stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suvisaaristo
Historia

Suvisaaristo koostui alun perin kolmesta tilasta, Stor-Svinö, Lill-Svinö ja Moisö. Ajoittain historiassa ne ovat olleet hylättynä köyhyyden tai rauhattomien aikojen takia, mutta välillä myös suhteellisen vauraita. Vuoden 1571 veronkantorekisterissä Svinön tiloilla oli kummassakin kuusi lehmää ja kaksi hevosta. Moisöllä oli viisi lehmää, yksi vasikka ja yksi hevonen. Nämä lukumäärät ylittivät esimerkiksi kaikkien Matinkylän talonpoikien omistukset. Vauraus selittynee sillä, että Suvisaariston tilat olivat vanhastaan saaneet maksaa veronsa hylkeenrasvana ja maavuokransa kuninkaankartanolle suolasilakoina.
Saarien talonpojat lunastivat tilojaan omiksi 1825. Vuonna 1920 saariston kolme tilaa myytiin Juselius-suvun omistamalle Aktiebolaget Sommaröarna -osakeyhtiölle ja ne yhdistettiin samana vuonna yhdeksi Sommaröarna-nimiseksi tilaksi. Yhtiön puheenjohtaja oli Alfons Juselius, varapuheenjohtajiin kuului muun muassa arkkitehti Karl Lindahl. Yhtiön toiminta loppui 1930-luvun alkupuolella.
1920-luvun loppuun mennessä Aktiebolag Sommaröarna oli myynyt Svinöstä ja Moisöstä noin 120 huvilapalstaa. Ab Sommaröarna markkinoi Suvisaaristoa helsinkiläisille 1911 muun muassa korostamalla "maaseutumaista vapautta ja riippumattomuutta". Markkinoinnissa painotettiin niin ikään, että Suvisaaristosta ei kehitetä huvilakaupunkia. Tosin jonkilaisen "elävämmän keskuksen" tarve tuotiin esiin etenkin niitä ajatellen, jotka toisinaan kaipaavat sosiaalista elämänmenoa. Liikenne Helsinkiin tapahtui pääosin vesiteitse. Ab Sommaröarnalla oli yksi höyrylaiva; lisäksi oli kahden höyrylaivayhtiön tarjoama liikenne. Moisö oli yhdistetty Ramsöhön sillalla ja Bosundin yli oli rakennettu silta, joka yhdisti Ramsön Svinöhön. Maantieyhteys eteläisen manner-Espoon kautta Helsinkiin oli varsin heikko ennen Jorvaksentien valmistumista 1938. "Elävämpää keskusta", jota kaavailtiin 1910-luvulla, ei Suvisaaristoon saatu aikaiseksi.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Suvisaariston väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 365 | 365 |
| 1980 | 1980 |    | 354 | 354 |
| 1985 | 1985 |    | 375 | 375 |
| 1990 | 1990 |    | 393 | 393 |
| 1995 | 1995 |    | 491 | 491 |
| 2000 | 2000 |    | 497 | 497 |
| 2005 | 2005 |    | 566 | 566 |
| 2010 | 2010 |    | 649 | 649 |
| 2015 | 2015 |    | 640 | 640 |
| 2020 | 2020 |    | 631 | 631 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Huvilat

Huvilat eli villat ovat osa Suvisaariston historiaa. Varhaisin varsinainen kesähuvila on Villa Tallholmen Tallholmin saarella, se rakennettiin 1860-luvulla. Muita villoja ovat esimerkiksi Villa Stakeudd, Klampen ja Villa Bergvik.
Suinon Skatantien varrella on merkittävä huviloiden keskittymä, johon kuuluvat muun muassa rautatietarkastaja Alexander Feodoroffin rakennuttama pietarilaisempirevaikutteinen Villa Björkstrand (K. F. Andersson, 1915), terijokelaiseen tyyliin rakennettu Villa Bromsnäs (1912) sekä erittäin jyrkkäkattoinen ja korkea Villa Olgino (1921), jonka nimi tulee huvilan rakennuttaneen kauppaneuvos Hardénin puolisolta Olgalta. Skatan kärjessä sijaitsee norjalaistyylinen huvila Sjötorp, jonka Norjan konsuli Robert Pehrson rakennutti 1910-luvulla.
Saarilla joihin ei ole tieyhteyttä, on useita historiallisia huviloita, kuten Villa Munkholmen Munkholmarnan saarella Moisöfjärdenin merialueella ja Villa Zilliacus Pienellä Lehtisaarella. Träskkoplanilla on arkkitehti Valter Jungin itselleen suunnittelema kulttuurihistoriallisesti arvokas huvila.
Elinkeinot

Suvisaariston elinkeinot ovat olleet perinteiset saaristoaskareet, kalastus, metsästys, pienimuotoinen maanviljely, ja saarilla toimi monta hyvämaineista puunveistäjää, kivityöstäjää ja timpuria. Stor-Svinön isäntä 1880-luvulla oli myös jaalakippari. Aikaisemmin tiloilla oli luotsausvelvollisuus tarpeen tullen, ja asukkaita velvoitettiin myös ylläpitämään muutamia reimareita ja väylämerkkejä. 1950-luvulla Suvisaaristossa oli kuusi veneveistämöä, joissa kolmessa rakennettiin veneitä, ja kaikissa huollettiin veneitä ja moottoreita. Silloin oli vielä sillattomissa saarissa kuusi perhettä pääelinkeinonaan kalastus ja siltojen ulottuvissa kolme, joille kaikille venehuolto oli tärkeä.
Viimeinen ammattikalastaja vetäytyi eläkkeelle 1980-luvulla, mutta veneveistämöjä on edelleen kaksi toiminnassa, toinen niistä alueen synty­peräisen ­asukkaan hallussa. Yhden veneveistämön rakennuksessa toimi 1950-luvulta 1970-luvulle muovitehdas. Moisön viimeistä hevosta, Frelinde, saatettiin tuonpuoleisille laitumille 1952, ja lehmät, Utta ja Popsi, saivat vielä 5-10 vuotta armonaikaa. 1960-luvulle asti toimi Lill-Svinön rakennuksissa vuokraviljelijä, jolla oli muutama lehmä. Muutamalla timpurilla oli oma hevonen auttamassa kuljetuksissa. Muutamana kesänä Svinössä pidettiin lampaita osakastoiminnan muodossa, ja Moisössä toimi kanala 1970-luvun loppuun saakka. Kauppoja oli enimmillään kolme ja postikonttorikin tuli 1970-luvulla, mutta se toimi vain muutaman vuoden. lähde?
Väestö, rakennuskanta ja infrastruktuuri

Ympärivuotista asutusta oli 1950-luvulla viitisenkymmentä taloutta ja väestö oli kahta lukuun ottamatta ruotsinkielistä. Vuoden 2018 lopussa Suvisaariston asukasluku oli 640, joista ruotsinkielisiä 218 (34 %). Alue oli 1970-luvulta 1990-luvulle saakka kaavoituksen kesken­eräisyyden vuoksi rakennus­kiellossa, eikä sitä myöhemminkään ole rakennettu kovin tiheästi. 1800-luvulla rakennettuja taloja on enää harvoja, muun muassa Pentalan kalastajatilan ranta-aitta, Munkholmenin huvila ja Moisön navetta. 1990-luvulla tonttihinnat kipusivat korkeahkoiksi, ja uudisrakennukset ovat tasokkaita. Pääsaarilla kesäasutusta on enää nimeksi, mutta ulkosaarilla mökkejä on vielä joitakin. Vuonna 2008 enää yksi perhe asui ympäri vuoden saaressa, johon ei ole tieyhteyttä.
Saaria > Saaret, joihin tieyhteys

Bergö
Furuholm
Moisö
Ramsö
Skataholmen
Suino (ruots. Svinö)
Svartholmen
Saaria > Muut saaret

Lisäksi Suvisaaristoon kuuluu nelisenkymmentä saarta ilman siltayhteyttä, suurin niistä Pentala. Muita ovat esimerkiksi Alskär, Kopplorna, Lehtisaaret, Stora Bodö ja Kytön linnoitussaaret. Pääsaarten lounaispuolella sijaitsee Aisarn-saariryhmä, jonka saaret ovat Storaisarn, Lillaisarn ja Torraisarn. Suvisaariston eteläisin saari on avomeren äärellä sijaitseva lintuluoto Stenskär.
Suvisaariston merialueella on niin ikään kaksi Träskholm-nimistä saarta, joista eteläisempi tunnetaan myös nimellä Herrön Träskholm. Pohjoisempi tunnetaan ainoastaan nimellä Träskholm. Suvisaariston pääsaarten itäpuolisia saaria ovat Träskholmin ohella muun muassa Kutukari, Lilla Hallonkobben ja Stora Hallonkobben.
Luonnonsuojelualueet

Suvisaaristossa on useita luonnonsuojelualueita, kuten Bergö–Ramsön metsäalue, Bullen, Getholm, Metarklippan, Ramsösundin maaduntalahtikorpi ja Vargen. Pentalan saaresta suuri osa on suojeltua.
Aiheesta muualla

Uudenmaan liiton uutinen Suvisaaristo on Vuoden uusmaalainen kylä 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Laivayhtiö Sommaröarnas Trafik Ab (Pörssitiedon esitys)
O. T. Mäkikossa : Siltojen ja suven saarilta, Helsingin Sanomat, 14.11.1937, nro 308, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Espoo |
| --- | --- | --- |
 Uusimaa  Helsingin seutukunta  Pääkaupunkiseutu 
| Pohjois-Espoo |  Bodom  Kalajärvi  Lahnus  Lakisto  Luukki  Niipperi  Perusmäki  Röylä  Vanhakartano  Velskola  |  |
| Suur-Espoonlahti |  Espoonlahti  Kaitaa  Latokaski  Nöykkiö  Saunalahti  Soukka  Suvisaaristo  |  |
| Suur-Kauklahti |  Espoonkartano  Kauklahti  Kurttila  Vanttila  |  |
| Suur-Leppävaara |  Karakallio  Kilo  Laaksolahti  Leppävaara  Lintuvaara  Lippajärvi  Sepänkylä  Viherlaakso  |  |
| Suur-Matinkylä |  Henttaa  Matinkylä  Olari  |  |
| Suur-Tapiola |  Haukilahti  Laajalahti  Mankkaa  Niittykumpu  Otaniemi  Pohjois-Tapiola  Tapiola  Westend  |  |
| Vanha-Espoo |  Espoon keskus  Gumböle  Högnäs  Järvenperä  Karhusuo  Karvasmäki  Kaupunginkallio  Kolmperä  Kuurinniitty  Muurala  Nupuri  Kunnarla  Nuuksio  Siikajärvi  Vanha-Nuuksio  Ämmässuo  |  |
Suvisaariston ulompia, kallioisia saaria
Suvisaariston Suino ja Suinonsalmi.
1990-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Hubble-avaruusteleskooppi.
1990-luku oli vuosikymmen, joka alkoi maanantaina 1. tammikuuta 1990 ja päättyi perjantaina 31. joulukuuta 1999. Vuosikymmen oli toisen vuosituhannen sekä 1900-luvun viimeinen vuosikymmen.
1990-luvun suurin maailmanpolitiikan muutos oli Neuvostoliiton ja sen itäblokin romahdus. Kylmä sota päättyi ja Yhdysvallat jäi ainoaksi supervallaksi. Eurooppa yhdentyi ja internet teki läpimurtonsa.
Maailmanpolitiikka

Vuosikymmenen suurin maailmanpolitiikan muutos oli Neuvostoliiton ja sen itäblokin romahdus 1991. Kylmä sota päättyi ja Yhdysvallat jäi ainoaksi supervallaksi ja otti ”maailmanpoliisin” roolin. Entisissä itäblokin maissa pidettiin 1990-luvulla ensimmäiset vapaat vaalit moneen vuosikymmeneen.
Varsovan liitto ja sosialististen maiden talousjärjestö SEV lakkautettiin vuonna 1991. Varsovan liiton lakattua olemasta läntinen sotilasliitto Nato joutui arvioimaan roolinsa uudelleen. Vuosikymmenen mittaan se muutti tehtävänsä ensisijaisesti kriisinhallintaan keskittyneeksi organisaatioksi.
Viro, Latvia, Liettua, Ukraina, Valko-Venäjä, Kazakstan, Turkmenistan, Tadžikistan, Kirgisia, Georgia, Armenia ja Azerbaidžan itsenäistyivät 1991. Venäjästä tuli Neuvostoliiton seuraajavaltio. Neuvostoliiton perinnönjaosta tuli useita vuosia kestänyt prosessi, jonka vaikeimmat osat olivat ydinaseiden kohtalo ja valtion omaisuuden yksityistäminen. Ydinaseet saatiin lopulta kerätyiksi entisistä neuvostotasavalloista Venäjän haltuun. Kaukasiassa ja entisissä Keski-Aasian neuvostotasavalloissa, joiden rajat oli aikoinaan piirretty melko keinotekoisesti, jatkuivat Neuvostoliiton loppuaikoina puhjenneet eri kansallisuuksien väliset vihamielisyydet.
Kylmän sodan aikaisen kauhun tasapainon poistuttua äärivasemmistolaisten terrorijärjestöjen toiminta hiipui, ja niiden jättämää tyhjiötä alkoivat 1990-luvun aikana täyttää uskonnolliset, etenkin jyrkkää islamin tulkintaa edustaneet ääriliikkeet, jotka vastustivat Yhdysvaltain ja muiden länsimaiden läsnäoloa Lähi-idässä sekä Yhdysvaltain tukea Israelille. Myös terrori-iskujen luonne muuttui: niiden kohteina eivät enää olleet valtionpäämiehet ja muut näkyvät yksittäiset henkilöt, vaan niillä pyrittiin aiheuttamaan mahdollisimman paljon henkilövahinkoja, jolloin uhreina olivat tavalliset ihmiset.
Yhdysvaltalaiset, öljy-yhtiöiden asialla olevat lobbaajat ryhtyivät 1990-luvulla järjestelmällisesti nostamaan ilmastonmuutosta kiistäviä viestejä julkisuuteen. Global Climate Coalition -niminen viestintäyhtiö vastusti vuodesta 1992 alkaen muun muassa fossiilisten polttoaineiden käytön vähentämistä. Yhdysvaltain varapresidenttinä tuolloin toiminut Al Gore kuvaili myöhemmin öljy-yhtiöiden yritykset ilmastotoimien estämiseksi olleen pahin rikos toisen maailmansodan jälkeisessä maailmassa.
Maailmanpolitiikka > Eurooppa

Keski-Euroopassa tapahtui yhdentymistä. Saksat yhdistyivät 1990 ja Euroopan yhteisöstä kehittyi vuonna 1992 solmitussa Maastrichtin sopimuksessa nykyinen Euroopan unioni. Unioni laajeni Itävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä siihen 1995. Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) jäseniksi jäivät tämän jälkeen enää Sveitsi, Liechtenstein, Norja ja Islanti.
Itäisessä Euroopassa kehitys kulki päinvastaiseen suuntaan. Balkanilla alkoi 1991 Jugoslavian hajoamissodat, jonka eri näyttämöinä toimivat Slovenian sota 1991, Kroatian sota 1991–1995, Bosnian sota 1992–1995 ja viimeisenä Kosovon sota 1996–1999. Sotien seurauksena entinen Jugoslavia hajosi viiteen valtioon. Sotilasliitto Nato puuttui vahvasti sotiin. Tšekkoslovakia jakautui rauhanomaisesti Tšekiksi ja Slovakiaksi vuoden 1993 alussa.
Kolmessa Länsi-Euroopan maassa tapahtui vuosikymmenen aikana merkittäviä vallanvaihdoksia. Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Margaret Thatcher erosi yllättäen virastaan syksyllä 1990, ja uudeksi pääministeriksi tuli valtiovarainministeri John Major. Konservatiivipuolue kärsi tappion vuoden 1997 parlamenttivaaleissa ja pääministeriksi nousi työväenpuolueen Tony Blair.
Ranskan presidenttinä kaksi kautta toiminut François Mitterrand jätti paikkansa vuoden 1995 vaaleissa ja uudeksi presidentiksi valittiin Pariisin pormestari Jacques Chirac.
Saksan liittokansleri Helmut Kohl luopui virastaan syksyllä 1998 ja uudeksi liittokansleriksi tuli Gerhard Schröder.
Ranska sai toukokuussa 1991 ensimmäisen naispääministerinsä, kun Michel Rocardin johtama hallitus erosi ja Edith Cresson muodosti uuden hallituksen. Cressonin kausi pääministerinä jäi kuitenkin vain kymmenen kuukauden mittaiseksi, kun Pierre Beregovoy tuli huhtikuussa 1992 uudeksi pääministeriksi.
Ruotsissa lähes keskeytyksettä 60 vuotta hallitusvastuussa olleet sosialidemokraatit kärsivät tappion syksyn 1991 valtiopäivävaaleissa, Ingvar Carlssonin hallitus erosi ja maltillisen kokoomuksen Carl Bildt muodosti porvarihallituksen. Sosialidemokraatit palasivat valtaan vuoden 1994 valtiopäivävaaleissa, jolloin Ingvar Carlsson kokosi uuden hallituksen. Valtiovarainministeri Göran Perssonista tuli maaliskuussa 1996 uusi pääministeri Ingvar Carlssonin jätettyä politiikan.
Solidaarisuus-liikkeen johtaja, aiemmin useaan otteeseen vangittuna ollut Lech Wałęsa valittiin Puolan presidentiksi vuonna 1990. Wałęsan virkakauden lopulla hänen suhteensa Puolan parlamenttiin kiristyivät, ja vuonna 1995 pidetyt uudet presidentinvaalit voitti Aleksander Kwasniewski.
Vuonna 1991 Saksassa alkoivat oikeudenkäynnit Erich Honeckeria ja muita Saksan demokraattisen tasavallan johtajia vastaan länteen pyrkineiden itäsaksalaisten pakolaisten surmaamisesta. Honeckerin osalta oikeudenkäynti lopetettiin pian hänen sairautensa vuoksi, mutta hänen seuraajansa Egon Krenz tuomittiin vuonna 1997 vankeuteen.
Maailmanpolitiikka > Lähi-itä

Yksi seuratuimmista sodista maailmalla oli 1990–1991 käyty Persianlahden sota, jossa Yhdysvallat liittolaisineen vapauttivat Irakin miehittämän Kuwaitin. Muualla Lähi-idässä sen sijaan alkoi rauhanprosessi. Pohjois-Jemen ja Etelä-Jemen yhdistyivät 1990.
Israel sopi rauhan palestiinalaisten kanssa 1993 ja Jordanian kanssa 1994. Israelin pääministeri Jitzhak Rabin ja ulkoministeri Shimon Peres sekä Palestiinan vapautusjärjestön (PLO) johtaja Jasser Arafat saivat Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1994. Israelin ja palestiinalaisten rauhanprosessia vastustanut nuori äärijuutalainen murhasi Rabinin vuonna 1995. Vuonna 1996 PLO poisti peruskirjastaan kohdat, joissa oli vaadittu Israelin valtion tuhoamista, ja vastavuoroisesti Israelin työväenpuolue poisti ohjelmastaan itsenäistä Palestiinan valtiota vastustaneen periaatteen.
Maailmanpolitiikka > Entisen Neuvostoliiton alue

Etelä-Ossetian sodassa 1991–1992 Georgian maakunta Etelä-Ossetia kapinoi Georgiaa vastaan.
Venäjä soti kapinoivaa tasavaltaa, Tšetšeniaa, vastaan ensimmäisen Tšetšenian sodan 1994–1997, mitä seurasi toinen Tšetšenian sota, joka alkoi 1999. Venäjän haluttomuus päästää Tšetšeniaa itsenäistymään johtui ennen kaikkea alueen strategisesta asemasta: sen kautta kulkivat tiet sekä öljy- ja maakaasuputket Kaspianmeren öljyalueelta. Venäjä pelkäsi myös, että Tšetšenian mahdollinen itsenäistyminen antaisi pontta myös muiden pienten osavaltioiden itsenäistymispyrkimyksille.
Väitteiden mukaan Venäjän turvallisuuspalvelu FSB räjäytti vuonna 1999 venäläisiä kerrostaloja asukkaineen ja pani ne tšetšeenien syyksi. 307 henkeä vaatineesta iskusta saatiin syy Tšetšenian sodan aloittamiseen. Vladimir Putin pystyi esiintymään kovaotteisena terroristeja vastaan taistelevana sankarina.
Armenian ja Azerbaidžanin kiista Vuoristo-Karabahin alueesta jatkui koko 1990-luvun ajan. Transnistria pyrki irrottautumaan Moldovasta itsenäiseksi valtioksi ottamalla käyttöön oman rahan ja lipun. Ukrainan itäosan suurissa venäläisväestön hallitsemissa teollisuuskaupungeissa Donetskissa ja Harkovassa suhtauduttiin nuivasti ukrainalaiseen kansallismielisyyteen, ja maata uhkasi jakautuminen ukrainalaiseen länteen ja venäläiseen itään. Ukrainan vaikein ongelma oli kuitenkin Krimin niemimaa, jota Venäjä vaati itselleen. Tadžikistan ajautui vuonna 1992 viisi vuotta kestäneeseen sisällissotaan.
Valko-Venäjän presidentiksi valittiin vuonna 1994 Aljaksandr Lukašenka, joka lupasi populistisessa vaalikampanjassaan kitkeä maassa rehottaneen korruption, pysäyttää inflaation ja kiristää rikkaiden verotusta. Sittemmin Lukašenka keskitti vallan itselleen ja johti maansa kansainväliseen eristykseen. Moni muukin entinen neuvostotasavalta oli itsevaltaisen johtajan hallinnassa: Islam Karimov Uzbekistanissa, Haidar Alijev Azerbaidžanissa, Saparmurat Nijazov Turkmenistanissa ja Nursultan Nazarbajev Kazakstanissa.
Suomalainen ulkopolitiikan vaikuttaja Max Jakobson ennusti vuosikymmenen puolivälissä: ”Venäjä pyrkii palauttamaan menettämänsä suurvalta-aseman. Ensimmäisenä tavoitteena on entisten neuvostotasavaltojen kytkeminen nykyistä tiiviimmin Venäjän ohjaukseen. Ukrainasta tulee Euroopan turvallisuuden neuralginen piste.”
Maailmanpolitiikka > Aasia

Intian entinen pääministeri Rajiv Gandhi murhattiin vuonna 1991. Viranomaisten mukaan teosta olivat vastuussa Sri Lankan hallitusta vastustaneet tamilisissit.
Filippiinien presidentiksi valittiin vuonna 1992 Fidel Ramos. Ramosia seurasi vuonna 1998 Joseph Estrada.
Taliban taisteli vallasta Afganistanissa koko 1990-luvun, ja hallitsi suurinta osaa maasta 1996 lähtien syrjäytettyään ja murhattuaan maan johtajan Najibullahin.
Pohjois-Koreaa sen perustamisesta lähtien johtanut Kim Il-sung kuoli vuonna 1994 ja hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Kim Jong-il.
Hongkong palautettiin Kiinalle 1997 ja Macao 1999. Vuonna 1999 Itä-Timor äänesti itsenäisyydestä, jota alettiin toteuttaa YK:n johdolla.
Intian ja Pakistanin välillä käytiin lyhyt Kargilin sota kesällä 1999.
Maailmanpolitiikka > Afrikka

Afrikassa oli lukuisia sisällissotia, joihin länsimaat myös sekaantuivat. Jo 1980-alkanut Somalian sisällissota kiihtyi, maan presidentti Mohamed Siad Barre syöstiin vallasta vuonna 1991, ja Yhdysvallat tuli YK:n valtuutuksella väliin, mutta joutui vetäytymään maasta kolmen vuoden jälkeen 1995. 1990 alkanut Ruandan sisällissota huipentui 1994 Ruandan kansanmurhaan, jossa yli 800 000 ihmistä tapettiin. Vuonna 1998 alkanutta Kongon toista sisällissotaa kutsutaan myös Afrikan maailmansodaksi, sillä siihen osallistui yhteensä kahdeksan Keski-Afrikan valtiota. Angolan sisällissota jatkui koko vuosikymmenen ajan.
Sisällissotia oli myös Sierra Leonessa, Algeriassa, Burundissa, Tšadissa, Kongon tasavallassa ja Liberiassa. Monet näistä pitkittyivät seuraavalle vuosikymmenelle ja ne usein laajenivat myös naapurimaihin.
Etelä-Afrikassa vapautettiin vuonna 1990 yksi maailman tunnetuimmista poliittisista vangeista, vuodesta 1962 vankilassa ollut ANC-järjestön johtaja Nelson Mandela. Vuonna 1993 tuli voimaan uusi perustuslaki, jolla lakkautettiin lopullisesti apartheid-politiikka. Vuonna 1994 maassa järjestettiin ensimmäiset monirotuiset parlamenttivaalit ja Mandelasta tuli Etelä-Afrikan ensimmäinen mustaihoinen presidentti. Mandela sai yhdessä pääministeri Frederik de Klerkin kanssa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1993.
Namibia itsenäistyi Etelä-Afrikasta vuonna 1990 ja maan ensimmäiseksi presidentiksi tuli vapautusjärjestö SWAPOn johtaja Sam Nujoma. Suomen myöhemmällä presidentillä Martti Ahtisaarella oli merkittävä rooli Namibian itsenäistymisprosessissa.
Liberian presidentti Samuel Doe kukistettiin vallankaappauksessa vuonna 1990.
Etiopian diktaattori Mengistu Haile Mariam luopui vallasta tärkeimmän tukijansa Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 ja pakeni maasta. Eritrea irtautui Etiopiasta itsenäiseksi valtioksi vuonna 1993. Maiden välejä jäi hiertämään rajakiista, joka puhkesi avoimeksi sodaksi vuonna 1998.
Zairen presidentti Mobutu Sese Seko luopui vallasta vuonna 1997. Uudeksi presidentiksi tuli oppositiojohtaja Laurent Kabila ja maan nimi muutettiin Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Vallanvaihdoksella ei kuitenkaan ollut vaikutusta maan sisäisiin levottomuuksiin, joihin myös monet naapurivaltiot sekaantuivat.
Maailmanpolitiikka > Pohjois- ja Etelä-Amerikka

Demokraattipuolueen ehdokas Bill Clinton voitti istuvan presidentin, republikaani George H. W. Bushin Yhdysvaltain presidentinvaaleissa syksyllä 1992. Syksyn 1996 vaaleissa Clinton valittiin toiselle virkakaudelle.
Vuonna 1995 169 ihmistä sai surmansa ja yli 400 loukkaantui Oklahoman osavaltion pääkaupungissa Oklahoma Cityssä huhtikuussa tehdyssä pommi-iskussa. Teosta pidätettiin Timothy McVeigh, joka tuomittiin myöhemmin kuolemaan. Iskun taustavoimaksi syytettiin Yhdysvaltain äärioikeistoa. Myös Columbinen kouluampuminen 1999 järkytti Yhdysvaltoja.
Oppositiojohtaja Violeta Chamorro voitti sandinistipresidentti Daniel Ortegan Nicaraguan presidentinvaaleissa vuonna 1990. Maan uudeksi presidentiksi tuli vuonna 1997 Arnoldo Alemán.
Kenraali Raoul Cedrasin johtama sotilasjuntta syrjäytti Haitin presidentin Jean-Bertrand Aristiden virastaan syksyllä 1991. Yhdysvallat pakotti sotilashallituksen luopumaan vallasta vuonna 1994, jolloin Aristide palasi presidentin virkaan.
Ecuadorin presidentti Abdala Bucaram erotettiin virastaan vuonna 1997. Parlamentti valitsi väliaikaiseksi presidentiksi Fabián Alarcónin ja uudeksi presidentiksi tuli seuraavana vuonna Jamil Mahuad.
Talous

Monissa vauraissa maissa, kuten Yhdysvalloissa, Japanissa, Australiassa ja joissakin Länsi-Euroopan maissa elettiin 1990-luvulla nousukautta. Talouskasvua nosti muun muassa internetin laajeneminen. Maailman seuratuin pörssi-indeksi, Dow Jones Industrial Average -indeksi, nousi merkittävästi etenkin vuosikymmenen loppupuoliskolla. Yhdysvaltain keskuspankin puheenjohtaja Alan Greenspan nimesi osakemarkkinoilla toimivien sijoittajien toimintaa ”järjettömäksi innostuneisuudeksi”. Entisen Neuvostoliiton maissa bruttokansantuote kuitenkin laski.
Maailman kauppajärjestö syntyi GATT-sopimuksen pohjalta vuoden 1995 alussa.
1990-luvulla taloudessa vallitseva ilmiö oli Kiina-ilmiö, joka vain kiihtyi koko vuosikymmenen. Länsimaat investoivat runsaasti Kiinaan ja monet yritykset siirsivät tuotantoaan sinne halpojen tuotantokustannusten perässä, mikä nostatti Kiinan talouden valtavaan kasvuun. Toinen merkittävä investointimaa oli Intia.
Aasian talouskriisi alkoi vuonna 1997 ja vaikutti valuuttoihin ja pörssimarkkinoihin.
Vuoden 1999 alussa euro otettiin käyttöön tilivaluuttana yhdessätoista Euroopan unionin jäsenmaassa, mukaan lukien Suomessa, mutta käteisvaluuttana maiden omia valuuttoja käytettiin aina vuoteen 2002 asti.