stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hamamatsuchō
Historia

Hamamatsuchōn alue tunnettiin 1600-luvun vaihteesta lähtien nimellä Kuemonchō (久右衛門町) kylänpäämiehenä ja läheisen Zōjō-jin buddhalaisen temppelin virkamiehenä toimineen Okuzumi Kuemonin mukaan. Edo-kaudella alueelle kehittyi vähitellen kaupunkimaista asutusta, kun sinne muutti Zōjō-jin temppelin väkeä. Aluetta laajennettiin myös Tokionlahdelle päin. Kun kylänpäämieheksi tuli vuonna 1696 Hamamatsun kaupungista kotoisin ollut Gonbee-niminen mies, kaupunginosa nimettiin uudelleen Hamamatsun mukaan.
Meiji-kaudella vuonna 1878 Hamamatsuchōsta tuli osa Shiba-kun suuraluetta. Toisen maailmansodan jälkeen Shiba-ku liitettiin uuteen Minaton erillisalueeseen, ja samalla kaupunginosan nimi sai etuliitteen ”Shiba-”. Entisen nimensä Hamamatsuchō sai takaisin, kun etuliite poistettiin vuonna 1972. Tokion World Trade Centerin rakentamisesta lähtien 1970-luvun vaihteessa Hamamatsuchō on ollut osa Tokion keskustaa. Sen myötä monet alueen pienistä asuinrakennuksista on korvattu suurikokoisilla liike- ja toimistorakennuksilla.
Kaupunkikuva ja rakennukset

Hamamatsuchō on tiiviisti ruutukaavaan rakennettu kaupunginosa, joka rajautuu idässä rautatiehen ja lännessä valtatiehen 15. Naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Higashi-Shinbashi, idässä Kaigan, etelässä Shiba ja lännessä Shiba-Daimon. Zōjō-jin laaja temppelialue ja Tokyo Tower sijaitsevat joitakin satoja metrejä länteen.
Hamamatsuchōssa on liikerakennusten lisäksi paljon pieniä ravintoloita ja baareja. Kaupunginosan merkittävin rakennuskokonaisuus on Tokion World Trade Center pilvenpiirtäjineen. World Trade Centerin 152 metriä korkea tornitalo oli valmistuessaan vuonna 1970 maan korkein rakennus. Vähitellen sen tarjoamat tilat kävivät kuitenkin tarpeettomiksi, ja vuonna 2021 sitä ryhdyttiin purkamaan. Osana korttelin laajempaa uudelleenrakentamista sinne valmistuivat 156-metrinen pilvenpiirtäjä vuonna 2018 ja 200-metrinen pilvenpiirtäjä vuonna 2021. Rakenteilla ovat vielä 185 metriä korkea torni ja korkein, 235 metriin kohoava torni, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2027.
Hamamatsuchōn rautatieasema vuonna 1963, Hamamatsuchōn kaupunginosa vasemmalla puolella
Hamamatsuchōn rautatieasema vuonna 1975, Hamamatsuchōn kaupunginosa ja World Trade Center vasemmalla puolella
1970 valmistunut World Trade Center
World Trade Centerin sisäänkäynti
2018 valmistunut Nippon Life Hamamatsuchō Crea Tower
Hamamatsuchōn rautatieaseman pohjoinen sisäänkäynti
Tokion monorail Hamamatsuchōn rautatieaseman yläpuolella
Kanava Hamamatsuchōn etelärajalla
Liikenne

Hamamatsuchōta palvelee vilkkaasti liikennöity Hamamatsuchōn asema, jota käyttävät JR Higashi-Nihonin Yamanote-linja ja Keihin–Tōhoku-linja sekä Tokion monorail, joka johtaa Hanedan lentoasemalle. Rautatieaseman vierellä sijaitsee Tokion metron Daimonin metroasema, jolla pysähtyy kaksi Toei-metron liikennöimää linjaa, Asakusa-linja ja Ōedo-linja.
Kaupunginosa toimii myös porttina Tokionlahden laivaliikenteelle, sillä läheisestä Takeshiban laivaterminaalista on yhteyksiä Tokion ulkosaarille, ja Hinoden laivalaiturilta järjestetään Tokionlahden risteilyjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hamamatsuchō Wikimedia Commonsissa
| n k Minaton erillisalue |
| --- | --- | --- |
| Akasakan alue |  Akasaka  Kita-Aoyama  Minami-Aoyama  Moto-Akasaka  |  |
| Azabun alue |  Azabu-Jūban  Azabu-Mamianachō  Azabu-Nagasakachō  Azabudai  Higashi-Azabu  Minami-Azabu  Moto-Azabu  Nishi-Azabu  Roppongi  |  |
| Shiban alue |  Atago  Hamamatsuchō  Higashi-Shinbashi  Kaigan (1-chōme)  Mita (1–3-chōme)  Nishi-Shinbashi  Shiba  Shiba-Daimon  Shiba-kōen  Shinbashi  Toranomon  |  |
| Shibauran–Kōnanin alue |  Daiba  Kaigan (2–3-chōme)  Kōnan  Shibaura  |  |
| Takanawan alue |  Mita (4–5-chōme)  Shirokane  Shirokanedai  Takanawa  |  |
| Muita alueita |  Aoyama  Odaiba  Shiodome  |  |
Marjo Vuorikoski

| Marjo Vuorikoski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1952
Kansalaisuus:  Suomi
Marjo Vuorikoski (s. 1952) on suomalainen kasvatustieteen tohtori ja entinen yliopistonlehtori Tampereen yliopistossa. Hän on julkaissut artikkeleita kriittisestä ja feministisestä pedagogiikasta sekä toimittanut kriittisen pedagogiikan ja kasvatustieteen teoksia. Hänen sosiaalityön tekijöiden koulutusta käsittelevä väitöskirjansa Tampereen yliopistolle (1999) oli otsikoitu Sosiaalityön professionaalistuminen ja koulutus.
Vuorikoski on työskennellyt Tampereen yliopistossa sekä kasvatustieteen laitoksen yliassistenttina että yliopistonlehtorina. Häntä on kutsuttu suomalaiseksi hooks-asiantuntijaksi, sillä hän on kirjoittanut kasvatustieteilijä bell hooksin pedagogisista ajatuksista useita artikkeleita tieteellisiin lehtiin, sekä toimittanut teoksen Vapauttava kasvatus suomennoksen.
Teoksia ja toimituksia

Jukka Tuomisto, Kirsi Heikkilä, Arto Juhela, Esa Poikela, Marjo Vuorikoski: Yhteiskunnan rakenteet ja elinikäinen oppiminen : tutkimus koulutus- ja oppimismahdollisuuksien kehittymisestä ja niiden kehittämisen ongelmista työelämässä.  (Tampereen yliopiston kasvatustieteiden laitos, A, Tutkimusraportti, ISSN 1239-0771; n:o 59)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1996.  ISBN 951-44-4097-8
Marjo Vuorikoski: Sosiaalityön professionaalistuminen ja koulutus.  (Väitöskirja; julkaistu sarjassa Acta Universitatis Tamperensis, ISSN 1455-1616; 687)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1999.  ISBN 951-44-4609-7
Marjo Vuorikoski, Sirpa Törmä, Sinikka Viskari (toimittajat): Opettajan vaiettu valta.  Tampere:  Vastapaino, 2003.  ISBN 951-768-141-0
Kirsti Jokihaara, Mirka Räisänen, Arja Tahvola, Marjo Vuorikoski: Se on se avain! Kasvatustieteiden tieteenalaohjelmasta valmistuneiden tarinoita opiskelusta ja työhön sijoittumisesta.  (Tutkimuksia ja selvityksiä / Tampereen yliopiston opintotoimisto, ISSN 0355-5240; 46)  Tampere:  Tampereen yliopiston opintotoimisto, 2003.  ISBN 951-44-6169-X
Marjo Vuorikoski ja Taina Törmä (toimittajat): Opettaja peilissä. Katse ammatilliseen kasvuun.  Helsinki:  Kansanvalistusseura, 2004.  ISBN 951-9140-20-4
Tomi Kiilakoski, Tuukka Tomperi ja Marjo Vuorikoski (toimittajat): Kenen kasvatus? Kriittinen pedagogiikka ja toisinkasvatuksen mahdollisuus.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-168-2
bell hooks (kirjoittajanimi): Vapauttava kasvatus.  (Teaching to transgress : education as the practice of freedom. Suomennuksen toimittaneet Marjo Vuorikoski ja Hilkka Rekola)  Helsinki:  Kansanvalistusseura, 2007.  ISBN 978-951-9140-31-5
Tapio Aittola, Jari Eskola ja Juha Suoranta: Kriittisen pedagogiikan kysymyksiä.  (kirjoittajat Henry A. Giroux, Hilkka Rekola, Marjo Vuorikoski, Katariina Hakala, Eija Kauppinen, Hanna Mansnerus, Riitta Vira, Leena Rantala, Elina Poikajärvi, Peter McLaren, Nathalia Jaramillo, Tapio  Aittola, Jari Eskola ja Juha Suoranta)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2007.  ISBN 978-951-44-7165-0  Teoksen verkkoversio (pdf).
Aiheesta muualla

Marjo Vuorikoski (2001) Constructing Personal and Professional Identity during Teacher Education (Washington D.C.: ERIC Clearinghouse; 15-sivuinen katsausartikkeli; myös pdf) (englanniksi) (ed.gov)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Kaisa Pylkkänen

Kaisa Pylkkänen (s. 1974 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja stand up -koomikko.
Pylkkänen on ollut luomassa muun muassa televisiosarjoja Uutishuone, Käenpesä ja Pientä laittoa sekä kirjoittamassa poliittisia satiireja YleLeaks ja Itse valtiaat sekä saippuasarjaa Salatut elämät. Hänen sarjoihinsa kuuluu myös Matkaoppaat. Pylkkänen on lisäksi esiintynyt Nelosen Stand up! -ohjelman toisella ja kolmannella kaudella sekä vakiovieraana keskusteluohjelmissa Jälkiviisaat ja Popkult. Pylkkänen on kirjoittanut televisiolle vuodesta 1998 ja tehnyt stand upia vuodesta 2010. Hän ”roastasi” Keskustaa Krissen vaaligrilli -ohjelmassa vuoden 2011 eduskuntavaalien alla.lähde?
Pylkkänen oli All Female Panel -koomikkokollektiivin perustajajäsen mutta ei enää kuulu siihen. Hän on toiminut myös käsikirjoittajien killan ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton hallituksissa.lähde?
Kirjailija Oiva Paloheimo oli Pylkkäsen isoisä.
Filmografia

Salatut elämät (1999–2002), käsikirjoittaja
Itse valtiaat (2002–2003, 2008), käsikirjoittaja ja kiitokset
Käenpesä (2004–2005), pääkäsikirjoittaja, 1. tuotantokausi
Unelmakämppä (2004), käsikirjoittaja
Talo (2005), käsikirjoittaja
Sukupuu (2006), käsikirjoittaja
Uutishuone (2009), käsikirjoittaja
Matkaoppaat (2009–2011), ohjaaja
Ylläs – huipulla tuulee (2012), ohjaaja & käsikirjoittaja, 1. tuotantokausi
Duudsonit tuli taloon (2012), käsikirjoittaja, 2. tuotantokausi
YleLeaks (2013), vastaava käsikirjoittaja
Naurun tasapaino (2013–2014), käsikirjoittaja
Pientä laittoa (2019), käsikirjoittaja
Aiheesta muualla

www.kaisapylkkanen.com - kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Turun lentoasema

Linja 1 Turun lentoaseman edustalla.
AirBalticin Q400 Riian lentoasemalta saapuu Turkuun.
Terminaali 1:n sisäänkäynti toukokuussa 2012.
Finnairin OH-ATI ATR 72-500 Turussa kesällä 2019 Turku Airshow'n aikaan.
Turun lentoasema (IATA: TKU, ICAO: EFTU) (ruots. Åbo flygplats) sijaitsee Turussa Lentokentän kaupunginosassa, kahdeksan kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Lentoaseman kiitotie 08/26 on 2 500 metriä pitkä.
Vuonna 2022 Turun lentoaseman kautta kulki 133 522 matkustajaa, joten se on matkustajamääriltään Suomen lentoasemista seitsemänneksi vilkkain. Rahtimääriltään lentoasema puolestaan oli vuonna 2022 toiseksi suurin 1 044 kauttaan kulkeneen rahtitonnin perusteella.
Turusta lennetään reittilentoja Maarianhaminaan, Gdańskiin, Riikaan ja Tukholmaan sekä talvikaudella Tjäreborgin tilauslentoja Gran Canarialle ja Teneriffalle.
Lentoasemalla on matkustajaterminaalin lisäksi erillinen täyden palvelun rahtiterminaali, jossa toimii pikakuljetusyhtiö TNT:n Suomen lentorahdin pääkeskus. TNT:llä on viikoittaiset reitit Turusta Liègeen ja Göteborgiin. Rahtiterminaalia käyttää myös pikakuljetusyhtiö DHL.
Lentoasemalla toimii Rajavartiolaitoksen vartiolentolaivueen Turun vartiolentue sekä FinnHEMS-tukikohta.
Historia

Turun ensimmäinen lentoasema oli 1920-luvulla Ruissalon saareen rakennettu Ruissalon lentosatama, josta liikennöitiin Tukholmaan. Maalentokoneisiin siirryttäessä uuden maalentoaseman perustaminen tuli aiheelliseksi, mutta Ruissalon maaperän ja kustannussyiden takia suunnitelmat muuttuivat, ja Suomen ensimmäinen siviililentoasema Artukaisten lentokenttä avattiin vuonna 1935. Artukaisista lennettiin Tukholmaan, Helsinkiin, Poriin ja Vaasaan. Artukaisten maalentoasema palveli vuoteen 1955 saakka, jonka jälkeen lentotoiminta siirtyi Turun, Maarian ja Ruskon rajalle rakennetulle uudelle lentoasemalle. Vuonna 1957 lentoasema-alueen Maariaan ja Ruskoon kuulunet osat liitettiin Turun kaupunkiin.
Uusi lentoasema ja myöhemmin paranneltu kiitotie vastasivat lentoliikenteen kehittyviin tarpeisiin. 1990-luvun alussa valmistui rahtiterminaali ja vuosituhannen vaihteessa matkustajaterminaalia laajennettiin. Rahtitoimintaa lentoasemalla vilkastutti entisestään toisen rahtiterminaalin valmistuminen vuonna 2003.
2000-luvun alusta lähtien lentoaseman alueelle on kehitetty LogiCity-nimellä tunnettua logistiikkakeskusta.
Turun lentoasemaa ovat kohdanneet monenlaiset vaikeudet, kuten Pomponrahkan Natura-aluekiista lentoaseman eteläpuolella, matkustajaliikenteen kasvun pysähtyminen ja reittiyhteyksien lakkauttaminen. Viime vuosien aikana lentoasema on osoittanut kuitenkin elpymisen merkkejä erityisesti vilkkaan rahtitoiminnan sekä lentoasema-alueen tehokkaan markkinoinnin ansiosta.
Lentoaseman ympäristölupa odottaa ratkaisua. Pomponrahkan Natura-alue on kuivunut ja sieltä on hävinnyt kiiltosirppisammal. Lentoaseman jatko on vaatinut hallitukselta poikkeuslupaa Natura-alueen olosuhteiden heikentämiseen.
Finavia valitsi Turun lentoaseman vuoden lentoasemaksi vuonna 2011. Rahtimääriltään lentoasema oli vuonna 2012 toiseksi suurin 8 012 kauttaan kulkeneen rahtitonnin perusteella.
Syksyllä 2014 Finavia sulki terminaali 2:n öljyvuodon takia, jonka takia halpalennot siirtyivät pääterminaaliin. Kesällä 2015 Finavia päätti terminaali 2:n purkamisesta öljyvuodon aiheuttaman vahingon suuruuden takia, siirtäen halpalennot pääterminaalin alakerran remontoituihin tiloihin.
Toukokuussa 2019 Wizz Air aloitti lennot Turusta Krakovaan kahdesti viikossa, keskiviikkoisin ja sunnuntaisin. Heinäkuusta 2019 Wizz Air alkoi lentää Turusta Lontoon Lutoniin tiistaisin, torstaisin ja lauantaisin sekä Pohjois-Makedonian Skopjeen keskiviikkoisin ja sunnuntaisin. Norjalainen Air Leap alkoi lentää Turusta Tukholman Arlandaan kahdesti arkipäivisin elokuusta 2019 alkaen. Kesällä 2020 Wizz Air aloitti kaksi uutta reittiä Turusta Georgian Kutaisiin sekä Kyproksen Lárnakaan.
Liikenneyhteydet lentoasemalle

Lentoasema sijaitsee valtatien 9 ja kantatien 40 tuntumassa. Turun satamaan on matkaa noin kymmenen kilometriä ja Turun rautatieasemalle kahdeksan kilometriä. Turun paikallisliikenne eli Föli liikennöi arkisin ja lauantaisin keskimäärin 15 minuutin vuorovälillä, sekä sunnuntaisin keskimäärin 30 minuutin vuorovälillä reitillä lentoasema – linja-autoasema – keskusta – satama. Terminaalin edestä saa taksin kaikkina vuorokaudenaikoina.
Lentoyhtiöt ja reittikohteet

| Lentoyhtiö | Kohde |
| --- | --- |
airBaltic: Riika
PopulAir: Maarianhamina
Scandinavian Airlines: Tukholma
Wizz Air: Gdańsk
| Lentoyhtiö | Kohde |
| --- | --- |
airBaltic: Oulu
Air Botnia: Maarianhamina, Oulu, Vaasa
Eesti Lennukompanii: Tallinna
Finnair: Oslo, Oulu, Pori, Tampere, Tukholma, Helsinki, Maarianhamina
Jet Air: Gdánsk
Lufthansa CityLine: Hampuri
Nordic Regional Airlines: Tallinna
Norwegian Air Shuttle: Alicante, Tukholma
Ryanair: Barcelona, Bryssel, Lontoo, Málaga
Scandinavian Airlines: Kööpenhamina
Turku Air: Maarianhamina, Tallinna
Wingo xprs: Tampere, Tukholma, Oulu
Wizz Air: Budapest, Krakova, Lontoo-Luton, Riika, Rooma, Varsova
Tilastot

| Vuosi | Kotimaa | Ulkomaat | Yhteensä | Muutos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 119 398 | 208 796 | 328 194 | +2,2 %  |
| 2006 | 127 582 | 212 338 | 339 920 | +3,6 %  |
| 2007 | 130 666 | 178 116 | 308 782 | −9,2 %  |
| 2008 | 102 003 | 216 094 | 318 097 | +3,0 %  |
| 2009 | 90 746 | 187 275 | 278 021 | −12,6 %  |
| 2010 | 104 533 | 252 726 | 357 259 | +28,5 %  |
| 2011 | 116 631 | 260 923 | 377 554 | +5,7 %  |
| 2012 | 109 995 | 344 953 | 454 948 | +20,5 %  |
| 2013 | 96 388 | 228 279 | 324 667 | −28,6 %  |
| 2014 | 93 107 | 204 751 | 297 858 | −8,3 %  |
| 2015 | 102 095 | 210 010 | 312 105 | +4,8 %  |
| 2016 | 97 680 | 226 397 | 324 077 | +3,8 %  |
| 2017 | 106 022 | 227 582 | 333 604 | +2,9 %  |
| 2018 | 105 746 | 263 686 | 369 432 | +10,7 %  |
| 2019 | 106 825 | 346 102 | 452 927 | +22,6 %  |
| 2020 | 25 251 | 87 334 | 112 585 | -75,1 %  |
| 2021 | 4 906 | 46 180 | 51 086 | -54,6 %  |
| 2022 | 14 665 | 118 857 | 133 522 | 161,4 %  |
| 2023 | 7 307 | 225 736 | 233 043 | +75,0 %  |
| Vuosi | Kotimaan rahti | Kotimaan posti | Kansainvälinen rahti | Kansainvälinen posti | Yhteensä | Muutos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | 132 | 260 | 2 883 | 3 | 3 278 | +9,8 %  |
| 2007 | 50 | 102 | 3 304 | 3 | 3 459 | +5,5 %  |
| 2008 | 43 | 0 | 4 650 | 1 | 4 695 | +35,7 %  |
| 2009 | 157 | 0 | 6 761 | 0 | 6 919 | +47,4 %  |
| 2010 | 72 | 0 | 6 988 | 0 | 7 061 | +2,1%  |
| 2012 |  |  |  |  | 8 012 | +13,5%  |
| Vuosi | Kotimaan rahti ja posti | Kansainvälinen rahti ja posti | Yhteensä | Muutos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 169 | 3 692 | 3 861 |  |
| 2020 | 1 | 3 855 | 3 856 | –0,1%  |
| 2021 | 393 | 2 177 | 2 570 | –33,4%  |
| 2022 | 2 | 1 042 | 1 044 | –59,4%  |
Vaaratilanteet

25. lokakuuta 2017 CityJetin operoima Scandinavian Airlinesin lento Tukholmasta Turkuun menetti laskeutumisessa hallinnan. Lentokone lähti oikea kylki edelle luisuun loskaisella kiitotiellä. Tähän syynä oli, ettei koneen vauhti hiljentynyt odotetulla tavalla. Koneessa oli 88 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. Tapahtumasta ei aiheutunut henkilövahinkoja, mutta kone lähetti mayday-hätäkutsun. Onnettomuustutkintakeskus suoritti tapahtumasta tutkinnan ja lopullinen raportti julkaistiin vuosi tapahtuman jälkeen. OTKES antoi neljä eri suositusta, jotta vastaavat tapahtumat voidaan välttää.
13. kesäkuuta 2019 Wizz Airin Airbus A320-kone Puolan Gdanskista Turkuun ajautui laskeutumisvaiheessa ukkosrintamaan. Koneesta ilmoitettiin Turun lennonjohdolle teknisistä vioista. Lentokone kuitenkin laskeutui turvallisesti Turkuun ilman henkilövahinkoja. Lentokoneeseen oli osunut salama ukkosrintaman läpi lennettäessä. Salamanisku aiheutti hälytyksen suuresta ilmaliikenneonnettomuuden vaarasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Finavia – Turun lentoasema
Suomen ilmailukäsikirja – Turun lentoasema (Arkistoitu – Internet Archive)
Pilot Turku (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Suomen lentoasemat |
| --- | --- |
Suuret kansainväliset:  Helsinki-Vantaa 
Pienet kansainväliset:  Ivalo  Joensuu  Kittilä  Kokkola-Pietarsaari  Kuusamo  Kuopio  Lappeenranta  Maarianhamina  Oulu  Rovaniemi  Tampere-Pirkkala  Turku  Vaasa 
Kotimaiset:  Jyväskylä  Kajaani  Kemi-Tornio  Pori  Savonlinna 
Ei säännöllistä liikennettä:  Enontekiö  Halli  Mikkeli  Seinäjoki  Utti 
Entiset lentoasemat:  Helsinki-Malmi  Kauhava  Sodankylä  Tampere-Härmälä  Varkaus  Ylivieska 
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat:  Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat:  Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat:  Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat:  Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
Lentoaseman kiitotie talvella 2021.
Turun lentoaseman rahtiterminaaleja vuonna 2008.
Hamilton (Uusi-Seelanti)

| Hamilton |
| --- | --- |

 Hamilton
 Koordinaatit: 37°47′S, 175°17′E 
Valtio:   Uusi-Seelanti
Saari:  Pohjoissaari
Alue:  Waikato
Perustettu:  1864
Kaupunginoikeudet:  1945
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  110 km²
Korkeus:  40 m
Väkiluku (2022):  179 920
 – Väestötiheys:  1 636 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+12
 – Kesäaika:  UTC+13
Suuntanumero(t):  07
 
 Hamilton City Council 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hamilton on kaupunki Uuden-Seelannin Pohjoissaarella Waikaton alueella. Kaupungissa oli 179 920 asukasta vuonna 2022 ja se on väkiluvultaan maan neljänneksi suurin kaupunki.
Sijainti ja ilmasto

Hamilton sijaitsee Uuden-Seelannin Pohjoissaaren pohjoisessa keskiosassa. Se on Uuden-Seelannin pisimmän joen Waikatojoen varrella, ja joki kulkee 16 kilometriä kaupungin alueella.
Hamilton ilmasto on leuto ja sadanta kohtuullista ympäri vuoden. Tammikuun keskilämpötila on 18 °C ja heinäkuun 9 °C.
Historia

Waikatojoen varrella on ollut maoriasutusta ainakin 1500-luvulta lähtien. Hamiltonin kaupunki perustettiin 1864 strategisesti arvokkaalla paikalle lähelle hylätty Kirikiriroan maorikylää. Hamilton sai nimensä kapteeni J. F. C. Hamiltonilta, joka oli kuollut 1864 Gate Pān taistelussa.
Hamilton kasvoi hitaasti, ja vuonna 1868 siellä oli vain noin 250 asukasta, mutta rautatieasema avattiin 1877 ja Waikaton ylittävä silta 1879. Joen yli oli sitä ennen päässyt vain jokilaivalla, minkä takia Hamilton West ja East olivat kehittyneet omina yksikköinään. Silta oli paikkakuntien yhteinen urakka, ja kylävaltuustot yhdistyivät 1878.
Hamilton alkoi kasvaa todenteolla ensimmäisen maailmansodan aikaan, jolloin siitä kehittyi alueen liikenteen solmukohta. Sen jokisatamasta alettiin 1916 kuljettaa rahtia suoraan Aucklandiin. Hamiltonin asema vahvistui entisestään, kun Rukuhian puolelle perustettiin 1930-luvulla kaupunkia palveleva lentoasema. Hamilton sai kaupunginoikeudet 1945, jolloin siellä oli melkein 22 000 asukasta.
Waikato alkoi 1950- ja 1960-luvuilla houkutella myös korkeammin koulutettua väkeä, sillä kaupunkiin tarvittiin työvoimaa Waikaton sairaalaan sekä hallintotehtäviin. Waikaton yliopisto perustettiin 1964 ja Waikato Institute of Technology 1966. Kaupunkiin myös liitettiin sitä ympäröineitä esikaupunkeja; Hamiltonin pinta-ala tuplaantui 1940-luvun lopulta vuoteen 1962. Hamiltonin asukasluku oli 1966 noin 63 000 ja 100 000:n asukkaan raja ylittyi 1990-luvun puolivälissä.
Talous ja liikenne

Hamilton on Waikaton alueen taloudellinen keskus, ja vuonna 2022 hallintoalueen työpaikoista 44 prosenttia on Hamiltonissa, joka myös tuottaa 42 prosenttia alueen bruttokansantuotteesta. Kaupungin talous on monipuolista, ja suurimmat alat ovat terveys- ja sosiaalipalvelut, ammatilliset, tieteelliset ja tekniset palvelut sekä valmistusteollisuus.
Viidennes hamiltonilaisista työskenteli vuonna 2022 terveys- ja sosiaalalalla. Rakennusalan osuus työvoimasta oli 19 prosenttia ja valmistusteollisuuden 13 prosenttia. Vuoden 2013 jälkeen erityisesti valtionhallinnon ja rakennusalan osuus työvoimasta on ollut kasvussa. Rakennusalan vahvuus johtuu kaupungin voimakkaasta kasvusta. Samaan aikaan maataloustyöntekijöiden osuus on laskussa, kun entistä viljelysmaata muutetaan asuinalueiksi.
Hamiltonista on hyvät tie- ja rautatieyhteydet muualle maahan. Te Huia on junayhteys Aucklandiin. Hamiltonin lentoasema palvelee vain sisäistä liikennettä, ja asemalla operoi Air New Zealand. Hamiltonin sisäistä bussiliikennettä hallinnoi Waikaton aluevaltuusto.
Väestö

Hamiltonissa oli heinäkuussa 2022 Uuden-Seelannin tilastokeskuksen arvion mukaan 179 920 asukasta. Hamilton on kasvanut 2000-luvulla muuta Uutta-Seelantia nopeammin. Se on Uuden-Seelannin neljänneksi suurin kaupunki ja suurin sisämaakaupunki.
Vuoden 2018 väestönlaskennan tietojen mukaan Hamiltonin asukkaista eurooppalaistaustaisia 63,6 prosenttia ja maoreja 23,7 prosenttia. Aasialaisia oli 18,5 prosenttia ja Tyynenmeren saarten asukkaita 6,1 prosenttia. Englantia asukkaista puhui 94,6 prosenttia ja maoria 6,0 prosenttia. Niiden jälkeen yleisimmät kielet olivat mandariinikiina ja hindi. Kristittyjen osuus Hamiltonin väestöstä vuonna 2018 oli 36,3 prosenttia. Osuus oli vuonna 2006 ollut vielä 51,9 prosenttia. Uskonnottomien määrä oli samassa ajassa noussut 36,1 prosentista 46,5 prosenttiin, hindujen 1,9 prosentista 3,6 prosenttiin ja muslimien 1,5 prosentista 2,2 prosenttiin.
Hamilton on Uuden-Seelannin nuorin kaupunki, ja sen mediaani-ikä on 33 vuotta. Kaupungissa asuu erityisen paljon 20–39-vuotiaita. Monet eläköityvät tuppaavat muuttamaan Hamiltonista rannikkokaupunkeihin, ja Hamiltoniin nuoria vetää yliopistokoulutksen mahdollisuus. Nuoren väestön ansiosta Hamiltonin luonnollinen väestönkasvu on korkeampi kuin monissa muissa Uuden-Seelannin osissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hamilton (Uusi-Seelanti) Wikimedia Commonsissa