stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Killer Klowns from Outer Space

| Killer Klowns from Outer Space |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stephen Chiodo
Käsikirjoittaja:  Charles Chiodo, Stephen Chiodo
Tuottaja:  Charles Chiodo Stephen Chiodo Edward Chiodo
Säveltäjä:  John Massari
Leikkaaja:  Christopher Roth
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Media Home Entertainment
Levittäjä:  Trans World Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  2 000 000 dollaria
Tuotto:  43 625 095 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Killer Klowns from Outer Space on yhdysvaltalainen kauhukomedia, joka julkaistiin 27. toukokuuta 1988 Yhdysvalloissa. Elokuvan pääosissa näyttelevät Grant Cramer, Suzanne Snyder, John Allen Nelson ja Royal Dano.
Xi’an Y-7

| Xi’an Y-7 |
| --- | --- |
 China General Aviationin Xi’an Y-7-100.
Tyyppi:  lyhyen matkan kuljetuslentokone
Alkuperämaa:   Kiina
Valmistaja:  Xi’an Aircraft Industrial Corporation
Ensilento:  25. joulukuuta 1970
Tila:  käytössä
Pääkäyttäjät:  Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat
Valmistusmäärä:  alle 150 
Valmistusvuodet:  vuodesta 1967 tai 1968
Kehitetty mallista:  Antonov An-24/An-26
Muunnelmat:  Xi’an MA60
Xi’an Y-7 (kiin. 运-7) on kiinalaisen Xi’an Aircraft Industrial Corporationin valmistama kaksimoottorinen lyhyen matkan kuljetuslentokone, joka pohjautuu neuvostoliittolaisiin Antonov An-24- ja An-26-koneisiin. Ensimmäisten Y-7-koneiden valmistaminen alkoi vuonna 1967 tai 1968, ja konetyypin ensilento oli 25. joulukuuta 1970. Y-7 oli vielä vuonna 2015 ainakin nimellisesti tuotannossa, mutta niitä ei vuosituhannen vaihteen jälkeen ole juuri valmistettu. Kaikkiaan Y-7-koneita on rakennettu alle 150.
Xi’an Y-7:n pohjalta on kehitetty Xi’an MA60, jossa on muun muassa uudet moottorit. Se on ollut tuotannossa vuodesta 2000.
Historia

Kiinan kommunistinen hallitus sai vuonna 1966 neuvoteltua Neuvostoliitolta luvan aloittaa Antonov An-24:n valmistaminen lisenssillä. Tyyppi sai Kiinassa mallinimen Y-7, ja sitä valmisti Xi’anin lentokonetehdas. Suunnittelu alkoi huhtikuussa 1966 ja ensimmäisten koneiden valmistaminen vuonna 1967 tai 1968. Tyypin ensilento tehtiin loppuvuodesta 1970. Rakennetut koneet vastasivat käytännössä neuvostoliittolaista An-24RV:tä, jossa toisen potkuriturbiinimoottorin naselliin oli lisätty pieni suihkumoottori korvaamaan APU-generaattori ja tuomaan lisätehoa lentoonlähdössä.
Kulttuurivallankumouksen aiheuttama yhteiskunnallinen epävakaus hidasti Y-7:n kehitystyötä. Kiinan ja Neuvostoliiton välirikko oli samoihin aikoihin myös pahimmillaan, minkä seurauksena tuotantolisenssi peruttiin ja kehitystyötä jouduttiin jatkamaan Kiinassa itsenäisesti. Y-7:lle haettiin tyyppihyväksyntää vuonna 1977, mutta sitä ei myönnetty, sillä koneen 2 550 hevosvoiman moottoreita pidettiin alitehoisina. Myös seuraava yritys vuonna 1979 päättyi tyyppihyväksynnän epäämiseen. Vuonna 1980 ensilentonsa teki paranneltu versio, joka oli varustettu 2 900 hevosvoiman WJ-5A-1-moottoreilla. Tämä versio sai lopulta tyyppihyväksynnän tammikuussa 1984.
Venyneen kehitystyön vuoksi Y-7 oli jo käyttöön tullessaan vanhentunut. Xi’anin lentokonetehdas aloittikin 1980-luvun puolivälissä yhdessä hongkongilaisen HAECO-yhtiön kanssa projektin, jossa kehitettiin länsimaisella avioniikalla varustettu versio Y-7:stä. Uuteen Y-7-100-koneeseen tuli myös uudistetut sisätilat sekä wingletit siipien kärkiin. Ohjaamomiehistö oli kolmehenkinen alkuperäisen Y-7:n viiden hengen sijaan, ja matkustajapaikkojen määrä kasvoi 52:een. Y-7-100 oli suunnattu pääasiassa vientimarkkinoille. Siitä kehitettiin myös rahtikone Y-7-100C ja moottoriteholtaan rajoitettu Y-7-200, jonka tarkoituksena oli pidentää moottorien käyttöikää. Se oli kuitenkin alitehoinen, ja malli näki käyttöä vain vähän, jos lainkaan.
Vuonna 1988 ensilentonsa teki Y-7:n rahtiversio Y-7H, joka oli suunniteltu takaisinmallintamalla Kiinaan hankittuja Antonov An-26 -koneita. Koneessa oli kokonaan paineistettu runko, 3 050 hevosvoiman WJ-5E-moottorit, paranneltu avioniikka ja lastausrampilla varustettu takaovi. Y-7H tuli Kiinan asevoimien käyttöön vuonna 1992, ja siitä valmistettiin myös siviiliversiota Y-7H-500 ja vientiin suunnattua versiota Y-7H-300.
Y-7:n viimeinen kehitysversio oli vuonna 1993 ensilentonsa tehnyt ja vuonna 1998 tyyppihyväksytty Y-7-200A. Sen runkoa oli hieman pidennetty, jotta matkustajia mahtuisi 56–60. Lisäksi siinä oli Pratt & Whitneyn moottorit ja nelilapaiset Hamilton-potkurit, joiden ansiosta kone oli edeltäjiään hiljaisempi ja taloudellisempi. Ohjaamomiehistö oli kaksihenkinen. Y-7-200A ja sitä seurannut Y-7-200B jäivät kuitenkin prototyyppiasteelle.
Y-7 oli vielä vuonna 2015 ainakin nimellisesti tuotannossa, mutta niitä ei vuosituhannen vaihteen jälkeen ole juuri valmistettu. Kaikkiaan koneita valmistettiin alle 150: alkuperäisiä Y-7-koneita 62, Y-7-100-koneita noin 50 ja Y-7H-koneita joitakin kymmeniä. Koneista suurin osa toimitettiin Kansan vapautusarmeijan ilmavoimille.
Versiot

Y-7 – Prototyyppi, kopio An-24RV:stä. Ensilento 25. joulukuuta 1970, neljä rakennettiin.
Y-7 – Ensimmäinen tuotantomalli, ensilento vuonna 1980.
Y-7-100 – Länsimaisella avioniikalla, wingleteillä ja kolmen hengen ohjaamolla varustettu malli.
Y-7-100C – Rahdin kuljetukseen tarkoitettu Y-7-100.
Y-7-200 – Moottoriteholtaan rajoitettu Y-7-100.
Y-7-200A – Länsimaisilla moottoreilla ja potkureilla varustettu malli.
Y-7-200B – Jatkokehitetty versio Y-7-200A:sta.
Y-7G – Kansan vapautusarmeijalle suunniteltu uusi matkustajakone, joka pohjautuu mahdollisesti Y-7-200A:han tai MA60:een, mutta avioniikka ja moottorit on korvattu Kiinassa valmistetuilla.
Y-7H – Antonov An-26:een pohjautuva rahtikone.
Y-7H-300 – Vientiin tarkoitettu Y-7H.
Y-7H-500 – Siviilikäyttöön tarkoitettu Y-7H.
HYJ-7 – Kuljetus- ja pommikoneiden miehistön koulutukseen varustettu Y-7-100:aan pohjautuva malli. Varustettu pienillä pommikuiluilla ja tarkkailuikkunalla, jota käytetään tähtäyksen harjoitteluun.
Onnettomuudet

Alla olevaan taulukkoon on listattu kaikki tiedossa olevat Xi’an Y-7:lle sattuneet onnettomuudet, jotka ovat johtaneet koneen tuhoutumiseen tai hylkäämiseen.
| Päivämäärä | Paikka | Lentoyhtiö | Versio | Rekisteri | Uhrit/ Koneessa olleet | Lyhyt kuvaus | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19960405 5.4.1996 |  Nouadhibou | Mauritanian ilmavoimat | Y-7H | 5T-MAF | 08 8/9 | Tuhotui tuntemattomassa onnettomuudessa. |  |
| 19980512 12.5.1998 |  Néma | Mauritanian ilmavoimat | Y-7H-500 | 5T-MAG | 39 39/42 | Syöksyi maahan pian lentoonlähdön jälkeen. |  |
| 20000622 22.6.2000 |  Yongfeng, Hanyang, Wuhan | Wuhan Airlines | Y-7-100C | B-3479 | 49 42+7/42 | Wuhan Airlinesin lento 343 joutui lähestymisen aikana tuuliväänteeseen ja syöksyi maahan. Puolet koneesta osui maataloon ja toinen puoli päätyi Hanjoen rantavallille. Se osui joen rannassa olleeseen alukseen, johon generaattoria asentamassa olleet seitsemän työntekijää kuolivat. |  |
| 20051121 21.11.2005 |  Ban Lŭng | PMT Air | Y-7-100C | XU-072 | 00 0/65 | Ajautui laskukiidossa kiitotien sivuun ja pyörähti, jolloin oikean puolen päälaskuteline romahti. |  |
| 20061019 19.10.2006 |  Hengshui | Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat | Y-7 |  ? | 02 2/? | Syöksyi vehnäpellolle. |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xi’an Y-7 Wikimedia Commonsissa
China Northern Airlinesin Y-7-100:n ohjaamo.
Kekkilä-BVB

| Kekkilä-BVB |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Emoyhtiö:  Neova Oy
Omistaja:  Neova Oy
Kotisivu:  www.kekkila-bvb.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kekkilä-BVB Oy on Neova Oy:n tytäryhtiö. Kekkilä-BVB valmistaa puutarhatuotteita, esimerkiksi multaa. Yhtiön tuotteet myydään muun muassa Kekkilä-tavaramerkillä.
Historia

Vuonna 1916 agronomi Mikko Jortikka osti Kekkilän tilan ja perusti koepuutarhan lannoituskokeita varten. Vuonna 1924 Jortikka alkoi myydä lannoiteseoksia ilman menestystä 1920-luvun lopulla, joutui konkurssiin ja tila huutokaupattiin 1931. 1930-luvulla Jortikka aloitti lannoitteiden valmistuksen vuokratiloissa Helsingin Malmilla. Keväällä 1931 lannoitteiden valmistus ja koetoiminta siirtyivät uudelle Kekkilän Puutarha Oy -nimiselle yhtiölle. Vapon kasvuturvetoimiala ja Kekkilä Oy fuusioituivat vuonna 1994. Vuonna 2018 yhtiö osti hollantilaisen kasvatusalustoja myyvän BVB Substratesin, joka kaupan jälkeen yhdistettiin Kekkilään.
Päiväni Margueritten kanssa

| Päiväni Margueritten kanssa> La Tête en Friche |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste
Ohjaaja:  Jean Becker
Käsikirjoittaja:  Jean Becker Jean-Loup Dabadie Marie-Sabine Roger (kirja)
Tuottaja:  Louis Becker Bernard Bolzinger
Säveltäjä:  Laurent Voulzy
Leikkaaja:  Jacques Witta
Pääosat:  Gérard Depardieu Gisèle Casadesus
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:  Studio Canal
Levittäjä:  Studio Canal Netflix
Ensi-ilta:   2. kesäkuuta 2010  29. huhtikuuta 2011
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päiväni Margueritten kanssa (La Tête en Friche) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut ranskalainen komedia- ja draamaelokuva, jonka on ohjannut Jean Becker.
Elokuva perustuu Marie-Sabine Rogerin samannimiseen romaaniin.
Tuotanto

Elokuvaa kuvattiin Ranskassa vuoden 2009 aikana Ponsin kylässä Charente-Maritimen departementissa.
Juoni

Germain Chazes (Gérard Depardieu) on keski-ikäinen ja ylipainoinen hanttihommia tekevä mies, joka asuu ranskalaisessa pikkukaupungissa. Hyväsydäminen mutta kielellisesti lahjaton Germain ei ole koskaan pärjännyt  kavereilleen sanailuissa. Lapsuuden koulukiusaamisen ohella kotona oman äidin ymmärtämätön suhtautuminen "vahinkona" alkunsa saaneeseen poikaansa ei ole sekään tukenut miehen itsetuntoa. Lohtuna on kaunis linja-autonkuljettajana toimiva tyttöystävä.
Eräänä päivänä, kun Germain istahtaa tavalliseen tapaansa puistoon laskemaan kyyhkysiä, hän tutustuu 95-vuotiaaseen Margueritteen, joka alkaa lukea miehelle ääneen kirjallisuuden klassikoita: Albert Camus'ta, Romain Garya ja Louis Sepulvedaa. Auditiivisen muistin omaava Germain avaa kuulemansa ansiosta oven sanataiteen maailmaan.
Näyttelijät

Gérard Depardieu on Germain Chazes
Gisèle Casadesus on Margueritte
Claire Maurier on Jacqueline: Germainin äiti
Maurane on Francine: kahvilan pitäjä
François-Xavier Demaison on Gardini
Sophie Guillemin on Annette: bussinkuljettaja
Patrick Bouchitey on Landremont
Régis Laspalès on M. Bayle
Jean-François Stévenin on Joseph (Jojo the cook)
Lyes Salem on Youssef
Mélanie Bernier on Stéphanie
Arvioita

Ilta Sanomien Tarmo Poussun mukaan elokuvan heikkoudet on helppo unohtaa, kun katsoo Depardieun ja haurasta vanhuuden valoa säteilevän Gisèle Casadesusin hienoa näyttelijäntyötä.
Kapellimestari

Ranskalainen kapellimestari Charles Lamoureux (1834–1899) johtajankorokkeella.
Kapellimestari (saks. Kapellmeister) on orkesterin tai soitinyhtyeen johtajasta käytettävä nimitys. Myös kuoronjohtajaa nimitetään toisinaan kapellimestariksi tai kuorokapellimestariksi. Kapellimestari johtaa musiikkiesityksiä visuaalisin keinoin. Näistä johtamiskeinoista tärkein on käsin suoritettava viittominen eli niin sanottu lyönti. Lyönnillä ilmaistaan muusikoille kappaleen tempon ja dynamiikan vaihtelut sekä muut tulkintaan liittyvät yksityiskohdat. Lyönnin lisäksi kapellimestarin koko vartalon liikkeet ja kasvojen ilmeet – harjoitustilanteessa myös äänet – muodostavat kokonaisuuden, joka auttaa muusikoita – sekä yleisöä – hahmottamaan sävellyksen rakenteen ja tunnesisällön.
Etymologia

Orkesterin tai oopperan kapellimestarista käytetään joskus nimitystä musiikkijohtaja tai ylikapellimestari tai saksankielisillä sanoilla Kapellmeister tai Dirigent (tai feminiinissä Dirigentin). Kuorojen johtajia kutsutaan joskus kuoromestareiksi tai kuoronjohtajaksi, erityisesti orkesteriin liittyvissä kuoroissa. Konserttiyhtyeiden, sotilasyhtyeiden, marssiyhtyeiden ja muiden yhtyeiden kapellimestarit titteli voi olla yhtyeen johtaja, yhtyemestari tai rumpumajuri. Arvostettuihin vanhempiin kapellimestareihin viitataan joskus italian sanalla maestro (feminiininen, maestra), joka tarkoittaa mestaria tai opettajaa.
Kapellimestari oli 1500–1800-lukujen aikana aateliston ja monarkkien palveluksessa olleen viranhaltijan titteli. Monet kuuluisat säveltäjät, kuten J.S. Bach, Beethoven, Haydn, Händel, D. Scarlatti, Telemann, Wagner ja Weber, toimivat kapellimestareina sanan perinteisessä merkityksessä eli olivat jonkun orkesterin johtajina (mikä ei kuitenkaan välttämättä sisältänyt konkreettista orkesterin johtamista esityksen aikana nykyiseen tapaan). Kantasana "die Kapelle" viittaa varsinaisesti orkesteria pienempiin muusikkoryhmiin - alkuperäisemmältä merkitykseltään "kappeliin", jossa tällaiset ryhmät mahtuivat soittamaan. Kantasana sai tämän toisen merkityksen jo italiassa ennen kuin sana lainattiin saksaan. Sanan merkitys laajentui kuitenkin pian ja vastaava virka tunnettiin muissakin Euroopan maissa kappeliin viittaavalla nimellä (esim. italiaksi "maestro di cappella", ranskaksi "maître de chapelle", venäjäksi "kapelmejster" (капельме́йстер), ruotsiksi "kapellmästare" jne.). Kuitenkin vain suomeen "kapellimestari" on jäänyt yhä pääasialliseksi sanaksi, kun viitataan sinfoniaorkesterin johtajaan.
Historia

Kapellimestareita alettiin käyttää 1700-luvun jälkipuoliskolla, jolloin sinfoniaorkesterit syntyivät. Aiempi barokkimusiikki oli orkesterien kokojen puolesta pienimuotoisempaa. Felix Mendelssohnin myötä alkoi vakiintua näkemys, että kapellimestari muodostaa teoksesta tietyn tulkinnan, jonka hänen johtamansa orkesteri sitten soittaa. Suomen ensimmäisenä kapellimestarina voidaan pitää Turun akatemian Akateemisen kapellin perustajaa ja johtajaa Carl Petter Lenningiä.
Kapellimestarin tehtävät

Kapellimestarin tehtävä on määritelty "taitona ohjata useiden soittajien tai laulajien samanaikaista esiintymistä eleiden avulla." Kapellimestarien ensisijaisena tehtävänä on tulkita partituuria siten, että se kuvastaa kyseisen partituurin erityisiä piirteitä, asettaa tempo ja varmistaa yhtyeen jäsenten oikea-aikainen mukaantulo. Kapellimestarit kommunikoivat muusikoidensa kanssa ensisijaisesti käsieleiden tai yleisimmin tahtipuikon avulla, mutta he voivat käyttää muita eleitä tai signaaleja, kuten katsekontaktia. Kapellimestari yleensä täydentää ohjaustaan muusikoille antamillaan suullisilla ohjeilla harjoituksissa.
Johtamisen apuvälineenä monet kapellimestarit käyttävät tahtipuikkoa, soittokuntien kapellimestarit marssi- ja seremoniasoitoissa yleensä johtajan sauvaa. Viime aikoina on muotiin tullut uudestaan 1800-luvun alun käytäntö, jonka mukaan kapellimestari voi samalla olla myös orkesterin tai yhtyeen soittaja tai solisti. Tämä on kuitenkin pikemminkin poikkeus kuin sääntö. Esimerkiksi pianisti Murray Perahia ja cembalisti Ton Koopman ovat tehneet tällaisia levytyksiä.
Konsertissa tapahtuva näkyvä johtaminen on vain osa kapellimestarin työstä. Merkittävin osa työstä on teosten itsenäinen opiskelu ja tulkinnan muodostaminen partituurin perusteella, johon voi kulua kuukausia tai vuosia. Muu osa työstä muodostuu orkesterin ohjelmiston valinnasta (taiteellinen johtajuus), sekä orkesterin harjoittamisesta ja kehittämisestä. Teokset käydään orkesterin kanssa läpi huolellisesti useaan kertaan, minkä aikana kapellimestari siirtää oman näkemyksensä teoksesta orkesterin jäsenille. Tässä vaiheessa kiinnitetään huomiota myös soittajien mahdollisiin virheisiin tai vääriin tulkintoihin. Myös edustukselliset ja henkilöstöpoliittiset tehtävät kuuluvat toisinaan kapellimestarin toimenkuvaan – näin on tapana erityisesti Yhdysvalloissa.
Kapellimestarin merkitys

Kuuluisat kapellimestarit ovat klassisessa musiikissa solistien tavoin suuria tähtiä - usein solisteja tunnetumpia. Kapellimestari ei ole pakollinen, esimerkiksi tunnettu newyorkilainen Orpheus-kamariorkesteri ei käytä kapellimestaria. Tällöin kapellimestarille kuuluvia tehtäviä (lukuun ottamatta johtamista esityksen aikana) joudutaan antamaan konserttimestareille tai muille orkesterin jäsenille. Kapellimestarin merkitys korostuu myöhäisromantiikan musiikista alkaen, jolloin teosten orkesterit olivat usein aiempaa isompia ja niissä on entistä enemmän ja tulkinnanvaraisempia temponvaihteluita. Tällaisia suuren orkesterin monimutkaisempia teoksia ei esitetä ilman kapellimestaria, sillä eri puolilla orkesteria olevat muusikot tarvitsevat jonkin yhteisen viittauspisteen kohdissa, joissa tempo ei ole ilmiselvä.
Kapellimestari joutuu tekemään monia valintoja sen suhteen, miten teos esitetään. Näistä helpoin huomata on ehkä esityksen tempo, joka vaikuttaa suuresti esityksen kestoon (samoin kestoon vaikuttaa, hyppääkö kapellimestari partituurin mahdollisten kertausmerkkien yli vai ei). Erityisesti 1800-lukua edeltäviin teoksiin sisältyy tempojen lisäksi myös paljon muita vapauksia tai alkuperäiskäsikirjoituksen epäselvyyksiä esimerkiksi kuoron koon ja orkesterin kokoonpanon suhteen, ja esitykset saattavat kuulostaa hyvinkin erilaisilta sen mukaan, millaisiin ratkaisuihin kapellimestari on päätynyt. Kapellimestari voi vanhassa musiikissa pyrkiä autenttiseen taikka sitten modernimpaan tulkintaan. Levytyksen onnistumisen kannalta tärkeitä ovat kuitenkin kapellimestarin lisäksi myös soittajien sekä äänitysteknikoiden osuus omissa tehtävissään.
Eräät kapellimestarit myös säveltävät tai sovittavat musiikkia. Tunnettuja säveltäjä-kapellimestareita ovat tai ovat olleet muun muassa Felix Mendelssohn, Leonard Bernstein, Gustav Mahler, Richard Strauss, Pierre Boulez, Leif Segerstam ja Esa-Pekka Salonen.
Opiskelu Suomessa

Suomessa voi opiskella kapellimestariksi Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Kapellimestarin ja kuoronjohdon ammattiopinnot kestävät 3 vuotta (musiikin kandidaatti) + 2,5 vuotta (musiikin maisteri). Maisterikoulutuksesta valmistuneilla on laaja musiikillinen yleissivistys, musiikkiaineiden hallinta ja monipuolinen musiikkipedagoginen pätevyys. Maisterikoulutuksen saaneilla on valmiudet työskennellä kapellimestarina ja kuoronjohtajana vaativissa tehtävissä koko musiikin kentällä. Sotilaskapellimestareiksi opiskelleet voivat työllistyä Puolustusvoimien soittokuntien kapellimestareiksi ja päälliköiksi.
Opiskelu Suomessa > Jatko-opinnot

Musiikin maistereilla on mahdollisuus pyrkiä jatkamaan opintoja musiikin alan tohtoriohjelmassa ja suuntautua tieteellisiin, taiteellisiin tai soveltaviin tohtoriopintoihin. Jatkotutkintoja ovat musiikin lisensiaatintutkinto (MuL, mus. lis.) ja musiikin tohtorintutkinto (MuT, mus. toht.).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Canetti, Elias: Kapellimestari (teoksesta Joukko ja valta)
RN Monsone

| RN Monsone |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navalmeccanica, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  18. kesäkuuta 1941
Laskettu vesille:  7. kesäkuuta 1942
Palveluskäyttöön:  28. marraskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 1. maaliskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  920 t (standardi) 1 651 t (kuormattu)
Pituus:  82,5 m
Leveys:  9,9 m
Syväys:  3,77 m
Koneteho:  16 000 hv
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  3 x OTO 100 mm/47 M1937 -tykkiä 8 x 20 mm/65 ilmatorjuntatykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä
RN Monsone (ital. Regia Nave Monsone) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Ciclone-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta 1942 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 28. marraskuuta.
Palvelus

Alus upotettiin 1. maaliskuuta 1943.
Khan Sheikhounin kaasukuolemat

Khan Sheikhounin kaasukuolemat huhtikuussa 2017 olivat Syyrian sisällissodan tragedia, jossa kuoli melkein sata siviiliä ja muutama sata vammautui. Joukossa oli paljon lapsia ja naisia. Hermokaasua vapautui hallituksen tekemän 
ilma- ja raketti-iskun jälkeen. Kapinalliset, länsimaat ja kansainväliset järjestöt syyttivät Syyrian hallitusta kemikaalien käytöstä siviilejä vastaan. Syyrian hallitus ja Venäjä puolestaan väittivät hallituksen iskeneen kapinallisten asevarastoon, missä oli luvattomia kemikaaleja. Yhdysvallat iski rajusti risteilyohjuksin al-Shayratin lentokentälle, mistä ilmaisku tehtiin.
Aiempia sariini-iskuja Syyrian sisällissodassa

Khan Al-Asal (19 maaliskuuta 2013)[lähde? ], Saraqib (29 huhtikuuta 2013)[lähde? ], Ghouta (21 elokuuta 2013)[lähde? ], Jobar (24 elokuuta 2013)[lähde? ] ja Ashrafiyat Sahnaya (25 elokuuta 2013).[lähde? ]
Kaasuisku

Syyrian armeija teki 4. huhtikuuta kello 7 rakettihyökkäyksen ja ilmaiskun Idlibin maakunnassa sijainneeseen kapinallisten valvomaan Khan Sheikhouniin. Paikka lähellä Haman kaupunkia ja rintamalinjaa.Kymmenessä minuutissa iskun jälkeen paikalle levisi outo haju. Se tuli taistelukaasusta, joka tappoi ulkona olleita siviilejä. Jotkut ihmiset kuolivat melko pian. Toiset sairastuivat, kun olivat tekemisissä kaasua saaneiden kanssa. Kaasu oli oireista päätellen hermokaasua, ehkä sariinia. Kaasuun kuoli ainakin 86, joista 31 lasta, 20 naista. Lisäksi 160–557 vammautui .Syyrian hallinto kiisti armeijansa käyttäneen kaasuaseita.
Ulkomaiden reaktiot

Yhdysvallat tuomitsi iskun ja syytti Syyrian hallitusta. YK tuomitsi kaasutuksen vaatien Syyrian hallitusta lopettamaan kemiallisten aseiden käytön siviilejä vastaan. Myös Suomen ulkoministeri Soini tuomitsi iskun pitäen sitä häpeällisenä kansainvälisen yhteisön kannalta. Syyriaa tukenut Venäjä väitti, että kaasu oli vapautunut hallituksen hyökättyä tavanomaisin asein kapinallisten asetehtaaseen, jossa oli luvattomia kemikaaleja. Kremlin tiedottaja Peskov sanoi, ettei Venäjä ehdottomasti tue Syyrian hallitustakaan, mutta vaati kunnollista tutkimusta tapahtumista ennen mahdollisia YK:n toimia Syyrian hallitusta vastaan.
Yhdysvaltain kostotoimet

Trumpin hallitus määräsi 7. huhtikuuta ankaran risteilyohjusiskun Syyrian Shayratin lentotukikohtaan. Isku aiheutti tuhoa kentällä ja tappoi yhdeksän ihmistä, mutta kenttä jäi silti käyttökuntoon. Yhdysvallat teki iskunsa ilman YK:n suostumusta. Venäjä tuomitsi iskun. Venäjä ei myöskään suostunut siihen, että YK:n avulla tutkittaisiin kaasuiskua. Niinpä Yhdysvaltain isku kiristi suurvaltojen välejä.
Kiss Chronicles

| KISS Chronicles Kiss |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1973–1975
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Mercury Records
Kissin muut julkaisut
| Gold 2005 | KISS Chronicles 2005 | The Best of Kiss: The Millennium Collection, Vol. 3 2006 |
KISS Chronicles on vuonna 2005 julkaistu hardrock-yhtye Kissin kokoelmalevy. Se sisältää yhtyeen kolme ensimmäistä studioalbumia.
Kappaleluettelo > KISS

Strutter
Nothin’ To Lose
Firehouse
Cold Gin
Let Me Know
Kissin’ Time
Deuce
Love Theme From Kiss
100,000 Years
Black Diamond
Kappaleluettelo > Hotter Than Hell

Got To Choose
Parasite
Goin’ Blind
Hotter Than Hell
Let Me Go Rock ’N’ Roll
All The Way
Watchin’ You
Mainline
Comin’ Home
Strange Ways
Kappaleluettelo > Dressed to Kill

Room Service
Two Timer
Ladies In Waiting
Getaway
Rock Bottom
C’mon and Love Me
Anything For My Baby
She
Love Her All I Can
Rock And Roll All Nite
Aiheesta muualla

Kiss Chronicles Discogsissa. (englanniksi)
RN Monzambano (1923)

| RN Monzambano |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantiere navale fratelli Orlando‎, Livorno
Kölinlasku:  20. tammikuuta 1921
Laskettu vesille:  6. elokuuta 1923
Palveluskäyttöön:  4. kesäkuuta 1924
Poistui palveluskäytöstä:  15. huhtikuuta 1951
Tekniset tiedot
Uppouma:  890 t (standardi) 1 229 t (kuormattu)
Pituus:  84,72 m (kokonaispituus)
Leveys:  8 m
Syväys:  2,46 m
Koneteho:  22 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  117
Aseistus
Aseistus:  4 × 102 mm tykkiä 2 × 76 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 450 mm torpedoputkea 16 × miinaa
RN Monzambano (ital. Regia Nave Monzambano) oli Italian kuninkaallisen laivaston Curtatone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.