stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korsikan ralli 1993
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  François Delecour |  Daniel Grataloup | Ford Escort RS Cosworth | 6:14.41 | 0.0 |  |
| 2. |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 6:15.43 | +1.02 |  |
| 3. |  François Chatriot |  Denis Giraudet | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 6:17.23 | +2.42 |  |
| 4. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Lancia Delta HF Integrale | 6:18.29 | +3.48 |  |
| 5. |  Colin McRae |  Derek Ringer | Subaru Legacy RS | 6:23.44 | +9.03 |  |
| 6. |  Bernard Béguin |  Jean-Paul Chiaroni | Ford Escort RS Cosworth | 6:31.12 | +16.31 |  |
| 7. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Ford Escort RS Cosworth | 6:33.39 | +18.58 |  |
| 8. |  Jean Ragnotti |  Gilles Thimonier | Renault Clio Williams | 6:36.11 | +21.30 |  |
| 9. |  Alain Oreille |  Jean-Marc Andrié | Renault Clio Williams | 6:38.48 | +24.07 |  |
| 10. |  Giovanni Manfrinato |  Claudio Condotta | Ford Escort RS Cosworth | 6:55.30 | +40.49 |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 1993
Monaco
Ruotsi
Portugali
Kenia
Ranska
Kreikka
Argentiina
Uusi-Seelanti
Suomi
Australia
Italia
Espanja
Iso-Britannia
Rallin maailmanmestaruussarjan Korsikan rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2015  2016  2017  2018  2019
HMAS Murchison

| HMAS Murchison |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Evans Deakin and Company, Brisbane
Kölinlasku:  3. kesäkuuta 1943
Laskettu vesille:  31. lokakuuta 1944
Palveluskäyttöön:  17. joulukuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  31. tammikuuta 1956
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 923 t (kuormattu)
Pituus:  91,85 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,18 m
Syväys:  3,66 m
Koneteho:  5 500 ihp (4,1 MW)
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  140
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4"/L40 Mk XIX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXIII -asennuksina 3 × Bofors 40 mm 4 × Oerlikon 20 mm 1 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMAS Murchison (viirinumero K442) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 palvelukseenotettu River-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 2. kesäkuuta 1942 Evans Deakin and Companyltä Brisbanesta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1944 kumminaan senaattori  B. Courticen puoliso ja otettiin palvelukseen 17. joulukuuta 1945 Brisbanessa ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni John McL. Adams.
HOGA

HOGA eli hyperornitinemia ja silmän suoni- ja verkkokalvon pyörörappeuma on suomalaisen tautiperinnön sairaus, joka johtaa vähitellen vaikeaan näkövammautumiseen.
HOGA-potilaiden aminohappoaineenvaihdunta on poikkeava. Ornitiiniaminotransferaasin toiminta ei ole tavanomaista, joten ornitiinipitoisuus on sairaudessa huomattavasti suurentunut. Ornitiinia erittyy parin muun aminohapon tavoin potilaan virtsaan. HOGA:n taudinkuvan edetessä silmän herkät verisuonet vaurioituvat ja sairastuneelle kehittyy näkövammautumiseen johtavia suonikalvon sekä verkkokalvossa pyörörappeumamuutoksia. Tyypillisesti näköoireet ilmenevät ensimmäisen kerran kouluikäisellä lapsella. Likinäköisyys etenee vaikeammaksi, näkökenttä on usein putkimaiseksi kaventunut viimeistään 40 vuoden iässä ja sairastuneille kehittyy harmaakaihi. Silmäoireiden lisäksi HOGA:an liittyy lihasoireita, jotka voivat ilmetä lihasheikkoutena ja puutumisena. Osalla potilaista esiintyy lihasrappeuma.
HOGA johtuu kromosomin 10 alueen 10q26 tietyn geenin mutaatiosta. Sillä on peittyvä periytymistapa. Suomalaisista HOGA-potilaista lähes kaikilla on sama valtamutaatio, jota ei ole tavattu Suomen ulkopuolella. Joskus mutaatio on jäänyt tunnistamattomaksi tai poikennut valtamutaatiosta. Suomessa HOGA:n ilmaantuvuus on noin 1/60 000 ja sitä aiheuttavan geenivirheen kantajatiheys 1/140. Muualla maailmassa sairaus on tätä harvinaisempi. HOGA-epäily herää usein silmäsairauden oireiden puhjettua kouluiässä. Tällöin silmänpohjissa ovat nähtävissä taudille luonteenomaiset silmämuutokset. Diagnoosi varmistuu geenitutkimuksella. HOGA:a hoidetaan vaativalla ruokavaliohoidolla, jonka tarkoitus on taudinkulkuun kuuluvien etenevien muutosten lieventäminen ja hidastaminen. Ruokavalioon kuuluu rajoitettu proteiininsaanti. Ravinnon valkuaisista pyritään poistamaan arginiini, mutta samalla on tärkeää varmistaa riittävät määrät rautaa, vitamiineja ja hivenaineita. Sairastuneiden tilaa seurataan hoidon aikana. Harmaakaihin hoito vastaa sen yleisiä hoitolinjauksia.
Kuningas Faravidin testamentti

| Kuningas Faravidin testamentti |
| --- | --- |

Kirjailija:  Heikki Lehikoinen
Kuvittaja:  Emmi Jormalainen
Kansitaiteilija:  Emmi Jormalainen
Kieli:  suomi
Genre:  lastenkirja
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2016
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  190 s.
ISBN:  978-951-851-693-7
Sarja: Sukelluslabradori Tufunus tutkii 1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuningas Faravidin testamentti on tietokirjailija Heikki Lehikoisen kirjoittama lastenkirja, joka ilmestyi 2016 Teoksen kustantamana. Kirja on ensimmäinen kertomus sarjassa Sukelluslabradori Tufunus tutkii.
Lehikoinen oli romaanilla vuoden 2017 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas.
Tarina

Sarjan päähenkilö on labradorinnoutaja sukelluslabradori Tufunus. Kirjan kertoja saa väärään osoitteeseen toimitetun kirjeen, ja hän lähtee viemään sitä Tufunukselle. Heidän ja Tufunuksen ystävän Maroksen tehtäväksi tulee selvittää Suomen muinaisen kuninkaan Faravidin testamentin arvoitusta. Apua he saavat apua Erittäin Salaisen Poliisin edustajilta ja nykyajan šamaanilta.
Krista Ranta-Pere

Krista Ranta-Pere (s. 22. toukokuuta 1981 Harjavalta) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen kilpakävelijä. Hänen seuranaan oli Kokemäen Kova-Väki ja hänen valmentajanaan toimi Markku Johansson. Kalevan kisoista Ranta-Pere saavutti 10 kilometrin kävelyssä kultaa vuonna 1997 sekä hopeaa vuonna 1996. Lisäksi hän pitää hallussaan useita matkakohtaisia Suomen ennätyksiä eri ikäluokissa 14-vuotiaista aina 19-vuotiaisiin saakka. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1999 jälkeen.
Konrad Tallroth

| Konrad Tallroth |
| --- | --- |
 Konrad Tallroth 1890-luvun lopulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1872 Nurmo
Kuollut: 27. tammikuuta 1926 (53 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja näyttelijä
Vanhemmat:  Albert Emil Tallroth Alma Cecilia Forsman
Sukulaiset:  Albert Tallroth (veli) Mauri Honkajuuri (veli)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Konrad Tallroth (12. marraskuuta 1872 Nurmo – 27. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja  ja näyttelijä.
Konrad Tallrothin näyttelijäura alkoi Suomalaisessa teatterissa josta hän siirtyi sitten Ruotsalaiseen teatteriin. Tallroth toimi myös Svenska Inhemska Teaternin johtajana Turussa ja hän piti vierailunäytäntöjä useilla eri näyttämöillä. Hän esiintyi pääosissa useissa August Strindbergin, Henrik Ibsenin ja Bjørnstjerne Bjørnsonin näytelmissä sekä Othellon, Daniel Hjortin, Hamletin, Johan Ulfstjernan ja Don Carloksen rooleissa.
Tallroth aloitti elokuvauransa esiintymällä näyttelijänä vuonna 1913 valmistuneissa elokuvissa Nuori luotsi ja Kesä. Saman vuoden kesällä hän ohjasi omaan käsikirjoitukseensa perustuneen elokuva Kun onni pettää, joka sai ensi-iltansa marraskuussa 1913. Vuonna 1916 Tallroth ohjasi seuraavan elokuvansa Eräs elämän murhenäytelmä, joka joutui kuitenkin vaikeuksiin sensuurin kanssa eikä sitä voitu esittää Suomessa.
Tallroth siirtyi puoleksi vuodeksi Tukholmaan Svenska Biografteater -yhtiön palvelukseen. Hän ohjasi Ruotsissa toukokuun ja marraskuun 1916 välillä kahdeksan elokuvaa, joista kaksi, Vem sköt? ja Allt hämnar sig, ovat säilyneet ja kolmannesta (Paradisfågeln) on säilynyt osa. Palattuaan Suomeen Tallroth ohjasi vielä kolme elokuvaa ja esiintyi myös näyttelijänä monissa elokuvissa.
Tallrothin ohjaamia elokuvia

Kun onni pettää (1913)
Eräs elämän murhenäytelmä (1916)
Millers dokument (1916)
Chanson triste (1917)
Vem sköt? (1917)
Sin egen slav (1917)
Skuggan av ett brott (1917)
Paradisfågeln (1917)
Allt hämnar sig (1917)
Miljonarvet  (1917)
Venusta etsimässä eli erään nuoren miehen ihmeelliset seikkailut (1919)
Rakkauden kaikkivalta – Amor omnia (1922)
Suursalon häät (1924)
Aiheesta muualla

Kotimaisen elokuvateollisuutemme alkutaipaleilta, Elokuva, 01.01.1927, näytenumero 2, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Kosketussuojaus

Kosketussuojaus tarkoittaa ihmisen suojausta sähköiskulta normaalitilanteessa. Tämä tunnetaan myös vanhemmalta nimeltään perussuojaus.
Suojaustavat

Jännitteisten osien eristäminen: johtimet eristetään esimerkiksi muovi- tai kumieristeellä.
Jännitteisten osien kotelointi: katso IP-luokitus, vähimmäisvaatimus sähkölaitteelle IP20.
Suojaaminen esteillä: nykyään ei käytetä kiinteistöissä, esimerkiksi suurten muuntamoiden läheisyydessä kylläkin. Ennen käytettiin tiloissa, jonne pääsi vain sähköalan ammattihenkilö.
Sijoittaminen kosketusetäisyyden ulkopuolelle: käytetään esimerkiksi avojohdoilla ja junan ajojohtimilla.
Korsikan ralli 1992

|  Korsikan ralli 1992 |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 1992. 
Ajankohta:  3. – 6. toukokuuta 1992
Pituus:  27 erikoiskoetta, 509,64 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Didier Auriol    Bernard Occelli  (Martini Racing)
Toinen:   François Delecour    Daniel Grataloup  (Ford Motor Company)
Kolmas:   Philippe Bugalski    Denis Giraudet  (Martini Racing)
Korsikan ralli 1992 (viralliselta nimeltään 36. Tour de Corse - Rallye de France) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1992. Kilpailu järjestettiin 3. – 6. toukokuuta 1992 Ajacciossa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 509,64 kilometriä (suunniteltu pituus oli 618,37 kilometriä).
Kilpailuun lähti 107 autokuntaa, joista 47 pääsi maaliin.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Lancia Delta HF Integrale | 5:34.49 | 0.0 |  |
| 2. |  François Delecour |  Daniel Grataloup | Ford Sierra Cosworth 4x4 | 5:36.15 | +1.26 |  |
| 3. |  Philippe Bugalski |  Denis Giraudet | Lancia Delta HF Integrale | 5:38.04 | +3.15 |  |
| 4. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 5:39.22 | +4.33 |  |
| 5. |  Armin Schwarz |  Arne Hertz | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 5:40.42 | +5.53 |  |
| 6. |  Andrea Aghini |  Sauro Farnocchia | Lancia Delta HF Integrale | 5:42.19 | +7.30 |  |
| 7. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Ford Sierra Cosworth 4x4 | 5:42.21 | +7.32 |  |
| 8. |  Piero Liatti |  Luciano Tedeschini | Lancia Delta HF Integrale | 5:48.42 | +13.53 |  |
| 9. |  Jean Ragnotti |  Gilles Thimonier | Renault Clio | 5:55.09 | +20.20 |  |
| 10. |  Alain Oreille |  Jean-Marc Andrié | Renault Clio | 6:01.03 | +26.14 |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 1992
Monaco
Ruotsi
Portugali
Kenia
Ranska
Kreikka
Uusi-Seelanti
Argentiina
Suomi
Australia
Italia
Norsunluurannikko
Espanja
Iso-Britannia
Rallin maailmanmestaruussarjan Korsikan rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2015  2016  2017  2018  2019
Grönlanninkoira

| Grönlanninkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Grönlanti
Määrä:  Suomessa rekisteröity 425
Rodun syntyaika:  vanha
Alkuperäinen käyttö:  rekikoira, hylkeen metsästys
Nykyinen käyttö:  seura- ja käyttökoira
Muita nimityksiä:  qimmeq qimuttqq, grønlandshund, chien du Groenland, Groenlandhund, perro de Groenlandia, grööni koer, østgrønlandshund, East Greenland Husky, Angmagssalik Husky, Agamasalinsk Husky
FCI-luokitus:  ryhmä 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat alaryhmä 1 Pohjoiset rekikoirat #274
Ulkonäkö
Paino:  30-32 kg
Säkäkorkeus:  uros väh. 60 cm narttu väh. 55 cm
Väritys:  mikä tahansa paitsi albiino ja merle
Grönlanninkoira (grönlanniksi qimmeq qimuttqq, tansk. grønlandshund) on Grönlannista kotoisin oleva pystykorvainen koirarotu. Euroopan ulkopuolella rotu on harvinainen, ja Suomessakin rekisteröitiin vuonna 1990 vain 17 yksilöä. Suomessa grönlanninkoiria näkee enemmän näyttelykehissä kuin koiravaljakkotehtävissä.[lähde? ]
Ulkonäkö

Ulkonäöltään grönlanninkoira on tyypillinen pystykorva: korvat ovat kolmionmuotoiset ja pystyt, turkki tuuhea ja häntä kiertynyt selän päälle. Se on voimakasrakenteinen, kestävä ja sopeutunut ankaraan työhön arktisissa olosuhteissa. Kuono on vahva.
Grönlanninkoiran korvat ovat pienemmät kuin sen sukulaisroduilla. Myös sen karvapeite on huomattavasti pehmeämpi ja pidempi.
Kaikki värit ja väriyhdistelmät ovat sallittuja albiinoa ja merleä lukuun ottamatta. Säkäkorkeus on uroksilla vähintään 60 cm ja nartuilla vähintään 55 cm. Paino vaihtelee 30-32 kg välillä.
Valkoinen
Punainen
Soopeli
Ruskea
Musta
Luonne ja käyttäytyminen

Grönlanninkoiralla on hyvin itsenäinen luonne eli se tarvitsee isännän, joka osaa käsitellä sitä. Kuumia olosuhteita rotu ei kestä, vaan kuumuus ahdistaa sitä ja vaikuttaa sen turkkiin. Koira on sopeutunut kylmiin olosuhteisiin. Se ei sovi kerrostalo-oloihin, koska se tarvitsee paljon ulkona olemista. Grönlanninkoira on hyvin vakavamielinen, mutta innostuu päästessään työntekoon. Rotu tulee myös hyvin toimeen lasten kanssa.
Alkuperä

Rotu lukeutuu maailman vanhimpien joukkoon, ja inuiitit ovat käyttäneet sitä rekikoiranaan muinaisista ajoista lähtien. Vain voimakkaimpien, sitkeimpien ja kestävimpien yksilöiden annettiin lisääntyä. Grönlanninkoira on viimeaikaisten DNA-tutkimusten perusteella läheistä sukua kanadaneskimokoiralle. Vaikka rotu on muinaista alkuperää, ensimmäiset kirjalliset merkinnät siitä ovat vasta vuodelta 1784.
Alkuperä > Etymologia

Alun perin grönlanninkoira tunnettiin nimellä "itägrönlanninkoira", erotukseksi "länsigrönlanninkoiraan". Kun jälkimmäinen kuoli sukupuuttoon, ei ollut enää tarvetta käyttää etuliitettä "itä-". Toisinaan rotua on kutsuttu myös nimellä Angmagssalik Husky, viitaten Kaakkois-Grönlannissa sijainneeseen entiseen Ammassalikin kuntaan, missä se oli aikanaan kaikkein yleisin.
Käyttötarkoitus

Rotu on sopeutunut reenvetoon arktisen alueen hyisissä erämaissa. Vetämisen lisäksi sitä on käytetty myös hylkeen metsästykseen. Se sopii ulkoilmaihmisille, ja se voi tuntureilla tai metsissä vaeltaessa kätevästi vetää tai kantaa varusteita.
Grönlanninkoira Suomessa

Ensimmäiset grönlanninkoirat tuotiin Suomeen jo talvisodan aikaan. Nuo kaksi narttua ja yksi uros eivät saaneet kuitenkaan jälkeläisiä ja rodun kasvatus alkoi vasta 70-luvun alussa. Kanta on pysynyt kuitenkin hyvin pienenä oikeastaan koko ajan. Useimmat siitoskoirista on tuotu Ruotsista, muutamia myös Norjasta. Vuonna 1990 Suomessa rekisteröitiin 17 grönlanninkoiraa.
Rotu on Suomessa jakautunut tyypiltään selvästi näyttely- ja käyttökoiriin. Näyttelykoirat ovat raskaampia ja kookkaampia, vetokoirat taas pienempiä ja kevyempiä, jolloin ne pystyvät liikkumaan nopeammin. Tosin myös näyttelylinjan koirien omistajat voivat harrastaa valjakkoajoa. Suomen grönlanninkoirakannan terveydentila on kokonaisuudessaan erittäin hyvä. Esimerkiksi lonkkanivelen kasvuhäiriöitä tai silmävikoja ei juuri ole. Nyt grönlanninkoiria on Suomessa 50 ja kasvattajia vain jokunen. Grönlanninkoiria voi etsiä Norjasta, jossa sitä pidetään lemmikkinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grönlanninkoira Wikimedia Commonsissa
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Konrad Adenauer -säätiö

| Konrad Adenauer-säätiö KAS |
| --- | --- |
 Säätiön logo.
Perustettu:  1955
Kotipaikka:  Saksa
Johtaja:  Norbert Lammert
Säätiön sivut
Itäinen sisäänkäyntin KAS:n Sankt Augustinin toimistoon.
Konrad Adenauer -säätiö eli KAS (saks. Konrad Adenauer Stiftung) on saksalainen vuonna 1955 perustettu, liittokansleri Konrad Adenauerin mukaan nimetty, itsenäinen Saksan kristillisdemokraattisen unionin lähisäätiö. Säätiön päätoimisto sijaitsee Sankt Augustinin kaupungissa Bonnin läheisyydessä. Säätiöllä on Saksassa yhteensä 16 aluetoimistoa. Säätiön tehtäviin kuuluu järjestää kansalaiskasvatusta, konferensseja ja tapahtumia. Säätiöllä on myös vuonna 1998 perustettu konferenssikeskus.
Toiminta

Säätiö on perustettu vuonna 1955 nimellä Kristillisdemokraattisen kansalaisopetuksen yhdistys. Konrad Adenauerin mukaan säätiö nimettiin vuonna 1964. Säätiön tarkoituksena on edistää vapautta, rauhaa ja oikeudenmukaisuutta ja säätiö pyrkii lujittamaan demokratiaa, yhtenäistämään Eurooppaa ja vahvistamaan kehitysyhteistyötä ja transatlanttisia suhteita. Säätiö järjestää vuosittain yli 2500 tapahtumaa, joihin osallistuu 145 000 henkilöä.
Toiminta > Apurahat ja palkinnot

Säätiö tukee lahjakkaita nuoria Saksassa, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä kehitysmaissa. Säätiö jakaa vuosittain kirjallisuuspalkinnon sekä myöntää apurahoja toimittajille ja taiteilijoille. Säätiö on jakanut vuodesta 1980 lähtien palkinnon paikallisesta journalismista ja vuodesta 2002 lähtien sosiaalisen markkinatalouden palkinnon.
Toiminta > Arkisto

Säätiön yhteydessä toimii kristillisdemokraattisen politiikan arkisto, joka tutkii kristillisdemokratian historiaa Saksassa ja Euroopassa. Arkisto sisältää yli 157 000 politiikkaa ja nykyhistoriaa koskevaa julkaisua.
Aiheesta muualla

Säätiön kotisivut (saksaksi)
Guntars Krasts

| Guntars Krasts |
| --- | --- |

Latvian pääministeri
 7. elokuuta 1997 – 26. marraskuuta 1998  
Presidentti:  Guntis Ulmanis
Edeltäjä:  Andris Šķēle
Seuraaja:  Vilis Krištopans
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1957 (ikä 66) Riika
Tiedot
Puolue:  Isänmaan ja Vapauden puolesta (–2008) Vapaa Latvia (2008–2010) Latvian alueiden yhdistys (2018–)
Guntars Krasts (s. 16. lokakuuta 1957 Riika) on latvialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1997–1998. Vuosina 2004–2009 hän istui Euroopan parlamentin jäsenenä. Muuten hän on toiminut Latvian valtiovarainministerinä, varapääministerinä ja Eurooppa-asioiden ministerinä sekä maan parlamentin saeiman jäsenenä.
Koulutukseltaan Krasts on kansantaloustieteilijä. Hän sai vuonna 2002 Latvian hallituksen ja vuonna 2003 parlamentin ansiomerkin. Hän on Tanskan kuninkaallisen ritarikunnan (1997), Norjan kuninkaallisen ritarikunnan (1998) ja Italian tasavallan ritarikunnan komentaja (2004).
Krista Parkkonen

| Krista Parkkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. kesäkuuta 2002 (ikä 22) Lappeenranta
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Puoustaja
Maila:  Vasen
Pituus:  168 cm
Paino:  65 kg
Seura
Seura:  Vermont Catamounts
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  SaiPa, HIFK
| Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2024 | jääkiekko |  |
Krista Parkkonen (25. kesäkuuta 2002 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Parkkonen on pelannut kaudesta 2022–23 alkaen Vermontin yliopiston joukkueessa Vermont Catamountsissa. Kahdella ensimmäisellä kaudellaan hän on pelannut Vermontissa kaikkiaan 62 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja antanut 19 maalisyöttöä. Ennen siirtymistään Vermontiin Parkkonen edusti junioritasolla SaiPaa pelaten myös yhden ottelun Suomi-sarjaa edustusjoukkueen kanssa. Kaudeksi 2019–20 hän siirtyi HIFKiin, jossa hän pelasi Naisten Liigassa kolmen kauden aikana 61 runkosarjaottelua, joissa hän teki 13 maalia ja antoi 28 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän pelasi 20 ottelua tehopistein 2+9=11 ja alemmassa loppusarjassa kahdeksan ottelua, joissa teki yhden ja syötti seitsemän maalia. Hänet valittiin liigan kauden tulokkaaksi 2019–2020 ja hän saavutti hopeaa kaudella 2021–2022 ja pronssia kaudella 2020–2021..
Parkkonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 22 ottelua, joissa hän sekä teki että syötti yhden maalin vuosina 2017–2020 sekä saavutti pronssia vuonna 2019. Hän debytoi Suomen maajoukkueessa joulukuussa 2021. Hän on pelannut maajoukkueessa yhteensä 62 ottelua, joissa on tehnyt kolme maalia ja saanut 13 syöttöpistettä (tilanne kauden 2023–2024 jälkeen). Parkkonen on pelannut vuosien 2022, 2023 ja 2024 MM-kilpailuissa kaikkiaan 21 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden ja syöttänyt viisi maalia. Hän sai MM-pronssia 2024.
Krista Tervo

| Krista Tervo |
| --- | --- |
 Krista Tervo Pariisin Olympialaisissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1997 Kotka
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  moukarinheitto
Seura:  Karhulan Urheilijat, Karhulan Katajaiset
Valmentaja:  Jukka Vihtonen
Saavutukset
Ennätykset:  74,85 m
 Tietolaatikko päivitetty 5.9.2024 
Krista Katariina Tervo (s. 15. marraskuuta 1997 Kotka) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti vuoteen 2010 Karhulan Urheilijoita ja sittemmin Karhulan Katajaisia. Häntä valmentaa Jukka Vihtonen. Hän on Suomen ennätyksen haltija.
Tervo sijoittui 11:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015, neljänneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016 ja yhdeksänneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2017. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui kuudenneksi Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kisoissa 2019 hän jäi karsintaan ollen 21:s tuloksella 68,25. Hän jäi vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa karsinnassa ilman tulosta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 69,04 ja saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa kahdeksanneksi tuloksella 67,85. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Tervo jäi karsintaan tuloksella 68,00. Myös Rooman EM-kilpailuissa 2024 Tervo jäi karsintaan, tällä kertaa tuloksella 66,16. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 73,83.
Tervo on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa Seinäjoella 2017 tuloksella 67,18, Jyväskylässä 2018 tuloksella 68,60, Lappeenrannassa 2019 tuloksella 69,58 ja Tampereella 2021 tuloksella 70,29, hopeaa Joensuussa 2022 sekä pronssia Lahdessa 2023. Hän voitti talvimestaruuden 2019. Tervo ylitti ensimmäisenä suomalaisnaisena 70 metrin rajan naisten moukarilla heitettyään 70,18 m Jyväskylässä 19. kesäkuuta 2019. Tulos oli sekä naisten että alle 23-vuotiaiden Suomen ennätys. Hän paransi Suomen ennätystään Somerolla 6. kesäkuuta 2020 tulokseen 71,93 metriä ja 25. heinäkuuta 2020 jälleen Somerolla tulokseen 72,12 metriä. Hän paransi ennätystään 3. heinäkuuta 2021 tulokseen 72,92 metriä, joka oli Suomen kaikkien aikojen toiseksi paras tulos. Hän heitti Suomen ennätyksen 74,40 Leiriassa 19. maaliskuuta 2022. Hän paransi omaa Suomen ennätystään heittämällä 74,63 Lahdessa 24. toukokuuta 2024 ja uudelleen heittämällä 74,79 metriä Pariisin olympialaisissa 4. elokuuta. Vuoden 2024 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Tervo paransi ennätykseksi 74,85 metriä.
Tervo on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2017 lähtien. Hän on voittanut Suomi–Ruotsi-maaottelun moukarikilpailun 2018, 2023 ja 2024.