stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koululiikunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koululiikunta Wikimedia Commonsissa
| n k Urheilu |
| --- | --- |
Muodot:  Ammattiurheilu  Yksilöurheilu Kestävyys  Joukkueurheilu  Naisten urheilu  Puoliammattilasurheilu  Sotilasurheilu  Vammaisurheilu  Veteraaniurheilu  Harrasteurheilu  Kokemusurheilu  e-Urheilu 
Tiede:  Liikunta Kuntoilu  Harjoittelu Lihasvoimaharjoittelu  Lääketiede Doping  Psykologia  Urheiluvammat  Pedagogiikka Koululiikunta  Fyysinen aktiivisuus  Ravitsemus Juomat  Ravinteet 
Liiketoiminta:  Urheiluagentti Pelaaja-agentti  Johtaminen  Journalismi  Markkinointi  Seura  Sponsorointi  Taloustiede  Oikeus  Pelaajakauppa 
Kulttuuri:  Derby-ottelu  Elokuva  Fani  Maskotti  Urheiluhenki  Vedonlyönti 
Muuta:  Kansallisurheilu  Urheilulajit
Peltovalvatti

| Peltovalvatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Valvatit Sonchus
Laji::  arvensis
Kaksiosainen nimi
 Sonchus arvensis  L. 
Katso myös
   Peltovalvatti Wikispeciesissä   Peltovalvatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peltovalvatti (Sonchus arvensis) on monivuotinen, keltakukkainen asterikasvi. Pelloilla laji on vaikeasti torjuttava rikkakasvi.
Ulkonäkö ja koko

Peltovalvatin korkeus vaihtelee tavallisesti 40–150 senttimetrin välillä. Ontot, lehdekkäät ja runsaasti maitiaisnestettä sisältävät varret nousevat laajan, vaakasuoran juuriston silmuista. Varret ovat tavallisesti haarattomia. Kasvin alemmat lehdet ovat ruodillisia, kierteisesti olevat varsilehdet ovat sepiviä. Lehtilapa on kapeahko ja väriltään sinivihreä. Etenkin varsilehdet ovat tavallisesti pariliuskaisia. Liuskojen laidat ovat epäsäännöllisen karkeanirhaisia ja hienopiikkisiä. Peltovalvatin mykeröstö on lähes lehdetön ja huiskilomainen. Mykeröt ovat pitkäperäisiä ja 4–5 cm leveitä, teriö on väriltään keltainen. Suomessa laji kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on lenninhaivenellinen litteä pähkylä, jonka pappus on varreton ja hapsihaiveninen.
Pohjoismaissa peltovalvatista tavataan kolmea eri muunnosta: rikkapeltovalvattia (S. arvensis var. arvensis), kaljupeltovalvattia (S. arvensis var. glabrescens) ja merivalvattia (S. arvensis var. maritimus). Muunnokset erottuvat toisistaan lähinnä koon, lehtien muodon, mykeröiden sekä pähkylöiden värin ja koon perusteella. Rikkapeltovalvatti on kookaskokoinen ja sen mykeröperissä ja kehdoissa on pitkiä, jäykkiä keltaisia nystykarvoja. Sen pähkylät ovat 2,5–3 mm pitkiä ja väriltään tummanruskeita. Meripeltovalvatti on puolestaan matalakasvuinen, sen lehtilavat ovat möyheitä, kapeita ja usein lähes liuskattomia. Mykeröt ovat vähälukuisia. Pähkylät ovat 3–4 mm pitkiä ja vaihtelevat väriltään valkoisehkosta kellertävään. Kaljupeltovalvatti muistuttaa läheisesti rikkapeltovalvattia, mutta siltä puuttuu keltaiset nystyt mykeröperistä ja kehdoista.
Levinneisyys

Peltovalvattia tavataan suurimmasta osasta Eurooppaa, mutta se puuttuu Etelä-Portugalista, -Espanjasta ja -Italiasta, suurimmasta osasta Kreikkaa ja Albaniaa, Islannista, Fennoskandian vuoristoalueilta sekä Venäjän pohjoisimmista osista. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena Aasian puolella Etelä-Siperiaan. Muualla Aasiassa lajia tavataan vain satunnaisesti Lähi-idästä Keski-Aasiaan, Intiaan, Kiinaan ja Japaniin saakka. Lajia kasvaa myös Afrikassa Marokosta Tunisiaan sekä mantereen eteläosissa. Pohjois-Amerikassa peltovalvatti on ihmisen mukana levinnyt lähinnä Etelä- ja Keski-Kanadaan sekä Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Lajia tavataan myös Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa peltovalvattia tavataan lähes koko maasta. Lajin muunnoksista tavataan rikkapeltovalvattia ja meripeltovalvattia. Näistä meripeltovalvatti on alkuperäislaji kun taas rikkapeltovalvatti on Etelä- ja Keski-Suomessa muinaistulokas, pohjoisempana vakiintunut uustulokas. Rikkapeltovalvattia tavataan koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on paikoin erittäin yleinen, Kainuussa ja Lapissa harvinaisempi. Rikkapeltovalvatti on yleistynyt Suomessa viime vuosikymmeninä. Meripeltovalvattia tavataan puolestaan kaikilla merenrannoilla sekä Suomenlahdella että Pohjanlahdella.
Elinympäristö

Peltovalvatti on ihmisen toiminnasta hyötyvä laji, jota tavataan esimerkiksi pelloilla, joutomailla, puutarhoissa, heinänurmilla, tienvarsilla ja rannoilla. Muunnoksista meripeltovalvatti kasvaa kuitenkin ainoastaan merenrannoilla etenkin kivikoissa sekä merenrantaniityillä, kallionraoissa ja hietikoilla.
Etenkin kevätviljapelloilla peltovalvatti on sitkeä ja vaikeasti torjuttava juuririkkakasvi, joka leviää sekä siementen että maavartensa avulla. Yhdestä yksilöstä voi kehittyä yli 6 000 siementä. Juuriensa avulla se muodostaa laajoja kasvustoja. Laji on vaikea hävitettävä, sillä pienistäkin juuren osista voi kasvaa uusia kasveja.
Käyttö

Peltovalvatti sopii myös ravintokasviksi muiden valvattilajien tapaan. Myös sen rehuarvo on hyvä.
Kuvia

Katkaistusta peltovalvatin varresta tihkuvaa maitiaisnestettä.
Peltovalvatin sepivä varsilehti.
Peltovalvatin nuppuja.
Peltovalvattikasvusto pellon laidassa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Peltovalvatin (Sonchus arvensis) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Peltovalvatti (Sonchus arvensis)
Pohjolan kasvien pauloissa: Sonchus arvensis - peltovalvatti
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltovalvatti (Sonchus arvensis)
Valokki - Nettikasvio: Peltovalvatti (Sonchus arvensis)
ITIS: Sonchus arvensis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sonchus arvensis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q239291  Wikispecies: Sonchus arvensis  APDB: 198194  APNI: 108216  BioLib: 41643  BugGuide: 178950  Calflora: 7680  CoL: 4Y969  EoL: 492387  EPPO: SONAR  EUNIS: 160586  FEIS: sonarv  FNA: 242349589  GBIF: 3105813  GRIN: 34932  iNaturalist: 79156  IPA: 6431  IPNI: 250029-1  IRMNG: 10594260  ISC: 50583  ITIS: 38421  MichiganFlora: 473  NatureServe: 2.148668  NBN: NBNSYS0000004542  NCBI: 50192  NZOR: 50096711-62bb-4901-8a3d-9c44053b06d3  NZPCN: 2798  Observation.org: 7489  Open Tree of Life: 761934  PfaF: Sonchus arvensis  PFI: 6318  Plant List: gcc-48853  PLANTS: SOAR2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:250029-1  Tropicos: 2718023  uBio: 463877  VASCAN: 3511  WiO: perennial-sow-thistle  WisFlora: 5104  WFO: wfo-0000092611  WoRMS: 1151041  Laji.fi: MX.39936 
Peltovalvattikasvusto Keravanjoen varrella.
Kivikkokimalainen (Bombus lapidarius) peltovalvatin kukassa.
Maalivahti (jääkiekko)

Maalivahti (Henrik Lundqvist Vancouverin talviolympialaisissa 2010) on valmistautunut mahdolliseen torjuntaan, koska aloitus on omalla puolustusalueella.
Maalivahti on yksi jääkiekon pelipaikoista. Maalivahti yrittää pääasiassa estää maalien syntymistä omaan päätyyn. Maalivahti saa koskea kiekkoon miten tahansa ja hänen tavoitteenaan on suojata maalia.
Varusteet

Jääkiekkomaalivahdin varustus poikkeaa kenttäpelaajan varusteista siten, että toisessa kädessään maalivahdilla on levyhansikas eli niin sanottu kilpi ja toisessa räpylä, jolla pyritään saamaan kiekko kiinni; maila on kilpikädessä. Polvisuojat, ”patjat”, ovat torjuntatehon lisäämiseksi leveät. Lisäksi jääkiekkomaalivahti käyttää rintapanssaria, jossa on myös olkapääsuojat, alapäänsuojaa, kaulasuojaa ja kypärää, jossa on maski. Kaikilla maalivahdin varusteilla on parempi suojaavuus kuin kenttäpelaajien vastaavilla. Maila on malliltaan kenttäpelaajan mailaa leveämpi. Sitä käytetään sekä torjumiseen että pelin avaamiseen. Lisäksi maalivahdin luistimet ja housut eroavat kenttäpelaajien vastaavista. Maalivahdin luistimet ovat leveämmät ja matalammat; lisäksi niiden terät ovat pidemmät kuin kenttäpelaajilla. Myös maalivahdin housut ovat leveämmät kuin kenttäpelaajien. Jääkiekossa maalivahdin peliasu on saman värinen kuin kenttäpelaajilla, toisin kuin esimerkiksi jalka- tai käsipallossa.
Maalivahtien pelityylejä

Perhostyylissä seisotaan asennossa, josta on nopea pudottautua polvilleen. Perhostyylissä pyritään peittämään matalalle suuntautuvat laukaukset patjoilla sekä muu osa maalista käsillä ja vartalolla. Koska perhostyylin käyttäjät pyrkivät tekemään torjunnat sijoittumalla hyvin, itse torjunta tehdään usein passiivisesti, antaen kiekon osua suojavarusteisiin. Tarpeen vaatiessa laukaus peitetään kilpeä tai räpylää käyttäen. Tekniikasta johtuen perhostyylillä pelaavat maalivahdit joutuvat aika ajoin turvautumaan koviin venytyksiin.
Tunnettuja maalivahteja > Suomalaiset

Juhani Lahtinen (160 maaottelua)
Urpo Ylönen (MM-kilpailujen paras maalivahti 1970, 188 maaottelua)
Jorma Valtonen (MM-kilpailujen paras maalivahti 1972, 232 maaottelua)
Markus Ketterer (MM-kilpailujen paras maalivahti 1991 ja tähdistökentällisessä 1992)
Jukka Tammi (maailmanmestaruus 1995, 213 maaottelua)
Jarmo Myllys (MM-kilpailujen paras maalivahti 1995, maailmanmestaruus 1995, 188 maaottelua)
Ari Sulander (MM-kilpailujen paras maalivahti 1998)
Antero Niittymäki (olympialaisten tähdistökentällisessä 2006)
Miikka Kiprusoff (Vezina Trophy ja NHL:n tähdistökentällisessä 2006, 623+56 NHL-ottelua)
Kari Lehtonen (MM-kilpailujen paras maalivahti ja tähdistökentällisessä 2007, 649+19 NHL-ottelua)
Noora Räty (5 kertaa MM-kilpailujen paras maalivahti 2007–2019)
Antti Niemi (Stanley Cup 2010, 464+67 NHL-ottelua)
Petri Vehanen (maailmanmestaruus 2011)
Tuukka Rask (Vezina Trophy ja NHL:n tähdistökentällisessä 2014, Stanley Cup 2011, yli 500 ottelua NHL:ssä)
Mikko Koskinen (MM-kilpailujen paras maalivahti ja tähdistökentällisessä 2016)
Pekka Rinne (Vezina Trophy ja NHL:n tähdistökentällisessä 2018, MM-kilpailujen paras maalivahti 2015 ja tähdistökentällisessä 2014, eniten NHL-otteluja pelannut suomalainen maalivahti, IIHF:n valinta Suomen vuosisadan tähdistökentälliseen)
Kevin Lankinen (maailmanmestaruus 2019)
Juho Olkinuora (maailmanmestaruus 2019 ja 2022 jossa valinta turnauksen parhaaksi maalivahdiksi, parhaaksi pelaajaksi ja valinta tähdistökentälliseen, olympiakulta 2022)
Christian Heljanko (kolme peräkkäistä liigamestaruutta Tapparan paidassa.
Tunnettuja maalivahteja > Muut

George Hainsworth (3 Vezina Trophya vuosina 1927–1929)
Tiny Thompson (4 Vezina Trophya vuosina 1930–1938)
Bill Durnan (6 Vezina Trophya vuosina 1944–1950)
Terry Sawchuk (4 Vezina Trophya vuosina 1952–1965)
Jacques Plante (7 Vezina Trophya vuosina 1956–1969)
Seth Martin (3 kertaa MM-kilpailujen tähdistökentällisessä 1961–1966)
Glenn Hall (3 Vezina Trophya vuosina 1963–1969)
Vladimír Dzurilla (MM-kilpailujen tähdistökentällisessä 1965 ja 1969, 3 maailmanmestaruutta, IIHF:n valinta Slovakian vuosisadan tähdistökentälliseen)
Tony Esposito (3 Vezina Trophya vuosina 1970–1974)
Vladislav Tretjak (3 kertaa MM-kilpailujen tähdistökentällisessä, 3 olympiakultaa ja 10 maailmanmestaruutta 1970–1984, IIHF:n valinta Venäjän vuosisadan tähdistökentälliseen)
Jiří Holeček (5 kertaa MM-kilpailujen tähdistökentällisessä 1971–1978, 3 maailmanmestaruutta)
Ken Dryden (5 Vezina Trophya vuosina 1973–1979)
Patrick Roy (3 Vezina Trophya vuosina 1989–1992)
Dominik Hašek (6 Vezina Trophya vuosina 1994–2001, 3 kertaa MM-kilpailujen tähdistökentällisessä 1987–1990, olympiakultaa 1998, IIHF:n valinta Tšekin vuosisadan tähdistökentälliseen)
Tommy Salo (3 kertaa MM-kilpailujen tähdistökentällisessä 1997–1999, olympiakultaa 1994, maailmanmestaruus 1998)
Sean Burke (maailmanmestaruus 1997 ja 2003, IIHF:n valinta Kanadan vuosisadan tähdistökentälliseen)
Olaf Kölzig (Vezina Trophy 2000, IIHF:n valinta Saksan vuosisadan tähdistökentälliseen)
Martin Brodeur (4 Vezina Trophya vuosina 2003–2008, olympiakultaa 2002 ja 2010)
Henrik Lundqvist (MM-kilpailujen tähdistökentällisessä 2004, olympialaisten tähdistökentällisessä 2014, olympiakultaa 2006, maailmanmestaruus 2017, IIHF:n valinta Ruotsin vuosisadan tähdistökentälliseen)
Minna Aro

| Minna Aro> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1944 Kuopio
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Minna Liisa Aro (s. 6. maaliskuuta 1944 Kuopio) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt suurimman osan urastaan Jyväskylän kaupunginteatterissa.
Ura

Minna Aro syntyi teatterinjohtaja Matti Aron ja näyttelijä Impi Ståhlbergin perheeseen. Suoritettuaan Suomen teatterikoulun vuosina 1962–1965 hän näytteli Tampereen Teatterissa 1965–1973 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa vuodesta 1973 alkaen.
Aron teatterirooleja ovat olleet muun muassa Nora (Nukkekoti), Beba (Murhaajien yö), Kaisa (Pohjalaisia), Johanna (Se tavallinen tarina) ja Maša (Eläköön itsemurhaaja). 2000-luvulla Aro on näytellyt esimerkiksi Alma Koskelan roolin Väinö Linnan teoksessa Täällä Pohjantähden alla (2002).
Teatterityönsä ohella Aro on näytellyt sivurooleja muutamissa televisiotuotannoissa (Mustat ja punaiset vuodet, Kiurunkulma).
Ohaguro

Japanilainen nainen, jolla on mustatut hampaat. Kuva vuodelta 1868.
Ohaguro (jap. お歯黒, suom. mustat hampaat), japaniksi myös tesshoo, dashigane ja okane, on muinainen japanilainen kauneudenhoitokeino, jossa hampaat maalataan mustalla vahalla. Tapa poistui Japanissa muodista Meiji-kaudella, mutta hampaiden mustaamista on Japanin lisäksi harjoitettu ja harjoitetaan jossain määrin edelleen muualla Aasiassa ja Madagaskarilla.
Kuvan naisella on mustatut hampaat. Kuva vuodelta 1919.
Hampaat maalattiin mustiksi muun muassa siksi, koska japanilaiset pitivät tapaa kauniin näköisenä.
Ohaguroon käytettäviä välineitä museossa.
Hammasvaha tai -maali koostui enimmäkseen ferroasetaatista tai -sulfaatista sekä kasvipohjaisesta tanniinista. Ferroasetaattia syntyy, kun rautalastusia liuotetaan etikkaan. Yhdessä ne muodostivat mustan seoksen. Kauneushyötyjen lisäksi japanilaiset uskoivat, että hampaiden mustaaminen auttoi estämään hammaskariesta. Sittemmin joissain tutkimuksissa on tosiaan esitetty, että vahan sisältämällä ferroasetaatilla olisi ollut myös tiettyjä hammasterveydellisiä hyötyjä. Ohagurosta innoittuneena Osakan yliopistossa professorina toiminut Reiichi Yamaga kehitti hopeadiamiinifluoridin, joka on edelleen käytössä karieksen hoidossa.
Historia

Vanhin kirjallinen maininta ohagurosta on peräisin 200-luvun loppupuolelta. Ensimmäisenä hampaitaan alkoivat mustata keisariperheen jäsenet. Nara-kaudella eli vuosina 710-784 keisarillisessa hovissa vallalla olivat kiinalaisen kulttuurin tavat. Tuolloin miehet luopuivat hampaidensa mustaamisesta, mutta ainakaan naimisissa olevat naiset eivät.
Heian-kaudella vuosien 794–1192 välillä aatelismiehet ja samurait innostuivat taas mustaamaan hampaitaan. Esimerkiksi Genjin tarinassa on jo useita viittauksia tapaan. 1100-lukuun mennessä tapa oli jälleen laajamittaisesti hovin miesten suosiossa. Heian-kaudella lapset alkoivat maalata hampaita murrosiässä. Etenkin Edo-kauden aikana eli 1600–1800-luvuilla tapa levisi koko maahan. Samoihin aikoihin ohaguroa alettiin pitämään naimisissa olevan naisen merkkinä.
Miesten keskuudessa ohaguro meni muodista ilmeisesti jo Muromachi-kauden aikoihin eli 1500-luvun loppupuoliskolla, mutta naiset jatkoivat hampaiden mustaamista vielä 1800-luvun loppupuolella. Samoihin aikoihin eli Meiji-kaudella japanilaiset omaksuivat uusia länsimaalaisia tapoja. Vuonna 1868 keisari ilmoitti, että ohaguro ei enää ollut pakollista aatelisille. Vuonna 1870 annettiin toinen keisarillinen määräys, joka kielsi hampaiden mustauksen miehiltä. Naisten keskuudessa tapa kuitenkin jatkui. Vasta kun keisarinna Shōken esiintyi julkisesti valkoisin hampain, tapa alkoi mennä muodista naistenkin keskuudessa. Ainakin vuonna 1873 keisarinna teki selväksi, että hän oli luopunut tavasta. Sen myötä alkoi levitä ajatus siitä, että hampaiden mustaaminen olisi vanhanaikaista ja jopa sivistymätöntä. Lähes sata vuotta keisarinnan ulostulon jälkeenkin jotkin syrjäseutujen maalaisnaiset tosin jatkoivat ohaguron harjoittamista.
Nykyään jotkut maikot maalaavat hampaansa mustiksi niihin aikoihin, kun ovat valmistumassa geishakoulutuksesta. Riippuu maikosta, montako päivää hän haluaa ylläpitää mustaa vahakerrosta. Harvemmat maikot pitävät sitä koko sakkō-valmistujaiskautensa ajan.
Symbolismi

Ohaguroon on yhdistetty monenlaisia merkityksiä. Ennen vanhaan japanilaisilla naisilla oli tapana käyttää valkoista pohjameikkiä samaan tapaan kuin esimerkiksi maikot ja geishat nykyään tekevät. Ainakin Heian-kaudella naisten muotiin kuului myös nyppiä kulmakarvat pois. Jun’ichirō Tanizaki esittää vuonna 1933 julkaistussa teoksessaan Varjojen ylistys, että naimisissa olevat naiset värjäsivät hampaansa mustiksi korostaakseen ympäröivää valkoista meikkiä. Toisaalta yhdistettynä nypittyihin kulmakarvoihin ja kotien hämärään valaistukseen mustat hampaat auttoivat pitämään kasvot ilmeettömämpinä tai ilmeet vaikeammin tulkittavina. Vuonna 1994 julkaistussa lähteessä puolestaan mainitaan, että naimisissa olevan naisen käyttämä musta väri olisi kuvastanut myös sitä, että hän oli tottelevainen ja uskollinen miestään kohtaan, sillä mustaa ei voi värjätä. Myös samuraiden keskuudessa ohaguro merkitsi uskollisuutta yhdelle isännälle.
Angus Trumblen mukaan ohaguron alkuperä olisi buddhalaisuudesta peräisin olevassa ajattelutavassa, jonka mukaan valkoiset hampaat näyttävät eläimellisiltä, ja ne on siksi syytä maalata mustalla värillä.
Erään teorian mukaan mustat hampaat olisivat olleet alkujaan statussymboli siksi, koska niiden väri muistutti ihmisiä mädäntyneistä hampaista. Vain rikkailla oli varaa syödä sokerisia herkkuja, jotka mädättivät hampaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ohaguro Wikimedia Commonsissa
Kenji Kawai

| Kenji Kawai> 川井 憲次 |
| --- | --- |
 Kenji Kawai vuonna 2007 Manga Expossa, Ranskassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1957 (ikä 67) Shinagawa, Tokio, Japani
Ammatti:  säveltäjä, muusikko, kapellimestari
Muusikko
Aktiivisena:  1986–
Tyylilajit:  elokuvamusiikki instrumentaalimusiikki elektroninen musiikki
Soittimet:  kitara
Aiheesta muualla
www.kenjikawai.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kenji Kawai (jap. 川井 憲次, Kawai Kenji; 23. huhtikuuta 1957 Shinagawa, Tokio, Japani) on japanilainen säveltäjä. Hän on säveltänyt musiikkia elokuviin, animeen, videopeleihin ja televisio-ohjelmiin 1980-luvulta alkaen. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat muun muassa sävellykset elokuviin Ringu, Seven Swords, Dark Water ja Ghost in the Shell sekä animeen Ranma ½.
Ura

Jätettyään ydinvoimatekniikan opintonsa Tokain yliopistossa Kenji Kawai alkoi opiskella musiikkia Shobin musiikkiopistossa. Hän kuitenkin keskeytti nämäkin opintonsa ensimmäisen puolen vuoden jälkeen ja perusti muutamien ystäviensä kanssa fuusiorock-yhtyeen nimellä Muse. Yhtye osallistui erinäisiin musiikkikilpailuihin, kunnes yhtyeen jäsenet tunsivat itsensä kypsiksi musiikkialalle ja päättivät lähteä omille teilleen.
Musen jälkeen Kawai alkoi säveltää mainosmusiikkia kotistudiossaan. Äänittäessään musiikkia radionäyttelijä Yuji Mitsuyalle hän tapasi musiikkiohjaaja Naoko Asarin, joka ehdotti hänelle soundtrack-musiikin säveltämistä animeen. Kenji Kawai ryhtyi säveltämään Ranma ½ -sarjaan ja Ghost in the Shell -elokuvaan hyvällä menestyksellä.
Saavutettuaan suosiota animesäveltäjänä Kawai alkoi säveltää myös elokuviin. Näistä mainittakoon Ringu, Ringu 2, Dark Water, Avalon ja Seven Swords. Hän alkoi työskennellä ohjaaja Mamoru Oshiin projekteissa ja on säveltänyt musiikin kaikkiin Hideo Nakatan elokuviin.
Kenji Kawai on voittanut sävellyksistään Annie- ja Hong Kong Film Award -palkinnot.
Sävellykset > Vuodet 1985–1990

| Vuosi | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |


| 1986 | めぞん一刻 (Maison ikkoku) | TV-sarja |
| 1987 | 地獄の番犬：赤い目がね (Akai Megane) | OVA |
| 1987 | デビルマン (Devilman - The Birth) | OVA |
| 1988 | 機動警察パトレイバ— (Mobile Police Patlabor) | OVA |
| 1988 | 吸血姫美夕 (Vampire Princess Miyu) | OVA |
| 1989 | 機動警察パトレイバ— (Mobile Police Patlabor) | TV-sarja |
| 1989 | らんま１／２ (Ranma 1/2) | TV-sarja |
| 1989 | 機動警察パトレイバ— 劇場版 (Mobile Police Patlabor: The Movie) | elokuva |
| 1989 | らんま１／２　熱闘編 (Ranma 1/2: Hard Battle) | TV-sarja |
| 1990 | デビルマン (Devilman - The Demon Bird) | OVA |
| 1990 | プロジェケトA子 (Project A-ko: Gray Side/Blue Side) | OVA |
Sävellykset > Vuodet 1991–2000

| Vuosi | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| 1991 | バ—ンナップ (Burn up!) | OVA |
| 1991 | ミカドロイド (Mikadroid: Robokill Beneath Disco Club Layla) | elokuva |
| 1991 | らんま 1/2 中国寝崑崙大決戦! 掟やぶりの激闘編!! (Ranma 1/2: Big Trouble in Nekonron, China) | OVA |
| 1991 | 人魚の森 (Mermaid Forest) | OVA |
| 1991 | 地獄の番犬: ケルベロス (Stray Dog: Kerberos Panzer Cops) | elokuva |
| 1991 | 魔獣戦士ルナ・ヴァルガ— (Demon Warrior Luna Varga) | OVA |
| 1992 | ト—キング・ヘッド (Talking Head) | elokuva |
| 1992 | 姫ちゃんのリボン (Hime-chan's Ribbon) | TV-sarja |
| 1993 | らんま1/2 OVA (Ranma OVA) | OVA |
| 1993 | 無責任艦長タイラ— (Irresponsible Captain Tylor) | OVA, TV-sarja |
| 1993 | 機動警察パトレイバ—2 the Movie  (Mobile Police Patlabor 2: The Movie) | elokuva |
| 1994 | ブル—シ—ド (Blue Seed) | TV-sarja |
| 1995 | プリンセス ミネルバ (Princess Minerva) | OVA |
| 1995 | 攻殻機動隊 (Kōkaku kidōtai, Ghost in the Shell – aaveääni) | elokuva |
| 1996 | 爆れつハンタ— (Sorcerer Hunters) | TV-sarja |
| 1996 | 赤ちゃんと僕 (Baby and Me) | TV-sarja |
| 1997 | はいぱ—ぽりす (Hyper Police) | TV-sarja |
| 1997 | 吸血姫美夕 (Vampire Princess Miyu) | TV-sarja |
| 1998 | リング (Ringu, Ring) | elokuva |
| 1998 | ディープフィアー (Deep Fear) | peli |
| 1999 | 逮捕しちゃうぞ　the MOVIE (You're Under Arrest! The Movie) | elokuva |
| 1999 | リング2 (Ringu 2, Ring 2) | elokuva |
| 1999 | 地球防衛企業ダイ・ガ—ド (Dai-Guard) | elokuva |
| 2000 | サディスティック＆マゾヒスティック (Sadistic and Masochistic) | elokuva |
| 2000 | ガラスの脳 (Sleeping Bride) | elokuva |
| 2000 | カオス (Chaos) | elokuva |
Sävellykset > Vuodet 2001–2010

| Vuosi | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| 2001 | ガイスタ—ズ (Geisters - Fractions of Earth) | TV-sarja |
| 2001 | アヴァロン (Avalon) | elokuva |
| 2001 | UNLOVED | elokuva |
| 2001 | 新白雪姫伝説プリ—ティア (New Snow White's Legend Pretear) | elokuva |
| 2002 | 仄暗い水の底から (Dark Water) | elokuva |
| 2002 | パトレイバ—　WXIII (Patlabor WXIII, Wasted 13: Patlabor the Movie 3) | elokuva |
| 2002 | Le Samouraï (Samurai, Samuraj) | elokuva |
| 2002 | Bloody Mallory | elokuva |
| 2003 | ガンパレ—ド・マ—チ -新たなる行軍歌 (Gunparade March) | TV-sarja |
| 2004 | 跋扈妖怪传之牙吉 (Kibakichi: Bakko yokaiden) | elokuva |
| 2004 | 跋扈妖怪传之牙吉2 (Kibakichi: Bakko yokaiden 2) | elokuva |
| 2004 | イノセンス (Ghost in The Shell 2: INNOCENCE) | elokuva |
| 2004 | ウルトラマンネクサス (Ultraman Nexus) | TV-sarja |
| 2004 | 風人物語 (Windy Tales, Fūjin Monogatari) | TV-sarja |
| 2005 | スタ—シップ・オペレ—タ—ズ (Starship Operators) | TV-sarja |
| 2005 | MAKOTO | elokuva |
| 2005 | めざめの方舟 (Open Your Mind) | elokuva |
| 2005 | Namgeuk-ilgi (Antarctic Journal) | elokuva |
| 2005 | 七劍 (Qī Jian, Seven Swords) | elokuva |
| 2005 | "Nobunaga's Ambition Online" (Chapter of Hiryu) | peli |
| 2005 | 輪廻 (Rinne, Reincarnation) | elokuva |
| 2005 | 奇谈 (Kidan) | elokuva |
| 2006 | フェイト/ステイナイト (Fate/Stay Night) | TV-sarja |
| 2006 | 立喰師列伝 Tachiguishi-Retsuden (Tachigui: The Amazing Lives of the Fast Food Grifters) | elokuva |
| 2006 | デスノ—ト (Death Note) | elokuva |
| 2006 | 야수 (Running Wild) | elokuva |
| 2006 | 龍虎門 (Dragon Tiger Gate) | elokuva |
| 2006 | Trapped Ashes | elokuva |
| 2006 | Death Note: The Last Name | elokuva |
| 2006 | 墨攻 (Mo Gōng, A Battle of Wits) | elokuva |
| 2006 | ひぐらしのなく頃に (Higurashi no Naku Koro ni) | TV-sarja |
| 2007 | 怪谈 (Kaidan) | elokuva |
| 2007 | 精霊の守り人 (Seirei no Moribito) | TV-sarja |
| 2007 | ひぐらしのなく頃に解 (Higurashi no Naku Koro ni Kai) | TV-sarja |
| 2007 | Mobile Suit Gundam 00 | TV-sarja |
| 2007 | FolksSoul | peli |
| 2008 | The Sky Crawlers | elokuva |
| 2008 | 葉問 (Ip Man) | elokuva |
| 2009 | Eden of the East | TV-anime |
| 2009 | アサルトガールズ (Assault Girls) | elokuva |
| 2009 | Apocalypse: The Second World War | dokumentti |
| 2009 | Samayou Yaiba | elokuva |
| 2010 | 劇場版フェイト/ステイナイト Unlimited Blade Works (Fate/Stay Night the movie: Unlimited Blade Works) | elokuva |
| 2010 | 葉問2 (Ip Man 2) | elokuva |