Operaatio Compass
Etenemisen jatkaminen > Beda Fommin taistelu

Brittijoukkojen nopea eteneminen pakotti italialaiset aloittamaan vetäytymisen Kyrenaikasta. Tammikuun lopulla hyökkääjät havaitsivat italialaisten vetäytymisen alkaneen pitkin Benghazista lähtevää rantatietä. Kenraalimajuri Sir Michael O'Moore Creaghin komentama brittiläinen 7. panssaridivisioona sai määräyksen hyökätä vetäyvien Italian 10. armeijan jäänteiden kimppuun.
Panssaridivisioona eteni Msusin ja Antelatin kautta koukaten ja Australian 6. jalkaväkidivisioona eteni pitkin rantatietä sekä kiersi Jebel Akhdar vuorten pohjoispuolitse. Vaikea maasto hidasti panssarivaunujen etenemistä ja Creagh teki rohkean päätöksen lähettää pyöräajoneuvoin varustetun etujoukon (niin kutsuttu Combe Force) lounaaseen kartoittamattoman aavikon halki. 11. husaarirykmentin komentajan everstiluutnantti John Comben mukaan nimetty osasto, johon kuuluivat panssariautokomppania 11. husaarirykmentistä ja kuninkaan rakuunarykmentistä, 2. kivääriprikaati, ilmavoimien panssariautolaivue, 3. hevosvetoisen tykistörykmentin panssarintorjuntatykit, C patteri 4. hevosvetoisesta kenttätykistörykmentistä sekä 106. hevosvetoinen kenttätykistöpatteri. Viimeksi mainitun yksikön kalustona oli yhdeksän kuorma-autoihin asennettua 37 millimetrin panssarintorjuntatykkiä. Osaston kokonaisvahvuus oli noin 1 200 sotilasta.
Iltapäivällä 5. helmikuuta osasto saapui Benghazin ja Tripolin väliselle tielle ja sulki sen lähellä Sidi Salehia eli noin 32 kilometriä Ajedabiasta pohjoiseen ja 48 kilometriä Antelatista lounaaseen. Italian 10. armeijan etujoukko saapui puoli tuntia myöhemmin pysähtyen esteeseen. Samana iltana 4. panssariprikaati saapui Beda Fommiin, josta se kykeni valvomaan rantatietä 16 kilometriä sulun pohjoispuolella ja 7. panssaridivisioonan tukiryhmä vielä pohjoisempana uhaten siten vetäytyvän italialaisarmeijan sivustaa ja taustaa sekä estäen paon aavikolle. Seuraavana päivänä vetäytyvä armeija kerääntyi ja aloitti hyokkäyksen. Kiivas taistelu alkoi muuttuen päivän edetessä yhä epätoivoisemmaksi.
Combe Force kykeni 6. helmikuuta estämään noin 20 000 italialaisen, joiden tukena oli kuutisenkymmentä M13/40 panssarivaunua sekä parisataa tykkiä etenemisen. Lopulta saapui häntäpään suojana ollut Bambinin johtama erikoispanssariprikaati Benghazin edustalle. Prikaatin kalustona oli edelleen lähes sata panssariajoneuvoa, mutta osan niistä piti edelleen turvata häntäpäätä. Prikaati teki noin kuudellakymmenellä panssariajoneuvollaan läpimurtohyökkäyksen Beda Fommissa.
Taistelu muodostui paikoitellen jopa käsikähmäksi ja muun muassa eräs rykmentin sotilasmestareista valtasi tankin tyrmäämällä kiväärinperällä italialaisvaunun johtajan. Italialaiset tekivät viimeisen yrityksensä murtautua saarrosta 7. helmikuuta, jolloin loput parikymmentä keskiraskasta panssarivaunua murtautuivat ohuen jalkaväkiryhmityksen lävitse. Panssarivaunut kuitenkin tuhoutuivat kenttätykistön tulessa lähellä brittirykmentin esikuntaa. Viimeisen epäonnistuneen yrityksen jälkeen ja Brittiläisen 7. panssaridivisioonan loppuosan saavuttua sekä Australian 6. divisioonan vallattua Benghazin italialaisjoukot antautuivat. Kaatuneiden joukosta löytyi muun muassa Italian 10. armeijan komentaja Tellera ja vangittujen joukosta muun muassa kenraalit Bambini ja Bergonzoli.
Taistelun jälkeen O’Connor lähetti 11. husaarirykmentin länteen kohti Agedabia, josta sen piti jatkaa edelleen El Agheilaan kiertäen hajallaan olevat italialaisryhmät sekä valvoa joukkojen keskityksiä.