stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratasin II hallitus
Ulkomaankauppa- ja IT-ministeri Marti Kuusikin väkivaltaskandaali

Viron konservatiivisen kansanpuolueen ulkomaankauppa- ja it-ministeri Marti Kuusikia syytettiin muutama päivä ennen hallituksen virkaanastumista väkivaltaisuudesta. Kuusikin väitettiin aiheuttaneen vaimonsa käden murtamisen. Kuusikin lähipiiristä on sanottu Kuusikia  väkivaltaiseksi. Hallituksen virkaanastumispäivänä 29. huhtikuuta 2019 Viron presidentti Kersti Kaljulaid protestoi Kuusikin valitsemista vastaan poistumalla aitiostaan Kuusikin valan vannomisen ajaksi. Kaljulaid palasi aitioonsa, kun ulkoministeri Urmas Reinsalu saapui vannomaan valansa. Poliisi aloittaa rikostutkinnan Kuusikin toimista. Kuusik erosi ministerin tehtävästä melkein saman tien virkaanastumisensa jälkeen 30. huhtikuuta 2019. Kuusik kiistää väitteet. Uusi ulkomaankauppa- ja IT-ministeri Kert Kingo vannoi valansa 16. toukokuuta 2019.
Raw (ZZ Topin albumi)

| Raw ZZ Top |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Julkaistu: 22. heinäkuuta 2022
 Kesto: 46.09
 Levy-yhtiö: Shelter Records/BMG
ZZ Topin muut livealbumit
| Goin' 50 2019 | Raw 2022 |   |
Singlet albumilta Raw
 ”Brown Sugar” Julkaistu: 25. maaliskuuta 2022  ”La Grange” Julkaistu: 22. huhtikuuta 2022  ”Tube Snake Boogie” Julkaistu: 20. toukokuuta 2022  ”Heard It on the X” Julkaistu: 20. toukokuuta 2022
Raw on yhdysvaltalaisen blues rock-yhtye ZZ Topin livealbumi, joka julkaistiin 22. heinäkuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Brown Sugar” ja ”La Grange”
Kappaleet

Brown Sugar – 4.17
Just Got Paid – 3.49
Heard It on the X – 2.50
La Grange – 4.41
Tush – 2.30
Thunderbird – 4.04
I’m Bad, I’m Nationwide – 4.36
Legs – 4.21
Gimme All Your Lovin’ – 4.01
Blue Jean Blues – 3.54
Certified Blues – 3.54
Tube Snake Boogie – 3.06
Rendsburgin rautatiesilta

| Rendsburgin rautatiesilta |
| --- | --- |
 Silta pohjoiselta rampilta nähtynä.
Raiteita:  2
Ylittää:  Kielin kanava
Sijainti:  Rendsburg, Schleswig-Holstein, Saksa
Siltatyyppi:  ristikkosilta
Pisin jänneväli:  140 m
Pituus:  2 486 m
Korkeus:  68 m
Alituskorkeus:  42 m
Korkeusrajoitus sillalla:  40 m
Avattu liikenteelle:  1913
Koordinaatit:  54°17′36″N, 009°40′59″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Rendsburgin rautatiesilta (saks. Rendsburger Hochbrücke) on rautatiesilta Saksassa, Tanskan ja Saksan välisellä rautatiellä, Hampurin ja Flensburgin välillä. Silta sijaitsee Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Rendsburgin ja Osterrönfeldin kuntien rajalla. Silta ylittää Kielin kanavan. Silta on kaikkiaan lähes 2,5 kilometriä pitkä teräsristikkosilta, jonka suurin korkeus on 68 metriä ja vapaa alituskorkeus kanavan kohdalla 42 metriä.
Silta on näyttävä korkeutensa ja rakenteensa ansiosta: pitkät rampit ja metallirakenteet hallitsevat Rendsburgin maisemaa. Sillan yli kulkeva rautatie tekee kanavan pohjoispuolella kanavan pohjoispuolella lähes täyden ympyrän, jotta rampin nousu saadaan pidettyä hyväksyttävänä ja radan korkeus laskettua ennen Rendsburgin rautatieasemaa.
Sillan alla kulkee rannalta toiselle köysirata, eräänlainen lossi. Se riippuu sillasta vaijereilla sillasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rendsburgin rautatiesilta Wikimedia Commonsissa
Richard Gynge

| Richard Gynge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1987 (ikä 37) Tyresö, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Hammarby IF (Allsv.) Nybro IF (Allsv.) Brynäs IF (SEL) VIK Västerås HK (Allsv.) IK Oskarshamn (Allsv.) AIK IF (Allsv./SEL) OHK Dinamo Moskova (KHL)   Lev Praha (KHL) HK Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) Växjö Lakers HC (SHL)
Richard Gynge (s. 1. helmikuuta 1987 Tyresö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hänen vahvuuksiin kuuluu tekniset taidot ja hyökkäyspään pelaaminen. Hänen heikkouksiin kuuluu puolustuspään pelaaminen ja hänellä on parannettavaa myös luistelussa. Gynge laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Gynge on Hammarby IF:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2005–2006 ylivoimasesti koko J20 SuperElitin piste-, maali- ja syöttöpörssin. Gynge teki 16 tehopistettä enemmän kuin pistepörssissä toiseksi sijoittunut joukkuetoveri Sebastian Ellerstad. Hän oli joukkueen paras pistemies myös kevään 2006 pudotuspeleissä tehoilla 2+3=5. Gynge pelasi samalla kaudella myös ensimmäiset miesten pelinsä pelatessaan kuusi ottelua Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa.
Kaudeksi 2006–2007 Gynge teki sopimuksen Elitserien-joukkue Brynäs IF:n kanssa. Hän pelasi kautensa kuitenkin suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskanin Nybro IF:ssä, jonka paras pistemies ja maalintekijä Gynge oli tehoilla 21+18=39. Hän sijoittui koko Allsvenskanin maalipörssissä seitsemänneksi VIK Västerås HK:n Patrik Berglundin ja Södertälje SK:n Johan Wiklanderin kanssa. Gynge pelasi kauden aikana Brynäsissä kolme Elitserien-ottelua sekä kolme ottelua sen J20-joukkueessa. Hän pelasi myös kauden 2007–2008 suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskanissa; VIK Västerås HK:n ja IK Oskarshamnin joukkueissa. Gynge pelasi vain yhden Elitserien-ottelun Brynäsissä ja seitsemän sen J20-joukkueessa.
Gynge pelasi kauden 2008–2009 kokonaan Oskarshamnissa. Hän voitti tehoilla 17+24=41 joukkueen sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Eetu Qvistin kanssa. Kaudeksi 2009–2010 Gynge siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella AIK IF:ään. Hän sijoittui tehoilla 28+24=52 koko Allsvenskanin maalipörssissä toiseksi Leksands IF:n Pelle Prestbergin jälkeen sekä pistepörssissä kuudenneksi. Gynge oli myös AIK:n paras pistemies ja hän oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta Elitserieniin. Huhtikuussa 2010 Gynge teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen AIK:n kanssa.
Kausi 2010–2011 oli Gyngen ensimmäinen kokonainen Elitserienissä. Hän oli tehoilla 12+11=23 AIK:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2011–2012 Gynge voitti 28 osumallaan koko Elitserienin maalipörssin. Hän oli Robert Rosénin jälkeen AIK:n toiseksi paras pistemies ja sijoittui Elitserienin pistepörssissä kuudenneksi.
Toukokuussa 2012 Gynge teki kaksivuotisen sopimuksen OHK Dinamo Moskovan kanssa. Gynge ehti pelata Moskovassa 29 peliä ja teki niissä 10 maalia, kunnes tammikuussa 2013 joukkue myi hänet tšekkiläiseen KHL-seuraan, Lev Prahaan.
Ura > Maajoukkueura

Gynge debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa vuoden 2012 Karjala-turnauksessa. Hänen ensimmäinen A-maaottelunsa oli näin ollen 7. marraskuuta 2012 Liberecissä pelattu turnauksen avausottelu Tšekkiä vastaan. Gynge pelasi turnauksessa uransa kaikki kolme A-maaotteluaan ja teki niissä yhden syöttöpisteen.
Gynge on pelannut myös kuusi nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Red Alert (Transformers)

| Red Alert |
| --- | --- |

Kustantaja:  Hasbro
Ensiesiintyminen:  The Transformers (syyskuu 1985)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Red Alert
Asema:  turvallisuuspäällikkö, lääkintämies
Ryhmäsidokset:  Autobotit
Sukupuoli:  Mies
Muuntautumismuodot:  Lamborghini Countach Chrysler ME Four-Twelve Lamborghini Gallardo
Näyttelijä(t):  Michael Chain (1985–1986) Brian Dobson (2002–2003, 2005–2006) Daran Norris (2004)
Red Alert on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1985 The Transformers -animaatiosarjassa. Alkuperäinen Red Alert oli turvallisuusjohtaja, mutta myöhemmissä versioissa hahmo on toiminut Ratchetin tavoin lääkintämiehenä.
Televisiosarjat > The Transformers

Michael Chain ääninäytteli Red Alertia The Transformersissa vuosina 1985–1986.
Red Alert esiintyi vainoharhaisena turvallisuusjohtaja, joka useimmiten teki turhia hätäilmoituksia. Hän onnistui kuitenkin pelastamaan Teletraan 1:n yhdessä Trailbreakerin ja Infernon kanssa. Myöhemmin Red Alert sai käskyn Optimus Primelta jäädä vartioimaan bunkkeria yhdessä Infernon kanssa, Decepticonien hyökätessä kesken Negavator superaseen testauksen. Sillä välin muut Autobotit taistelivat Decepticoneja vastaan. Inferno ei kuitenkaan jaksanut odottaa vartiossa ja jätti Red Alertin yksin estelystä huolimatta. Taistelun aikana Decepticonit ammukset sytyttävät bunkkeriin tuleen ja räjähdyksen seurauksena Red Alert hautautuu kivimurskan alle menettäen samalla tajuntansa. Inferno huomaa jotain menneen pieleen ja palaa takaisin muiden Autobottien kanssa pelastamaan Red Alertin. Päähän saadun iskun seurauksena Red Alertin logiikkapiirit vioittuivat, jonka myötä hänestä tuli entistä vainoharhaisempi. Red Alert pelästyi Autobotteja ja pelkäsi heidän purkavan hänet palasiksi ja käyttävän niitä varaosina.
Red Alert pakeni Autobottien luota ja kohtasi myöhemmin Starscreamin, joka käytti hänen vainoharhaisuutta hyväkseen teeskentelemällä olevansa Red Alertin liittolainen. Hän kehotti Red Alertia varastamaan Negavatorin, jolla he voisivat tuhota Autobotit ja Decepticonit. Red Alertin tietotaidon avulla he soluttautuivat Autobottien bunkkeriin ja varastivat Negavatorin. Megatron ehti kuitenkin takavarikoida Negavatorin kaksikolta, jonka aikana Starscream pakeni paikalta. Inferno onnistui lopulta pelastamaan Red Alertin Decepticoneilta yhdessä muiden Autobottien kanssa.
Televisiosarjat > Unicron-trilogia

Brian Dobson ääninäytteli Red Alertia Unicron-trilogian sarjoissa Transformers: Armada ja Transformers: Cybertron. Alkuperäisessä japanilaisessa versiossa hahmo tunnettiin nimellä Ratchet.
Red Alert kuului ensimmäisessä sarjassa, Armadassa alkuperäiseen kolmikkoon Optimus Primen ja Hot Shotin kanssa, jotka saapuivat ensimmäisenä Maahan etsimään Mini-Coneja ennen Decepticoneja. Red Alert oli vakava ja hiljainen Autobotti, joka menetti hermonsa vain ajoittain Hot Shotille, joka ei suostunut auttamaan häntä päämajan kunnostamisessa. Red Alert oli ennen Maahan saapumista kokenut sotilas, joka taisteli Cybertronin sisällissodassa. Tuona aikana hän menetti vasemman kätensä, jonka tilalle rakennettiin laserase. Maassa Red Alert ei myöhemmin ollut enää mukana taisteluissa Megatronia ja hänen kätyreitään vastaan, sillä hänen tehtävänä oli vartioida tukikohtaa ja vahtia heidän lapsiliittolaisiaan Radia, Carlosia ja Alexista. Red Alert toimi lisäksi läpi sarjan Autobottien huoltopuolen johtajana ja lääkärinä. Hän oli pääosallisena rakentamassa Smokescreenistä päivitettyä versiota Hoistia.
Televisiosarjat > Transformers: Animated

Tara Strong ääninäytteli Red Alertia Transformers: Animatedissa vuonna 2009. Edellisistä versioista poiketen se oli naislääkäri.
Red Alert kuului Rodimus Primen joukkoihin, joka auttoi Cybertronissa Decepticonien hyökkäyksen aikana jalasta vioittunutta Autobottia Hot Shotia. Decepticoneihin kuulunut Spittor kuitenkin keskeytti hänen operaationsa haukkaamalla Red Alertin suihin ja sylkäisi tämän takaisin ulos suustaan. Red Alert joka oli tämän seurauksena yltä päältä limaisessa räjähteessä. Hän lensi suoraan päin Brawnia ja Ironhidea, jotka kaikki jäivät räjähteen uhriksi. Red Alert kuitenkin selvisi räjähdyksestä palattuaan myöhemmin hurraamaan yleisön joukkoon Sentinel Primen tuotua vangittuna kaksi Starscreamin kloonia ja Blitzwingin, sekä myöhemmin Optimus Primen palattua Cybertroniin kukistettuaan Megatronin.
Videopelit

Red Alert on pelattavana hahmona vuoden 2004 Transformers -videopelissä.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985–1986 | Michael Chain | The Transformers |  |
| 2002–2003 2005–2006 | Brian Dobson | Transformers: Armada Transformers: Cybertron |  |
| 2004 | Daran Norris |  | Transformers |
| 2009 | Tara Strong | Transformers: Animated |  |
Risto Räikkönen

Risto Tapani Räikkönen (s. 26. joulukuuta 1951 Helsinki) on  suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi Linnanmäen huvipuiston ja sitä hallinnoivan Lasten Päivän Säätiön toimitusjohtajana vuosina 2001–2014. Räikkönen valittiin toimeen vuonna 2000, ja hän aloitti puiston edellisen toimitusjohtajan, sosiaalineuvos Kalle Justanderin jäätyä eläkkeelle 31. lokakuuta 2001.
Räikkönen on koulutukseltaan ekonomi, joksi hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1977. Aluksi hän työskenteli ulkoministeriön palveluksessa Jeddan lähetystössä sekä myyntimiehenä vientiteollisuudessa. Ennen siirtymistään Linnanmäelle Räikkönen teki pidemmän uran Diakonissalaitoksen työntekijänä ja myöhemmin sen toimitusjohtajana, ja hän oli myös mukana perustamassa Diakonia-ammattikorkeakoulua vuonna 1996 toimien myöhemmin myös sen hallinto- ja talousjohtajana. Räikkönen toimi Linnanmäen toimitusjohtajana 14 kautta ja siirtyi eläkkeelle 31. elokuuta 2014. Hänen seuraajakseen valittiin Pia Adlivankin. Syksyllä 2015 Räikkönen aloitti työskentelyn Särkänniemen huvipuiston hallituksen jäsenenä.
Räikkönen kävi 50-vuotispäivänsä kunniaksi vuonna 2002 Linnanmäen Vuoristoradan jarrumiehen koulutuksen. Viimeisellä kaudellaan 2014 hän oli jarrumies numero 5.
Räikkönen kertoo olevansa 60-luvun populaarimusiikin suurkuluttaja, lempiyhtyeenään The Beatles.
Linnanmäen talouden ja alueen kehitys

Räikkösen aikana Linnanmäen pääoma kolminkertaistui yli 35 miljoonaan euroon, ja myös Lasten Päivän Säätiön lastensuojelutyöhön jakamien avustusten määrä kasvoi kahdesta miljoonasta vuonna 2013 lahjoitettuun 3,7 miljoonaan euroon. Räikkösen kaudella Linnanmäen laitekanta kasvoi merkittävästi. Puistoon tuli vuosina 2002–2014 20 uutta laitetta, ja pois lähti vain neljä. Puisto myös laajensi ja monipuolisti toimintaansa lisäten muun muassa lokakuun Valokarnevaalin (2006–) sekä kannattamattomina jo lakkautetut talvitapahtumat Jäähelmen (2007–2011) ja Jouluhattaran (2009–2010).
Suuria rakennushankkeita

Räikkönen ajoi normaalin, vuosittaisen huvipuistotoimintoihin investoimisen ohella 2000-luvun alkupuolelta lähtien eteenpäin alun perin 1980-luvun lopulta peräisin olevia, niin sanottuja vesitornihankkeita. Pyöreän vesitornin vuonna 2003 kuivattuun vesisäiliöön on tarkoitus rakentaa tulevaisuudessa 3 000–3 500-paikkainen konserttisali. Vesilinnaan suunniteltiin 400-paikkaista pysäköintilaitosta, mutta viimeisimpien suunnitelmien mukaan se tullaan louhimaan isompana maan alle. Hankkeiden kehitys ja toteutuminen on pysähtynyt useasti muun muassa rahoituksen puuttumiseen, kaavoituksen ongelmiin ja lähialueiden asukkaiden vastustukseen. Molemmat vesitornit ovat suojeltuja rakennuksia, joten niitä ei saa purkaa, vaikka Räikkösen mukaan vanhan, suurimmaksi osaksi tyhjän ja sinällään tarpeettoman Vesilinnan kohdalla rakennuksen purkaminen olisi huvipuiston kannalta ihanteellisinta, koska silloin sen viemä noin 3 000 m2:n alue saataisiin muuhun käyttöön.
Vireillä on myös ollut vuodesta 2009 lähtien (alun perin 1970-luvulta peräisin oleva) hanke Rautatieasemalta Töölönlahden yli Linnanmäelle kulkevasta gondolihissistä, jota voitaisiin mahdollisuuksien mukaan jatkaa myöhemmin Pasilan asemalle asti. Toinen vaihtoehto Pasilan yhteydelle olisi Räikkösen mukaan oman junaseisakkeen rakentaminen, josta olisi vaijerivetoinen raitiovaunuyhteys Linnanmäelle. Näiden hankkeiden tarkoituksena olisi Räikkösen mukaan huvipuistomaisen julkisen liikenteen lisääminen sekä etäpysäköinnin kehittäminen, mitkä olisivat ratkaisevia tekijöitä Linnanmäen vähäisten pysäköintipaikkojen tuomiin ongelmiin.
Vesilinnan alkuperäisen hotellihankkeen kariuduttua rakennuksen kivihiilitervaongelmaan Linnanmäen hotellia on Räikkösen mukaan suunniteltu uudisrakennuksena Diakonia-ammattikorkeakoulun ja huvipuiston väliselle kalliolle. Linnanmäki pystyy nykymuodossaan investoimaan vain 5–6 miljoonaa euroa vuodessa. Siksi kalliiden hankkeiden toteutumisen ja sitä kautta huvipuiston kilpailukyvyn säilyttämisen edellytyksenä Räikkönen pitää ulkopuolisen rahoituksen ohella myös Lasten Päivän Säätiön yhtiöittämistä joko kokonaan tai osittain, mikä mahdollistaisi tarvittaessa esimerkiksi lainan ottamisen. Yhtiöittäminen on kuitenkin toistaiseksi koettu välttämättömäksi vasta säätiöiden elinkeinotulon verovapauden mahdollisesti muuttuessa, mikä ei ollut ajankohtaista enää Räikkösen loppukauden aikana.
A-studio-kohu

Kesällä 2011 Räikkönen sai runsaasti negatiivista julkisuutta A-studion näytettyä Linnanmäen kesätyöntekijöiden työolosuhteita käsittelevän reportaasin, jossa Räikkönen keskeytti haastattelunsa kahdesti, kieltäytyi vastaamasta kysymyksiin ja hermostui toimittajalle. Muun muassa Lasten Päivän Säätiön perustajajärjestön edustaja ilmaisi tyytymättömyytensä Räikkösen käyttäytymiseen julkisuudessa. Myös Linnanmäen yksipuolista ja toimitusjohtajakeskeistä julkisuuskuvaa ja viestintästrategiaa kritisoitiin, ja Räikkösen toimintaa haastattelussa pidettiin "PR-katastrofina" sekä malliesimerkkinä siitä, kuinka yritysviestintää ei pidä tehdä. Kritisoijien keskuudessa Räikköstä kuvailtiin myös "itsekeskeiseksi ja vastenmieliseksi" johtajaksi, joka "ei tunne edes oman työpaikkansa sääntöjä ja työehtoja". Hänen käyttäytymisensä katsottiin myös vaikuttaneen negatiivisesti koko Linnanmäen imagoon. Räikkönen itse kertoi tulleensa petetyksi ja koki, että ohjelman jälkeinen negatiivinen uutisointi ja kohtelu häntä kohtaan on ollut kohtuutonta. Räikkösen kiistävä kanta työolosuhdekiistaan yleistettiin myöhemmin huvipuiston viralliseksi kannaksi.
Riku Suokas

Riku Suokas (s. 29. joulukuuta 1971 Tampere) on suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä ja stand up -koomikko.
Elämä ja ura

Suokas valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1995. Myöhemmin hän opiskeli myös elokuvaohjaajaksi (Master of Arts in Film Directing) Met Film Schoolissa, University of West Londonissa ja valmistui 2016.
Suokas toimi näyttelijänä Hämeenlinnassa, kunnes hänet valittiin 25-vuotiaana vuonna 1997 Suomen kaikkien aikojen nuorimpana teatterinjohtajaksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin. Hämeenlinnassa ollessaan Suokas osallistui suosittuihin tuotantoihin kuten Autiotalo (Dingon musiikkiin perustuva musikaalisovitus William Shakespearen näytelmästä Romeo ja Julia) ja Täällä Pohjantähden alla (musikaalidramatisointi Väinö Linnan romaanista). Vuonna 1996 Suokas perusti Hämeenlinnassa Club Act!one:n, joka oli ensimmäinen vakituinen stand up -klubi Suomessa.
Suokas juonsi vuosina 1996–1997 lasten ÄlyÄlyä-kilpailuohjelma Olli Monosen kanssa ja esitti ohjelmasta tutuksi tullutta yksityisetsivä Ensio Ripattia.[lähde? ] Suokas esitti myös nukke Terho Piippoa lasten kilpailuohjelmassa Hetkinen. Lisäksi hän näytteli Matti Menninkäistä lastenohjelmassa Hui hai hiisi.
Vuoden 2002 alussa Suokas siirtyi Helsingin Kaupunginteatterin apulaisjohtajaksi ja Teatteristudio Pasilan johtoon. Tampereen Työväen Teatteriin apulaisjohtajaksi hän siirtyi elokuussa 2004 ja johtajaksi vuonna 2006. Hän jätti tehtävän elokuussa 2013 keskittyäkseen omaan taiteelliseen työhönsä.
Suokas on kirjoittanut Heikki Syrjän kanssa Manserock-musikaalin Vuonna 85. He ovat suunnitelleet myös samannimisen lautapelin (Vuonna 85, 2008). Vuonna 2014 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Kummeli V Suokas näyttelee partiojohtaja Peter Granfeltia.
Vuonna 2008 Riku Suokas näytteli Blakea animaatioelokuvassa Bolt. Vuonna 2019 esitettiin Suokkaan yhdessä Heli Sutelan ja Heikki Syrjän kanssa käsikirjoittama sekä Petri Kotwican ja Kimmo Taavilan kanssa ohjaama draamakomediasarja Melkein totta. Sarjassa Suokkaalla on myös rooli teatterin hallituksen puheenjohtajana.
Suokas on ollut vuodesta 2021 Koskinen-tv-sarjan pääkäsikirjoittaja ja sarjan toinen ohjaaja.
Tunnustuksia

Esiintyvät Taiteilijat ry valitsi Suokkaan Vuoden viihdetaiteilijaksi 2004.
Aiheesta muualla

Riku Suokkaan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Riku Suokas Elonetissä.
Riku Suokas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rat King

| Rat King |
| --- | --- |
 Blu-ray-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Petri Kotwica
Käsikirjoittaja:  Petri Kotwica
Tuottaja:  Kai Nordberg Kaarle Aho
Säveltäjä:  Lauri Porra
Kuvaaja:  Mika Orasmaa
Leikkaaja:  Harri Ylönen
Lavastaja:  Jaagup Roomet
Pääosat:  Julius Lavonen Max Ovaska Outi Mäenpää Janne Virtanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Viro
Tuotantoyhtiö:  Making Movies Oy, Allfilm
Ensi-ilta:  20. tammikuuta 2012
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 725 000 € (SES 750 000 €)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rat King on Petri Kotwican ohjaama suomalais-virolainen trillerielokuva vuodelta 2012. Se on ohjaajan kolmas pitkä elokuva. Suomalais-virolainen yhteistuotanto on kuvattu Virossa kesällä 2011.
Juoni

Elokuva aihe on pelimaailmasta. Liialliseen pelaamiseen uppoutunut Juri on jo jättämässä pelaamisen tyttöystävän painostuksesta, kun nettiystävä pyytää apua, ja siitä käynnistyy painajaismainen tapahtumaketju, jossa panokset ovat kovat.
Arviot

Useat kriitikot ovat verranneet elokuvaa Kotwican aiempaan ohjaukseen Mustaan jäähän. Marita Nyrhinen (Ilkka) suhtautuu elokuvaan myönteisesti: "Kotwicalta odotettiin näyttöä. Rat King palkitsee odotuksen." Elokuva on hänestä "ahdistava mutta oudolla tavalla myös kiehtova ja koskettava elokuva, jonka tematiikka on ajankohtainen ja tärkeä". Arvio on että elokuva on laadukas ja persoonallinen, ohjaus taitavaa. Myös musiikki ja kuvaus saavat runsaasti kiitosta.
Arto Pajukallion (Tv-maailma) mukaan Rat King sortuu ikävystyttäviin kliseisiin ja kiusaannuttavaan epäuskottavuuteen. Musta jää oli menestys, ja kriitikko toivoo, että Kotwican ura ei kompastu tähän teennäiseen trenditrilleriin. Varovainen on myös Pertti Avolan (Helsingin Sanomat) arvio: Tarina ei kantanut Mustassa jäässä, eikä se kanna tässäkään, ainekset eivät loksahda luontavasti yhteen, komeasta yhteistuotannosta huolimatta on haukattu liian iso pala.
Palkinnot

Grand Prix (pääpalkinto) Cine-Jeune de l'Aisne -nuortenelokuvafestivaalilla Ranskassa 2013
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Max Ovaska  | … |  Juri   |
|  Julius Lavonen  | … |  Niki   |
|  Outi Mäenpää  | … |  äiti   |
|  Niina Koponen  | … |  Mia   |
|  Janne Virtanen  | … |  opettaja   |
|  Miika Ullakko  | … |  Luke   |
|  Maarja Jakobson  | … |  saksanopettaja   |
|  Külliki Saldre  | … |  rehtori   |
|  Kene Vernik  | … |  Sari   |
|  Marten Tall  | … |  Jamppa   |
|  Oliver Rauam  | … |  Jokke   |
|  Camilla O'Connor  | … |  sairaanhoitaja   |
|  Kadri Kilp  | … |  eläinkaupan myyjä   |
Aiheesta muualla

Elokuva Making Moviesin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Taustaa ja tekijöiden kommenttea (Arkistoitu – Internet Archive), Heidi Merima-Halonen, Rat King, Satyyri
Ricardo Giusti

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Ricardo Omar Giusti
Syntymäaika: 11. joulukuuta 1956 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Arroyo Seco, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1975–1978 | Newell's Old Boys | 108 | (10) |
| 1979–1980 | Argentinos Juniors | 32 | (2) |
| 1980–1991 | Independiente | 295 | (34) |
| 1991–1992 | Unión de Santa Fe | 31 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 466 | (49) |
Maajoukkue
| 1983–1990 | Argentiina | 53 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ricardo Omar Giusti (s. 11. joulukuuta 1956 Arroyo Seco, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallon maailmanmestari. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Hänen seurojaan olivat argentiinalaiset Newell's Old Boys (1975–1978), Argentinos Juniors (1979–1980), Independiente (1980–1991) ja Unión de Santa Fe (1991–1992). Argentiinan maajoukkueessa Giusti pelasi 53 A-maaottelua vuosina 1983–1990.
Giusti voitti seurajoukkueurallaan vuonna 1984 sekä Copa Libertadoresin että Intercontinental Cupin. Maajoukkueurallaan hän saavutti maailmanmestaruuden vuonna 1986 ja MM-hopeaa 1990. Copa Américassa Giusti edusti Argentiinaa vuosien 1983, 1987 ja 1989 turnauksissa, joista viimeisessä hän voitti pronssia.