stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanhakatolinen kirkko
Vanhakatoliset Pohjoismaissa

Ruotsissa ja Tanskassa on Utrectin unioniin kuuluvia vanhakatolisia seurakuntia.
Den nordisk-katolske kirke Norjassa on osa konservatiivista vanhakatolista Polish National Catholic Churchia.
Aiheesta muualla

Union of Utrecht of the Old Catholic Churches (saksaksi) ja (englanniksi)
Verneri Salovirta

Werner (Verneri) Salovirta, sukunimi aik. Marckström (1. toukokuuta 1883 Suojärvi – 27. kesäkuuta 1936 Muddusjärvi, Inari) oli suomalainen metsänvartija ja itseoppinut Lapin maisemakuvistaan tunnettu taidemaalari.
Salovirta, jonka isä oli metsänhoitajana Suojärvellä valmistui metsänvartijaksi Evon metsänvartijakoulusta vuonna 1906. Hän oli sitten metsänvartijana eri yhtiöitten ja valtion palveluksessa vuoteen 1918 saakka. Salovirta osallistui Suomen sisällissotaan 15. jääkäripataljoonassa. Hän kävi suojeluskuntien päällystökoulun vuonna 1920 ja oli sitten Pylkönmäen suojeluskunnan paikallispäällikkönä vuoteen 1921 saakka. Keväällä 1921 hän muutti Okeroisiin Lahden lähelle ja oli valtion palveluksessa metsätyönjohtajana vuoteen 1925, jolloin hän erosi tehtävästä sairauden takia.
Salovirta oli harrastanut maalausta sivutoimisesti jo vuodesta 1915 lähtien ja vuonna 1926 hän ryhtyi täyspäiväiseksi taidemaalariksi. Hän sai ensimmäiset vaikutteensa taidemaalari Gabriel Engbergiltä vuosien 1914 ja 1915 tienoilla. Salovirta teki ensimmäisen matkansa Lappiin kesällä 1926 ja tämän jälkeen hän oli Lapissa jokaisena kesänä sekä talvella 1929–1930, 1931–1932 ja 1935–1936. Salovirta piti yksityisnäyttelyitä Lahdessa 1928, 1930 ja 1934. Hän maalasi maisemamaalauksia aluksi Okeroisten maisemista ja sitten useina kesinä Lapissa.
Salovirta oli myös harrastajanäyttelijä ja hän näytteli Lahden teatterissa 1927–1928. Hän kirjoitti lisäksi novelleja, kertomuksia ja näytelmiä. Salovirran näytelmistä tunnetuin oli satunäytelmä "Elävä miekka", jota esitettiin Viipurin teatterissa.
Salovirran vene kaatui myrskyssä 27. kesäkuuta 1936 hänen ollessaan kalastusmatkalla Inarin Muddusjärvellä. Salovirta oli lähtenyt asunnostaan Inarin Haapalasta tarkoituksenaan vierailla Muddusjärven rannalla asuneen tuttavansa puutarhuri Yrjö Aholan luona. Veneen kaaduttua Salovirta ui pitkän matkaa uistinsiima jalkoihin sotkeutuneena mutta uupui noin 100 metrin päässä rannasta ja hukkui. Salovirran ruumis löydettiin 4. heinäkuuta ja hänet haudattiin Inariin.
Lahden Taideyhdistys järjesti huhtikuussa 1937 taiteilijoiden B. B. Alancon ja Verneri Salovirran muistonäyttelyn Lahden lyseossa.
Vartsalan työväentalo

| Vartsalan työväentalo |
| --- | --- |
 Vartsalan työväentalo
Osoite:  Vartsalantie 375
Sijainti:  Halikko, Salo
Koordinaatit:  60°20′21″N, 23°00′10″E
Valmistumisvuosi:  1916
Rakennuttaja:  Vartsalan Työväenyhdistys
Omistaja:  Halikon Vartsalan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2 + kellari
Kerrosala:  256 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vartsalan työväentalo on Salon Halikossa Vartsalan kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalolla on kulttuurihistoriallista merkitystä ja se on seudullisesti arvokas.
Historiaa

Vartsalan työväenyhdistys perustettiin marraskuussa 1906 ja yhdistys liittyi saman tien Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Oman talon puute hankaloitti toimintaa. Kokoukset järjestettiin osuuskaupan pienessä salissa, missä pidettiin myös iltamia talvisin. Kesällä iltamat järjestettiin heinämakasiinissa. Yhdistys järjestikin iltamia ahkerasti alusta asti. Oma näytelmäseura ja kirjasto perustettiin alkuvuosina.
Rakennus

Yhdistys perusti rakennuskomitean oman talon rakentamista varten jo 1907, mutta tontin hankkiminen tuotti vaikeuksia. Asia eteni vasta viisi vuotta myöhemmin, jolloin yhdistys osti vanhan riihen rakennustarpeiksi ja vuokrasi tontin taloa varten. Piirustukset tilattiin rakennusmestari Kustaa Haulilta, joka oli Halikon Kaninkolan ja myöhemmin Salon työväenyhdistyksen jäsen. Suunnitelma valmistui vuonna 1916, ja saman vuoden lopulla valmistui työväentalo.
Taloon laitettiin peltikate vuonna 1924, ja seuraavana vuonna saatiin sähkövalo. Talo on vinkkelin muotoinen, ja se sijaitsee tien risteyksessä niin, että talon pitkät sivut ovat tielle päin. Pääsisäänkäynti on tien puolella. Talo on vuorattu ponttilaudoituksella. Talo oli vaaleanpunainen 1970-luvulla, mutta on sen jälkeen maalattu punaiseksi. Työväentalon näyttämö on purettu ja rakennettu uudelleen. Sisätiloja on osittain uusittu. Rakennusta on kunnostettu vuonna 1990.
Toimintaa työväentalolla

1920-luvulla talolla toimi lukuisia alaosastoja. Näytelmäseuran lisäksi yhdistyksellä oli opinto-, nuoriso-, raittius- ja urheiluosasto. Työväentalo on alueen ainoa yleinen kokoontumistila, joten oman käytön ohella talolla järjestetään kansalaisopiston kursseja, siellä kokoontuvat Halikon Eläkkeensaajat ja talo toimii myös Salon kaupungin nuorisotilana. Tiloja vuokrataan myös yksityisille juhlien ja muiden tapahtumien pitopaikaksi.
Valkeajärvi (Padasjoki, Vakkila)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°17′19″N, 25°12′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Mustasenojaan 
Järvinumero:  14.223.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  144,5 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,18 km  
Pinta-ala:  5,848 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi Valkiajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vakkilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,5 metriä mpy.
Vietnamin demokraattinen tasavalta

Pohjois-Vietnam (vietn. Miền Bắc Việt Nam), virallisesti Vietnamin demokraattinen tasavalta (vietn. Việt Nam Dân chủ Cộng hòa), oli Kaakkois-Aasiassa vuosina 1945–1976 sijainnut valtio, joka hallitsi Vietnamin pohjoisosaa ja taisteli Vietnamin sodassa Yhdysvaltoja ja Etelä-Vietnamia vastaan.
Pohjois-Vietnamin hallitus määräsi yleisen liikekannallepanon 4. heinäkuuta 1966. Se koski kaikkia 18–30-vuotiaita pohjoisvietnamilaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vietnamin demokraattinen tasavalta Wikimedia Commonsissa
Vanhakaupunki (täsmennyssivu)

Vanhakaupunki, vanhakaupunki tai vanha kaupunki yleisnimenä sekä Vanhakaupunki erisnimenä tai etuliite "Vanha" erisnimissä kaupungin nimen edellä voivat viitata ainakin seuraaviin:
Yleisnimi > Vanhakaupunki

vanhakaupunki, yleisnimenä nimitys, jota käytetään useiden kaupunkien vanhoista osista. Tällaisia ovat muiden muassa:
Bratislavan vanhakaupunki
Jerusalemin vanhakaupunki
Kaunasin vanhakaupunki
Korfun vanhakaupunki
Krakovan vanhakaupunki
Lijiangin vanhakaupunki
Pláka, Ateenan vanhakaupunki
Staré Město, Prahan vanhakaupunki
Riian vanhakaupunki
Ródoksen vanhakaupunki
Tallinnan vanhakaupunki
Tukholman vanhakaupunki
Vilnan vanhakaupunki
Vanha Rauma, Rauman kaupungin vanha keskusta
Vanha Porvoo, Porvoon kaupungin vanha keskusta
Yleisnimi > Vanha kaupunki

vanha kaupunki, epävirallinen nimitys ennen vuotta 1959 perustetuille Suomen kaupungeille
Erisnimi

Vanhakaupunki, kaupunginosa Helsingissä, Helsingin kaupungin entinen sijaintipaikka
Etuliite "Vanha" kaupungin nimen edessä. Tämä voi tarkoittaa:
Kaupungin entistä sijaintipaikkan nykyisen kaupungin keskustan ulkopuolella. Tällaisia ovat muiden muassa:
Vanha Vaasa, kaupunginosa Vaasassa, Vaasan kaupungin entinen sijaintipaikka
Vanha Uppsala, pitäjä ja entinen kunta Ruotsissa, Uppsalan kaupunkia edeltänyt vanha keskuspaikka
Kaupungin vanhaa keskustaa eli vanhaakaupunkia nykyisen kaupungin keskustan sisällä. Tällaisia ovat muiden muassa:
Vanha Porvoo, Porvoon vanha keskusta
Vanha Rauma, Rauman vanha keskusta
Viiltäjä

Viiltäjä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Viiltäjä (From Hell), televisioesityksissä käytetty nimi Albert ja Allen Hughesin ohjaamalle jännityselokuvalle vuodelta 2001
Viiltäjä (alkup.Lo squartatore di New York, engl. The New York Ripper), Lucio Fulcin ohjaama kauhu/jännityselokuva vuodelta 1982
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viiltäjä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Venceslaus Pyhä

Venceslaus Pyhän patsas Olomoucissa.
Venceslaus Pyhä (tšek. Svatý Václav, saks. Wenzel,) (n. 907 – n. 935 tai 929) oli Böömin ruhtinas 920-luvulla.
Suku

Venceslausin isoisä Bořivoj I oli slaavien apostolien Pyhän Kyrilloksen ja Pyhän Metodioksen kristinuskoon käännyttämä ja isä Vratislav I oli kasvatettu kristityksi, vaikka äiti Drahomíra oli pakanaheimopäällikön tytär.
Venceslauksen isä kuoli hänen ollessaan lapsi ja hänet kasvatti kristitty isoäiti pyhä Ludmila. Drahomíran kerrotaan vihoissaan kuristuttaneen anoppinsa.
Hallitsijana

Venceslaus nousi ruhtinaaksi 18-vuotiaana, karkotti äitinsä Drahomíran ja alkoi levittää kristinuskoa Böömiin. Hänestä tuli vuonna 929 myös Saksan kuningas Henrik Linnustajan alamainen.
Venceslaus kutsui pappeja Saksasta ja suosi latinalaista riittiä itäisen sijaan. Hän oli myös vannonut neitsyysvalan ja oli tunnettu hyveistään. Keisari Otto Suuri vahvisti hänen aatelisarvonsa.
Kuolema

Legendan mukaan Venceslauksen veli Boleslav murhasi hänet matkalla kirkkoon, luultavasti syyskuussa 929 tai 935. Ruumis paloiteltiin ja haudattiin murhapaikalle. Kolme vuotta myöhemmin Boleslav katui tekoaan ja siirsi pyhänjäännökset Pyhän Vituksen katedraaliin Prahaan. Reliikkien keräämispäivää muistellaan 27. kesäkuuta ja niiden translaatiopäivää 4. maaliskuuta. Venceslauksen murha- ja muistopäivä on 28. syyskuuta.
Perintö

Tarinan mukaan Venceslaus uinuu Blaníkvuoren sisällä ritareineen ja on valmis puolustamaan maata vihollisten sitä uhatessa.
Venceslaus on aiheena tunnetussa englanninkielisessä joululaulussa ”Good King Wenceslas” (”hyvä kuningas Venceslaus”). Sitä laulavat kiertelevät lapsikuorot Englannissa jouluaattoiltana monien muiden laulujen ohella.
Lisää aiheesta

Venceslauksen aukio
Veera Ollikainen

Veera Ollikainen (ven. Вера Михайловна Оллыкайнен, Vera Mihailovna Ollikainen; 22. joulukuuta 1919 Vuolejärvi – 10. tammikuuta 2009 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen kielentutkija ja sanakirjojen tekijä.
Ollikainen kävi alakoulun Vuolejärvellä ja yläkoulun Hiipinässä. Hän opiskeli venäjää Karjalan pedagogisessa instituutissa vuodesta 1938 ja siirtyi Petroskoin yliopiston suomalais-ugrilaiselle osastolle vuonna 1941.
Toinen maailmansota kesketytti opinnot, ja Ollikainen työskenteli vuoteen 1944 saakka Krasnojarskiin evakuoidulla Onegan traktoritehtaalla. Hän suoritti yliopiston loppuun Syktyvkarissa ja palasi Petroskoihin, jossa hän sai paikan Totuus-lehdestä.
Ollikainen suoritti jatko-opintoja vuodesta 1952 ja puolusti kandidaatinväitöskirjaansa vuonna 1956. Vuosina 1956–1988 hän työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutissa. Ollikainen osallistui vuonna 1963 ilmestyneen venäläis-suomalaisen sanakirjan laatimiseen ja toimitti vuonna 1975 julkaistua Igor Vahrosin ja Antti Scherbakoffin suomalais-venäläistä sanakirjaa. Martti Kuusisen, Ollikaisen ja Julia Syrjäläisen laatima uusi venäläis-suomalainen suursanakirja ilmestyi vuonna 1997. Ollikainen on laatinut myös kotiseutunsa Pohjois-Inkerin murresanakirjan.
Ollikainen muutti vuonna 2007 tyttärensä kanssa Suomeen.
Teoksia

Russko-finski slovar / Venäläis-suomalainen sanakirja. Moskva: Gosudarstvennoje izdatelstvo inostrannyh i natsionalnyh slovarei, 1963. = Venäläis-suomalainen suursanakirja. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1972.
Venäjä-suomi-suursanakirja. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1997. = Novyi bolšoi russko-finski slovar / Uusi venäläis-suomalainen suursanakirja. Moskva: Russki jazyk, 1999.
Slovar severno-ingermanlandskih govorov finskogo jazyka / Pohjois-Inkerin murresanakirja. Helsinki, Petroskoi: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, Venäjän tiedeakatemian Karjalan tiedekeskuksen kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti, 2003.
Viivapaine

| --- | --- |
:  Määritelmä: telapuristimissa käytetty mittayksikkö, joka ilmoitetaan yleensä kilonewtoneina puristimen leveysmetreille 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Viivapaine. Katso viivapaine Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Viivasalama

Viivasalama on salamatyyppi, jossa sähkövarauksen purkauskanava erottuu selkeänä valokaarena. Salama voi iskeä joko pilvestä maahan tai maasta pilveen, mutta ihmissilmä näkee yleensä vain yhtenäisen valokaaren.
Verzenay

Verzenayn kylä
Verzenay on kunta Marnen departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2006 oli 1076. Verzenayn pinta-ala on 11 km².
Viivapuikkopimelo

| Viivapuikkopimelo> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Pimelot Heptapteridae
Suku::  Heptapterus
Laji::  multiradiatus
Kaksiosainen nimi
 Heptapterus multiradiatus  Ihering, 1907 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Viivapuikkopimelo (Heptapterus multiradiatus)	on monnikaloihin kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji Brasiliasta. Sitä on viimeksi tavattu vuonna 1966, joten se saattaa olla kuollut sukupuuttoon. Se on alle 10 cm pitkä.
Viive

Viive on alkujaan tekninen termi, joka tarkoittaa jonkin tiedon tai signaalin perilletulon viivästymistä. Sen merkitys on laajentunut tekniikan ulkopuolelle tarkoittamaan viivästymistä, taukoa tai hitautta, hidastelua. Esimerkiksi lause ”Asioiden hoitoon voi tulla viivettä” ilmaistaisiin sujuvammin: asioiden hoito voi viivästyä tai asioiden hoito voi venyä.
Tietoliikenteessä viive koostuu kahdesta komponentista.
Valon tai muun sähkömagneettisen säteilyn sekä sähkön siirtyminen paikasta toiseen vie aikaa. Tähän ei voida vaikuttaa kuin lyhentämällä matkaa tai käyttämällä väliaineita, joissa signaali kulkee nopeammin. Jos signaalin siirtoaika solmukohdalta toiselle on liian pitkä tai vaihteleva, saattaa paketteja kadota.
Signaalin prosessointi verkon eri solmukohdissa kuluttaa myös aikaa. Useimmissa tapauksissa tämä on suurin osa siirtoviivettä. Vaikka prosessointi kuluttaisi pitkiäkin aikoja, ei se sinällään aiheuta pakettien katoamista.
Elektroniikassa viipeellä tarkoitetaan sähköisen signaalin siirtymisaikaa siirtolinjassa tai signaalin käsittelyaikaa signaalia käsittelevässä piirissä. Tällöin puhutaan ”lagaamisesta” (engl. lag).
Valgjärv (Koorküla)

| Valgjärv |
| --- | --- |
 Järvi kuvattuna sen pohjoisrannalta
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Valgamaa
Kunnat:  Tõrvan kunta
Koordinaatit:  57°53′52″N, 25°52′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Järvinumero:  VEE2118000
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  71  m 
Rantaviiva:  3,68 km
Pinta-ala:  44,3  ha 
Tilavuus:  0,0037485 km³
Keskisyvyys:  8,5 m
Suurin syvyys:  26,8 m 
Valuma-alue:  2,5 km²
 fiValgjärv 
Valgjärv (myös Koorküla Valgjärv) on Virossa Valgamaalla Tõrvan kunnassa Jetin kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on L-kirjaimen muotoinen ja sen kaakkois- ja koillisrannat ovat melko jyrkkärantaisia. Järven pinta-ala on 44 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Siihen laskee muutama lyhyt oja, joista eteläpäähän laskee Kiisjärven laskuoja. Järven valuma-alueen laajuus on 2,5 neliökilometriä. Järven laskuoja lähtee järven itärannalta koneellisesti suoranan ojana kaivettuna metsäojana, joka on johdettu Jõku jõgeen. Se virtaa pohjoiseen, missä se yhtyy Õhne jõgeen Rullissa 18 kilometrin päässä järvestä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 8,5 metriä ja suurin syvyys 26,8 metriä, jolloin se olisi Viron neljänneksi syvin järvi. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00375 kuutiokilometriä eli 3,75 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja rannat ovat puoliksi metsää tai peltoa ja niittyjä.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (vir. pehme- ja heledaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (vir. oligotroofne tai vähetoiteline, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Luontoarvoja

Järvi sisältyy Koorkülan luonnonsuojelualueeseen, johon kuuluvat myös Udsu järv, Kiisjärv, Kadastiku järv ja Saudikjärv. Luontomatkailijoille on rakennettu ruokailukatos, tulentekopaikka ja hiekkaranta. Kohteelle pääsee Tõrvan ja Valgjärven yhdistävältä maantieltä (tie 190).
Historiaa

Seudun asukkaat ovat jo kauan tienneet kertoa, että järvessä on kartanon rakennuksia. Suullinen traditio, joka kirjoitettiin muistiin 1600-luvulla, kertoi kartanonherrasta, joka tahtoi naida sisarensa. Häät pidettiin kartanossa vastoin paikallisen papin lupaa. Häiden aikana alkoi sataa ja aamulla huomattiin kartanon paikalla järvi. Järveen tehtiin sukeltamalla tutkimuksia jo 1640-luvulla ja silloin todettiin tiedon pitävän ainakin osittain paikkansa. Noin parin metrin syvyydessä on edelleen todettavissa puurakenteita, jotka dokumentoitiin vuonna 1958 arkeologi Jüri Selirandin tutkimuksissa. Silloin sukeltajat löysivät keskeltä järveä paalujen varaan pystytettyjen asumusten jäänteet. Paalut oli pystytetty järven pohjalla kulkevan harjujakson harjalle. Puunkappaleet ajoitettiin tuolloin ensimmäisen vuosituhannen jälkipuoliskolle eli aikaan 500–1000 jaa. Ajoitus vahvistettiin myös esinelöytöjen avulla. Tutkimukset saatettiin päätökseen 1980-luvun ja 1990-luvun alun jatkotutkimuksissa. Näiden tuloksena löydettiin paalujen varaan rakennetun sillan jäänteet.
Aiheesta muualla

http://www.envir.ee/sites/default/files/kalastiku_ja_puugivahendite_efektiivsuse_uuring_eesti_vaikejarvedes_2015_aruanne.pdf
Venceslauksen aukio

| Venceslauksen aukio (Václavské náměstí) |
| --- | --- |
 Venceslauksen aukio kuvattuna kansallismuseon päädystä
Valtio:  Tšekki
Kaupunki:  Praha
Kaupunginosa:  Nové Město
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Venceslauksen aukio (Václavské náměstí) sijaitsee Tšekin pääkaupungin Prahan keskustassa. Se on kaupungin merkittävimmpiä alueita, ja se on ollut useita kertoja Tšekin historian käännekohtien keskipisteessä.
Aukio tunnettiin aiemmin nimellä Hevostori (Koňský trh), mutta se nimettiin uudelleen vuonna 1848 Tšekin suojeluspyhimyksen Venceslaus Pyhän mukaan.
Luonne

Venceslauksen aukion pituus on noin 750 metriä ja leveys 60 metriä. Nimestään huolimatta se muistuttaa paikoin enemmän bulevardia, kuin perinteistä aukiota. Sitä reunustavat useat palatsimaiset rakennukset, joissa nykyään on muun muassa kauppoja, hotelleja, yökerhoja ja ravintoloita. Aukion näkyvin rakennus on sen eteläpäädyssä sijaitseva Prahan kansallismuseo.
Luonne > Patsaat ja muistomerkit

Kansallismuseon edessä sijaitseva Venceslaus Pyhän ratsastajapatsas on Tšekin tärkeimmistä kansallisista symboleista. Se valmistettiin vuosina 1887–1924. Tšekkoslovakia julistettiin itsenäiseksi juuri täällä, mistä muistona on patsaan jalustaan kaiverrettu päivämäärä 28.X.1918.
Kansallismuseon edustalla on myös pieni Jan Palachille ja Jan Zajícille omistettu ristinmuotoinen muistomerkki. Se on pystytetty samaan kohtaan, missä kumpikin opiskelija sytytti itsensä tuleen vuonna 1969.
Historia

Venceslauksen aukion historia ulottuu 1300-luvulle, kun Prahan uusikaupunki (Nové mesto) perustettiin. Se sai nimen Hevostori siellä harjoitetusta hevoskaupasta, mutta myös moni Prahan käsityöläinen ja maanviljelijä kävi kauppaa torilla. Aukio oli muutenkin pitkään varsin maalaismainen. Esimerkiksi sen kadut päällystettiin vasta 1700-luvun lopulla. 1900-luvun alulle tultaessa se oli kuitenkin kehittynyt modernin suurkaupungin keskukseksi. Alueen suurin nähtävyys, Tšekin kansallismuseo valmistui 1891, ja monet vielä nykyäänkin pystyssä olevat monikerroksiset sekä palatsimaiset rakennukset rakennettiin 1800- ja 1900-luvuilla.
Aukio nimettiin uudestaan vuoden 1848 maaliskuussa pian sen jälkeen kun Itävallan keisari oli luvannut myöntää maalle perustuslain. Nousussa ollut tšekkiläinen kansallistunne sai kaupungin viranomaiset hyväksymään Hevostorin uudelleen nimeämisen maan suojeluspyhimyksen Venceslaus Pyhän mukaan. Saman vuoden kesäkuussa aukiolla pidetty helluntaimessu toimi viimeisenä sytykkeenä Prahan kesäkuun kansannousulle.
Vuonna 1968 tapahtuneen Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen kaksi tšekkiläistä opiskelijaa tekivät polttoitsemurhan vastalauseena miehitykselle ja alkamassa olleelle normalisaatiolle. Jan Palach ja Jan Zajíc kuolivat saamiinsa vammoihin tammi- ja helmikuussa 1969.
Samettivallankumouksen aikana Venceslauksen aukio nousi jälleen tapahtumien keskipisteeseen. Sadat tuhannet tšekkoslovakialaiset osoittivat mieltään aukiolla päivittäin marras- joulukuussa 1989.
Liikenne

Můstekin ja Muzeumin metroasemat sijaitsevat Venceslauksen aukion vastakkaisissa päädyissä. Prahan metrolinja A kulkee suoraan aukion alapuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venceslauksen aukio Wikimedia Commonsissa
Barbora Veselán suunnittelema Jan Palachin ja Jan Zajícin muistomerkki.
Venceslaus Pyhän ratsastajapatsas sekä Prahan kansallismuseo.
Verneri Liinamaa

Liinamaa vuonna 1961.
Verneri Antto Liinamaa (nimi vuoteen 1934 Verner Lindgren; 28. kesäkuuta 1898 Virrat – 5. kesäkuuta 1972 Raahe) oli suomalainen opettaja ja satukirjailija.
Liinamaa kävi Jyväskylän seminaarin ja toimi kansakoulun opettajana Pudasjärven Livolla sekä vuodesta 1923 Raahen Lapaluodossa. Liinamaa avusti lastenlehti Pääskystä ja hän kirjoitti nimimerkillä Päivänpoika myös Oulussa ilmestyviin Kalevaan ja Nyyrikkiin. Liinamaa suomensi myös englannin kielestä muun muassa Oscar Wilden runoja.
Teoksia

Yövalvoja : runoja. WSOY 1919 (nimimerkillä Päivänpoika)
Kuusijuhlanäytelmiä. Otava 1926
Pikku teatteri : näytelmiä lapsille. Otava 1931
Koulu ja joulu : näytelmiä lapsille. Otava 1937
Iltahetkiä ja saturetkiä : satuja, kuvittanut Rudolf Koivu. Meidän lasten kirjasto 26. Otava 1945
Seikkailu meren syvyydessä : Sami ja Sarita seikkailemassa, kuvittanut Rudolf Koivu. Valistus 1945
Seikkailu Tapion talossa, kuvittanut Ulla Groundstroem. Tammi 1945
Vesi vanhin voitehista! : yksiosainen huvinäytelmä. Seuranäytelmiä 475. Karisto 1946
Vieraita sadun mailta ym. joulunäytelmiä. Otava 1947
Verneri Kinnunen

Verneri Kinnunen (s. 2. huhtikuuta 1993 Jyväskylä) on suomalainen pikaluistelija, joka edustaa seuratasolla Jyväskylän KENSU:a. Häntä valmentaa Ruotsin maajoukkueen päävalmentaja Mattias Hadders.
Kinnunen on voittanut yleisluistelun Suomen mestaruuden kausilla 2014 ja 2015.
Aiheesta muualla

Verneri Kinnunen Suomen Luisteluliiton sivuilla