Gammelstadin kirkkokylä
Maailmanperinnön hallinto ja ylläpito

Maailmanperintöstatus tuo kirkkokylälle paljon näkyvyyttä ja kehittämismahdollisuuksia, mutta myös velvollisuuksia, mitkä vaativat hyvin organisoitua ja säädeltyä hallintoa. Maailmanperintökohteen hallinnon eri osapuolia ovat muun muassa alueella toimivat yrittäjät, vakituiset asukkaat, kirkkotupien omistajat, Luulajan kunta, Norrbottenin lääninhallitus, Alaluulajan seurakunta, Alaluulajan kotiseutuyhdistys (ruots. Nederluleå hembygdsförening), Norrbottenin museo ja Trafikverket. Kohteen ylläpitoa ja kehittämistä säätelee myös joukko lakeja ja asetuksia.
Vanhimmat yleisestikin kirkkokylien kehittämistä koskevat säännökset ovat vuosilta 1817 ja 1849 peräisin olevat kuninkaalliset kirjeet. Niissä määritellään, että uusien rakennusten rakentaminen ei voi tapahtua ilman lääninhallituksen lupaa. Samaten kaupankäynti on kiellettyä markkina-aikojen ulkopuolella. Kirjeiden pohjalta kirkkotupien käyttö on edelleen rajoitettu vain tilapäisasumiseen. Ne ovat myös pohjana Alaluulajan seurakunnan ja kirkkotupien omistajien välille solmittaville maanvuokrasopimuksille. Yleisesti alueen kehittämistä ja käyttöä säätelevät Ruotsin valtion vuonna 1985 ratifioimat Unescon sopimukset maailmanperintökohteista vuodelta 1972 ja Ruotsin kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvät kulttuurihistoriallisia suojelukohteita, kulttuurikohteiden ympäristönsuojelua ja tielain kulttuurikohteita koskevat erityissäännökset.
Vähintään neljä kertaa vuodessa kokoontuva Gammelstadin kirkkokyläneuvosto (ruots. kyrkstadsrådet) kokoaa yhteen maailmanperintökohteeseen liittyvät eri osapuolet. Neuvosto on keskustelu- ja yhteistyöorganisaatio, joka käsittelee maailmanperinnön hallintoon, kulttuuriympäristön jatkuvuuden turvaamiseen, kirkkokyläperinteeseen ja kohteen matkailun kehittämiseen liittyvät kysymykset. Kirkkokyläneuvosto toimii myös hallintoneuvostona, jota Unesco yleensäkin vaatii maailmanperintökohteilta. Neuvostoon kuuluu edustus Luulajan kunnasta (2 edustajaa), Alaluulajan seurakunnasta (2 edustajaa), ’’Nederluleå kyrkstuguägarföreningistä’’ (2 edustajaa), Norrbottenin lääninhallinnosta, ’’Kyrkbyns intresseföreningistä’’ sekä Alaluulajan kotiseutuyhdistyksestä. Kirkkokyläneuvoston puheenjohtajana toimii Luulajan kunnan kulttuurijohtaja. Päätoiminen maailmanperintökohteen koordinaattori (ruots. världsarvssamordnaren) toimii neuvoston sihteerinä. Eri osapuolet ovat sitoutuneet yhteisesti kaksiosaiseen hallintosuunnitelmaan (ruots. Förvaltningsplan), joka on kirkkokylän koordinoidun ylläpidon ja kehittämisen perusta. Hallintosuunnitelman 1. osa kuvaa maailmanperintökohteen universaaleja arvoja, priorisoi pitkän aikavälin kehittämiskohteita ja määrittelee eri osapuolten vastuualueet. Hallintosuunnitelman 2. osa sisältää konkreettiset lyhyemmän aikavälin kehittämistoimenpiteet aikatauluineen ja niihin osallistuvien osapuolten vastuualueet.
Kirkkokylän maankäyttöä ja rakentamista säätelemään on kehitetty yksityiskohtainen suunnitelma (ruots. Detaljplan). Se määrittelee tarkoin erityyppisiä rakennuksia sekä yleisiä alueita, kuten puistoja ja teitä, varten määritellyt maa-alueet. Suunnitelma määrittelee myös, millä edellytyksillä tietyillä alueilla saa rakentaa tai muuttaa jo olemassa olevia rakennuksia. Kulttuurihistoriallisesti tärkeiden rakennusten ylläpitotoimet koordinoidaan myös yksityiskohtaisen suunnitelman pohjalta. Kirkkokylän ulkonäön ja yleisilmeen säilyttämiseksi puolestaan on muodostettu yksityiskohtainen esteettinen ohjelma (ruots. Estetiskt program), joka toimii käsikirjana kirkkokylän toimijoille. Ohjelma säätelee kirkkokylän katujen käyttöä, valaistusta, pysäköintijärjestelyjä, torin käyttöä, alueen puistoja ja istutuksia, tonttirajojen merkintää, kyltitystä, ja eräitä yksittäisiä asioita, kuten puutarhakalusteiden käyttöä ulkosalla ja lisärakennuksia.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Tapaan istua ja ajatella heitä, jotka ovat asuneet täällä ennen. Sitä mitä he ovat tehneet ja millaista heidän elämänsä silloin on ollut. | ” |
– Kirkkotuvan omistaja Anna Hoff
Yksityishenkilöiden omistamia kirkkotupia voidaan myydä kuten kiinteistöjä ja niitä voi olla myynnissä esimerkiksi paikallisten kiinteistönvälittäjien kautta. Norrbottenin läänin hallinnon täytyy hyväksyä uusi omistaja, koska yhdellä omistajalla voi olla hallussaan kerrallaan vain yksi kirkkotupa. Kirkkotuvan omistajan on myös solmittava maankäyttölupasopimus Alaluulajan seurakunnan kanssa. Vuonna 2012 kirkkotupien hinnat vaihtelivat 40 000 ja 100 000 kruunun välillä tavallisimman hinnan ollessa 50 000 kruunun tienoilla.
Kirkkotupien omistukseen ja yksityiskäyttöön liittyy myös monia erikoissääntöjä. Kirkkotuvan omistajan on asuttava Luulajan kunnassa, mutta ei itse kirkkokylässä. Tuvissa voidaan yöpyä vain viikonloppuisin ja kirkkopyhinä. Säädöksellä pyritään välttämään kirkkotupien muodostuminen kesämökeiksi tai pysyviksi asumuksiksi. Tupiin ei saa asentaa kiinteitä puhelimia eikä televisioantenneja. Tupien ympärille ei saa tehdä istutuksia eikä avotulen tekoa alueella sallita palovaaran takia. Kirkkotupien omistajille on myös kehitetty käsikirja tupien ylläpidosta, joka määrittelee yksityiskohtaiset säännökset, rajoitukset ja ylläpito-ohjeet koskien tupien julkisivua, ovia, ikkunoita, ikkunaluukkuja ja -lautoja, katto- ja seinärakenteita, savupiippuja, perustuksia, porraskiviä ja jopa tupien numerokylttien ulkonäköä. Kirkkotupien omistajien yhdistys, Nederluleå kyrkstuguägarförening, tarjoaa kursseja, kokoontumisia ja asiantuntijaresursseja, joiden tavoitteena on opastaa ja konkreettisesti tukea kirkkotupien asianmukaista ja säännöllistä ylläpitoa sekä edistää yleensäkin sosiaalista kanssakäymistä omistajien välillä.