stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rovaniemen markkinoilla
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esa Pakarinen  | … |  Severi Suhonen   |
|  Reino Helismaa  | … |  Roope Kormu, geologi   |
|  Jorma Ikävalko  | … |  Julle Iloinen   |
|  Jorma Nortimo  | … |  Hannes Ropponen, Rovaniemen Hanski   |
|  Veikko Uusimäki  | … |  Vuotuan Ville   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  Kemijärven Hulda   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Mimmi Lötjönen, Muhoksen Mimmi   |
|  Marja Korhonen  | … |  Kaunis Sylvi   |
|  Kalle Rouni  | … |  Mikko   |
Kreditoimattomat näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antero Ruuhonen  | … |  lehtipoika   |
|  Hannes Veivo  | … |  Rovaniemen Hanskin apuri   |
|  Lennart Lauramaa  | … |  Rovaniemen Hanskin apuri   |
|  Anton Soini  | … |  mies saluunassa   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  mies saluunassa   |
|  Veikko Linna  | … |  valtaustoimiston johtaja   |
|  Matti Lehtelä  | … |  krouvari   |
|  Kalle Ruusunen  | … |  kullankaivaja   |
|  Oke Tuuri  | … |  helppoheikki   |
|  Eino Ritari  | … |  torilaulaja   |
|  Joel Asikainen  | … |  pukuvuokraamon johtaja Ville Kettunen   |
|  Olavi Suominen  | … |  mies ravintolassa   |
|  Ahti Vallinheimo  | … |  poliisi   |
|  Aarne Laine  | … |  vanha kamreeri   |
Tuotanto

Reino Helismaa laati elokuvan käsikirjoituksen ollessaan kiertueella Kainuussa ja Pohjois-Pohjanmaalla Esa Pakarisen ja Jorma Ikävalkon kanssa keväällä 1951. Toivo Kärki kirjoitti 106-sivuisen käsikirjoituksen puhtaaksi ja lähetti sen nähtäväksi Suomen Filmiteollisuus (SF):n toimitusjohtajalle T. J. Särkälle. Kärki oli säveltänyt elokuvamusiikkia SF:lle ja tutustuttanut Särkän Helismaahan, Pakariseen ja Ikävalkoon vietyään tämän katsomaan kolmikkoa Tapanilan työväentalolle maaliskuussa 1951. Kärki toivoi elokuvan ohjaajaksi Matti Kassilaa tai Edvin Lainetta, mutta Kassila kieltäytyi eikä Särkkä ilmeisesti edes kysynyt Laineelta tämän suostumusta. Särkkä valitsi ohjaajaksi silloisen Turun Kaupunginteatterin johtajan Jorma Nortimon. Vuotuan Villen rooliin Särkkä pestasi Veikko Uusimäen eikä Kärjen ehdottamaa ”Rovaniemen markkinoilla” -jenkan levyttänyttä Kauko Käyhköä, joka ei saanut lopulta mitään osaa elokuvasta. SF:n näyttelijöitä hämmästytti eniten se, että tulevan elokuvan pääroolit oli annettu kolmelle amatöörille, joista kukaan ei ollut heille edes nimeltä tuttu. Toivo Kärki tiesi Särkän olevan täysin epämusikaalinen ja päättävän musiikin valinnasta pelkästään liikemiesvaiston varassa seuraamalla, miten ja missä kohdin yleisö reagoi esitykseen.
Vastaanotto > Aikalaisarviot

Aikalaisarvioijat ja koko kulttuuriväki suhtautui siihen legendaarisen kielteisesti. Esimerkiksi Aamulehden kriitikko Olavi Veistäjä kirjoitti: ”On toivotonta ja sitä paitsi paperin ja painomusteen haaskausta ryhtyä ruotimaan sitä tarkemmin. Elokuvafarssilla on tietysti oikeutuksensa, mutta sisällölle ja tekotavalle on asetettava edes jonkinlaiset minimivaatimukset. Kun sellaiset puuttuvat, ei filmi enää kuulu elokuva-arvostelun piiriin.” Suomen Sosialidemokraatin kriitikko Eugen Terttula otsikoi oman arvionsa ”Törky on törkyä”: ”Rovaniemen markkinoilla -nimisen elokuvan käsitteleminen ei kuulu elokuva-arvostelijan tehtäviin. Se on siksi selvä diletanttien työ. Korkeintaan on syytä huomauttaa, että jos tämänlaatuista tuotantoa – kulkeehan selvä linja Köyhästä laulajasta Rovaniemen matkkinoihin – jatketaan jonkin aikaa nykyisessäkin laajuudessaan, suomalainen filmitaide ennen pitkää tukehtuu sakeaan rikkaruohostoon.” Lisäksi Terttula kiitti Valtion elokuvatarkastamoa siitä, että se oli määrännyt Rovaniemen markkinoilla -elokuvan korkeimpaan veroluokkaan. Elokuvan suosion ja kritiikin välistä juopaa Terttula selitti sillä, että kansa ei ollut väärässä, mutta se oli johdettu harhaan ”Helismaan renkutusten ympärille huitaistuilla törkykasoilla”.'T. J. Särkkä innostui Terttulan kritiikistä niin, että hän teetti siitä suurennoksen Suomen Filmiteollisuuden elokuvastudion seinälle. Särkkä katsoi Terttulan arvion osoitukseksi siitä, miten hyvin hän tunsi kansan maun ja miten väärässä kriitikot voivat olla.
Vastaanotto > Myöhempiä arvioita

Elokuvan arvostus on aikaa myöten lisääntynyt. Kerronnan puutteista huolimatta elokuva on ajankuvan tallentajana rehellinen kokonaisuus. Kriitikko Arto Pajukallio pitää tätä ensimmäistä rillumareikulttuuria edustavaa elokuvaa lajin parhaana.
Peter von Bagh pohti rillumarei-kulttuurin syntyä ja merkitystä Kari Somerjoen Yleisradiolle vuonna 1975 tekemässä haastattelussa:
» [Rovaniemen markkinoilla] alkoi selvästi hallita elokuvatuotantoa. Ennen kaikkea T. J. Särkän johtama Suomen Filmiteollisuus, SF, veti koko linjansa tämän tuottavan elokuvansa mukaiseksi. Näin jälkikäteen arvioiden tämä olisi voinut olla aika jännittävä kausi kotimaisessa elokuvassa.Olen toiveikkaasti hankkiutunut katsomaan tätä Rovaniemen markkinoilla -elokuvaa kolmekin kertaa, mutta joka kerta olen poistunut pettyneenä ja olen joutunut myöntämään, että se on huono elokuva. Sille ei voi yhtään mitään.»
Von Bagh näki rillumarein suurimmat arvot aivan muualla kuin Rovaniemen markkinoilla -elokuvassa:
» Tässä elokuvassa, kuten koko kotimaisen elokuvan rillumarei-kaudessa, ei ole sitä samaa viehätysvoimaa kuin aikakauden iskelmissä. Ei, vaikka näitä elokuvia kuinka tuijottaisi. Näiden elokuvien tekijöinä oli hämmästyttävän rehevä ja lahjakas porukka, niin näyttelijöinä vaikkapa Esa Pakarinen, Jorma Ikävalko ja moni muu, käsikirjoittajana Reino Helismaa ja säveltäjänä Toivo Kärki. Nämä herrat tekivät iskelmiäkin tavattoman nopeasti. Näihin elokuviin jäikin monia kotimaisen iskelmän klassikoita. Sen sijaan elokuvat ohjattiin tavattoman hutiloiden. Joukkoon ei eksynyt sellaista ohjaajaa, joka olisi ollut aivan samalla aaltopituudella kuin musiikinkirjoittajat. Siitä syystä toteutus lässähtää niin paljon, että tämä ei oikeastaan ole elävää kansantaidetta siinä mielessä kuin aikakauden iskelmät tai radiohupailut.»
Tekijät

Ohjaus: Jorma Nortimo
Käsikirjoitus: Reino Helismaa
Kuva: Pentti Unho, Kauno Laine
Leikkaus: Armas Vallasvuo
Ääni: Taisto Lindegren, Björn Korander
Musiikki: Toivo Kärki
Rakennelmat: Aarre Koivisto (lavastus)
Tuottaja: T.J. Särkkä
Naamiointi: Olavi Suominen
Kampaaja: Tuulikki Uskali
Studiopäälikkö: Alf Salin
Kuvaussihteerit: Leena Valkeala, Maila Toivo
Järjestäjä: Ädhäm Fethulla
Äänitysassistentti: Kaarlo Nissilä
Valokuvat: Erkki Tolvanen, Kauno Laine
Alkutekstit: Eka Karppanen
Alkutekstien kuvaus: Heimo Palander
Laulujen sanat: Reino Helismaa
Muusikot ja laulajat: Jorma Ikävalko, Kauko Käyhkö, Veikko Uusimäki, Reino Helismaa, Erkki Junkkarinen, Siiri Angerkoski, Esa Pakarinen
Harmonikka: Esa Pakarinen
Tuotanto: Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Valmistumisvuosi: 1951
Via Pompeia

| Via Pompeia |
| --- | --- |
 Via Pompeian sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 160 km
Alkupiste:  Messene
Reitti:  Tauromenion – Katane
Päätepiste:  Syrakusa (n. 160 km)
Muodostettu:  n. 82–80 eaa.
Via Pompeia oli roomalainen tie, joka kulki Sisilian itärannikolla ja johti Messenestä Syrakusaan.
Historia

Via Pompeian rakentamisajankohtaa ei tunneta varmuudella. Sen rakennuttajaksi on arveltu Pompeiusta, joka toimi Sicilian provinssin propreettorina vuonna 82 eaa., ja rakentamisajaksi noin vuosia 82–80 eaa. Via Pompeia oli yksi Sisilian kolmesta roomalaisesta päätiestä saaren pohjoisrannikolla kulkeneen Via Valerian ja etelärannikolla kulkeneen Via Selinuntinan ohella.
Reitti

Via Pompeia kulki Sisilian itärannikkoa pitkin Messenestä Tauromenionin ja Katanen kautta Syrakusaan. Messenestä sitä jatkoi Via Valeria ja Syrakusasta Via Selinuntina, jotka kummatkin veivät saaren länsikärkeen Lilybaioniin.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Messene (Messana) | Messina |  |  |
| Foiniks (Phoenix/Tamaricium/Palma) |  | 20 | 29,6 |
| Tauromenion (Tauromenium) | Taormina | 12 | 17,7 |
| Acium |  | 23 | 34,0 |
| Ulixis portus |  | 9 | 13,3 |
| Katane (Catana) | Catania | 9 | 13,3 |
| Syrakusa (Syracusa) | Syrakusa | 44 | 65,1 |
Etäisyydet on yhdistetty Itinerarium Antonini Augustista ja Tabula Peutingerianasta. Näin tien kokonaispituudeksi saadaan 108 roomalaista mailia eli noin 160 kilometriä, mikä täsmää täysin nykyisten Messinan ja Syrakusan väliseen etäisyyteen.
Vieljärvi (järvi)

| Vieljärvi Ведлозеро, Vedlozero |
| --- | --- |
 Näkymä Vieljärvelle.
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Prääsän piiri
Paikkakunta:  Vieljärvi
Koordinaatit:  61°33′15″N, 32°43′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Laatokka
Järveen tulevat joet:  Nälmänjoki, Vuohtanjoki
Laskujoki:  Vitelenjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77 m
Pituus:  17,7 km
Leveys:  6,1 km
Rantaviiva:  63,2 km
Pinta-ala:  58 km²
Tilavuus:  0,407 km³
Keskisyvyys:  7 m
Suurin syvyys:  14,8 m
Valuma-alue:  564 km²
 fiVieljärvi 
Vieljärvi (ven. Ве́длозеро, Vedlozero) on Laatokan vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Vieljärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 58,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 564 neliökilometriä, keskisyvyys 7,0 metriä ja suurin syvyys 14,8 metriä.
Vieljärveen virtaavat Nälmänjoki (ven. Njalma), Vuohtanjoki (Vuhtanegi) ja 18 puroa. Se laskee Vitelenjoen kautta Laatokkaan. Järven kalalajeja ovat muikku, hauki, särki, salakka, lahna, mutu, sulkava, made, ahven, kiiski ja kivisimppu sekä istutetut kuha ja peledsiika. Lohi ja taimen katosivat 1990-luvulla.
Vieljärven kuntakeskus ottaa järvestä käyttövetensä. Se on pahasti rehevöitynyt ja kärsii maatalouden ja asutuksen päästöistä.
Raimo Vierikko

Raimo Vierikko (s. 21. tammikuuta 1950 Lapua) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Vierikko edusti urallaan Lappeenrannan Palloa 1970, Lapuan Virkiää 1971 ja 1984, Sepsi-78:a 1972–1975 ja Mikkelin Pallo-Kissoja 1976–1981. Kaikkiaan hän pelasi viiden kauden aikana 107 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Vierikko pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1976–1978 kaksi maaottelua.
Viesti. Valitut novellit 1971–1997

| Viesti>  Valitut novellit 1971–1997.Meddelande |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tove Jansson
Kieli:  ruotsi
Kustantaja:  Albert Bonniers förlag
Julkaistu:  1998
Sivumäärä:  290
Suomennos
Suomentaja:  Kyllikki Härkäpää
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1999
Sivumäärä:  325
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viesti. Valitut novellit 1971–1997 (ruots. Meddelande) on Tove Janssonin viimeinen novellikokoelma vuodelta 1998. Siihen sisältyy novelleja aikaisemmista kokoelmista sekä kahdeksan uutta kertomusta.
Monet uusista kertomuksista ovat omaelämäkerrallisia ja pohjautuvat vanhoihin päiväkirjamerkintöihin.
Suomenkieliseen laitokseen (1999) on lisätty novelli Emmelina. Kirjan ovat kääntäneet suomeksi Kyllikki Härkäpää, Kristiina Kivivuori, Eila Pennanen, Oili Suominen ja Päivö Taubert.
Victor III

| Victor III |
| --- | --- |
 Seinämaalaus Victor III:sta.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Dauferus
Syntynyt: n. 1026 Benevento, Beneventon herttuakunta
Kuollut: 16. syyskuuta 1087 Monte Cassino, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  24. huhtikuuta 1086
Paavius päättyi:  9. toukokuuta 1087
Edeltäjä:  Gregorius VII
Seuraaja:  Urbanus II
Victor III (n. 1026 – 16. syyskuuta 1087) oli paavina 24. huhtikuuta 1086 – 9. toukokuuta 1087. Hänen oikea nimensä oli Dauferus ja hänen isänsä oli Beneventon prinssi Landolfo V. 30-vuotiaana Dauferus meni Monte Cassinon luostariin ja muutti nimensä Desideriukseksi. Hänestä tuli pian luostarin apotti ja vuonna 1059 Nikolaus II nosti hänet kardinaaliksi.
Desiderius teki monia tärkeitä palveluita paavi Pyhä Gregorius VII:lle, joka kuolinvuoteellaan nimesi Etelä-Italian kardinaaleille Desideriuksen varteenotettavimmaksi seuraajakseen. Hänet valittiin 24. huhtikuuta 1086, mutta oli aidosti vastahakoinen hänelle osoitettua kunniaa kohtaan. Pitkälle venyneen paaviksi vihkimisen jälkeen, joka tapahtui vasta 9. toukokuuta 1087, hän vetäytyi välittömästi Monte Cassinoon. Toscanan kreivitär Matilda houkutteli hänet takaisin Roomaan, mutta oleskelu siellä jäi lyhytaikaiseksi vastapaavi Klemens III ja hänen voimakkaiden kannattajiensa takia. Elokuussa hän piti Beneventossa kirkolliskokouksen, jossa Klemens III julistettiin pannaan, maallikoiden investituura kiellettiin ja sota Afrikassa olevia saraseeneja vastaan julistettiin. Kirkolliskokouksen aikana Victor sairastui ja vetäytyi Monte Cassinoon, jossa hän kuoli syyskuun 16. päivä.
Victoria (F82)

| Victoria |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bazán
Kölinlasku:  16. elokuuta 1983
Laskettu vesille:  23. heinäkuuta 1986
Palveluskäyttöön:  11. marraskuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 668 t (standardi) 4 244 t (kuormattu)
Pituus:  137,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,3 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  223
Aseistus
Aseistus:  1 x OTO Melara Mk 75 76 mm/62 -tykki 6 x 324 mm Mk32 torpedoputkea Mk46 torpedoille 1 x Mk13 laukaisualusta Harpoon-merimaaliohjuksille ja SM-1 ilmatorjuntaohjuksille 1 x 20 mm Meroka CIWS 2 x SH-60 Seahawk LAMPS III -helikopteri
Victoria (runkonumero F82) on Espanjan laivaston vuonna 1986 vesillelaskettu Santa María -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 29. kesäkuuta 1977 Bazánilta, missä köli laskettiin 16. elokuuta 1983. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1986 ja otettiin palvelukseen 11. marraskuuta 1987.
Palvelus

Alus osallistui 29. maaliskuuta 2009 operaatio Atalantaan, kun Saksan lipun alla purjehtinut tankkeri Spessart oli joutunut merirosvojen hyökkäyksen kohteeksi. Tankkerin suojamiehisto torjui merirosvojen hyökkäyksen, minkä jälkeen Victorian SH-60 pysäytti pakenevan merirosvoaluksen ampumalla.
Vidnoje

| Vidnoje Видное |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Vidnoje
 Koordinaatit: 55.5571°N, 37.7087°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Piiri:  Lenin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28 km²
Korkeus:  160 m
Väkiluku (2010):  56 798
 – Väestötiheys:  2 029 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.vidnoe-adm.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vidnoje (ven. Ви́дное) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pahraan laskevan Bittsa-joen rannalla 23 kilometriä Moskovasta etelään. Vidnojen läpi kulkee Moskovan ja Paveletsin välinen rautatie (Rastorgujevon asema). Kaupunki on Leninin piirin keskus. Asukkaita on 53 700 henkeä (vuonna 2007).
Vidnoje on saanut alkunsa vuosina 1949–1951 rakennetun Moskovan koksikaasutehtaan asuintaajamasta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1965, jolloin sen yhteyteen liitettiin myös Rastorgujevon huvila-asutus.
Nykyään kaupungissa on koksikaasutehtaan lisäksi myös metalli-, kemian ja rakennustarviketeollisuutta.
Kaupungin lähellä sijaitsee Gorkin kartano, jossa Vladimir Lenin asui vuosina 1918–1924. Nykyään kartano toimii museona.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vidnojen kaupungille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Via Severiana

| Via Severiana |
| --- | --- |
 Via Severianan sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 125 km
Alkupiste:  Ostia
Reitti:  Lavinium – Antium – Circeji
Päätepiste:  Tarracina (n. 125 km)
Muodostettu:  100/200-luku jaa.
Via Severiana oli roomalainen tie, joka kulki Latiumin rannikolla Italiassa ja johti Ostiasta Tarracinaan.
Historia

Via Severiana rakennettiin roomalaisena kivettynä tienä vasta 100- tai 200-luvulla jaa. Itse tien arvellaan kuitenkin olleen suurella todennäköisyydellä olemassa jo paljon aiemmin. Tie tunnetaan lähinnä Tabula Peutingerianasta.
Reitti

Via Severianan reittiä ei tunneta täysin, ja siitä on löydetty vain vähän jäänteitä. Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, kulkiko tie aivan rannikkoa pitkin vai jonkin verran sisämaassa. Todennäköisempänä pidetään, että tie kulki ainakin pääosin rannikkoa pitkin. Tabula Peutingerianan mukaan tien pituus oli 85 roomalaista mailia eli noin 125 kilometriä, ja sen asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
Ostia: 
| Laurentum |  | 16 | 23,7 |
| Lavinium | Pratica di Mare | 6 | 8,9 |
| Antium | Anzio | 17 | 25,1 |
| Astura |  | 7 | 10,4 |
| Clostra Romana |  | 9 | 13,3 |
| Ad turres albas |  | 3 | 4,4 |
| Circeji |  | 12 | 17,7 |
| Ad turres |  | 4 | 5,9 |
| Tarracina | Terracina | 11 | 16,3 |
Tarracinassa tie liittyi Via Appiaan.
Kirjallisuutta

Fogagnolo, Stefania & Valenti, Massimiliano: Via Severiana.  (Antiche strade: Lazio)  Istituto poligrafico e Zecca dello Stato, Libreria dello Stato, 2005.  ISBN 9788824035439
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa:  Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa:  Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla:  (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Severianan reitti.
HMS Victorious (1895)

| HMS Victorious |
| --- | --- |
 HMS Victorious

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  28. toukokuuta 1894
Laskettu vesille:  19. lokakuuta 1895
Palveluskäyttöön:  4. marraskuuta 1896
Poistui palveluskäytöstä:  28. maaliskuuta 1920
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 9. huhtikuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  16 060 t
Pituus:  128 m
Leveys:  23 m
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  15 400 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  672
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 12" Mk VIII -tykkiä kaksoistykkitorneissa 12 × QF 6" Mk III -tykkiä yksiputkisina asennuksina 16 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä yksiputkisina asennuksina 12 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä yksiputkisina asennuksina 5 × 18" torpedoputkea
HMS Victorious oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu Majestic-luokan taistelulaiva.
Valmistus

Spencerin ohjelmaan kuuluvana alus tilattiin Chathamin telakalta osana vuosien 1893-1894 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 28. toukokuuta 1894. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1895 ja se valmistui marraskuussa 1896.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1922.
Vihainen valkoinen mies

Vihainen valkoinen mies (engl. angry white man) on kulttuurinen stereotyyppi, joka liitetään konservatiivisena tai oikeistolaisena pidettyyn osaan Yhdysvaltojen valkoisesta miesväestöstä. Vihaisen valkoisen miehen katsotaan vastustavan esimerkiksi vapaamielistä suhtautumista etnisiin ja seksuaalisiin vähemmistöihin, sekä joitakin yhteiskunnallisia ilmiöitä, kuten positiivista syrjintää, feminismiä ja poliittista korrektiutta.
Kulttuurissa esiintyviä esimerkkejä vihaisesta valkoisesta miehestä ovat televisiosarjan Perhe on pahin (1971–1979) päähenkilö Archie Bunker ja Michael Douglasin esittämä antisankari William Foster elokuvassa Rankka päivä (1993).
Via Quinctia

| Via Quinctia |
| --- | --- |
 Via Quinctian sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Alkupiste:  Faesulae
Reitti:  Florentia
Päätepiste:  Pisae
Muodostettu:  123 eaa.
Via Quinctia oli roomalainen tie, joka kulki Etruriassa Italiassa ja johti Faesulaesta Florentian kautta Pisaeen.
Historia

Via Quinctian rakennutti vuoden 123 eaa. konsuli Titus Quintius Flamininus. Se sai nimensä hänen mukaansa.
Reitti

Via Quinctia kulki itä-länsisuunnassa Etrurian pohjoisosissa ja yhdisti sisämaassa sijainneet Faesulaen ja Florentian Tyrrhenanmeren rannikolle Pisaeen ja sen satamaan. Tie kulki suureksi osaksi Arnus (nyk. Arno) -joen laaksossa. Se ylitti joen ainakin nykyisen Capraian kohdalla, josta on löydetty sillan jäänteet. Tien asemapaikat olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Faesulae | Fiesole |  |  |
| Florentia | Firenze |  ? |  ? |
| Ad Arnum flumen |  |  ? |  ? |
| Valvata |  |  ? |  ? |
| Pisae | Pisa | 8 | 11,8 |
Huomautuksia

↑  Etäisyystaulukot on muodostettu sovittamalla yhteen tietoja eri itinerariumeista. Kilometrilukemat on laskettu niiden ilmoittamista roomalaisista maileista. Sekä maili- että kilometrilukemat ovat summittaisia.
Via Gemina

| Via Gemina |
| --- | --- |
 Via Geminan sijainti.
Maa:  Rooman valtakunta
Alkupiste:  Aquileia
Päätepiste:  Emona
Muodostettu:  n. 12–15 jaa.
Via Gemina oli roomalainen tie, joka kulki Venetia et Histriassa Italian koillisosassa ja johti Aquileiasta Emonaan.
Historia

Via Geminan rakennutti keisari Augustus ja sen rakentamisen toteutti Legio XIII Gemina. Tie rakennettiin noin vuosina 12–15 jaa. Se jatkoi Aquileiaan päättyneitä Via Anniaa ja Via Postumiaa.
Reitti

Via Gemina kulki Adrianmeren rannalta Aquileiasta Emonaan eli Julia Aemonaan ylittäen matkalla Juliset Alpit, jotka toimivat Italian ja Pannonian välisenä rajana tässä suunnassa. Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat Tabula Peutingerianan mukaan:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Aquileia | Aquileia |  |  |
| Ad undecimum |  | 11 | 16,3 |
| Pons Sonti |  | 3 | 4,4 |
| Ad Fornulos |  |  ? |  ? |
| Fluvio Frigido |  |  ? |  ? |
| In Alpe Julia |  | 15 | 22,2 |
| Longaticum |  | 5 | 7,4 |
| Nauportus |  | 6 | 8,9 |
| Ad nonum |  | 3 | 4,4 |
| Emona | Ljubljana | 9 | 13,3 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Gemina Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa:  Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa:  Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla:  (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Geminaan kuuluneen roomalaisen sillan jäänteet nykyisessä Mainizzassa.