stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ville Kiljunen

Ville Robert Kiljunen (s. 1981 Varkaus) on suomalainen näyttelijä, juontaja, ohjaaja ja opettaja. Kiljunen opiskeli opettajaksi Lapin yliopistossa ja teatteria Lahden kansanopistossa. Sotilasarvoltaan hän on reservin vänrikki. Kiljunen on juontanut television lastenohjelmaa Pikku Kakkonen. Kiljunen on näytellyt useissa suomalaisissa teattereissa, muun muassa Konttisen kesäteatterissa, Teatteri Eurooppa Neljässä, Hämeenlinnan teatterissa, Tahtiteatterin Kuopion Uusi Kesäteatteri -näyttämöllä, Rauman Kaupunginteatterissa, Ränssin kievarin kesäteatterissa, Syvälahden lavan teatterissa sekä Jyväskylän kaupunginteatterissa. Kiljunen on ohjannut näytelmiä muun muassa Lapin ylioppilasteatterissa, Haminan teatterissa ja Varkauden teatterissa. Kiljunen on käsikirjoittanut Pikku Kakkosen Ville ja Pono -sarjat Apina opena, Ihan satua, Ilmojen kunkut ja Villen ja Ponon Aikamatkat. Kiljunen on Jyväskylän kristillisen opiston Teatterikoulutuksen vastuuopettaja.
Aiheesta muualla

Ville Kiljusen kotisivut
Verena von Strenge

Verena von Strenge (s. 27. heinäkuuta 1975) on saksalainen tanssija ja laulaja.
Verena aloitti tanssimisen viisivuotiaana.
Musiikkiura

Verena toimi saksalaisen rave-, happy hardcore-, tekno-, progressive house -yhtye Dunen laulajana vuosina 1995–1997 sekä 1999–2000.
2000-luvun alussa hän siirtyi soolouralle.
Diskografia

1997 Finally Alone
1998 Heartbeat
1998 Part Of Your World
1998 Sky (Follow Me) (ei julkaistu)
2002 Rain & Tears
2007 Angels
Viljo Keinänen

Viljo Antero Keinänen (3. helmikuuta 1916 Helsinki – 7. marraskuuta 1997) oli suomalainen vakuutusmatemaatikko ja vakuutusyhtiön toimitusjohtaja.
Viljo Keinäsen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Einar Keinänen ja Elli Katri IIpponen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1934 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939, filosofian lisensiaatiksi 1947 ja filosofian tohtoriksi 1948. Hänen väitöskirjansa käsitteli funktioteoriaa. Keinänen teki opintomatkat Saksaan 1937 ja Ruotsiin 1948.
Keinänen oli Vakuutus oy Varman apulaismatemaatikkona 1944, ylimatemaatikkona 1945, Jälleenvakuutus oy Varman ja Eläke-Varman ylimatemaatikkona vuodesta 1947 ja Jälleenvakuutus oy Varman toimitusjohtajana vuodesta 1953.
Viljo Keinänen oli naimisissa vuodesta 1949 Eeva-Liisa Parkkisen kanssa.
Julkaisuja

Über die vermischte Randwertaufgabe der Halbebene bei unendlich vielen Randintervallen, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsinki 1947
Jälleenvakuutusosakeyhtiö - Återförsäkringsaktiebolaget Varma 1919-1949 : muistojulkaisu ; kirj. Einar Keinänen, Viljo Keinänen, Gunnar Soininen. Varma, Helsinki 1950
Ryhmähenkivakuutus ja ryhmäeläkevakuutus ; vakuutustutkinnon oppikirjamoniste, kirj. R. Pajari ja Viljo Keinänen. Suomen vakuutusyhdistys, Helsinki 1958
Veiko Spolītis

Veiko Spolītis vuonna 2014 (Kuva: Latvian Saeima)
Veiko Spolītis vuonna 2021
Veiko Spolītis ([ˈspuɔliːtis]; s. 5. syyskuuta 1971 Riiassa) on latvialainen poliitikko ja valtiotieteilijä.
Elämä ja koulutus

Spolītis syntyi Riiassa latvialaisen isän ja virolaisen äidin perheeseen. Käytyään Riian 25. lukion aloitti hän opintonsa Tarton yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kautta-aikain ensimmäisellä vuosikurssilla valmistuen vuonna 1996. Opiskeluaikanaan hän oli tarttolaisen  Revelia-veljeskunnan jäsen. Vuonna 2003 hän valmistui geneveläisestä Graduate Institute of International Studies -instituutista (ransk. Institut des hautes études internationales, IHEI). Vuonna 2006 hän väitteli Helsingin yliopistossa valtiotieteiden tohtoriksi maailmanpolitiikasta.
Vuonna 1998 hän aloitti yhteistyön virolaisen Kuku Raadion kanssa ja vuodesta 2005 alkaen hän on toiminut Eesti Raadion radioesiintyjänä. Vuosina 2010–2014 hän toimi Latvian puolustusministerin parlamentaarisena sihteerinä. Huhtikuussa 2014 hänestä tuli Latvian ulkoministeriön neuvonantaja.
Spolītis on ollut Latvian liberaalidemokraattisen Yhtenäisyys-puolueen ehdokkaana vuosien 2011 ja 2014 europarlamenttivaaleissa. Lokakuun 2014 Latvian parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi varakansanedustajaksi Riian vaalipiiristä. Kun varsinainen edustaja Edgars Rinkēvičs aloitti ulkoministerin tehtävässä, päätti Saeima antaa täyden edustajamandaatin hänen ja 10 muun ministeriksi valitun edustajan varamiehelle. Täten Spolītis nousi Rinkēvičsin tilalle Saeiman kansanedustajaksi 5. marraskuuta 2014. Kuitenkin 29. lokakuuta 2014 Spolītis jäi kiinni 1,4 promillen rattijuopumuksesta ja 12. tammikuuta 2015 ilmoitettiin hänen lopulta puoluejohdon kanssa käydyn keskustelun jälkeen eronneen puolueesta. Hän kuitenkin jatkaa edelleen Latvian kansanedustajana.
Tunnustukset

Maarjamaan ristin IV luokan ansiomerkki (2012)
Suomen Leijonan ritarikunnan ritariristi (2013)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veiko Spolītis Wikimedia Commonsissa
Vonda Shepard

| Vonda Shepard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1963 (ikä 61) New York
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1987–
Tyylilajit:  pop rock
Soittimet:  piano kitara basso
Levy-yhtiöt:  Reprise Records Warner Brothers Records 550 Music Epic Records Sony Music Entertainment VesperAlley Records
Aiheesta muualla
vondashepard.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vonda Shepard (s. 7. heinäkuuta 1963 New York) on yhdysvaltalainen pop/rock-laulaja. Laulamisen lisäksi hän soittaa pianoa, kitaraa ja bassoa.
Shepard on esiintynyt tv-sarjassa Ally McBeal, ja sarjan musiikista on ilmestynyt vuonna 1998 kokoelma Songs from Ally McBeal.
Hän on ollut vuodesta 2004 naimisissa musiikkituottaja Mitchell Froomin (s. 1954) kanssa, ja heillä on vuonna 2006 syntynyt poika. Shepardilla on kolme siskoa. Hänen isänsä on Richmond Shepard (s. 1929).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vonda Shepard Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Valkopäähansu

| Valkopäähansu |
| --- | --- |
 Naaras vasemmalla, koiras oikealla.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Hansut Chloephaga
Laji::  picta
Kaksiosainen nimi
 Chloephaga picta  (Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Valkopäähansu Wikispeciesissä   Valkopäähansu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Chloephaga picta
Valkopäähansu (Chloephaga picta) on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Koko ja ulkonäkö

Valkopäähansu kasvaa 59–72 cm pitkäksi. Muiden hansujen tapaan sen luontainen asento on melko pysty ja jalat vahvat. Kolme alalajia ovat hiukan erinäköisiä, ja naaraat ja koiraat poikkeavat toisistaan suuresti.
Elinympäristö ja ravinto

Valkopäähansut laiduntavat lyhyttä ruohoa mutta pesivät mielellään korkeamman ruohon sekaan. Paikoin niiden katsotaan kilpailevan ravinnosta laiduntavien lampaiden kanssa.
Lisääntyminen

Naaras munii 5–8 munaa. Poikaset lähtevät pesästä pian kuoriuduttuaan.
Vardan Minasjan

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Vardan Razmikovitš Minasjan
Syntymäaika: 5. tammikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Jerevan, Armenian SNT, Neuvostoliitto
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1991–1992 1992–1997 1997–1998 1998–1999 1999–2000 2001–2003 |  Zankezour Goris  FC Pyunik Jerevan  Erebuni Jerevan  FC Lausanne-Sport  FK Lokomotiv Pietari  FC Pyunik Jerevan | 20 (4) 145 (22) 6 (2) 2 (0) 36 (2) 50 (22) |
Maajoukkue
| 1996–1999 |  Armenian maajoukkue | 11 (0) |
Valmennusura
2006–2008 2006–2009 2007 2008–2011 2009–2013:  FC Pyunik Jerevan (apuv.)  Armenian maajoukkue (apuv.)  Armenian maajoukkue  FC Pyunik Jerevan  Armenian maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vardan Minasjan (arm. Վարդան Մինասյան, s. 5. tammikuuta 1974) on armenialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Minasjan aloitti pelaajauransa Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Zankezour Gorisissa, josta siirtyi jo 1992 FC Pyunik Jerevaniin. Minasjan voitti seuran paidassa kaksi Armenian jalkapalloliigan mestaruutta, kunnes siirtyi kaudeksi 1997–1998 paikallisvastustaja Erebuni Jerevaniin. Tämän jälkeen hän kokeili siipiään myös ulkomailla ja edusti kaudella 1998–1999 sveitsiläistä FC Lausanne-Sportia, mutta otteluita Lausannessa Minasjanille kertyi vain kaksi. Epäonnistuneen kauden jälkeen hän siirtyi Venäjälle, jossa pelasi 1. divisioonassa FK Lokomotiv Pietarissa. Vuonna 2001 Minasyan palasi Pyunikiin, jossa lopetti pelaajauransa 2003.
Armenian maajoukkueessa Minasjan esiintyi 11 maaottelussa.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Armenian mestaruus (5): 1996, 1997, 2001, 2002, 2003
Armenian cup (3): 1996, 2001, 2003
Ura valmentajana

Valmennusuransa Minasjan aloitti FC Pyunikin apuvalmentajana 2006. Hän toimi myös skotlantilaisen Ian Porterfieldin apulaisvalmentajana Armenian maajoukkueessa. Porterfieldin erottua elokuussa 2007 terveyssyiden vuoksi nousi Minasjan yhdessä toisen apuvalmentajan Tom Jonesin kanssa maajoukkueen peräsimeen. Tanskalaisen Jan Børge Poulsenin noustua tammikuussa 2008 päävalmentajaksi jatkoi Minasjan apuvalmentajana.
Samaan aikaan maajoukkuepestinsä ohella Minasjan toimi FC Pyunikin apuvalmentajana. Kesäkuussa 2008 hän nousi seuran päävalmentajaksi. Jan B. Poulsen sai potkut maajoukkueesta maaliskuun lopussa 2009, ja Minasjan nousi jälleen päävalmentajaksi. Helmikuussa 2010 hän teki EM2012-karsinnat kattavan sopimuksen maajoukkueen kanssa.
Seuratasolla Minasjan luotsasi Pyunikin Armenian mestariksi kolmesti perättäin vuosina 2008–2010 ja hänet valittiin maan parhaaksi valmentajaksi 2010 ja 2011. Syyskuussa 2011 Minasjanista tuli myös Pyunikin urheilutoimenjohtaja.  Hän jätti päävalmentajan tehtävät joulukuussa 2011.
Maajoukkuevalmentajana Minasjan ei onnistunut viemään Armeniaa EM-kisoihin 2012 eikä MM-kisoihin 2014. Hän sai potkut tehtävästään lokakuun lopussa 2013.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Armenian mestaruus (3): 2008, 2009, 2010
Armenian cup (2): 2009, 2010
Armenian supercup (2): 2010, 2011
Wittenbergplatz

Aukion keskiosa metroasemineen KaDeWe:n katolta nähtynä
Wittenbergplatz on aukio Berliinin läntisessä keskustassa, Tauentzienstraßen itäpäässä. Se syntyi vuosina 1889–1892.
Aukiota ympäröineestä alkuperäisestä rakennuskannasta ei ole säilynyt paljoa, mutta aukion keskellä sijaitsee edelleen arkkitehtuuristaan tunnettu, vuonna 1913 nykyisen muotonsa saanut Wittenbergplatzin metroasema. Molemmin puolin asemaa kulkee autotie. Aukion pohjois- ja eteläpäädyt ovat puistomaisempia ja kummallakin sijaitsee suihkulähde.
Berliinin kuuluisin tavaratalo KaDeWe sijaitsee aukion laidalla.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ville Kiiskinen

| Ville Kiiskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. joulukuuta 1977 (ikä 46) Mikkeli, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  195 cm
Paino:  100 kg
Pelinumero:  37
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2003
Seurat:  Reipas Lahti (I-div.) Pelicans (I-div.) KooKoo (I-div./Mestis) SaiPa (SML) FPS (Mestis) Jukurit (Mestis) London Racers (EIHL) Hermes (Mestis) HeKi (S-S/Mestis) Jää-Tiikerit (II-div.) HCK (S-S) Panthers Hockey (III-div.)
Ville Kiiskinen (s. 25. joulukuuta 1977 Mikkeli) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Kiiskinen on Mestiksen/I-divisioonan kaikkien aikojen eniten rangaistusminuutteja kerännyt pelaaja. Hän keräsi 12 kaudessa on yhteensä 726 jäähyminuuttia. Yhteensä 487 ottelussa on syntynyt tehot 94+139=233. Hän on myös kaikkien aikojen neljänneksi eniten Mestis/1. divisioonaotteluita pelannut pelaaja.
Pelaajauransa jälkene Kiiskinen on toiminut valmentajana. Kaudella 2022–2023 hän toimii Peliittojen apuvalmentajana.
Windows NT 3.5

Windows NT 3.5 on Microsoftin graafinen, yrityskäyttöön suunniteltu käyttöjärjestelmä. Se oli ensimmäinen NT-pohjainen järjestelmä, joka julkaistiin 21. syyskuuta 1994. Käyttöjärjestelmästä julkaistiin kaksi versiota, työasema ja palvelin.
Lähdekoodi

Windows NT 3.5:n lähdekoodi vuoti julkisuuteen toukokuussa 2020. Microsoft ei halunnut kommentoida asiaa.
Windows Phone -kauppa

| Windows Phone -kauppa |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Microsoft
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  21. lokakuuta 2010
Kehitystilanne:  lopetettu 16.12.2019
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Sovelluskauppa
Alusta:  Windows Phone
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Windows Phone -kauppa tai Windows Phone Store (aiemmin Windows Phone Marketplace) oli Microsoftin Windows Phone -alustalleen tarjoama palvelu, joka antoi käyttäjille mahdollisuuden selata ja ladata kolmansien osapuolten tekemiä sovelluksia. Useat sovellukset olivat täysin ilmaisia ja maksullisia sovelluksia oli mahdollisuus kokeilla ennen lopullisen ostopäätöksen tekemistä. Windows Phone -kaupan valikoimaan pääsi tutustumaan Windows Phone -laitteilla tai suoraan tietokoneen selaimella.
Palvelu on lakkautettu ja yhdistetty Microsoft Storeen Windows 10:n julkaisun yhteydessä.[lähde? ] Windows Phone 8.1:n Kauppa ei ole ollut käytettävissä 16.12.2019 jälkeen.
Kehitys

Windows Phone -kauppa oli kasvanut nopeasti julkaisunsa jälkeen ja saavutti helmikuussa 2012 sovellusten määrässä Blackberry App Worldin.  Kesäkuussa 2012 sovellusten määrä ylitti 100 000 rajan, mikä tapahtui 20 kuukautta julkaisun jälkeen. Vertailun vuoksi Google Play ylitti saman rajan 24 kuukaudessa ja App Storelta siihen meni 16 kuukautta. Loppuvuonna 2012 sovellusten määrä ylitti 150 000 rajan ja kasvu on ollut voimakasta erityisesti siitä lähtien, kun Nokia toi markkinoille ensimmäiset Lumia-puhelimensa loppuvuodesta 2011. 
Joulukuussa 2013 sovellusten määrä ylitti 200 000 kpl rajan.[lähde? ]
Vääräkoski (täsmennyssivu)

Vääräkoski tarkoittaa seuraavia:
Vääräkoski, maaseututaajama Karjalan tasavallassa Venäjällä
Vääräkosken kartonkitehdas, Vääräkosken Pahvi Oy:n lakkautettu kartonkitehdas Ähtärissä
Vääräkoski, kylä Ähtärissä
Vääräkoski, koski Ähtärissä
Vääräkoski, kylänosa Suurperon kylässä Viipurin maalaiskunnassa luovutetulla alueella
Vääräkosken kanava, kanava Heinäveden reitin varrella.
Vääräkosken voimalaitos, vesivoimala Tohmajärvellä Jänisjoessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vääräkoski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
World Register of Marine Species

| World Register of Marine Species |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  marinespecies.org
Kotipaikka:  Ostend, Belgia
Kaupallinen:  ei
Kielet:  englanti
Avattu:  2008
Sisällön lisenssi:  CC-BY (tekstit), CC BY-NC-SA (kuvat)
Nykyinen tila:  aktiivinen
World Register of Marine Species (lyhenne WoRMS) on taksonominen internet-tietokanta, joka listaa maailman merieliöt. Sieltä löytyy lajien taksonomia, niiden löytäjä, synonyymit sekä tieto siitä elävätkö lajit merien lisäksi muissa vesissä. World Register of Marine Species käyttää usein lähteenään muita tietokantoja kuten FishBasea tai AlgaeBasea. Verkkosivuille lisätään nykyisin joka päivä uusien lajien kuvauksia.
Wittgenstein (elokuva)

| Wittgenstein |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Derek Jarman
Käsikirjoittaja:   Ken Butler  Terry Eagleton  Derek Jarman 
Tuottaja:   Takashi Asai  Ben Gibson  
Säveltäjä:  Jan Latham-Koenig
Kuvaaja:  James Welland
Leikkaaja:  Budge Tremlett
Pääosat:   Karl Johnson  Tilda Swinton  Michael Gough  John Quentin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   British Film Institute  Bandung Productions  Channel Four Film  Uplink Co. 
Levittäjä:  Mikado Film Netflix
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wittgenstein on englantilaisen Derek Jarmanin ohjaama elokuva Ludwig Wittgensteinin elämästä. Elokuva on dramatisointi ja ottaa taiteellisia vapauksia, jonka vuoksi se luokitellaan fiktioksi.
Elokuvan maailmanensi-ilta oli vuoden 1993 Berliinin elokuvajuhlilla. Elokuva voitti juhlien parhaan kokoillan elokuvan Teddy-palkinnon.
Wittgensteinin Suomen-ensi-ilta oli 12. marraskuuta 1993 elokuvateatteri Illusionissa. Yleisradio esitti elokuvan televisiossa 18. toukokuuta 1997.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvan sisältävän tyyliä, taitoa, filosofiaa ja ironiaa samassa paketissa. Hän antaa Wittgensteinille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Villakoirapointteri

| Villakoirapointteri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Saksa
Määrä:  Suomessa rekisteröity 3
Rodun syntyaika:  1800-luvun loppu
Alkuperäinen käyttö:  metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  Pudelpointer, puudelpointer
FCI-luokitus:  ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.1 Mannermaiset "braque"-tyyppiset #216
Ulkonäkö
Paino:  20–30 kg
Säkäkorkeus:  53–66 cm
Väritys:  ruskea, kuolleet lehdet, musta
Villakoirapointteri (saks. Pudelpointer) on karkeakarvainen saksalainen koirarotu, jota käytetään metsästyskoirana. Sen rotujärjestönä Suomessa toimii Saksanseisojakerho ry.
Alkuperä

Rodun taustalla on kaksi koirarotua, villakoira ja pointteri. Vuonna 1881 saksalainen kasvattaja paroni von Zedlitz halusi kehittää hyvän metsästyskoiran. Hänellä oli seitsemän valikoitua villakoiraa ja sata pointteria, joita hän käytti villakoirapointterin kehittämiseen. Rodusta ei koskaan ole tullut erityisen suosittua, eikä sitä tunnetakaan erityisemmin. Suomen Kennelliittoon on rekisteröity kolme villakoirapointteria.[lähde? ]
musta
ruskea
Aiheesta muualla

Rotumääritelmä (suomeksi)
Rodun kotimaan rotujärjestön kotisivut (saksaksi)
Veren voima

| Veren voima> Dead Until Dark.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Charlaine Harris
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, fantasia
Kustantaja:  Ace Books
Julkaistu:  2001
Suomennos
Suomentaja:  Johanna Vainikainen-Uusitalo
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  336
ISBN:  978-951-20-8167-7
Sarja: Sookie Stackhouse
Seuraava:  Verenjanoa Dallasissa
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Veren voima (engl. Dead Until Dark) on yhdysvaltalaisen Charlaine Harrisin vuonna 2001 julkaisema romaani. Se aloittaa Sookie Stackhouse -sarjan (en. The Southern Vampire Mysteries), joka kertoo vampyyrien ja ihmisten yhteiselosta Bon Tempsin pikkukaupungissa Louisianassa.
Sarjan päähenkilö on 25-vuotias tarjoilija Sookie Stackhouse, joka rakastuu vampyyri Bill Comptoniin. Bill vetää Sookieta puoleensa, mutta herättää myös epäilyksiä. Samoihin aikoihin kaupungissa tapahtuu murhia, joita Sookie alkaa selvittää.
Teos voitti Anthony Award -palkinnon sarjassa Best Paperback Mystery vuonna 2001. Televisiosarjan True Blood ensimmäinen kausi perustuu Veren voima -kirjaan.
Tarina

Kirjan päähenkilö ja kertoja Sookie Stackhouse työskentelee tarjoilijana lousianalaisessa baarissa. Hänellä on telepaattisia kykyjä, jotka vaikeuttavat välillä työtä ja etenkin rakkauselämää. Eräänä päivänä baariin saapuu salaperäinen muukalainen nimeltä Bill, joka paljastuu vampyyriksi. Sookie ihastuu komeaan Billiin ja yllätyksekseen huomaa, ettei pysty lukemaan miehen ajatuksia.
Sookie huomaa voivansa rentoutua Billin seurassa enemmän kuin useimpien muiden miesten. Hän alkaa kuitenkin epäillä suhdetta, kun Billistä käy pian ilmi myös arveluttavia puolia, ja toinenkin kiinnostava mies, Sookien pomo ja pitkäaikainen ystävä Sam, osoittaa kiinnostusta.
Samoihin aikoihin kaupungissa alkaa tapahtua murhia. Epäilykset kohdistuvat sekä vampyyreihin että Sookien veljeen Jasoniin, jolla on ollut suhde kahden murhatuksi joutuneen naisen kanssa. Sookie uskoo veljensä syyttömyyteen ja päättää selvittää kuka on oikea murhaaja.
Henkilöt

Sookie Stackhouse, telepaattisia kykyjä omaava tarjoilija
Bill Compton, Sookien ihastus, vampyyri
Sam Merlotte, Merlotte's-baarin omistaja, Sookien esimies ja ystävä
Jason Stackhouse, Sookien veli
Adele Stackhouse, Sookien ja Jasonin isoäiti, jonka luona Sookie asuu
Eric Northman, vampyyrien Alue 5:n sheriffi
Pam, vampyyri, Ericin alainen
Dawn Green, tarjoilija, Jasonin ex-tyttöystävä
Maudette Pickens, Jasonin ex-rakastajatar, joka on seurustellut myös vampyyrien kanssa
Arlene Fowler, Sookien ystävä ja työtoveri joka suhtautuu kielteisesti vampyyreihin
Rene Lenier, Arlenen ex-mies ja poikaystävä
Lafayette, Merlotte'sin kokki
Terry Bellefleur, Merlotte'sin työntekijä, traumatisoitunut sotaveteraani
Andy Bellefleur, poliisi, Terryn serkku
Bud Dearborn, sheriffi, Andyn esimies
Denise ja Mack Rattray, pariskunta joka myy vampyyrien verta huumeeksi
Malcolm, Liam ja Diane, vaeltelevia vampyyreja, Billin vanhoja tuttuja
Aiheesta muualla

Emma Hokkanen: Veren voima (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 9.8.2010.
Sookie Stackhouse
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
(The Southern Vampire Mysteries)
Romaanit: Veren voima (Dead Until Dark) (2001) | Verenjanoa Dallasissa (Living Dead in Dallas) (2002) | Kylmäveristen klubi (Club Dead) (2003)  |   Veren imussa (Dead to the World) (2004) | Verta sakeampaa (Dead as a Doornail) (2005) | Veren perintö (Definately Dead) (2006)  |  Pahan veren valtakunta (All Together Dead) (2007) | Veren sitomat (From Dead To Worse) (2008) | Pedon veri (Dead and Gone) (2009) | Samaa verta (Dead in the Family) (2010) |  Veren muisti (Dead Reckoning) (2011) | Veri kielellä (Deadlocked) (2012) | Dead Ever After (2013)
Novellikokoelma: A Touch of Dead (2009)
Opaskirja: The Sookie Stackhouse Companion (2011)
Kirjailija: Charlaine Harris
Televisiosarja: True Blood | True Bloodin jaksot
Venäjän hätätilaministeriön Il-76-onnettomuus (2016)

| Venäjän hätätilaministeriön Il-76-onnettomuus |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen hätätilaministeriön Il-76-palolentokone.
Yhteenveto
Päivämäärä:  1. heinäkuuta 2016
Onnettomuustyyppi:  törmäys vuoreen, syy tuntematon
Tapahtumapaikka:  Rybnyi Ujan, Venäjä
 :  54°20′48″N, 101°58′38″E
Lähtöpaikka:  Irkutskin lentoasema, Irkutsk, Venäjä
Määränpää:  Irkutskin lentoasema, Irkutsk, Venäjä
Kuolleita:  10
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Iljušin Il-76TD
Lentoyhtiö:  Venäjän hätätilaministeriö
Rekisteritunnus:  RA-76840
Matkustajia:  0
Miehistöä:  10
Venäjän hätätilaministeriön Il-76-onnettomuus tapahtui 1. heinäkuuta 2016, kun Venäjän hätätilaministeriön Iljušin Il-76TD -palolentokone törmäsi vuoreen ollessaan sammuttamassa metsäpaloja Irkutskin alueella. Kaikki kymmenen miehistön jäsentä saivat onnettomuudessa surmansa.
Tausta

Ennen onnettomuutta Irkutskin lähellä oli ollut suuri metsäpalo jo useiden viikkojen ajan. Onnettomuuspäivänä Venäjän metsänhoitoviraston mukaan maan alueella oli tulessa yli 43 000 hehtaaria metsämaata. Satelliitin välityksellä tilannetta tarkkailleen Venäjän Greenpeacen mukaan arvio oli pahasti alakanttiin. Sen mukaan metsää oli tulessa pelkästään Irkutskin alueella 415 000 hehtaaria.
Lentokone

Onnettomuuskone oli lokakuussa 1994 ensilentonsa lentänyt Iljušin Il-76TD (valmistenumero 1033417553, rekisteritunnus RA-76840). Se toimitettiin 1. tammikuuta 1995 ALIS-lentoyhtiölle. Saman vuoden joulukuussa se siirtyi Venäjän hätätilaministeriölle, jonka käytössä se pysyi onnettomuuteen saakka. Koneelle oli onnettomuuteen mennessä kertynyt 9 064 lentotuntia 3 069 lennolla.
Miehistö

Onnettomuuslennolla koneessa oli kymmenen hengen miehistö: kapteeni, perämies, suunnistaja, lentoinsinööri, radisti, kolme ohjaajaa ja kaksi lentoteknikkoa.
Onnettomuus

Kone lähti Irkutskin lentoasemalta päivän toiselle lennolleen kello 10.19 paikallista aikaa ja nousi lentopinnalle 100. Miehistö aloitti laskeutumisen kohti metsäpaloja kello 11.02. He tekivät 180 asteen käännöksen vuoristoisella alueella. Kone lensi tällöin 210 metrin korkeudella, ja maanpinnan läheisyydestä varoittava GPWS-laite aktivoitui useita kertoja. Se suuntasi kohti yhtä alueen korkeimmista vuorista, johon se lopulta törmäsi kello 11.13.