stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Connor Hellebuyck
Ura > Maajoukkuetasolla

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
Hellebuyck debytoi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 2014. Samana vuonna hän kuului maan MM-kokoonpanoon, muttei pelannut yhtään ottelua. Hellebuyck kuului Yhdysvaltain joukkueeseen myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa, jossa hän torjui hyvillä peliesityksillään Yhdysvallat pronssille kahden vuoden tauon jälkeen.
2. maaliskuuta 2016, hänet valittiin ensimmäisten pelaajien joukossa edustamaan Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkuetta vuoden 2016 maailmancupiin. Hellebuyck edusti Yhdysvaltoja myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Marguerite Pindling

| Marguerite Pindling |
| --- | --- |

Bahaman kenraalikuvernööri
 8. heinäkuuta 2014 – 28. kesäkuuta 2019  
Edeltäjä:  Arthur Foulkes
Seuraaja:  Cornelius A. Smith
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1932 (ikä 92) Long Bay Cay, Bahamasaaret
Puoliso:  Lynden Pindling
Lapset:  4
Marguerite Pindling (s. 26. kesäkuuta 1932 Long Bay Cay, Bahama) on bahamasaarelainen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka toimi heinäkuusta 2014 kesäkuuhun 2019 maan kenraalikuvernöörinä. Hän oli naimisissa pääministeri Lynden Pindlingin kanssa. Marguerite toimi itse tuolloin aktiivisesti miehensä kampanjoitsijana ja samaan aikaan keräsi varoja muun muassa Bahaman Punaiselle ristille.
Nuoruus ja perhe

Marguerite McKenzie syntyi vuonna 1932 Etelä-Androsin alueella. Hänen vanhempansa olivat Reuben ja Viola McKenzie. Marguerite oli yksi perheen 11 lapsesta.
Marguerite muutti vuonna 1946 siskonsa luokse Nassauun, missä hän kävi peruskoulunsa loppuun. Hän tapasi 1950-luvulla Lontoossa opiskelleen lakimiehen ja Bahamasaarten tulevan pääministerin Lynden Pindlingin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1956. He saivat liittonsa aikana neljä lasta.
Ura

Marguerite Pindlingin mies Lynden valittiin kesäkuussa 1956 ensimmäisen kerran Bahaman parlamenttiin. Marguerite oli miehensä aktiivisempia kampanjoitsijoita, ja hän on kertonut kaksoiselämänsä alkaneen pian naimisiin menon jälkeen. Pindlingien ja muiden progressiivisen liberaalipuolueen kampanjointi tuotti tulosta. Puolue nousi valta-asemaan ja johdatti Bahamasaaret itsenäisyyteen.
Marguerite Pindling keskittyi itse hyväntekeväisyyteen ja oli vuosina 1976–1991 Bahaman Punaisen ristin varojenkeruukomitean puheenjohtaja. Kun Punainen risti päätti rakennuttaa uuden päämajan New Providenceen, Pindling oli auttamassa järjestöä keräämään 200 000 dollaria 800 000 dollaria maksaneesta rakennuksesta. Punaisen ristin lisäksi Pindling on ollut muun muassa keräämässä rahoja vammaistyölle.
Kuningatar Elisabet II löi 2007 Pindlingin Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan suurristin ritariksi. Hän sai tunnustuksen vapaaehtoistyöstään sekä palveluistaan hyväntekeväisyydessä ja politiikassa.
Pindling toimi muutamia kertoja kenraalikuvernööri Arthur Foulkesin sijaisena, kun tämä oli ulkomailla. Hän olikin yksi ennakkosuosikkeja Foulkesin seuraajaksi. Kuningatar nimitti Pindlingin heinäkuussa 2014 Bahaman uudeksi kenraalikuvernööriksi.
Major League Baseball -kausi 2019

| --- | --- |
Joukkueita:  30
Runkosarja
Kausi alkoi:  20. maaliskuuta 2019
Kausi päättyi:  29. syyskuuta 2019
League Championship Series
Liigavoittajat:   Houston Astros (AL)  Washington Nationals (NL) 
World Series
Voittaja:  Washington Nationals
Toinen sija:  Houston Astros
Arvokkain pelaaja:  Stephen Strasburg (WSH)
   ← 2018  2020 →
Major League Baseball -kausi 2019 oli pohjoisamerikkalaisen baseball-sarja Major League Baseballin (MLB) kausi, jonka runkosarja alkoi 20. maaliskuuta ja päättyi 29. syyskuuta 2019. Pudotuspelit alkoivat 1. lokakuuta, ja ne huipentuivat kauden World Series -loppuottelusarjaan 30. lokakuuta.
Washington Nationals voitti seuran ensimmäisen World Seriesin päihittämällä Houston Astrosin seitsemässä ottelussa. Washingtonin syöttäjä Stephen Strasburg nimettiin loppuottelusarjan arvoikkaimmaksi pelaajaksi.
Pudotuspelit

Lähde: MLB
Pudotuspelit > World Series

| Washington – Houston> Päiväys | Washington – Houston> Vierasjoukkue | Washington – Houston> Kotijoukkue | Washington – Houston> Tulos | Washington – Houston> Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22. lokakuuta 2019 | Washington Nationals | Houston Astros | 5–4 | Raportti |
| 23. lokakuuta 2019 | Washington Nationals | Houston Astros | 12–3 | Raportti |
| 25. lokakuuta 2019 | Houston Astros | Washington Nationals | 4–1 | Raportti |
| 26. lokakuuta 2019 | Houston Astros | Washington Nationals | 8–1 | Raportti |
| 27. lokakuuta 2019 | Houston Astros | Washington Nationals | 7–1 | Raportti |
| 29. lokakuuta 2019 | Washington Nationals | Houston Astros | 7–2 | Raportti |
| 30. lokakuuta 2019 | Washington Nationals | Houston Astros | 6–2 | Raportti |
Washington voitti World Seriesin otteluin 4–3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Major League Baseball -kausi 2019 Wikimedia Commonsissa
Martin Page

Martin Page
Martin Page (s. 1975) on ranskalainen kirjailija.
Martin Page on tunnettu esikoiskirjastaan Comment je suis devenu stupide (2001), joka suomennettiin vuonna 2003 nimellä Miten minusta tuli tyhmä (Like). Kirja voitti Euregio Schüler -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2004.
Käännös suomeksi
Martin Peters

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Martin Stanford Peters
Syntymäaika: 8. marraskuuta 1943
Syntymäpaikka: Lontoo, Englanti
Kuolinaika: 21. joulukuuta 2019 (76 vuotta)
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959–1970 1970–1975 1975–1980 1980–1981 | West Ham United Tottenham Hotspur Norwich City Sheffield United | 302 (81) 189 (46) 207 (44) 024 (4) |
Maajoukkue
| 1966–1974 | Englanti | 67 (20) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Martin Stanford Peters (8. marraskuuta 1943 Lontoo, Englanti – 21. joulukuuta 2019) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaaja-aikanaan hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vuonna 1959 alkaneella pelaajaurallaan Peters edusti West Hamia, Tottenhamia, Norwichia ja Sheffield Unitedia, jossa lopetti uransa vuonna 1981.
Englannin maajoukkuetta Peters edusti vuosien 1966 ja 1974 välillä 67 kertaa ja teki 20 maalia. Englannin valmentaja Alf Ramsey valitsi Petersin vuoden 1966 MM-kisoihin, joissa Englanti voitti maailmanmestaruuden. Peters teki loppuottelussa 2–1 johtomaalin. Hänet valittiin myös vuoden 1970 MM-kisoihin, joissa Saksa pudotti Englannin jatkosta jo puolivälierissä. Peters toimi myös maajoukkueen kapteenina.
Pelaajauransa jälkeen Peters toimi Sheffield Unitedin valmentajana.
Darren O’Dea

Darren O’Dea
Darren O’Dea (s. 4. helmikuuta 1987 Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Leeds Unitedia. O’Dea valittiin Irlannin maajoukkueeseen EM-kilpailuihin 2012.
M/S Fingard

| M/S Fingard |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kuivarahtialus
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Maarianhamina
IMO-numero:  9195834
MMSI-numero:  230999000
Tunnuskirjaimet:  OJNG
Aiemmat nimet:  2000–2007 Transitorius 2007– Fingard
Omistaja:  Bore
Aiemmat omistajat:  2000–2007 Transitorius C.V. 2007– Bore
Rakennustelakka:  Damen Shipyards, Hoogezand, Alankomaat
Rakennusnumero:  738
Luovutettu:  2000
Tekniset tiedot
Pituus:  94,96 m
Leveys:  13,17 m
Syväys:  6,19 m
Bruttovetoisuus (GT):  2 997
Koneisto:  1 × Deutz TBD L6
Koneteho:  2 400 kW
Nopeus:  21,3 km/h
Nopeus:  11,5 kn
Lastikapasiteetti:  6 180 m³ esimerkiksi viljaa, 5 700 m³ puutavaraa
Lastikapasiteetti:  224 TEU
Lähteet:  
M/S Fingard (IMO 9195834) on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva kuivarahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Damen Shipyardsin telakalla Hoogezandissa, Alankomaissa. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 224 ja puutavarakapasiteetti 5 700 m³. Kuollutta painoa Fingardilla on 4 951 tonnia. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.
Fingardin sisaralus on M/S Swegard.
Käyttöhistoria

Vuonna 2000 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta, jonka jälkeen se luovutettiin Transitorius C.V:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Transitorius -nimellä Alankomaiden lipun alle. Loppuvuodesta 2007 suomalainen Bore osti aluksen ja rekisteröi sen Fingard -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina.
Aiheesta muualla

Bore: M/V Fingard (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuvia Fingardista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Boren alukset
Auto Baltic
Auto Bank
Auto Bay
Belgard
Borden
Bravaden
Estraden
Fingard
Klenoden
Najaden
Nedgard
Nordgard
Norking
Norqueen
Norsky
Norstream
Ostgard
Seagard
Swegard
Sydgard
Trenden
Westgard
Darney

| Darney |
| --- | --- |
 Sainte-Madeleinen kirkko
 vaakuna
 Darney
 Koordinaatit: 48°05′09″N, 6°02′48″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Vosges
Arrondissementti:  Neufchâteau
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,9 km²
Väkiluku (2014):  1 133 
 – Väestötiheys:  143 as./km²
Kunnan numero:  88124
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Darney on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyys on 1700-luvulta peräisin oleva linna Château de Darney. Linnassa sijaitsee Tšekkoslovakian sotahistorian museo (Musée historique et militaire tchécoslovaque). Ensimmäisessä maailmansodassa Ranskassa taisteli tšekkejä ja slovakkeja ranskalaisten rinnalla. Vuonna 1918 heidät sijoitettiin Darneyssa Kléberin leiriin (Camp Kléber). Leirissä vieraili juuri itsenäistyneen Tšekkoslovakian presidentti Tomáš Masaryk matkalla maanpaosta Yhdysvalloista kotimaahansa.
Château de Darney
Camp Kléberin muistomerkki
Masarykin aukio
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Darney Wikimedia Commonsissa
M/S Finn

| M/S Finn |
| --- | --- |
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Komorit
Kotipaikka:  Moroni
IMO-numero:  7300784
Aiemmat nimet:  1973–1987: Sirius 1987–1992: Fennia 1992–2000: Finnmaster 2000–2001: Finnwood 2001: Finn
Aiemmat omistajat:  1973–1981: Finska Ångfartygs AB 1981–1987: Effoa-Finska Ångfartygs 1987–1989: EFF-Shipping Ltd. 1989–2001: Finnlines Oy 2001: intialainen romuttaja
Rakennustelakka:  Rauma-Repola Oy, Rauma, Suomi
Rakennusnumero:  208
Vesillelasku:  15. joulukuuta 1972
Luovutettu:  huhtikuu 1973
Tekniset tiedot
Pituus:  137,52 m
Leveys:  22,36 m
Syväys:  6,63 m
Bruttovetoisuus:  4 469 brt
Koneisto:  2 × Werkspoor 9TM410 diesel
Koneteho:  7 833 kW
Nopeus:  31,48 km/h
Nopeus:  17 kn
Hyttejä:  12
Lastikapasiteetti:  1 356 m
Lähteet:  
M/S Finn (IMO 7300784) oli vuonna 1973 rakennettu 137,52-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Rauma-Repola Oy Raumalla, Suomessa. Alun perin alus oli nimeltään Sirius. Alus romutettiin elokuussa 2001 Alangissa, Intiassa.
Finnin sisaraluksia ovat M/S Sea Corona, M/S Seaterns, M/S Lipa ja M/S San Diego.
Käyttöhistoria

15. joulukuuta 1972 alus laskettiin vesille ja seuraavan vuoden huhtikuussa se luovutettiin suomalaisen Finska Ångfartygsin omistukseen. Aluksen kotisatamaksi tuli Helsinki. Tuolloin alus oli nimeltään Sirius. Luovutuksen jälkeen Sirius aloitti liikennöinnin Suomen ja Euroopan välillä. Helmikuun puolivälissä 1981 laivan omistajaksi rekisteröitiin Effoa-Finska Ångfartygs.
22. huhtikuuta 1987 EFF-Shipping osti Siriuksen ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau. 24. huhtikuuta alus nimettiin Fenniaksi. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin eli vuokrattiin Kent Linen liikenteeseen, reitille Dartford / Chatham–Zeebrugge. Lokakuussa 1989 Fennia-Shipping osti Fennian. Elokuussa 1992 alus aikarahdattiin DFDS A/S:n liikenteeseen, reitille Newcastle–Esbjerg.
11. joulukuuta 1992 Finnlines osti aluksen ja nimesi sen muutamaa päivää myöhemmin Finnmasteriksi, jonka jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin laivalla. 8. tammikuuta 1999 Finnmaster siirtyi Transrussian liikenteeseen, linjalle Kiel–Mukran–Pietari. Huhtikuussa reitti vaihtui; Kotka–Rostock. Kesäkuussa 2000 alus sai uuden nimen: Finnwood.
10. heinäkuuta 2001 intialainen romuttaja osti aluksen, jolloin se sai myös nykyisen Finn -nimensä. Romuttaja rekisteröi laiva Komorien lipun alle. Parin viikon kuluttua tästä alus saapui Alangiin, Intiaan, jossa se romutettiin.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Sirius (ruotsiksi)
Martin Rump

Martin Rump Porsche 911 auton ratissa vuoden 2022 Le Mansin 24 tunnin ajossa.
Martin Rump (s. 2. huhtikuuta 1996 Tallinna) on virolainen autourheilija. Hänestä tuli vuonna 2022 ensimmäinen virolainen kuljettaja, joka on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Ura

Rump aloitti kilpauransa vuonna 2011 Formula Renault NEC -sarjasta. Tämän jälkeen hän ajoi vuonna 2013 Formula Renault 1.6 Nordic -sarjassa ja sijoittui siellä sarjapisteissä toiseksi. Vuonna 2014 Rump siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan. Hän saavutti kahdeksan pistettä sijoittuen sarjan 20:ksi. Samana vuonna hän ajoi myös Formula Renault Alps -sarjaa. Alkuvuonna 2014 Rump ajoi Uuden-Seelannin Toyota Racing Series -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kolme paalupaikkaa ja viisi palkintosijoitusta sijoittuen sarjapisteissä viidenneksi.
Vuonna 2015 siirtyi Aasiaan ja ajoi Formula Masters China -sarjassa josta hän saavutti kymmenen voittoa, seitsemän paalupaikkaa ja 16 palkintosijoitusta vieden sarjan mestaruuden. Hän ajoi samana vuonna myös Audi R8 LMS Cup China -sarjassa ja saavutti 20 pistettä ollen sarjassa 15:s. Tämän jälkeen hän siirtyi Asian Le Mans Series -sarjaan kaudeksi 2015-16 ajaen GT Am -luokassa. Vuonna 2016 Rump jatkoi Audi R8 LMS Cup China -sarjassa saavuttaen neljä voittoa, yhden paalupaikan ja kuusi palkintosijoitusta ja sijoittui sarjassa kolmanneksi. Kaudella 2016-17 Rump jatkoi ALMS-sarjassa ja siirtyi LMP3-luokkaan. Vuonna 2017 Rump ajoi Blancpain GT Series Asia -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan loppupisteissä 19:ksi. Samana vuonna hän ajoi myös Audi R8 LMS Cup ja China GT Championship - sarjoja. Vuonna 2018 Rump jatkoi Blancpain GT Series Asia -sarjassa ja sijoittuen sarjassa neljänneksi. Seuraavana vuonna 2019 hän sijoittui sarjassa seitsemänneksi.
Vuonna 2021 Rump osallistui Span 24 tunnin ajon kilpailuun GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjassa. Vuonna 2022 Rump kilpaili European Le Mans Series -sarjassa GTE-luokassa ja sijoittui sarjassa seitsemänneksi. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon ja sijoittui luokassaan 11:ksi. Vuonna 2023 Rump jatkaa ELMS-sarjassa.
Corey Hart

Corey Hart vuonna 2012.
Corey Hart (s. 31. toukokuuta 1962) on kanadalainen rockmuusikko, joka aloitti uransa 1980-luvulla. Hänen suurimmat hittinsä ovat olleet ”Sunglasses at Night” ja ”Never Surrender”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Corey Hart Wikimedia Commonsissa
Maja Grønbæk

| Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 |  |  |
Maja Grønbæk (s. 30. tammikuuta 1971) on tanskalainen käsipalloilija. Hän voitti Tanskan maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Sydneyssä 2000.
Dragsvik

Dragsvik voi tarkoittaa seuraavia:
Dragsvik, kylä Tammisaaressa Raaseporissa
Dragsvikin varuskunta, Uudenmaan prikaatin ruotsinkielinen varuskunta Tammisaaren Dragsvikissa
Dragsvikin seisake, seisake Karjaan–Hangon radalla Dragsvikissa
Villa Dragsvik, Hjalmar Åbergin suunnittelema huvila Raaseporissa
Dragsvik, paikka Sognevuonon rannalla Norjan Balestrandissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dragsvik”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maja Göthberg

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Maja Göthberg
Syntymäaika: 16. heinäkuuta 1997
Syntymäpaikka: , Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: Lazio
Pelinumero: 15
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2015 | Hovås Billdal IF | 45 | (2) |
| 2016–2017 | Göteborg FC | 17 | (0) |
| 2017 | Hammarby IF | 0 | (0) |
| 2019 | Kungsbacka DFF | 0 | (0) |
| 2019 | Sundsvalls DFF | 10 | (0) |
| 2020–2023 | Kuopion Palloseura | 73 | (1) |
| 2023– | Lazio |  |  |
Maajoukkue
| 2014–2016 | Ruotsi U19 | 12 | (2) |
| 2016 | Ruotsi U20 |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2022.
Maja Göthberg (s. 16. heinäkuuta 1997 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän siirtyi vuoden 2020 alussa Suomen Kansallisessa liigassa pelaavaan Kuopion Palloseuraan, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden kausilla 2021 ja 2022. Ruotsissa hän on edustanut Hovåsia, Göteborgia, Hammarbytä, Kungsbackaa ja Sundsvallia.
Dagda (Latvia)

| Dagda |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Dagda
 Koordinaatit: 56°5′N, 27°32′E 
Valtio:   Latvia
Kunta:  Dagda
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3 km²
Väkiluku (2016)  ():  2 178
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.dagda.lv 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dagda on kaupunki itäisessä Latviassa Latgallian historiallisella alueella, lähellä Valko-Venäjän rajaa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1992, eli se on yksi Latvian nuorimmista kaupungeista. Vuonna 2016 siellä oli 2 178 asukasta.
Historia

Dagdan perusti 1600-luvulla Kuurinmaan herttakunnan kansleri Jānis Francis Hilzens nimellä Dageten. Tuolloin alueelle syntyi myös katolinen seurakunta ja ensimmäinen puukirkko rakennettiin. Viimeisen Hilzen-suvun jäsenen kuoltua vuonna 1788 hänen leskensä myi kartanon Bujnicki-suvulle, jonka aikana sinne muodostui ainutlaatuinen kirjasto, arkisto, taidekokoelma ja arkeologinen museo. Vuonna 1863 kapinoivat talonpojat polttivat kartanon, ja siitä ovat jäljellä enää puutarha ja kaivetut kanavat.
Dagda kärsi pahoja vaurioita kummassakin maailmansodassa. Vuonna 1950 sille myönnettiin kaupunkikylän asema ja siitä tuli Dagdan alueen keskus. Vuonna 1992 Dagda sai kaupunginoikeudet, ja vuodesta 2000 lähtien sillä on ollut myös oma lippu ja hymni.
Tunnukset

Dagdan kaupungilla on oma sinivalkoinen lippu, jossa sininen symboloi alueen järviä ja siellä aikoinaan asuneita suomalais-ugrilaisia heimoja, valkoinen puolestaan baltteja ja henkistä selkeyttä. Kaupungin vaakunassa on kuvattuna punainen feenikslintu kultaisella pohjalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dagda (Latvia) Wikimedia Commonsissa
Dagdan kotisivut (latviaksi)
Dragsund

| Dragsund |
| --- | --- |
 Dragsund
 Koordinaatit: 62°16′47″N, 5°49′09″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Herøy ja Ulstein
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,6 km²
Väkiluku (2022):  386
 – Väestötiheys:  643,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dragsund on taajama Herøyn ja Ulsteinin kunnissa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 386 vuonna 2022. Yli 98 prosenttia asukkaista asuu Herøyn puolella.
Chris Weidman

| Chris Weidman |
| --- | --- |
 Weidman punnituksessa kesäkuussa 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1984 (ikä 40) Baldwin, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The All American
Aktiivisena:  2009–
Pituus:  188 cm
Paino:  84 kg
Painoluokka:  keskisarja (2009–) alempi raskassarja (2019)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  vapaapaini, nyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  Serra-Longo Fight Team
Tilastot
Ottelut:  20
Voitot:  15
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  4
– päätöksellä:  5
Tappiot:  5
– tyrmäyksellä:  5
Aiheesta muualla
chrisweidman.com
Chris Weidman (s. 17. kesäkuuta 1984 Baldwin, New York) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja UFC:n entinen keskisarjan mestari. Ennen vapaaottelu-uraansa Weidman oli yksi Yhdysvaltain parhaista yliopistopainijoista. Hän opiskeli Hofstran yliopistossa.
Vapaaottelu > Ring of Combat

Weidman aloitti vapaaottelu-uransa Ring of Combat -promootiossa, jossa hänen ensimmäinen ottelu käytiin 20. helmikuuta 2009. Weidman voitti ensimmäisen ottelunsa Reubem Lopesia vastaan kimuralla ensimmäisessä erässä. Huhtikuussa hän otteli toisen kamppailunsa Mike Stewartia vastaan, jonka Weidman voitti ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä lyönnein.
Vapaaottelu > Ring of Combat > Keskisarjan mestaruus

Jo kolmannessa ottelussaan Weidman pääsi ottelemaan Ring of Combatin keskisarjan mestaruudesta. Hallitseva mestari Uriah Hall oli vasta voittanut tuolloin vapaana olleen mestaruuden ja oli määrä puolustaa sitä ensimmäistä kertaa Weidmania vastaan. 24. syyskuuta 2010 käyty kamppailu päättyi ensimmäisessä erässä Weidmanin voittoon teknisellä tyrmäyksellä.
3. joulukuuta 2010 Weidman puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran Valdir Araújoa vastaan. Weidman voitti kolmieräisen kamppailun tuomuoriäänin. Mestaruuden jälkeen Weidman sai useita tarjouksia eri vapaaotteluorganisaatioilta ja oli aluksi lähimpänä allekirjoittaa sopimuksen Bellatorin kanssa, mutta epäselvien sopimusehtojen vuoksi Weidman ei suostunut sopimukseen. Hän sai sitä vastoin sen jälkeen tarjouksen UFC:ltä.
Vapaaottelu > UFC (2011–)

Weidman otteli ensi kerran UFC:ssä 3. maaliskuuta 2011 Alessio Sakaraa vastaan, korvattuaan loukkaantuneen Rafael Natalin. Hän voitti kamppailun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Toisessa ottelussa Weidman voitti Jesse Bongfeldtin ensimmäisessä erässä giljotiinikuristuksella. Hänet palkittiin suorituksestaan Illan luovutus bonuksella. Marraskuussa 2011 Weidman kohtasi Tom Lawlorin, jonka hän voitti myös kuristuksella ensimmäisessä erässä.
2012 Weidman kohtasi Demian Maian tammikuussa ja voitti kamppailun tuomariäänin (29–28, 30–27, 29–28). Heinäkuussa hän kohtasi vuoden toisessa ottelussaan Mark Muñozin, jonka Weidman voitti tyrmäyksellä toisessa erässä kyynärpää lyönnein. Voitto palkittiin myös Illan tyrmäys bonuksella.
Vapaaottelu > UFC (2011–) > Keskisarjan mestaruus (2013–2015)

Weidman oli lähes vuoden poissa ottelemisesta loukkaantumisten ja Hurrikaani Sandyn vuoksi. 6. heinäkuuta 2013 hän kohtasi Anderson Silvan keskisarjan mestaruudesta UFC 162 -tapahtumassa MGM Grand Garden Arenalla. Weidman päätti Silvan noin seitsemän vuotta kestäneen mestaruuskauden tyrmäyksellä toisessa erässä, kun Weidman yllätti Silvan pelleilemässä ja löi hänet maihin. Weidman uransa kymmennenessä vapaaottelussaan UFC:n keskisarjan mestaruuden. Se oli samalla hänen kuudes ottelu UFC:ssä. Weidman palkittiin myös Illan tyrmäys bonuksella, joka oli hänen toinen.
Heinäkuussa 2013 UFC:n puheenjohtaja Dana White ilmoitti Weidmanin ja Silvan välisen uusintaottelun käytävän UFC 168 -tapahtumassa joulukuussa 2013. Silva oli edellisen ottelun tapaan vedonlyönnin suosikki. Toisin kuin ensimmäisessä kohtaamisessa tällä kertaa Silva ei ryhtynyt pelleilemään, Weidman onnistui kuitenkin pudottamaan Silvan kertaalleen ensimmäisessä erässä. Ratkaisu tapahtui toisessa erässä, kun Weidman torjui Silvan alapotkun polvellaan, jonka myötä Silvan pohjeluu ja sääriluu menivät poikki. Tuomarina ollut Herb Dean päätti kamppailun saman tien ja Weidman julistettiin voittajaksi teknisellä tyrmäyksellä.
Weidman puolusti mestaruuttaan toisen kerran toista brasilialaista Lyoto Machida vastaan, joka oli siirtynyt keskisarjaan noin vuotta aikaisemmin. Kamppailu käytiin UFC 175 -tapahtumassa heinäkuussa 2014. Weidman onnistui puolustamaan mestaruuttaan voitettuaan kamppailun tuomariäänin (49-45, 48-47, 49-46). Ottelu palkittiin myös Illan kamppailu bonuksella.
Kolmannen kerran Weidman puolusti mestaruuttaan jälleen brasilialaista vastaan Vitor Belfortia, joka oli otellut edellisen kerran keskisarjan mestaruudesta 2011 Anderson Silvaa vastaan. Weidman kohtasi Belfortin toukokuussa 2015 ja voitti kamppailun ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Weidman palkittiin ottelun jälkeen Illan suoritus bonuksella.