensä pintaelektrodein tutkittavaa hermoa tietyn matkan päästä mittaavaan elektrodiin halutun hermon kohdalla; mitattavia suureita ovat mm. johtumisnopeus, amplitudi ja vasteen muoto. Mittasuureiden avulla voidaan päätellä kunkin mitattavan hermon johtumisominaisuuksia ja saada selvyyttä hermoihin liittyvistä sairauksista. (Elektro)myografia (EMG) toteutetaan yleensä neulamyografiana, jossa ohuilla elektrodineuloilla pistellään lihaksiin ja arvioidaan lihaksen sähköisen toiminnan luonnetta monitorikäyrältä ja ääniksi tulkittuna signaaleina. Mitattavia suureita ovat mm. insertioaktiviteetti, fibrillaatiot, amplitudin koon muutokset ja motoristen yksikkökokojen muutokset. EMG:llä saadaan tietoa lihaksen tilasta, hermolihasliitoksen tilasta ja lihaksen hermotuksesta.
Aiheesta muualla

ENMG tutkimus. Hieroja 4 2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ted Allan

Ted Allan (alk. Alan Herman; 25. tammikuuta 1916 Montreal, Kanada – 29. kesäkuuta 1995 Toronto, Kanada) oli kanadalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän kirjoitti uransa aikana useita näytelmiä, novelleja, romaaneja sekä elokuva-, radio ja televisiokäsikirjoituksia. Hänet palkittiin Kanadassa sekä kirjoistaan että televisiourastaan. Lisäksi Allan oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan elokuvaan Isäni valheet.
Elämä

Ted Allan syntyi Montrealissa, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Alan Herman. Hän kiinnostui jo nuorena kommunismista ja kirjoitti kommunistisille sanomalehdille The Workerille ja Daily Clarionille. Allan tapasi 18-vuotiaana lääkärin ja tunnollisen kommunistin Norman Bethunen, jonka apulaisena hän toimi Espanjan sisällissodassa. Sitten Allan oli Kiinassa lehdistöupseerina Bethunen yksikössä, joka taisteli Mao Zedongin puolella Tšiang Kai-šekia vastaan.
Bethunen kuoltua vuonna 1939 Allan palasi Pohjois-Amerikkaan haaveenaan työstää Bethunen elämää valkokankaalle. Sydney Gordonin kanssa Allan kirjoitti Bethunen ensimmäisen elämäkerran The Scalpel, The Sword: The Story of Dr. Norman Bethune. Vuonna 1952 julkaistu teos käännettiin 19 kielelle ja sitä myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta. Kanadassa Allan käsikirjoitti yli sata radiokuunnelmaa CBC:lle. Kanadan ratsupoliisi alkoi tutkia 1950-luvulla Allanin yhteyksiä kommunismiin, ja Allan päätti lähteä vuonna 1954 Britanniaan. Hän kirjoitti Britanniassa useita näytelmiä ja käsikirjoitti ohjelmia televisioon.
Allan käsikirjoitti oman novellinsa pohjalta Ján Kadárin ohjaaman vuoden 1975 elokuvan Isäni valheet, josta Allan sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Allan muutti 1970-luvulla Los Angelesiin, jossa hän ystävystyi John Cassavetesin kanssa. Allan käsikirjoitti Cassavetesin kanssa vuoden 1984 elokuvan Tunteiden virrat, joka sai Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun.
Allanin melkein 50 vuotta kestänyt haave Bethunesta kertovasta elokuvasta tuli lopulta toteen vuoden 1990 elokuvassa Bethune – sankarin synty. Elokuva kärsi kuitenkin tuotantovaikeuksista, ja sen tuotanto kesti viisi vuotta. Elokuvan budjetti paisui, ja lisäksi Allan ja pääosanesittäjä Donald Sutherland joutuivat ilmiriitoihin siitä, miten Bethunea pitäisi esittää. Monien lehdistössäkin huomattujen ongelmien jälkeen elokuva menestyi todella huonosti. Elokuvan Chester Rice -niminen hahmo, jota esitti Colm Feore, perustui Allaniin itseensä.
Allan kärsi viimeisten vuosiensa aikana sydänongelmista, ja hän kuoli 79-vuotiaana hengitysvajaukseen. Hän kirjoitti elokuvien ja näytelmien lisäksi novelleja The New Yorkeriin ja Harper’siin ja lastenkirjan Ville Hiirava pankkiirina. Hän sai uransa aikana kanadalaisen Stephen Leacock -kirjallisuuspalkinnon ja Gemini-palkinnon pitkästä urastaan Kanadan televisiossa.
Aiheesta muualla

Ted Allan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teófilo Braga

Teófilo Braga.
Joaquim Teófilo Fernandes Braga (24. helmikuuta 1843 Ponta Delgada – 28. tammikuuta 1924 Lissabon) oli portugalilainen poliitikko ja kirjailija.
Braga syntyi Ponta Delgadassa, Azoreilla ja opiskeli lakia Coimbrassa. Vuonna 1872 hän siirtyi Lissaboniin, jossa hän opetti kirjallisuutta. Braga aloitti poliittisen uransa 1870-luvun lopulla. Hän toimi Portugalin tasavallan ensimmäisenä presidenttinä väliaikaisen hallituksen ajan 6. lokakuuta 1910 – 24. elokuuta 1911 ja uudelleen 29. toukokuuta – 4. elokuuta 1915.
Bragan kirjalliseen tuotantoon kuuluu muun muassa useita runoja ja esseitä. Hän yritti ensimmäisenä koota Portugalin kirjallisuuden koko historian yksiin kansiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teófilo Braga Wikimedia Commonsissa
Teemu Huhtala

| Teemu Huhtala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1991 (ikä 33) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Ilves (SML)   LeKi (Mestis)   Jukurit (Mestis)
Teemu Huhtala (s. 4. huhtikuuta 1991 Tampere) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat nopeus ja työteliäisyys.
Ura > Seuraura

Huhtala on Ilveksen oma kasvatti. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 hän jakoi joukkueen B-nuorten runkosarjan sisäisen pistepörssin voiton; ensimmäisenä mainittuna kautensa Tatu Laineen ja toisena mainittuna Tomi Wileniuksen kanssa. Huhtala voitti A-nuorten SM-pronssia vuosina 2010 ja 2011. Hän voitti jälkimmäisenä keväänä myös Ilveksen pudotuspelien sisäisen pistepörssin tehoilla 1+6=7.
Heinäkuussa 2010 Huhtala teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Hän ei tehnyt kuitenkaan liidebyyttiä vielä kaudella 2010–2011, mutta Huhtala pelasi ensimmäiset miesten pelinsä esiintyen yhteensä kolmessa Mestis-ottelussa Lempäälän Kisan ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehden yhden syöttöpisteen.
Huhtala teki liigadebyyttinsä kauden 2011–2012 avausottelussa 16. syyskuuta 2011 paikallisvastustaja Tapparaa vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 6.44 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki kolmannessa ottelussaan 20. syyskuuta 2011 Turun Palloseuraa vastaan. Huhtala pelasi kauden aikana lopulta vain viisi SM-liigaottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi kautensa pääosin lainalla LeKissä. Toukokuussa 2012 Huhtala teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa, mutta se sisälsi elokuun loppuun asti kestäneen koeajan, jonka päätteeksi hän sai jatkaa joukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

Huhtala on pelannut kolme nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Muuta

Huhtalan isoveli Tommi pelasi Espoo Bluesissa, nykyään hän pelaa Jokereissa KHL:ssä. Veljekset ovat toisen polven liigapelaajia, sillä heidän isänsä Jarmo Huhtala pelasi omalla urallaan yli 300 SM-liigaottelua.
Elimäen Sanomat

| Elimäen Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Julkaisija:  Viestintä Alanko Oy
Levikki:  2814 kpl (2007)
Perustettu:  1. marraskuuta 1976
Päätoimittaja:  Raija Anttila
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Kouvola
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  255 × 370 mm
Ilmestymistiheys:  keskiviikkoisin
Aiheesta muualla
elimaensanomat.fi
Elimäen Sanomat oli nykyisin Kouvolaan kuuluvalla Elimäellä keskiviikkoisin ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehden perustivat Reijo ja Alisa Alanko vuonna 1976. Lehti oli Sanomalehtien Liiton jäsenlehti. Elimäen Sanomien ilmestyminen lakkasi vuoden 2018 lopussa.
Aiheesta muualla

Elimäen Sanomien sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kymenlaakson sanomalehdet
Tilattavat sanomalehdet
 Elimäen Sanomat  ·  Iitinseutu  ·  Kymen Sanomat  ·  Kouvolan Sanomat  ·  Keskilaakso  ·  Kaakonkulma  ·  Valkealan Sanomat

Ilmaisjakelulehdet
 Ankkuri  ·  Karhulalainen  ·  Reimari  ·  PK-lehti  ·  Vartti Kouvola


Lopetetut sanomalehdet
 Eteenpäin  ·  Etelä-Suomi  ·  Hiiohoi!  ·  Kaupunkilehti Seiska  ·  Kotkan Sanomat  ·  Kotkansilmä  ·  Kymen Sanomat  ·  Poiju  ·  Viikko-Eteenpäin
Teófilo Cruz

| Teófilo Cruz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Teófilo "Teo" Cruz
Syntynyt: 8. tammikuuta 1942 Santurce, San Jose, Puerto Rico
Kuollut: 30. elokuuta 2005 (63 vuotta) Trujillo Alto, Puerto Rico
Kansalaisuus:   Puerto Rico
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  203 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1957–1967 1967–1968 1969–1976 1977–1978 1979 1980 1981–1982:   Cangrejeros de Santurce  Picadero Damm  Cangrejeros de Santurce  Indios de Canóvanas  Mets de Guaynabo  Cardenales de Río Piedras  Taínos de Mayagüez
Maajoukkueet
1959–1976:   Puerto Rico
Aiheesta muualla
94204 ja 92982/_//players.html FIBA
Teófilo "Teo" Cruz (8. tammikuuta 1942 Santurce–30. elokuuta 2005 Trujillo Alto) oli puertoricolainen koripalloilija. Hän kuoli vuonna 2005 aivoverenvuotoon. Uransa jälkeen Cruz valittiin FIBA Hall of Fameen.
Cruz pelasi pitkän uran Puerto Ricon liigassa, mutta voitti ainoan mestaruutensa vuonna 1962. Hän oli myös liigan paras korintekijä vuosina 1960 sekä 1962, minkä lisäksi hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 1962, 1967, 1970 ja 1971. Cruz tunnettiin hyvänä puolustuspelaajana, jonka johdosta hänet valittiin kuudesti sarjan parhaaksi puolustuspelaajaksi. Kaiken kaikkiaan hän pelasi Puerto Ricon pääsarjassa 25 kauden ajan.
Cruz edusti Puerto Ricoa viidesti olympialaisissa. Hän onkin eniten olympiaesiintymisiä tehnyt mieskoripalloilija yhdessä Oscar Schmidtin sekä Andrew Gazen kanssa. Cruz edusti maataan myös MM-kilpailuissa ja Pan-Amerikan kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Sports-Referencen pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Teófilo Santos

| Teófilo Santos |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.4.2024–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1951 (ikä 73) Vila Franca, Portugali
Kansalaisuus:  portugalilainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen puolue
Teófilo Santos (s. 12. helmikuuta 1951 Vila Franca, Portugali) on portugalilainen poliitikko. Santos edustaa Sosiaalidemokraattista puoluetta. Santos on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä huhtikuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskustaoikeistolaista EPP-ryhmää.
Aiheesta muualla

Teófilo Santos Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Säätiö ja Maa

| Säätiö ja Maa> Foundation and Earth |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Isaac Asimov
Kieli:  englanti
Genre:  tieteisromaani
Julkaistu:  1986
Suomennos
Suomentaja:  Pekka Markkula
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1991
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  490
ISBN:  951-0-16857-2

Edeltävä:  Säätiö veitsen terällä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Säätiö ja Maa on Isaac Asimovin kirjoittama tieteisromaani, joka julkaistiin vuonna 1986. Kirja on jatkoa Asimovin Säätiö-trilogialle. Romaani on suomennettu vuonna 1991.
Teófilo Cubillas

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Teófilo Juan Cubillas Arizaga
Syntymäaika: 8. maaliskuuta 1949 (ikä 75)
Syntymäpaikka:  Lima, Peru
Pelipaikka: hyökkääjä
Junioriseurat
:  Alianza Lima
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1965–1973   1973–1974   1974–1977   1977–1979   1979–1983   1985–1986   1987–1988 |  Alianza Lima    FC Basel    FC Porto    Alianza Lima    Fort Lauderdale Strikers    Fort Lauderdale Sun    Alianza Lima    Miami Sharks |  |
Maajoukkue
| 1970–1982 |  Peru | 81 (26) |
Teófilo Juan Cubillas Arizaga (s. 8. maaliskuuta 1949 Lima) on perulainen entinen jalkapalloilija. Häntä pidetään lajissaan maansa kaikkien aikojen parhaana.
Ura

Cubillas aloitti jalkapallouransa 16-vuotiaana kotikaupunkinsa Alianza Lima -seurassa. Hänestä käytettiin poikamaisen ulkonäkönsä tähden lempinimeä Nene ("Vauveli"). 20-vuotiaana hän oli mukana nostamassa Perun vuoden 1970 Meksikon MM-kisojen puolivälieriin. 1972 hänet valittiin "Vuoden eteläamerikkalaiseksi jalkapalloilijaksi". Seuraavan vuonna hän muutti Sveitsiin pelaamaan FC Baselissa. Sieltä hän siirtyi Portugaliin, FC Portoon.
Peru ei selvinnyt vuoden 1974 Länsi-Saksan MM-kisoihin, mutta vuotta myöhemmin se voitti toisen Etelä-Amerikan-mestaruutensa. Tässä Cubillas oli keskeisessä osassa Brasiliaa vastaan tekemillään kahdella maalilla välierässä, jonka Peru lopulta voitti 3–1. Vuoden 1978 Argentiinan MM-kisoissa Peru selvisi jatkosarjaan hänen tekemillään maaleilla. Cubillas on eniten MM-kisoissa yhteensä maaleja tehnyt perulainen 10 maalillaan. Hän teki maajoukkueessa pelaamissaan 81 ottelussa kaikkiaan 26 maalia, mikä on edelleen joukkueen historian paras tulos.
Cubillas palasi entiseen seuraansa Alianzaan. Vuonna 1979 hän teki sopimuksen NASL-liigan Fort Lauderdale Strikers -seuran kanssa. Hän teki viiden kauden aikana 65 maalia. Näistä 3 hän teki 7 minuutissa Los Angeles Aztecsia vuonna 1981 pelatussa ottelussa. Hän oli mukana vuoden 1982 Espanjan MM-kisoihin osallistuneessa Perun joukkueessa. Tämä ei kuitenkaan selvinnyt jatkoon alkulohkostaan, vaikka pelasi tasan Kamerunia ja Italiaa vastaan. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän luopui maajoukkuetehtävistään.
Vuonna 1985 Cubillas liittyi Fort Lauderdale Sunin joukkueeseen, joka pelasi Yhdysvaltain toisessa divisioonassa United Soccer League (USL) -liigassa.
Cubillas palasi pelikentille kasvattajaseuransa Alianza Liman riveissä, kun tämän koko edustusjoukkue oli saanut surmansa sitä kuljettaneen lentokoneen syöksyessä mereen 8. joulukuuta 1987 lähellä Ventanillaa, Callaossa. Turma oli Perun jalkapallon historian tuhoisin. Cubillas pelasi muutaman ottelun osoittaakseen kunnioitusta onnettomuudessa kuolleille ja antaakseen toivoa seuran kannattajille.
Nykyään Cubillas asuu Coral Springsissä, Floridassa, missä hän omistaa nuorten jalkapalloleirin. Hän oli ainoana perulaisena mukana listassa, johon Pelé oli maaliskuussa 2004 koonnut mielestään 125 parasta elossa olevaa jalkapalloilijaa.
Edvard Valentin Emeleus

Edvard Valentin Emeleus (21. toukokuuta 1857 Raahe – 9. kesäkuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja vuonna 1907 perustetun Suomen Yleisen Työnantajaliiton (vuodesta 1918 Suomen Työnantajain Keskusliitto) ensimmäinen asiamies.
Emeleuksen vanhemmat olivat Raahen ala-alkeiskoulun rehtori, Munsalan kirkkoherra, rovasti Nils Gustaf Emeleus (1824–1892) ja Hilda Augusta Wilhelmina Möller. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Oulun ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui 1881 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta.
Emeleus oli aluksi matematiikan ja fysiikan opettajana Viipurissa 1881–1885, Kuopiossa 1885–1886 sekä Tampereella 1886–1895. Hän siirtyi sitten pankkialalle ja toimi Kansallis-Osake-Pankin haarakonttorin johtajana Kuopiossa ja Tampereella 1895–1906. Hän oli vuonna 1907 perustetun Suomen Yleisen Työnantajaliiton asiamiehenä 1907-1917.
Emeleus perusti Viipurissa asuessaan vuonna 1885 yhdessä lennätinpäällikkö F. V. Jalanderin kanssa Wiipurin Sanomat-lehden paikallisten nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi. Hän oli lehden päätoimittajana 1885–1886. Vuosina 1893–1896 vakuutusmatematiikasta kiinnostunut Emeleus julkaisi Sampo-nimistä Suomen ensimmäistä vakuutusalan lehteä toimiessaan samalla Suomi-yhtiön asiamiehenä. Emeleus oli Tampereella 1890-luvun alussa mukana Tampereen työväenyhdistyksen toiminnassa kun yhdistys oli vielä wrightiläisen työväenliikkeen kannalla. Suomen Yleisen Työnantajaliiton asiamiehenä toimiessaan Emeleus toimitti vuonna 1907 perustettua Työnantaja-Arbetsgifvaren-lehteä. Hänen asiamieskaudellaan työnantajat perustivat Ruotsista saadun esikuvan mukaan vuonna 1910 Suomen Työnantajain Keskinäisen Lakkovakuutusyhtiön jonka tarkoitus oli maksaa lakon sattuessa korvauksia vakuutuksen ottaneille jäsenyrityksille. Työnantajien kiinnostus lakkovakuutuksiin jäi kuitenkin vähäiseksi ja yhtiö purettiin 1931. Emeleus oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1888–1894 ja 1900–1906 toimien valtuuston puheenjohtajana 1901–1902. Kuopion kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä hän oli 1897-1898 ja Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1898.
Emeleus kuoli sydänkohtaukseen kesäkuun alussa 1917 ollessaan lähdössä työmatkalle Tampereelle.
Emeleus oli naimisissa vuodesta 1890 Olga Rissasen kanssa.
Teoksia

De skandinaviska arbetsgifvareorganisationerna : föredrag vid. Allm. F. Arbetsgifvareförbundets fullmäktiges ordinarie höstmöte 23. 10. 1909. Allmänna Finska Arbetsgifvareförbundet, Helsingfors 1909
Arbetsgifvareorganisationerna i Norge och Danmark : ombudsmannens föredrag vid Allmänna F. Arbetsgifvareförbundets fullmäktiges ordinarie vårmöte den 25 april 1910. Allmänna Finska Arbetsgifvareförbundet, Helsingfors 1910
Suomennoksia

Fredrik von Engeström : Käsikirja henkivakuutus-asiamiehille Suomessa ; suom. Edvard Valentin Emeleus. Henkivakuutusyhtiö Suomi, Tampere 1894
Fredrik von Engeström : Suomessa toimivien henkivakuutusyhtiöiden vakuutusehtoja ja määräyksiä. Weilin & Göös, Helsinki 1898
Aiheesta muualla

E. V. Emeleuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa (SKS Biografiakeskus
Syväjärvi (Ylöjärvi)

| Syväjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°48′15″N, 23°29′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  oja Vekarajärveen 
Järvinumero:  35.582.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,5 m 
Rantaviiva:  2,321 km 
Pinta-ala:  0,14665 km² 
Suurin syvyys:  12 m 
Valuma-alue:  6,2 km² 
 fiSyväjärvi 
Syväjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Vekaran kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Syväjärvi on osa Liesijoen aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 850 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se on Vekaran kylässä neljän samalla korkeudella olevista järvistä pohjoisin. Muut kolme järveä ovat Ala-Majavesi, Ylä-Majavesi ja Vekarajärvi. Siihen laskee kuusi metsäojaa, joista pisin laskee järven pohjoispäähän. Oja on yli kilometrin mittainen Hankolammen laskuoja. Samaan ojaan yhtyy lounaasta Kangaslammien eteläisimmän lammen laskuoja ja koillisesta Hankojärven laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee sen kaakkoispäästä, missä 70 metrinen oja laskee Vekarajärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 142 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, jossa on kalliopaljastumia ja pari jyrkännettä. Rantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Vekarasta. Toinen tie kulkee järven pohjoispään ohi ja yhtyy yhdystiehen 2764. Ikaalisten ja Ylöjärven väliselle rajalle on matkaa 700 metriä.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 1990. Vesi on ruskean väristä ja siinä on runsaasti humusta. Tämä johtuu valuma-alueella olevista soista ja laajoista metsämaastoista. Vesi on kuitenkin kirkasta. Suovesien tuomasta valumasta johtuu, että vesi on hapanta. Tutkimusvuonna veden happamuustaso laski alle pH 6,0. Tämä arvo vaihtelee vuodenaikojen ja sään mukaan, koska veden puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko. Veden fosforipitoisuus oli pintavesissä 14 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja typpipitoisuus 450 µg/l. Järven happipitoisuus oli pintavesissä 11,0 milligrammaa litrassa vettä (mg/l) ja pohjan lähellä 4,9 mg/l. Happitilanne oli siten ajankohtaan nähden erinomaisen hyvä. Lopputalvella happitilanne heikkenee aina hieman, mutta todennäköisesti se pysyi silloinkin vielä hyvänä. Syväjärvi soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin. Vedenlaatua heikensivät vahva humuspitoisuus ja lievästi kohonnut ravinnetaso.
Emanuel Schäfer

Emanuel Schäfer (edessä vasemmalla) vuonna 1943.
Emanuel Schäfer (20. huhtikuuta 1900 – 4. joulukuuta 1974) oli Reinhard Heydrichin alainen SS-upseeri toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa. Hänen korkein arvonsa SS-Oberführer.
Schäfer syntyi Hultschinissa (Hlučín) Sleesian provinssissa. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa kenttätykistörykmentissä. Sodan jälkeen hän liittyi oikeistolaiseen Freikorpsin ryhmään Marinebrigade Ehrhardtiin ja 1925–1928 Stahlhelmiin. Hän kääntyi katolilaisesta protestantiksi 1928.
Schäfer liittyi SA:han 1933 ja nimitettiin ryhmänjohtajaksi 20. huhtikuuta 1933. Hän oli Sicherheitsdienstin (SD) aktiivinen jäsen SS:n turvallisuuspalvelussa jo 1933 ja liittyi SS:ään syyskuussa 1936. Schäfer otti osaa keskusteluun Berliinissä 21. syyskuuta 1939 Heydrichin, Adolf Eichmannin ja valtakunnan turvallisuustoimiston johtajien kanssa.
Toisen maailmansodan aikana hän oli turvallisuuspoliisin päällikkönä Serbiassa. Sodan jälkeen hänet tuomittiin Saksassa kuudeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen 6 280 naisen ja lapsen murhaamisesta kaasulla.