Yrttitee
Terveydelliset hyödyt > Yrttiteehen sopivia kasveja

Joitakin kasveja käytetään haudukkeisiin yksistään tai sekoituksena, joitakin enimmäkseen vain sekoituksena. Jotkut ovat tuttuja myös tavallisen teen aromatisoinnissa. Teen maustamiseen ja yrttiteehen sopivia kasveja riittää, alla on vain joitakin näistä.
ahomansikka (lehdet) – (Fragaria vesca). Lehtiä kerätään teeksi ennen kukintaa tai sen aikana, kukinnan jälkeen vain uusia lehtiä.
anisruoho (siemenet, lehdet) – (Pimpinella anisum)
artisokka – (Cynara scolymus). Kasvi sisältää karvasaineita, polyfenolihappoa ja kaliumsuoloja.
fenkoli – (Foeniculum vulgare)
hunaikot  – (Cyclopia). Rooiboksen sukulainen samoilta seuduilta Afrikasta. Hieman rooibosta makeampi maku.
inkivääri (juuri) – (Zingiber officinale). Filippineillä juodaan inkivääriteetä, jota kutsutaan nimellä salabat.
kahvipensas (lehdet, marjat) – (Coffea). Yrttiteenä käytetään siis kahvipensaan lehtiä tai marjoja, kun taas kahvi keitetään pensaan siemenistä eli kahvipavuista.
kamomillasaunio (lehdet, kukat) – (Matricaria chamomilla)
kaneli (kuori, kaarna) – (Cinnamomum). Kanelipuun kuivattua kuorta, lämmin mauste. Kaneli sisältää kumariinia, jota kuitenkin on ceyloninkanelissa (Cinnamomum zeylanicum) huomattavasti vähemmän kuin halvemmassa kassia- eli kiinankanelissa.
kanerva (kukat) – (Calluna vulgaris). Kanervankukkia ei suositella jatkuvaan käyttöön.
kehäkukka (terälehdet, kukinto) – (Calendula officinalis).
ketohanhikki (kukat, lehdet, juuret) – (Potentilla anserina). Lehdissä on paljon C-vitamiinia, noin 116 mg/100 g. Lehdet kerätään kukinnan aikana.
kiinanruusu eli hibiskus – (Hibiscus rosa-sinensis). Hibiskus usein yhdessä ruusunmarjan kanssa tarjoiltuna on suosittu vaihtoehto teelle Keski-Idässä.
koivu (silmut, lehdet) – (Betula alba)
krysanteemi (kukat) – (Chrysanthemum). Kuivatuista kukista valmistettu tee on suosittua kiinalaisen Dim sumin kanssa.
kultapiisku (kukat, lehdet) – (Solidago virgaurea). Piiskut lisäävät virtsaneritystä, joten ne eivät sovi iltateeksi.
kumina (hedelmät eli siemenet) – (Carum carvi). Suomi on yksi maailman johtavista kuminan viejistä.
lakritsanjuuri – (Glycyrrhiza glabra). Lakritsia käytetään sekä yksinään että antamaan makua ja makeutta yrttiteeseoksessa.
maahumala – (Glechoma hederacea). "Schweizertee" sisältää maahumalaa ja englantilainen "Gill tea" valmistetaan siitä. Ei tule käyttää runsaasti tai raskauden aikana (sisältää pulegonia).
maitohorsma (kukat, lehdet) – (Chamerion angustifolium) Hiostetuista horsman lehdistä tehtyä hauduketta on käytetty oikean teen korvikkeena. Horsmaa kasvatettiin tätä tarkoitusta varten Inkerin Kapriossa, mistä tulee nimitys kaporje-tee. Tuoreet lehdet sisältävät paljon C-vitamiinia.
matee (lehdet) – (Ilex paraguariensis). Eteläamerikkalainen kasvi, josta valmistetaan suosittua mate-juomaa. Matee sisältää luontaisesti kofeiinia.
mesiangervo (kukat, nuput) – (Filipendula ulmaria). Kasvi sisältää salisylaatteja.
mesimarja (lehdet) – (Rubus arcticus). Kuivattu tai hiostettu lehti sopii teeainekseksi.
metsälehmus (kukat, lenninsiivet) – (Tilia cordata) – Lehmuksenkukkatee on Keski-Euroopassa suosittua.
mintut (lehdet) – (Mentha). Minttuja on useita lajeja. Piparminttu (Mentha × piperita) ja vastaavat minttulajit tunnetaan viileästä ja raikkaasta mausta. Piparminttu on risteymä ja mintut risteytyvät helposti keskenään. Joitakin kasveja kutsutaan mintuksi, vaikka ne eivät kuulu minttujen sukuun, kuten hurtanmintut (Marrubium) ja kissanmintut (Nepeta). Minttuhauduketta juotiin Marokossa aina 1800-luvun puoliväliin saakka, kunnes englantilaiset toivat aidon teen mukanaan ja yhdistivät teen ja mintun.
mustaherukka (lehdet) – (Ribes nigrum). Mustaherukka kelpaa niin teen kuin yrttiteenkin mausteeksi.
mustaselja (kukat) – (Sambucus nigra). Hyvä aromi. Raakana seljanmarja on lievästi myrkyllinen ja siemenet ovat myrkyllisiä.
mustikka (lehdet) – (Vaccinium myrtillus)
neempuu (lehdet) – (Azadirachta indica)
nokkonen (lehdet) – (Urtica dioica). Raudanlähde, sopii raskauden ja imetyksen aikana. Kerää itseensä nitraattia, joten se tulee poimia vähätyppisestä maasta. Tee voi ärsyttää mahaa. Hunajalla voi parantaa yrttiteen makua.
noni – (Morinda citrifolia)
pihlaja (kukat, lehdet) – (Sorbus aucuparia). Lehdissä on C-vitamiinia 25–200 mg/100 g. Sekä kukista että lehdistä voi hauduttaa yrttiteetä. Lehtiä ei suositella pitkäaikaiseen käyttöön.
poimulehti (lehdet, koko kasvi) – (Alchemilla). Poimulehteä pidetään naistenkasvina, josta haudutettu tee hoitaa runsaita kuukautisia ja virtsatievaivoja.
puna-apila (kukat) – (Trifolium pratense). Apiloista etenkin puna-apila on arvostettu. Tuoreet ja kuivatut kukat ilman vihreitä osia sopivat yrttiteeksi sinällään tai muiden yrttien kera. Vältettävä silloin, jos on ollut estrogeenieritykseen liittyviä rintojen tai sukuelinten kasvaimia.
punahattu, auringonhattu (kaikki osat) – (Echinacea purpurea). Kasvista on sekä puna- että valkokukkaisia lajikkeita. Suomessa se luokitellaan lääkekasviksi, josta saa valmistaa kaupallisia tuotteita vain lääketehtaassa. Punahattua on käytettävä varoen, jos sairastaa jotakin autoimmuunisairautta, kuten punahukkaa. Pujoallergikko voi saada oireita punahattujen maanpäällisistä osista.
puolukka (lehdet) – (Vaccinium vitis-idaea). Puolukanlehdet desinfioivat virtateitä. Lehtiteetä ei tule käyttää liian usein tai suuria määriä: se sisältää hydrokinonia, joka voi vahingoittaa maksaa. Lehtiteetä ei saa käyttää, jos on raskaana tai imettää.
ratamo – (Plantago major). Piharatamon lehdistä, siemenistä ja juurista voi tehdä teetä. Kasvilla on mm. limaa irrottavia ominaisuuksia. Ratamon siemenet (psyllium) sisältävät lima-aineita; ne toimivat ja niitä voi käyttää samaan tapaan kuin chian (Salvia hispanica) siemeniä.
verbenat eli rautayrtit – (Verbena). Rautayrtin sietokyky on yksilöllistä, aloita käyttö varoen. Ei tule käyttää lainkaan, jos on raskaana tai imettää.
rooibos (pensaan lehdet) – (Aspalathus linearis). Etelä-Afrikan luoteisrannikolta peräisin oleva kasvi, jota käsitellään poiminnan jälkeen samaan tapaan kuin mustaa tai oolong-teetä. Rooibos- eli punapensastee ei sisällä kuitenkaan kofeiinia.
rosmariini – (Rosmarinus officinalis). Tuoreen kasvin lehtiä silputaan haudukkeeksi.
ruusut (lehdet, terälehdet, kiulukat) – (Rosa). Tuoreista, juuri kypsyneistä ruusunkiulukoista (marja) voi hauduttaa C-vitamiini-pitoista teetä. Tuoksuvat terälehdet sopivat yrttiteehen ja tavallisen teen maustamiseen. Tuoksuttomia ja kukkakaupan ruusuja ei pidä käyttää.
salvia, ryytisalvia – (Salvia officinalis). Salvia edistää ruuansulatusta ja ruokahalua. Kylmänä juotuna vähentää hien eritystä, kuumana juotuna lisää. Salvia sisältää mm. tujonia, borneolia ja kamferia. Raskauden ja imetyksen aikana tulee välttää salviaa.
siankärsämö (kukat) – (Achillea millefolium). Hengitystievaivoihin, pieniin naistenvaivoihin. Vältä runsasta käyttöä raskauden aikana.
sianpuolukka (lehdet) – (Arctostaphylos uva-ursi). Marjat eivät ole syömäkelpoisia, mutta eivät vaarallisia. Kasvia on käytetty virtsatietulehduksissa.
sitruunamelissa (lehdet) – (Melissa officinalis). Nimensä mukaisesti sitruunainen aromi. Sanotaan rauhoittavan hermostuneisuutta ja vähentävän jännitystä.
sitruunaruoho – (Cymbopogon). Tuoksu ja maku muistuttavat sitruunaa ilman hapokkuutta.
sitrushedelmien kuoret (bergamotti, sitruuna, appelsiini)
timjami eli tarha-ajuruoho – (Thymus vulgaris).
valkoapila (lehdet, kukat) – (Trifolium repens). Tuoreet ja kuivatut kukat ilman vihreitä osia sopivat yrttiteeksi sinällään tai muiden yrttien kera. Vältettävä silloin, jos on ollut estrogeenieritykseen liittyviä rintojen tai sukuelinten kasvaimia.
valkosipuli – (Allium sativum). Esimerkiksi flunssavaivoihin, paitsi kuivaan yskään. Ei sovi, jos käytössä on verenohennuslääkkeitä.
vadelma (lehdet, marjat) – (Rubus idaeus). Kun oikeaa teetä ei ole ollut saatavilla esim. sota-aikana, on vadelman ja omenan lehdistä tehtyä teetä pidetty hyvänä korvikkeena.