stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Temple (Lontoo)

| Temple |
| --- | --- |
 Middle Temple Lane.
Kaupunki:  Lontoo
Muodollinen kreivikunta:  Suur-Lontoo
Lontoon osa-alue:  Lontoon City
Koordinaatit:  51°30′43″N, 0°06′40″W
 fiTemple 
Temple on Lontoon Cityn lounaiskolkassa sijaitseva alue, jonne on keskittynyt paljon oikeusalaan liittyviä rakennuksia. Aluetta rajaavat Fleet Street pohjoisessa ja Victoria Embankment etelässä. Suurin osa alueesta kuuluu kahdelle Lontoon neljästä Inns of Court -lakimiesseurasta Middle Templelle ja Inner Templelle. Alue on saanut nimensä Temppeliherrain ritarikunnasta (Knights Templar), jonka päämaja sijaitsi siellä keskiajalla.
Temppeliherrat rakensivat 1100-luvulla alueen keskelle Temple Churchin, jota on uudistettu paljon aikojen saatossa. Kirkon kryptassa on ilmeisesti järjestetty temppeliherrojen salaisia vihkimysmenoja. Kun temppeliherrojen toiminta kiellettiin 1300-luvulla, alueen hallinta siirtyi Johanniittain ritarikunnalle, joka vuokrasi sen lakimiehille. Kuningas Jaakko I myönsi lakimiesten ammattikunnille erioikeuden alueeseen 1600-luvun alussa.
Inner Templellä ja Middle Templellä on alueella erilliset kokoontumistilat, puutarhat, oikeusistuimet ja kirjastot, mutta Temple Churchin käytön ne jakavat keskenään. Alueesta luoteeseen sijaitsevat Royal Courts of Justice. Kahden muun Inns of Courtin, Lincoln’s Innin ja Gray’s Innin toimitilat ovat lähistöllä Holbornissa.
Serena Ski

Serena Ski on Espoossa sijaitseva laskettelukeskus, joka toimii Vesipuisto Serenan yhteydessä. Laskettelukeskuksen yhteydessä toimii välinevuokraamo ja kahvila. 
Serena Ski on avoinna talvisin.
Rinteet

Laskettelukeskuksessa on 2 lastenrinnettä, erittäin helppo rinne, helppo rinne, keskivaikea rinne sekä 2 snowparkrinnettä.  Laskettelukeskuksessa on 7 hissiä jotka jakautuvat neljään ankkurihissiin, yhteen lasten sompahissiin, lasten mattohissiin ja yhteen lasten naruhissiin.
Aiheesta muualla

Keskuksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen talviurheilukeskukset
| --- | --- |
Pohjois-Suomi:   Hetta Hiihtomaa (Enontekiö)  Iso-Syöte (Pudasjärvi)  Kallinkangas (Keminmaa)  Kirintövaara (Posio)  Levi (Kittilä)  Luosto (Sodankylä)  Olos (Muonio)  Ounasvaara (Rovaniemi)  Paljakka (Puolanka)  Pallas (Muonio)  Pyhä (Pelkosenniemi)  Ristivuori (Merijärvi)  Ruka (Kuusamo)  Ruskotunturi (Oulu)  Saariselkä (Inari)  Salla (Salla)  Saukkovaara (Ristijärvi)  Suomu (Kemijärvi)  Taivalvaara (Taivalkoski)  Ukkohalla (Hyrynsalmi)  Vuokatti (Sotkamo)  Ylläs (Kolari) 
Keski-Suomi:   Hasa (Juva)  Himos (Jämsä)  Häkärinteet (Hankasalmi)  Joupiska (Seinäjoki)  Juupavaara (Juupajoki)  Kasurila (Siilinjärvi)  Kaustinen (Kaustinen)  Kiuaskallio (Kurikka)  Koli (Lieksa)  Laajavuori (Jyväskylä)  Lakis (Vimpeli)  Lekotti (Savonlinna)  Louekallio (Sievi)  Maarianvaara (Kaavi)  Mustavaara (Kontiolahti)  Paavonrinteet (Saarijärvi)  Parra (Teuva)  Puijo (Kuopio)  Pukkivuori (Virrat)  Purnu (Hartola)  Pääskyvuori (Heinävesi)  Riihivuori (Muurame)  Ruunarinteet (Savonlinna)  Savivuori (Viitasaari)  Simpsiö (Lapua)  Tornimäki (Mikkeli)  Sotkanrinteet (Kauhajoki)  Tahko (Kuopio)  Varkaus Ski Center (Varkaus)  Vuorenmaa (Soini) 
Etelä-Suomi:   Alhovuori (Lohja)  Ellivuori (Sastamala)  Hiittenharju (Harjavalta)  Hirvensalo (Turku)  Jämi (Jämijärvi)  Granin mäki (Kauniainen)  Kalpalinna (Janakkala)  Klaukkalan tornikeskus (Nurmijärvi)  Kokonniemi (Porvoo)  Konka Ski (Rautjärvi)  Korkeakangas (Valkeakoski)  Meri-Teijo Ski (Salo)  Messilä (Hollola)  Mielakka (Kouvola)  Mustavuori (Tampere)  Myllymäki (Lappeenranta)  Peuramaa (Kirkkonummi)  Påminne (Raasepori)  FreeSki (Ruokolahti)  Ruosniemi (Pori)  Salomonkallio (Nakkila)  Sappee (Pälkäne)  Serena Ski (Espoo)  Solvalla-Swinghill (Espoo)  Sveitsi (Hyvinkää)  Talma Ski (Sipoo)  Uuperinrinteet (Hamina)  Vihti Ski Center (Vihti)
Seinäjoen lyseo

Seinäjoen lyseo aurinkoisena sunnuntaina.
Seinäjoen lyseo aloitti toimintansa marraskuussa 1944, kun yliopistoon johtava valtion oppikoulu Sortavalan lyseo siirrettiin valtioneuvoston päätöksellä Sortavalasta Seinäjoelle. Peruskoulu-uudistuksen siirtymävaiheessa lyseo muuttui vuonna 1971 Marttilan yhteislyseoksi, ja sen toiminta yliopistoon johtavana opinahjona päättyi vuonna 1975. Rakennuksessa aloitti tuolloin Marttilan yläaste.
Sortavalasta Seinäjoelle siirtyivät muun muassa lyseon silloinen rehtori, filosofian tohtori Uuno Karttunen sekä fil.maist. Aulis Lietoila (ent. Lundelin), joka toimi lyseon rehtorina vuosina 1945–1967. Lyseon viimeisinä vuosina rehtorina toimi teologian kandidaatti, sittemmin rovastin arvon saanut Paavo Koivusalo. Koulun muututtua Marttilan yläasteeksi vuonna 1975 Koivusalo jatkoi sen rehtorina. Hänen jälkeensä rentorina toimi Juhani Koivisto.
Lyseolle valmistui vuonna 1957 uudisrakennus, joka sijaitsee aivan kaupungin maineikkaan Aalto-keskuksen vieressä. Kyseisessä rakennuksessa sijaitsee nykyisin yläkoulu (aikaisemmin Marttilan yläaste), jonka nimi on kaupungin päätöksellä muutettu Seinäjoen lyseoksi.
Seinäjoen lyseo -yläkoulu sijaitsee Seinäjoen kaupungin sydämessä, ja siellä opiskelee noin 600 yläkoululaista. Koulurakennus on peruskorjattu vuonna 2008. Koulun rehtori on Kaisa Isotalo.
Aiheesta muualla

Seinäjoen lyseon kotisivut
Schwäbisch Hall

| Schwäbisch Hall |
| --- | --- |
 Schwäbisch Hallin Marktplatz talvella
 vaakuna
 Schwäbisch Hall
 Koordinaatit: 49°7′N, 9°44′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Schwäbisch Hall
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  104,23 km²
Väkiluku:  41 685
 – Väestötiheys:  400 as./km²
 
 www.schwaebischhall.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schwäbisch Hall on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Se on Schwäbisch Hallin piirikunnan keskuskaupunki. Kaupunki sijaitsee laaksossa Kocherin joen varrella Baden-Württebergin koillisosassa. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 41 685 asukasta.
Historia

Kaupunki oli itsenäinen valtakunnankaupunki satoja vuosia kunnes se liitettiin Württembergiin vuonna 1802. Vuonna 1934 silloinen Hall sai virallisesti nimekseen Schwäbisch Hall.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schwäbisch Hall Wikimedia Commonsissa
Schwäbisch Hallin viralliset sivut (saksaksi)
Semerun tulivuorenpurkaus 2021

| Semerun tulivuorenpurkaus 2021 |
| --- | --- |
 Semerun tulivuori kuvattuna vuonna 2013.
Päivämäärä:  4. joulukuuta 2021
Tapahtumapaikka:  Jaava, Indonesia
Syy:  tulivuorenpurkaus
Kuolleita:  39
Loukkaantuneita:  100+
Semerun tulivuorenpurkaus 2021 alkoi 4. joulukuuta 2021 Indonesiassa Jaavan saarella Itä-Jaavan provinssissa sijaitsevalla Semerun tulivuorella. Sen seurauksena tuhannet ihmiset lähtivät kodeistaan lähialueen kylistä. Laavaa valui lähikyliin ja taivas pimentyi tuhkapilvistä, mikä vaikeutti pelastustoimia. Ainakin 39 ihmistä on kuollut ja yli 100 loukkaantunut. Purkaus hautasi osan kylistä lähes kokonaan metrejä olevan sulan tuhkan alle. Koteja tuhoutui tai vahingoittui jollain tapaa yli 100 000. Viimeksi 3,6 kilometriä korkea Jaavan saaren korkein tulivuori Semeru oli purkautunut joulukuussa 2020.
Tulivuori purkautui uudelleen 6. joulukuuta puhaltaen ulos kuumia tuhkapilviä.
Seppo Sulkava

Seppo Sulkava (30. syyskuuta 1931 Ilmajoki – 28. tammikuuta 2019 Espoo) oli suomalainen eläintieteilijä.
Työura

Sulkava toimi vuodesta 1961 Oulun yliopiston eläintieteen laitoksella  muun muassa museonhoitajana, tutkimusaseman johtajana ja apulaisprofessorina ja hoiti professorin ja laitoksen johtajan tehtävää vuosina 1987–1994.
Tutkimus

Sulkavan tutkimusaloja olivat etenkin petolintujen ja pikkunisäkkäiden ekologia, erityisesti petolintujen ravintotutkimus ja nisäkkäiden lajinmääritys sekä talviekologia.
Perhe

Seppo Sulkavan veli oli biologi Pertti Sulkava ja hänen veljenpoikansa on biologi Risto Sulkava .
Semerkhet

Semerkhet oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 2900 eaa. tienoilla hallinnut faarao.
Palermon kivessä Semerkhetin mainitaan hallinneen noin yhdeksän vuotta, kun taas Manethon mukaan hän hallitsi 18 vuotta. Nykyisin Semerkhetin hallitusajan uskotaan olevan lyhyempi mainittu, sillä hänen hallituskaudeltaan ei ole säilynyt, yhtä steelaa lukuun ottamatta, juuri mitään.
Semerkhet saattoi anastaa vallan edeltäjänsä Anedjibin laillisilta perillisiltä. Semerkhet mm. turmeli edeltäjänsä haudan ja pyyhki Anedjibin nimen kirjoituksista tai korvasi sen omallaan. On kuitenkin mahdollista, että Anedjib oli anastanut vallan ennen Semerkhetiä. Tässä tilanteessa "väärän" faaraon nimi yleensä pyrittiin poistamaan mahdollisimman tehokkaasti (kuten Akhenatenin tapauksessa). Toisaalta Semerkhetiä ei merkitty Sakkaran kuningasluetteloon, mikä viittaisi siihen, että häntä ei pidetty laillisena hallitsijana.
Semerkhetin hallituskaudesta ei tiedetä juurikaan mitään, mutta Manetho mainitsee, että tuolloin oli useita katastrofeja. Semerkhet ilmeisesti kävi kauppaa palestiinalaisten kanssa, sillä hänen (ja muiden ensimmäisen dynastian kuningaiden) nimellään varustetusta rakennuksesta on löytynyt palestiinalaisia sinettejä.
Semerkhetin hauta on Abydoksessa (hauta U). Se on huomattavasti hänen edeltäjänsä hautaa suurempi (29x31m) sekä paremmin rakennettu. William Flinders Petrien suorittaessa kaivauksia haudassa, huomasi hän, että hautaan johtavan rampin kivet oli kasteltu aromaattisillä öljyillä. Öljyt tuoksuivat koko haudassa vielä noin 5000 vuoden kuluttua haudan rakentamisesta.[lähde? ]
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Anedjib | Egyptin faarao 1. dynastia | Seuraaja: Qaa |
Sifridus-kalkki

Sifridus-kalkki
Sifridus-kalkki, myös: Sigfriduksen ehtoolliskalkki on keskiaikainen  kalkki joka on valmistettu Saksassa Westfalenissa noin vuonna 1240. Ehtoollisastia jouduttiin luovuttamaan Osnabrückin tuomiokirkosta kolmekymmenvuotisen sodan aikana Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin joukoille, jotta nämä eivät olisi polttaneet kaupunkia (ns. palovero). Se päätyi myöhemmin Viipurin tuomiokirkkoon. Nykyään se kuuluu Porvoon tuomiokirkon esineistöön.
Hopeinen ja osittain kullattu Sifridus-kalkki on noin 23 cm korkea. Kalkkiin on tehty pakottamalla ja filigraanityönä kuvia, joissa on kohtauksia Raamatun tapahtumista.
Seinäjoen maalaiskunta

| Seinäjoen maalaiskunta> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Seinäjoki |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°45′42″N, 22°50′14″E
Lääni:  Vaasan lääni
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Kuntanumero:  744
Hallinnollinen keskus:  Törnävä
Perustettu:  
– emäpitäjä:  Ilmajoki
Liitetty:  1959
– liitoskunnat:  Seinäjoki Seinäjoen maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Seinäjoki
Pinta-ala:   km²   (1.1.1958)
– maa:  110,9 km²
Väkiluku:  5 164   (31.12.1958)
– väestötiheys:  46,23 as./km²
Seinäjoen maalaiskunta (lyh. Seinäjoen mlk, ruots. Seinäjoki landskommun, vuoteen 1930 Seinäjoki) oli Etelä-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Seinäjoen kauppala erotettiin Seinäjoen maalaiskunnasta vuonna 1930. Tätä ennen kunnan nimenä oli pelkästään Seinäjoki, mutta maalaiskunnan erottamiseksi kauppalasta nimeksi vaihdettiin Seinäjoen maalaiskunta. Oli harkittu myös koko Seinäjoen kunnan muuttamista kauppalaksi, mutta tämä ei toteutunut. Maalaiskunnan kunnantalona oli Törnävän kartano sekä Keskustalon nimellä tunnettu rakennus Suupohjantien läheisyydessä. Maalaiskunnan keskusta oli nykyinen Törnävän kaupunginosa.
Seinäjoen maalaiskunta liitettiin takaisin Seinäjoen kauppalaan 1. tammikuuta 1959. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun maalaiskunta-sanaa nimessään kantanut kunta liitettiin kokonaan kaupunkiin tai kauppalaan. Vuonna 1960 Seinäjoesta tuli kaupunki.
Maalaiskunnan kyliä olivat mm, Ämmälänkylä, Törnävä, Soukkajoki, Alakylä, Heikkilänmäki, Jouppila
Maalaiskunnan valtuuston puheenjohtajat

Pankinjohtaja Juho Jouppi 1929–1930
Talollinen Aukust Hakola 1931–1935
Opettaja Jaakko Luoma 1936–1945
Maanviljelijä F.J Latomäki 1946–1947
Maanviljelijä Arvo Siirilä 1948–1950
Maanviljelijä Jaakko Kuoppala 1951–1954
Rautatieläinen Reino Saajokallio 1955–1958
Thal

Thal (vanhaa saksaa, suom. laakso) on kymmenien, lähinnä saksankielisten paikkojen nimi. Se on myös sukunimi.
Paikannimiä

Thal, kunta Itävallan Steiermarkissa
Thal, kunta Sankt Gallenin kantonissa Sveitsissä.
Sukunimiä

Ron Thal, yhdysvaltalainen kitaristi ja säveltäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Thal”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sinfonia nro 7 (Aho)

Kalevi Ahon seitsemäs sinfonia on lisänimeltään Hyönteissinfonia. Se on sävelletty säveltäjän oman Hyönteiselämää-oopperan musiikin pohjalta, vaikka materiaalia onkin muutettu. Vokaaliosuudet on poistettu. Uutta materiaalia on paikoin lisätty ja vanhaa tiivistetty. Kokonaisdramaturgiakin on varsin erilainen.
Aho sävelsi teoksen hyvin nopeasti huhtikuussa 1988. Kuusiosaisen sinfonian kantaesitti Helsingissä 26. lokakuuta 1988 Pertti Pekkasen johtama Radion sinfoniaorkesteri.
Osat

Kulkuri, loispistiäinen ja sen toukka
Perhoset (Perhosten foxtrot ja tango)
Sittiäiset (Suru varastetusta sontapallosta)
Heinäsirkat
Muurahaiset (Muurahaisten työmusiikki ja sotamarssit I ja II)
Päivänkorennot (Päivänkorentojen tanssi ja kehtolaulu kuolleille päivänkorennoille)
Tongan kielen aakkoset

| Tongan kielen aakkoset |
| --- | --- |
Tyyppi:  aakkoset
Kielet:  tonga
Kehittäjä:  Tongalle aapuneet lähetyssaarnaajat
Kehitetty:  1800-luku
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle
Tongaa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Tongan aakkoset (tongaksi ‘Alafapeti Faka-Tonga) ovat peräisin lähetyssaarnaajien 1800-luvun alussa aloittamasta työstä, eikä näillä ollut alussa käytössään mitään yhtenäistä järjestelmää. Ensimmäinen tongankielinen kirja oli vuonna 1817 julkaistu kielioppi ja sanakirja, jonka kokosi William Mariner. Nykymuotoinen standardi otettiin käyttöön vuonna 1943.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Isot kirjaimet
| A | E | F | H | I | K | L | M | N | NG | O | P | S | T | U | V | ‘ |
Pienet kirjaimet
| a | e | f | h | i | k | l | m | n | ng | o | p | s | t | u | v | ‘ |
Aakkosjärjestys noudattaa englannin kielen aakkosjärjestystä. Glottaaliklusiilia kuvaava ‘ (tongaksi fakau‘a) sijoittuu viimeiseksi ja lasketaan omaksi konsonantikseen.
Lähde:
Kirjainten nimiä lueteltaessa konsonanttien perään lisätään kirjain /a/. Pitkiä vokaaleita merkitään macron-viivalla.
Sifonkikakku

Sitruunasifonkikakku.
Sifonkikakku on makea kasviöljypohjainen leivonnainen. Se valmistetaan sekoittamalla vatkatut kanamunat kasviöljyn, vehnäjauhon, sokerin ja leivinjauhon kanssa. Munien valkuaiset ja keltuaiset vatkataan yleensä erikseen. Valmiina kakku on hyvin kevyt ja ilmava. Se on myös suhteellisen kostea suuren öljypitoisuutensa vuoksi. Sifonkikakku voidaan maustaa ja koristella monin tavoin, lisäksi se voidaan myös täyttää.
Sifonkikakku keksittiin Yhdysvalloissa vuonna 1927. Reseptin keksinyt Harry Baker piti sitä pitkään omana salaisuutenaan, mutta vuonna 1948 elintarvikeyhtiö General Mills osti reseptin häneltä ja sittemmin julkaisi sen laajalevikkisessä yhdysvaltalaisessa Better Homes and Gardens -lehdessä.
Santionvuoren tuulivoimalaitos

| Santionvuoren tuulivoimalaitos |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Huittinen
Koordinaatit:  61°09′00″N, 22°47′46″E
Sähköverkkoon:  maaliskuu 2003 
Perustaja:  Jaakko ja Johannes Kariniemi 
Omistaja:  Nordeco Oy 
Voimalaitos
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  90 m 
Tuulivoimala:  Nordtank NTK75/17 
Kapasiteetti:  0,075 MW  
 fiSantionvuoren tuulivoimalaitos 
Santionvuoren tuulivoimalaitos on Satakunnan Huittisten Kolkanmaan ja Vakkilan lähellä Santionvuorella sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 75 kilowattia eli 0,075 megawattia. Voimalaitoksen on rakentanut Jaakko ja Johannes Kariniemi  ja sen omistaa huittislainen Nordeco Oy.
Yleistä

Tuulivoimala sijaitsee Punkalaitumen tieltä (seututie 230) poikkeavan Vakkilaan johtavan kylätien (yhdystie 12799) varressa. Tieltä poikkeaa pieni huoltotie tuulivoimalan pihaan. Voimala sijaitsee 90 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitos on tanskalaisen Nordtankin valmistamaa NTK75/17-mallia , joita erään tiedon mukaan on 1980-luvun alkupuoliskolla valmistettu ainoastaan kuusi kappaletta. Sitä löytää toimivana vain satunnaisesti  ja se on Suomessa tämä malliston ainoa voimala . Tuulivoimalan napakorkeus on 40 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija on 20 metriä.
Historiaa

Voimalaitos on hankittu käytettynä ja käynnistetty sen jälkeen uudestaan maaliskuussa 2003. Erään tiedon mukaan tämä on toinen Fortumilta ostetuista kahdesta voimalasta , mutta Tuulivoimayhdistyksen taulukossa sille löytyisi vastine Paljasselän tuulivoimalasta, jonka tunnistetiedot täsmäävät ja jossa on merkintä ”Moved to Huittinen”. Se on luetteloitu esimerkiksi Valtion tieteellisen tutkimuslaitoksen tilastoissa nimellä Huittinen 1.
Aiheesta muualla

Junko, Maiju: Järeiden tarinoiden mies (PDF) (lehden numero 2/2015) issuu.com/satakunnanyrittajat.  2015. Pori:  Satakunnan yrittäjä. Viitattu 6.12.2023.
Sebastião Roque Rabelo Mendes

Sebastião Roque Rabelo Mendes (9. lokakuuta 1929 Itapecerica – 11. maaliskuuta 2020 Belo Horizonte) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Leopoldinan hiippakunnan johtoon 5. elokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Resende Costa, jota avustivat Serafim Fernandes de Araújo ja Geraldo Ferreira Reis.
Rabelo Mendes erosi tehtävistään Leopoldinan piispana 10. toukokuuta 1989, jolloin hänet nimitettiin Belo Horizonten arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Ploaghen titulaaripiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. joulukuuta 2004. Titulaaripiispan arvo pysyi hänellä.
Seppo Renvall

Seppo Renvall (s. 1963) on elokuvia, videoita ja valokuvia tekevä suomalainen taiteilija.
Seppo Renvall on kuvanveistäjä Ben Renvallin poika. Seppo Renvall valaa nykyisin jaettavat Jussi-patsaat.
Palkintoja

Videotaiteen pääpalkinto, Buenos Airesin biennaali, Argentiina 2002
Helsingin lyhytelokuvafestivaali 2011: Paras kokeellinen elokuva Musta
Elokuvia

Apinoiden planeetta (Planet of the Apes), 2006. Kokeellinen lyhytelokuva.
Kirjallisuutta

Varjola, Markku: ”Arki ja uni”, Seppo Renvallin haastattelu, Filmihullu 2/2008.
Aiheesta muualla

Seppo Renvall Elonetissä.
Second Helping

| Second Helping Lynyrd Skynyrd |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1974
 Julkaistu: 15. huhtikuuta 1974
 Tuottaja(t): Al Kooper
 Tyylilaji: southern rock
 Kesto: 37.15
 Levy-yhtiö: MCA
Listasijoitukset
  Billboard 200: 12.
Lynyrd Skynyrdin muut julkaisut
| Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd 1973 | Second Helping 1974 | Nuthin’ Fancy 1975 |
Second Helping on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Lynyrd Skynyrdin toinen albumi. Se julkaistiin 15. huhtikuuta 1974 ja myi Yhdysvalloissa kultaa.
Helsingin Sanomien nimeämättömän levyarvostelijan mukaan Lynyrd Skynyrd on albumin perusteella ”pilkahdus paremmasta”, kaupallinen popyhtye persoonallisine countryrock-sävyineen, mukaansatempaavine sävellyksineen ja taitavine lauluosuuksineen.
Kappaleet

Sweet Home Alabama – 4.42 (säv. Ed King, Gary Rossington, Ronnie Van Zant)
I Need You – 6.54 (säv. King, Rossington, Van Zant)
Don’t Ask Me No Questions – 3.24 (säv. Rossington, Van Zant)
Workin’ for MCA – 4.46 (säv. King, Van Zant)
The Ballad of Curtis Loew – 4.45 (säv. Allen Collins, Van Zant)
Swamp Music – 3.29 (säv. King, Van Zant)
The Needle and the Spoon – 3.52 (säv. Collins, Van Zant)
Call Me the Breeze – 5.23 (säv. J. J. Cale)
Kappaleet > Erikoispainoksen bonuskappaleet

Don’t Ask Me No Questions (Single Version) – 3.31 (säv. Rossington, Van Zant)
Was I Right or Wrong (Sounds of the South Demo) – 5.33 (säv. Rossington, Van Zant)
Take Your Time (Sounds of the South Demo) – 7.29 (säv. Van Zant, King)
Kokoonpano

Bob Burns - rummut
Allen Collins - kitara
Ed King - kitara, basso (kappale 2)
Billy Powell - kosketinsoittimet
Gary Rossington - kitara, laulu (kappale 3)
Ronnie Van Zant - laulu
Leon Wilkeson - basso, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Mary Clayton - taustalaulu (kappale 1)
Bobby Keys - puhaltimet (kappaleet 3, 8)
Clydie King - taustalaulu (kappale 1)
Al Kooper - piano (kappaleet 3, 5), akustinen kitara (kappale 5), taustalaulu (kappale 5)
Trevor Lawrence - puhaltimet (kappaleet 3, 8)
Steve Madiao - puhaltimet (kappaleet 3, 8)
Mike Porter - rummut (kappale 2)
Arvostelut

Allmusic:
Robert Christgau: A–
Sinfonia nro 7 (Prokofjev)

Sergei Prokofjev sävelsi seitsemännen sinfoniansa cis-mollissa (op. 131) vuosina 1951–1952. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa Moskovassa 11. lokakuuta 1952 Samuil Samosudin johdolla. Sinfonia toi Prokofjeville postuumin Leninin palkinnon vuonna 1957.
Osat

Moderato
Allegretto
Andante espressivo
Vivace
Temple-luokka

| Temple-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 421 76/94 bm
Pituus:  48,77 m (tykkikansi) 40,23 m (köli)
Leveys:  13,72 m
Syväys:  5,89 m
Miehistöä:  520
Aseistus
Meritorjunta:  68 tykkiä
Temple-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 68-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka, joka oli viimeinen tilattu 70-tykkisten suunnitelmien (HMS Vanguard eli 1745 Establishment) pohjalta tilattu.
Alukset

Luokan alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kaksikymmentäkuusi 32 naulan ja ylemmällä tykkikannella 28 kappaletta 18 naulan tykkejä. Lisäksi puolikannella oli kaksitoista ja etukannella kaksi 9 naulan tykkiä.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelus | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Temple | Hugh Blaydes, Kingston upon Hull | 17. marraskuuta 1755 | 3. marraskuuta 1758 | tammikuu 1759 | haaksirikkoutunut 1762 |
| HMS Conqueror | John Barnard & John Turner, Harwich | 9. helmikuuta 1757 | 24. toukokuuta 1758 | toukokuu 1758 | haaksirikkoutunut 1760 |