stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Energia Suomessa
Politiikka

Suomen energiapolitiikan kolme peruslähtökohtaa ovat energia, talous ja ympäristö. Energia- ja ilmastopolitiikka ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, sillä 80 % kasvihuonekaasujen päästöistä tulee energiasektorilta. 2000-luvulla jokainen hallitus on tehnyt kaudellaan energia- ja ilmastopoliittisen strategian. Valtioneuvosto on antanut eduskunnalle selonteon energia- ja ilmastopolitiikasta vuosina 2001, 2005, 2008 ja 2013.
Osana EU:ta Suomi on mukana eurooppalaisessa energia- ja ilmastopolitiikassa, jonka keskiössä on 20–20–20-tavoite: vuonna 2008 päätettiin vähentää kasvihuonekaasuja 20 prosentilla, nostaa uusiutuvan energian osuus keskimäärin 20 prosenttiin kokonaiskulutuksesta (Suomen osalta 38 %) ja parantaa energiatehokkuutta 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä. Suomi on mukana kansainvälisen energiajärjestön IEA:n öljynjako- ja huoltovarmuusjärjestelmissä ja sitoutunut useiden kansainvälisten toimielinten, kuten NEA, IAEA ja Euratom, kautta laajaan ydinenergia- ja ydinvalvontayhteistyöhön.
Uusiutuvalla energialla tuotetulle sähkölle on maksettu tuotantotukea niin sanottuna syöttötariffina Suomessa vuodesta 2011 alkaen. Tukea on maksettu tuulivoimaloille, biokaasuvoimaloille ja puupolttoainevoimaloille. Tuulivoimaloiden osalta järjestelmää alettiin sulkea vuonna 2015 taloudellisista syistä.
OttoNd (pelaaja)

| Otto Sihvo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  ottoNd
Aktiivisena:  2016–
Nyk. joukkue:  HAVU Gaming
Rooli:  AWP
Peli:  Counter-Strike: Global Offensive
Ammattilaisjoukkueet

 2017 :  Vitalis
 2017–2018 :  HAVU Gaming
 2018–2019 :  Valiance
 2019–2020 :  CR4ZY
 2020–2021 :  c0ntact Gaming
 2022 :  HAVU Gaming
 2022 :  KOVA
 2023– :  HAVU Gaming
Otto ”ottoNd” Sihvo on suomalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen, joka edustaa suomalaista HAVU Gamingia. Sihvo onnistui pääsemään Counter-Strike: Global Offensiven arvostetuimpaan major-turnaukseen erään joukkueensa CR4ZY:n kanssa vuonna 2019. Sihvon rooli joukkueessa on tarkkuuskivääripelaaja.
Aiemmin urallaan Sihvo on pelannut myös CR4ZY:n ja sen edeltäjän Valiancen ja Vitaliksen riveissä. Vuonna 2016 ammattilaisuransa aloittanut Sihvo on tienannut voittorahoja noin 70 000 dollaria.
Aiheesta muualla

OttoNd:n profiili Liquipediassa
Espoonlahden kirkko

| Espoonlahden kirkko |
| --- | --- |
 Espoonlahden kirkko toukokuussa 2019.
Sijainti:  Espoonlahti, Espoo
Koordinaatit:  60°08′58″N, 024°39′07″E
Seurakunta:  Espoonlahden seurakunta
Rakentamisvuosi:  1980
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalainen
Materiaali:  muun muassa betoni, luonnonkivi, kupari
Istumapaikkoja:  410
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Espoonlahden kirkko on vuonna 1980 valmistunut kirkko Espoonlahden kaupunginosassa Espoossa. Kirkon osoite on Kipparinkatu 8. Sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalainen. Kirkkoon on tehty laajennusosa vuonna 1997. Kirkossa on 410 istumapaikkaa, mutta yhdistämällä seurakuntasalin ja kirkkosalin sinne mahtuu 580 vierasta.
Rakennusmateriaaleja ovat muun muassa betoni ja kupari sekä rakennuspaikalta kalliosta louhittu kivi. Salin ulkoseinien sisäpinta on pääosin ladottu louhoskivistä, osittain se on tehty betonielementeistä. Kirkko on moderni, ja eräät osat ovat metrin verran kallion sisällä.
Kirkkosalin pohja on muodoltaan monikulmio, ja sen suunta on valittu niin, että jumalanpalveluksen aikana aurinko valaisee alttariseinän. Kirkkosalin kattoon alttarin kohdalle on ripustettu kirkkolaiva. Vuonna 2016 aloitettiin laaja peruskorjaus, jossa saneerattiin koko rakennus. Työt valmistuivat kesällä 2017. Rakennuksen ollessa jo käytössä tehtiin vielä jonkin verran säätöjä sekä pihatöitä. Kirkko vihittiin uudelleen käyttöön 3.12.2017.
Kirkon rakentaminen ja laajentaminen

Espoonlahden kirkko on vuonna 1975 perustetun Espoonlahden evankelisluterilaisen seurakunnan ensimmäinen pysyvä toimitila. Se on myös ensimmäinen tällä tontilla sijainnut rakennus. Kun seurakunta perustettiin, sen nimenä oli Kivenlahden seurakunta. Nimi Espoonlahden seurakunta otettiin käyttöön 1.1.1979. Kirkon suunnittelemisesta ei järjestetty kilpailua, sillä työ annettiin suoraan lähellä asuneille arkkitehdeille Timo ja Tuomo Suomalaiselle, jotka olivat seurakunnan jäseniä.  Suunnitelmat valmistuivat vuonna 1976 ,  rakentaminen alkoi 1979 ja kirkko vihittiin käyttöön marraskuun lopussa 1980.
Valmistuneen rakennuksen julkisivumateriaalit ovat betoni ja kuparipeltipaneeli, sisätiloissa on käytetty myös betonia, kuparia ja rakennuspaikalta louhittua punertavaa graniittia, jota näkyy aulassa ja seurakuntasalissa, sekä muun muassa kirkkosalin korkeassa alttariseinässä, jonka alaosa muodostuu louhoskivestä. Kirkon kokonaistilavuus oli 14 582 m³ ja sen pinta-ala 2 620 m². Kirkkosalissa on 410 istumapaikkaa ja sitä voidaan laajentaa avautuvien seinäpaneelien avulla seurakuntasalin puolelle, josta saadaan 270m² lisää tilaa.
Rakennuskokonaisuus muodostuu kahdesta osasta, joita yhdistää pieni sisääntulopiha ja muuta rakennusmassaa matalampi aula. Korkeana kohoava ja monimuotoisen kuparikaton peittämä osuus sisältää pääasiassa kirkkosalin aputiloineen. Tasaisemmalla katolla varustetussa toimistosiivessä sijaitsi aikoinaan myös esimerkiksi talonmiehen asunto. Seurakunnan kasvaessa tarvittiin lisää tilaa ja toimistosiipeä korotettiin toisella kerroksella vuonna 1997. Laajennussuunnitelman tekivät yhteistyössä arkkitehdit Timo ja Ilari Suomalainen, sillä alkuperäisiin suunnittelijoihin kuulunut Tuomo Suomalainen oli kuollut vuonna 1988.
Arkkitehtuuri

Espoonlahden kirkko rakennettiin aikanaan sankkaan kallioiseen mäntymetsään. Se sijaitsee hiukan Kipparin-/Merenkulkijan kadun linjasta sisennetysti niin, että sen ja kadun väliin sekä rakennuksen pohjoispuolelle jää pienet kallioiset luonnonpuumetsiköt, jotka ovat säilyneet edelleen. Kirkon suunnittelussa olikin pyritty luonnonläheisyyteen, yhdistämään luonto ja rakennettu tila.
Vaikka kirkko kääntää korkean ja suljetuimman seinänsä kohti katua, kahdella sisäänkäynnillä varustettua kirkkoa on helppo lähestyä: sen molemmilla pitkillä sivuilla on toisiaan vastakkain sijaitsevat ovet. Niin kirkkosalissa kuin aulassa näkyy lohkokivimuuria, samaa punertavaa kalliota, joka ympäröi kirkkoa ja jota osittain louhittiin kirkkoa rakennettaessa. Samanlaisia muureja on myös rakennuksen ulkopuolella eteläisen sisäänkäynnin yhteydessä.
Muodoiltaan jykevä, epäsymmetrinen ja monimuotoinen rakennus  voidaan nähdä linnoituksena tai turvapaikkana myrskyssä.   Kirkon sisääntulo on matala ja hämärä, mutta kun aulan muurin aukosta käydään kirkkosaliin, katto nousee korkeammalle. Monikulmaisessa ja pohjamuodoltaan lähes viuhkan muotoisessa kirkkosalissa on pyritty välttämään sulkeutuneisuutta ja korostamaan yhdessäoloa. Kirkkoväen istuimet on järjestetty niin, että ne kaareutuvat kohti valoisaa ja avaraa alttarialuetta, jossa sijaitsevat alttarin ja saarnatuolin lisäksi myös kirkon urut ja kuorokoroke. Alue saa runsaasti luonnonvaloa niin katosta kuin seinän monimuotoisista ikkunoista, jotka on sijoitettu niin, että auringon paistaessa sen säteet pyyhkivät vinosti seinää.
Kirkkosalin katto on rakennettu jykevistä liimapuupalkeista. Niistä suurimmat ovat kattorakanteiden takana piilossa, mutta osa on jätetty näkyviin luomaan merellistä tunnelmaa ja kertomaan, kuinka tila on rakennettu.
Espoonlahden kirkkoa kuvataan kaupunkikuvallisesti merkittäväksi. Sen kuparikatto kohoaakin korkeana esille muutoin pääosin tavanomaisten asuinrakennusten massasta. Sen suunnittelijat vaikuttivat kadun näkymiin myös laajemmin, sillä kirkon naapureiksi saman kadun varteen rakennettiin vielä kaksi muuta arkkitehtitoimisto Suomalaisen suunnittelemaa kokonaisuutta. Vuonna 1986 rakennettiin kirkon pohjoispuolelle liikekeskus Ankkuri ja vuonna 1989 valmistui kirkon eteläpuolelle samaan pihakokonaisuuteen sen kanssa  lasten päiväkoti Merenkulkija.  Molemmissa rakennuksissa voidaan havaita piirteitä Espoonlahden kirkon ulkoisesta hahmosta.
Taideteokset

Tavanomaisen alttaritaulun sijaan Espoonlahden kirkossa nähdään alttariseinällä karkeista punagraniittilohkareista ladottu muuri. Alkuperäiset tekstiilit, kuten kevytrakenteisen alttarin ja saarnastuolin liinat sekä pappien seremoniallinen vaatetus, ovat professori Oili Mäen suunnittelemat. . Suuri osa kirkon muista taideteoksista on taidetakoja Kauko Moision valmistamia rautaesineitä. Ne suunniteltiin ja valmistettiin alun alkaen ja vuosien kuluessa yhteistyössä arkkitehtien Suomalainen kanssa. Kauko Moision töitä ovat esimerkiksi alttarin kukkavaasit ja kynttilänjalat, samoin myös kasteallas ja suuret lattiakyntteliköt sekä aulan muuriin istutettu uhrikynttelikkö, jossa on sija 60 kynttilälle.
Kirkossa oli aluksi vain yksi pienikokoinen risti, krusifiksi nimeltään Laupeuden Kristus. Tässä Moision jaloterästeoksessa voi hahmottaa Kristuksen, mutta hahmo on jätetty tarkoituksella sellaiseksi, että jokainen voi täydentää sen itse vastaamaan omaa mielikuvaansa hänestä. Krusifiksin paikka on alttarilla. Arkkitehdit määrittelivät tämän työn niin, että teos olisi vaatimattoman, mutta samaan aikaan vahva ja luotettava.
Kirkon 10-vuotisjuhlan kunniaksi ripustettiin alttarialueen yläpuolelle puusta valmistettu kirkkolaiva Alma, jonka on pienoiskuva aikanaan Suomenlahdella purjehtineesta kaljaasista. Vuonna 1999 alttariseinälle kiinnitettiin Irma Kukkasjärven suunnittelema kevyt ja läpikuultava teos Mysterium Crucis, Spes Unica (Ristin salaisuus, ainoa toivo). Teos on kudottu kuparilangasta.
Taideteokset > Urut

Kirkon urut on sijoitettu kirkkosalin etuosaan alttarin viereen, vastapäätä saarnastuolia. Urkujen asennus kirkkoon alkoi keväällä 1982 ja äänitys seuraavan vuoden alussa. Urut on vihitty käyttöön 22. toukokuuta 1983. Ne on rakentanut Urkurakentamo Veikko Virtanen ja niiden julkisivun suunnittelu on arkkitehtien Timo ja Tuomo Suomalaisen ja Virtasen urkurakentamon yhteistyötä. Urut ovat 40-äänikertaiset. Pillejä on kaikkiaan 2 942, 24 niistä on puisia. Urkupillistön julkisivussa oleva pisin pilli on 600 senttimetriä pitkä ja halkaisijaltaan 27 senttimetriä. Urkujen kokonaiskorkeus on 11 metriä ja ne on peruskorjattu vuonna 2013.
Urkujen eri pillistöjen äänikertavalikoiman ja äänityksen on kuvailtu edustavan tyylitään neobarokkista ja pohjoismaalaista ihannetta ja romantiikkaa. Espoonlahden kirkossa on useana vuonna ollut urkukonserttisarja Kesäillan Urkumusiikkia.
Peruskorjaus

Espoonlahden kirkon katto on rakenteena tavanomaista vaativampi. Se on monimuotoinen ja siinä yhdistyy useita materiaaleja, lasia, liimapuuta, terästä, betonia ja luonnonkiveä. Katon poikkeuksellinen muoto, sitä kannattavien liimapuupalkkien pitkät jännevälit ja materiaalien yhdisteleminen ovat olleet vaativa työ kirkkoa rakennettaessa. Palkit kastuivat rakennusaikana ennen asentamista ja lisää vahinkoa aiheutui 1990-luvun runsaslumisten talvien aiheuttamasta lisäkuormasta.   Kirkkosalin metrin korkuisissa puupalkeissa havaittiin halkeamia ensimmäisen kerran keväällä 2012. Katto tuettiin teräspalkein ja vaurioita ruvettiin seuraamaan. Vuonna 2015 ne olivat edenneet niin pitkälle, että tilan käyttäminen kiellettiin sortumavaaran vuoksi    ja lähivuosiksi suunniteltua peruskorjausta aikaistettiin.
Vaikka korjattavaa oli paljon, kirkon yleisilme haluttiin suojella kunnioittamalla kirkon alkuperäistä arkkitehtuuria ja sen henkeä. Tämän vuoksi arkkitehti Timo Suomalainen pyrittiin pitämään ajan tasalla kaikissa vaiheissa.  Keväällä 2016 kiinteistössä aloitettiin laaja peruskorjaus ja talo huputettiin runsaan vuoden ajaksi. Korjaustyön aikana taloa uusittiin sisältä ja ulkoa niin rakenteiden kuin talotekniikan, esteettömyyden ja opasteiden suhteen. Muutoksia tehtiin myös kokous- ja äänentoistotekniikkaan. Osa tiloista sai uuden käyttötarkoituksen: siipirakennuksessa sijainnut talonmiehen asunto muokattiin päiväkotia varten ja uusi seurakuntakahvila tehtiin entisestä kirkkoherranvirastosta. Myös kellotornin soittoautomatiikka uusitiin. Vaativin kaikista tehtävistä oli kuitenkin puoli vuotta kestänyt kirkkosalin katon ja ikkunoiden uusiminen. Siinä yhteydessä asennettiin teräksisiä pilaripalkkeja, jotka pystyvät yksin kantamaan katon koko kuorman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espoonlahden kirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkon esittely Espoonlahden seurakunnan verkkosivuilla
Kirkko Espoon perinneyhdistyksen verkkosivuilla
| n k Espoon kirkot ja kappelit |
| --- | --- |
Kirkot:  Espoonlahti  Leppävaara  Olari  Tapiola  Tapiolan ortodoksinen  Tuomiokirkko 
Kappelit:  Aurora  Kauklahti  Kellonummi  Matasaari  Otaniemi  Perkkaa  Soukka  Suvela 
Espoonlahden kirkon pääty kesäkuussa 2017.
Kirkkoon kuljetaan etelästä pienen sisäpihan kautta.
Seiniä pohjoisen suuntaan ja  sisäänkäynti.
Valovaikutelma alttarialueella vuonna 1984. Alttarilla Kauko Moision teräsristi.
Kauko Moision takoma uhrikynttelikkö on sisääntuloaulassa.
Siipirakennuksen asunto sai peruskorjauksessa uuden käyttötarkoituksen.
Etelänmunkki

| Etelänmunkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Kellokasvit Campanulaceae
Suku::  Munkit Jasione
Laji::  laevis
Kaksiosainen nimi
 Jasione laevis  Lam. 
Katso myös
   Etelänmunkki Wikispeciesissä   Etelänmunkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelänmunkkikasvusto kuvattuna Karlsruhen kasvitieteellisessä puutarhassa Saksassa.
Etelänmunkki (Jasione laevis) on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon ja munkkien sukuun kuuluva ruohovartinen, monivuotinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Löyhästi mätästävä etelänmunkki kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on kalju tai karvainen. Varret ovat pystyjä tai kohenevia ja yläosastaan lehdettömiä. Lehdet ovat tasasoukan suikeita tai kapean vastapuikeita, aaltolaitaisia, ehytlaitaisia tai harvaan matalahampaisia. Varsilehdet ovat kooltaan 15–50 mm pitkiä ja 2–8 mm leveitä. Pallomainen kukinto on tiheä, 2,5–3 cm leveä mykerömäinen sarja, jonka tyvellä on suomumaisia ylälehtiä. Verhiönliuskat ovat äimämäisiä. Teriö on 12–15 mm pitkä ja väriltään yleensä vaaleansininen, joskus valkoinen tai vaaleanpunainen. Teriönliuskat ovat aluksi yhdessä, tyvestä alkaen erityviä. Verhiön ja teriön torvi on suora, ja kukkien luotit pistävät piikkeinä esiin torvista. Suomessa etelänmunkki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kahdella kärkiraolla avautuva kota.
Levinneisyys

Etelänmunkki on alkuperäislaji Keski-Euroopassa. Suomessa laji on hyvin harvinainen. Alun perin sitä on tavattu Suomessa Kuusamossa, jossa se on toisen maailmansodan aikainen sotatulokas. 2000-luvulla lajia on tavattu myös tulokkaana Länsi-Pirkanmaalla.
Elinympäristö

Suomessa etelänmunkkia on tavattu metsittyvällä niityllä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelänmunkki Wikimedia Commonsissa
Kasviatlas 2020: Etelänmunkin levinneisyys Suomessa.
Puutarha.net: Etelänmunkki (Jasione laevis) (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q115280  Wikispecies: Jasione laevis  CoL: 3QM7V  EoL: 5134662  EPPO: IAILA  EUNIS: 164870  GBIF: 3165708  iNaturalist: 340841  IPNI: 142668-1  NCBI: 239450  Observation.org: 131184  Open Tree of Life: 117711  Plant List: kew-351875  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:142668-1  RHS: 84609  Tropicos: 5501659  WFO: wfo-0000813793  Laji.fi: MX.39720
Estimointi

Esimerkki systemaattisesta otannasta, jossa perusjoukosta valitaan joka kolmas otokseen. Ei ole aina mahdollista valita koko perusjoukkoa ja siksi estimointi on tärkeää, koska se säästää aikaa ja rahaa.
Estimoinnilla (engl. estimation) tarkoitetaan, että etsitään parasta arviota perusjoukon parametrin oikealle arvolle otokseen perustuen. Estimaattorilla (estimator) tarkoitetaan estimoinnissa käytettävää otossuuretta. Estimaatti (estimate) taas on havaintoaineistosta laskettava estimaattorin arvo. Hyvänä muistisääntönä voidaan sanoa, että estimaattori on estimointikaava, jolla laskettu luku on estimaatti. Estimaatti on siis kiinteä luku, jolla ei ole satunnaisjakaumaa.
Estimaattori

Estimaattori on satunnaismuuttuja, jolla siten on oma todennäköisyysjakauma eli otosjaukauma. Estimaattori on harhaton, jos estimaattori osuu keskimäärin oikeaan, eli sen otosjakauman odotusarvo on estimoitavan parametrin arvo. Harha (bias) on estimaattorin odotusarvon poikkeama estimoitavan parametrin arvosta.
Yleensä vaaditaan asymptoottinen harhattomuus, jossa siis harha lähestyy nollaa, kun otoskoko kasvaa. Systemaattinen virhe johtuu estimaattorin harhaisuudeesta ja satunnaisvirhe taas otantavirheestä, mikä aiheutuu perusjoukon vaihtelusta.
Estimaattori on tarkentuva (consistent), jos se on asymptoottisesti harhaton ja lisäksi estimaattorin varianssi lähestyy asymptoottisesti nollaa. Tällöin otoskoon kasvaessa estimaattorin arvot keskittyvät yhä tiiviimmin parametrin todellisen arvon ympärille. Estimaattori on taas tehokas (efficient), jos se on asymptoottisesti harhaton ja sillä on pienin mahdollinen varianssi.
Estimointi

Estimointimenetelmät perustuvat erilaisiin optimointikriteereihin, joista saadaan erilaisia estimaattoreita. Estimointiyhtälö tulee valita valitun optimointikriteerin mukaan, josta saadaan ratkaisuna estimaattori. Parametrien estimointivaiheita voidaan ajatella olevan kaksi suurempaa kokonaisuutta, kun tehdään tutkimusaineiston analyysiä:
Halutaan tutkia ja kuvailla tilastollisia tunnuslukuja, jolloin mielenkiinnon kohteena ovat muuttujien jakaumaparametrien estimointi ja parametreihin liittyvien hypoteesien testaaminen
Halutaan rakentaa erilaisia mallikuvauksia jakaumaparametreille
Estimointi > Estimointimenetelmiä > Momenttimenetelmä

Momenttimenetelmä (method of moments) on vanhin estimointimenetelmä, jossa otosmomentit asetetaan vastaamaan jakauman momentteja. Näistä saadaan yhtälöitä, joiden avulla ratkaistaan ja estimoidaan parametrit. Menetelmä ei kuitenkaan ole kovin tehokas.
Estimointi > Estimointimenetelmiä > Pienimmän neliösumman menetelmä

Pienimmän neliösumman menetelmä (least squares, LS) on yleisin optimointikriteeri ja hyvin käyttökelpoinen. Menetelmä on asymptoottisesti tehokas, koska sen tuottamat estimaattorit noudattavat asymptoottisesti normaalijakaumaa, kunhan otoskoko on riittävän suuri. Menetelmässä estimaattori minimoi keskineliöpoikkeaman (mean squared error)
Tämä voidaan ilmaista myös varianssin ja harhan avulla seuraavasti:
Estimointi > Estimointimenetelmiä > Suurimman uskottavuuden estimointi

Suurimman uskottovuuden estimointi on tilastotieteessä hyvin tärkeä estimointimenetelmä. Menetelmässä luodaan uskottavuusfunktio, joka maksimoidaan mallin parametrien suhteen.
Estimointi > Estimointimenetelmiä > Bayesin menetelmät

Katso: Bayesilainen tilastotiede
Bayesilaisessa tilastotieteessä ajatellaan, että tarkasteltavalla parametrilla on myös satunnaisjakauma, eli se on satunnaismuuttuja. Tämä jakauma on a priori-jakauma.
A priori-jakauman tietoon yhdistetään havaintoaineiston tuoma uusi tieto, josta saadaan parametrille uusi jakauma, eli posteriori-jakauma. Posteriori-jakauman odotusarvo on Bayesin estimaatti.
Yllä kuvatut menetelmät ovat piste-estimointia. Voidaan myös estimoida optimaalinen väli, jolle estimoitava parametri kuuluu tietyllä todennäköisyydellä, jos estimaattorin jakauma ja keskivirhe on tiedossa. Luottamusväli on tavallisesti käytetty tilastollisessa päättelyssä. Luottamusvälit ovat satunnaisvälejä, jotka kertovat, millä tietyllä valitulla todennäköisyydellä estimoitava parametri kuuluu välille. Tavallisesti käytetään 95 %:n luottamusväliä, jossa lasketuista luottamusväleistä keskimäärin 95 % sisältää todellisen parametrin arvon.
Luottamusväli kuvaa siis estimoinnin tarkkuutta, eli mitä lyhyempi luottamusväli on, sitä tarkempi parametrin estimointi on ollut.
The Brussels Times

| The Brussels Times |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 0772-1633
Perustettu:  1965
Kotikunta:  Ixelles, Bryssel, Belgia
Kotimaa:  Belgia
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
The Brussels Times on Belgian pääkaupungissa Brysselissä ilmestyvä englanninkielinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1965 ja se on nykyään maan suurin päivittäinen englanninkielinen sanomalehti.
Lehden päätoimitus sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueella, Ixellesin kunnassa.
Euparkeria

| Eupakeria |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Alaluokka::  Diapsidit Diapsida
Osaluokka::  Archosauromorpha
Heimo::  Euparkeriidae
Suku::  Eupakeria
Laji::  capensis
Kaksiosainen nimi
 Eupakeria capensis  Broom, 1913 
Katso myös
   Euparkeria Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Euparkeria oli pieni ja ketterä matelija, joka eli triaskaudella 245–240 miljoonaa vuotta sitten valoisissa metsissä. Se oli noin 100 senttimetriä pitkä. Euparkerialla oli hoikka ruumis, pitkä häntä ja pieni kallo, jossa oli pieniä, kaarevia ja teräviä hampaita. Se söi hyönteisiä tai lihaa.
Puolustautuminen

Euparkeria kehittyi pian permikauden joukkotuhon jälkeen. Se oli hyvin pieni ja sopeutui pian maailmaan. Luultavasti se liikkui pääasiassa neljällä jalalla, koska sen takajalkojen nivelet olivat melko kehittymättömät. Euparkerialla oli kuitenkin lihaksikkaat takaraajat, joilla se pystyi nousemaan kahdelle jalalle tai juoksemaan vihollista pakoon nopeasti. Lisäksi sillä oli kaksi hyvin terävää kynttä, joilla se kynsi vastustajaa.
Löytäminen

Ensimmäiset Euparkerian fossiilit löydettiin Afrikasta vuonna 1913. Lisää fossiileja löydettiin myöhemmin vuonna 1922. Fossiileiden perusteella on päätelty, että Euparkerialla oli erinomaiset haju- ja näköaistit. Euparkeria tarvitsi sellaisia ominaisuuksia pienten selkärangattomien pyydystämiseen.
Euparkeria capensiksen rekonstruointi neljällä jalalla.
Euparkeria capensis, piirustus.
Kolme limittäin olevaa fossiloitunutta luurankoa.
Euparkeria ja dinosaurukset

Euparkeria kuului arkosaureihin eli ”valtiasliskoihin”. Se oli niiden primitiivisimpiä edustajia, sillä ensimmäiset arkosaurit kehittyivät permikaudella 300–250 miljoonaa vuotta sitten. Euparkeria oli siis sukua esimerkiksi krokotiileille, lentoliskoille ja dinosauruksille. Ei tiedetä, polveutuvatko dinosaurukset suoraan Euparkeriasta. Ensimmäisiä tunnettuja dinosauruksia olivat esimerkiksi Eoraptor, Herrerasaurus ja Madagaskarilta löydetty tuntematon sauropodi. Näitä kolmea ja Euparkeriaa erottaa kuitenkin 10 miljoonan vuoden kuilu, jolta ei tunneta lainkaan matelijoita. Oliko Euparkeria dinosaurusten esi-isä, on vielä epäselvää.