stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Agnetha Fältskog
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agnetha Fältskog Wikimedia Commonsissa
Kotisivut. (englanniksi)
Fanisivusto.
Abbasite.
| n k Abba |
| --- | --- |
 Agnetha Fältskog  Benny Andersson  Anni-Frid Lyngstad  Björn Ulvaeus 
Studioalbumit:  Ring Ring  Waterloo  Abba  Arrival  The Album  Voulez-Vous  Super Trouper  Gracias Por La Música  The Visitors  Abba Live  Live at Wembley Arena  Voyage 
Kokoelmat:  Greatest Hits  Greatest Hits Vol. 2.  The Singles – The First Ten Years  Abba Gold – Greatest Hits  Oro – Grandes Exitos  More Gold: More Abba Hits  Thank You for the Music  The Defintive Collection  The Abba Story  The Complete Studio Recordings  18 Hits  Number Ones  The Albums 
Singlet:  ”People Need Love”  ”He Is Your Brother”  ”Ring Ring”  ”Another Town, Another Train”  ”Love Isn’t Easy (But It Sure Is Hard Enough)”  ”Rock’n Roll Band”  ”Nina, Pretty Ballerina”  ”Waterloo”  ”Hasta mañana”  ”Honey, Honey”  ”So Long”  ”I’ve Been Waiting for You”  ”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do”  ”Bang-A-Boomerang”  ”SOS”  ”Mamma Mia”  ”Rock Me”  ”Fernando”  ”Dancing Queen”  ”Money, Money, Money”  ”That’s Me”  ”Knowing Me, Knowing You”  ”King Kong Song”  ”The Name of the Game”  ”Take a Chance on Me”  ”Eagle”  ”Summer Night City”  ”Chiquitita”  ”Does Your Mother Know”  ”Voulez-Vous”  ”Angeleyes”  ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)”  ”As Good as New”  ”I Have a Dream”  ”The Winner Takes It All”  ”On and On and On”  ”Super Trouper”  ”Happy New Year”  ”Andante, Andante”  ”Lay All Your Love on Me”  ”One of Us”  ”When All Is Said and Done”  ”Head over Heels”  ”The Visitors (Crackin’ Up)  ”The Day Before You Came”  ”Under Attack”  ”Thank You for the Music”  ”I Still Have Faith in You”  ”Don’t Shut Me Down”  ”Just a Notion”  ”Little Things” 
Muuta:  diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Tarja

| Tarja |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  7. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  19. maaliskuuta
Muunnelmia:  Taru, Tari, Taija
Vastineita eri kielissä:  Darja, Darija
Nimen alkuperä:  kreikkalainen Daria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarja on suomalainen naisen etunimi.
Kustaa Vilkunan Etunimet-kirjan mukaan Tarja on 1950-luvulta lähtien ollut yksi suosituimmista suomalaisista tyttöjen nimistä. Nimi on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 29 129 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1940 ja 1980 välisenä aikana.
Nimipäivä

Tarjan nimipäivä on 7. maaliskuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 1950 lähtien.
Nimen alkuperä

Alkuperältään Tarja-nimi tulee kreikkalaisesta nimestä Daria, joka taas on mahtavaa tarkoittavan Darius-nimen feminiinimuoto. Venäjän kielessä Tarja-nimen eri muotoja on käytössä 17 kappaletta; muun muassa Darja tai Darija.
Taru, Tari ja Taija ovat myös Tarja-nimen muunnelmia. Englanninkielisellä alueella nimi tunnetaan muodossa Daria.
Karjalan alueella Tarja-nimi merkitsi – aivan päinvastoin kuin edellä – pientä ja siroa.
Tunnettuja Tarjoja

Tarja Cronberg (s. 1943), vihreän liiton ent. kansanedustaja ja ministeri
Tarja Ervasti (s. 1957), valotaiteilija ja -suunnittelija
Tarja Filatov (s. 1963), SDP:n kansanedustaja ja ministeri
Tarja Halonen (s. 1943), Suomen tasavallan presidentti 2000–2012
Tarja Heino (s. 1956), sosiaalipoliitikko ja tutkimusprofessori
Tarja Heinula (s. 1962), näyttelijä
Tarja Helanen (1955–2021), Vihreän liiton poliitikko
Tarja Hurme (s. 1956), päätoimittaja
Tarja Huuskonen (s. 1956), laulaja ja evankelista
Tarja Härkönen (s. 1959), kirjallisuuden ja elokuvien suomentaja
Tarja Jaakkola (s. 1964), puolustushallinnon virkamies, Naton apulaispääsihteeri
Tarja Jykylä (s. 1957), laulaja
Tarja Kallio-Tamminen, filosofian tutkija ja opettaja
Tarja Kankkunen (s. 1974), kilpakävelijä
Tarja Kautto (s. 1949), SDP:n ent. kansanedustaja
Tarja Keinänen (s. 1950), näyttelijä
Tarja Knuuttila, tieteenfilosofi ja professori
Tarja Koskelo (s. 1961), pikajuoksija ja pituushyppääjä
Tarja Kunnas (s. 1957), kirjailija
Tarja Laitiainen (s. 1956), diplomaatti
Tarja Lapila, elokuvaohjaaja ja tuottaja
Tarja Lapintie (s. 1955), lavastaja, kuvittaja ja kirjailija
Tarja Lappalainen, kirjailija
Tarja Leveelahti (s. 1970), pikajuoksija
Tarja Liljeström (1946–2024), uimahyppääjä
Tarja Lunnas (s. 1960), laulaja
Tarja Malm (s. 1977), neurobiologian professori
Tarja Mankkinen, sisäasiainministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkö
Tarja Markus (s. 1946), näyttelijä
Tarja Merivirta, laulaja ja musiikkituottaja
Tarja Mulari (s. 1965), nopeuslaskija
Tarja Mäkelä, laulaja
Tarja Nurmi (s. 1938), malli ja näyttelijä, Miss Suomi 1959 ja 1960
Tarja Närhi, radio- ja televisiojuontaja
Tarja Omenainen (s. 1965), näyttelijä
Tarja Penttinen (s. 1949), pianisti
Tarja Pitkänen-Walter (s. 1960), taidemaalari ja Kuvataideakatemian maalaustaiteen professori
Tarja Porkka-Kontturi (s. 1982), pelialan aktiivi
Tarja Pöntinen (s. 1959), pesäpalloilija
Tarja Pösö (s. 1957), sosiaalityön professori
Tarja Ranta, oik. Tarja Silvennoinen (s. 1946), balettitanssija
Tarja Roinila (1964–2020), kääntäjä, esseisti ja kolumnisti
Tarja Salmio-Toiviainen (1917–2001), arkkitehti
Tarja Santalahti (s. 1960), seksologi, psykoterapeutti, erikoissairaanhoitaja ja tietokirjailija
Tarja Siimes (s. 1957), näyttelijä
Tarja Smura (s. 1970), Miss Suomi 1993
Tarja Tallqvist (s. 1944), toimittaja, poliitikko ja hoitotyöaktivisti
Tarja-Tuulikki Tarsala (1937–2007), näyttelijä
Tarja Tenkula (s. 1961), poliitikko, SDP:n ent. varapuheenjohtaja
Tarja Teräsvuori (s. 1947), kuvataiteilija
Tarja Teva (s. 1967), kirjallisuuden kääntäjä
Tarja Tornaeus, ent. Raninen, o.s. Kilpeläinen (s. 1958), tietokirjailija
Tarja Turunen (s. 1977), laulaja (entinen Nightwishin laulaja)
Tarja Vesaluoma (s. 1976), keskimatkojen juoksija
Tarja Väyrynen, rauhan- ja konfliktintutkimuksen professori
Tarja Ylitalo (s. 1951), iskelmälaulaja
Kuvitteellisia Tarjoja

Tarja Loponen, hahmo radio-ohjelmassa Koe-eläinpuisto
Tarja Piirainen, Harri Nykäsen Raid-sarjan hahmo, tv-sarjassa Mari Rantasilan roolihahmo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tarja Wikimedia Commonsissa
Ville Kolppanen

| Ville Kolppanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. syyskuuta 1992 (ikä 32) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kopo, Kolpi
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Ilves (SML) LeKi (Mestis) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Rögle BK (SHL) Rungsted Seier Capital (Tanska) Lausitzer Füchse (DEL2) Jokerit (Mestis)
Ville Kolppanen (s. 5. syyskuuta 1992 Vaasa) on suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Kolppanen syntyi Vaasassa, mutta hän aloitti jääkiekkoilun Nokian Pyryssä. Kolppanen siirtyi D-juniori-ikäisenä Tapparaan, josta hän jatkoi Tampereen Ilvekseen B-juniori-ikäisenä kaudeksi 2008–2009. WHL-joukkue Lethbridge Hurricanes varasi Kolppasen 32. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2009. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2009–2010 ja torjui 14 runkosarjaottelussa 86,3 prosentin varmuudella.
Kolppanen palasi kaudeksi 2010–2011 kaksivuotisella SM-liigasopimuksella Ilvekseen. Hän pelasi kautensa pääosin seuran A-nuorissa. Kolppanen puki kauden aikana kymmeneen SM-liigaotteluun ja hän pelasi niistä yhdessä. Vuoden 2011 vaihteessa Kolppanen toimi muutamissa SM-liigaotteluissa Ilveksen luukkumaalivahtina Sami Aittokallion pelatessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän teki liigadebyyttinsä 30. joulukuuta 2010 pelatussa vieraissa JYPiä vastaan, kun Kolppanen vaihdettiin Ilveksen maalinsuulle Miika Wiikmanin tilalle ottelun kolmanteen erään. Hän torjui erän aikana kuusi laukausta ja päästi kaksi maalia. Ottelu päättyi JYPin 7–1-murskavoittoon. Kolppanen puki kauden aikana myös Lempäälän Kisan paidan lainalle Mestis-otteluun. Hän torjui Ilvekselle kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Kauden 2011–2012 Kolppanen aloitti lähtökohtaisesti Ilveksen nelosmaalivahtina edellään Vesa Toskala, Wiikman ja Aittokallio. Hän pelasi alkukaudella kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Syyskuussa 2011 Kolppanen teki Ilveksen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, mutta seura ilmoitti samalla lainaavansa hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Venäjän nuorten sarjassa, MHL:ssä pelaavaan kazakstanilaisjoukkue Snežnyje Barsyyn.
Ura > Seuraura > Läpimurto SM-liigaan

Kolppanen aloitti kauden 2012–2013 Ilveksen toisena maalivahtina Miika Wiikmanin parina. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa aloittavana maalivahtina runkosarjan neljännellä kierroksella 20. syyskuuta 2012 Kalevan Palloa vastaan. Kolppanen torjui Ilvekselle 5–3-voiton ja torjui ottelussa 27 kertaa. Kauden mittaan hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi, kun Wiikman siirtyi Saimaan Palloon ja työsulkuvahvistus Anders Lindbäck palasi takaisin NHL:ään. Ilves hankki loppukaudella maalivahtiosastolleen Jaroslav Hüblin, mutta Kolppanen kuitenkin kantoi suurimman osan torjuntavastuusta ja teki läpimurtonsa SM-liigassa. Hän pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 30 runkosarja- ja neljä liigakarsintaottelua. Kolppanen torjui liigakarsintojen avausottelussa 22. maaliskuuta 2013 Mikkelin Jukureita vastaan nollapelin. Hän torjui Ilveksen 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa 23 kertaa. Kolppanen pelasi kauden aikana myös kymmenen ottelua lainalla LeKissä. Huhtikuussa 2013 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kaudella 2013–2014 Kolppanen nousi Ilveksen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi. Hän pelasi ensimmäisen nollapelinsä SM-liigan runkosarjassa 25. syyskuuta 2013 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Kolppanen torjui Ilveksen 0–1-voittoon päättyneessä ottelussa 26 kertaa. Kolppanen valittiin SM-liigan syyskuun kuukauden pelaajaksi. Hänestä tuli ensimmäinen valinnan saanut Ilveksen pelaaja lähes yhdeksään vuoteen, sillä edellisen kerran joukkueesta valinnan sai hyökkääjä Hannes Hyvönen joulukuussa 2004. Kolppanen pelasi kauden aikana kaikkiaan 48 runkosarjaottelua torjuen neljä nollapeliä.
Ura > Seuraura > KHL-vuodet Neftehimik Nižnekamskissa

Toukokuussa 2014 Kolppasen sopimus Ilveksen kanssa purettiin, kun hänelle avautui mahdollisuus siirtyä KHL:ään. Kesäkuussa Kolppasen vahvistettiin siirtyvän kaksivuotisella sopimuksella Neftehimik Nižnekamskiin. Joulukuussa venäläinen Championat-sivusto uutisoi hänen sekä hyökkääjien Tim Stapletonin ja Dan Sextonin lakkoilleen ja kieltäytymästä pelaamasta ottelua Sibir Novosibirskiä vastaan, koska heidän palkkaansa pienennettiin ruplan kurssin romahtamisen vuoksi. Sekä Neftehimikin päävalmentaja Vladimir Krikunov että Kolppasen agentti Dmitri Jeremin kuitenkin kertoivat heidän olleen sivussa ainoastaan loukkaantumisten vuoksi. Muutamaa päivää myöhemmin seura kuitenkin asetti hänet siirtolistalle. Mikään toinen seura ei napannut Kolppasta kahden vuorokauden kuluessa, mutta Neftehimik kuitenkin nosti hänet takaisin KHL-vahvuuteensa. Päävalmentaja Krikunovin mukaan Kolppanen kärsi asenneongelmista ja "keksi jatkuvasti itselleen vammoja". Krikunovin mukaan hänet asetettiin siirtolistalle tarkoituksenaan näpäyttää Kolppasta. Tammikuussa 2015 Krikunov kertoi medialle myös käyttäneensä kipsiä juniorimaalivahdin kädessä ja motivoivansa Kolppasen näin pelaamaan. Hänen agenttinsa Krister Kaukinen kuitenkin kiisti SuomiKiekko-sivustolle täysin Kolppasen lakkoilun ja Krikunovin väitteet hänen tekaistuistaan loukkaantumisista. Kaukisen mukaan Krikunov käytti Kolppasta kohtaan "vanhaa neuvostoliittolaista tapaa" eli pelottelua ja uhkailua.
Kolppanen pelasi kauden 2014–2015 aikana kaikkiaan 32 runkosarjaottelua ja hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Aleksandr Sudnitsinin kanssa. Kaudella 2015–2016 Kolppanen pelasi vain neljä ottelua, kunnes Kolppasen kausi todettiin polvivamman vuoksi päättyneeksi jo syyskuussa 2015. Toukokuussa 2016 hän teki kuitenkin kaksivuotisen jatkosopimuksen Neftehimikin kanssa. Kaudella 2016–2017 Kolppanen pelasi suurimman osan joukkueen otteluista ja hän torjui 30 ottelussa kaksi nollapeliä. Neftehimik jäi kuitenkin pudotuspelien ulkopuolelle ja Kolppasen sopimus purettiin helmikuussa 2017.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Ruotsiin

Kaudeksi 2017–2018 Kolppanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Rögle BK:hon. Hän oli alkukauden sivussa, kun Kolppanen sai laukauksesta päävamman harjoituksissa. Kuntouduttuaan Rögle lainasi hänet yhden ottelun mittaisella sopimuksella sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon joulukuussa 2017. Kolppanen pelasi Röglessä loppukaudella 12 runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. Huhtikuussa 2018 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kolppanen jäi kaudella 2018–2019 selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Justin Poggelle ja hän pelasi kauden aikana 18 runkosarjaottelua. 22. syyskuuta 2018 pelatussa ottelussa Brynäs IF:ää vastaan Kolppanen otti kontaktia vastustajajoukkueen hyökkääjä Jesper Boqvistin kanssa ja kaatui. Boqvist sai tilanteesta ottelurangaistuksen. Kolppasen kaatuminen otettiin kuitenkin lähempään tarkasteluun videotuomareiden toimesta. SHL:n kurinpito katsoi hänen lopulta filmanneen ja antoi Kolppaselle tempustaan 5000 kruunun sakot. Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2018 Örebro HK:ta vastaan pelatun ottelun päätteeksi hän sai ottelurangaistuksen epäurheilijamaisesta käytöksestä. Ottelun erotuomari Sören Perssonin mukaan Kolppanen osoitti ensin tulostaululle ja sitten tuomaristoa kohti samalla peukaloaan ja muita sormiaan yhteen vihjaten näin, että tuomaristo olisi lahjottu. Hänet asetettiin käsimerkeistään kahden ottelun mittaiseen pelikieltoon.
Ura > Seuraura > Paluu Ilvekseen

Kaudeksi 2019–2020 Kolppanen palasi 1+1-vuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän lähti kauteen niin ikään ykkösmaalivahtina joukkueen tulokas Eetu Mäkiniemelle, mutta Lukáš Dostálin palattua NHL-harjoitusleiriltä hänen aisaparinaan. Kolppanen kuitenkin alisuoritti kauden edetessä ja jäi selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Dostálille. Dostálin pelatessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa myös Mäkiniemi sai mahdollisuuden Ilveksen maalinsuulla. Mäkiniemi on vuodenvaihteen jälkeen jatkanut myös Dostálin aisaparina. Tammikuussa 2020 Ilves lainasi Kolppasen hakemaan pelituntumaa Mestis-joukkue Kooveehen, jossa hän jatkoi myös siirtotakarajan jälkeen. 21. helmikuuta 2020 pelatussa ottelussa TUTO Hockeyta vastaan Kolppanen hermostui vastustajajoukkueen hyökkääjä Juho Mäkelälle ja löi tätä maalinedustakahakassa kilvellään kasvoihin. Kolppanen sai tilanteesta ottelurangaistuksen ja sittemmin yhden ottelun mittaisen pelikiellon. Mäkelälle tuomittiin tilanteesta kahden minuutin jäähy väkivaltaisuudesta. Kolppanen pelasi Kooveessa kaikkiaan kahdeksan ottelua.
Kolppasen Ilves-sopimus sisälsi option ulkomaille siirtymisestä, mutta hän ei kuitenkaan käyttänyt sitä ja teki toukokuussa 2020 joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Syyskaudella 2020–2021 Kolppanen jäi aina Ilveksen kolmosmaalivahdiksi, kun Eetu Mäkiniemen lisäksi Lukáš Dostál pelasi joukkueessa lainalla NHL-seura Anaheim Ducksista. Dostálin palattua Pohjois-Amerikkaan Kolppanen jatkoi Mäkiniemen selkeänä kakkosmaalivahtina. Hän pelasi kauden aikana lopulta vain kahdeksan SM-liigaottelua. Kolppanen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Kooveen Mestis-joukkueessa.
Ura > Seuraura > Tanska ja Saksa

Kaudeksi 2021–2022 Kolppanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitaliin. Hän nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja eteni Seier Capitalin kanssa aina finaaleihin saakka. Mestaruuden vei lopulta kuitenkin Aalborg Pirates otteluvoitoin 4–1, joten Kolppanen saavutti joukkueensa kanssa hopeaa.
Lokakuussa 2022 Kolppanen siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan Lausitzer Füchseen. Hänet hankittiin joukkueeseen ensisijaisesti paikkaamaan Eisbären Berlinin lainamaalivahti Nikita Quappin pitkäaikaisen loukkaantumisen jättämää aukkoa. Füchsen päävalmentajana toimi Kolppaselle Tapparan C-nuorista tuttu Petteri Väkiparta.
Ura > Sopimus Jokereihin

Marraskuussa 2023 Kolppanen siirtyi loppukauden 2023–2024 kattavalla ja molemminpuolisen option kaudesta 2024-2025 sisältävällä sopimuksella Mestis-joukkue Jokereihin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Hänet hankittiin joukkueeseen ensisijaisesti paikkaamaan Henri Risikon pitkäaikaista loukkaantumista.
Ura > Maajoukkueura

Kolppanen on pelannut Suomen A-maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 10. huhtikuuta 2014 Jyväskylässä Latviaa vastaan. Hän torjui Suomen 5–1-voittoon päättyneessä ottelussa kuusi kertaa. Kolppanen on pelannut myös kuusi nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Muuta

Maaliskuussa 2014 Kolppanen ja hyökkääjä Kai Kantola levyttivät säveltämänsä ja sanoittamansa yhdessä Reino Housebandin kanssa Ilvekselle kannustuskappaleen Zambonista oikealle. Kaksikko vastasi aiemmin joulukuussa 2013 Olli Palolan levyttämään Tapparan kannustuskappaleeseen Zambonilta vasemmalle.
Toukokuussa 2016 Kolppanen siirtyi osaomistajaksi ravintola Bar Alivoimaan.
Villen taikasaappaat

Villen taikasaappaat (engl. William's Wish Wellingtons) on brittiläinen lapsille suunnattu piirrossarja. Sarjan on tehnyt Hibbert Ralph Entertainment. Ensimmäisen kerran se esitettiin BBC:llä vuonna 1994. Suomessa sarjaa on esitetty Yle TV2:ssa.
Sarjassa Villen äiti ostaa Villelle saappaat, jotka osoittautuvat taikasaappaiksi. Ville voi toivoa itsensä, vaikka menneisyyteen saappaiden avulla. Jaksoja on 26 ja yhden jakson kesto on 5 minuuttia.
Kertojan suomalaisena äänenä toimi näyttelijä Rainer Kaunisto.
Leo Kontula

Leo Juhani Kontula (28. kesäkuuta 1953 Helsinki – 28. joulukuuta 2020 Lahti)  oli suomalainen dramaturgi, ohjaaja, näytelmäkirjailija ja suomentaja.
Leo Kontula opiskeli teatteritaiteita Sorbonnen yliopistossa Ranskassa ja aloitti teatteriuransa Turussa 1970- ja 1980-lukujen taitteessa. Tuolloin hän perusti ystäviensä kanssa Go-teatterin, joka vaihtoi hieman myöhemmin nimensä Turun Uudeksi Teatteriksi. 1990-luvulla hän työskenteli muun muassa Ryhmäteatterissa, Suomen kansallisteatterissa ja Teatterikorkeakoulussa. Vuonna 1997 hän aloitti pitkän uransa Lahden kaupunginteatterin dramaturgina, jossa hän ohjelmistosuunnittelun lisäksi muun muassa sovitti, käsikirjoitti ja ohjasi näytelmiä. 2010-luvulla hän työskenteli myös Lahden kaupunginorkesterissa ohjaajan tehtävissä.
Suomennokset

Kontulaa pidetään ahkerana ja arvostettuna näytelmien kääntäjänä. Hän käänsi uransa aikana kymmeniä näytelmiä, joista suurimman osan alkuperäiskielenä oli ranska. Hän piti itse tärkeimpinä käännöksinään Eric-Emmanuel Schmittin näytelmiä, joista tunnetuimpia ovat Arvoituksellisia muunnelmia ja Kahden maailman hotelli. Arvoituksellisia muunnelmia on esitetty Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Rovaniemen Teatterissa, Mikkelin Teatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, Joensuun kaupunginteatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa, Valtimonteatterissa, Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, Kuopion kaupunginteatterissa ja Riihimäen Teatterissa. Kahden maailman hotellia on esitetty Lahden kaupunginteatterissa, Teatteri Imatrassa, Kokkolan kaupunginteatterissa ja Kotkan kaupunginteatterissa.
Kontula osallistui Ryhmäteatterissa ensi-iltansa vuonna 1990 saaneen Sofokleen näytelmän, Kuningas Paksujalan, käännöstyöryhmään ja astui vuonna 2003 Paavo Cajanderin, Yrjö Jylhän, Lauri Sipariin, Eeva-Liisa Mannerin ja Veijo Meren seuraan Shakespearen Hamletin kääntäjänä. Hän kuvaili Shakespearea kirjallisuuden Johann Sebastian Bachiksi ja näki Hamletin pysyvästi ajankohtaisena ja kestävänä näytelmänä.
| Ensi-iltavuosi | Näytelmä | Kirjailija | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Victor eli lapset vallankahvassa | Roger Vitrac | Suomen Kansallisteatteri |
| 1990 | Kauheat vanhemmat* | Jean Cocteau | Helsingin Kaupunginteatteri |
| 1990 | Kuningas Paksujalka** | Sofokles | Ryhmäteatteri |
| 1992 | Väärinkäsitys | Albert Camus | Suomen Kansallisteatteri |
| 1993 | Becket eli Jumalan kunnia | Jean Anouilh | Suomen Kansallisteatteri |
| 1995 | Torstain naiset | Loleh Bellon | Suomen Kansallisteatteri |
| 1997 | Arvoituksellisia muunnelmia | Eric-Emmanuel Schmitt | Lahden kaupunginteatteri |
| 1998 | Don Juan | Moliére | Lahden Kaupunginteatteri |
| 1998 | Vapaa-ajattelija | Eric-Emmanuel Schmitt | Lahden Kaupunginteatteri |
| 2002 | Kahden maailman hotelli | Eric-Emmanuel Schmitt | Lahden Kaupunginteatteri |
| 2003 | Hamlet | William Shakespeare | Lahden Kaupunginteatteri |
| 2006 | Piukat paikat | Billy Wilder & I. A. L. Diamond | Lahden Kaupunginteatteri |
(*Yhdessä Raila Leppäkosken kanssa, **työryhmäkäännös.)
Käsikirjoitus, ohjaus, sovitus ja dramaturgia

| Ensi-iltavuosi | Tehtävä | Näytelmä | Teatteri |
| --- | --- | --- | --- |
| 198? | Käsikirjoitus ja ohjaus | Ujo Kuningas | GO-teatteri |
| 1983 | Käsikirjoitus ja ohjaus | Pikku-Anni ja ihanneäijä | Turun Uusi Teatteri |
| 1985 | Käsikirjoitus | Kivikeiju eli melonipellon salaisuus | Turun Uusi Teatteri |
| 1986 | Käsikirjoitus ja ohjaus | Lentävä hiekkalaatikko | Turun Uusi Teatteri |
| 1987 | Käsikirjoitus | Apina | Turun Uusi Teatteri |
| 1990 | Ohjaajan assistentti | Kastraatit | Ryhmäteatteri |
| 1990 | Apulaisohjaaja | Kuningas Paksujalka | Ryhmäteatteri |
| 1991 | Apulaisohjaaja | Viimeinen oljenkorsi | Ryhmäteatteri |
| 1992 | Apulaisohjaaja | Apila | Ryhmäteatteri |
| 1999 | Ohjaaja | Torstain naiset | Lahden kaupunginteatteri |
| 1999 | Sovitus | Nummisuutarit | Lahden kaupunginteatteri |
| 2001 | Dramaturgia ja ohjaus | Job / Laulujen laulu | Lahden kaupunginteatteri |
| 2002 | Ohjaaja | Kahden maailman hotelli | Lahden kaupunginteatteri |
| 2002 | Dramaturgia | Sirkus Zambina | Lahden kaupunginteatteri |
| 2003 | Apulaisohjaaja ja sovitus | Hamlet | Lahden kaupunginteatteri |
| 2004 | Käsikirjoitus ja ohjaus | Itämaan tähti | Sinfonia Lahti |
| 2005 | Ohjaaja | Tänä iltana Lola Blau | Lahden kaupunginteatteri |
| 2007 | Ohjaaja | Kirkkodraama Salvat | Lahden Kansainvälinen Urkuviikko |
| 2008 | Ohjaaja | Taivasalla | Lahden kaupunginteatteri |
| 2019 | Ohjaaja | Peer Gynt | Sinfonia Lahti |
Chavannes-près-Renens

| Chavannes-près-Renens |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Chavannes-près-Renens
 Koordinaatit: 46°31′53″N, 6°34′41″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Ouest lausannois
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,65 km²
Väkiluku (5.6.2024):  9 311
Chavannes-près-Renens on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Ouest lausannois’n alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 9 311 asukasta.
Villars-Sainte-Croix

| Villars-Sainte-Croix |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Villars-Sainte-Croix
 Koordinaatit: 46°34′04″N, 6°33′39″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Ouest lausannois
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,85 km²
Väkiluku (5.6.2024):  977
Villars-Sainte-Croix on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Ouest lausannois’n alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 977 asukasta.
Cheseaux-sur-Lausanne

| Cheseaux-sur-Lausanne |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Cheseaux-sur-Lausanne
 Koordinaatit: 46°35′07″N, 6°36′17″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Lausanne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,60 km²
Väkiluku (5.6.2024):  4 841
Cheseaux-sur-Lausanne on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Lausannen alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 4 841 asukasta.
Britannian Grand Prix 1972

Britannian Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. heinäkuuta 1972 Brands Hatchin radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden kolmas.