stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mia Takula
Lapsuus ja nuoruus

Kolmevuotiaana Mia laitettiin päivähoitoon hoitopaikkaan, jossa häntä käytettiin hyväksi yli kahden vuoden ajan.
Hän oli ollut kiinnostunut luonnosta lapsesta saakka ja hoiti hevosia. Ala-asteikäisenä hän olikasvissyöjä.  Teini-ikäisenä hän kiinnostui ensin eläinten suojelusta ja tämän jälkeen eläinten oikeuksista.  Perheen muuttaessa Vihtiin Takula joutui rankan koulukiusaamisen kohteeksi, joka paheni yläasteella. Muut oppilaat muun muassa pahoinpitelivät häntä. Pahimmillaan hänet kuristettiin tajuttomaksi, lievimmillään hänen päälleen syljettiin. Koulussa puututtiin väkivaltaan vain kerran, kun yläasteen rehtori ehdotti ratkaisuksi, että Mia ei tulisi vähään aikaan kouluun.
Takula löysi ystäviä punk- ja ympäristönsuojelupiireistä Toinen vaihtoehto -lehden kautta ja toimi Greenpeacen sekä paikallisen eläinsuojeluyhdistyksen vapaaehtoisena.
Iita Kettusen artikkelissa Takulaa kuvattii seuraavasti: [Takula] kuului jo 1990-luvun alussa vapaamuotoiseen verkostoon, joka osallistui muun muassa ydinvoiman vastaiseen toimintaan ja järjesti nuorisotaloilla huumeiden vastaisia konsertteja. Eläinten oikeuksiin liittyvää toimintaa oli kuitenkin eniten.
Takula matkusti kotoa Vihdistä Helsinkiin jakamaan turkisten vastaisia lappusia Kolmen sepän patsaalla. Hän osallistui tai järjesti itse toimintaa kuten talonvaltauksia, tukikonsertteja tai tapahtumia ihmisoikeuksien, alkuperäiskansojen ja luonnonsuojelun puolesta. Hän liftasi ympäri maata käynnistämään mielenosoituksia.
16-vuotiaana, noin 1991, Takula perusti Suomen Punk Anarko Yhdistys SPAYn. Hän alkoi myös julkaista omakustannelehti Vapauden huutoa. Yhdistyksen ja lehden tärkein aihe olivat eläinten oikeudet. SPAY, myöhemmin nimellä Anarkistinen maailma, oli keskeinen suomalaisen eläinoikeusliikkeen esiaste. Yhdistyksen toiminta loppui Takulan ja muiden keskeisten toimijoiden lähtiessä perustamaan Oikeutta eläimille -järjestöä vuonna 1995.
Turkistarhaiskut

Vuonna 1995 Takula, Kirsi Kultalahti ja Minna Salonen tekivät Pohjanmaan turkistarhaiskut. Takulan mukaan he tekivät iskut yksityishenkilöinä eivätkä osanneet ennustaa siitä tulevaa julkisuutta. He eivät olleet tehneet iskuja yhteiskunnallisen keskustelun takia vaan halusivat antaa eläimille edes mahdollisuuden vapauteen, koska vankeudessa ne joka tapauksessa kuolisivat.
Takulan mukaan julkisuus oli massiivista. Muutamassa kuukaudessa jokainen suomalainen tiesi Oikeutta Eläimille -järjestön ja ensimmäistä kertaa myös vegaaneista. Kääntöpuolena kuitenkin vuosia jokainen suomalainen kasvissyöjä sai kuulla kyselyitä siitä, oliko hänkin kettutyttö.
MTV3:n haastattelussa 2016 Takula ihmetteli sitä, etteivät Vihreä liitto tai Animalia käyttäneet tilaisuutta hyväkseen ajaakseen turkiseläinten oikeuksia. Takulan mukaan vaihtoehdoksi heille jäi, että hän ja Salonen alkoivat antamaan haastatteluja. Median kiinnostus jatkui useita vuosia kunnes he vetäytyivät julkisuudesta, koska heidän mielestään media oli kiinnostunut heistä enää henkilöinä eläinten oikeuksien sijaan.
Salli ja Salonen saivat Kauhavan käräjäoikeudessa vahingonteosta vuoden mittaiset ehdolliset vankeusrangaistukset, jotka lyhenivät Vaasan hovioikeudessa 9 kuukauden ehdolliseksi tuomioksi, jonka myös Kultalahti oli aiemmin saanut. Käräjäoikeus oli velvoittanut syytetyt korvaamaan pentujen ja jalostusarvon menetyksinä sekä oikeudenkäyntikuluina yhteisvastuullisesti 860 000 markkaa, mutta hovissa summa putosi reiluun 500 000 markkaan. Kolmikkoa puolustivat oikeudessa asianajajat Heikki Salo, Christen Eriksson ja Markku Fredman.
Iskujen jälkeen

Tuomion jälkeen Mia opiskeli media-alaa. Hän teki työkseen televisiosarjoja, radio-ohjelmia ja lehtijuttuja. Vahingonkorvausten takia hänelle jäi palkastaan käytettäväksi vain pieni osa, joka oli pienempi kuin minimitoimeentulotuki. Luottotiedottomana hän ei pystynyt avaamaan omiin nimiinsä edes puhelinliittymää. Hän elätti itsensä ja lapsensa yksinhuoltajana.
Turkistarhaiskujen vahingonkorvauksia ei maksettu kuin pieniltä osin, ja ne kasvoivat korkoa kaksi vuosikymmentä. Rikoksesta aiheutunut vahingonkorvausvelka vanheni 20 vuoden jälkeen vuoden 2016 lopussa.
Vuonna 2020 tehdyssä haastattelussa Takula kertoi, ettei hän nuorempana olisi uskonut, että 25 vuodessa kasvissyönnistä tulisi normaalia ja ettei turkistarhaus ole loppunut Suomesta.
Vuonna 2016 Takula julkaisi esikoisteoksenaan vegaaneista kertovan tietokirjan Elämäni vegaanina, joka kertoi menestyneiden suomalaisten vegaanien elämästä. Vuonna 2020 Takula kirjoitti tietokirjan Susien mailla, joka kuvaa hänen kokemuksiaan kuudella susien reviirialueella Suomessa. Hän yöpyi kirjaa tehdessään 160 yötä eri alueilla pitkin Suomea.
Yksityiselämä

Takula on kotoisin Vaasasta kolmilapsisesta perheestä. Perhe muutti usein Takulan ollessa lapsi. Takulalla itsellään on yksi lapsi ja kaksi koiraa.
Teokset

Mia Takula: Elämäni vegaanina : 14 ihmistä huipulla.  Into, 2016.  ISBN 978-952-264-747-4.
Mia Takula: Susien mailla.  Docendo, 2020.  ISBN 978-952-291-847-5.
Mia Takula: Eloonjäämisopas.  Schildts & Söderströms, 2024.  ISBN 978-951-526-198-4.
Kirjallisuutta

Ville Similä ja Mervi Vuorela: Valtio vihaa sua : suomalainen punk ja hardcore 1985-2015.  Like, 2015.  ISBN 978-952-01-1168-7.
Aiheesta muualla

Mia Takula retkeili viikkoja susien jäljillä Pohjois-Karjalan metsissä (radiohaastattelu)  23.9.2020. Radio Suomi Joensuu.
Kia Löfberg: MTV Uutiset vietti yön susien reviirin ytimessä Pohjanmaalla (haastattelu) mtvuutiset.fi.  19.9.2020.
Eläinharha – Eläimet eivät puhu, Ohjaus ja käsikirjoitus: Mia Takula ja Ellen Virman, toimittaja: Mia Takula (Yle Areena Podcast)
Emilio Estevez

Emilio Estevez vuonna 2006.
Emilio Estevez (s. 12. toukokuuta 1962 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Martin Sheenin vanhin poika. Estevez asui Manhattanilla vuoteen 1968, jolloin hänen perheensä muutti Malibuun.
Vaikka Emilio Estevezin isä oli ottanut käyttöön nimen Martin Sheen, Estevez päätyi säilyttämään alkuperäisen sukunimensä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Tex, jossa hän näytteli Matt Dillonin kanssa.
Estevez oli huhtikuusta 1992 toukokuuhun 1994 naimisissa Paula Abdulin kanssa. Estevezin veli on näyttelijä Charlie Sheen ja sisar Renée Estevez. Nuorempana Estevez kuvasi ystäviensä Rob ja Chad Lowen sekä Chris ja Sean Pennin kanssa kotivideokameralla lyhytelokuvia, jotka Estevez usein käsikirjoitti. Estevezillä on kaksi lasta entisen tyttöystävänsä Carey Salleyn kanssa. Estevez on ollut kihloissa Demi Mooren kanssa.
Näyttelijänä

Seventeen Going on Nowhere (1980) (TV-elokuva)
To Climb a Mountain (1981) (TV-elokuva)
In the Custody of Strangers (1982) (TV-elokuva)
Tex (1982)
Outsiders – kolmen jengi (The Outsiders) (1983)
Nightmares (1983)
Repo Man (1984)
The Breakfast Club (1985)
Treffit Elmossa (1985)
Se oli silloin, nyt on toisin (That Was Then... This Is Now) (1985)
Maximum Overdrive (1986)
Wisdom (1986)
Kyttäyskeikka (1987)
Never on Tuesday (1988)
Young Guns – nuoret sankarit (1988)
Nightbreaker (1989) (TV-elokuva)
Nuoret sankarit 2 (1990)
Men at Work (1990)
Freejack (1992)
The Mighty Ducks (1992)
Ladattu ase 1 (1993)
Toinen kyttäyskeikka (1993)
Judgment Night (1993)
Mestarit 2 (1994)
Vaarallinen tehtävä (Mission: Impossible) (1996)
The War at Home (1996)
Mestarit 3 (1996)
Dollar for the Dead (1998) (TV-elokuva)
Late Last Night (1999) (TV-elokuva)
Rated X – seksillä tähtiin (Rated X) (2000)
Sand (2000)
The L.A. Riot Spectacular (2005)
The Mighty Ducks 4 (2005)
Bobby (2005)
Elokuvaohjaukset

Wisdom (1986)
Men at Work (1990)
The War at Home (1996)
Rated X – seksillä tähtiin (Rated X) (2000)
Culture Clash in AmeriCCa (2005)
Bobby (2005)
Käsikirjoitukset

That Was Then... This Is Now (1985)
Wisdom (1986)
Men at Work (1990)
Bobby (2005)
Tuottajana

The Jerky Boys (1995)
The War at Home (1996)
Bobby (2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emilio Estevez Wikimedia Commonsissa
Emilio Estevez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Miniatyyripeli

Miniatyyripeli on strategisen tai taktisen tason sotapeli, jossa pelin hahmoja, joukkoja ja maastoa kuvataan skaalaan tehdyillä miniatyyreillä eli pienikokoisilla figuureilla. Kuten yleensä sotapeleissä, myös miniatyyripeleissä tarkoitus on simuloida taistelutilannetta tietyllä aikakaudella ja joukkotasolla. Pelissä voidaan esimerkiksi jäljitellä 1800-luvun ryhmätason yhteenottoa.
Mikään ei estä pelaajia käyttämästä pelimerkkejä miniatyyrien ja maaston sijaan, mutta pelin visuaalinen ulkoasu ja peliin eläytyminen kärsivät tästä. Usein pelaajat käyttävätkin paljon aikaa ja vaivaa miniatyyriensä rakentamiseen ja maalaamiseen.
Pelit voivat kuvata minkälaista tilannetta kulloinkin halutaan. Suosituimpia kategorioita ovat historialliset sekä fantasia- ja sci-fi-maailmat.
Historiaa

Modernit sotapelit syntyivät 1800-luvun alussa preussilaisissa sota-akatemioissa, joissa upseerien koulutuksessa keksittiin jäljitellä taistelutilannetta. Ensimmäinen kaupallinen miniatyyripeli oli H. G. Wellsin vuonna 1913 julkaistu Little Wars: a game for boys from twelve years of age to one hundred and fifty and for that more intelligent sort of girl who likes boys' games and books, jossa esitellään ensimmäiset säännöt miniatyyripelille.
Myös Suomesta tunnetaan harrastajien tekemiä miniatyyripelejä 1950-luvulta lähtien. Suomen pelimuseossa esillä oleva ”Sotapeli” on teini-ikäisten peliharrastajien miniatyyripeli 1950-luvulta. Alkujaan laivastosodankäyntiä kuvannut peli paisui sisältämään myös lentokoneita ja maajoukkoja. Pelin pääosin puusta tehdyt miniatyyrit ovat kaikki itse tehtyjä ja hyvin taidokkaita.
Yleiskatsaus

Miniatyyripelit ovat vapaa-ajan harrastus, jossa pelaajat simuloivat taistelua, joka pelataan pienillä figuureilla. Figuurit edustavat maalla, merellä, ilmassa ja/tai avaruudessa taisteluihin osallistuvia yksiköitä. Miniatyyripelejä pelataan lattialla tai pöydällä, jossa voi myös olla pienoiskokoista maastoa (kukkuloita, metsiä, teitä, aitoja jne.). Pelin säännöt rajoittavat yksiköiden liikkumista. Esimerkiksi joissakin lautapeleissä miniatyyrejä siirrellään ruudutetulla maastokartalla tai jopa erillisellä pelilaudalla.
Miniatyyripelit eroavat tietokonepeleistä sosiaalisuudellaan, mahdollisuudella muunnella ja maalata miniatyyrejä sekä askarrella maastoa. Miniatyyripeleillä ja näyttävän pienoisrautatien rakentamisella onkin paljon yhteistä.
Miniatyyripelien maasto ja figuurit tehdään johonkin mittakaavaan. Mittakaava vaihtelee suuresti aina 3mm:stä 90mm:in ja suurempiin. Mitään ylärajaa mittakaavalle ei ole. Miniatyyrit ovat yleensä muovia tai metallia ja ne myydään usein maalaamattomina. Maasto on usein kotitekoista.
Jotkin miniatyyripelit ovat ilmaisia. Peliskenaariot voivat olla eri formaateissa: Joissakin pelaaja voi vapaasti valita joukkonsa kun taas historiallisissa peleissä voidaan toistaa todellisia historiallisia tilanteita ja taisteluja, tai ne voivat olla hypoteettisia "mitä jos?" -tilanteita.
Yleisesti ottaen miniatyyripelit ovat vuoropohjaisia, kuten shakki.
Yleiskatsaus > Mittakaava

Mittakaava ilmaistaan yleensä pituutena miniatyyrin jaloista tämän silmän korkeudelle millimetreissä, tosin jotkut valmistajat ilmaisevat pituuden miniatyyrin koko pituutena.
Suosittuja skaaloja ja vastaavia suhdelukuja
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| mm | 54 | 45 | 28 | 20 | 15 | 12 | 10 | 6 | 3 | 2 |
| skaala | 1:32 | 1:35 | 1:64 | 1:72 | 1:100 | 1:144 | 1:161 | 1:300 | 1:600 | 1:914 |
Valmistajia ja pelejä > Historialliset pelit

Historialliset miniatyyripelit pohjautuvat todellisiin tapahtumiin, ja pelaaja laitetaan kenraalin/johtajan asemaan ohjaamaan 'mitä jos' -tilannetta. Historiallisuus edellyttää, että pelimekaniikassa on pyritty hakemaan historiallista mallinnusta.
Tunnetuimpia valmistajia ja pelejä ovat Wargames Research Groupin De Bellis Multitudinis (DBM) ja Battlefrontin Flames Of War.
Valmistajia ja pelejä > Fantasia- ja sci-fi-pelit

Kuvitteellisessa maailmassa sotiminen voi olla yhtä tyydyttävää kuin todellisessa maailmassa ja ajatus on samankaltainen. Pelaaja johtaa yhtä tai useampaa figuuria. Joukkojen kykyjä ja ominaisuuksia ei ole sidottu millään tavalla, ja on pelin tekijän oma valinta miten mallinnus on tehty.
Suosituimpia miniatyyripelejä ovat Games Workshop -yhtiön Warhammer ja Warhammer 40,000. Tunnetuimpia kilpailijoita ovat Privateer pressin Warmachine ja Hordes. Mongoose Publishingin lippulaiva on Battlefield Evolution.
Suomessa on useita miniatyyripelitapahtumia ja tapahtumia, joiden yhteydessä pelataan miniatyyripelejä. Esimerkiksi Ropecon, Finncon ja Tracon. Lisäksi useat järjestöt järjestävät tapahtumia yksinomaan yhdelle tai useammalle pelille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sotavasara.net (Arkistoitu – Internet Archive) – Verkkoyhteisö miniatyyripeliharrastajille
Pienoismallit.net – Verkkopalvelu suomalaisille pienoismalli- ja miniatyyriharrastajille sekä kaikille aiheesta kiinnostuneille
Plastic Soldier Review (Arkistoitu – Internet Archive) – tietoja ja arvosteluja 1:72 muovifiguureista (englanniksi)
Pelaajan itse tekemiä miniatyyrisotapelin nappuloita
Warhammer-peli käynnissä.
Eugène Mage

Eugène Mage.
Virtahepoja Senegaljoella. Magen matkakertomuksen kuvitusta.
Ahmadun palatsi Ségoussa.
Bambaroita.
Eugène-Abdon Mage (30. heinäkuuta 1837 Pariisi – 19. joulukuuta 1869 haaksirikossa) oli ranskalainen sotilas ja tutkimusmatkailija.
Mage syntyi yksityiskoulun rehtorin perheeseen. Hän kävi armeijan laivastokoulun, purjehti Kap Hornin kautta Uuteen-Kaledoniaan ja osallistui Krimin sodan aikana Suomenlahden saartoon. 18-vuotiaana aliluutnanttina Mage lähetettiin Ranskan Länsi-Afrikan laivastoasemalle. Hän palveli kapteenina Senegalin ja Casamancen jokilaivoilla ja osallistui sotatoimiin kuvernööri Louis Faidherben alaisuudessa.
Magen ensimmäiset tutkimusretket suuntautuivat vuosina 1859–1860 Mauritanian Tagantin alueelle ja vuonna 1860 Gouinan putouksille. Kuvernööri Faidherbe lähetti hänet vuonna 1863 diplomaattiselle tutkimusmatkalle tukulorivaltakunnan hallitsijan Umar Tallin luokse Ségouun. Magen mukana oli ranskalainen lääkäri Louis Quintin ja kymmenen alkuasukassotilasta. Tavoitteena oli solmia ystävyys- ja kauppasopimus, joka sallisi linnoitettujen kauppa-asemien perustamisen Senegalin yläjuoksulta Nigerjoelle sekä ranskalaisten vapaan liikkumisen tukulorivaltakunnassa.
Luutnantti Magen retkikunta lähti Saint-Louisista lokakuussa 1863 ja saavutti Médinen linnoituksen kuukautta myöhemmin. He jatkoivat Gouinan kautta Bafoulabéen, josta heidät ohjattiin Koundianin linnoitukseen. Magen tarkoituksena oli edetä Mungo Parkin kulkemaa reittiä Bamakoon, mutta tukulorit saattoivat heidät Kitasta Kaartan kautta Nigerjoelle Nyaminaan. Retkikunta saapui veneellä Ségouun helmikuussa 1864.
Ségoussa Mage tapasi Umar Tallin sijaisekseen jättämän Ahmadun. Vastaanotto oli ystävällinen, mutta Umar oli sotimassa jossakin Macinan ja Timbuktun välillä, ja Magen käskettiin odottaa. Retkikunta vietti Ségoussa 26 kuukautta ennen kuin tieto Umarin kuolemasta varmistui ja valtakunnan olot vakiintuivat. Tänä aikana Mage ja Quintin tutustuivat maahan ja sen ihmisiin, oppivat fulania ja osallistuivat Ahmadun sotaretkiin bambaroita vastaan. Ahmadu valitsi heille vaimot, joista yksi synnytti Magelle tyttären.
Isänsä vallan perinyt Ahmadu allekirjoitti maaliskuussa 1866 ystävyys- ja kauppasopimuksen, joka ei tosin antanut ranskalaisille mitään erioikeuksia. Magen retkikunta lähti toukokuussa tukulorien saattamana paluumatkalle Kaartan läpi ja saapui Saint-Louisiin runsaan kuukauden kuluttua. Ahmadun kanssa solmitun sopimuksen lisäksi matkan tuloksena syntyi joukko karttoja sekä tarkka käsitys tukulorivaltakunnan poliittisesta tilanteesta, voimavaroista ja kaupankäynnistä. Ranskalaiset saivat kokemusta rauhanomaisesta yhteistyöstä tukulorien kanssa, mutta samalla heille paljastui sotien tuhoaman maan sekasorto ja köyhyys.
Palattuaan Ranskaan Mage työskenteli armeijan karttalaitoksessa ja julkaisi matkakertomuksensa Voyage dans le Soudan occidental (1868). Hän toimi sen jälkeen sotalaivojen komentajana, sai ylennyksen fregattikapteeniksi ja kuoli korvetti Gorgonen haaksirikossa Pierres Noiresin majakan luona Ouessantin vesialueella. Magen suunnittelema uusi tutkimusmatka Nigerjoelle jäi siten toteutumatta.
Aiheesta muualla

Voyage dans le Soudan occidental (ranskaksi)
Emmanuel Eboué

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Emmanuel Eboué
Syntymäaika: 4. kesäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Norsunluurannikko
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 178 senttimetriä
Junioriseurat
2000–2001:  ASEC Mimosas
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2002 2002–2005 2005–2011 2011–2015 2016 |  Mimosas  Beveren  Arsenal  Galatasaray  Sunderland | 25 (3) 70 (4) 132 (5) 77 (4) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2004–2013 |  Norsunluurannikko | 72 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. lokakuuta 2016.
| Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Norsunluurannikko> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Egypti 2006 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 | Jalkapallo |  |
Emmanuel Eboué (s. 4. kesäkuuta 1983) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija. Hänen varsinainen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja, mutta hän pystyy pelaamaan myös keskuspuolustajan paikalla tai puolustavana keskikenttäpelaajana.
Seurajoukkueura

Eboué voitti kotimaansa mestaruuden ASEC Mimosasissa 2002. Hän pelasi kauden aikana 25 ottelua, joissa teki kolme maalia. Seuraavat kolme kautta hän pelasi Jupiler Pro Leaguen KSK Beverenissä tehden 70 pelaamassaan Belgian pääsarjan ottelussa neljä maalia. Hän pelasi seurassa myös viisi UEFA Cupin ottelua. Hän herätti Arsenalin valmentaja Arsène Wengerin kiinnostuksen peliotteillaan Beverenin pelipaidassa ja teki sopimuksen Arsenalin kanssa 1. tammikuuta 2005. Tämän siirron johdosta hän seurasi maanmiehensä Kolo Tourén jalanjälkiä Highburylle.
Ebouén debyytti Arsenalissa tapahtui vain päiviä siirron jälkeen FA Cupin ottelussa Stoke Cityä vastaan. Hän pelasi FA Cupin kolmella ensimmäisellä kierroksella Arsenalin voittaessa lopulta cupmestaruuden. Kauden ainoan valioliigaottelunsa hän pelasi helmikuussa Southamptonia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Arsenalissa Liigacupin ottelussa Sunderlandia vastaan 25. lokakuuta 2005. Samalla kaudella hän pelasi Mestarien liigassa yksitoista ottelua mukaan lukien tappiollinen loppuottelu Barcelonaa vastaan. Hän pelasi Arsenalissa seitsemän kauden aikana kaikkiaan 132 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi karsintaottelut mukaan lukien 54 ottelua, joissa teki kolme maalia.
Kesällä 2011 Eboué siirtyi turkkilaiseen Galatasaray SK:hon. Hän voitti kahdella ensimmäisellä kaudellaan Turkin Superliigan mestaruuden. Hän pelasi 31 ottelua kaudella 2011–2012 ja 28 ottelua kaudella 2012–2013. Seuraavalla kaudella hän pelasi Turkin pääsarjassa 18 ottelua ja Galatasarayn voittoon päättyneessä Turkin Cupissa kolme ottelua, ei kuitenkaan finaalia. Kaudella 2014–2015 hän ei pelannut yhtään ottelua. Maaliskuussa 2016 hän siirtyi Valioliigan Sunderlandiin, muttei pelannut seurassa kuin yhden ottelun alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Maaliskuun 2016 lopussa Eboué aloitti vuoden pelikiellon, koska on "huomattavan summan" velkaa entiselle agentilleen Sébastien Boisseaulle. Pelikielto päättyy aiemmin, jos hän maksaa velkansa.
Maajoukkueura

Eboué pelasi ensimmäisen ottelunsa Norsunluurannikon maajoukkueessa MM-karsintaottelussa Sudania vastaan syyskuussa 2004. Hän pelasi viisi ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006 mukaan lukien tappioon päättynyt loppuottelu Egyptiä vastaan. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Norsunluurannikon kaikissa kolmessa ottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2008 hän pelasi muut ottelut paitsi tappioon päättyneen pronssiottelun. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki ystävyysottelussa Saksaa vastaan marraskuussa 2009. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 hän pelasi kaksi ottelua. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Norsunluurannikon kaikissa kolmessa ottelussa.  Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 hän pelasi kahdessa ottelussa, ei kuitenkaan tappioon päättyneessä loppuottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2013 hän pelasi Norsunluurannikon kaikissa neljässä ottelussa. Noiden kisojen jälkeen hän ei ole pelannut maajoukkueessa. Kaikkiaan hän on pelannut 72 maaottelua ja tehnyt kolme maalia.
Saavutukset

Turkin Superliigan mestaruus 2012 ja 2013
Turkin Cupin voitto 2014
Turkin Supercupin voitto 2012 ja 2013
Mestarien liigan kakkossija 2006
Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 2006 ja 2012
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emmanuel Eboué Wikimedia Commonsissa
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Tizié |
2 Akalé |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Kouassi |
7 Faé |
8 Kalou |
9 A. Koné |
10 Yapi |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Zoro |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Gnanhouan |
17 Domoraud |
18 Tiéné |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Eboué |
22 Romaric |
23 Barry |
Valmentaja Michel
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Tizié |
2 Boka |
3 Akalé |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Kouassi |
7 Faé |
8 Kalou |
9 A. Koné |
10 Yapi Yapo |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Zoro |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Gnanhouan |
17 Domoraud |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Eboué |
22 Romaric |
23 Barry |
Valmentaja Michel
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Barry |
2 Djakpa |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Gohouri |
7 Faé |
8 Kalou |
9 A. Koné |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Romaric |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Loboué |
17 Tiéné |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Sanogo |
21 Eboué |
22 Zoro |
23 T. Koné |
Valmentaja Gili
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Barry |
2 Eboué |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Bamba |
7 Faé |
8 Kalou |
9 E. Koné |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Gosso |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Zogbo |
17 Tiéné |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Tioté |
22 Benjamin |
23 Angban |
Valmentaja Halilhodžić
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Barry |
2 Angoua |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Gohouri |
7 Doumbia |
8 Kalou |
9 Tioté |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Gosso |
13 Romaric |
14 Koné |
15 Dindane |
16 Zogbo |
17 Tiéné |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Eboué |
22 Bamba |
23 Yeboah |
Valmentaja Eriksson
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Barry |
2 Angoua |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Gosso |
7 Doumbia |
8 Kalou |
9 Tioté |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Bony |
13 Ya Konan |
14 Coulibaly |
15 Gradel |
16 Yeboah |
17 Tiéné |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Lolo |
21 Eboué |
22 Bamba |
23 Gnanhouan |
Valmentaja Zahoui
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Barry |
2 Koné |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Romaric |
7 Razak |
8 Kalou |
9 Tioté |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Bony |
13 Ya Konan |
14 I. Traoré |
15 Gradel |
16 Yeboah |
17 Tiéné |
18 L. Traoré |
19 Y. Touré |
20 Lolo |
21 Eboué |
22 Bamba |
23 Sangaré |
Valmentaja Lamouchi