stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suuri paasto
Paastonajan kehitys

Suuri paasto kestää varhaiskristilliseltä ajalta periytyvän tavan mukaan 40 vuorokautta. Esikuvana tämän pituiselle paastolle on ollut se, että Raamatun mukaan Jeesus vetäytyi ennen julkisen toimintansa aloittamista 40 päiväksi autiomaahan paastoamaan ja rukoilemaan. 300-luvulla paastonaika Roomassa oli kolme viikkoa ennen pääsiäistä. Nikean kirkolliskokous päätti vuonna 325 paaston pituudeksi 40 vuorokautta..
Eri kirkkokunnat kuitenkin laskevat sen alkamis- ja päättymisajan hieman eri tavalla. Läntisissä kirkoissa, varsinkin katolisen kirkon latinalaisessa riituksessa se alkaa laskiaista seuraavana keskiviikkona, tuhkakeskiviikkona ja päättyy pääsiäislauantaina, nämä päivät mukaan luettuna. Täten paastonaika kestää todellisuudessa 46 vuorokautta, joista kuitenkin vähennetään ajanjaksoon kuuluvat 6 sunnuntaita, jotka eivät ole paastopäiviä. Myös luterilaisessa kirkkovuodessa nimitetään paastonajaksi samaa aikaa vuodesta, joskin ruokapaastosta on käytännössä yleensä luovuttu. Paastonaika ja sen merkitys sävyttävät kuitenkin jumalanpalveluksia. Suomalaisiinkin almanakkoihin on merkitty 1.–5. "paastonajan sunnuntait" (kuudes on palmusunnuntai). Paastonaikaa edeltää luterilaisen kirkon kalenterissa ns. esipaasto, joka on aina samanmittainen: 3. sunnuntai ennen paastonaikaa (septuagesima), 2. sunnuntai ennen paastonaikaa (sexagesima) ja laskiaissunnuntai.
Pääsiäisen edellä oleva paastonaika on pääsiäiseen valmistautumisaikaa. Siihen liittyy hiljentyminen, pyrkimys mielenmuutokseen ja tavoitteena on antaa tilaa hengellisyydelle, kuten Raamatun lukemiselle. Sen tueksi ja avuksi on muotoutunut ruokapaasto, tietyistä ruokalajeista sekä nautintoaineista kieltäytyminen. Paastoon osallistuminen on aina vapaaehtoista.
Ortodoksisessa kirkossa suuri paasto kestää 40 vuorokautta alkaen jo laskiais- eli sovintosunnuntaita seuraavana maanantaina, ja sen lasketaan päättyvän palmusunnuntaita edeltävänä perjantaina. Sunnuntaipäivät lasketaan suuren paaston päiviksi, mutta palmusunnuntaita ja sitä edeltävää Lasaruksen lauantaita ei. Suuren paaston päiviin ei ortodoksisessa kirkossa lasketa myöskään pääsiäistä edeltävää suurta viikkoa. Ortodokseille suuri viikko on silti ankaran paaston aikaa. Sen jälkeen koittaa pääsiäinen. Suurta paastoa edeltää noin neljän viikon mittainen valmistuskausi, jota nimitetään valmistusviikoiksi. Valmistusviikoilla ortodoksit valmistautuvat ruokapaastoon muun muassa vähentämällä eri ruokalajeja vähitellen.
Paastonajan sunnuntaiden nimet ja aiheet

Useiden läntisten kirkkojen evankeliumikirjoissa on edelleen ajanjakson päiville merkitty perinteiset latinankieliset nimet, jotka yleensä on otettu päivän psalmitekstin antifonista.
Paastonajan sunnuntaiden nimet ja aiheet > Paastonajan sunnuntait Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa

Päivä nimi, otsikko, päivän aihe evankeliumikirjassa
Tuhkakeskiviikko Katumus ja paasto
1. paastonajan sunnuntai (Invocavit) Jeesus, kiusausten voittaja
2. paastonajan sunnuntai (Reminiscere) Rukous ja usko
3. paastonajan sunnuntai (Oculi) Jeesus, Pahan vallan voittaja
4. paastonajan sunnuntai (Laetare) Elämän leipä
5. paastonajan sunnuntai (Judica) Kärsimyksen sunnuntai
Palmusunnuntai Kunnian kuninkaan alennustie
Paastonajan sunnuntaiden nimet ja aiheet > Paastonajan sunnuntait Ruotsin kirkossa

Tuhkakeskiviikko Rukous ja paasto
1. Paastonajan sunnuntai (Invocavit) Koettelemuksen hetki
2. Paastonajan sunnuntai  (Reminiscere) Taisteleva usko
3. Paastonajan sunnuntai (Oculi) Taistelu pahan valtaa vastaan
Puolipaastonsunnuntai (Laetare) Elämän leipä
5. Paastonajan sunnuntai (Judica)  Sovittaja
Palmusunnuntai Ristin tie
Paastonajan sunnuntaiden nimet ja aiheet > Paastonajan sunnuntait ortodoksessa kirkossa

Suuren paaston ajalle sijoittuvat seuraavat sunnuntait:
Ortodoksisuuden sunnuntai
Pyhän Gregorios Palamaksen sunnuntai
Ristinkumartamisen sunnuntai
Pyhittäjä Johannes Siinailaisen sunnuntai
Pyhittäjä Maria Egyptiläisen sunnuntai
Suurta paastoa seuraa Suuri viikko, joka alkaa palmusunnuntaina, sen aiheena on Herran ratsastus Jerusalemiin.
Paastonajan sunnuntaiden nimet ja aiheet > Paastonajan sunnuntait katolisessa kirkossa

Katolisen kirkon Suomessa kirkkokalenterissa paastonaikojen sunnuntaita ja juhlapäiviä ovatː
Tuhkakeskiviikko
Paaston 1. sunnuntai
Paaston 3. sunnuntai
Paaston 2. sunnuntai
Paaston 4. sunnuntai – Laetare
Paaston 5. sunnuntai – (Ensimmäinen) kärsimyssunnuntai
Herran kärsimisen palmusunnuntai
Pyhä viikko, joka alkaa palmusunnuntaina ja loppuu pääsiäisyönä
Kolme pyhää päivää eli Triduum Sacrum (Kiirastorstai, Pitkäperjantai sekä Pääsiäispäivä, joka ei kuulu enää paastonaikaan)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suuri paasto / Ortodoksi.net
Pako yli aavikon

| Pako yli aavikon> 3 Godfathers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Ford
Käsikirjoittaja:   Laurence Stallings  Frank S. Nugent 
Perustuu:  Peter B. Kynen kirjaan The Three Godfathers (1918)
Tuottaja:  Merian C. Cooper
Säveltäjä:  Richard Hageman
Kuvaaja:  Winton Hoch
Leikkaaja:  Jack Murray
Tuotantosuunnittelija:  James Basevi
Pääosat:   John Wayne  Harry Carey Jr.  Pedro Armendáriz 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Argosy Pictures  MGM Metro-Goldwyn-Mayer Pictures 
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1. joulukuuta 1948
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pako yli aavikon (engl. 3 Godfathers) on vuonna 1948 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut John Ford. Elokuvan pääosissa ovat John Wayne, Pedro Armendáriz ja Harry Carey Jr. Frank S. Nugentin ja Laurence Stallingsin laatima käsikirjoitus perustuu Peter B. Kynen kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. Tämä Fordin ensimmäinen värielokuva on kolmas elokuvasovitus aiheesta, joten kyseessä on ohjaajamestarin vähiten suitsutusta saanut teos. Elokuva on filmattu pääosin Death Valleyssä, Kaliforniassa.
Juoni

Karkumatkalla olevat pankkirosvot Robert (John Wayne), William (Harry Carey Jr.) ja Pedro (Pedro Armendariz) kohtaavat autiomaassa yksin jääneen naisen, jota he auttavat synnytyksessä. Nainen kuolee, mutta sitä ennen lainsuojattomat ovat luvanneet huolehtia tämän vastasyntyneestä lapsesta. Miehet eivät aio hylätä pikkuista Robert William Pedroa, vaikka se pilaisi heidän pakomahdollisuutensa. Elokuva pohjautuu Raamatun kolmen viisaan miehen tarinaan. Katsojaan vetoavalla tavallaan Ford todistaa, että jopa huikentelevaiset miehet pystyvät seuraamaan sisäistä Betlehemin tähteään kohti omaa pelastustaan.
Arvostelut

Filmgoer-elokuvasivuston arvostelussa Pako yli aavikon on saanut neljä tähteä. Arvostelija Kari Glödstaf toteaa mm. seuraavaa: ”Draama on hillittyä ja paikoin koskettavaakin, eikä elokuvan huumorissakaan ole valittamista. Hienon silauksen tuo Oscar-palkinnon työstään voittaneen Winton Hochin upea värikuvaus. – Näytteleminen pysyy kauttaaltaan hyvin koossa, eikä edes huimimmissa komediakohtauksissa sorruta teatraalisuuteen ja ylilyönteihin. [Fordin] ratsuväkitrilogian varjoon suotta jäänyt Pako yli aavikon on laatuwestern.”
Aiheesta muualla

Pako yli aavikon Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Honolulun Chaminade-yliopisto

| Honolulun Chaminade-yliopisto |
| --- | --- |
 engl. Chaminade University of Honolulu 
Perustettu:  1955
Tyyppi:  yksityinen, katolinen
Opiskelijoita:  1 064 (2020)
Sijainti:   Honolulu, Havaiji  USA
Sivusto:  https://chaminade.edu
Honolulun Chaminade-yliopisto (engl. Chaminade University of Honolulu) on Honolulussa sijaitseva yksityinen katolinen, tarkemmin marianistinen, yliopisto. Uskonnollisesta sitoutuneisuudestaan huolimatta yliopisto on avoin myös muiden uskontojen edustajille.
Yliopisto perustettiin vuonna 1955, kun viisi marianistia halusi perustaa katolisen yliopiston Havaijille. Opetus aloitettiin nimellä St. Louis Junior College, jossa opiskeltiin kahden vuoden college-tutkintoja. Tällöin opinnot olivat avoinna vain miehille, joita otettiin sisään 30 vuosittain. Nykymuodossaan ja -nimellään yliopisto alkoi toimia vuonna 1957. Nimi viittaa marianistien perustajaan, William Joseph Chaminadehen.
Vuonna 2020 yliopistossa opiskeli 1 064 tutkinto-ohjelmaopiskelijaa. Yliopiston tilat sijaitsevat kaupunkialueella. Opiskelijoilta kerättävä lukukausimaksu on 27 454 dollaria.
Yliopisto koostuu viidestä tiedekunnasta:
Kauppa- ja viestintätieteiden tiedekunta
Kasvatus- ja käyttäytymistieteellinen tiedekunta
Humanistinen ja taiteellinen tiedekunta
Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta
Hoitotieteiden tiedekunta
Havaijin kieli

| Havaiji |
| --- | --- |
 Havaijin kielen levinneisyys
Oma nimi:  ʻōlelo Hawaiʻi
Tiedot
Alue:   Havaiji (nykyään lähinnä Ni'ihau)
Virallinen kieli:   Havaiji
Puhujia:  noin 2000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet oseanialaiset kielet polynesialaiset kielet marquesaskielet
ISO 639-3:  haw
 Ohje 
Havaijinkielisen sanomalehden etusivu vuodelta 1878
Havaiji (omakielinen nimi: ʻōlelo Hawaiʻi) on havaijilaisten alkuperäinen kieli, jota puhutaan Havaijilla. Havaijin kieli kuuluu polynesialaisiin kieliin. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat tahitin, marquesasin ja maorin kielet. Hiukan etäisempiä sukulaiskieliä ovat samoan ja tongan kielet. Havaijin ja sen lähimpien sukulaiskielten perussanasto on niin samankaltaista, että yksinkertainen kommunikointi kielten välillä on mahdollista.
Tunnettuja murteita havaijilla ei ole. Kielen katsotaan olevan erittäin uhanalainen.
Puhujat ja status

Havaijin kielellä on pari tuhatta äidinkielistä puhujaa, mutta noin 8 000 ihmistä ymmärtää ja osaa puhua sitä. Kieltä opetetaan nuorille ja lapsille, joiden lisäksi on erittäin vanhoja puhujia, mutta suhteellisen vähän aikuisia ja keski-ikäisiä puhujia. Vuonna 2016 julkaistun kartoituksen mukaan havaiji oli koko osavaltion viidenneksi puhutuin kotikieli (muu kuin englanti), jolla oli yhteensä 18 610 puhujaa. Kieltä puhutaan pääkielenä ainoastaan Ni‘ihaun saarella, jonka murre eroaa huomattavasti muiden saarten havaijista.
Lähetystyöntekijöiden saavuttua Havaijisaarille vuonna 1820 kielen asema alkoi tasaisesti heikentyä, ja lopulta englanti syrjäytti sen lähes täysin. 1970-luvun alun jälkeen havaijin kieli on kuitenkin noussut uudestaan käyttöön joillain alueilla, joilta se oli kadonnut. Kieltä on pyritty pelastamaan perustamalla kielikouluja, joissa lapset opettelevat kieltä.
Havaijin osavaltion perustuslain mukaan osavaltion viralliset kielet ovat englanti ja havaiji. Lisäksi osavaltion tulee perustuslain mukaan tukea kielen sekä Havaijin historian ja kulttuurin opetusta.
Puhujat ja status > Opetus

Havaijin osavaltion julkisista kouluista 22 tarjoaa havaijin kielen opetusta kielikylvyn kautta. Näissä ns. Kaiapuni-kouluissa opetuskieli on havaiji 5. luokkaan asti, jonka jälkeen lapsille aletaan opettaa englantia.
Vuonna 1887 perustettiin yksityinen Kamehameha-koulu, joka sai rahansa ja maansa prinsessa Bishopin jättämästä perinnöstä. Nykyään koulu on kasvanut koko osavaltion laajuiseksi verkostoksi, ja perustaa opetuksensa perinteisiin havaijilaisiin sekä kristillisiin arvoihin. Se on suurin yksityinen koulu koko Yhdysvalloissa. Koulu tekee myös yhteistyötä muiden koulujen ja organisaatioiden kanssa havaijilaisen kulttuurin ja kielen levittämisen tukemiseksi.
Yliopistotasolla kieltä voi opiskella Havaijin yliopistossa Mānoan ja Hilon kampuksilla.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaalit | Labiodentaalit | Alveolaarit | Velaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | m |  | n |  |  |
| Klusiilit | p |  |  | k | ʔ |
| Frikatiivit |  | v |  |  | h |
| Lateraalit |  |  | l |  |  |
Havaijissa on kahdeksan konsonanttifoneemia. Äänteet [k t] ovat saman foneemin /k/ allofoneja, kuten [w v] ja mahdollisesti myös [ʋ] ovat /v/:n allofoneja. /l/ voi ääntyä paitsi sellaisenaan tai velarisoituneena [ɫ] myös yksitäryisenä tremulanttina [ɾ].
Konsonanttifoneemien pienen määrän takia muiden kielten sanat saattavat muuttua huomattavastikin, kun niitä lainataan havaijiin; esimerkiksi englannin konsonantteja [t d θ ð s ʃ z ʒ tʃ dʒ k g] vastaa havaijin /k/. Toisaalta lainasanat saatetaan myös ääntää osittain tai kokonaan lähtökielen, yleensä englannin, äänteitä käyttäen.
Fonologia > Vokaalit

|  | etu | keski | taka |
| --- | --- | --- | --- |
| suppea | i |  | u |
| väli | e |  | o |
| väljä |  | a |  |
Havaijissa on viisi vokaalifoneemia: /i e a o u/. Kukin voi esiintyä lyhyenä tai pitkänä. Diftongeja ovat lyhyet diftongit /ae ai ao au ei eu iu oi ou/ sekä pitkät diftongit /aːe aːi aːo aːu eːi oːu/. Pitkät ja lyhyet vokaalit eroavat keston lisäksi myös laadullisesti.
Fonologia > Prosodia ja fonotaksi

Havaijin tavujen rakenne on (K)V1(V2), jossa K on konsonantti, V1 pitkä tai lyhyt vokali ja V1(V2) mikä tahansa sallittu diftongi. Lainasanoissa saattaa esiintyä konsonanttiklustereita.
Sanapaino on lyhyissä sanoissa toiseksi viimeisellä tavulla, diftongilla tai pitkällä vokaalilla. Pitkissä sanoissa sanapainon sijainti on epäsäännönmukainen. Sanapainon sijainti riippuu tavujen pituudesta: kaikki pitkän konsonantin tai diftongin sisältävät tavut ovat painollisia, kun taas lyhyen vokaalin sisältävät tavut voivat olla painollisia. Painon sijoittamiseen liittyvät säännöt ovat monimutkaiset, ja vaikka sanapainoa on luonnehdittu ennustamattomaksi, koneoppimisen avulla paino on pystytty sijoittamaan oikein 96 prosentissa sanoista.
Ortografia

Havaijin kieltä on luonnehdittu pehmeäksi, sointuvaksi ja melodiseksi kieleksi. Kieli on vokaalivoittoista, sillä siinä ei ole konsonanttirykelmiä ja jokainen tavu päättyy vokaaliin. Kielessä ei myöskään ole sibilantteja, kuten s-äännettä, mikä tekee siitä erityisen soveltuvan laulamiseen.
Havaijin kielen tutkimus alkoi 1820-luvulla, kun Uudesta-Englannista saapui Havaijille protestanttisia lähetyssaarnaajia. He halusivat opetella kielen pystyäkseen käännyttämään havaijilaisia kristinuskoon. He ottivat käyttöön siirtokirjoitusjärjestelmän, jolla kuvata kielen äänteitä. Vokaalien latinisointi oli melko helppoa. Konsonantit tuottivat enemmän vaikeuksia, sillä jotkin konsonantit näyttivät vaihtelevan sattumanvaraisesti tai olevan kahden konsonantin välimuotoja. Tällaisia pareja olivat k/t, v/w ja l/r. Ongelma ratkaistiin valitsemalla vaihtoehdoista toinen. Glottaaliklusiilia kuvaamaan valittiin käänteinen heittomerkki ʻ ja pitkää vokaalia yläviiva.
Nykyisin kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan havaijiksi ensimmäisen kerran 1837 tosin kolmessa osassa.
Havaijin vokaalit ovat:
| Kirjain | A | E | I | O | U |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Äänne | [a] | [e] | [i] | [o] | [u] |
Yläviivan kanssa jokainen vokaali ääntyy pitkänä, mutta muuten samanlaisena.
Diftongit ai, ae, au, ao, ei, eu, oi, ou, iu ääntyvät kuten suomessakin, paitsi ai ääntyy /əi/ ja au /əu/. Joskus a ääntyy yksinäänkin /ə/.
Havaijin konsonantit ovat:
| Kirjain | P | K | H | M | N | L | W | ʻ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Äänne | [p] | [k] | [h] | [m] | [n] | [l] | [w] | [ʔ] |
Englannin kielestä havaijiin lainatuissa sanoissa konsonantit korvataan havaijin äänteillä seuraavasti:
| Kirjain  englannissa | Kirjain  havaijissa |
| --- | --- |
P, B, F: P
V, W: W
HW: HU / W / U
H, SH: H
L, R: L
N, NG: N
T, D, TH, S, SH, Z, CH, J, K, G: K
J: I
Havaijin kielen aakkosjärjestys poikkeaa latinalaisia aakkosia käyttävien kielten järjestyksistä melkoisesti: havaijissa vokaalit tulevat ensin ja vasta sen jälkeen konsonantit. Aakkosjärjestys on siis seuraavanlainen: A, E, I, O, U, H, K, L, M, N, P, W, ‘.
Kielioppi

Havaijin kielessä tavun toistaminen voi muuttaa sanan merkitystä, kuten muissakin polynesialaiskielissä. Tavun toistaminen viittaa usein toistuvaan tekemiseen. Etuliitteitä käytetään paljon, esimerkiksi monikkoa kuvaamaan. Verbien taivutuksessa tärkeää on aspekti eli se, onko tekeminen alkanut tai päättynyt. Duaali on käytössä. Nomineilla ei ole sukua. Sanajärjestyksessä predikaatti edeltää subjektia ja adjektiivi seuraa pääsanaansa.
Substantiiveista ei pääsääntöisesti ole erillistä monikkomuotoa.
Kysymyksessä voidaan käyttää kysymyssanoja tai nousevaa intonaatiota väitteen muotoisen lauseen lopussa.
Sanasto

Havaijin kielellä on sanastollisia yhtäläisyyksiä rarotongan, tuamotun, tahitin, maorin, marquesasin ja rapanuin kielten kanssa.
Havaijin sanasto on perinteisesti rikas niillä elämänalueilla, jotka olivat havaijilaisia lähellä. Sanojen käyttö kuvaannollisessa merkityksessä oli alun perin suhteellisen yleistä, mutta tällainen kielenkäyttö on nykyisin harvinaista. Eurooppalaisen kulttuurin saavuttua saarille kieleen alettiin omaksua paljon englanninkielisiä lainasanoja, joiden äänneasu mukautettiin havaijin kieleen. Koska havaijissa on vain kahdeksan konsonanttia ja englannissa 24, moni havaijin konsonantti saa edustaa useaa englannin konsonanttia.
Persoonapronominit havaijiksi:
|  | Yksikkö | Kaksikko | Monikko |
| --- | --- | --- | --- |
| I pers. | au / wau / a‘u | kāua (eks.) | kākou (eks.) |
| I pers. | au / wau / a‘u | māua (ink.) | mākou (ink.) |
| II pers. | ‘oe | ‘olua | ‘okou |
| III pers. | ia | lāua | lākou |
Lukusanat 1–10 havaijiksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ʻe kahi | ʻe lua | ʻe kolu | ʻe hā | ʻe lima | ʻe ono | ʻe hiku | ʻe walu | ʻe iwa | ʻumi |
Kielinäyte

»Hānau kūʻokoʻa ʻia nā kānaka apau loa, a ua kau like ka hanohano a me nā pono kīvila ma luna o kākou pākahi. Ua kuʻu mai ka noʻonoʻo pono a me ka ʻike pono ma luna o kākou, no laila, e aloha kākou kekahi i kekahi.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Ulukau – the Hawaiian electronic library
Hawaiian Dictionary (Arkistoitu – Internet Archive)
Aha Punana Leo - kielen elvyttämishanke
Austronesialaiset kielet
abadi
abung
adonara
alune
anuta
atšeh
’auhelawa
badui
bali
belait
bugi
buru
cebuano
chuuk
etelämarquesas
fidži
gao
havaiji
hiligaino
iloko
indonesia
jaava
japi
karoliini
kiribati
madura
malagassi
malaiji
maori
minangkabau
mokerang
nauru
palau
pingelap
pohjoismarquesas
rapanui
samoa
sunda
tagalog
tahiti
taroko
tetum
tikopia
timor
tonga
tšamorro
tuvalu
wanukaka
watubela
Mäntlahti

Mäntlahden kylää
Mäntlahti (ruots. Mäntlax) on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin 12 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon, Suureen rantatiehen kuuluvan Museotien varrella.
Historia

Ensimmäinen maininta Mäntlahdesta löytyy vuodelta 1458. Tuolloisessa asiakirjassa määritellään Vehkalahden pitäjän kaakkois- ja eteläosan kylien rajoja. Mäntlahden katsottiin 1500-luvun puolivälissä kuuluvan toisinaan Vehkalahden ja toisinaan Virolahden alueeseen. Tuolloin Mäntlahden isännät olivat ammatiltaan maanviljelijöitä, kalastajia ja kippareita.
1700-luvulla Mäntlahden taloista muodostui kaksi herrasviljelystäselvennä. Nämä yhdistettiin myöhemmin yhdeksi suurtilaksi. Tämän kartanon päärakennus rakennettiin vuonna 1851 vanhan Ristolan talon tontille, kylän pääasutuksen ulkopuolelle.
Mäntlahden vanhat tonttimaat ovat edelleen asuttuja. Vanhakylän tontilla on peltojen ympäröimää maalaisasutusta ja rakentamattomilla alueilla on mahdollisesti säilynyt jäänteitä aiemmista asutusvaiheista.
Robert Fripp

| Robert Fripp |
| --- | --- |
 Robert Fripp kiertueella King Crimsonin kanssa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1946 (ikä 78)
Muusikko
Aktiivisena:  1968–
Tyylilajit:  progressiivinen rock, psykedeelinen rock, ambient
Soittimet:  kitara, mellotron
Yhtyeet:  King Crimson Giles, Giles, and Fripp League of Gentlemen G3 (2004) The League of Crafty Guitarists Toyah Willcox Fripp & Eno Slow Music
Levy-yhtiöt:  E.G. Records ja Discipline Global Mobile 
Aiheesta muualla
www.dgmlive.com/robert-fripp
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Robert Fripp (s. 16. toukokuuta 1946 Dorset, Englanti) on kitaristi ja säveltäjä, joka on parhaiten tunnettu King Crimson -yhtyeen perustajana ja ainoana pysyvänä jäsenenä. Yli viisikymmentä vuotta kestäneen uransa aikana hän on luonut monentyylistä musiikkia ja osallistunut useisiin muiden levytysprojekteihin.
Varhaisura

Frippin musiikillinen ura alkoi vuonna 1967, kun hän perusti yhtyeen basisti Peter Gilesin ja rumpali Michael Gilesin kanssa. Vaikkei Giles, Giles and Fripp menestynyt konserteissa, onnistui se silti julkaisemaan kaksi singleä sekä LP-levyn The Cheerful Insanity of Giles, Giles and Fripp. Myöhemmin yhtyeen tuotannosta julkaistiin kokoelma nimellä The Brondesbury Tapes.
Varhainen King Crimson

Yhtyeen hajottua Fripp ja rumpali Michael Giles alkoivat suunnitella King Crimsonin perustamista vuonna 1968 yhdessä Greg Laken, Peter Sinfieldin ja Ian McDonaldin kanssa. LP-levy In the Court of Crimson King, julkaistiin loppuvuodesta 1969. Yhtye hajosi pian tämän jälkeen, mutta King Crimson syntyi vuosien kuluessa uudelleen useita kertoja – koostuen aina eri soittajista. Fripp on King Crimsonin ainoa alkuperäinen ja vakituinen jäsen.
Sivuprojektit

King Crimsonin ollessa hyllyllä Frippillä on ollut useita sivuprojekteja. Yhteistyössä Brian Enon kanssa hän äänitti levyt No Pussyfooting vuonna 1973 ja Evening Star vuonna 1975. Näillä levyillä oli useita musiikkiteknisiä kokeiluja, kuten nauhakaiku, jolla oli oleva keskeinen osa Frippin myöhemmissä töissä. Laitteisto leimautui niin voimakkaasti Frippiin että sen tuottamia ääniä ruvettiin kutsumaan "Frippertronicsiksi".
Fripp vietti osan 1970-luvun lopusta poissa musiikkiteollisuudesta. Tuona aikana hän perehtyi Gurdjieffin opetuksiin, jotka tulisivat myöhemmin vaikuttamaan hänen työhönsä Guitar Craftilla. Vuonna 1976 hän palasi musiikkityön pariin studiokitaristiksi Peter Gabrielin samannimiselle levylle, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Fripp osallistui levyn promootiokiertueeseen, mutta pysyi sivussa. Hänet esiteltiin yleisölle "Dusty Rhodesina".
Vuonna 1977, kolme vuotta King Crimsonin John Wettonin aikaisen inkarnaation jälkeen, Fripp sai puhelinsoiton Brian Enolta, joka osallistui David Bowien Heroes-levyn tekemiseen. Fripp tuli mukaan, mistä alkoi sarja yhteistyöhankkeita eri muusikoiden kanssa. Kohta Fripp oli mukana Peter Gabrielin toisella studioalbumilla ja teki yhteistyötä Daryl Hallin kanssa Sacred Songs -levyllä. Tänä aikana Fripp alkoi tehdä soolomateriaalia, jonka tekemiseen osallistui monia muusikoita, kuten Eno, Gabriel ja Hallin, mutta myös Peter Hammill, Jerry Marotta, Phil Collins, Tony Levin ja Terre Roche. Tämä materiaali muodosti lopulta hänen ensimmäisen soololevynsä, Exposure (1979), jota seurasi Frippertronics-kiertue samana vuonna. New Yorkissa Fripp osallistui Blondien ja Talking Headsin levyihin ja konsertteihin ja tuotti The Rochesin ensimmäisen levyn.
Frippin yhteistyö Buster Jonesin, Paul Duskin ja David Byrnen kanssa tuotti God Save the Queen/Under Heavy Manners -levyn 1980. Samana vuonna hän kokosi "second-division touring new wave instrumental dance bandiksi" eli "toisen divisioonan kiertäväksi uuden aallon instrumenttitanssiyhtyeeksi" kutsumansa yhtyeen, jonka nimeksi tuli League of Gentlemen. Jäsenet olivat Sara Lee, Barry Andrews ja Johnny Toobad.