stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen huutokauppakeisari esittää: Markku hoitaa
Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Apuja tulossa! | 5. maaliskuuta 2019 |
| 2. | Noloja lapsuusmuistoja | 12. maaliskuuta 2019 |
| 3. | Pohjanmaan seriffi ja kampaaja | 19. maaliskuuta 2019 |
| 4. | Leuanvetoa ja haitarihaaste | 26. maaliskuuta 2019 |
Juoni

Saukko rientää ympäri Suomea ystävänsä Timon kanssa tarvikkeita pursuavalla pakettiautollaan. He auttavat tavallisia suomalaisia erilaisissa pulmissa, olivat ongelmat sitten pieniä tai suuria. Jokaisessa jaksossa yksi kohteista on julkisuudesta tutun henkilön kummikohde.
Riemuloma Kanarialla

| Riemuloma Kanarialla |
| --- | --- |
 Sarjan tunnus.
Tyyli:  tositelevisio
Kestoaika:  22 min
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  17. kesäkuuta 2013 –  6. syyskuuta 2013
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  36
Tunnuskappale:  Frederik - Gran Canaria
Tuotanto
Tuottaja(t):  Arto Kivinen Jouni Hokkanen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Aarni Kuorikoski Tomi Suomela (MTV3)
Ohjaaja(t):  Kim Finn
Leikkaaja(t):  Speedt Durga
Kuvaaja(t):  Jussi "Käkkis" Arhinmäki
Tuotantoyhtiö(t):  Blue Media Productions
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Riemuloma Kanarialla on suomalainen 36-osainen tositelevisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin MTV3-kanavalla 17. kesäkuuta 2013. Ohjelmassa nähtiin tavallisia suomalaisia, Karavaanarit-televisiosarjasta tuttuja henkilöitä sekä julkisuuden henkilöitä, jotka lomailevat Kanariansaarilla.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Katsojat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kohti Kanarian riemuja | 17. kesäkuuta 2013 | 399 000  |
| 2. | Kameliratsastusta ja rakkausvalmennusta | 18. kesäkuuta 2013 | 387 000  |
| 3. | Amorin apupoika | 19. kesäkuuta 2013 | 252 000  |
| 4. | Koiria ja kyyneleitä | 24. kesäkuuta 2013 | 286 000  |
| 5. | Golfpalloja ja tatskoja | 25. kesäkuuta 2013 | Alle 282 000 katsojaa. |
| 6. | Suomalaista viiniä ja kahvia | 26. kesäkuuta 2013 | Alle 282 000 katsojaa. |
| 7. | Golfaajia ja naturisteja | 1. heinäkuuta 2013 | 352 000  |
| 8. | Hiekkadyynien hiihtokilpailut | 2. heinäkuuta 2013 | 284 000  |
| 9. | Nakuilua ja merileijonia | 3. heinäkuuta 2013 | Alle 247 000 katsojaa. |
| 10. | Gran Canarian rauha järkkyy | 8. heinäkuuta 2013 | 267 000  |
| 11. | Hassuja eläimiä | 9. heinäkuuta 2013 | Alle 267 000 katsojaa. |
| 12. | Ilmojen halki käy hyppääjän tie | 10. heinäkuuta 2013 | 298 000  |
| 13. | Suomalainen rakkaus | 15. heinäkuuta 2013 | 270 000  |
| 14. | Unelma etelän lämmöstä | 22. heinäkuuta 2013 | 264 000  |
| 15. | Pocahontasia ja kuningattareita | 23. heinäkuuta 2013 | Alle 263 000 katsojaa. |
| 16. | Rivitanssi on kivaa | 24. heinäkuuta 2013 | Alle 263 000 katsojaa. |
| 17. | Rantaelämän ristiriitoja | 29. heinäkuuta 2013 | 282 000  |
| 18. | Nelipyöräistä menoa | 30. heinäkuuta 2013 | Alle 272 000 katsojaa. |
| 19. | Eläinten ihmeellinen maailma | 31. heinäkuuta 2013 | Alle 272 000 katsojaa. |
| 20. | Hellaripojat painikisoissa | 5. elokuuta 2013 | 252 000  |
| 21. | Missä on jatkot | 6. elokuuta 2013 | Alle 252 000 katsojaa. |
| 22. | Lattapäät lainehilla | 7. elokuuta 2013 | Alle 252 000 katsojaa. |
| 23. | Ylös Jeesuksen luo | 12. elokuuta 2013 | 253 000  |
| 24. | Kylmät kundit ja kuumat donnat | 13. elokuuta 2013 | Alle 253 000 katsojaa. |
| 25. | Voitto tai ei mitään | 14. elokuuta 2013 | Alle 253 000 katsojaa. |
| 26. | Iik - örkkejä | 19. elokuuta 2013 | 248 000  |
| 27. | Kirkonkellojen aikaan | 20. elokuuta 2013 | Alle 253 000 katsojaa. |
| 28. | Bensaa suonissa | 21. elokuuta 2013 | Alle 253 000 katsojaa. |
| 29. | Hartikaiset kehiin | 26. elokuuta 2013 | Alle 229 000 katsojaa. |
| 30. | Takaisin rikospaikalle | 27. elokuuta 2013 | 229 000  |
| 31. | Koop, Koop, kuka siellä? | 28. elokuuta 2013 | Alle 229 000 katsojaa. |
| 32. | Nyt nappaa | 2. syyskuuta 2013 | Alle 309 000 katsojaa. |
| 33. | Bodomin murhaaja | 3. syyskuuta 2013 | Alle 309 000 katsojaa. |
| 34. | Kamelin hönkäys | 4. syyskuuta 2013 | 313 000 |
| 35. | I got you under my skin | 5. syyskuuta 2013 | Alle 309 000 katsojaa. |
| 36. | Hasta la vista | 6. syyskuuta 2013 | Alle 309 000 katsojaa. |
Aiheesta muualla

Sarjan kotisivut
Sabenan lento 548

| Sabenan lento 548 |
| --- | --- |
 Samanlainen lentokone minkälainen oli onnettumuudesta.
Yhteenveto
Päivämäärä:  15. helmikuuta 1961
Tapahtumapaikka:  Berg, Kampenhout, Belgia
 :  50.9209°N, 4.5268°E
Lähtöpaikka:  Idlewildin lentokenttä (nykyinen John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema), New York
Määränpää:  Brysselin lentoasema, Zaventem, Belgia
Kuolleita:  73
Loukkaantuneita:  1
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 707-329
Lentoyhtiö:  Sabena
Rekisteritunnus:  OO-SJB 
Matkustajia:  61
Miehistöä:  11
Sabenan lento 548 oli Sabenan liikennöimä lento, joka lennettiin Boeing 707-329 lentokonemallilla. Lento oli matkalla New Yorkista Brysseliin, Belgiaan 15. helmikuuta 1961. Lento oli lähtenyt Idlewildin kansainväliseltä lentoasemalta (nykyiseltä John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasemalta), ja syöksyi maahan lähellä Bergin kaupunkia ja Brysselin lentoasemaa.
Kuolonuhrien joukossa oli lähes koko vuoden 1961 Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue, joka oli matkustamassa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuihin Prahaan, Tšekkoslovakiaan. Onnettomuuden tarkka syy on edelleen tuntematon, mutta todennäköisimpänä selityksenä onnettomuuteen pidetään mekaanista vikaa lennonohjausjärjestelmässä.
Sabena lento 548 on edelleen kuolonuhrien määrällä mitattuna pahin Belgian maaperällä tapahtunut lento-onnettomuus.
Tausta ja onnettomuus > Tausta

Lennolla oli 73 henkilöä, josta 11 oli miehistön jäsentä, mukaan lukien kaksi lentäjää. Toinen lentäjistä oli 48-vuotias Jean Roy ja toinen 43-vuotias Louis Lambrechts. Molemmat heistä olivat kokeneita lentäjiä ja entisiä sotilasläntäjiä. Lentokoneella oli onnettumuuspäivänä mennessä lennetty 3038 tuntia. Lentokoneessa oli henkilökunnan lisäksi yhteensä 61 matkustajaa, joidenka joukossa oli Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue, jolla oli lennolla mukana joukkueessa 29 henkilöä, 18 luistelijaa, kuusi valmentajaa ja viisi muuta toimihenkilöä.
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue

Lennolla oli ollut mukana lähes koko 1961 vuoden Yhdysvaltalain taitoluistelujoukkue, joka oli matkalla Prahaan sen vuoden taitoluistelun maailmanmestaruuskisoilin. Kaikki joukkueen 35 jäsentä tai joukkueeseen liittyvää henkilöä kuolivat lennolla. Lennolla oli 18 taitoluistelijaa, kuusi valmentajaa, yksi joukkueenjohtaja, neljä tuomaria, yksi erotuomari ja kuusi taitoluisteljoiden perheenjäsentä. Jotkut Yhdysvaltain taitoluistelun maajoukkueesta olivat kuitenkin jo aikaisemmin saapuneet kisapaikalle Prahaan.
Kuolleiden joukossa olivat yhdeksän kertainen Yhdysvaltain taitoluistelun naisten mestari, josta tuli myöhemmin taitoluistelussa valmentaja, Maribel Vinson ja hänen kaksi tytärtään. Toinen Maribelin tyttärestään oli joukkueen yksi nuori musta henkilöistä, 16-vuotias Yhdysvaltojen hallitseva naisten mestari Laurence Owen, ja toinen tytär oli 20-vuotias, hallitseva Yhdysvaltojen pariluistelun mestari Maribel Owen. Molemmat olivat voittaneet sarjansa vain kaksi viikkoa aiemmin vuoden 1961 Yhdysvaltain taitoluistelun mestaruuskilpailuista Colorado Springsissä. Laurence oli esiintynyt yhdysvaltalaiselle urheilulehdelle Sports Illustratedille 13. helmikuuta ilmestyneen numeron kannessa, vain kaksi päivää ennen hänen kuolemaansa.
Myös Maribel Owenin pari, joka oli voittanut Maribellin kanssa pariluistelun Yhdysvaltain mestaruuden, Dudley ”Dud” Richards ja Yhdysvaltain hallitseva miesten taitoluistelun mestari Bradley Lord kuolivat onnettomuudessa. Myös Yhdysvaltain jäätanssin mestarit Diane Sherbloom ja Larry Pierce saivat onnettumuudessa surmansa. Yhdysvaltain miesten hopeamitalisti Gregory Kelley ja Yhdysvaltain naisten taitoluistelun hopeamitalisti Stephanie Westerfeld kuolivat. Myös yhdysvaltalaisten naisten taitoluistelun pronssimitalisti Rhode Michelson kuoli onnettomuudessa.
Stephanie Westerfeldin ja hänen sisarensa Sharonin haudat Colorado Springsissa, Coloradossa Evergreenin hautausmaalla. Molemmat olivat Sabenan lennolla 548.
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Naiset

Rhode Michelson (17-vuotias), vuoden 1961 Yhdysvaltain mestaruuskilpailun pronssimitalisti
Laurence Owen (16-vuotias), 1961 Yhdysvaltain ja Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailun mestari, 1960
Stephanie Westerfeld (17-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun hopeamitalisti, 1961
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Miehet

Gregory Kelley (16-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun hopeamitalisti, 1961 ja Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailun pronssimitalisti, 1960
Bradley Lord (21-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun mestari, ja Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailun hopeamitalisti, 1961
Douglas Ramsay (16-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailujen neljäs, 1961
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Luistelijaparit

Ila Hadley (18-vuotias) ja Ray Hadley Jr. (17-vuotias), 1960 ja 1961 Yhdysvaltain mestaruuskilpailun hopeamitalistit
Laurie Hickox (15-vuotias) ja William Hickox (19-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun pronssimitalistit, 1961
Maribel Owen (20-vuotias) ja Dudley Richards (29-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun parien voittajat, 1961 ja Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailujen hopeamitalistit
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Jäätanssijat

Dona Carrier (20-vuotias) ja Roger Campbel (19-vuotias), Yhdysvaltain ja Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailun hopeamitalistit, 1961
Patricia Dineen (24-vuotias) ja Robert Dineen (23-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun pronssimitalit, 1961
Diane Sherbloom (18-vuotias) ja Larry Pierce (24-vuotias), Yhdysvaltain mestaruuskilpailun mestari, 1961
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Valmentajat

Daniel Ryan
Eduard Scholdan
Maribel Vinson
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Tuomarit

Harold Hartshorne
Edward LeMaire
Erotuomari Walter S. Powell
Yhdysvaltain taitoluistelujoukkue > Kaikki Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen lennolla kuolleet jäsenet > Manageri

Deane McMinn
Jälkiseuraukset > Yhdysvaltain taitoluisteluistelu

Onnettomuutta ja Yhdysvaltain taitoluistelujoukkueen menetystä surettiin paljon ympäri maailmaa, erityisesti Yhdysvalloissa. Monet Yhdysvaltalaiset lehdet julkaisivat onnettomuudessa etusivun uutisartikkeleita.
Yhdysvatain tuore presidentti John F. Kennedy antoi onnettumuuden jälkeen surunvalittelun Valkoisesta talosta:
»Maamme on kärsinyt suuresta lahjakkuuden ja armon menetyksestä, joka oli tuottanut iloa ihmisille kaikkialla maailmassa. Rouva Kennedy ja minä esitän syvimmän osanottomme kaikkien tässä onnettomuudessa kuolleiden matkustajien ja miehistön perheille ja ystäville.»
Onnettumuus antoi vakavan iskun yhdysvaltalaiselle taitoluistelulle. Yhdysvaltalaiset olivat hallinneet taitoluistelua lähes koko 1950-luvun ja 1960-luvun alun. Tuore Yhdysvaltain taitoluisteluliitton varapresidentti Frank Shumway ennusti, että Yhdysvalloilta kestäisi jopa neljä vuotta saada takaisin maailmanlaajuinen hallitseva asema taitoluistelussa.
Kun suurin osa Yhdysvaltain parhaimista taitoluistelijoista menehtyi onnettomuudessa pystyi jotkut nuoremmat lupaukset kehittymään paremmin ja nopeammin. Yhdysvaltain asema kansainvälisessä taitoluistelussa palautui hiljalleen 1965-luvulla. Peggy Flemingin voitettua vuonna 1968 olyppiakultaa ja Tim Wood voitettua samoissa kisoissa olympiahopeaa, nostivat Yhdysvaltain jälleen kansainvälisessä taitoluistelussa huipulle.
Onnettumuus sai Yhdysvaltain taitoluisteluliitton johtajat antamaan mandaatin, joka on voimassa edelleen tänä päivänä: ”Mikään kansainväliseen kilpailuun matkustava joukkue ei saa lentää yhdessä lentokoneessa”.
Jälkiseuraukset > Kilpailujen peruminen

Kilpailu piti alkaa alun perin aikataulussaan, mutta lopulta Kansainvälinen luisteluliitto (ISU) järjesti äänestyksen kisojen siirtämisestä ja lopulta äänestyksen perusteella päätti perua vuoden 1961 kisat. Praha sai kuitenkin järjestää seuraavan vuoden taitoluistelun maailmanmestaruuskisat.
Tutkinta

Belgian hallitus määräsi onnettumuuden jälkeen välittömästi tutkinnan onnettomuuden syistä. Belgian kansalliset viranomaiset,Yhdysvaltain ilmailuhallinto (FAA) ja  Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO) suorittivat onnettumuudesta laajat tutkimukset. Tutkijat käyttivät useita kuukausia syyn selvittämiseen. Yhdysvaltain liittovaltion poliisi arvioi myös tapahtumassa terrorismin mahdollisuutta.
Onnettomuuden tarkkaa syytä ei koskaan saatu täysin selville, mutta todennäköisin syy oli mekaaninen vika lennonohjausjärjestelmässä. Kuitenkaan tästä ei ole ollut tarpeeksi riittäviä todisteita, jotta mekaaninen vika olisi varma syy onnettumuuteen.
Perintö ja rahasto

Onnettomuuden 40. vuosipäivää muistettiin 10. helmikuuta 2001 Bergin kaupungissa läheltä onnettomuuspaikkaa, jolloin paljastettiin 1,5 metriä korkea kivimonumentti onnettumuudesta kuolleiden muistoksi.
Yhdysvallan taitoluisteluliitto tilasi vuonna 2009 onnettomuuden 50. vuotispäivän kunniaksi täyspitkän dokumenttielokuvan, RISE. RISE esitettiin yhdysvaltalaisissa elokuvateattereissa vuonna 2011. Elokuvan tuotto lahjoitettiin Yhdysvaltain vuoden 1961 taitoluistelun muistorahastolle.
Yhdysvaltain vuoden 1961 taitoluistelujoukkueen jäsenet, eli kaikki joukkueen 18 luistelijaa ja kuusi valmentajaa valittiin tammikuussa 2011 Yhdysvaltain taitoluistelun Hall of Fameen vuoden 2011 Yhdysvaltain taitoluistelun mestaruuskilpailuiden yhteydessä.
Massachusettsissa, Bostonissa sijaitseva Vinson-Owen Elementary School on nimetty onnettomuudessa kuolleen Vinson Owenin ja hänen kahden tyttärensä mukaan. Se on sijoittunut useaan kertaan Bostonin parhaiden koulujen joukkoon.
Perintö ja rahasto > Rahasto

Muutaman päivän jälkeen onnettomuudesta Yhdysvaltain taitoluisteluliitto perusti vuoden 1961 Yhdysvaltain taitoluistelun muistorahaston kunnioittamaan joukkueen 29 jäsentä ja heidän lähipiirä, jotka kuolivat onnettomuudessa. Rahastojen ensisijaisena tehtävänä oli auttaa rakentamaan uudelleen Yhdysvaltain taitoluistelu ohjelmaa, ja antamalla taloudellista tukea lupaaville nuorille taitoluistelijoille.
Maaliskuussa 1961 Bostonissa, Boston Gardenissa järjestettiin tapahtuma, jossa kerättiin varoja rahastolle. Rahaston ensimmäisten edunsaajien joukossa oli silloin 12-vuotias Peggy Fleming, jonka silloinen valmentaja William Kipp kuoli onnettomuudessa. Fleming voitti ensimmäisen sijan vuoden 1968 talviolympialaisissa. Rahasto on kerännyt vuoteen 2021 mennessä yli 20 miljoonaa dollaria (yli 18 miljoonaa euroa).
Kirjallisuutta > Kirjoja

Bushman, Patricia Shelley: Indelible Tracings: The Story of the 1961 U.S. World Figure Skating Team.  Stewart & Gray, 2010.  ISBN 978-0-9846-0270-4.  (englanniksi)
Nichols, Nikki: Frozen in Time: The Enduring Legacy of the 1961 US Figure Skating Team.  Clerisy Press, 2006.  ISBN 978-1-57860-260-5.  (englanniksi)
Kirjallisuutta > Lehtiartikkeleita

Cornetta, Kat: 60 years later, the worst day in US figure skating history is remembered. The Boston Globe, 15. helmikuuta, 2021.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Duffy, Bob: Shattered Dreams: Potential for greatness of 18 skaters perished en route to Prague. The Boston Globe, 29. joulukuuta, 2000.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sabenan lento 548 Wikimedia Commonsissa
Onnettumuuden onnettomuuskuvaus, julkaistu asn.flightsafety.org (englanniksi)
Äänetön uutisvideo onnettomuuspaikalta, 1961 (englanniksi)
Muita Sabenaan liittyviä onnettomuuksia (englanniksi)
Onnettumuudesta vuonna 2009 tehty dokumenttielokuva RISE (englanniksi)
Onnettomuuslentokoneen ja sen kapteenin esittely (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sabena Flight 548
Törmäyspaikka ja sen koneen hylyn jäljet.
Ihmisiä onnettumuuspaikan ympärillä.
Muistomerkki onnettomuudessa kuolleille.
Käännös suomeksi
Naisten Superpesiksen kausi 2015

Naisten Superpesiksen kausi 2015 oli Suomen pesäpallon naisten pääsarjan Superpesiksen 26. kausi. Kausi alkoi 9. toukokuuta 2015.
Joukkueet

| Joukkue | Paikkakunta | Kotistadion | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Kankaanpään Maila | Kankaanpää |  | 1958 |
| Kempeleen Kiri | Kempele | Sarkkiranta | 1915 |
| Kirittäret | Jyväskylä | Hippos | 1999 |
| Lapuan Virkiä | Lapua | Lukkarila | 1907 |
| Mansen Räpsä | Tampere | Kaupin urheilupuisto | 2011 |
| Porin Pesäkarhut | Pori | Porin pesäpallostadion | 1985 |
| Pesä Ysit | Lappeenranta | Vanha kenttä | 1976 |
| Rauman Lukko | Rauma | Länsi-Suomi Areena | 1958 |
| Seinäjoen Mailajussit | Seinäjoki |  | 1932 |
| Vihdin Pallo | Vihti | Hiidenkirnu | 1967 |
| Viinijärven Urheilijat | Liperi | Viinijärven pesäpallokenttä | 1914 |
Sarjataulukko

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lapuan Virkiä | 24 | 16 | 5 | 1 | 2 | 196 | 70 | 59 |
| 2 | Kirittäret | 24 | 14 | 6 | 1 | 3 | 192 | 73 | 55 |
| 3 | Porin Pesäkarhut | 24 | 12 | 3 | 4 | 5 | 195 | 113 | 46 |
| 4 | Rauman Lukko | 24 | 11 | 6 | 1 | 6 | 150 | 94 | 46 |
| 5 | Kankaanpään Maila | 24 | 10 | 2 | 3 | 9 | 169 | 113 | 37 |
| 6 | Kempeleen Kiri | 24 | 6 | 5 | 5 | 8 | 95 | 113 | 33 |
| 7 | Mansen Räpsä | 24 | 8 | 3 | 2 | 11 | 126 | 97 | 32 |
| 8 | Viinijärven Urheilijat | 24 | 5 | 7 | 3 | 9 | 97 | 119 | 32 |
| 9 | Pesä Ysit | 24 | 2 | 2 | 5 | 15 | 84 | 191 | 15 |
| 10 | Seinäjoen Mailajussit | 24 | 1 | 6 | 0 | 17 | 85 | 203 | 15 |
| 11 | Vihdin Pallo | 24 | 0 | 2 | 1 | 21 | 63 | 266 | 5 |
Sarjakarsinta

Vihdin Pallo - Hämeenlinna 3-0
Naisten Ykkösen kausi 2015

| Naisten Ykkösen kausi 2015 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  huhti–lokakuu 2015
Mestari:  Tikkurilan Palloseura
Pudonneet joukkueet:  Härmä, FC Kuusysi
Paras maalintekijä:  Jenni Leinonen, ONS
Ylempi sarjataso:  Naisten Liiga -kausi 2015
Alempi sarjataso:  Naisten Kakkosen kausi 2015
  ← 2014 :  2016 → 
Naisten Ykkösen kausi 2015 oli vuonna 1984 perustetun Naisten Ykkösen 32. kausi. Sarjan voitti Tikkurilan Palloseura, joka nousi Naisten Liigaan yhdessä karsinnan voittaneen Oulu Nice Soccerin kanssa. Sarjaporrasta alemmaksi putosivat Hämeenlinnan Härmä sekä FC Kuusysi.
Sarjajärjestelmä

Naisten Ykkösen kausi 2015 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka voittaja nousi suoraan Naisten Liigaan kaudeksi 2016. Toiseksi sijoittunut karsi liigapaikasta Naisten Liigan alaloppusarjan kolmanneksi sijoittuneen joukkueen kanssa. Sarjan kaksi viimeistä putosivat Naisten Kakkoseen.
Joukkueet

Petalax IK luopui sarjapaikastaan 31. joulukuuta 2014 ja sen tilalle nostettiin Hämeenlinnan Härmä. Ennen kauden alkua VIFK puolestaan nostettiin täydennysmenettelyllä Naisten Liigaan Kokkola Futis 10:n tilalle, joka ei täyttänyt liigalisenssiin vaadittavia kriteerejä. Kokkola F10 puolestaan sai VIFK:n paikan Ykkösessä.
| Joukkue | Paikkakunta | Kotikenttä |
| --- | --- | --- |
| FC Kuusysi | Lahti | Lahden kisapuisto |
| Hämeenlinnan Härmä | Hämeenlinna | Kaurialan kenttä |
| IK Myran | Kruunupyy | Alavetelin urheilukenttä / Forsbackaplan |
| Jyväskylän Pallokerho | Jyväskylä | Hippoksen liikuntapuisto |
| Kokkola Futis 10 | Kokkola | Kokkolan keskuskenttä |
| Malmin Palloseura | Helsinki | Tapanilan urheilukenttä |
| Oulu Nice Soccer | Oulu | Heinäpään urheilukeskus |
| PK Keski-Uusimaa | Kerava | Tuusulan Urheilupuisto |
| Sudet | Kouvola | Kouvolan keskusurheilupuisto |
| Tikkurilan Palloseura | Vantaa | Tikkurilan urheilupuisto |
| Turun Weikot | Turku | Raunistulan kenttä |
| Vantaan Jalkapalloseura | Vantaa | Pihlajamäen tekonurmi |
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TiPS | 22 | 17 | 4 | 1 | 51 | 16 | +35 | 55  |
| 2 | ONS | 22 | 16 | 3 | 3 | 75 | 21 | +54 | 51  |
| 3 | JyPK | 22 | 12 | 2 | 8 | 44 | 28 | +16 | 38  |
| 4 | Kokkola F10 | 22 | 10 | 5 | 7 | 41 | 29 | +12 | 35  |
| 5 | VJS | 22 | 9 | 4 | 9 | 34 | 32 | +2 | 31  |
| 6 | IK Myran | 22 | 8 | 5 | 9 | 48 | 45 | +3 | 29  |
| 7 | MPS | 22 | 7 | 5 | 10 | 34 | 36 | −2 | 26  |
| 8 | Sudet | 22 | 7 | 3 | 12 | 32 | 48 | −16 | 24  |
| 9 | TuWe | 22 | 6 | 6 | 10 | 28 | 47 | −19 | 24  |
| 10 | PK Keski-Uusimaa | 22 | 6 | 4 | 12 | 23 | 36 | −13 | 22  |
| 11 | Härmä | 22 | 5 | 4 | 13 | 19 | 57 | −38 | 19  |
| 12 | FC Kuusysi | 22 | 3 | 7 | 12 | 14 | 48 | −34 | 16  |
Sarjataulukko > Liigakarsinta

ONS nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2016 yhteismaalein 5–1.
Parhaat maalintekijät

| Sijoitus | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Jenni Leinonen | ONS | 18 |
| 2. |  Carlie Banks | IK Myran | 14 |
| 2. |  Kelly Jenks | Kokkola F10 | 14 |
| 4. |  Satu Hermunen | Sudet | 13 |
| 4. |  Alexandra Schaefer | IK Myran | 13 |
| 6. |  Janniina Haapaniemi | TuWe | 12 |
| 6. |  Juuli Ketola | ONS | 12 |
| 6. |  Emma Nuutinen | TiPS | 12 |
| 9. |  Pia Tavi | MPS | 10 |
| 10. |  Sini Pätsi | ONS | 9 |
| 10. |  Marika Ritvanen | JyPK | 9 |
Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula!

| Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! |
| --- | --- |

Pääosissa:  Jyrki Sukula
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  24. lokakuuta 2012 –
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  40
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! oli suomalainen tositelevisiosarja. Ohjelman pääosassa oli kokki Jyrki Sukula. Ohjelman formaatti perustui Gordon Ramsayn Kurjat kuppilat -sarjaan. Samasta formaatista huolimatta Sukula on myöntänyt olevansa esikuvaansa mukavampi ravintolatarkastaja.
Lokakuussa 2020 alettiin ohjelmaa esittää Hans Välimäen luotsaamana nimellä Kuppilat kuntoon, Hans Välimäki!. Keväällä 2024 ohjelmaa alkoivat vetämään Ville Haapasalo ja Pipsa Hurmerinta, jolloin ohjelma muuttui Kuppilat kuntoon, Ville Haapasalo ja Pipsa Hurmerinta! -nimiseksi.
Tuotantokaudet > Ensimmäinen tuotantokausi

Ohjelman ensimmäinen kausi alkoi Nelosella 24. lokakuuta 2012.
| Jakso | Paikkakunta | Ravintola | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kihniö | Ravintola Pyhäniemi | 24. lokakuuta 2012 |
| 2. | Outokumpu | Hotelli-ravintola Malmikumpu | 31. lokakuuta 2012 |
| 3. | Turku | Ravintola Osuma | 7. marraskuuta 2012 |
| 4. | Jämsä | Ravintola Vanha Mylly | 14. marraskuuta 2012 |
| 5. | Kouvola | Ravintola Angela | 21. marraskuuta 2012 |
| 6. | Vuosaari | Ravintola Fregatti | 28. marraskuuta 2012 |
| 7. | Joroinen | Ravintola Kesäkartano | 5. joulukuuta 2012 |
| 8. | Asikkala | Hotelli-ravintola Tallukka | 12. joulukuuta 2012 |
Tuotantokaudet > Toinen tuotantokausi

Toinen kausi alkoi Nelosella 4. syyskuuta 2013.
| Jakso | Paikkakunta | Ravintola | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Vilppula | Ravintola Isabella | 4. syyskuuta 2013 |
| 2. | Kerava | Ravintola Revanssi | 11. syyskuuta 2013 |
| 3. | Koski Tl | Ravintola Kestikara | 18. syyskuuta 2013 |
| 4. | Kotka | Ravintola Santalahti | 25. syyskuuta 2013 |
| 5. | Juankoski | Ruukin Kievari | 2. lokakuuta 2013 |
| 6. | Pitäjänmäki | Ravintola Hemma | 9. lokakuuta 2013 |
| 7. | Siilinjärvi | Kesäravintola Järviterminaali | 16. lokakuuta 2013 |
| 8. | Porvoo | Ravintola Casablanca | 23. lokakuuta 2013 |
| 9. | Parikkala | Ravintola Lohikontti | 30. lokakuuta 2013 |
| 10. | Turku | Ravintola Oscar | 6. marraskuuta 2013 |