stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renault Samsung SM7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Samsung SM7 Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
Renault Samsung SM3

Ensimmäisen sukupolven Renault Samsung SM3.
Renault Samsung SM3 on Nissan Bluebird Sylphy G10/Nissan Almera N16 -pohjainen malli, jota valmistaa Etelä-Koreassa Renault Samsung Motors.
Vuonna 2006 SM3 julkaistiin Nissan Almera Classic -nimellä Ukrainassa ja Venäjällä. Samana vuonna auto julkaistiin Väli- ja Etelä-Amerikassa Nissan Almerana täyttämään Sentran alapuolelle jäänyt aukko mallistossa Sentran kasvaessa uudistuksen yhteydessä.
Toisen sukupolven Renault Samsung SM3.
Vuodesta 2009 lähtien valmistettu toisen sukupolven SM3 on uudelleennimetty Renault Fluence.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Samsung SM3 Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
Rinta

Ihmisen rintakehän luinen rakenne.
Rinta (lat. pectus) on vartalon yläosan etupuoli. Nisäkkäillä rinnassa on rintanikamien, rintalastan ja kylkiluiden muodostama rintakehä, joka suojaa rintaonteloa. Rintaontelossa sijaitsevat keuhkot, sydän, ruokatorvi ja keuhkoputket. Rintalastaan kiinnittyvät solisluu ja ylimmät kylkiluut. Rinnan päällä on viuhkamainen suuri rintalihas.
Reijo Olavi Salo

Reijo Olavi Salo (5. maaliskuuta 1941 Jyväskylä – 22. marraskuuta 2015 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Reijo ”Hepeli” Salo nousi 1960-luvun vaihteessa Jyväskylän Kirin ykköslukkariksi ja Eino Kaakkolahden perinteiden jatkajaksi.
Arvo-otteluissa Salo esiintyi yhdeksän kertaa: kolmessa Itä–Länsi-, neljässä Liitto–Lehdistö- sekä kahdessa Mestarit–Muu Suomi -ottelussa. Vuoden parhaaksi lukkariksi hänet valittiin vuonna 1965. Vuonna 1982 Hepeli luotsasi Kirin Suomen mestariksi pelinjohtajana.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1964
3 Itä-Länsi-ottelua: 1965, 1967, 1968
Vuoden lukkari: 1965
Saavutukset > Pelinjohtajana

1 SM-kulta: 1982
1 SM-hopea: 1981
2 SM-pronssia: 1976, 1983
Repaleinen kumpupilvi

Cumulus fractus, repaleinen kumpupilvi
Repaleinen kumpupilvi (lat. Cumulus fractus, Cu fra) on eräs kumpupilven muoto. Se on tyypillinen Suomessa kesäisenä vuodenaikana, kun auringon lämmittämä, maanpinnan läheinen ilma konvektion johdosta nousee tiivistymiskorkeuteensa ja ilmankosteus alkaa tiivistyä näkyvään muotoon pilveksi. Konvektion jatkuessa repaleinen kumpupilvi jatkaa kasvuaan ja kehittyy tyypillisesti alaosaltaan tasaisemmaksi kauniin sään kumpupilveksi (lat. Cumulus humilis).
Repaleista kumpupilveä voivat ulkoasultaan muistuttaa huonon sään sadepilven riekaleet (lat.  Nimbostratus pannus) ja etenkin repaleinen sumupilvi (lat. Stratus fractus). Repaleisia huonon sään pilviä (pannus) esiintyy myös satavan verhopilven (As), kuuropilven (Cb) tai kumpupilven (Cu) yhteydessä. Repaleisen sumupilven syntytapa on erilainen kuin repaleisen kumpupilven, sillä repaleinen kumpupilvi voi esimerkiksi tiivistyä yllä olevasta satavasta pilvestä tulleesta sateesta. Repaleisia sumupilviä syntyy myös sumun hälvetessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Repaleinen kumpupilvi Wikimedia Commonsissa
Return to Forever (Return to Foreverin albumi)
Kappaleet

Return to Forever – 12.06
Crystal Silence – 6.59
What Game Shall We Play Today – 4.30
Sometime Ago – La Fiesta – 23.13
Kokoonpano

Chick Corea – Fender Rhodes -sähköpiano
Stanley Clarke – kontrabasso, bassokitara
Flora Purim – laulu, lyömäsoittimet
Joe Farrell – huilu, sopraanosaksofoni
Airto Moreira – rummut
Manfred Eicher – äänitys ja tuotanto
Arvostelut

AllMusic:
Käännös suomeksi
Repco

Repco (Replacement Parts Ltd) oli australialainen yhtiö, joka viritti ja huolsi kilpa-autojen moottoreita. Se toimitti Formula 1:ssä Brabhamille moottoreita kausilla 1966-1969 virittämällä Coventry Climaxin moottoreita. Repcon moottoreilla voitettiin ajajien mestaruus 1966 ja 1967. Repco jatkoi vielä sen jälkeen toimintaansa muissa autoluokissa.
Formula 1

Brabhamin lisäksi Repco toimitti myös LDS:lle moottorit kaudella 1968. Vaikka kolmilitraisessa moottorissa oli vain 300 hevosvoimaa, siinä oli laajempi vääntöalue. Jack Brabham voitti sillä neljä osakilpailua ja kauden 1966 mestaruuden. Seuraavalla kaudella tehoja oli jo 330 hv, ja Brabham uusi mestaruutensa. Kaudelle 1968 Repco toi uuden, itserakentamansa V8-moottorin, jossa oli yläpuolinen nokka-akseli. Moottori oli epäonnistunut, ja Repco alkoi vetäytyä Formula 1:stä. Kesken kauden 1969 Brabham luopui moottoreiden käytöstä, ja siirtyi käyttämään Fordia.
Rastasviidakkotimali

| Rastasviidakkotimali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttutimalit Pellorneidae
Suku::  Viidakkotimalit Pellorneum
Laji::  ruficeps
Kaksiosainen nimi
 Pellorneum ruficeps  Swainson, 1832 
Katso myös
   Rastasviidakkotimali Wikispeciesissä   Rastasviidakkotimali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rastasviidakkotimali (Pellorneum ruficeps) on Etelä- ja Itä-Aasiassa tavattava kerttutimaleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan rastasviidakkotimali on 16–18 cm. Rastasviidakkotimalin selkä, siivet ja pyrstö ovat oliivinruskeat. Päässä on päälaella punaruskea viiru, ja silmäkulmajuovat ovat valkoiset. Rinta on valkoinen, ja joillakin alalajeilla on rinnassa tai kurkussa tummia juovia. Nuori lintu on selästään lämpimämmän ruskea, eivätkä rinnan viirut ole yhtä selkeitä kuin aikuisella. Lintu pörhistää usein kaulan höyhenet.
Levinneisyys ja elinympäristö

Ääninäyte
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Rastasviidakkotimalia tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta Kiinaan asti. Linnun elinympäristöä ovat tiheät pensaikot, bambuviidakot, vuorten alarinteiden metsät, rotkot ja metsät jokien läheisyydessä. Rastasviidakkotimalin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 120–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Rastasviidakkotimalit elävät pieninä ryhminä viidakon tiheiköissä. Lajin pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset. Pesimäkausi linnulla kestää maaliskuulta toukokuulle. Rastasviidakkotimalin pallomainen lehdistä ja ruohoista rakennettu pesä sijaitsee joenpenkalla. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista tai kellertävää ruskeapilkullista munaa.
Rick MacLeish

| Rick MacLeish |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1950 Cannington, Ontario
Kuollut: 30. toukokuuta 2016 (66 vuotta)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1971–1984
Seurat:  London Nationals (OHA-Jr.)  Peterborough Petes (OHA-Jr.) Philadelphia Flyers (NHL) Oklahoma City Blazers (CHL) Richmond Robins (AHL) Hartford Whalers (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL) EHC Kloten (NLA) Detroit Red Wings (NHL)
NHL-varaus:  4. varaus, 1970 Boston Bruins
Rick MacLeish (3. tammikuuta 1950 Cannington, Ontario, Kanada – 30. toukokuuta 2016) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija.
Boston Bruins varasi MacLeishin koko varaustilausuuden neljäntenä pelaajana vuoden 1970 varaustilaisuudessa. MacLeish ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua Bruinsissa, vaan hänet kaupattiin helmikuussa 1971 Philadelphia Flyersiin, jonka riveissä hän teki NHL-debyytin kaudella 1970–1971. Flyersissa hän pelasi yhteensä 12:lla kaudella. Hän pelasi NHL:ssä myös Hartford Whalersissa, Pittsburgh Penguinsissa ja Detroit Red Wingsissa.
Parhaalla kaudellaan  1972–1973 MacLeish teki 50 maalia ja antoi 50 syöttöä saavuttaen 4. sijan pistepörssissä. MacLeish valittiin NHL:n tähdistöotteluun kausilla 1975–1976, 1976–1977 ja 1979–1980.
MacLeish voitti Stanley Cupin kausilla 1973–1974 ja 1974–1975.
Rahalaitosten neuvottelukunta

Rahalaitosten neuvottelukunta oli vuosina 1948–1982 toiminut suomalaisten pankkien yhteistyöelin. Sen korvasi vuosina 1982–1990 toiminut Pankkien neuvottelukunta, joka erosi edeltäjästään lähinnä vain laajemmalla organisaatiollaan. Neuvottelukuntien tärkeimpiä tehtäviä oli sopia rahalaitosten kesken luottojen ja talletusten koroista sekä palvelumaksuista aikana, jolloin kartellimaisia kilpailunrajoituksia ei Suomessa vielä vieroksuttu.
Molemmat neuvottelukunnat olivat juridiselta muodoltaan rekisteröimättömiä yhdistyksiä. Neuvottelukunnissa suomalaisia liikepankkeja (KOP, SYP, HOP, Ålandsbanken, Peruspankki, OKO ja Skop) edusti Suomen Pankkiyhdistys, säästöpankkeja Suomen Säästöpankkiliitto ja osuuspankkeja Osuuspankkien Keskusliitto. Lisäksi mukana oli valtion omistama Postipankki. Rahalaitosten neuvottelukunnassa olivat olleet mukana myös Keskusosuuslike OTK:n ja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) säästökassat, ja Pankkien neuvottelukuntakin tarjosi niille mahdollisuutta osallistua pankkien väliseen ottolainauskorkoja koskevaan sopimukseen.
Rahalaitosten neuvottelukunnassa pankit olivat sopineet keskenään talletusten ja luottojen koroista vuodesta 1948 saakka. Sopimukset alkoivat rakoilla kilpailun kiristyessä 1980-luvulla ja loppuivat vuoden 1987 paikkeilla, kun talletusten verohuojennuslaki tuli voimaan. Laissa määriteltiin verovapaiden talletusten korko suhteessa Suomen Pankin peruskorkoon. Eripuraa pankkiryhmien välillä aiheuttivat myös suhtautuminen ulkomaisten pankkien Suomeen tuloon sekä palvelumaksut, joita liikepankeilla ei ollut tarvetta pitää entisellä tasolla muita tehokkaamman tietotekniikan ansiosta.
Suurin ero Rahalaitosten neuvottelukunnasta Pankkien neuvottelukuntaan siirryttäessä oli yhteistyön organisointi. Pankkien neuvottelukunta sai oman toimiston, päätoimisen sihteerin ja nelijäsenisen työvaliokunnan, joka käsitteli yleiset asiat ja ohjasi nistä tärkeimmät neuvottelukunnan päättävään kokoukseen. Työvaliokunnan lisäksi Pankkien neuvottelukunnassa toimi viisi erityisvaliokuntaa: antolainausvaliokunta, ottolainausvaliokunta, kilpailuvaliokunta, lakivaliokunta ja pankkitekninen valiokunta.
1980-luvun lopulla Pankkien neuvottelukunnan tehtävät ja vaikutusvalta olivat yhä enemmän siirtyneet Suomen Pankkiyhdistykselle, joka tavallaan edusti kaikkia pankkiryhmiä koska mukana olivat myös osuus- ja säästöpankkien liikepankkimuotoiset keskuspankit OKO ja Skop. Vuoden 2007 alusta Suomen Pankkiyhdistys, Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitto, Rahoitusyhtiöiden yhdistys ja Finanssityönantajat ry yhdistyivät Finanssialan Keskusliitoksi. Se lyhensi vuonna 2017 nimensä muotoon Finanssiala ry.
RS-järjestelmä

Suomen asuntomarkkinoille on jäänyt elämään käsite ”Rahalaitosten neuvottelukunnan suosittelema järjestelmä” eli RS-järjestelmä. Se kehitettiin 1970-luvulla turvaksi niille, jotka tekevät sitovan asuntokaupan jo rakentamisvaiheessa. Järjestelmä liitettiin lähes sellaisenaan osaksi asuntokauppalakia 1990-luvulla. RS-järjestelmässä perustajaosakkaan on talletettava pankkiin konkurssin ja mahdollisten rakennusvirheiden varalta vakuudet.
Rikkaat ja köyhät

| 20 suosikkia – Rikkaat ja köyhät Timo Turpeinen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: Iskelmä
 Levy-yhtiö: Fazer/Warner Music Finland
Timo Turpeisen muut julkaisut
| 20 suosikkia – Liehuva liekinvarsi 1995 | 20 suosikkia – Rikkaat ja köyhät 2001 |   |
20 suosikkia – Rikkaat ja köyhät on Timo Turpeisen kokoelma-albumi vuodelta 2001. Levy on Turpeiselta toinen ja viimeinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
Kappaleet

Hyvää päivää – 3.00
Samanlaiseen arkeen – 3.36
Rööperin Reiska – 3.40
Rikkaat ja köyhät – 2.52
Rosvo Roope – 3.37
Länteen itään – 3.04
Tuhlatut päivät – 3.33
Muistovärssy – 3.46
Hukkaan heitetty lauantai – 3.52
Mitään ei jää (- Please Be The One -) – 3.16
Oot parasta mulle – 3.11
Pitkän päivän jälkeen – 3.21
Pidän siitä – 3.42
Opeta mua – 3.54
En sua saa – 4.04
Kun rakkaus saa asunnon – 4.03
Kotiinpäin – 4.09
Syyskuu – 4.02
Jos voisin sen sulle todistaa – 4.19
Viimeinen ilta – 2.35
Rainer Grannas

Rainer Grannas (10. huhtikuuta 1942 Turku) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen jääkiekkotuomari.
Grannas lopetti oman jääkiekkouransa nuorena TuTon junioreissa. Tämän jälkeen hän siirtyi tuomaritoimintaan. Grannas aloitti jääkiekkotuomaroinnin vuonna 1963 ja nousi SM-sarjan tuomariksi vuonna 1969. Hän toimi tuomarina vuoteen 1975 asti. Grannas tuomitsi myös kansainvälisiä pelejä vuosina 1971–1975. Grannas oli perustamassa Suomen Jääkiekkotuomarien Liittoa vuonna 1975 ja hän on toiminut liitossa useissa eri tehtävissä. Vuodesta 1991 Grannas on ollut liiton puheenjohtajana. Grannas on toiminut lisäksi liiton erotuomarikouluttajana ja SM-liigan kurinpitovaliokunnassa.
Suomessa järjestetyissä MM-kilpailuissa Grannas on ollut useissa eri tehtävissä. Esimerkiksi Vuonna 1991 hän oli kisojen järjestelytoimikunnassa ja kilpailutoimikunnan puheenjohtajana, vuonna 1997 Turun järjestelytoimikunnan jäsenenä ja vuonna 2003 kisaisäntänä.
Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Grannaksen vuonna 2009 Jääkiekkoleijonaksi.
Return to Monkey Island

| Return to Monkey Island |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Terrible Toybox
Julkaisija:  Devolver Digital
Jakelija:  Nintendo eShop, Steam ja App Store
Suunnittelija:  Ron Gilbert ja Dave Grossman
Taiteilija:  Rex Crowle
Säveltäjä:  Michael Land, Peter McConnell ja Clint Bajakian
Pelisarja:  Monkey Island
Julkaistu:   19. syyskuuta 2022
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  PEGI 12 
Alusta:  Microsoft Windows, Nintendo Switch, macOS, PlayStation 5, Xbox Series X ja Series S, IOS ja iPadOS
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Return to Monkey Island on Terrible Toyboxin kehittämä ja Devolver Digitalin julkaisema seikkailupeli, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2022.
Peli kuuluu Monkey Island -sarjaan, jonka edellinen osa on kolmetoista vuotta aikaisemmin julkaistu Tales of Monkey Island, mutta peli jatkaa tapahtumista Monkey Island 2: LeChuck’s Revengen jälkeen.
Pelaaminen

Aiempiin osiin verrattuna seikkailua on virtaviivaistettu ja pelaaja ei enää valitse miten kohteen kanssa toimitaan vaan se riippuu kontekstista (maalauksen katselu, paikkaan liikkuminen tai keskusteleminen). Käyttöliittymän muutosta on sanottu tervetulleeksi, mutta samalla on menetetty erikoisten yhdistelmien valinta kuten puulle puhuminen.
Kehitys

Pelin ohjauksesta ja käsikirjoituksesta vastaavat Ron Gilbert ja Dave Grossman, jotka ovat työskennelleet myös Monkey Island -sarjan aiempien pelien kehityksessä. Säveltäjinä toimivat Michael Land, Peter McConnell ja Clint Bajakian, jotka ovat säveltäneet myös sarjan aiempiin peleihin.
Guybrush Threepwoodin ääninäyttelijäksi palaa Dominic Armato, joka on ollut ääninäyttelijä myös aiemmissa peleissä.
Aiemmin LeChuckin äänenä ollut Earl Boen ei palaa rooliinsa: hän on sanonut olevansa eläkkeellä ja liian vanha, mutta antoi myöntymyksensä uuden ääninäyttelijän valintaan. Muita palaavia ovat Alexandra Boyd Elaine Marleyn roolissa ja Danny Delk Murray-pääkallon roolissa.
Gilbertin mukaan peli on ollut noin kaksi vuotta kehityksessä.
Devolver Digital otti yhteyttä Gilbertiin ja kehitys alkoi sen jälkeen. Devolver teki sopimuksen Disneyn kanssa, jolle sarjan oikeudet päätyivät sen ostettua LucasArtsin vuonna 2012. Devolverin Nigel Lowrie otti yhteyttä Lucasfilm Gamesin lisensointia hoitavaan John Drakeen ja Gilbert otti yhteyttä Grossmaniin. Gilbert ja Grossman kehittivät idean peliin ja päättivät visuaalisen tyylin olevan uudenlaista aiemman pikselitaiteen sijaan. Taidetyyli valittiin osana muita elementtejä tarinan kertomiseksi. Pelin parissa työskenteli 25 henkilöä enimmillään. Sarah Thomas teki storyboardit kehitystä varten. David Fox on johtavana ohjelmoijana.
Koronapandemian johdosta pelin kehitystä on tehty etänä. Kehitysryhmä on myös pidetty pienenä, joka on Gilbertin mukaan tärkeää kaikessa luovassa toiminnassa: pienessä ryhmässä jokainen voi osallistua ja esittää ideoita. Suurissa AAA-luokan pelien ryhmissä on kerroksia henkilöitä, joiden on annettava hyväksyntä kaikelle.
Kehityksessä käytettiin paljon aikaa peliohjaimen tukemiseen johtuen arviosta, että useimmat käyttäisivät sitä pelaamiseen johtuen pelikonsolien yleisyydestä. Tästä johtuen pelaamisen peliohjaimella piti tuntua luontevalta ja kehittäjät halusivat varmistua ettei asiat ole liian lähellä toisiaan, joka olisi vielä hyvä hiirellä mutta ei peliohjaimella. Pelaaja myös ohjaa hahmoa suoraan, joka vaikuttaa kulkupaikkojen suunnitteluun. Lisäksi pelaajat tekevät asioita vain koska haluavat antaa sormilleen tekemistä.
Pelin kehitys pidettiin salassa suunniteltuun ilmoitushetkeen saakka. Käytössä oli selkeät säännöt mitä työntekijät saivat kertoa ja säännöt ulottuivat tapaamisien nimiin ja kalenterimerkintöihin.
Vastaanotto

Ennen julkaisua uuteen graafiseen tyyliin on suhtauduttu ristiriitaisesti.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9/10. Hyvää pelissä ovat tarinankerronta ja hahmot, pulmat ja niiden ratkaisut sekä uusi vihjejärjestelmä. Huonoa ovat joiden pulmaratkaisujen toistuminen, myöhempien tehtävien tarpeeton ajanvienti ja pelisarjan yhteenveto ei ole uusille tulokkaille hyödyllinen.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Rikkaheliotrooppi

| Rikkaheliotrooppi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Alaheimo::  Heliotropioideae
Suku::  Heliotroopit Heliotropium
Laji::  europaeum
Kaksiosainen nimi
 Heliotropium europaeum  L. 
Katso myös
   Rikkaheliotrooppi Wikispeciesissä   Rikkaheliotrooppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rikkaheliotrooppi (Heliotropium europaeum) on yksivuotinen lemmikkikasvilaji. Laji kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Se on pystykasvuinen tai lamoava, haarova ja lyhytkarvainen ruohokasvi. Lehdet ovat soikeita ja ehyitä. Kukat ovat pienet, runsaslukuiset ja valkoteriölliset. Ne muodostavat tiheän, toispuolisen, yleensä kaksirivisen tähkäkukinnon.
Rikkaheliotrooppi esiintyy alkuperäisenä Länsi-, Keski-, Itä- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Kanariansaarilla, Lähi-idässä, Kaukasiassa ja Australiassa. Tulokaslajina se kasvaa myös Yhdysvalloissa ja Kiinassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Rikkaheliotrooppi – Heliotropium europaeum
Rick Mitchell

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | 400 m |  |
Richard Charles ”Rick” Mitchell (24. maaliskuuta 1955 Sydney – 30. toukokuuta 2021 Brisbane) oli australialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Mitchell kilpaili pääasiassa 400 metrillä, jolla saavutti olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän kilpaili olympiatasolla myös Montréalissa 1976 ja Los Angelesissa 1984 ja saavutti mitaleita myös Kansainyhteisön kisoista. Mitchell kuoli eturauhasen syöpään Brisbanessa 66-vuotiaana 30. toukokuuta 2021.
Aiheesta muualla

Rick Mitchell Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Rainer Inberg

Karl Rainer Inberg (8. syyskuuta 1903 Hiitola – 9. huhtikuuta 1986) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Inbergin  vanhemmat olivat piirilääkäri Emil Inberg ja Aina Taberman ja puoliso vuodesta 1929 Raili Raemaa. Inberg tuli ylioppilaaksi Seinäjoen yhteiskoulusta 1921 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1927. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Inberg väitteli 1931, kirurgian erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1933. Inberg oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti vuodesta 1944 vuoteen 1955 ja kirurgian ruotsinkielinen professori vuodesta 1955. Hän oli myös HYKSin IV kirurgian klinikan ylilääkäri vuodesta 1962. Professuuria Inberg hoiti vuoteen 1970 asti. Sodissa Inberg toimi lääkärinä kenttä- ja sotasairaalassa, sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri (1942).
Renault RS16

| Renault RS16 |
| --- | --- |

Talli:  Renault Sport Formula One Team
Suunnittelija(t):  Bob Bell   Nick Chester
Kuljettajat:   20. Kevin Magnussen    30. Jolyon Palmer Testikuljettajat  Esteban Ocon  Sergei Sirotkin  Nicholas Latifi
Teknisiä tietoja
Renkaat:  Pirelli
Polttoaine:  Total
Jarrut:  Carbon
Moottori:  turboahdettu Renault Energy F1-2016 1,6 l (1600 cc) V6
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2016
Kilpailuja:  21
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  8
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Renault RS16 oli Formula 1 -talli Renault Sport Formula One Teamin käyttämä auto kaudella 2016. Autoa ajoivat tanskalainen Kevin Magnussen ja brittiläinen Jolyon Palmer. Testikuljettajina toimivat Esteban Ocon, Sergei Sirotkin ja Nicholas Latifi. Renault palasi sarjaan kaudelle 2016 tehdastiiminä vietettyään viisi vuotta pelkkänä moottoritoimittajana.