stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mitra
Itäisessä kristikunnassa

Ortodoksisessa kirkossa mitra on kupumainen, melko kookas, koristeltu päähine, jota käyttävät piispat ja eräillä alueilla (yleensä ei Suomessa) myös mitrarovastit ja arkkimandriitat. Poikkeuksena tästä säännöstä on Suomessa Valamon luostarin igumenin oikeus käyttää mitraa.
Piispan mitrassa on yleensä päälaella jalokivistä tehty risti, alempien mitraan oikeutettujen mitroissa ei. Samoin Suuren paaston aikana käytettävissä mustissa piispan mitroissa ei yleensä ole jalokiviristiä.
Mitra symboloi Kristuksen orjantappurakruunua. Alun perin se oli Bysantin keisarin kruunu, mutta sen käyttöoikeus myönnettiin ansioituneille piispoille jo varsin varhaisessa vaiheessa.
Mitrat tehdään yleensä jokaiselle piispalle erikseen; joillakin, kuten vain lyhyen aikaa vaikuttaneella isä Joensuun piispa Aleksilla (Pertti Rantala), oli vain yksi; sen tekivät hänelle Lintulan luostarin nunnat vihkimislahjaksi. Tämä mitra myös laskettiin hänen mukanaan hautaan.
Samoin Joensuun piispa, myöhempi Helsingin isä metropoliitta Tiihon (Veikko Tajakka) käytti useimmiten mitran sijaan mustaa munkinpäähinettä, klobukkia; mitraa hän piti vain pääsiäispalveluksissa. Tämä johtui todennäköisesti siitä, että vihkiydyttyään munkiksi ennen piispaksi vihkimistä hänestä tuli varsin ankara askeetti, jonka kohdalla kilvoituselämä ei hakenut mitään kompromisseja.
Mitran muoto saattaa vaihdella piispan asemasta riippuen; esimerkiksi patriarkan tai Pyhän Synodin jäsenen mitra voi olla eri mallinen kuin arkkipiispan. Tällaisen mitran sai muun muassa Suomen entinen isä arkkipiispa Johannes (Vilho Rinne) kun hänet nimitettiin Nikean metropoliitaksi.
Samoin isä arkkipiispa Paavalille (Yrjö Olmari) tehdyt monilukuiset mitrat ovat edelleen tallessa Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa; pitkän virkakautensa aikana hän sai niitä myös lahjoituksina eri kirkoilta. Vuoden 1972 vakavan sairastumisen jälkeen hänelle tehtiin myös uusia entistä kevytrakenteisempia mitroja ja jumalanpalveluspukuja.
Piispa saa mukaansa hautaan yhden valkoisista mitroistaan – pääsääntöisesti sen, jonka on saanut piispaksi vihkimisensä yhteydessä.
Alkuseurakunnan perinnettä seuraavassa Jaakobin liturgiassa ei mitraa bysanttilaisen perinteen osana käytetä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta mitra Wikimedia Commonsissa
Ortodoksi.net/Mitra
Turun arkkipiispan mitra ja sauva
Ortodoksinen alun perin arkkipiispa Hermanille tehty mitra.
Kemi City FC

Kemi City FC oli vuonna 2019 perustettu kemiläinen jalkapalloseura. Se pelasi kotiottelunsa Sauvosaaren urheilupuistossa. Seuran tunnusvärit olivat valkoinen ja sininen.
Kemi City FC perustettiin talvella 2019 konkurssiin menneen PS Kemi Kingsin raunioille. Seura pelasi ensimmäisen kauden 2019 Kolmosta ja nousi kaudeksi 2020 Kakkoseen. Kemi City FC putosi Kakkosesta kauden 2021 päätteeksi ja samalla seura meni konkurssiin.
Kemin Palloseura toimi Kemi City FC:n junioriorganisaationa.
Historia

PS Kemin konkurssin myötä kemiläistä jalkapalloilua jatkettiin Kolmosessa. Uusi seura Kermi City FC perustajina olivat samat tahot, jotka olivat mukana PS Kemin toiminnassa. Uuden seuran osaomistajaksi tuli brittiläinen urheilumarkkinointiyhtiö Redstrike 40 prosentin omistusosuudella. Näin puheenjohtajana ja joukkueen valmentajana olivat englantilaiset. Heistä tunnetuin oli aiemmin PS Kemiä valmentanut Tommy Taylor.
Kemi City FC aloitti toimintansa PS Kemi Akatemian paikalla Pohjois-Suomen Kolmosessa kaudella 2019. Seura päätti kautensa lohkon voittajana nousten Kakkoseen kaudeksi 2020, jossa se sijoittui kahdeksanneksi. Kaudella 2021 Kemi City FC jäi lohkonsa viimeiseksi Kakkosessa ja putosi sarjasta.
Stadion

Kemi City FC pelaa pelinsa Sauvosaaren urheilupuiston takakentällä, jota on Kemin kaupungin toimesta kehitetty PS Kemi Kingsin Ykkösen ja Veikkausliiga-aikana eli vuosina 2015-2018. Katsomon kokonaiskapasiteetti on 4 500 katsojaa. Vuonna 2017 pääkatsomossa oli vuonna 1 100 ja vastakkaisessa aurinkokatsomossa 780 kuppipenkillistä paikkaa. Toisessa päädyssä oli pieni istumakatsomo ja murskepintainen seisomakatsomo. Kentän reunalla oli myös VIP-tilat ja kuuluttamo. Stadion oli valaisematon.
PS Kemin ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella 2016 takakentälle valmistui uusi katettu katsomo, jossa on kuppi-istuimet 1 100 hengelle. Lisäksi vastapäiseen, merenpuoleiseen katsomoon kiinnitettiin noin tuhat kuppi-istuinta.
Stadion > PS Kemin puheenjohtajat

Mark Tivey (2019)
Juha Pasoja (2019)
Pelaajat ja valmentajat > Valmentajat

Joukkueenjohtaja:
Valmentaja: Jari Åhman
Apuvalmentaja: Mikko Vilmunen
Pelaajat ja valmentajat > Entiset päävalmentajat

Dean Sibson (2019)
Tommy Taylor (2019)
Sarjasijoitukset

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM–PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Kolmonen (Pohjosi-Suomi) | 1. | 16 | 12 | 2 | 2 | 34-9 | 38 |
| 2020 | Kakkonen (Lohko C) | 8. | 17 | 7 | 0 | 10 | 28–32 | 21 |

| 2021 | Kakkonen (Lohko C) | 12. | 22 | 2 | 1 | 19 | 20–62 | 7 |
Aiheesta muualla

Kemi City FCn virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Sauvosaaren urheilupuiston takakenttä.
Marjatta Rasi

Marjatta Rasi vuonna 2015.
Satu Marjatta Rasi (29. marraskuuta 1945 Punkalaidun – 23. toukokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän palveli urallaan ulkomaan edustoissa Lontoossa, Pariisissa, New Yorkissa, New Delhissä ja Wienissä.
Toimiessaan suurlähettiläänä Itävallassa Rasi toimi myös Suomen pysyvänä edustajana YK:n Wienin toimistossa (UNOV), kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA:ssa, kansainvälinen ydinkoekieltosopimusjärjestön valmistelukomitea CTBTO:ssa ja kansainvälinen teollistamisjärjestö UNIDO:ssa.
Aiemmin Rasi vastasi alivaltiosihteerinä Suomen ulkoasiainministeriön kehityspolitiikkaa ja -yhteistyötä koskevista asioista.
Vuosina 1998–2004 Rasi toimi Suomen pysyvänä edustajana YK:ssa. Hän toimi YK:ssa myös talous- ja sosiaalineuvoston (ECOSOC) historian ensimmäisenä naispuheenjohtajana. Ennen palvelustaan YK:n pysyvässä edustustossa New Yorkissa hän toimi muun muassa Suomen suurlähettiläänä Intiassa, Nepalissa, Bangladeshissa, Sri Lankassa ja Bhutanissa.
Koulutukseltaan Rasi oli oikeustieteen kandidaatti Helsingin yliopistosta vuodelta 1969. Rasin harrastuksiin kuuluvat ooppera, kirjallisuus ja uinti. Rasi kuului Naisten Pankin perustajajäseniin. Eläkevuosinaan hän toimi muun muassa Suomen Pakolaisapu ry:n puheenjohtajana.
Rasi oli kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa. Hän sai 4 332 ääntä eikä tullut valituksi. Rasi oli kokoomuksen ehdokkaana myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. Hän sai 780 ääntä eikä tullut valituksi.
Aiheesta muualla

Marjatta Rasin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Kenkäheinä

Nutukkaat, joissa on sisällä kenkäheiniä
Kenkäheinä (pohjoissaameksi gámasuoidni) on kengän sisään lämmikkeeksi ja kuivikkeeksi laitettavaa saraheinää. Historiallisesti sitä käyttivät ainakin saamelaiset, mutta nykyään kenkäheinää käytetään harvemmin. Aikanaan kenkäheiniä saatettiin kuitenkin pitää parempana vaihtoehtona villasukille, koska ne oli helpompi kuivattaa eivätkä ne hiertäneet. Kenkäheinä eristää lämpöä hyvin silloinkin, kun se on kosteaa. Yksi syy kenkäheinän suosion vähenemiseen on niiden aiheuttama sotku, sillä heinien käsittelyn yhteydessä osa siitä varisee lattialle. Ennen vanhaan kouluissa saatoi siitä syystä olla jopa erillinen huone kenkien pukemista varten.
Valmistus

Heinät kerätään elokuun puolivälistä lähtien rannoilta ja luhtasoilta. Käytetty saralaji riippui siitä, mitä kullakin alueella kasvoi. Lapissa yleisimpiä lajeja olivat vesi- ja pullosara. Parasta kenkäheinää saadaan kuitenkin lapinsarasta. Keräämisessä käytetään sirppiä tai leukua. Keräämisen jälkeen heinät sidotaan latvoistaan yhteen kimpuiksi eli sormaisiksi. Yhtä kimppua varten valitaan nyrkkiin mahtuva määrä heinää. Kimput pehmitetään hakkaamalla niitä puunuijalla kiveä vasten tai lyömällä heiniä pieksälaudaksi kutsuttuun piikikkääseen lautaan. Pehmittäminen jatkuu kimppujen hieromisella. Samalla kovat heinänkorret poimitaan kimpuista pois. Kovin tarkasti kimppuja ei kuitenkaan välttämättä puhdisteta, sillä pieni epätasaisuus ei ole haitaksi kenkäheinissä. Mitä kovemmaksi heinät jätetään, sitä pidempään ne kestävät käyttöä. Pehmeät kenkäheinät tuntuvat kuitenkin jalassa mukavilta.
Pehmittämisen jälkeen heinät kuivatetaan ja niistä poistetaan latvat. Varastointia varten ne kiedotaan eräänlaisiksi kransseiksi (pohjoissaameksi vierra). Kranssi tehdään palmikoimalla heinäkimpun päät, kiertämällä kimppu sitten köydeksi ja kiepauttamalla pyöreään muotoon. Kimpun kuuluu olla noin ranteen paksuinen. Valmis kranssi on noin puoli metriä leveä ja 30 cm korkea.
Kenkäheinien leikkuuseen käytetty sirppi.
Heinäkimppuja
Lapsia kenkäheinää pehmittämässä.
Valmiita kenkäheinäkransseja.
Käyttö

Kenkien täyttämistä heinillä kutsutaan heinittämiseksi. Heinät asetellaan kenkään linnunpesän muotoon. Nutukkaiden kippurakärki kuitenkin täytetään tiiviisti. Varsi täytetään heinillä vasta pukemisen yhteydessä.
Saamelaiset ovat perinteisesti käyttäneet kenkäheiniä niin kesällä kuin talvellakin. Käytetyt kenkäheinät heitetään tavallisesti yhden käyttökerran jälkeen pois ja vaihdetaan uusiin. Aikoinaan yksi perhe valmisti ainakin 15 kenkäheinäkranssia vuodessa, ja valmistuksen katsotaan vielä nykyäänkin kuuluvan pohjoisiin perustaitoihin. Kenkäheinän valmistaminen ja käyttö kuuluu ekologisen perinnetiedon piiriin.
Toimi Kankaanniemi

| Toimi Kankaanniemi |
| --- | --- |
 Toimi Kankaanniemi vuonna 2023.
Suomen kehitysyhteistyöministeri
 Ahon hallitus 26.4.1991–28.6.1994  
Kansanedustaja
 21.3.1987–19.4.2011 22.4.2015–16.4.2019 2.7.2019–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä (1987–2011) Perussuomalaisten eduskuntaryhmä (2015–2023)
Vaalipiiri:  Keski-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1950 (ikä 75) Tyrvää
Ammatti:  kansanedustaja
Tiedot
Puolue:  Perussuomalaiset (2013–)
Muut puolueet:  Suomen Kristillisdemokraatit (vuoteen 2011)
Koulutus:  sosionomi (1975)
Toimi Olavi Kankaanniemi (s. 26. helmikuuta 1950 Tyrvää) on suomalainen poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän on perussuomalaisten entinen kansanedustaja Keski-Suomen vaalipiiristä, eduskunnan tilintarkastaja kevääseen 2020 asti ja Suomen Kuntaliiton hallituksen jäsen. Kankaanniemi on toiminut perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajana lyhyen ajan vuonna 2017. Kankaanniemi oli Suomen Kristillisen Liiton presidenttiehdokas vuoden 1994 vaaleissa.
Kankaanniemi on toiminut kristillisdemokraattien (vuoteen 2001 Suomen Kristillisen Liiton) kansanedustajana vuosina 1987–2011 ja hän oli Suomen Kristillisen Liiton puheenjohtaja vuosina 1989–1995. Hän oli Ahon hallituksessa ministeri, joka vastasi kehitysyhteistyöstä sekä raittius- ja alkoholiasioista. Perussuomalaisten kansanedustajana Kankaanniemi on ollut vuosina 2015–2023.
Ura

Kankaanniemi kirjoitti ylioppilaaksi Vammalan yhteislyseosta vuonna 1971 ja suoritti kunnallistutkinnon (sosionomi) Tampereen yliopistossa vuonna 1975. Hän on työskennellyt Kaarinan ja Keikyän kunnissa. Siikaisten vs. kunnanjohtajana hän oli 25-vuotiaana. Vuosina 1976–1987 hän oli Uuraisten kunnansihteeri (nykyinen hallintojohtaja) ja hoiti viransijaisena kunnanjohtajan tehtävää vuosina 1978–1979.
Aiemmin hän on ollut muun muassa Keski-Suomen maakuntaliiton hallituksen sekä Keski-Suomen Osuuspankin hallintoneuvoston ja Osuuskauppa Keskimaan edustajiston jäsen. Hän on ollut myös Vapon ja Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Kankaanniemi oli vuosina 2001–2014 Uuraisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Vuodesta 2013 alkaen hän on Suomen Kuntaliiton hallituksen ja työvaliokunnan jäsen sekä Keski-Suomen sairaanhoitopiirin ja Kehitysyhtiö Jykes Oy:n hallituksen jäsen. Hän on myös kahden osakeyhtiön hallituksen puheenjohtaja. Hän on kuulunut myös Keski-Suomen Liiton maakuntavaltuustoon sekä Jyväskylän koulutuskuntayhtymän valtuustoon vuosina 2001–2014.
Kankaanniemi oli Suomen Kristillisen Liiton Keski-Suomen piirin puheenjohtaja 1983–1989, puolueen puheenjohtaja 1989–1995 ja eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1995–1996. Puoluejohtajana hän vei puoluetta keskustalaiseen suuntaan. Hänen johdollaan puolue saavutti vuoden 1991 eduskuntavaaleissa vaalivoiton, puolueen kansanedustajamäärä nousi viidestä kahdeksaan ja puolue nousi ensimmäistä kertaa hallitukseen.
Ura > Ministerinä

Vuoden 1991 vaalivoiton jälkeen SKL nousi Ahon hallitukseen, jossa Kankaanniemi oli ulkoasiainministeriössä kehitysyhteistyöministerinä ja sosiaali- ja terveysministeriössä alkoholi- ja raittiusasioista vastaavana ministerinä. Hallituksessa hän oli vaa’ankieliasemassa yhtäältä keskustan ja toisaalta kokoomuksen ja RKP:n välillä. Hänen kantansa ratkaisi muun muassa Suomen ulkopoliittisen linjan uuden määrittelyn Paavo Väyrysen mukaan sekä EU-jäsenyyteen liittyneen maatalouden kotimaisen tukipaketin keskeisen sisällön.
Kankaanniemen aloitteesta ja johdolla laadittiin Suomen ensimmäinen kehitysyhteistyöstrategia. Tuolloin Suomi saavutti kehitysyhteistyöpanostuksessa 0,7 %:n osuuden BKT:sta. Kankaanniemi osallistui varakuvernöörinä Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) vuosikokoukseen sekä puhui YK:n yleiskokouksessa New Yorkissa. Ministerikaudellaan hän vieraili kaikissa Suomen kehitysyhteistyön kohdemaissa.
Ministerinä Kankaanniemi kuului kaikkiin ministerivaliokuntiin. Hän oli myös Suomen EU-jäsenyysneuvotteluja johtaneen ministeriryhmän jäsen. Hän ei tukenut jäsenyyttä, vaan piti Suomen etujen mukaisena pysyttäytymistä Euroopan talousalueessa (ETA). Hänen tavoitteenaan oli turvata pohjoismainen hyvinvointiyhteiskuntamalli, jota silloinen Norjan Kristillisen Kansanpuolueen puheenjohtaja ja pitkäaikainen pääministeri Kjell Magne Bondevik myös voimakkaasti tuki. Kankaanniemi erosi kesällä 1994 Ahon hallituksesta, kun pääministeri ei sallinut hänen äänestää Suomen EU-jäsenyyttä vastaan. Hän ei tukenut myöskään Suomen liittymistä Euroopan talous- ja rahaliittoon (EMU) ja yhteiseen eurovaluuttaan 1998.
Kankaanniemi oli ehdokkaana vuoden 1994 presidentinvaalissa. Hän oli ehdokkaana europarlamenttivaaleissa vuosina 1996 ja 2014. Näissä hän sai ääniä noin 24 000 ja 19 000 kappaletta.
Ura > 2011–2019

Syksyllä 2011 Kankaanniemi ilmoitti eroavansa kristillisdemokraateista. Syynä oli hallituksen EU-politiikka, etenkin ERVV:n vakuuksien kasvatus ja EVM:n tuleva hyväksyminen ja kuntajakouudistukset. Syksyllä 2012 hänet valittiin kunnanvaltuustoon sitoutumattomana perussuomalaisten ehdokaslistalta Uuraisilla. Toukokuussa 2013 hän liittyi perussuomalaisten jäseneksi. Hän oli puolueen eurovaaliehdokkaana vuoden 2014 vaaleissa.
Eduskuntavaaleissa 2015 Kankaanniemi valittiin eduskuntaan perussuomalaisten ehdokkaana Keski-Suomesta. Hän pääsi seitsemännelle vaalikaudelleen noin 6 500 äänellä. Kankaanniemi osallistui hallitusneuvotteluihin, mutta vetäytyi neuvotteluista toukokuussa 2015 kun kävi ilmi, että hän oli lähettänyt seksuaalisävytteisiä viestejä puolueensa toiminnassa mukana olleille naisille Facebookin kautta syksyllä ja talvella 2014–2015.
Kankaanniemi ilmoitti Twitterissa 13. kesäkuuta 2017, että hän eroaa Perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajuudesta. Puolueen eduskuntaryhmä oli juuri sitä ennen jakaantunut.
Kankaanniemi putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta nousi sinne pian takaisin varasijalta Teuvo Hakkaraisen tultua valituksi europarlamenttiin toukokuussa 2019.
Kankaanniemi on kaikkien aikojen kymmenenneksi useimmin täysistunnossa puhunut kansanedustaja.
Yksityiselämä

Kankaanniemi on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa, yksi tytär ja neljä lastenlasta. Kankaanniemi kuuluu helluntaiherätykseen.
Kirjallisuutta

Hurri, Maija: Toimi Kankaanniemi, periaatteen mies. RV-kirjat. 1993. ISBN 951-606-365-9.
Jokisilta

Jokisillan päiväkoti.
Ängeslevänjoki Jokisillalla.
Jokisilta on kylä Tyrnävän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä Tyrnävän kirkonkylästä pohjoiseen yhdystien 8240 läheisyydessä. Asutus on keskittynyt pääasiassa Ängeslevänjoen varrelle. Jokisillan koulu lakkautettiin vuonna 2009.
Keskikylä (Tyrnävä)

Keskikylä on kylä Tyrnävän kunnassa. Se sijaitsee kirkonkylän ja Kolmikannan kylän välillä. Pitkänomainen, nauhamainen jokivarsikylä on kasvanut enemmän Tyrnävänjoen länsipuolelle Keskikyläntien varteen.
Bianca Ambrosetti

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Italian joukkue Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928. Bianca Ambrosetti ensimmäinen vasemmalta.  |  Italian joukkue Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928. Bianca Ambrosetti ensimmäinen vasemmalta.  |  Italian joukkue Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928. Bianca Ambrosetti ensimmäinen vasemmalta.  |  |
Maa:   Italia
Naisten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
Bianca Ambrosetti (1. maaliskuuta 1914 Pavia – 30. marraskuuta 1929 Pavia) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen. Kilpailuja seuranneena vuonna hän kuoli tuberkuloosiin.
Makedonian valtakunta

| Makedonian valtakunta Μακεδονία (muinaiskreikaksi) Macedonia (latinaksi)> 808 eaa.–148 eaa. |
| --- | --- |
  Verginan aurinko, Makedonian valtakunnan symboli. 
   Makedonian valtakunta 336 eaa. 
Valtiomuoto:  monarkia
Kuningas:  Ensimmäinen: Karanos Viimeinen: Perseus
Pääkaupunki:  Aigai (808–399 eaa.) Pella (399–168 eaa.)
Pinta-ala:  
– yhteensä:  5 200 000 km² 
Uskonnot:  antiikin Kreikan uskonto hellenistinen uskonto
Historia:  
– Persian vasallivaltiona:  512/511 – 493 eaa.
– osana Persian valtakuntaa:  492–479 eaa.
– valtakunnan yhdistyminen Filippos II:n johdolla:  359–336 eaa.
– Korintin liiton perustaminen:  338–337 eaa.
– Persian valloitus Aleksanteri Suuren johdolla:  335–323 eaa.
– diadokkisodat:  322–275 eaa.
– Pydnan taistelu:  22. kesäkuuta 168 eaa.
Kielet:  muinainen makedonia Attikan murre koinee-kreikka
Valuutta:  tetradrakhma
Makedonian valtakunta (m.kreik. Μακεδονία, lat. Macedonia) oli antiikin aikainen helleeninen valtakunta, jonka ydinaluetta oli nykyisen Kreikan pohjoisosa eli Makedonia. Valtakunnan pääkaupunki oli alun perin Aigai ja myöhemmin Pella.
Makedonian valtakunta syntyi noin 700 eaa. Sen naapurialueita olivat Traakia, Illyria, Epeiros ja Thessalia. Makedonian hallitsijat onnistuivat 400-luvulta eaa. lähtien kehittämään verraten tiiviin valtiorakenteen, joka osoittautui niin lujaksi, että Makedonia pystyi vähitellen kasvattamaan valtaansa ja nousemaan suurvallaksi. Makedonian suuruuden kautta olivat erityisesti 300- ja 200-luvut eaa. Filippos II (kuninkaana 359–336 eaa.) perusti Makedonian suuruuden käyttämällä hyväkseen kreikkalaisten ja persialaisten riitoja. Hänen valloitustensa myötä Makedonia piti lopulta hallussaan koko eteläistä Balkania.
Filippos II:n poika Aleksanteri Suuri (kuninkaana 336–323 eaa.) teki Makedoniasta maailmanvallan, jossa vallitsi hellenistinen kulttuuri. Hän liitti Makedoniaan Persian ja Egyptin. Aleksanterin kuoleman jälkeen valtakunta hajautui diadokkisodissa useisiin kilpaileviin osiin. 200-luvulla eaa. Makedonia hallitsi jälleen koko Kreikkaa. Rooman valtakunta kukisti Makedonian vuonna 168 eaa., ja se liitettiin osaksi Roomaa. Makedoniasta on perinyt nimensä historiallis-maantieteellinen Makedonian alue.
Maantiede

Makedonian valtakunnan maantieteellä tarkoitetaan tässä varsinaisen Makedonian aluetta nykyisen Kreikan pohjoisosissa sekä siihen myöhemmin liitettyjä lähialueita. Siihen ei tässä kuitenkaan lueta Makedonian Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren aikana valloittamia alueita muualla Kreikassa tai Kreikan ulkopuolella.
Makedonian alkuperäinen alue sijaitsi kokonaan sisämaassa, mutta sillä oli meriyhteys muuhun Kreikkaan jokien kautta. Se jakaantui Ylä- ja Ala-Makedoniaan. Ala-Makedonia käsitti tasankoalueen, jolla virtasivat Aksios-joki ja alueen monet muut joet, kun taas Ylä-Makedonia sijaitsi lännempänä lähempänä Pindos-vuoristoa. Valtakunnan vanhaa ydinaluetta oli Ala-Makedonian Bottiaia, myöhempi Emathia, jossa sijaitsivat sekä vanha pääkaupunki Aigai että uudempi pääkaupunki Pella.
Aleksanteri Suuren noustessa valtaan Makedonian alue rajoittui etelässä Thessaliaan. Alueiden luonnollisena rajana toimivat Olympos-vuori ja Kambounia-vuoret. Maayhteys muuhun Kreikkaan kulki Olympos- ja Ossa-vuorten välisen Tempen solan kautta. Eteläisessä Makedoniassa sijaitsivat Pierian ja Elimeian maakunnat sekä Epeiroksesta vallattu Tymfaia. Pieriassa sijaitsivat Herakleionin ja Ballan kaupungit, Elimeiassa Aiane ja Tymfaiassa Aiginion, joka oli alun perin Epeirosta ja välillä myös Thessaliaa.
Lännessä Makedonia rajoittui Epeirokseen. Läntisessä Orestiin maakunnassa sijaitsi Argos. Luoteessa Makedonian alue rajoittui Illyriaan. Illyrian rajalla sijainneen Lynkestiin maakunnan tärkein kaupunki oli Herakleia Lynkestis. Makedonian pohjoispuolella sijaitsivat Paionia ja Pelagonia. Lännestä itään Makedonian pohjoisimmat maakunnat olivat Deuriopos (tärkein kaupunki Styberra eli Stymbara), Parorbelia (Eidomene) ja Sintike (Herakleia Sintike).
Idässä Makedonia rajoittui Strymon-jokeen ja Traakiaan. Itäisimmät maakunnat olivat Odomantike, Edonis ja Pieris. Traakiasta Makedoniaan liitettiin Khalkidike ja muut nykyisen Chalkidikín niemimaan alueet sekä Filippoin kaupungin ympärillä ollut tasanko. Roomalaisajalla myös Paionia ja Pelagonia kuuluivat Makedoniaan.
Maantiede > Alueet

Makedonian alueita antiikin aikana olivat:
Almopia
Anthemus
Bisaltia
Bottiaia
Bottike
Deuriopos
Edonis
Elimeia (Elimiotis)
Emathia
Eordaia
Khalkidike
Krestonia
Krusis
Lynkestis (Lynkos)
Mygdonia
Odomantike
Orestis
Parorbelia
Pieria
Pieris
Sintike
Tymfaia
Maantiede > Polikset

Varsinaisen Makedonian polikset eli kaupunkivaltiot arkaaisella ja klassisella kaudella olivat:
Aiane
Aigai
Alebaia
Allante
Aloros
Beroia
Dion
Edessa
Europos
Herakleia
Herakleion
Ikhnai
Kyrrhos
Leibethra
Methone
Mieza
Pella
Pydna
Klassisen kauden lopulla Makedonian alaisuuteen kuului myös muiden, valloitettujen alueiden poliksia, kuten esimerkiksi Khalkidiken lukuisat polikset, jotka olivat kreikkalaisten vanhoja siirtokuntia, sekä Traakian Filippoi. Hellenistisellä kaudella perustetut uudet kaupungit, kuten Thessalonike, Kassandreia ja Demetrias, eivät enää olleet poliksia sanan varsinaisessa klassisessa merkityksessä.
Maantiede > Muita kaupunkeja

Antigoneia Psafara
Apsalos
Argos Orestikon
Balla
Demetrias
Eidomene
Europos
Gortynia
Herakleia Lynkestis
Herakleia Sintike
Horma
Kassandreia
Kition
Skydra
Styberra
Thessalonike
Tyrissa