stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjoissuomenkarja
Historiaa > Jalostuksen alkuvaiheet

Pohjois-Suomen Karjanjalostusyhdistys (PSK) ja rodun kantakirja perustettiin vuonna 1905. Yhdistyksen ensimmäisiä toimia oli rodun puhtauden kartoitus. Tuolloin myös tehtiin kokeita, joissa ilmeni lapinlehmän tuotoksen olevan keskimäärin 1 500 kg maitoa vuodessa. Kun ruokintaa täydennettiin juurikkailla ja väkirehulla, määrä liki kaksinkertaistui (vertaa tutkimus, jossa mukana olleet vuosina 1984–88 syntyneet lapinlehmät lypsivät keskimäärin 4 494 kg/vuosi). Yhdistys piti kantakirjaa, järjesti näyttelyitä ja kilpailuja, välitti siitosvasikoita ja neuvoi viljelijöitä. Toimintaa hankaloitti etenkin epäsuotuisat olosuhteet rehunkasvatuksen suhteen.[lähde? ]
Kantakirjaeläimiltä ei vaadittu toiminnan alkuvaiheissa tuotostietoja, mutta vuonna 1912 kriteeriksi otettiin vuotuinen 80 kg rasvatuotos. Vuonna 1925 alettiin vaatia oikeaa väritystä: eläimen tuli olla valkoinen punaisin tai mustin täplin kyljissä.[lähde? ]
1930-luvulla pohjoissuomenkarja kehittyi voimakkaasti, mutta sodan syttyminen aiheutti rankkoja tappioita, kun itäisestä Lapista evakuoidusta karjasta lähes puolet piti teurastaa. Jäljelle jätettyjenkään olot eivät olleet kaksiset rehunpuutteen takia. Myös vuonna 1944 alkanut Lapin sota harvensi rivejä: Inarin, Utsjoen ja Petsamon karjat teurastettiin, loput siirrettiin Ruotsiin tai Vaasan ja Oulun lääneihin. Karjan oli kuljettava jalan, mikä myös osaltaan harvensi lukuja. Erityisen raskasta evakko oli sonneille. Seuraavana keväänä evakuoidun karjan menetysten arvioitiin kuitenkin olevan vain noin 6–7 %.  Tunturikarjojen kohtalot ovat olleet monta kertaa uhattuina.
Historiaa > Sodanjälkeinen tilanne

Sodan jälkeen vaatimukset maatalouden suhteen kasvoivat. Runsastuottoisemmat ja -lukuisemmat ayrshire ja länsisuomenkarja alkoivat vallata alaa pohjoissuomenkarjalta. Ayrshire yleistyi pian Suomen yleisimmäksi nautaroduksi, mistä syystä Itä-Suomen, Länsi-Suomen ja Pohjois-Suomen karjanjalostusyhdistykset yhdistyivät joulukuussa 1946 muodostaen Suomen Karjanjalostusyhdistyksen (SK). Yhteistä kantakirjaa alettiin pitää vuonna 1947.[lähde? ]
Vuonna 1958 ei enää ollut ainuttakaan pohjoissuomalaista valiosonnia. Keinosiemennys yleistyi 1950-luvulla, mikä helpotti viljelijöiden siirtymistä muihin rotuihin, ja 1960-luvulla lapinkarjaa löytyi enää syrjäisiltä tiloilta ja joiltakin uskollisilta kasvattajilta. Jalostustoiminta oli kannan pienuuden vuoksi mahdotonta. 1980-luvun alussa havahduttiin lapinkarjan nopeaan hupenemiseen. Rodusta löydettiin monia arvokkaita ominaisuuksia, ja toimiin sen pelastamiseksi ryhdyttiin. Helmikuussa 1985 siirrettiin ensimmäiset eläimet Pelson vankilatilan elävään geenipankkiin.[lähde? ]
Ominaisuudet

Pohjoissuomenkarja on sopeutunut tehokkaasti Suomen karuihin oloihin. Sen pieni koko ja sorkat soveltuvat hyvin Lapin maastossa kulkemiseen. Nupous on kehittynyt ehkä puolustuskeinona kylmyyttä vastaan, koska sarvet haihduttavat lämpöä. Valkoinen väri taas karkottaa mäkäriä.
Pohjoissuomenkarjan eläin on tyypillisimmin kokovalkoinen. Turpa ja korvat voivat olla mustat tai punaruskeat, myös rungossa voi olla tummia täpliä. Rotu on nupo, mutta joillakin yksilöillä voi olla niin kutsutut nahkasarvet. Lapinlehmä on pienempi ja tuottaa vähemmän kuin monet pidemmälle jalostetut lypsyrodut, mutta sillä on monia hyviä ominaisuuksia, kuten hyvä hedelmällisyys ja erinomainen kestävyys. Sen luonteeseen kuuluu aktiivisuus ja uteliaisuus, rauhallisuus ja alkuperäisroduille tyypillinen älykkyys. Se selviää hyvin vaatimattomissa oloissa ja tulee toimeen myös metsälaitumella. Rotu on suomenkarjaroduista pienikokoisin.
Aiheesta muualla

MTT:n sivu pohjoissuomenkarjasta
VirtuaaliAMK Suomen alkuperäisrodut
Maatiainen ry: Valkoinen, sitkeä lapinlehmä
Synnyimme lähtemään

| ”Synnyimme lähtemään” Pate Mustajärvi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : helmikuu 1986 MSL-studio
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tekijä(t): Bruce Springsteen Juice Leskinen (suom. sanat)
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.30
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 8. (5/1986)
Pate Mustajärven muut singlet
| ”Hei Paula” 1985 | ”Synnyimme lähtemään” 1986 | ”Donna Maria” 1988 |
Synnyimme lähtemään on Pate Mustajärven single vuodelta 1986. Singlellä soittaa Juice Leskisen yhtye Grand Slam (ilman Leskistä).
A-puolen nimikappale on Juice Leskisen kääntämä Bruce Springsteen -cover ”Born to Run”. Versiosta tuli Mustajärvelle yksi hänen tunnetuimmista levytyksistään. Sanoittaja Juice Leskinen kertoi, että luvan saaminen käännökseen oli työn takana. Springsteen halusi nähdä käännöksen ensin ja jotta hän jotain siitä ymmärtäisi, Leskisen piti kääntää suomennoksensa tälle englanniksi. Tällöin hän lähetti alkuperäisen englanninkielisen tekstin, sillä sanoitus on hyvin tarkka käännös alkuperäisestä. Springsteen oli tyytyväinen ja lupa heltisi. Myös Mustajärven Popeda-yhtye on esittänyt kappaletta keikoillaan.
Singlen B-puolella on vanha iskelmä-klassikko ”Sen voi vain aavistaa” (- Love Was On Your Mind -), jonka käänsi Kari Tuomisaari jo 1960-luvulla.
Single nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 8.
Kappaleet

A-puoli
Synnyimme lähtemään – 4.30 (alkup. ”Born to Run”, säv., san. ja sov. Bruce Springsteen, suom. san. Juice Leskinen)
B-puoli
Sen voi vain aavistaa – 2.41 (alkup. ”Love Was On Your Mind”, säv., san. ja sov. Claes af Geijerstam, suom. san. Kari Tuomisaari)
Kokoonpano

Pate Mustajärvi – laulu
Anssi Tikanmäki – koskettimet
Ila Loueranta – koskettimet
Jari Yliaho – kitara
Vesa Sytelä – rummut
Vesa Hyrskykari – saksofoni
Antti Tammilehto – basso
Kokoonpano > Tuotanto

Anssi Tikanmäki – tuottaja
Mika Sundqvist – äänittäjä
Dan Tigerstedt – miksaaja (Takomo-studio)
Juho Juntunen – kansi
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat Popedan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.helsinginuutiset.fi/incoming/7996488
Paulina Rubio

| Paulina Rubio |
| --- | --- |
 Paulina Rubio.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1971 (ikä 53) México
Ammatti:  Pop-laulaja, näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992 –
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Paulina Rubio Dosamantes (s. 17. kesäkuuta 1971 México), tunnetaan paremmin nimellä Paulina Rubio, on meksikolainen vahvasti latinovaikutteisen popin laulaja ja näyttelijä. Hän on julkaissut musiikkia sekä espanjan että englannin kielillä. Hän on moninkertainen Grammy-ehdokas ja esiintynyt muun muassa yhdessä Enrique Iglesiasin kanssa. Paulina Rubion albumeja ja singlejä on myyty yhteensä jo yli 20 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Elämä

Rubio on näyttelijä Susana Dosamantesin tytär. Hänellä on pikkuveli Enrique Rubio.
Rubio opiskeli Centro de Educación Artísticassa ja aloitti uransa jo lapsena. Hän kuului vuodesta 1982 Timbiriche-yhtyeeseen, jonka kanssa ennätti julkaista yksitoista albumia. Ensimmäisen roolinsa telenovelassa hän esitti vuonna 1988. Eräs näyttelijänuran tunnetuimmista rooleista oli Andrea telenovelassa Baila Conmigo (1992).
Paitsi telenoveloissa, Rubiolla on ollut rooleja myös suosituissa meksikolaisissa elokuvissa.
Rubio on ollut kihloissa Nicolas ValleJon kanssa vuodesta 2005. He menivät naimisiin 30. huhtikuuta 2007. Stuff-lehti asetti hänet 97. sijalle maailman "102 seksikkäimmän naisen" listalla vuonna 2002.
Elämä > Soololevytysura

Paulina Rubio jätti Timbirichen vuonna 1991. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa La chica dorada, joka julkaistiin EMI:n kautta 1992, oli välitön menestys. Seuraavia julkaisuja olivat 24 Kilates (1993), El tiempo es oro (1995) ja Planeta Paulina (1996). Näistä viimeisintä seurasi neljä vuotta kestänyt tauko levytysuralta.
Rubion comeback-albumi Paulina nosti esittäjänsä Billboard-listan kärkeen Yhdysvalloissa. Levytyssopimus EMI:n kanssa oli päättynyt, ja albumi julkaistiin Universal Music Groupin kautta 23. toukokuuta 2000. Paulinaa seurasi Rubion ensimmäinen englanninkielinen albumi Border Girl vuonna 2002.
Rubion tuoreimmat albumijulkaisut ovat Pau-Latina (2004) ja Ananda (2006), jotka molemmat julkaistiin Universalilla. Levyjä on maailmanlaajuisesti myyty miljoonia.
Rubion yhdeksäs studioalbumi Gran City Pop (2009) julkaistiin 23. kesäkuuta 2009. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan yli 300 000 kpl ja nousi Yhdysvaltojen albumilistalla sijalle #44. Suurin osa levyn kappaleista oli Rubion itsensä kirjoittamia. Albumilta julkaistiin singlet "Causa y Efecto" (2009), "Ni rosas ni juguetes" (2009), sekä "Ni rosas ni juguetes" feat. Pitbull (2010).
Elämä > X-Factor

Vuonna 2013 ilmoitettiin Rubion liittyvän amerikkalaisen hittiformaatin X Factor USA:n kolmannen kauden tuomaristoon Demi Lovaton, Simon Cowellin ja Kelly Rowlandin lisäksi.
Soolodiskografia > Studioalbumit

La chica dorada (1992)
24 kilates (1993)
El tiempo es oro (1995)
Planeta Paulina (1996)
Paulina (2000)
Border Girl (2002)
Pau-Latina (2004)
Ananda (2006)
Gran City Pop (2009)
Brava! (2011)
Soolodiskografia > Kokoelmat ym.

Top Hits (2001)
Vive el verano (2001), remix-albumi
30 exitos insuperables (2003)
Soolodiskografia > Singlet

"Mio" (1992)
"Abriendo las puertas al amor" (1992)
"Amor de mujer" (1992)
"Sabor a miel" (1992)
"Nieva, nieva" (1993)
"Vuelve junto a mi" (1993)
"El ultimo adios" (2000)
"Lo hare por ti" (2000)
"Sexi dance" (2000)
"Tal vez, quiza" (2000)
"Y yo sigo aquí" (2001)
"Yo no soy esa mujer" (2001)
"Don't Say Goodbye" (2002)
"Si tu te vas" (2002)
"Todo mi amor" (2002)
"The One You Love" (2002)
"Baila Casanova" (2002)
"Te quise tanto" (2004)
"Algo tienes" (2004)
"Dame otro tequila" (2004)
"Alma en libertad" (2004)
"Mia" (2005)
"Ni una sola palabra" (2006)
"Nada puede cambiarme" (2006)
"Ayudame" (2007)
"Causa y Efecto" (2009)
"Ni rosas ni juguetes (2009)
"Ni rosas ni juguetes feat Pitbull (2010)
"Algo de ti (2010)
"Cause and effect (2010)
"Me gustas tanto (2011)
"Boys Will Be Boys (2012)
Muu diskografia

Paulina Rubio julkaisi seuraavat albumit osana Timbiriche-kokoonpanoa:
Timbiriche (1982)
La banda Timbiriche (1982)
En concierto (1983)
Disco ruido (1983)
Que no acabe navidad (1983)
Vaselina (1984)
Timbiriche Rock Show (1985)
Timbiriche 7 (1987)
Timbiriche 8-9 (1988)
Los clasicos de Timbiriche (1989)
Timbiriche 10 (1990)
Timbiriche teki vuonna 1998 lyhyen paluun, josta syntyivät seuraavat albumit:
El concierto (1998)
Timbiriche clasico (1998)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (espanjaksi)
"The Official Fan Club of Paulina Rubio" (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (espanjaksi)
Paulina Rubio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Erkki Halme

Erkki Halme kotilaboratoriossaan vuonna 1960.
Erkki Heimo Aukusti Halme (11. syyskuuta 1912 Sortavala – 1. syyskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kalastusbiologi. Hän oli vuodesta 1946 Helsingin yliopiston kalastustieteen ja sovelletun limnologian dosentti, maataloushallituksen kalataloudellisen tutkimustoimiston johtaja (professori) vuodesta 1951.
Erkki Halmeen poika on professori Aarne Halme.
Julkaisuja

Pohjolan kalat värikuvina, suomeksi toim. WSOY, 1954
Kalamiehen niksikirja, WSOY 1955
Lohenkasvattajan opas, WSOY, 1963
Terveenä elämisen niksikirja (toim.), WSOY, 1963
Maailman kalat, WSOY, 1966
Aiheesta muualla

Petsamon heinäsaarella lintuja rengastamassa, kirj. Erkki Halme; piirrokset B. Karmon, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 19.07.1931, nro 29, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kalastajasaarentolainen kylä ja sen asukkaat, kirj. Erkki Halme, kuvitus B. Karmo, Helsingin Sanomat, 01.11.1931, nro 296, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tarinaa koltista ja Moskovasta, kirj. Erkki Halme, kuvitus B. Karmo, Helsingin Sanomat, 21.08.1932, nro 225, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kelsey Grammer

| Kelsey Grammer |
| --- | --- |
 Kelsey Grammer vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Allen Kelsey Grammer
Syntynyt: 21. helmikuuta 1955 (ikä 69) Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Doreen Alderman  (vih. 1982; ero 1990) 
Lapset:  7
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–
Merkittävät roolit:   Terveydeksi  Frasier 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Allen Kelsey Grammer (s. 21. helmikuuta 1955 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Suomessa tilannekomedia Frasierin Frasier Cranena ja Simpsoneiden Sideshow Bobin ääninäyttelijänä. Hän on myös työskennellyt kirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana.
Grammer on naimisissa Kayte Walshin kanssa ja heillä on kolme yhteistä lasta: vuonna 2012 syntynyt tytär sekä vuosina 2014 ja 2016 syntyneet pojat. Grammerilla on edellisistä suhteistaan neljä lasta. Grammerin tyttäristä Greer ja Spencer ovat näyttelijöitä. Greer esiintyi Frasierin suoratoistosarjan jaksossa Cape Cod.
Grammer on poliittiselta kannaltaan republikaani. Hän sai sydänkohtauksen Havaijilla 31. toukokuuta 2008.
Grammer on voittanut uransa aikana useita palkintoja, mukaan lukien Emmyjä ja Golden Globeja. Hän on kokenut suvussaan useamman tragedian; väkivaltarikosten uhreina kuolivat sekä sisko että eronnut, pojan harvoin tapaama isä. Vuosina 1988–1991 hänet pidätettiin kolmesti rattijuoppoudesta ja kokaiinin hallussapidosta. Grammerilla on tuotantoyhtiö Grammnet NH Productions.
Televisiorooleja

Cheers (1982–1993) Frasier Crane
Frasier (1993–2004) Frasier Crane
Simpsonit (1990–) Sideshow Bob
Näkijä (2005–2011) Kuoleman enkeli
Takaisin ruutuun (2007–2008) Chuck Darling
Boss (2011) Mayor Tom Kane
Suoratoistorooleja

Frasier (2023) (2023–) Frasier Crane
Elokuvarooleja

Periskooppi pystyyn (1996), sukellusveneen komentaja Thomas Dodge
Anastasia (1997) (ääni), Vladimir
Toy Story 2 (1999) (ääni), Paukku-Pete
Eläinten kapina (1999, tv-elokuva), Lumipallo (ääni)
Significant Others (2006), Francis
X-Men: Viimeinen kohtaaminen (2006), Henry ”Hank” McCoy / Peto
Even Money (2006), Detective Brunner
The Simpsons Movie (2007), Sideshow Bob (ääni, poisleikattu rooli)
Fame (2009), Joel Cranston
Kate Reddy – täydellä teholla yötä päivää (2011), Clark Cooper
X-Men: Days of Future Past (2014), Henry ”Hank” McCoy / Peto (hahmon vanha versio)
Transformers – Tuhon aikakausi (2014), Harold Attinger
The Expendables 3 (2014), Bonaparte
Jesus Revolution (2023), Chuck Smith
The Marvels (2023), Henry ”Hank” McCoy / Peto (cameo)
Aiheesta muualla

Kelsey Grammer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vanha suolatie

Suolavarastoja Lyypekissä.
Vanha suolatie (saks. Alte Salzstraße) oli keskiaikainen suolan kuljettamiseen erikoistunut kauppareitti Pohjois-Saksassa. Reittiä pitkin kuljetettu suola kaivettiin Lüneburgin lähistöltä. Reitti johti sieltä pohjoissuuntaan Lyypekkiin, josta se kuljetettiin laivoilla Itämeren maiden tarpeisiin. Suolakauppa oli yksi suuri syy Lyypekin kaupungin hallitsevaan asemaan Hansaliitossa.
Vuonna 1398 valmistui suolan kuljettamista helpottamaan tarkoitettu Stecknitzin kanava. Sitä pitkin suola kulki määränpäähänsä Lyypekkiin noin 20 päivässä.
Myrskyluodon Maija (vuoden 1991 musikaali)

| Myrskyluodon Maija |
| --- | --- |
Musiikki:  Matti Puurtinen
Sanoittaja:  Jussi Helminen
Perustuu:  Anni Blomqvistin Myrskyluoto-kirjasarja
Alkuperäiskieli:  Suomi
Tapahtumapaikka ja -aika:  Ahvenanmaa, 1800-luku
Kantaesitys:  4. joulukuuta 1991
Kantaesityspaikka:  Tampereen Työväen Teatteri
Henkilöt
Henkilöt:  Maija Janne Vanha Maija
Myrskyluodon Maija on 1800-luvun Ahvenanmaalle sijoittuva Anni Blomqvistin Myrskyluoto-kirjasarjaan perustuva musikaali, joka esitettiin ensimmäisen kerran 4. joulukuuta 1991 Tampereen Työväen Teatterissa. Musikaalin sanoituksesta vastasi Tampereen Työväen Teatterin johtajana toiminut Jussi Helminen, sävellyksestä ja sovituksesta Matti Puurtinen. Kantaesityksen ohjasi Anita Myllymäki.
Kantaesityksen nimikkoroolissa Maijana nähtiin Irja Korhonen, Jannen roolissa Matti Rasila ja Vanhan Maijan roolissa Raili Veivo. Raili Veivo kuoli 11. helmikuuta 1993, minkä jälkeen Vanhan Maijan rooli siirtyi Eila Roineelle. Musikaali oli valtavan suosittu, ja sitä esitettiin lähes täysille katsomoille kevätkauden 1993 loppuun. Esitykset päättyivät Tampereella, kun Matti Rasila siirtyi Helsingin kaupunginteatteriin.
Vuonna 2015 musikaalin ruotsinkielisen version kantaesitys esitettiin Turun ruotsalaisessa teatterissa. Ruotsinnoksen teki Jan Lindroos.
Keskeiset roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Irja Korhonen  | … |  Maija   |
|  Matti Rasila  | … |  Janne   |
|  Raili Veivo  | … |  Vanha Maija   |
Levytys

Musikaalin kappaleet levytettiin keväällä 1992. Kantaesityksen näyttelijät Irja Korhonen, Matti Rasila ja Raili Veivo esittivät kappaleet levytyksellä. Levyllä esiintyy myös Säveltäjän studio-orkesteri ja kuoro.
Maijan ja Jannen häävalssi – 3.05 (Esittäjä: Irja Korhonen & Matti Rasila)
Tuuli, tuuli – 2.30 (Esittäjä: Irja Korhonen, Raili Veivo, Säveltäjän studio-kuoro)
Onnen hetki – 2.23 (Esittäjä: Raili Veivo)
Neitopihlaja – 2.43 (Esittäjä: Matti Rasila)
Myrskyluodon Maijan rakkauslaulu – 2.50 (Esittäjä: Irja Korhonen & Matti Rasila, Säveltäjän studio-kuoro)
Mikael – 4.50 (Esittäjä: Irja Korhonen)
Kuka osaa luontoa lukea – 2.18 (Esittäjä: Säveltäjän studio-kuoro)
Tuutulaulu – 2.56 (Esittäjä: Irja Korhonen, Säveltäjän studio-kuoro)
Myrskyluodon Jannen juomalaulu – 1.53 (Esittäjä: Matti Rasila)
Merellä aina tuulee – 2.39 (Esittäjä: Säveltäjän studio-kuoro)
Anteeksi – 2.12 (Esittäjä: Irja Korhonen)
Kalastajan kohtalo – 2.06 (Esittäjä: Matti Rasila)
Mieli lie taipuvaa viljaa – 3.49 (Esittäjä: Irja Korhonen)
Esityksiä

Musikaali on ollut menestys myös kantaesityksen jälkeen, ja sen eri versioita on esitetty lukuisia kertoja eri puolilla Suomea:
1993 Samppalinnan kesäteatteri, ohjaaja Jussi Helminen, nimikkoroolissa Katriina Honkanen.
1993 Varkauden teatteri, ohjaaja Jukka Tyrväinen, nimikkoroolissa Anja Pajanen.
1997 Haminan Teatteri, ohjaaja Veli-Pekka Tuovi, nimikkoroolissa Pia Niilola.
1997 Vaasan kaupunginteatteri, ohjaaja Lasse Lindeman, nimikkoroolissa Stina Engström.
2003 Viialan teatteri, ohjaaja Arto Mantela, nimikkoroolissa Raisa Sulkko-Määttä
2011 Teatteri Willi Lakeus, ohjaaja Sanna Finnilä.
2011 Paimion kesäteatteri, ohjaaja Eija-Irmeli Lahti.
2012 Lappeenrannan kaupunginteatteri, ohjaajat Ilari Nurminen ja Jari Juutinen, nimikkoroolissa Liisa Pöntinen. Kantaesityksen Maijan roolin esittänyt Irja Korhonen esitti kertojan roolin.
2012 Jyväskylän kaupunginteatteri, ohjaaja Miika Muranen, nimikkoroolissa Maiju Saarinen.
2013 Karkkilan Työväen Näyttämö, ohjaaja Mika Nikander, nimikkoroolissa Rosa Heinonen.
2013 Pyynikkilän kesäteatteri, ohjaaja Jarmo Hämeranta, nimikkoroolissa Veera Herranen.
2014 Kyrönniemen kesäteatteri, ohjaaja Sisko Niskanen, nimikkoroolissa Sanna Vaarala.
2014 Suomusjärven kesäteatteri, ohjaaja Sarika Lipasti, nimikkoroolissa Iira Lucenius.
2015 Turun ruotsalainen teatteri, ohjaaja Jakob Höglund, nimikkoroolissa Emma Klingenberg. Ruotsinkielisen version kantaesitys. Ruotsinnoksen teki Jan Lindroos.
2015 Teatteri Akseli, ohjaaja Kauno Takarautio, nimikkoroolissa Aliisa Kallio.
2015 Lahden kaupunginteatteri, ohjaaja Jukka Keinonen, nimikkoroolissa Maiju Saarinen.
2016 Pohjanrannan kesäteatteri, ohjaaja Päivi Kolmonen, nimikkoroolissa Sari Hourula.
2017 Nakkilan kesäteatteri, ohjaaja Paul Salonen, nimikkoroolissa Susanna Mikola.
2018 Rovaniemen Teatteri, ohjaaja Seppo Välinen, nimikkoroolissa Kirsi Kärnä.
2018 Vaasan kaupunginteatteri, ohjaaja Jakob Höglund, nimikkoroolissa Heidi Kirves.
2019 Salon Teatterin Vuohensaaren kesäteatteri, ohjaaja Peter Nyberg, nimikkoroolissa Merita Seppälä.
2019 Varkauden teatteri, ohjaaja Ville Kiljunen, nimikkoroolissa Marja Sundgren.
2022 Kouvolan Teatteri, ohjaaja Tiina Luhtaniemi, nimikkoroolissa Satu Lemola.
2022 Raahen teatteri, ohjaaja Ahti Ahonen, nimikkoroolissa Maria Vinberg.
2024 Ypäjän Musiikkiteatteri, ohjaaja Anu Hälvä, nimikkoroolissa Emmi Sundqvist.
Levytyksen levykannen kuvasi ja suunnitteli valokuvaaja Erik Uddström.
Urban Rivals

Urban Rivals on maailmanlaajuinen ilmainen selain-korttipeli. Peli julkaistiin 17. tammikuuta 2006.
Pelaaja saa aloittaessaan 8 korttia eli täyden pakan. Jo näillä kahdeksalla kortilla voi pelata, mutta parempia kortteja saa Marketista ja niitä voi ostaa clintzeillä, joka on pelin rahayksikkö. Alussa clintzejä on vain 50, mutta lisää saa ottelemalla tai vaihtamalla Creditsejä clinzeiksi. Kaikilla hahmoilla on power (miten hyvin hahmo taistelee toista hahmoa vatsaan), damage (kuinka paljon vahinkoa hahmo tekee pelaajaan), mahdollinen ability (kaikilla hahmoilla ei ole abilityjä) ja bonus (joka on kaikilla hahmoilla, mutta joka aktivoituu vain, jos pelaajalla on kaksi tai useampi saman klaanin jäsentä).
Otteleminen tapahtuu siten, että ensin molemmille osapuolille arvotaan pakastaan neljä korttia, joita he sitten käyttävät ottelussa (molemmilla on alussa 12 lifeä ja 12 pilziä). Pelaaja, joka aloittaa ottelun, valitsee ensin hahmon, jolla haluaa taistella ensimmäiseksi ja tämän jälkeen, kuinka monta pillziä hän laittaa hahmolleen. (power x pillz = attack) Tämän jälkeen vastustaja valitsee oman korttinsa, jonka haluaa taistelevan ensin laitettua korttia vastaan. Se, kummalla hahmolla on suurempi attack, voittaa, jolloin se tekee vahinkoa vastustajaan damagensa verran. Loput kolme korttia pelataan, vuorottelemalla ensinlaittamista, yllä olevalla tavalla. Kun kaikki taistelut ovat ohi, (tai kun toisen pelaajan lifet menevät nollaan) ottelu päättyy ja se, kummalla on enemmän lifeä, voittaa. Kortteja on satoja erilaisia. Joka viidennellä tasolla saa uuden Leader-kortin.
Pelissä on useita eri klaaneja, joihin pelissä käytettävät kortit kuuluvat. Näistä 'klaaneista' esimerkkinä mainittakoot 'Uppers' ja 'All Stars'. Jokaisella klaanilla on omat bonuksensa. Pelin korteilla on myös leveleitä, jotka kehittyvät, kun kortti saa kokemuspisteitä, joita saa ottelemalla. Myös pelaajat kehittävät leveleitä itselleen ja nekin kehittyvät, kun saa kokemuspisteitä, joita saa myös ottelmalla. Pelissä voi ostaa booster packejä pelin toisella "rahayksiköllä" crediteillä. Boosterit maksavat 20-50 creditiä ja niistä saa 1-8 korttia. Pelin alussa sinulla on vain 5 creditiä. Niitä voi ostaa lisää, tai voittaa niitä joissakin kilpailuissa tai suorittamalla tehtäviä joista saa palkinnoksi creditejä.
Aiheesta muualla

Pelin nettisivut
Seppo Kuula

| Seppo Kuula> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1967 (ikä 56–57)
Siviilisääty:  naimisissa
Muut tiedot
Koulutus: Teknillinen korkeakoulu Oulun yliopisto
Seppo Kuula (s. 1967) on suomalainen yritysjohtaja ja IT-alan vaikuttaja. Viimeisimpänä toimitusjohtajuutenaan Kuula siirtyi Cloud1:lle vuonna 2024 tekoäly-yhtiö Silo AI:n palveluliiketoiminnan johtajan tehtävästä. Aiemmin Kuula johti Siili Solutions Oyj:tä, kun se listattiin pörssiin.
Koulutus

Kuula on koulutukseltaan tekniikan tohtori, väitellyt vuonna 2020 aiheesta Continuous co-creation of knowledge-intensive business services. Kuula valmistui koneautomaatioinsinööriksi vuonna 1992. Tämän jälkeen hän on töiden ohella valmistunut diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun tuotantotalouden koulutusohjelmasta (2008) sekä suorittanut Oulun yliopistossa kaupallisen MBA-tutkinnon (2005) ja tekniikan tohtorin tutkinnon (2020).[lähde? ]