stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iskelmä (radioasema)
Kuuluvuus

Iskelmän kuuluvuusalue kattaa lähes koko Suomen lukuun ottamatta Kainuuta ja osaa Lapista. Iskelmä kuuluu kuitenkin Rovaniemellä ja Meri-Lapissa. Iskelmää voi kuunnella myös internetistä, ja aiemmin sitä pystyi kuuntelemaan digitelevision kanavalta Iskelmä/Harju&Pöntinen.
Maaliskuussa 2010 kuuluvuusalue laajeni Keski-Pohjanmaalle, kun Iskelmä Pohjanmaa sai uuden lähettimen (105,9 MHz) Kruunupyyhyn. Kuuluvuusalue kattaan Kokkolan ja Pietarsaaren ympäristökuntineen. Vuonna 2012 alussa Iskelmän kuuluvuus parantui Sastamalan ja Kankaanpään seuduilla, kun Iskelmä-ketjuun liittyneen Radio Mantan tilalla aloitti Iskelmä Sastamala. Samana vuonna Iskelmä Ankkurin kuuluvuusalue parantui ja laajentui sekä lähetystaajuus muuttui Meri-Lapissa. 30.3.2012 asema sulki Tornion Torpin vesitornin päällä sijaitsevan 50 watin lähettimen ja koko Tornion keskustan taajuuden (106,4 MHz). Kemin lähetin siirrettiin Tornion Laivakankaan Digitan radioasemalle, ja sen voimakkuutta nostettiin 50 watista 1 kilowattiin. Entisestä Kemin keskustan taajuudesta (95,0 MHz) tuli virallinen taajuus koko Meri-Lapissa. Kuuluvuusalue laajentui merkittävästi, kun Kemin ja Tornion ohella kanavaa pystyi kuuntelemaan myös muissa ympäryskunnissa. Samana vuonna Toukokuussa myös Iskelmä Rexin kuuluvuusalue laajentui Nurmeksen alueella, kun Vinkervaaralla sijainneen lähettimen voimakkuutta nostettiin 50 watista 500 wattiin.
20.6.2012 Iskelmä Oulun lähetykset aloitettiin Digitan Kiimingin radio- ja tv-asemalta, ja samalla aseman lähettimen voimakkuutta nostettiin yhdestä kilowatista kolmeen kilowattiin. Näin ollen kanavan kuuluvuusalue laajeni Oulun alueella merkittävästi ja lähetykset Digitan Oulun Nokelan radioasemalla päättyivät.
Kanavan taajuuksissa tapahtui muutoksia vuoden 2020 alussa ja 1.2.2022 kuuluvuusalue Satakunnassa supistui.
Palkinnot

Vuoden 2010 Radio Gaalassa Iskelmä palkittiin kategorioissa:
vuoden asiakaspromootio: Iskelmä ja Jimm's Joulukalenteri
vuoden musiikkipäällikkö: Ari Ojala
Vuoden 2011 Radio Gaalassa Iskelmä palkittiin kategorioissa:
vuoden radiotapahtuma: Iskelmäfestivaali (Iskelmä ja Himos Festivals)
Aiheesta muualla

Iskelmän kotisivut
Bauer Median kotisivut
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:  Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:  Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:  NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:  Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:  Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:  Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024) 
Bauer Media Group
| --- | --- |
Radio::  Auran Aallot  Basso  Radio 957  Radio City  Radio Classic  KISS  Ysäri  Kasari  Iskelmä  Radio Mega Oulu  Radio Nostalgia  Radio Nova  NRJ  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Top51 
Audiopalvelut::  Podplay  RadioPlay
Jukka Gronow

Jukka Olavi Gronow (s. 1945) on suomalainen sosiologi. Hän on Uppsalan yliopiston sosiologian emeritusprofessori ja Helsingin yliopiston sosiologian dosentti. Hänen kulutussosiologisia läpimurtoteoksiaan olivat The Sociology of Taste (1997) ja Caviar with Champagne: Common Luxury and the Ideals of Good Life in Stalin's Russia (2003). Lisäksi teos Ordinary Consumption (2001) on hänen ja professori Alna Warden toimittama.
Eräs Gronowin sosiologian klassikoihin kohdistuneisiin tutkimuksiin perustuva julkaisu on Sosiologian klassikot vuodelta 1996. Kirjan muut tekijät ovat Arto Noro ja Pertti Töttö.
Uransa alkupuolella Gronow oli mukana Tandem-projektissa (Tasa-arvon ja demokratian tutkimus) tutkimassa suomalaista yhteiskuntaa. Tulokset julkistettiin kirjassa Demokratian rajat ja rakenteet: tutkimus suomalaisesta hallitsemistavasta ja sen taloudellisesta perustasta (1977). Gronowin lisäksi sen tekijöitä olivat Pertti Klemola ja Juha Partanen.
Gronow valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2007.
Gronowin puoliso on vuodesta 1983 ollut museologian professori Kerstin Smeds. Heillä on kolme lasta. Musikologi Pekka Gronow on Jukka Gronowin veli.
Teoksia

Yhteiskuntateoria ja emansipaatio: Tekstejä vuosilta 1975–1983.  (Tutkijaliiton julkaisusarja 26)  Helsinki:  Tutkijaliitto, 1984.  ISBN 951-9297-38-3
Gronow, Jukka – Noro, Arto – Töttö, Pertti: Sosiologian klassikot.  (2. painos 1997)  Helsinki:  Gaudeamus, 1996.  ISBN 951-662-680-7
The Sociology of Taste.  London:  Routledge, 1997.  ISBN 0-415-13294-0  (englanniksi)
Marcus Groth

Carl Marcus Groth (10. kesäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja hahmoterapeutti. Groth on toiminut Teatterikorkeakoulun (TeaK) näyttelijäntyön professorina vuosina 1998–2000. Grothin teatterinäkemys on synteesi teatterin ja hahmoterapian elementeistä.
Professorikautensa jälkeen Groth on näytellyt etenkin Helsingin Svenska Teaternissa ja Åbo Svenska Teaterissa.
Vuonna 2019 Groth ilmoitti, että 24. huhtikuuta alkaen hän aloittaa näyttämölakon, kunnes Suomi muuttuu hiilineutraaliksi tai osoittaa hyvin vakuuttavasti, että sillä on aikataulu ja politiikka tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Aiheesta muualla

Fifi.voima.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Skenet (Arkistoitu – Internet Archive)
IMDB
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet  Uppslagsverket Finland
Grattanin verilöyly

Grattanin verilöyly oli vuonna 1854 Wyomingissa Yhdysvalloissa sattunut välikohtaus, jossa kaikki aliluutnantti John L. Grattanin johtaman sotilasosaston miehet surmattiin. Tapahtumien alkusyynä oli mormoneilta karannut nauta. Asteittain edennyt tapahtumasarja johti tilanteeseen, jossa Grattan menetti malttinsa lakotojen kylässä ja antoi miehilleen kohtalokkaan tulituskäskyn. Surmansa saaneiden joukossa olivat muun muassa kaikkien siouxien ylipäällikkö (Yhdysvaltain antama arvonimi) Valloittava Karhu ja aliluutnantti Grattan. Verilöyly aloitti vuosikymmeniä kestäneen intiaanisotien sarjan suurilla tasangoilla, kunnes yhteenotot päättyivät lopullisesti 1890 Wounded Kneen verilöylyyn.
Taustat

Elokuussa 1854 joukko mormoneja matkasi North Platte -joen varrella Wyomingissa kulkevaa Oregonin reittiä eteläisten siouxien maiden halki. Uudisasukkaiden karjasta erkani nauta, joka harhaili läheiseen lakotojen leiriin. Nautaa etsimään lähteneet siirtolaiset säikähtivät nähdessään intiaanit eivätkä uskaltaneet hakea lehmää näiden leiristä. Myöhemmin mormonit kertoivat Fort Laramie -linnakkeen komentajalle luutnantti Hugh Flemingille, että intiaanit olivat varastaneet heiltä naudan.
Valloittavan Karhun johtamien brule-siouxien leirissä vierailulla ollut Korkea Otsa -niminen miniconjou-sioux oli ampunut naudan saadakseen siitä itselleen vuodan. Lakotojen puhemiehenä toiminut Valloittava Karhu oli valmis antamaan tapetun naudan omistajalle korvaukseksi hevosen omasta laumastaan. Naudan omistanut mies ei suostunut tähän, vaan vaati 25 dollarin suuruista rahallista korvausta. Vuonna 1851 tehdyn sopimuksen mukaan tapaus olisi kuulunut paikallisen intiaaniasiamiehen John W. Whitfieldin hoitoon, mutta hän oli matkoilla.
Flemingin mukaan nautaa koskeva asia oli vähäpätöinen ja ratkaisu sai odottaa. Aliluutnantti Grattan oli toista mieltä. Hän oli nuori ja innokas West Pointin sotilaskatemiasta valmistunut johtaja, joka kerskui pienellä miesmäärällä alistavansa kaikki preerian intiaanit. Fleming korosti Grattanille väkivallan tarpeettomuutta lainrikkojan kiinni saamiseksi. Aliluutnantti lupasi noudattaa ohjeita. Grattan suuntasi matkansa kohti Valloittavan Karhun leiriä mukanaan 26 jalkamiestä, tulkki ja kaksi armeijan soittokunnan muusikkoa. Lähellä intiaanikylää asunut kauppias James Bordeaux onnistui järjestämään neuvottelut taloonsa, jossa lakotat tarjosivat naudasta maksuksi jo useita hevosia.
Verilöyly

Grattan pysyi kuitenkin alkuperäisessä suunnitelmassaan pidättää Korkean Otsan eikä hyväksynyt vastapuolen tarjoamia korvauksia. Kahdella tykillä varustettuna Grattanin jalkaväkiosasto marssi brule-siouxien leiriin. Päällikkö Valloittava Karhu ei halunnut luovuttaa sotilaille kylässä vieraana olevaa Korkeaa Otsaa, vaan yritti puhua tämän puolesta. Samalla päällikkö ihmetteli sotilaiden saapumista leiriin tykkien kanssa. Valloittava Karhu antoi ymmärtää, että löisi vieraitaan, ellei olisi päällikkö ja totesi, ettei tapettu lehmä ollut minkään arvoinen. Mukana ollut alkoholisoitunut tulkki Lucienne Auguste ei osannut lakotan kieltä, vaan käytti murteellista dakotaa ja pilkkasi lakotoja vaivaisiksi akoiksi.
Neuvottelut eivät johtaneet mihinkään, ja Korkea Otsa kieltäytyi lähtemästä vieraitten matkaan. Läheisestä oglala-leiristä saapuneet lakotat, heidän joukossaan muun muassa nuori Punainen Pilvi, ympäröivät Grattanin miehet. Pelastaakseen kasvonsa sotilaittensa silmissä Grattan antoi miehilleen käskyn avata tulen. Valloittava Karhu, joka luuli amerikkalaisten vain pelottelevan, haavoittui kuolettavasti tykkien ensimmäisestä yhteislaukauksesta. Intiaanit vastasivat laukauksiin kymmenillä nuolilla, jotka surmasivat Grattanin ja hänen miehensä. Toisen version mukaan eräs Grattanin sotilaista olisi hermostuksissaan ampunut erästä sioux soturia, ja saanut muutkin sotilaat ampumaan. Yksinomaan Grattanista löydettiin 24 nuolta, joista yksi oli lävistänyt hänen päänsä. Grattan tunnistettiin myöhemmin taskukellostaan.
Yksi sotilasosaston jäsen selvisi taistelusta hengissä pakenemalla haavoittuneena pensaaseen. Hän kuoli kahden päivän kuluttua ehtimättä kertoa tapahtuneesta. Tiedot tapahtumien kulusta perustuvat Punaisen Pilven ja Mies-Jonka-Hevosia-Pelätään -nimisen intiaanin kertomuksiin.
Seuraukset

Kun tieto verilöylystä tuli julkisuuteen, Yhdysvaltain sotaministeriö alkoi suunnitella kostoiskua lakotoja vastaan uskoessaan mitä intiaaneja syyttävissä sanomalehdissä sanottiin, eivätkä ottaneet selvää Laramie linnakkeesta, missä oltiin avoimesti sitä mieltä, että syy oli ollut Grattanin. Syyskuussa 1855 Fort Laramien komentajan raportista piittaamaton eversti William Harney johti yli 600 sotilasta Pienen Ukkosen johtamaan brule kylään Blue Wateriin ja vaati näitä luovuttamaan Grattanin murhanneet soturit. Odottamatta intiaaneilta vastausta Harney joukkoineen hyökkäsi leiriin ja tapatti 85 lakotaa, joista monet olivat naisia ja lapsia. Hyökkäyksen jälkeen Harney johti miehensä läpi lakotojen asuttaman maaseudun ja antoi näytteitä armeijan voimasta. Vaikka intiaanit eivät nousseet vastarintaan, he eivät unohtaneet Valloittavan Karhun kuolemaa eivätkä Blue Waterin tapahtumia.
Seuraavan vuosikymmenen aikana erimielisyydet siouxien ja Yhdysvaltojen välillä kasvoivat ja kahden erilaisen kulttuurin väliset erot korostuivat. Varsinaiset sodat lähtivät liikkeelle 1862 Minnesotasta, jossa sikäläiset dakotat olivat ryhtyneet kapinaan uudisasukkaita vastaan. Sota levisi tasangoille, ja Grattanin verilöylystä alkaneiden monien kriisitilanteiden katkeroittamat lakotat nousivat sotaan Yhdysvaltoja vastaan muun muassa Punaisen Pilven, Istuvan Härän ja Hullun Hevosen alaisuudessa.
Grumman F-9 Cougar

| F-9 Cougar |
| --- | --- |

Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Grumman
Ensilento:  20. syyskuuta 1951
Grumman F-9 Cougarin projektiokuvat.
Grumman F-9 Cougar on Grummanin valmistama laivaston suihkuhävittäjä. Nuolisiipinen Cougar kehitettiin suorasiipisestä F9F Pantherista. Konetyypin ensilento lennettiin 20. syyskuuta 1951. Viimeiset F9F-8T / TF-9J -harjoitushävittäjät palvelivat vuoteen 1974 saakka.
F9F-8 -mallin aseistukseksi tuli heinäkuusta 1956 lähtien neljä AIM-9 Sidewinder -ilmasta ilmaan ohjusta. Muu aseistus käsitti neljä 20 mm konetykkiä, sekä 908 kg raketteja taikka pommeja.
F-9 Cougar kykeni ylittämään äänen nopeuden loivassa syöksyssä. Sen huippunopeus vaakalennossa oli 1 041 km/h ja lakikorkeus 15 240 metriä.
Aiheesta muualla

Military Factory: Grumman F9F Cougar (englanniksi)
Avionslegendaires: Grumman F-9 Cougar, la version à aile en flèche du Panther (ranskaksi)
Grumman F9F-6P Cougar (Arkistoitu – Internet Archive)
John Cena

| John Cena |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1977 (ikä 47) West Newbury, Massachusetts
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Showpainija
Kehänimet:  John Cena Juan Cena The Prototype
Aktiivisena:  1999–2018
Pituus:  185 cm
Paino:  114 kg
Kouluttajat:  Dave Finlay
Cena Attitude Adjustment
John Felix Anthony Cena, Jr. (s. 23. huhtikuuta 1977 West Newbury, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen showpainija, näyttelijä, kehonrakentaja ja räppäri joka työskenteli World Wrestling Entertainmentissa.
Cena aloitti painiuransa vuonna 1999 ja teki sopimuksen World Wrestling Entertainmentin (WWE) kanssa vuonna 2001. Hän debytoi WWE:ssä 2002. WWE:ssä Cena on yksi promootion päätähdistä ja 16-kertainen maailmanmestari. Cena on myös julkaissut rap-levyn You Can't See Me ja näytellyt elokuvissa The Marine (2006), 12 Rounds (2009), Legendary (2010), Bumblebee (2018) The Suicide Squad: Suicide Mission (2021).
Alkuvuodet

Cena syntyi West Newburyssa, Massachusettsissa John Cena Seniorille ja Carol Cenalle (o.s. Lupien). Hänen perheeseensä kuuluu viisi lasta (Dan, Matt, Steve ja Sean), joista hän on toiseksi vanhin. Cenan isoisä äitinsä puolelta oli baseball pelaaja Tony Lupien. Cenan isä on sukujuuriltaan italialainen ja äiti kanadanranskalainen. Cena kävi koulua Central Catholic High Schoolissa Lawrence, Massachusettsissa, josta hän myöhemmin siirtyi Cushing Academyyn, yksityiseen sisäoppilaitokseen. Valmistumisensa jälkeen Cena opiskeli Springfield Collegessa, jossa hän pelasi amerikkalaista jalkapalloa NCAA Division III All-American -sarjassa sentterinä. Hän pelasi tuolloin numerolla 54, jota hän käyttää joissain WWE-fanituotteissaan. Cena valmistui collegesta 1998 liikuntafysiologin tutkinnolla, jonka jälkeen hän yritti luoda uraa kehonrakentajana ja työskenteli limusiinikuljettajana.
Showpaini

Cena aloitti harjoittelemaan showpainijaksi 1999 Rick Bassmanin johtamassa Ultimate Universityssä. Hän alkoi esiintymään Ultimate Pro Wrestlingissä, jossa Cenan ensimmäinen roolihahmo oli nimeltään The Prototype. Hän piti hallussa UPW:n raskaansarjan mestaruutta 27 päivää huhtikuussa 2000. Cena paini järjestössä maaliskuuhun 2001 saakka.
Showpaini > WWF/WWE

Cena teki ensiesiintymisen WWF:ssä 10. lokakuuta 2000 SmackDownissa, jossa hän käytti The Prototype nimeä. Cena otteli Mikey Richardsonia vastaan, jolle hän hävisi. Cena sai toisen kokeiluottelunsa 9. tammikuuta 2001 jälleen SmackDownissa, jolloin hän voitti Aaron Aguileran. Cena otteli vielä kolmannen kerran maaliskuussa.
Cena allekirjoitti 2001 sopimuksen WWF:n kanssa ja hänet sijoitettiin kehitysprojektiin Ohio Valley Wrestlingiin. Cena käytti myös siellä nimeä kehänimeä The Prototype. Hän voitti OVW:n raskaansarjan mestaruuden, jota piti hallussaan kolme kuukautta, sekä OVW:n eteläisen Tag Team -mestaruuden kahden kuukauden ajan Rico Constantinon kanssa.
Cena sai vuoden 2001 aikana neljä uutta kokeilua WWF-painiotteluihin ja vuoden 2002 alkupuolella hän esiintyi suorissa tapahtumissa, joissa paini muun muassa Shelton Benjaminia ja Tommy Dreameria vastaan.
Yksityiselämä

Cena avioitui Shay Shariatzadehin kanssa lokakuussa 2020 Floridassa. He olivat tavanneet Playing with Fire -elokuvan kuvauksissa ja seurustelivat useamman vuoden ennen avioliittoa. Cena on ilmoittanut ettei uransa vuoksi halua lapsia. Cena on ollut aiemmin jo kerran naimisissa.
Mestaruudet

13x WWE-mestari
3x World Heavyweight -mestari
7x United States -mestari
4x WWE Tag Team -mestari
2x World Tag Team -mestari
2012 Money in the Bank -voittaja
Kaksinkertainen Royal Rumble -voittaja (2008 ja 2013)
Nimikkoliikkeet

Attitude Adjustment (AA) / The F-U (Fireman's carry takeover)
STF / STFU (Stepover toehold facelock / Stepover toehold sleeper.)
Five Knuckle Shuffle (Running fist drop)
Spin-out powerbomb
Diving leg drop bulldog
The Throwback (Running neck snap)
Springboard Stunner
Sisääntulomusiikit

R. Hardy (FirstCom Production Music) - Slam Smack (2002)
DJ Case (FirstCom Production Music) - Insert Bass Here (2002–2003)
John Cena – Basic Thuganomics (Maaliskuu 2003–Maaliskuu 2005)
John Cena featuring Tha Trademarc – The Time Is Now (Maaliskuu 2005–nykypäivä)
Aiheesta muualla

John Cena WWE.comissa
John Cenan profiili Obsessed With Wrestlingissä
John Cena Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Cena emusic.com-sivulla. Web Archive.
WWE:n mestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef 
John Cena WWE World Heavyweight mestarina
Game of Thrones
Tuotanto > Tausta

Sarjan lähdemateriaali Tulen ja jään laulu sai alkunsa 1990-luvun alussa, kun televisiokäsikirjoittajan töitä pitkään tehnyt George R. R. Martin kyllästyi televisiosarjojen asettamiin rajoituksiin ja päätti palata kirjoittamaan romaaneja. Kirjasarja oli kuin vastareaktio televisiotuotannoille, joista tuottajat olivat budjettisyistä käskeneet leikkaamaan pois hahmoja, kohtauksia ja kuvauspaikkoja; kirjasarjaan Martin pystyi toteuttamaan kaiken haluamansa. Taru sormusten herrasta -elokuvien (2001–2003) menestyksen myötä useat tuotantoyhtiöt alkoivat hankkia fantasiakirjojen kuvausoikeuksia ja lähestyivät myös Martinia Tulen ja jään laulun oikeuksien hankkimiseksi. Martin oli kirjasarjaa kirjoittaessaan ajatellut, ettei sitä pystyisi kuvaamaan, eikä hän kokenut, että elokuvasarja olisi riittänyt kertomaan koko tarinaa. Hän myös pelkäsi, että jos elokuvasovituksesta tulisi Kultainen kompassi -fantasiaelokuvan (2007) tapaan taloudellinen floppi, elokuvasarja jäisi kesken.
Kirjasarjan sovittamista televisiosarjaksi ehdottivat ensimmäisen kerran kirjailija-käsikirjoittaja David Benioff ja hänen entinen opiskelutoverinsa, kirjailija D. B. Weiss. Kaksikko oli televisioalalla kokematon, mutta he onnistuivat silti vakuuttamaan Martinin; tämä koki, että Benioff ja Weiss todella halusivat sovittaa sarjan, joka pysyisi uskollisena kirjasarjalle. Martin vaati, ettei juonesta leikata pois seksiä ja väkivaltaa, ja hän halusi olla mukana tuottajana ja käsikirjoittajana.
Sarjaideaa tarjottiin kolmelle eri levityskanavalle: DirecTV:lle, HBO:lle ja Showtimelle, joista sekä Benioff, Weiss että Martin katsoivat HBO:n ihanteellisimmaksi vaihtoehdoksi. HBO:n silloinen päätuottaja Carolyn Strauss piti käsikirjoitusta hyvänä ja vaikuttui muun muassa siitä, ettei kyseessä ollut perinteinen tarina hyvän ja pahan välisestä taistelusta. Vaikka HBO pelkäsi päätyvänsä tuottamaan uutta Roomaa, yli 100 miljoonan dollarin budjetilla tuotettua periodidraamaa, joka oli lopetettu pienten katsojalukujen takia jo toiseen tuotantokauteen, Benioff ja Weiss onnistuivat tekemään näkemyksillään vaikutuksen. He painottivat HBO:lle, että sarjasta tulisi puuttumaan lapsellisiksi tai korneiksi mielletyt fantasiaelementit, kuten parrakkaat velhot ja näkymättömyysviitat. Kaksikko on sittemmin myöntänyt korostaneensa neuvotteluvaiheessa sarjan poliittista juonittelua ja valtapeliä sekä peitelleensä sitä, miten suuriin mittasuhteisiin sarjan maailma ja taistelukohtaukset juonen myötä kasvaisivat.
Tammikuussa 2007 HBO hankki kirjasarjan oikeudet ja palkkasi Benioffin ja Weissin käsikirjoittajiksi ja tuottajiksi. Ideana oli, että yksi tuotantokausi kattaisi yhden kirjasarjan kirjoista. Myöhemmin hahmojen tarinoita kuitenkin siirreltiin kaudelta toiselle ja sarjan kolmas kirja, Miekkamyrsky, jaettiin kahtia. Alun perin BBC oli luvannut ryhtyä sarjan tuottajaksi HBO:n kanssa mutta vetäytyi viime hetkellä. Medialle HBO kuvaili sarjahanketta ”Keski-Maahan sijoittuvaksi Sopranokseksi”.
Tuotanto > Pilottijakso

Sarjalle kuvattiin syksyllä 2009 kymmenen miljoonan dollarin arvoinen pilottijakso, jota ei koskaan esitetty. Jaksoa on kuvailtu sekavaksi, ja monet tapahtumapaikkoihin ja hahmoihin liittyneet asiat jäivät epäselkeiksi. Jakso täytyi kuvata uudelleen, ja samalla HBO tilasi ensimmäisen tuotantokauden loput yhdeksän jaksoa. Samalla muutamia hahmoja roolitettiin uudelleen. Alkuperäisestä kuvatusta materiaalista sisällytettiin noin 10 % uuteen pilottijaksoon. Uudelleenkuvatun jakson budjetti oli noin 5–10 miljoonaa dollaria, ja koko ensimmäisen kauden arvioitu budjetti oli 50–60 miljoonaa.
Tuotanto > Jatko ensimmäisen kauden jälkeen

Toisen kauden budjettia nostettiin 15 prosentilla, sillä se sisälsi suuren taistelukohtauksen jaksossa ”Mustavirta”. Huhtikuussa 2014 HBO tiedotti sarjaa jatkettavan viidennen ja kuudennen tuotantokauden verran. Sarjan luojat David Benioff ja D. B. Weiss arvioivat, että tuotantokausia tulisi yhteensä seitsemän tai kahdeksan. HBO-kanava ilmoitti heinäkuussa 2016, että sarja päättyy kahdeksannen tuotantokauden jälkeen. Viimeinen kausi ja sen kuusi jaksoa esitettiin vuonna 2019.
Benioff ja Weiss halusivat alun perin julkaista kaksi viimeistä tuotantokautta elokuvateattereissa kolmen elokuvan mittaisena kokonaisuutena. HBO kuitenkin tyrmäsi suunnitelman vetoamalla siihen, että kanavan ”malli on palvella sen tilaajia, ei kehottaa maksavia asiakkaita menemään elokuvateatteriin katsomaan, kuinka kanavan oma sarja päättyy”. Benioff ja Weis olivat huolissaan siitä, ettei televisiobudjetti riittäisi toteuttamaan sarjalle kunnollista lopetusta suurine taistelukohtauksineen. Ainoaksi vaihtoehdoksi jäi tehdä Game of Thronesista niin suosittu, että sille myönnettäisiin suuren budjetin lopetuskausi. Sarjan viimeisellä kaudella jokaisen jakson budjetti oli yli 15 miljoonaa dollaria, ja viidelle päänäyttelijälle maksettiin yli miljoona dollaria jaksolta.