stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannah Bilka

| Hannah Bilka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. maaliskuuta 2001 (ikä 23) Coppell, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Hyökkääjä
Seura
Seura:  Ohio State Buckeyes
Sarja:  NCAA
| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:  Yhdysvallat> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2023 |  |  |
|  Hopeaa | Tanska 2022 |  |  |
Hannah Bilka (s. 24. maaliskuuta 2001 Coppell, Texas) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bilka voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kultaa vuonna 2018 ja saavutti hopeaa vuonna 2019. Naisten MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2022 ja voittanut kultaa vuonna 2023. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa.
Bilka edustaa yliopistosarjoissa Ohion osavaltionyliopiston Buckeyes-joukkuetta. Hänet valittiin kaudella 2019–2020 vuoden tulokkaaksi.
Heikki Norojärvi

Heikki Norojärvi (19. tammikuuta 1903 Ruovesi – 23. marraskuuta 1958 Vilppula) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Norojärvi edusti aluksi Työväen Urheiluliittoon kuulunutta Tampereen Yritystä ja voitti TUL:n mestaruuden 30 kilometrillä vuosina 1928–1929. Vuonna 1931 hän voitti Itävallan Mürzzuschlagissa järjestetyissä työläisolympialaisissa 15 km hiihdon sekä 10 km joukkuehiihdon yhdessä Matti Kääriän ja Martti Salmisen kanssa. Siirryttyään porvariseura Vilppulan Veton Norojärvi voitti 50 km SM-kultaa vuonna 1932, jolloin maan parhaat hiihtäjät olivat samaan aikaan Lake Placidin olympiakisoissa.
Maanviljelijänä toiminut Norojärvi kuoli sydänkohtaukseen 55-vuotiaana marraskuussa 1958.
Hans Jax

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Wien 1977 |  |  |
|  Pronssia | Düsseldorf ja München 1975 |  |  |
|  Pronssia | Katowice 1976 |  |  |
Hans Jax (s. 6. maaliskuuta 1948 Vikarbyn) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kolmissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia. Jax edusti seuratasolla Leksands IF:ää kausina 1967–1977 ja 1979–1980 ja voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1969, 1973, 1974 ja 1975. Hänen muita seurojaan olivat Vikarby IK, IF Björklöven, IK Rommehed ja IFK Lidingö.
Hannah Brandt

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hannah Brandt |  Hannah Brandt |  Hannah Brandt |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2015 |  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2017 |  |  |
|  Kultaa | Suomi 2019 |  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2012 |  |  |
Hannah Brandt (s. 27. marraskuuta 1993 Maplewood, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa Minnesota Whitecapsiä.
Brandt voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. Hänet nimettiin myös vuosien 2020 ja 2021 MM-kilpailuihin mutta ensin mainitut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi ja jälkimmäisetkin siirrettiin samasta syystä myöhempään ajankohtaan, jolloin Brandt oli loukkaantumisen vuoksi poissa kisoista. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011.
Brandt on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2012–2016 sekä Minnesota Whitecapsiä vuodesta 2016.
Hannah Brandtin Etelä-Koreasta perheeseen adoptoitu sisko Marissa Brandt edusti Pyeongchangin olympialaisissa Koreoiden yhteistä jääkiekkojoukkuetta.
Have a Holly Jolly Christmas

| Have a Holly Jolly Christmas Burl Ives |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: lokakuu 1965
 Tuottaja(t): Milt Gabler
 Tyylilaji: joulumusiikki, folk, pop
 Kesto: 29.28
 Levy-yhtiö: Decca
Burl Ives muut studioalbumit
| On the Beach at Waikiki 1965 | Have a Holly Jolly Christmas 1965 | Shall We Gather at the River? 1965 |
Have a Holly Jolly Christmas on Burl Ivesin joululaulualbumi. Sitä äänitettiin helmikuusta 1964 toukokuuhun 1965, ja se julkaistiin lokakuussa 1965 Deccan / MCA Recordsin kautta. Ives teki merkittävän version albumin nimikappaleesta ja vakiinnutti sillä asemansa joululaulugenressä. Useimmat muut kappaleet levyllä ovat standardeja. Albumin kesto on 28:56.
Kappaleet

"A Holly Jolly Christmas" (Johnny Marks)
"Christmas Is a Birthday" (Dick Manning)
"Santa Claus Is Coming to Town" (J. Fred Coots / Haven Gillespie)
"Christmas Child (Loo, Loo, Loo)" (Sid Tepper)
"White Christmas" (Irving Berlin)
"Christmas Can't Be Far Away" (Boudleaux Bryant)
"The Little Drummer Boy" (Katherine Davis / Henry Onorati / Harry Simeone)
"Snow for Johnny" (Conway Twitty)
"Rudolph the Red-Nosed Reindeer" (Johnny Marks)
"Winter Wonderland" (Felix Bernard / Dick Smith)
"Silver Bells" (Ray Evans, Jay Livingston)
"I Heard the Bells on Christmas Day" (Johnny Marks)
Hegel-palkinto

Hegel-palkinto (saks. Der Hegel-Preis) on Stuttgartin kaupungin vuodesta 1970 kolmen vuoden välein myöntämä filosofille tai ihmistieteilijälle annettava huomionosoitus. Palkinto perustettiin kuuluisan stuttgartilaisen filosofin Georg Wilhelm Friedrich Hegelin 200-vuotisjuhlien kunniaksi. Kansainvälisen palkinnon suuruus on tätä nykyä 12 000 euroa.
Palkitut

1970 Bruno Snell
1973 Jürgen Habermas
1976 Ernst Gombrich
1979 Hans-Georg Gadamer
1982 Roman Jacobson
1985 Paul Ricoeur
1988 Niklas Luhmann
1991 Donald Davidson
1994 Jacques Le Goff
1997 Charles Taylor
2000 Norberto Bobbio
2003 Dieter Henrich
2006 Richard Sennett
2009 Michael Tomasello
2012 Gertrude Lübbe-Wolff
2015 Michael Theunissen
2018 Michael Stolleis
Grigori Aleksandrov

| Grigori Aleksandrov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Grigori Vasiljevitš Mormonenko
Syntynyt: 23. tammikuuta (J: 10. tammikuuta) 1903 Jekaterinburg, Venäjä
Kuollut: 16. joulukuuta 1983 Moskova, Neuvostoliitto
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Grigori Vasiljevitš Aleksandrov (ven. Григо́рий Васи́льевич Алекса́ндров, alun perin Grigori Vasiljevitš Mormonenko, ven. Григо́рий Васи́льевич Мормоне́нко; 23. tammikuuta (J: 10. tammikuuta) 1903 Jekaterinburg – 16. joulukuuta 1983 Moskova) oli venäläinen elokuvaohjaaja, joka teki harvinaisen pitkän uran. Hän aloitti elokuvauransa työskentelemällä Sergei Eisensteinin kanssa vuosina 1921–1925; yhteistyö huipentui klassikkoon Panssarilaiva Potemkin vuonna 1925. Aleksandrovista tuli Stalinin suosikkiohjaaja. Aleksandrov teki elokuvia vielä yli 70-vuotiaana vuonna 1974.
Filmografia

Dnevnik Glumova (Dnevnik Glumova) - näyttelijä (Golutvin)
Statshka (Lakko) 1924 – näyttelijä (työnjohtaja), käsikirjoitus
Bronenosets Potjomkin (Panssarilaiva Potemkin) 1925 – näyttelijä (luutnantti Giljarovski)
Oktyabr (Lokakuu) 1927 – käsikirjoitus
Staroje i novoje (Vanhaa ja uutta) 1929 – leikkaus, käsikirjoitus
Romance sentimentale 1930 – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus
Frauennot - Frauenglück (Naisia odotushuoneessa) 1930 – ohjaus, käsikirjoitus
Que viva Mexico! (Viva Mexiko!) 1931 – ohjaus
Vesjolyje rebjata (Iloiset pojat) 1934 – ohjaus, käsikirjoitus
Tsirk (Sirkus) 1936 – ohjaus, käsikirjoitus
Volga-Volga 1938 – ohjaus, käsikirjoitus
Svetlyi put (Valoisa tie) 1940 – ohjaus
Vesna (Kevät) 1947 – ohjaus, käsikirjoitus
Vstretsha na Elbe (Kohtaus Elbellä) 1949 – ohjaus
Kompozitor Glinka (Venäläinen rapsodia) 1952 – ohjaus, käsikirjoitus
Skvorets i Lira 1974 – ohjaus
Kirjallisuutta

Makkonen, Velipekka: ”Neuvostomusikaalin kantaisä”, Filmihullu 6/2005 s. 38–40.
Aiheesta muualla

Grigori Aleksandrov Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Helminauhasalama

Helminauhasalama on harvinainen maasalama, jonka purkauskanava näyttää katkeilevan helminauhan tapaan.
Have a Nice Day (Roxetten albumi)

| Have a Nice Day Roxette |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi – lokakuu 1998
 Julkaistu: 22. helmikuuta 1999
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Clarence Öfwerman
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  8.
Roxetten muut julkaisut
| Baladas en Español 1996 | Have a Nice Day 1999 | Room Service 2001 |
Singlet albumilta Have a Nice Day
 ”Wish I Could Fly” Julkaistu: 1. helmikuuta 1999  ”Anyone” Julkaistu: 10. toukokuuta 1999  ”Stars” Julkaistu: 2. elokuuta 1999  ”Salvation” Julkaistu: 22. marraskuuta 1999
Have a Nice Day on ruotsalaisen pop-yhtye Roxetten albumi. Se julkaistiin 22. helmikuuta 1999.
Kappaleet

Crush on You – 3.35
Wish I Could Fly – 4.40
You Can't Put Your Arms Around What's Already Gone – 3.30
Waiting for the Rain – 3.37
Anyone – 4.31
It Will Take a Long Time – 4.03
7Twenty7 – 3.53
I Was So Lucky – 4.17
Stars – 3.56
Salvation – 4.38
Pay the Price – 3.48
Cooper – 4.17
Staring at the Ground – 2.58
Beautiful Things – 3.48
Hans Carossa

| Hans Carossa |
| --- | --- |
 Hans Carossa 1904.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1878 Bad Tölz, Saksa
Kuollut: 1956 (77–78 vuotta) Rittsteig, Passau, Länsi-Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Lääkäri Gion
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hans Carossa (1878 Bad Tölz, Saksa – 1956 Rittsteig, Passau, Länsi-Saksa) oli saksalainen lääkäri ja kirjailija.
Carossan esikuva oli Goethe. Hän piti tärkeinä klassisen saksalaisen runouden humanistisia ihanteita. Hänen tuotantonsa on pitkälti omaelämäkerrallista. Hän kirjoittaa Hitlerin ajan ongelmista teoksessaan Führung und Geleit. Hänen tunnetuin romaaninsa on Lääkäri Gion (1931). Hän kirjoitti myös runoja.
Suomennetut teokset

Sotapäiväkirja (Tagebuch im Kriege: rumänisches Tagebuch), suomentaja Maijaliisa Auterinen. Helsinki: Otava 1942 (Paavo Rintala on kirjoittanut Sotapäiväkirjan pohjalta Yleisradiolle kuunnelman Hans Carossa Karpaateilla, 1983)
Kypsän elämän salaisuudet (Geheimnisse des reifen Lebens), suomentaja J. A. Hollo,
Lääkäri Gion: kertomus (Der Arzt Gion), suomentaja Maijaliisa Auterinen.
Kirjallisuutta

Leena Hemmilä, Hans Carossa romaanikirjailijana, (laudaturtyö) Helsingin yliopisto 1954
Urho Verho, Hans Carossan ajatusmaailma, Turun yliopisto 1956 Turun yliopiston julkaisuja. Sarja B, Humaniora
Liisa Salminen, Huomioita Hans Carossan kielenkäytön murteellisista piirteistä, (pro gradu) Helsingin yliopisto 1956
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Carossa Wikimedia Commonsissa
Hannah Emily Anderson

| Hannah Emily Anderson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. syyskuuta 1989 (ikä 35)
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja
Näyttelijä
Merkittävät roolit:   Jigsaw  What Keeps You Alive  The Purge 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hannah Emily Anderson (s. 1. syyskuuta 1989) on kanadalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Jigsaw, What Keeps You Alive ja X-Men: Dark Phoenix, sekä televisiosarjassa The Purge.
Aiheesta muualla

Hannah Emily Anderson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heikki Numminen

Heikki Juhana Numminen (3. helmikuuta 1889 Hauho – 27. toukokuuta 1957) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kauppa- ja teollisuusministeriön teollisuusneuvos.
Heikki Nummisen vanhemmat olivat työmies Kustaa Numminen ja Matilda Seppälä. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta 1910 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1917 sekä suoriti insinööriupseeritutkinnon 1928. Numminen teki opintomatkan Viroon 1932 ja useita opintomatkoja Ruotsiin.
Numminen oli insinöörinä Etelä-Suomen Voima Oy:ssä 1917–1918 ja Keskusosuusliike Hankkijan sähköosastolla 1918–1927. Hän siirtyi valtion palvelukseen 1927 ja oli ensin lyhyen aikaa rautatiehallituksessa ja sitten puolustusministeriön teknillisellä osastolla 1927–1938. Kauppa- ja teollisuusministeriön teollisuusneuvokseksi hänet nimitettiin 1938. Puolustuslaitoksen palveluksessa Numminen yleni insinöörieverstiluutnantiksi.
Numminen oli Sähkötarkastuslaitoksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1939 alkaen ja Invaliidisäätiön ammattikoulun johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1941 alkaen. Hän oli asiantuntijana ja jäsenenä useissa valtion komiteoissa ja eräissä komiteoissa myös puheenjohtajana tai sihteerinä. Numminen toimi myös Suomalaisten Teknikkojen Seuran Sähkökerhon sihteerinä puolisenkymmentä vuotta.
Julkaisuja

Puolustuslaitoksen sähkölaitos-ohjeet. 1932
Gunnar Johansson

Gunnar Johansson sodan aikana.
Gunnar Severin Johansson (7. lokakuuta 1903 Helsinki – 15. toukokuuta 1942 Jandeba, Aunuksen Karjala) oli suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnettiin lempinimillä Iso-Pusku ja Jysky.
Johanssonin vanhemmat olivat professori Konrad Severin Johansson ja Signe Margaretha Liljeblad. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1923 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Hän avioitui 1928, ja hänellä oli yksi poika. Johansson työskenteli vuodesta 1926 Hufvudstadsbladet-lehden toimittajana
Johansson oli Olavi Paavolaisen ystävä ja työtoveri, ja hän toimi talvisodan ja jatkosodan aikana tiedotusupseerina ja rintamakirjeenvaihtajana 1. tiedotuskomppaniassa. Johansson astui miinaan 15. toukokuuta 1942 Jandebassa Syvärin rintamalla ja kuoli samana päivänä sairaalassa.
Johansson julkaisi 1940 talvisotaa kuvaavan teoksensa Vi ville inte dö, joka oli voittanut kilpailun. Kirjasta otettiin useita painoksia ja se käännettiin myös suomeksi ja saksaksi.
Rintamakirjeet Soldater: Frontbrev 1940–1942 ilmestyivät postuumisti.
Olavi Paavolainen omisti teoksensa Synkkä yksinpuhelu Gunnar Johanssonin muistolle ja otti teoksen motoksi Johanssonin Manssilassa 1941 lausumat samat Jag har min metod, ser du. Jag tiger. Som muren ('Minulla on kuule oma tapani. Minä vaikenen. Kuin muuri'). Paavolaisen mukaan Johanssonin asenne jatkosotaan oli synkkä, realistinen ja vailla turhia illuusioita. Paavolainen ihaili jo 1920-luvulla syvästi Johanssonin lehtikirjoitusten lentävää tyyliä, mutta teosta Vi ville inte dö hän piti pekoraalina, ”laumoille suunnattuna kirjallisuutena”. Legendaarisena rintamakirjeenvaihtajana hän oli mitään pelkäämätön, ja kaatuikin juuri uhkarohkeutensa vuoksi. Paavolaisen todistuksen mukaan hän ei enää jatkosotaan suhtautunut optimistisesti kuten talvisotaan, mutta vaikeni näkemyksistään, mihin viittaavat juuri Manssilassa lausutut sanat.
Teoksia

Vi ville inte dö. Schildt, Helsingfors 1940.
Tahdomme elää. Otava 1941.
Striden i ödemarkerna. 1940.
Soldater: Frontbrev 1940–1942, toim. P. O. Barck ja Lorenz von Numers. Schildt, Helsingfors 1942
Aiheesta muualla

Suomen kirjailijat -tietokanta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Herkuleen–Pohjan kruunun galaksimuuri

Herkuleen–Pohjan kruunun galaksimuuri (Her-CrB GW) on marraskuussa 2013 löydetty galaksimuuri, joka on löytöhetkellään suurin tunnettu maailmankaikkeuden rakenne. Rakenne on pituudeltaan 10 miljardia valovuotta tai kolme gigaparsekia, mikä on noin yhdeksäsosa näkyvän maailmankaikkeuden halkaisijasta, ja leveydeltään 900 miljoonaa valovuotta (300 Mpc). Sen punasiirtymä on 1,6–2,1, mikä vastaa 9,6–10,5 miljardin valovuoden etäisyyttä.
Galaksimuurin löysivät István Horváth, Jon Hakkila ja Zsolt Bagoly SWIFT- ja GLAST-teleskooppien avulla kartoittamalla gammapurkauksia.
Kosmologisen periaatteen mukaisesti maailmankaikkeuden pitäisi olla suhteellisen homogeeninen. Her–CrB GW on yli kahdeksan kertaa suurempi kuin ovatselvennä laskeneet suurimmaksi maailmankaikkeuden rakenteen kooksi, ja siten sen kaltaiset massiiviset rakenteet kyseenalaistavat nykyisen kosmologisen mallin.
Hannah Arterton

| Hannah Arterton |
| --- | --- |
 Hannah Arterton Walking on Sunshinen ensi-illassa 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hannah Jane Arterton
Syntynyt: 26. tammikuuta 1989 (ikä 35) Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Taylor (Walking on Sunshine)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hannah Jane Arterton (s. 26. tammikuuta 1989 Lontoo)[lähde? ] on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvista Hide and Seek (2014) ja Walking on Sunshine (2014) sekä televisiosarjasta Atlantis. Hänen isosiskonsa on näyttelijä Gemma Arterton.
Arterton on kotoisin Gravesendistä, Kentistä. Valmistuttuaan Gravesend Grammar Schoolista hän opiskeli ensin Miskin Theatre Schoolissa (osa North West Kent Collegea) ja sitten Royal Academy of Dramatic Artissa. Viimeisenä opiskeluvuonnaan hän sai roolin Stephen Poliakoffin näytelmästä My City. Sen jälkeen hän oli jonkin aikaa ilman töitä, kunnes hänet valittiin BBC:n fantasiasarjaan Atlantis ja kohta sen jälkeen musikaalielokuvaan Walking on Sunshine, joka oli hänen elokuvadebyyttinsä.
Arterton on harrastanut pienestä lähtien myös musiikkia ja soittanut yhtyeessä 14-vuotiaasta alkaen. Hän kuuluu edelleen yhtyeeseen The Hitmen and Her, joka esiintyy erilaisissa juhlatilaisuuksissa. 16-vuotiaana hänelle tarjottiin levytyssopimustakin, mutta se ei toteutunut.
Aiheesta muualla

Hannah Arterton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henrik Hetta

| Henrik Hetta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1989 Strömsund, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Rungsted Seier Capital
Sarja:  Metal Ligaen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Östersund/Brunflo IF (Ruotsi3) Brunflo IK (Ruotsi4) Asplöven HC (Ruotsi3) Olofströms IK (Ruotsi3) Malmö Redhawks (SHL/Allsv.)  Skellefteå AIK (SHL) Västerås IK (Allsv.)
Henrik Hetta (s. 17. elokuuta 1989 Strömsund, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.  Hetta on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2007 lähtien. Hän laukoo vasemmalta.
Ura

Hetta debytoi SHL:ssä kaudella 2015-16. Hän toimi heti ensimmäisellä SHL-kaudellaan Malmön kapteenina. Vuonna 2016 Hetta siirtyi Skellefteån riveihin. Hän palasi Malmöhön vuonna 2018.
Hannah Arendt -palkinto

Hannah Arendt -palkinto on Heinrich Böll säätiön sekä Bremenin osavaltion hallituksen antama ihmisoikeuspalkinto vuodelta 1995. Palkinto on nimetty saksalaisen poliittisen teoreetikon Hannah Arendtin mukaan.
Palkinnon saajat

| vuosi | saaja | maa tai järjestö |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Agnes Heller |  Unkari |
| 1996 | François Furet |  Ranska |
| 1997 | Freimut Duve |  Saksa |
| 1997 | Joachim Gauck |  Saksa |
| 1998 | Antje Vollmer |  Saksa |
| 1998 | Claude Lefort |  Ranska |
| 1999 | Massimo Cacciari |  Italia |
| 2000 | Jelena Bonner |  Venäjä |
| 2001 | Ernst Vollrath |  Saksa |
| 2001 | Daniel Cohn-Bendit |  Ranska/ Saksa |
| 2002 | Gianni Vattimo |  Italia |
| 2003 | Michael Ignatieff |  Kanada |
| 2004 | Ernst-Wolfgang Böckenförde |  Saksa |
| 2005 | Vaira Vīķe-Freiberga |  Latvia |
| 2006 | Julia Kristeva |  Bulgaria/ Ranska |
| 2007 | Tony Judt |  Britannia |
| 2008 | Victor Zaslavsky |  Venäjä |
| 2009 | Kurt Flasch |  Saksa |
| 2010 | François Jullien |  Ranska |
| 2011 | Navid Kermani |  Saksa/ Iran |
| 2012 | Yfaat Weiss |  Israel |
| 2013 | Timothy D. Snyder |  Yhdysvallat |
| 2014 | Nadežda Tolokonnikova |  Venäjä |
| 2014 | Maria Aljohina |  Venäjä |
| 2014 | Juri Andruchovyts  |  Ukraina |
2015: ei jaettu
| 2016 | Christian Teichmann |  Saksa |
| 2017 | Étienne Balibar |  Ranska |
| 2018 | Ann Pettifor |  Etelä-Afrikka,  Britannia |
| 2019 | Roger Berkowitz |  Yhdysvallat |
| 2019 | Jerome Kohn |  Yhdysvallat |
Harpers Ferry (Länsi-Virginia)

| Harpers Ferry (Shenandoah Falls at Mr>  Harper's Ferry) Harper's Ferry |
| --- | --- |
 Harper's Ferry nähtynä Potomac -joen Marylandin puoleiselta rannalta
 Harpers Ferry
 Koordinaatit: 39°19′31″N, 77°44′37″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Länsi-Virginia
Piirikunta:  Jefferson
Perustettu:  1763
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jim Addy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,7 km²
Korkeus:  149 m
Väkiluku (2000):  307
 – Väestötiheys:  213,2 as./km²
ZIP code:  25425
Suuntanumero(t):  304
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harpers Ferry, usein muodossa Harper's Ferry, on historiallisesti merkittävä pikkukaupunki Länsi-Virginiassa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Potomac- ja Shenandoahjokien risteyskohdassa, jossa kolmen osavaltion Marylandin, Virginian ja Länsi-Virginian rajat kohtaavat. Kaupunki sijaitsee laaksossa tulvatasangon päällä ja sitä ympyröivät kukkulat joka puolelta. Vuoden 2000 laskennan mukaan kaupungissa asui 307 asukasta.
Harpers Ferry vuonna 1865.
Historiallisesti kaupunki muistetaan roolistaan Yhdysvaltain sisällissodan tapahtumien paikkana sekä sotaa edeltäneestä tapauksesta, jossa abolitionisti John Brown hyökkäsi kaupunkiin yrittäen takavarikoida siellä olleen asevaraston.
Kaupunki nimettiin Robert Harperin mukaan. Vuonna 1751 Harper hankki kaupungin nykyiseltä paikalta 5 aarin kokoisen alueen ja perusti kymmenen vuotta myöhemmin Potomac-joen yli vievän lautan. Vuonna 1763 Virginian osavaltionhallinto perusti kaupungin nimellä "Shenandoah Falls at Mr. Harper's Ferry".
Heikki Nurhonen

Henrik (Heikki) Nurhonen (17. helmikuuta 1865 Viipuri – 7. marraskuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen arkkiveisujen tekijä, kustantaja, toimittaja ja kirjaltaja.
Nurhosen vanhemmat olivat palovartija Henrik Nurhonen ja Eva (o.s. Kulha). Veli oli humorististen Lapatossu-juttujen kirjoittaja Juho Nurhonen. He olivat molemmat ammatiltaan latojia. Nurhosen puoliso oli Maria (o.s. Glader).
Nurhonen toimi latojan työnsä ohessa kustantajana ja toimittajana sekä kirjapainojen hoitajana ja omistajana. Nurhonen kustansi myös omia kirjallisia teoksiaan ja veljensä Lapatossu kertomukset. Nurhonen työskenteli pääasiassa Helsingissä. Vuosina 1912–1914 hän toimi Käkisalmessa.
Teoksia

Matka-käsikirja Karjan radalla : Helsinki-Turku. H. Nurhonen, Helsinki 1907
Lauluja ja taistelukuvauksia maailmansodasta missä sankarien veri virtaa : sotalaulu Saksan Wille-keisarista ja kenraali Klukista, Nide 1. Tekijä, Helsinki 1914
Muisto ja kansan lauluja : Amerikan kaivosmiesten valssi, Yöllä, Pettynyt, Rakkaus, Neula, En tietänyt. Helsinki 1915
Rakkaus ja lemmen lauluja : Onneni unelma, Valssi, Pohjoismainen lempi, Mustalaistyttö, Sun tähtesi, Maltasaaren poika, Immen lohdutukseksi. Helsinki 1915
Nimimerkillä H. & J.-nen (Heikki ja Juho Nurhosen yhteisesti käyttämä nimimerkki):
Juttuja Kuikka-Koposesta eli merkillisestä savolaisesta "silmänkääntäjästä" ; kirjoittanut H. & J.-nen. 3. kuv. ja lis. painos H. Nurhonen, Helsinki 1915
Roland Stoltz (1931 syntynyt jääkiekkoilija)

Roland Stoltz
Frank Roland Stoltz (1. elokuuta 1931 – 19. helmikuuta 2001) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edusti  Ruotsin jääkiekkomaajoukkuetta 218 kertaa. Hänen pääsarjauransa kesti 1949–1970 ja sen kuluessa hänen seurojaan Ruotsissa olivat Atlas Diesels IF ja Djurgårdens IF. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi kiekkokommentaattorina.
1950- ja 1960-lukujen johtaviin ruotsalaispelaajiin lukeutuva Roland Stoltz oli tunnettu puolustajaparista, jonka toinen osapuoli oli Lasse Björn. Hänen vahvuuksiaan olivat kehittynyt pelisilmä ja korkeatasoinen taktinen osaaminen.
Djurgårdens IF on jäädyttänyt Stoltzin pelinumeron 2.
Roland Stoltz kuoli syöpään.
Saavutuksia ja palkintoja

jääkiekon MM-kisat:
kultaa 1957 ja 1962
hopeaa 1963 ja 1967
pronssia 1958 ja 1965
olympiakisat: hopeaa 1964
Guldpucken 1959
Aiheesta muualla

Profile at legends of hockey.net
Roland Stoltz Eurohockey.com. (englanniksi)
Henrik Hildén

Knut Henrik Hildén (25. kesäkuuta 1884 Helsinki – 17. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja esteetikko.
Hildénin vanhemmat olivat kauppias Henrik Johan Hildén ja Olga Alexandra Jansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1921. Hildén toimi Helsingin yliopiston dosenttina 1926 ja oli näyttämötaiteen asiantuntijalautakunnan jäsenenä 1927–1932.