Payerne
Historia

Varhaisimpia jälkiä Payernen lähellä sijaitsevista asutuksista ovat neoliittiset esineet ja jäljet pronssikauden asutuksesta. Siellä on myös Hallstattin ja La Tènen kulttuureista peräisin olevia hautakumpuja. Les Aventurin alueella oli kelttiläinen silta ja roomalainen tie. Kaupungin muurien sisällä ja ulkopuolella oli roomalaisia rakennuksia, roomalaisia hautausmaita ja Publius Graccius Paternuksen vihkimiskirjoitus. Vuonna 587 piispa Marius rakensi kylään huvilan Paterniacuminselvennä ja Pyhän Marian kappelin. Kappelista tuli myöhemmin seurakuntakirkko. Nykyinen goottilainen rakennus rakennettiin 1300-luvulla roomalaisten perustusten päälle. Se on kunnostettu 1990-luvulla. 1000-luvulla perustettiin Cluniac Payerne Prioryselvennä. Vuonna 1033 keisari Konrad II kruunattiin Burgundin kuninkaaksi luostarikirkossa.
Payerne mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 961 nimellä ecclesie sancte Marie Paterniacensis, vaikka tämä on peräisin 1100-luvun kopiosta vanhemmasta asiakirjasta. Vuonna 1049 se mainittiin nimellä loco Paterniaco. Kaupunki tunnettiin aiemmin saksalaisella nimellä Peterlingen.
Ennen vuotta 1302 prioriselvennä myönsi kansalaisille oikeuden perustaa neuvosto ja tehdä vaakuna. Vuonna 1348 valtuusto loi kaupungin peruskirjan, joka tunnustettiin virallisesti. Kaupungin kahdentoista neuvoston johtaja toimi myös pormestarina ja kaupungin sotilasjohtajana eli Bannerherrina. 1500-luvulla ilmestyi toinen 12-jäseninen neuvosto (rière conseil) käsittelemään sellaisia kauppakiistoja, joiden ratkaisemiseen ei tarvinnut koota kaikkia kansalaisia ja aatelisia. Kansalaiset ja luostari olivat usein ristiriidassa keskenään. Kaupunki teki sopimukset Bernin (1344), Fribourgin (1349), Neuchâtelin (1355) ja Murtenin (1364) kanssa. Vuonna 1362 kaupunkiin rakennettiin sairaala. Vuonna 1395 mainittiin koulumestari ja vuonna 1449 siellä oli lukio.
Vaudin valloituksen jälkeen vuonna 1536 Bern myönsi kaupungille etuoikeutetun oikeudellisen aseman. Bernin etuja edustanut Schultheiss oli Payernin kansalainen. Schultheissit olivat kaupungin sotilasjohtajan (Bannerherrin) alaisia, jonka kansalaiset valitsivat. Bannerherr johti kuudenkymmenen jäsenen neuvostoa, joka jaettiin Conseil Premier Douzeen, Conseil Second-Douzeen ja Communautéen, jossa oli 36 jäsentä. Communautéssa oli edustaja Corcellesin kylästä ja ympäröivistä kylistä. Vuonna 1769 neuvosto väheni 50 jäseneen. Payernen kaupunginvaltuustorakennus rakennettiin vuonna 1572 ja se on toiminut vuodesta 1964 lähtien käräjäoikeuden toimipaikkana.
Guillaume Farel ja Pierre Viret alkoivat saarnata protestanttista uskonpuhdistusta vuosina 1532–1533 Payernessa. Kaupunki omaksui uuden uskon jo ennen Bernin valloitusta.
Vuonna 1640 Bernin edustajan asuinpaikaksi rakennettiin linna luostarin alueelle. 1800-luvun alusta 1900-luvun loppuun asti siinä toimi lukio. Kaupunki perusti vuonna 1688 lainsäädäntöuudistuksia varten neuvoston, jota seurasi vuonna 1689 paino- ja mittaneuvosto ja vuonna 1699 orpojen hoitoneuvosto. Kaupungissa oli tuomioistuin ja muutoksenhakutuomioistuin. Vuonna 1617 kaupunki kieltäytyi tunnustamasta Vaudin oikeuksia. Kaupunginlaki päivitettiin ja painettiin vuonna 1733. Kaupungissa oli lääkäri, kirurgi ja apteekki. Vuodesta 1761 lähtien siellä oli tyttöjen opettaja ja vuodesta 1784 saksankielinen opettaja. Vuonna 1791 kaupungin asukkaat hylkäsivät pakkotyömääräyksen läheiselle tielle ja vuonna 1795 he vaativat yhteisomaisuuden jakamista.
Vuonna 1798 Payerne oli hetken lyhytikäisen Sarine et Broyen kantonin pääkaupunki. Vuodesta 1798 vuoteen 1802 se oli Helvetian tasavallan Fribourgin kantonin alaisen Payernen alueen pääkaupunki. Vuodesta 1802 vuoteen 2006 se oli Payernen alueen pääkaupunki Vaudin kantonissa.
1830- ja 1840-luvuilla kaupunginmuurit ja kolme porttia purettiin, vain neljä tornia on jäljellä. Entinen luostarikaupunki levisi kaikkiin suuntiin ja kasvoi vähitellen Corcellesin kaupunkiin. Vanhat valtuustot korvattiin viisijäsenisellä johtokunnalla ja 70-jäsenisellä kaupunginvaltuustolla. Vuoden 1929 kunnallisvaalit merkitsivät liberaalien neljäkymmentä vuotta kestäneen vallan päättymistä. Kristillissosiaalisen puolueen perustamisen jälkeen vuonna 1961 katolilaisten ja protestanttien välillä vallitsi kolme vuotta jännitteitä. Vuonna 1964 kaupunki otti käyttöön uuden kaupungintalon.