stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fundamental

| Fundamental Pet Shop Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003–2005
 Julkaistu: 22. toukokuuta 2006
 Tuottaja(t): Pet Shop Boys Trevor Horn
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 48.39
 Levy-yhtiö: Parlophone
Listasijoitukset
  9.
Pet Shop Boysin muut julkaisut
| Battleship Potemkin 2005 | Fundamental 2006 | Concrete 2006 |
Singlet albumilta Fundamental
 ”I’m with Stupid” Julkaistu: 8. toukokuuta 2006  ”Minimal” Julkaistu: 24. heinäkuuta 2006  ”Numb” Julkaistu: 16. lokakuuta 2006  ”Integral” Julkaistu: 8. lokakuuta 2006
Fundamental on Pet Shop Boysin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. toukokuuta 2006. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin kesäkuun lopussa. Fundamental pääsi 28. toukokuuta 2006 Yhdistyneen kuningaskunnan virallisella albumilistalla viidenneksi. Suomessa albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 9. Se äänitettiin vuosina 2003–2005 ja julkaistiin Parlophone-levymerkillä. Vaikka Fundamental ei noussut suurille sijoille USA:n albumilistalla, myi se paremmin kuin kaksi edellistä albumia. Maailmanlaajuisesti albumi ylitti miljoonan myydyn levyn rajan.[lähde? ]
Albumi omistettiin Mahmoud Asgarille ja Ayaz Marhonille.[lähde? ]
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Pet Shop Boys, ellei toisin mainittu.
Psychological – 3.58
The Sodom and Gomorrah Show – 5.24
I Made My Excuses and Left – 4.53
Minimal – 4.16
Numb – 4.42 (säv. Diane Warren)
God Willing – 1.30
Luna Park – 5.29
I'm with Stupid – 3.28
Casanova in Hell – 3.15
Twentieth Century – 4.41
Indefinite Leave to Remain – 3.11
Integral – 3.52
Arvostelut

AllMusic:
Desibeli.net:
The Guardian:
Pitchfork: 6.5/10
Soundi:
Stara:
Reid Motorsport

Reid Motorsport on brittiläinen pikkuformulatalli. Tallin johtajana toimii Anthony Reid. Talli perustettiin vuonna 2009, jolloin talli kilpaili Superleague Formula sarjassa valmistaen autot Sevilla FC, Galatasaray S.K. ja AC Milan joukkueille. Talli jatkoi sarjassa vuodet 2010-11 yhteistyössä Atech GP-tallin kanssa. Vuonna 2012 talli kilpaili Eurocup Formula Renault-sarjassa yhteistyössä Atech-tallin kanssa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Rasmus Stoklund

| Rasmus Stoklund> Tanskan veroministeri |
| --- | --- |
 Mette Frederiksenin II hallitus 29. elokuuta 2024–  
Edeltäjä:  Jeppe Bruus
Kansankäräjien jäsen
 5. kesäkuuta 2019 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1984 (ikä 40) Fredericia, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Rasmus Stoklund (17. maaliskuuta 1984 Fredericia, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen kesäkuusta 2019 lähtien. Stoklund valittiin kansankäräjille Pohjois-Själlannin vaalipiiristä. Stoklund on koulutukseltaan politiikan tutkimuksen maisteri Kööpenhaminan yliopistosta.
Elokuussa 2024 Stoklund nousi veroministeriksi.
Gillian Flynn

| Gillian Flynn |
| --- | --- |
 Gillian Flynn vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1971 (ikä 53) Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja
Puoliso:  Brett Nolan (2007–)
Lapset:  2
Kirjailija
Tyylilajit:  fiktio, trilleri
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gillian Schieber Flynn (s. 24. helmikuuta 1971 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja entinen Entertainment Weeklyn televisiokriitikko.
Flynniltä on ilmestynyt kolme jännitysromaania: Teräviä esineitä (2006), Paha paikka (2009) ja Kiltti tyttö (2012). Kilttiin tyttöön perustuva David Fincherin ohjaama elokuvasovitus Gone Girl sai ensi-iltansa vuonna 2014. Flynn teki elokuvan käsikirjoituksen ja sai siitä parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -ehdokkuuden. Pahaan paikkaan perustuva elokuva Dark Places sai Yhdysvalloissa ensi-iltansa elokuussa 2015. Terävistä esineistä puolestaan tehtiin televisiosovitus Sharp Objects vuonna 2018.
Teokset

Teräviä esineitä (Sharp Objects, 2006).  Suomentanut Maria Lyytinen. Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-40895-7.
Paha paikka (Dark Places, 2009).  Suomentanut Maria Lyytinen. Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-41137-7.
Kiltti tyttö (Gone Girl, 2012).  Suomentanut Terhi Kuusisto. Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39683-4.
Auttava käsi (The Grownup, 2014).  (Novelli (e-kirja))  Suomentanut Maria Lyytinen. Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-41795-9.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gillian Flynn Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)
Gillian Flynn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Giovanni Battista Guadagnini

Giovanni Battista Guadagnini (23. kesäkuuta 1711 – 18. syyskuuta 1786) oli italialainen viulunrakentaja.
Guadagninin sukupuu
Guadagnini oli 1700-luvun arvostetuimpia viulun rakentajia, lähes Antonio Stradivarin tasoinen. Guadagninia kutsutaan usein viimeiseksi suureksi viuluntekijäksi.
LähiTapiolan Guadagnini-viulu

LähiTapiola hankki omistukseensa Guadagninin vuosina 1746–1747 Italiassa valmistaman viulun kokoelmaansa kesäkuussa 2017. Viulu restauroitiin vuosina 2015–2016 Euroopan arvostetuimpiin kuuluvassa restaurointiateljeessa Hieronymus Köstlerissä Stuttgartissa. Viulu annettiin Radion sinfoniaorkesterin 2. konserttimestarin Emma Vähälän käyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giovanni Battista Guadagnini Wikimedia Commonsissa
George Ariyoshi

| George Ariyoshi |
| --- | --- |
 Ariyoshi kuvattuna vuonna 2011
 Havaijin kuvernööri
 2.12.1974 – 1.12.1986  
Varakuvernööri:  Nelson Doi Jean King John Waiheʻe
Edeltäjä:  John A. Burns
Seuraaja:  John D. Waiheʻe III
Havaijin varakuvernööri
 2.12.1970 – 2.12.1974  
Kuvernööri:  John A. Burns
Edeltäjä:  Thomas Gill
Seuraaja:  Nelson Doi
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1926 (ikä 98)  Honolulu, Havaiji, USA
Vanhemmat:  Ryozo Ariyoshi Mitsue Yoshikawa
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:  Yhdysvaltain maavoimat
Joukkoyksikkö:  sotilastiedustelu
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
George Ryoichi Ariyoshi (jap. 有吉 良一, Ariyoshi Ryōichi; s. 12. maaliskuuta 1926) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Havaijin osavaltion kolmantena kuvernöörinä vuosina 1974–1986. Kuvernööriksi noustessaan hänestä tuli Yhdysvaltain ensimmäinen amerikanjapanilainen ja aasialaistaustainen kuvernööri.
Tausta ja yksityiselämä

Ariyoshi syntyi Honolulussa japanilaisille vanhemmille. Hänen isänsä, Ryozo, muutti Havaijille vuonna 1919, perusti pesulan ja tapasi sittemmin tulevan vaimonsa, Mitsue Yoshikawan.
Hän valmistui vuonna 1944 McKinley High Schoolista. Toisen maailmansodan aikana Ariyoshi kutsuttiin palvelukseen Yhdysvaltain maavoimiin, jossa hän toimi japanin kielen tulkkina. opiskeli sen jälkeen Havaijin yliopistossa ja Michiganin valtionyliopistossa. Hän valmistui lakimieheksi.
Ariyoshi meni vuonna 1955 Honolulussa naimisiin Jean Hayashi Ariyoshin kanssa. Parilla on kolme lasta.
Poliittinen ura

Ariyoshi tuli valituksi Havaijin edustajainhuoneeseen vuonna 1954. Hän eteni pian Havaijin senaattiin ja nousi vuonna 1970 Havaijin varakuvernööriksi. John A. Burnsin sairastuttua lokakuussa 1973 Ariyoshista tuli siirtymävaiheen kuvernööri, ja vuonna 1974 hänet valittiin ensimmäiselle kokonaiselle kaudelle kuvernööriksi. Hänet valittiin uudelleen vuosina 1978 ja 1982. Ariyoshin vuosina varakuvernööreinä ehtivät toimia Nelson Doi, Jean King ja John Waihee.
Ariyoshi jätti politiikan vuonna 1986. Hän ei ollut ikinä hävinnyt vaaleja joissa oli ollut ehdokkaana. Politiikasta eläköidyttyään hän on toiminut niin liike-elämässä kuin voittoatavoittelemattomissa järjestöissä.
Possessed (albumi)

| Possessed Venom |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: huhtikuu 1985
 Tuottaja(t): Venom ja Keith Nicol
 Tyylilaji: black metal, thrash metal, speed metal
 Kesto: 42.57
 Levy-yhtiö: Neat Records
Venomin muut julkaisut
| At War with Satan 1984 | Possessed 1985 | Eine Kleine Nachtmusik 1986 |
Possessed on brittiläisen äärimetalliyhtye Venomin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Se on yhtyeen kuuluisimman kokoonpanon (Cronos, Mantas ja Abaddon) viimeinen 1980-luvulla julkaistu studioalbumi. Äänityksiä haittasivat yhtyeen huono ilmapiiri, ja Possessedin äänenlaatu ja yhteissoitto ovat jopa Venomin mittapuulla heikkolaatuiset. Uuden musiikin säveltämisen sijaan yhtye äänitti jo aiempina vuosina tehtyjä kappaleita, jotka aikanaan olivat syystä tai toisesta jääneet käyttämättä, ja Possessedin vastaanotto olikin sekä tuoreeltaan että myöhemmissä arvosteluissa ristiriitainen.
Albumin vaiheet

Venom saavutti 1980-luvun alussa mainetta maailman raskaimpana ja rienaavimpana metalliyhtyeenä. Hevarien parissa yhtyeen albumit olivat suosittuja, ja myös rock-lehdistössä ne saivat innostuneen vastaanoton. Vuosikymmenen puoliväliin mennessä jäsenten välit olivat kuitenkin tulehtuneet, ja kitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunn oli jo vuoden 1983 tienoilla harkinnut jättävänsä yhtyeen.
Dunn oli säveltänyt suurimman osa Venomin kahden ensimmäisen albumin musiikista, mutta Possessedin äänityksissä hän ei enää ollut kiinnostunut yhtyeestä ja albumin suunnittelu jäi laulaja-basisti Conrad ”Cronos” Lantin vastuulle. Lantin mukaan Dunn lähinnä ”tuijotti seinää”, ja myös Dunn itse on myöhemmin muistellut voineensa henkisesti pahoin. Lant ja rumpali Tony ”Abaddon” Bray joutuivat usein harjoittelemaan kahdestaan, eikä yhtye ollut vielä opetellut yhtäkään kappaletta valmiiksi, kun sen jäsenet menivät studioon äänittämään uutta albumia.
Possessed äänitettiin englantilaisessa kartanossa, jonka pihalle oli asennettu Manor Mobile -studio. Lantin mukaan ratkaisu oli Venomille ominainen mutta äänitysten onnistumisen kannalta huono. ”Istuimme valtavissa tuoleissa, lennätimme Ranskasta huippukokit ruokkimaan meidät joka päivä. Rupesin leikkimään rock-tähteä, poltin kuubalaisia sikareita ja söin beluga-kaviaaria ja langusteja aamiaiseksi[. – –]  Yhtenä aamuna emme saaneet sytytettyä tulta suunnattoman suureen takkaan ja aloimme heitellä sinne 300 punnan arvoisia brandypulloja.” Ylellisistä olosuhteista huolimatta äänitysten ilmapiiri oli huono.
Äänitysten jälkeen Venomin oli määrä lähteä uudelle Pohjois-Amerikan-kiertueelle, mutta sitä lykättiin kahdella viikolla Dunnin sairastuttua vesirokkoon ja mononukleoosiin. Kun Dunnin vointi huononi edelleen, yhtye joutui tekemään kiertueen ensimmäiset konsertit Fistin Dave Irwinin ja Avengerin Les Cheethamin kanssa. Possessed ilmestyi kauppoihin huhtikuussa 1985, jolloin kiertue oli jo pitkällä. Yhtyeen jäsenet olivat tyytymättömiä sekä julkaisun viivästymiseen että vinyylilevyn kansiin, jotka yhtyeen toiveiden vastaisesti eivät olleet aukeavaa mallia. Kansikuvan Baphomet-paitaan pukeutunut poika on rumpali Brayn lapsi.
Musiikki

Kokeellisempien At War with Satan -albumin ja ”Manitou”-singlen jälkeen Venom palasi Possessedilla perinteiseen tyyliinsä. Albumin kappaleet olivat enimmäkseen vanhoja, syystä tai toisesta äänittämättä jääneitä sävellyksiä. Lantin mukaan materiaali oli lähinnä hänen säveltämäänsä, ja Dunn keksi ainoastaan kappaleen ”Wing and a Prayer” riffin. Useimmat kappaleista ovat lyhyitä, nopeatempoisia ja hyökkääviä, mutta albumilla on havaittavissa myös hienoista siirtymää aiempaa melodisempaan ja kevyempään musiikkiin, ja samana vuonna ilmestynyt Nightmare-EP jatkoi samaan suuntaan. Toisaalta äänenlaatu ja soiton tarkkuus ovat Possessedilla jopa huonompia kuin yhtyeen ensimmäisillä albumeilla.
Katkelmia nimiraidan sanoituksista oli julkaistu Venomin aiempien albumien takakansissa. Kappaleessa lauletaan muun muassa pappien oksennuksen juomisesta ja vaaditaan Jumalan kuolemaa.
Julkaisun jälkeen

Kiertueen päätyttyä Venom alkoi äänittää Deadline-nimistä albumia, mutta Dunn jätti yhtyeen ennen sen valmistumista. Hän oli turhautunut Venomin rajalliseen ilmaisuun, ja sooloalbumi Winds of Change (1988) edustikin selvästi hänen aiempaa tuotantoaan melodisempaa musiikkia. Brayn mukaan kokoonpanon hajoamisen syynä olivat ”musiikilliset erimielisyydet — hän [Dunn] oli musikaalinen ja me muut emme.” Lant ja Bray olivat pitäneet kahden kitaristin kanssa soittamisesta, joten korvaajiksi värvättiin Mike ”Mykus” Hickey ja Jim Clare.
Lant oli Possessediin tyytymätön, ja vuonna 2008 julkaistussa haastattelussa hän kuvaili sen olleen ”huonosti harjoiteltua soopaa. – – Yksikään kappaleista ei ehtinyt löytää oikeaa nopeutta tai rakennetta tai intohimoa.” Dunn on kertonut, että hänellä on albumista vain onnettomia ja ahdistavia muistoja.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Powerdrive – 3.14  Flytrap – 3.50  Satanchist – 2.43  Burn This Place (To the Ground) – 2.42  Harmony Dies – 2.42  Possessed – 4.52 :  B-puoli Hellchild – 2.40   Moonshine – 3.19  Wing and a Prayer – 2.47  Suffer Not the Children – 3.07  Voyeur – 3.01  Mystique – 4.58  Too Loud (For the Crowd) – 3.02
Kappaleet > Vuoden 2002 uusintapainoksen bonuskappaleet

Nightmare (12" singleversio) – 3.54
F.O.A.D. (12" singlen B-puoli) – 3.05
Warhead (12" singlen B-puoli) – 3.41
Possessed (remix) – 5.14
Witching Hour (live) – 4.17
Teacher’s Pet / Poison / Teacher’s Pet (live) – 7.59
Erikoisjulkaisut

Limited Edition Picture Disc (vinyyli)
Limited Edition sinisellä levyllä (vinyyli)
Kokoonpano

Cronos – bassokitara, laulu
Mantas – kitara
Abaddon – rummut
Aiheesta muualla

Possessed (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Possessed (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Venom
| --- | --- |
Studioalbumit:   Welcome to Hell  Black Metal  At War with Satan  Possessed  Calm Before the Storm  Prime Evil  Temples of Ice  The Waste Lands  Cast in Stone  Resurrection  Metal Black  Hell  Fallen Angels  From the Very Depths  Storm the Gates 
Livealbumit:   Official Bootleg  Eine Kleine Nachtmusik  Second Coming (Live at Dynamo 1996)  Bitten  Witching Hour  Live from the Hammersmith Odeon Theatre 
Kokoelmat:   From Hell to the Unknown...  The Singles 80–86  Acid Queen  In Memorium  The Book of Armageddon  Kissing the Beast  Leave Me in Hell  Skeletons in the Closet  Old, New, Borrowed and Blue  Black Reign  From Heaven to the Unknown  New Live & Rare  Buried Alive  The Collection  The Court of Death  The Venom Archive  Greatest Hits & More  Darkest Hour  Kissing the Beast  Lay Down Your Soul!  In League with Satan  Witching Hour – The Best of Venom  The Seven Gates of Hell – Singles 1980-1985  MMV  In Nomine Satanas – The Neat Anthology (40 Years in Sodom)  Sons of Satan: Rare and Unreleased 
EP:t:   Canadian Assault  American Assault  French Assault  Hell at Hammersmith – Alive in 85  Scandinavian Assault  Japanese Assault  German Assault  Tear Your Soul Apart  Venom ’96  100 Miles to Hell
Pyreneiden kansallispuisto

Pic du Midi d'Ossau
Pyreneiden kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ranskan lounaisosassa, Espanjan vastaisella rajalla.
Sen nähtävyyksiin kuuluvat lukuisat suuret petolinnut kuten kotkat ja korppikotkat, Vignemalen 3 298 m korkea huippu sekä jään muodostama onsilo Cirque de Gavarnie. Puisto muodostaa Ranskan puoleisen osan Ranskan ja Espanjan yhteisestä Unescon maailmanperintökohteesta Monte Perdido.
Reidar Ekner

| Reidar Ekner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1929 Gävle, Ruotsi
Kuollut: 2014 (84–85 vuotta) Bø, Telemark, Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Esikoisteos:  Etnografika
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Reidar Ekner (1929 Gävle, Ruotsi – 2014 Bø, Telemark, Norja) oli ruotsalainen kirjailija, esseisti ja kirjallisuuskriitikko.
Ekner valmistui filosofian tohtoriksi. Hän edusti uusyksinkertaista suuntaa. Hänen esikoiskokoelmansa Etnografika ilmestyi 1960. Hän osallistui myöhemmin teoksillaan keskusteluihin ajankohtaisista aiheista, esimerkiksi teoksella Varje meddelande om att motståndet skall uppges är falskt (1974) ja runokokoelmalla syöpää sairastaneesta tytöstä Efter flera tusen rad (1974).
Eklöfin äiti oli norjalainen. Eklöf oli vuodesta 1997 naimisissa norjalaisen runoilijan Eldrid Lundenin kanssa ja asui tämän kanssa Bøssä Telemarkissa.
Pyreneiden rauha

Pyreneiden rauhan (1659) aluemuutokset. Punaiset ovat Ranskan aluelaajennuksia ja vihreällä alleviivattu Dunkerque Englannin. Pohjoisempana oleva vihreä alue on erillisen Roskilden rauhan aluemuutos.
Pyreneiden rauha solmittiin Ranskan ja Espanjan välillä vuonna 1659. Rauhansopimuksella päättyi maiden välillä vuodesta 1635 jatkunut sotatila, joka oli alkanut kolmikymmenvuotisessa sodassa ja jatkunut sen jälkeenkin. Sopimuksen perusteella Roussillon ja suurin osa Artoista sekä Flanderin Gravelines liitettiin Ranskaan. Lisäksi Espanjan Filip IV:n oli tunnustettava Ranskan Westfalenin rauhassa saamat aluevoitot. Sopimus solmittiin Bidasoajoen Konpantzia-nimisessä saaressa.
Pyreneiden rauha merkitsi yhtä askelta Espanjan suuruuden murenemisessa. Sen kansantalous taantui, valtiontalous joutui sekasortoon ja sotilaspoliittinen heikkous kävi ilmeiseksi. Tämä negatiivinen kehitys jatkui vuosisatoja. Espanjan sortuminen toisen luokan valtioksi sinetöityi 1700-luvulla Espanjan perimyssodassa, jolloin sen alue oli enää pieni osa 1500-luvun suurvaltaan verrattuna.
Gil de Ferran

| Gil de Ferran |
| --- | --- |
 Gil de Ferran vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1967 Pariisi, Ranska
Kuollut: 29. joulukuuta 2023 (56 vuotta)
Kansalaisuus:   Brasilia
Aiheesta muualla
www.gildeferran.com.br
Gil de Ferran autossaan vuonna 2001.
Gil de Ferran (11. marraskuuta 1967 Pariisi, Ranska – 29. joulukuuta 2023 Opa-locka, Florida Yhdysvallat) oli brasilialainen rata-autoilija, jonka suurimpiin saavutuksiin lukeutuvat Champ Car -sarjan mestaruus vuosina 2000 ja 2001 sekä Indianapoliksen 500 mailin ajon voitto vuonna 2003.
1980-luvun alussa de Ferran aloitti mikroautoilun maanmiehensä Emerson Fittipaldin otteiden innoittamana. Vuonna 1987 hän siirtyi Formula Fordeihin ja 1991 Formula 3 -sarjaan. Vuonna 1992 hän voitti Formula 3 -sarjan Britannian-mestaruuden saavutettuaan kauden aikana seitsemän voittoa. Vuosina 1993–1994 de Ferran ajoi Formula 3000 -sarjassa Paul Stewartin tallissa, sijoituksinaan kokonaispisteissä neljäs ja kolmas.
Vuoden 1994 loppupuolella Jim Hallin talli kutsui de Ferranin testaamaan IndyCar-autoa ja hän sai ajopaikan seuraavaksi kaudeksi. Hyvät otteet jatkuivat kauden mittaan ja hänet valittiin vuoden tulokkaaksi loppupistesijoituksenaan 14. sija. Kauden viimeisessä kisassa Laguna Secassa hän saavutti osakilpailuvoiton. Vuonna 1996 de Ferran saavutti voiton Clevelandissa, mutta kauden päätyttyä Jim Hall vetäytyi tallinsa kanssa kilpa-autoilun parista ja de Ferran siirtyi kaudeksi 1997 Derrick Walker/Valvoline-tallin kuljettajaksi. Kauden loppupisteissä hän sijoittui toiseksi Alex Zanardin takana, vaikkei saavuttanut kauden aikana yhtään voittoa. Seuraavaksi kaudeksi de Ferranista povattiin mestaria, mutta kausi meni pilalle Goodyearin huonojen renkaiden takia ja hän oli loppupisteissä vasta kahdestoista. Vuonna 1999 de Ferran saavutti pitkän tauon jälkeen voiton Portlandissa, mutta jälleen hän jäi kauden päätteeksi ilman tallia, kun Valvoline ja Goodyear vetäytyivät sarjasta. Kaudeksi 2000 hän siirtyi Penskelle Hélio Castronevesin, joka oli saanut paikan Greg Mooren kuoltua edelliskauden päätöskilpailussa, tallitoveriksi.
Penskellä de Ferran voitti heti kaksi Champ Car -mestaruutta (2000 ja 2001), joiden jälkeen talli siirtyi Indy Racing Leagueen. IRL:ssä de Ferran voitti legendaarisen Indianapolisin 500 mailin ajon vuonna 2003 ja päätti kauden päätteeksi lopettaa kilpa-autoilijan uransa. Kilpauransa jälkeen hän työskenteli Bar-Hondan ja McLarenin talleissa Formula 1 -sarjassa urheilullisena johtajana.
De Ferran asui Floridan Fort Lauderdalessa englantilaisen vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa. Siirryttyään Hondan F1 -tallin palvelukseen hän muutti Englantiin.
De Ferran teki paluun kilpa-auton rattiin American Le Mans Series -sarjassa, jossa hän ajoi kausilla 2008 ja 2009. Vuonna 2011 de Ferran kilpaili vielä kahdessa Australian V8 Supercars -luokan kisassa ja vetäytyi sen jälkeen radoilta.
De Ferran kuoli sydänkohtaukseen 29. joulukuuta 2023 Floridan Opa-lockassa järjestetyssä yksityisessä testiajossa. Kuollessaan hän oli 56-vuotias.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gil de Ferran Wikimedia Commonsissa
CART/Champ Car -mestarit
1979:  Rick Mears ·  
1980:  Johnny Rutherford ·  
1981:  Rick Mears · 
1982:  Rick Mears ·  
1983:  Al Unser ·  
1984:  Mario Andretti ·  
1985:  Al Unser ·  
1986:  Bobby Rahal · 
1987:  Bobby Rahal ·  
1988:  Danny Sullivan ·  
1989:  Emerson Fittipaldi ·  
1990:  Al Unser Jr ·  
1991:  Michael Andretti ·  
1992:  Bobby Rahal ·  
1993:  Nigel Mansell ·  
1994:  Al Unser Jr ·  
1995:  Jacques Villeneuve ·  
1996:  Jimmy Vasser ·  
1997:  Alex Zanardi · 
1998:  Alex Zanardi ·  
1999:  Juan Pablo Montoya ·  
2000:  Gil de Ferran · 
2001:  Gil de Ferran ·  
2002:  Cristiano da Matta ·  
2003:  Paul Tracy ·  
2004:  Sébastien Bourdais · 
2005:  Sébastien Bourdais · 
2006:  Sébastien Bourdais · 
2007:  Sébastien Bourdais
Reidar Aulie

Reidar Aulie vuonna 1970.
Reidar Aulie (13. maaliskuuta 1904 Oslo – 24. marraskuuta 1977 Oslo) oli norjalainen taidemaalari, voimakkaan kolorismin edustaja. Aulie kuvasi suurkaupungin köyhälistöä ja miehitysajan koettelemuksia. Näille hänen töilleen on ominaista omaperäinen, dramaattinen, mielikuvituksekas, sekä huumorin että ironian sävyttämä näkemys. Hän teki myös seinämaalauksia muun muassa Oslon raatihuoneeseen sekä kuvitti lastenkirjoja sekä työskenteli taide-arvostelijana ja Arberjderbladetin piirtäjänä.
Rakennustekniikka

Sillat ovat perinteisesti olleet eräitä vaativimpia ja näyttävimpiä rakennustekniikan tuotteita. Kuvassa Puente del Alamillo -silta Espanjan Andalusiassa.
Rakennustekniikka on rakennusten ja erilaisten rakenteiden suunnitteluun, tuottamiseen, kunnossapitoon ja korjaukseen keskittyvä tekniikan ala. Rakennustekniikkaan lasketaan kuuluvaksi kaikki rakentamiseen liittyvät tekniikan alat lukuun ottamatta arkkitehtuuria. Näitä ovat muun muassa: [lähde? ]
rakennesuunnittelu, joka on oppi rakennusten kantavien rakenteiden suunnittelusta
pohja- ja maarakennustekniikka, johon liittyy läheisesti geotekniikka ja joka käsittelee rakennusten ja infrastruktuurirakenteiden perustusten valmistusta
yhdyskuntatekniikka, joka käsittelee yhdyskuntien infrastruktuurirakenteita kuten teitä, siltoja ja viemäreitä
talotekniikka, joka käsittelee rakennusten LVISA-järjestelmiä
rakentamistalous, joka käsittelee rakennusten rakentamisen ja ylläpidon taloudellisia puolia.
rakennusfysiikka, joka tutkii rakenteiden toiminnan takana olevia fysikaalisia ilmiöitä.
Rakennustekniikan teorian hallinta vaatii kaikilla aloilla hyvää teknillisen mekaniikan perusteiden tuntemusta.
Rakennustekniikkaa voi opiskella useissa eri ammattikorkeakouluissa sekä Aalto-yliopistossa, Oulun yliopistossa ja Tampereen teknillisessä yliopistossa. Oulun yliopistossa rakennustekniikka on myös konetekniikan koulutusohjelman yhtenä suuntautumisvaihtoehtona. [lähde? ]
Alan tutkintoja ovat Suomessa:
insinööri (AMK)
diplomi-insinööri
tekniikan lisensiaatti
tekniikan tohtori.
Aiheesta muualla

Rakennustekniikka (Opintoluotsi) [vanhentunut linkki]
Rakennustekniikan koulutusohjelma (Opintoluotsi)
Rakennussuunnittelijan ammatinkuvaus (Ammattinetti)
Pykälistö

Pykälistö on Jyväskylän Seppälänkankaalla sijaitseva entinen VR:n ratavartijan vahtitupa. Nykyään alueella sijaitsee Kari ja Samuli Alosen ylläpitämä Jyväskylän Nyky- ja Valotaiteen kulttuurikeidas.
Alueen historia

Alue on osa vuonna 1898 valmistunutta Suolahti-Jyväskylä -rautatietä. Vahtitupa, ulkorakennus ja kellari ovat Rautatiehallinnon pääarkkitehdin Bruno Granholmin suunnittelemia.
Alkuperäiset rakennukset olivat jo pahasti rapistuneet Samuli Alonen ostaessa Pykälistön vuonna 1999. Alueelle on rakennettu alkuperäistä tyyliä jäljitteleviä uudisrakennuksia, kuten Sepän työtilat ja taidehalli.
Alueen vieritse kulkevalle käytöstä poistetulle junaradalle on tuotu neljä vanhaa junavaunua, jotka toimivat näyttely- ja kokoustiloina.