Piikkiön rautatieasema
Arkkitehtuuri > Asemapuisto

Piikkiön asemapuisto sijaitsee rautatieaseman länsipäädyssä. Sen suunnittelu on luultavasti alkanut jo itse aseman rakentamisen yhteydessä, vaikka oletettavasti aluksi ainoastaan aseman välittömin ympäristö laitettiin edustavaksi ja vasta sitten puisto-osa laajennettiin kattamaan iso osa radanviertä. Rautateiden ylipuutarhurina toimi vuosina 1891–1928 Otto Wilhelm Nykopp, joka on vaikuttanut merkittävästi myös Piikkiön asemapuiston suunnitteluun. Puiston laajennustyö suoritettiin suurelta osin Piikkiön pitkäaikaisen asemapäällikön Robert Kokkolan aikana. Puiston laajennus- ja parannustöitä jatkoi Kokkolan seuraaja, asemapäällikkö Tuure Malmivirta.
Asemapuisto on säilynyt perusmuodoltaan hyvin alkuperäisen kaltaisena, eli vapaamuotoisena ja englantilaistyyppisenä sisäosan kaarevine linjoineen. Puisto muodostaa pitkänomaisen radan vieressä kulkevan alueen, jossa on säilynyt runsaasti eri puu- ja koristepensaslajeja jo asemapuiston varhaiselta ajalta. VR:n suunnitteluosaston vuonna 1959 laatimiin istutuspiirustuksiin on merkitty mm. yhdeksän eri puulajia. 1900-luvun alussa asemapuistosta löytyi myös tenniskenttä joka sota-ajan jälkeen hävisi. Harvoissa puistosta säilyneissä valokuvissa näkyvät hienosti hoidetut hiekkapolut ja kauniisti geometrisiin muotoihin leikatut pensaat polkujen varrella. Muiden asemapuistojen tavoin myös Piikkiön asemapuisto oli ensisijaisesti virkistävä taukopaikka, mutta myös paikallisväestölle suunnattu uusien kasvi-, puu- ja pensaslajien näyteikkuna. Asemapuiston puilla oli ensisijainen tehtävä estää ja hillitä tulipaloja, joita Piikkiössäkin syttyi veturin tulipesän kipinöistä. Aseman läheisyydessä, asemapuistossa ja siellä sijainneella tenniskentällä piikkiöläiset harrastivat ennen urheilukentän rakentamista noin 1930-luvulle asti urheilutoimintaa, kuten erilaisia juoksu- ja heittolajeja. Puistossa kilpailleilla ja urheilleilla oli asemapäällikön antama lupa toimintaansa. Vuonna 1952 asemapuistoa siistittiin olympiavuoden kunniaksi.
Asemapiiriin on kuulunut aikoinaan myös maa-aluetta aseman henkilökunnan viljeltäväksi vuoden 1904 Rautatiematrikkelin mukaan:
»Asemapiiriin kuuluu melkoinen ala viljeltyä maata potaattimaaksi y.m. »
Rautateiden sisäisillä asemien puistokilpailuilla pidettiin yllä laatua ja hyvää kunnossapitoa. Ensimmäinen Liikennepaikkojen kuntoisuuskilpailu järjestettiin vuonna 1955.
Asemapuisto on edelleen alkuperäiseen tapaansa pitkänomainen ja siellä on säilynyt eri puu- ja koristepensaslajeja asemapuiston varhaiselta ajalta. Asemapuistoa on myöhemmin lyhennetty, ja se päättyy nykyään heti asemarakennuksen itäpään kohdalla Asematien sorapintaiseen kääntö- ja pysäköintialueeseen. Rautatietoiminnan hiljennyttyä asemapuistosta huolehtiminen väheni.  1970-luvulla pensasaitojen ja koristepensaiden hoito ja leikkuu lopetettiin. Myös Piikkiön asemapuisto on jäänyt hoitamattomaksi ja kasvillisuus on jätetty pääosin vaille hoitoa. Asemapuisto on kuitenkin edelleen mahdollista kunnostaa, kuten Arno Kasvi totesi vuonna 1993 Piikkiön rautatieaseman asemapuistossa kuvatussa TV-ohjelmassa Viherpeukalo: Kesän ensi satoa. Huhtikuussa 2022 Kaarinan kaupunginvaltuusto teki valtuustoaloitteen rautatieasemapuiston kunnostamisesta.