stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parainen

| Parainen Pargas |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Paraisten kävelykatu
Sijainti:  60°18′N, 022°18′E
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Turunmaan seutukunta
Kuntanumero:  573 (1948–2008), 445 (2009–)
Hallinnollinen keskus:  Paraisten keskustaajama
Perustettu:   
– kauppala:  1948
– kaupunki:  1977
– kaupunki:  2009 (nimi vuosina 2009–2011 Länsi-Turunmaa)
Kuntaliitokset:  Paraisten mlk (1967) Parainen (2009) Nauvo (2009) Korppoo (2009)  Houtskari (2009) Iniö (2009)
Pinta-ala ilman merialueita:  893,90 km² 103:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  5 547,79 km² 11:nneksi suurin 2022 
– maa:  884,04 km²
– sisävesi:  9,86 km²
– meri:  4 653,89 km²
Väkiluku:  14 907 75:nneksi suurin 31.10.2024 
– väestötiheys:  16,86 as./km² (31.10.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  15,1 %
– 15–64-v.:  56,7 %
– yli 64-v.:  28,1 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  41,3 %
– ruotsinkielisiä:  54,1 %
– muut:  4,6 %
Kunnallisvero:  7,90 % 257:nneksi suurin 2024 
Kaupunginjohtaja:  Tom Simola
Kaupunginvaltuusto:  35 paikkaa
  2021–2025   • RKP   • Kok.   • SDP   • Vihr.   • PS   • Vas.:   19 5 3 3 3 2
www.pargas.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Parainen (ruots. Pargas; vuosina 2009–2011 Länsi-Turunmaa, ruots. Väståboland) on nykymuodossaan vuonna 2009 perustettu Suomen kaupunki Varsinais-Suomen maakunnassa.
Paraisten asukasluku on 14 907 asukasta, joista noin 54,1 prosenttia on ruotsinkielisiä. Paraisten naapurikunnat ovat Brändö, Sottunga, Kökar, Kemiönsaari, Sauvo, Kaarina, Turku, Naantali ja Kustavi.
Ennen nykyisen Paraisten kaupungin perustamista oli toiminnassa alueeltaan suppeampi Paraisten kaupunki, joka vuonna 2009 lakkautettiin, kun sen sekä siihenastisten Houtskarin, Iniön, Korppoon ja Nauvon kuntien alueista muodostettiin uusi Länsi-Turunmaan kaupunki, joka vuoden 2012 alusta lukien otti uudelleen käyttöön nimen Parainen.
Nimi Parainen on alueen vanha suomenkielinen nimi, joka on johdettavissa sanasta Parka. Paraisten paikannimistä monet ovat myös alun perin suomenkielisiä, mutta ne ovat saaneet alueelle myöhemmin muuttaneilta ruotsalaisilta ruotsinkielisen kieliasun. Näitä nimiä ovat Ålön (Ahlainen), Birsala (Pirttisalo), Lapplax (Lapinlaksi), Sydmo (Sydänmaa), Muddais (Mutainen) ja Kassor (Kaskisaari).
Parainen on Kaskisten lisäksi Suomen ainoa kokonaan veden ympäröimä kaupunki. Sitä kutsutaankin usein saariston pääkaupungiksi. Suomen kunnista Paraisilla on eniten kesämökkejä. Vuoden 2009 alussa niiden luvuksi ilmoitettiin 8 300 kappaletta.
Paraisten meripinta-ala on Suomen kunnista suurin, 4 653,89 neliökilometriä.
Vuotta 2009 edeltäneen Paraisten alueen suurimmat saaret ovat Iso-Tervo (Stortervolandet), Pikku-Tervo (Lilltervo), Stormälö, Lillmälö, Ålönsaari (Ålön), Kirkkosaari (Kyrklandet), Kirjalansaari (Kirjalaön), Lielahdensaari (Lielaxön), Lemlahdensaari (Lemlaxön), Mielisholma (Mielisholm), Attu, Sorpo, Heisala ja Tammo.lähde?
Paraisten Kirjalansaarella sijaitsee Suomen ainoa kalakoulu eli Suomen kalatalous- ja ympäristöinstituutti.lähde?
Kaupungin perustaminen ja nimikiista

Länsi-Turunmaan kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 2009, kun Houtskarin kunta, Iniön kunta, Korppoon kunta, Nauvon kunta ja siihenastinen Paraisten kaupunki lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden siihenastiset alueet käsittänyt uusi kunta, joka otti käyttöönsä nimen Länsi-Turunmaa ja kaupunkinimityksen. Vuoden 2012 alusta Länsi-Turunmaan kaupunki otti uudelleen käyttöön nimen Parainen.
Kaupunki aloitti toimintansa Länsi-Turunmaan nimellä vuoden 2009 alussa. Sen viiden edeltäjän, Paraisten kaupungin sekä Nauvon, Korppoon, Houtskarin ja Iniön kuntien valtuustot hyväksyivät kuntaliitoksen 26. kesäkuuta 2007.
Kaupungin nimivalinnasta tuli alusta alkaen paljon kielteistä palautetta, koska suomenkielistä nimeä Länsi-Turunmaa pidettiin kömpelönä ja keinotekoisena. Myös Kotimaisten kielten tutkimuskeskus asettui sitä vastaan. Asiantuntijaryhmä ehdotti sen jälkeen, että uuden kunnan nimeksi valitaan joko Parainen (ruots. Pargas), Gullkrona tai Berghamn.
Länsi-Turunmaan kaupungin järjestelytoimikunta taas ehdotti nimeä Merikruunu.
Kaupungin nimen päätti lopullisesti valtiovarainministeriö 19. kesäkuuta 2008 kuntajakolain perusteella. Nimeä Länsi-Turunmaa olivat esittäneet muut kunnat paitsi Parainen, joka olisi halunnut muuttaa tulevan kaupungin nimeksi omansa. Valtuusto päätti 16. joulukuuta 2008 pitää kaupungin nimenä toistaiseksi Länsi-Turunmaan. Asiasta järjestettiin neuvoa-antava kunnallinen kansanäänestys 22. toukokuuta 2011. Äänestyksessä lähes 59 prosenttia äänestäneistä kannatti kaupungin nimeksi Paraista ja noin 41 prosenttia Länsi-Turunmaata. Varsinaisesti nimestä päättää kaupunginvaltuusto. Lähes kaikki Parainen-vaihtoehdon puolesta äänestäneet olivat Paraisilta.
28. huhtikuuta 2009 Länsi-Turunmaan valtuusto päätti, ettei kansanäänestystä kaupungin nimestä aikaisteta 4 000 henkilön allekirjoittamasta aloitteesta huolimatta. Samalla päätettiin ottaa kaupungin vaakunaksi Nauvon kunnanvaakuna.lähde?
Valtuusto käsitteli nimiasian kesäkuussa 2011, ja nimeksi valittiin Parainen, mutta muotovirheen vuoksi asia oli otettava uuteen käsittelyyn seuraavassa kokouksessa.
Kaupunginvaltuusto päätti syyskuussa 2011, että kaupungin nimeksi tulee Parainen. Uusi nimi otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2012. Ruotsinkielinen ja suomenkielinen seurakunta säilyttivät Länsi-Turunmaan nimissään, mutta seurakuntayhtymän nimenä on Paraisten seurakuntayhtymä.lähde?
Historia

Vuonna 2012 nimen Parainen käyttöön ottaneen Paraisten kaupungin samannimisenä edeltäjänä oli vuonna 1948 perustettu Parainen-niminen kauppala ja myöhempi kaupunki. Se erotettiin vuonna 1948 siihenastisesta Paraisten kunnasta, jonka uudeksi nimeksi samalla tuli Paraisten maalaiskunta. Paraisten maalaiskunta liitettiin Paraisten kauppalaan vuonna 1967, ja Paraisten kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1977. Vuonna 2009 Paraisten kaupunki lakkautettiin, kun viisi kunta yhdistyi Länsi-Turunmaan kaupungiksi.lähde?
Historiallisena edeltäjänä vuosina 1948–2008 toimineella Paraisten kaupungilla oli kauppalan perustamisen jälkeen Paraisten maalaiskunnan nimellä toimintaansa jatkanut Paraisten kunta, joka ennen kauppalan perustamista vastasi alueeltaan vuoden 1967 kuntaliitoksen jälkeistä Paraisten kauppalaa ja myöhempää kaupunkia. Se sai kunnallishallintonsa vuonna 1870, ja sen edeltäjänä ollut ja sille nimensä antanut, keskiajalla syntynyt Paraisten kirkkopitäjä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1329.
Vuosina 1948–2008 toiminnassa ollut Paraisten kaupunki oli kaksikielinen. Ennen kuntaliitosta vuonna 2009 asukkaista 54 prosenttia puhui äidinkielenään ruotsia ja 45 prosenttia suomea. Paraisten naapurikunnat ennen vuoden 2009 kuntaliitosta olivat Dragsfjärd, Kaarina, Kemiö, Nauvo, Piikkiö, Rymättylä, Sauvo ja Turku.lähde?
Huomattavimmat rakennukset vuotta 2009 edeltäneellä Paraisten alueella ovat keskiaikainen harmaakivikirkko, 1400-luvulta peräisin oleva Kuitian linna, Partekin pääkonttori (1916 ja lisärakennus 1955), siunauskappeli (Erik Bryggman 1930), Atun kartano, Airiston lomakeskus ja jäähalli.lähde?
Paraisten asuttaminen alkoi 1100-luvulla. Ruotsinkieliset olivat enemmistönä 1300-luvulta lähtien.
Kirkkomäelle kehittyi kauppa- ja asutuspaikka 1500-luvulla. Kalkkitehdas aloitti toimintansa 1800-luvun lopulla. Paraisten harmaakivikirkon eteläpuolella sijaitseva Vanha Malmi muodostaa Paraisten historiallisen keskustan. Se toimi entisaikaan kauppapaikkana ja on nykyisin hyvin säilynyt puutaloalue.
Vanhan Malmin puurakentamisperinne syntyi luultavasti jo 1200- ja 1300-luvuilla kirkonrakentajien vaatimattomien asumusten myötä. Sen jälkeen kirkkoa ympäröivät rakennelmat ovat muuttuneet useasti.
Harmaakivikirkko ja sen kuori ja holvi koristeluineen olivat valmiita viimeistään 1486, sillä tämä vuosiluku on luettavissa kirkon seinämaalauksista. Paraisten kirkko mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisiä kertoja vuosina 1329 ja 1338.
Vanhan Malmin tiheä yhdyskuntarakenne on luultavasti perua 1700-luvun viimeisten vuosikymmenten vilkkaasta rakentamisesta. Monen rakennuksen ulkoasua on kuitenkin myöhemmin muutettu. Kujien varsilla voi edelleen nähdä sekä yksinkertaisia, 1700-luvun rakennusperinnettä edustavia taloja että 1800-luvulla rakennettuja kaupunkitaloja.
Liikenne

Paraisten tärkein tieyhteys on seututie 180 eli Saaristotie, joka johtaa Kaarinasta Paraisten ja Nauvon kirkonkylien kautta Korppooseen. Tiellä on kaksi Finferriesin liikennöimää maantielauttaa.
Korppoon Galtbyn satamasta on lauttayhteydet Houtskariin ja Norrskataan sekä Ålandstrafikenin liikennöimä yhteysalus Kökariin, Sottungaan ja Långnäsin satamaan. Iniön ja Houtskarin välillä kulkee kesäaikaan yhteysalus. Tärkein yhteys Iniöön on Jumon ja Kustavin Heponiemen välillä Finferriesin ympärivuotisesti liikennöimä lautta.
Liikenne > Kirkkosalmi

Ålönsaaren ja Kirkkosaaren välillä on oletettavasti ollut tärkeä kulkuväylä niin kauan kuin Turunmaan saaristossa on ollut asutusta. Paraisten kirkon sijaintia voidaan pitää merkkinä Kirkkosalmen aikaisemmasta merkityksestä. Alun perin pitkää salmea halkoneelle niemelle rakennettu kirkko oli näkymä, joka kohtasi kaikkia pitäjän läpi kulkeneita.
Maanmittari Hans Hanssonin Ålönsaaresta ja Kirkkosaaresta vuonna 1661 piirtämästä kartasta käy ilmi, että Kirkkosalmi oli melko leveä mutta oletettavasti jo tuolloin matalahko. Paraisten historiassa mainitaan lautta, joka ylitti Kirkkosalmen jo vuonna 1620. Samalla paikalla sijaitseva silta mainitaan ensimmäisen kerran 1685.
Vuoden 1711 tienoilla silta oli erikoinen, sillä sen keskiosan muodosti ponttoni. Veneet saattoivat kulkea salmessa, kun ponttoni siirrettiin syrjään. Tuolloin kuitenkin todettiin, että Kirkkosalmi oli niin matala, etteivät isommat laivat voineet kulkea siitä. Vuonna 1746 Kirkkosalmen läpi pääsi Bläsnäsiin ainoastaan tulvavesien aikaan.
Kirkkosalmi muuttui ajan mittaan aina vain matalammaksi, ja Paraisten kunnallisvaltuusto käsitteli asiaa useaan otteeseen. Toiset halusivat ruopata väylän, kun taas toiset halusivat täyttää sen. Asiasta tuli vaikea pala kunnallisvaltuustolle, ja kumpikin leiri muodosti painostusryhmiä asiansa ajamiseksi. Ryhmien toiminta oli aatteellista, ja ne keräsivät varoja järjestämällä juhlia.
Ajan mittaan ruoppausvaihtoehto voitti, kun lopulta ruoppauksen todettiin olevan edullisin vaihtoehto. Ruoppaustyöt saatiin loppuun alkukesästä 1934. Kirkkosalmesta tuli 16 metriä leveä eteläosistaan ja vähän kapeampi pohjoisesta. Kirkkosalmen uusi väylä vihittiin suuressa kansanjuhlassa 1. heinäkuuta 1934.
Kylät

Attu, Ali-Kirjala (Nederkirjala), Bjursäng, Björkö, Bläsnäs, Boda, Bodnäs, Bollböle, Bollstad, Brattnäs, Degerby, Domarby, Ersby, Fagerkulla, Fallböle, Finby, Gammelgård, Garsböle, Granvik, Grisböle, Gräggböle, Gunnarsnäs, Haraldsholm, Heisala, Håggais, Hyvilemp, Jermo, Kappeliranta (Kapellstrand), Kassor, Kojkulla, Kopparö, Koupo, Kuitia (Qvidja), Kurkas (Kurckas), Kyrkäng, Koorlahti tai Kårlahti (Kårlax), Källvik, Lampis, Laplahti (Lapplax), Lemlahti (Lemlax), Levo, Lielahti (Lielax), Lillby, Lillmälö, Lofsdal, Loskarnäs, Mattholm, Mielisholma (Mielisholm), Munkbacka, Mustfinn, Mutainen (Muddais), Myrby, Mågby, Mörkby, Mörkvik, Nilsby, Norrby, Nulto, Ontala (Åntala), Parsby, Petteby, Pikku-Tervo (Lilltervo), Pitå, Piukkala (Pjukala), Pyhänsuu, Pölsböle, Rövarnäs, Sandvik, Seivis, Siggnäs, Siltala (Sildala), Simonkylä (Simonby), Skogböle, Skråbbo, Skräbböle, Skyttala, Skyttböle, Skärmola, Sorpo, Storgård, Stormälö, Strandby, Sunnanberg, Sydmo, Sydänperä, Sysilahti (Sysilax), Såris, Söderby, Tara, Tennby, Tennäs, Tervsund, Toijois, Träskby, Vallis, Vannais, Vepo, Vidkulla, Våno, Västermälö, Ybbersnäs, Yli-Kirjala (Överkirjala).
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Paraisten väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 14 563 | 14 563 |
| 1985 | 1985 |    | 15 236 | 15 236 |
| 1990 | 1990 |    | 15 712 | 15 712 |
| 1995 | 1995 |    | 15 583 | 15 583 |
| 2000 | 2000 |    | 15 295 | 15 295 |
| 2005 | 2005 |    | 15 298 | 15 298 |
| 2010 | 2010 |    | 15 501 | 15 501 |
| 2016 | 2016 |    | 15 385 | 15 385 |
| 2020 | 2020 |    | 15 105 | 15 105 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Paraisilla oli 15 285 asukasta, joista 10 251 asui taajamissa, 4 926 haja-asutusalueilla ja 108:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Paraisten taajama-aste on 67,5 %. Paraisten taajamaväestö jakautuu kolmeen  taajamaan:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Paraisten keskustaajama | 9 494 |
| 2 | Nauvon kirkonkylä | 494 |
| 3 | Korppoon kirkonkylä | 263 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Palvelut > Terveydenhuolto

Paraisten terveyskeskus vastaa alueensa asukkaiden perusterveydenhuollon palveluista. Paraisten pääterveysaseman lisäksi laajan saaristoalueen kattaa kaksikielinen terveysasemaverkosto. Paikallista perusterveydenhuoltoa tarjoavat Nauvon, Korppoon, Houtskarin ja Iniön terveysasemat. Erikoissairaanhoidon palvelut sijaitsevat Turussa. Tyks Turunmaan sairaala tuottaa aluesairaalatason ja Turun yliopistollinen keskussairaala yliopistosairaalatason palveluita. Sairaalat kuuluvat Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiriin.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Paraisilla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Väståbolands svenska församling
Houtskär kapellförsamling
Iniö kapellförsamling
Korpo kapellförsamling
Nagu kapellförsamling
Länsi-Turunmaan suomalainen seurakunta (ent. Paraisten suomalainen seurakunta)
Nämä seurakunnat muodostavat Paraisten seurakuntayhtymän (ruots. Pargas kyrkliga samfällighet).
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Nurmijärvellä toimii Pargas Filadelfiaförsamling. Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Paraisilla toimii Korpo Betaniaförsamling.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Paraisten alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Paraisten kaupungin nykyisellä alueella:
Houtskarin seurakunta (ruots. Houtskärs församling, jaettu Väståbolands svenska församlingin ja Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kesken 2009)
Iniön seurakunta (ruots. Iniö församling, jaettu Väståbolands svenska församlingin ja Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kesken 2009)
Korppoon seurakunta (ruots. Korpo församling, jaettu Väståbolands svenska församlingin ja Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kesken 2009)
Nauvon seurakunta (ruots. Nagu församling, jaettu Väståbolands svenska församlingin ja Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kesken 2009)
Pargas svenska församling (liitetty Väståbolands svenska församlingiin 2009)
Urheilu

Pargas IF on yleisseura, jonka miesten käsipallojoukkue nousi takaisin pääsarjatasolle vuonna 2016.
Ystävyyskunnat

Haningen kunta, Ruotsi
Kulttuuri > Murre

Paraisten alue on historiallisesti ruotsinkielistä ja nykyisin kaksikielistä aluetta. Paraisten alueella puhuttuja ruotsin kielen murteita ovat turunmaanruotsin länsi-turunmaalaisiin murteisiin kuuluvat Iniön, Houtskarin, Korppoon, Nauvon sekä Paraisten murteet.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Paraisten pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla haukimureke, karpalomehu ja omenakakut.
Tunnettuja asukkaita

Aimo Aaltonen (1906–1987), kansanedustaja (SKP)
Sandra Bergqvist (s. 1980), kansanedustaja (RKP)
Karl Laurén (1879–1952), kansanedustaja (RKP)
Per Laurén (1910–1975), kansanedustaja (RKP)
Emil Sarlin (1875–1956), kansanedustaja (RKP)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parainen Wikimedia Commonsissa
Paraisten kaupunki
Paraisten avainluvut. Tilastokeskus.
Pargas och Kimitoön – när åtta kommuner blev två. Yle Arkivet 25.9.2012 (päivitetty 29.8.2016).
Paraisten vanhoja karttoja. Kansallisarkisto.
Pargas stad hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 2 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Utön majakka ja luotsiasema.
Kartta Paraisten ja Kemiönsaaren kuntaliitoksista. Paraisten kauppala ja maalaiskunta yhdistyivät 1967, Parainen, Nauvo, Korppoo, Hotskari ja Iniö muodostivat Länsi-Turunmaan kaupungin 2009, joka vaihtoi nimensä Paraisiksi 2011.
Paraisten kirkko ja etuoikealla Agricola-kappeli.
Paraisten vaakuna vuosina 1961–2008.
Paraisten kotiseutumuseo, jonne on siirretty vanhoja puisia rakennuksia.
Lautoilla ja losseilla on tärkeä rooli saariston liikenteessä. Kuvassa Nauvon lautta, joka on osa seututietä 180 ja Saariston Rengastietä.
Paraisten keskustaa kuvattuna Kirkkosalmen rannalla olevalta kauppatorilta.
Paraisten kirkon seutua esittävä G. W. Finnbergin akvarelli noin vuodelta 1820.
Lehmijärvi (Pori)

| Lehmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori 
Koordinaatit:  61°37′50″N, 22°26′05″E
Järvinumero:  36.095.1.004 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  68  m 
 fiLehmijärvi 
Lehmijärvi on Karvianjoen vesistöön kuuluva järvi Satakunnassa nykyään Poriin kuuluvassa Laviassa. Lehmijärvi saa vetensä läheisiltä soilta ja laskee ojan kautta vetensä Kypäräjärveen. Järven korkeus on 68 mpy  ja pinta-ala noin kolme hehtaaria.
Mulkkujärvi (Pori)

| Mulkkujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori 
Koordinaatit:  61°39′21″N, 22°23′23″E
Järvinumero:  36.095.1.007 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  70  m 
 fiMulkkujärvi 
Mulkkujärvi on Karvianjoen vesistöön kuuluva melko pieni järvi Satakunnassa Porissa entisten Lavian ja Noormarkun kuntien rajalla. Järvi saa vetensä soilta kuten Porrasnevalta, Rajanevalta ja Papinniitusta. Mulkkujärvi laskee vetensä ojan kautta Pitkäjärveen. Mulkkujärven korkeus on 70 mpy  ja pinta-ala noin neljä hehtaaria .
Iso Sakalammi

| Iso Sakalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori 
Koordinaatit:  61°36′43″N, 22°03′16″E
Järvinumero:  36.017.1.006 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44  m 
 fiIso Sakalammi 
Iso Sakalammi on järvi Porin Noormarkussa Satakunnan maakunnassa.  Iso Sakalammi kuuluu Karvianjoen vesistöön. Vesialaltaan 12 hehtaarin kokoinen järvi laskee vetensä Noormarkunjokeen.
Alajärvi (Noormarkku)

| Alajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori 
Koordinaatit:  61°35′41″N, 22°06′41″E
Järvinumero:  36.017.1.013 
Mittaustietoja
 fiAlajärvi 
Alajärvi on järvi Rudanmaan kylässä Noormarkussa Porissa. Se kuuluu Karvianjoen vesistöön ja on pinta-alaltaan 67 hehtaaria. Järvi laskee Inhottujärveltä lähtevään Hanhijokeen.
Luettelo Tuusulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Tuusulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Tuusulan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ Tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Auringon kehrä (Corona) | Tuusulan kunnantalon takapiha, Koskensillantie 1, Hyrylä | Keravan terveyskeskus, Metsolantie 2, Kaleva, Kerava | Koskinen, AnteroAntero Koskinen | 2000 | 2021 | Aune Laaksosen taidesäätiön kokoelmaan kuuluva teos. Kokoelma palautui Tuusulasta Keravalle vuonna 2018, ja julkisia veistoksia siirretään Keravalle kaikkiaan 12 kappaletta. Auringon kehrä siirrettiin toukokuussa 2021. Kuvassa teos on Tuusulassa. |  |  |
| Bauhaus-koulun kunniaksi | Tuusulan uimahallin lounaispuolella, Rykmentintie 1, Hyrylä | Saviontien ja Asematien välinen puistoalue, Sompio, Kerava | Maasalo, AnttiAntti Maasalo | 1991 | 2020 | Aune Laaksosen taidesäätiön kokoelmaan kuuluva teos. Kokoelma palautui Tuusulasta Keravalle vuonna 2018, ja julkisia veistoksia siirretään Keravalle kaikkiaan 12 kappaletta. Bauhaus-koulun kunniaksi siirrettiin vuonna 2020. Kuvassa teos on Tuusulassa. |  |  |
| Kukko ja kanat | Pataljoonantie 2, rakennuksen luoteispääty, Hyrylä | ei tiedossa, rakennus purettu |  | 1965 (rakennuksen arvioitu valmistuminen) | 2020/2021 (arvio) | Rakennus on purettu, paikalla on pysäköintipaikka. |  |  |
| Luonnonvoimat | Tuusulan uimahallin lounaispuolella, Rykmentintie 1, Hyrylä | Saviontien ja Asematien välinen puistoalue, Sompio, Kerava | Maasalo, AnttiAntti Maasalo | 1991 | 2021 | Aune Laaksosen taidesäätiön kokoelmaan kuuluva teos. Kokoelma palautui Tuusulasta Keravalle vuonna 2018, ja julkisia veistoksia siirretään Keravalle kaikkiaan 12 kappaletta. Luonnonvoimat siirrettiin vuonna 2021. Kuvassa teos on Tuusulassa. |  |  |
Huomautus

↑
Nils Mustelin

Nils Olof Mustelin (11. elokuuta 1931 Turku – 28. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen fyysikko, tähtitieteilijä, professori ja poliitikko. Hän oli tunnettu skeptikko ja Skepsis ry:n puheenjohtaja.
Perhetausta

Nils Mustelinin isä oli Turussa sairaalalääkärinä toiminut lääketieteen lisensiaatti Oskar Mustelin (1888–1953) ja äiti Karin Johansson (1902–1971), joka oli Åbo Akademin matematiikan professorin ja vararehtorin Severin Johanssonin (1879–1929) tytär. Lääkärintoimensa ohella Oskar Mustelin oli innokas antiikin kulttuurin ja luonnontieteiden harrastaja sekä tunnettu yhteiskunnallinen vaikuttaja Turun seudulla.
Oskar Mustelin toimi 1920-luvulla Turun Ruotsalaisen kansanpuolueen kaupunginvaltuutettuna ja johti viimeisinä elinvuosinaan Åbo Akademin taloushallinnosta vastaavaa valtuuskuntaa. Lisäksi hän toimi Folkhälsanin Turunmaan yhdistyksen puheenjohtajana ja keskittyi erityisesti Turun saariston terveydenhuollon parantamiseen.
Oskar ja Karin avioituivat elokuussa 1930. Nils syntyi esikoispoikana 1931, minkä jälkeen syntyivät vielä pikkuveljet Per (s. 1932) ja Lars (s. 1936). Per Mustelin opiskeli Münchenissä valokuvaajaksi Institut für Bildjournalismusissa ja työskenteli ZDF:n kameramiehenä. Lars Mustelinista tuli Åbo Underrättelserin päätoimittaja, ja sittemmin hän toimi malmöläisen Sydsvenska Dagbladetin johtotehtävissä.
Koulutus ja opinnot

Nils Mustelin kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsinkielisestä klassillisesta lyseosta 31. toukokuuta 1949. Juuri 18 vuotta täyttänyt Mustelin aloitti fysiikan, kemian, matematiikan ja tähtitieteen opintonsa Åbo Akademissa. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1955.
Tämän jälkeen jatkuivat jatko-opinnot Åbo Akademissa, jossa hän toimi myös opetustehtävissä ja assistenttina. Lisäksi Mustelin pääsi ASLA-stipendin ansiosta opiskelemaan vuodeksi Massachusettsin teknilliseen korkeakouluun (MIT). Lisäksi Mustelin oli useamman vuoden tutkimustyössä Pohjoismaiden teoreettisen atomifysiikan instituutissa NORDITA:ssa Kööpenhaminassa. Lopulta syksyllä 1963 Nils Mustelin väitteli teoreettisesta fysiikasta filosofian tohtoriksi väitöskirjallaan On the Coupling of Angular Momenta in Diatomic Molecules, with Applications to the Magnetic Hyperfine Structure.