HMS Illustrious (87)
Palvelus > Välimeri > Taranton taistelu

Italian laivaston päätukikohtaa Tarantoa oli valvottu sodan alkamisesta lähtien. Lokakuun alussa tukikohdassa oli kolme Conte di Cavour- ja kaksi Littorio-luokan taistelulaivaa, kahdeksan risteilijää ja parikymmentä hävittäjää. Runsaiden maalien innoittamana päätettiin hyökätä tukikohtaan Trafalgarin taistelun muistopäivänä 21. lokakuuta. Illustriousin hangaarikannella syttynyt tulipalo kuitenkin siirsi hyökkäystä.
Aluksella syttyi tulipalo perjantai aamupäivänä 18. lokakuuta noin kello yksitoista, kun lentokoneen ampuja testasi radio tankkauksen aikana. Aluksen miehistö määrättiin palontorjuntaan, ilmanvaihto suljettiin ja hangaarikannen paloverhot suljettiin mikä rajasi palon etuosaan. Palo kesti noin puolitoista tuntia. Siinä tuhoutui kolme Swordfishia täysin ja kaksi vaurioitui pahoin. Seuraavana päivänä vaurioituneet koneet poistettiin alukselta ja 22. lokakuuta hinaajat käänsivät aluksen tuuleen, jotta loput Swordfishit lensivät maihin.
Marraskuun alussa aluksen vauriot oli korjattu ja hyökkäys Tarantoon päätettiin toteuttaa 11. marraskuuta. Samana päivänä oli tarkoitus suojata saattueet Kreikkaan, Kreetalle ja Maltalle, minkä vuoksi laivasto olisi joka tapauksessa merellä. Eaglen piti osallistua iskuun, mutta sen polttoainetankeissa havaitut vuodot estivät osallistumisen. Alukselta siirrettiin kuitenkin kahdeksan lentomiehistöä ja joitakin Swordfish-koneita Illustriousille.
Kontra-amiraali Lysterin nostettua lippunsa aluksella lähti Illustrious Aleksandriasta merelle keskiviikko aamuna 6. marraskuuta Välimeren laivaston komentajan lippulaivan Warspiten johtaman laivasto-osaston mukana. Kaksi päivää myöhemmin laivasto sai tiedustelukuvat Tarantosta, jotka osoittivat maalin olevan lähes ennallaan. Samana päivänä seitsemän SM.79 torpedopommittajaa hyökkäsi, mutta Fulmarit torjuivat ne pudottaen kaksi.
Illutrious lähetti lentokoneensa matkaan 170 merimailia kaakkoon Tarantosta. Koneet hyökkäsivät kahtena osastona tukikohtaan. Hyökkäyksessä ammuttiin alas kaksi Swordfishiä, mutta lentokoneet vaurioittivat pahoin kolmea taistelulaivaa. Lisäksi kaksi risteilijää ja kaksi apualusta sai osuman. Italian laivaston kärsimät tappiot tasoittivat laivastojen voimasuhteita merkittävästi ja jopa siirsivät edun liittoutuneille.
Alus oli hyökkäyksen jälkeen edelleen Italian ilmavoimien ulottuvilla. Fulmar ampui alas tiedustelukoneen, joka oli ainoastaan kolmen merimailin päässä lentotukialuksesta. Seuraavana päivänä ammuttiin toinen tiedustelukone mereen. Alus ankkuroitui 14. marraskuuta kahdeksalta aamulla jälleen Aleksandriaan. Alus ja sen miehistö sai tehtävän jälkeen seitsemän päivän levon, minkä jälkeen alus lähti merelle kouluttamaan lentomiehistöjä. Kolme päivää myöhemmin aluksen koneet iskivät jälleen Leroksen lentotukikohtaan ja alus palasi marraskuun viimeisenä päivänä Aleksandriaan.
Palattuaan Tarantosta aluksen miehistöllä oli seitsemän päivän lepo ennen vuorokauden lentotoimintaharjoittelua. Kolme päivää harjoittelun jälkeen alus teki iskun Lerokselle, mihin osallistuneet koneet palasivat onnistuneesti takaisin alukselle. Marraskuun viimeisenä päivänä alus oli jälleen Aleksandriassa, missä alus vietti jälleen vuorokauden merelle lentotoimintaharjoittelussa. Harjoittelun jälkeen alus vietti ankkurissa seuraavat viikot, kunnes maanantaina 16. joulukuuta se lähti merelle Välimeren laivaston mukana iskeäkseen Rodokselle ja Stampaliaan. Hyökkäyksen jälkeen osasto siirtyi Maltan eteläpuolelle häiritäkseen akselivaltojen huoltoyhteyksiä Tripoliin. Lentokoneet nousivat alukselta 21. joulukuuta ja ne upottivat saattaneen hävittäjän kovasti ilmatorjuntatulesta huolimatta rahtialuksen. Illan jo hämärtyessä todettiin yhden Swordfish-koneen tuhoutuneen. Seuraavana päivänä aluksen lentokoneet iskivät Tripolin satamaan. Alus palasi jouluaattona Aleksandriaan, missä se viipyi uuteen vuoteen.