stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naantalin jalostamo
Satama

Nesteen Naantalin jalostamon öljysatama on erillinen teollisuussatama, jonka maa-alueet omistaa Neste ja vesialueet Naantalin kaupunki.
Vuonna 2012 jalostamon sataman kautta kulki yhteensä 2,1 miljoonaa tonnia raakaöljyä ja 1,7 miljoonaa tonnia öljyjalosteita. Nestemäisten irtolastien osuus Naantalin kaupungin sataman ja jalostamon sataman yhteenlasketusta kokonaisliikenteestä oli lähes 55 %, josta valtaosa yli 4,6 miljoonaa tonnia Nesteen öljyjalostamon liikennettä.
Naantalin satamaan johtaa 15,3 metriä syvä Naantalin väylä, joka alkaa Paraisilta, Utön majakkasaaren eteläpuolelta. Se on yksi Suomen merialueen syvimmistä ja pisimmistä meriväylistä 130 kilometrillään. Väylä oli vuoteen 2009 saakka kulkusyvyydeltään 13-metrinen. 13 metrin väylä valmistui vuonna 1986.
Vuoden 2008 syksyllä aloitettiin Naantalin syväväylähankkeen viimeinen vaihe ruoppaamalla väylä sataman vesialueella nykyisestä 13 metristä 15,3 metriin. Naantalin jalostamon edustalta poistettiin syväväylän ruoppauksen yhteydessä matalikko, ns. Moton matala (Motto), mikä helpottaa tankkereiden operointia satamaan. Hankkeen kustannusarvio oli noin 4–5 miljoonaa euroa. Nykyisin Naantalin jalostamon satamaan pääsevät liikennöimään Itämeren alueen suurimmatkin tankkerit täydessä 100 000 tonnin lastissa, kun ne aiemmin kulkivat vajaina 80 000 tonnin lastissa.
Viheriäisten ratapiha

Naantalin öljynjalostamoa palvelee Uudenkaupungin radalla sijaitsevalta Ihalan erkanemisvaihteelta lähtevä teollisuusrata. Se rakennettiin Viheriäisten niemeen vuosina 1956–1957 Alkuperäinen Viheriäisten erkanemisvaihde purettiin vuonna 1991 uuden vaihteen valmistuttua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Naantalin öljynjalostamo Yle Uutiset. Viitattu 19.1.2021.
Näveri, Anna: Nesteen Naantalin jalostamon ovet sulkeutuvat, toimintaa Porvoossa tehostetaan, työpaikkoja vähenee 370 – toimitusjohtaja: "Ymmärrän, että tämä uutinen on vaikea ottaa vastaan" Yle Uutiset.  30.11.2020. Viitattu 19.1.2021.
Jensen-Eriksen, Niklas: Energianeuvos Risto Nummila (1927–2005), diplomi-insinööri, Neste Oy:n varatoimitusjohtaja Suomen talouselämän vaikuttajat – Biografiakeskus.  18.12.2013. Viitattu 19.1.2021.
Mäkinen-Önsoy, Katariina: Tupavuoren räjähdysonnettomuudesta 60 vuotta Turun Seutusanomat.  5.10.2018. Viitattu 19.1.2021.
Naantalin jalostamon torni.
Nesteellä on Naantalissa oma öljysatama.
Ruotsin valtiopäivävaalit 2006

Fredrik Reinfeldt (m), Maud Olofsson (c), Göran Hägglund (kd) ja Lars Leijonborg (fp) muodostivat vuoden 2006 vaalien alla Allians för Sverige-yhteistyön.
Pääministeri Göran Persson (s) pitämässä vaalipuhetta Göteborgissa 5. syyskuuta.
Ruotsin valtiopäivävaalit 2006 järjestettiin 17. syyskuuta 2006. Yhteensä valittiin 349 edustajaa. Vaalit voitti neljän porvaripuolueen liittouma Allians för Sverige. Yhteensä Maltillinen kokoomus, Ruotsin keskustapuolue, Ruotsin liberaali kansanpuolue ja Ruotsin kristillisdemokraatit saivat 178 valtiopäiväpaikkaa. Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue kärsi vaaleissa tappion ja sai yhteistyöpuolueidensa Ruotsin vasemmistopuolueen ja Ruotsin vihreä ympäristöpuolueen kanssa vain 171 paikkaa. Äänestysprosentti oli 81,99, eli 1,88 prosenttiyksikköä enemmän kuin vuoden 2002 valtiopäivävaaleissa.
Puolueet

Seuraavat puolueet olivat edustettuina valtiopäivillä ennen vaaleja. Suluissa puolueiden kannatukset vuoden 2002 vaaleissa.
Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (39,8 %)
Maltillinen kokoomus (15,2 %)
Ruotsin liberaali kansanpuolue (13,3 %)
Ruotsin kristillisdemokraatit (9,1 %)
Ruotsin vasemmistopuolue (8,3 %)
Ruotsin keskustapuolue (6,1 %)
Ruotsin vihreä ympäristöpuolue (4,6 %)
Seuraavat puolueet olivat saaneet yli 1% kannatuksen vuoden 2002 vaaleissa ja saivat näin ollen avustusta valtiolta valtiopäivävaaleja varten:
SPI - Sveriges Pensionärers Intresseparti
Sverigedemokraterna
Seuraavilla puolueilla on kyselyiden mukaan mahdollisuus saada yli 4% kannatus, mikä vaaditaan kansanedustajapaikkojen saamiseksi:
Junilistan (Kesäkuun lista)
Sjukvårdspartiet (Sairaanhoitopuolue)
Feministiskt initiativ (Feministinen aloite)
Mielipidetiedustelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Puolue | Puolue | 15. syyskuuta (Sifo) | 11. syyskuuta (Sifo) | 9. syyskuuta (Sifo) | 7. syyskuuta (Sifo) | 7. syyskuuta (Demoskop) | 6. syyskuuta (Sifo) | 6. syyskuuta (Skop) | 5. syyskuuta (Sifo) | viime vaaleissa |
|   | Socialdemokraterna | 35,3% | 34,2% | 34,5% | 35,7% | 34,0% | 34,9% | 33,1% | 34,2% | 39,9% |
|   | Moderata samlingspartiet | 24,1% | 24,5% | 24,4% | 26,0% | 27,2% | 25,7% | 23,3% | 25,4% | 15,3% |
|   | Folkpartiet liberalerna | 9,5% | 9,6% | 9,4% | 7,6% | 11,3% | 8,6% | 11,3% | 9,3% | 13,4% |
|   | Kristdemokraterna | 6,7% | 7,3% | 7,5% | 7,5% | 5,5% | 7,1% | 7,4% | 6,7% | 9,1% |
|   | Vänsterpartiet | 6,3% | 7,0% | 7,2% | 7,1% | 7,5% | 7,3% | 7,2% | 7,7% | 8,4% |
|   | Centerpartiet | 7,0% | 6,3% | 5,8% | 6,2% | 5,9% | 6,0% | 6.6% | 6,8% | 6,2% |
|   | Miljöpartiet de Gröna | 6,3% | 5,5% | 6,5% | 5,7% | 4,1% | 5,9% | 5,8% | 5,2% | 4,6% |
|   | Muut puolueet | 5,0% | 5,6% | 4,8% | 4,3% | 4,4% | 4,4% | 4,3% | 4,8% | 3,1% |
(Arkistoitu – Internet Archive) (Sifo, Demoskop, Skop)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
YLE uutiset 19.9.2006: Ruotsin oikeisto juhlii vaalivoittoa
| n k  Vaalit ja kansanäänestykset Ruotsissa |
| --- | --- |
Toisen kamarin vaalit: 1866 1869 1872 1875 1878 1881 1884 1887 (kevät) 1887 (syksy) 1890 1893 1896 1899 1902 1905 1908 1911 1914 (kevät) 1914 (syksy) 1917 1920 1921 1924 1928 1932 1936 1940 1944 1948 1952 1956 1958 1960 1964 1968
Ensimmäisen kamarin vaalit: 1921
Valtiopäivävaalit: 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026
Maakäräjävaalit: 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026
Kunnallisvaalit: 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026
Europarlamenttivaalit: 1995 1999 2004 2009 2014 2019 2024
Kansanäänestykset: kieltolaki 1922 oikeanpuoleinen liikenne 1955 eläkkeet 1957 ydinvoima 1980 EU-jäsenyys 1994 euro 2003
Ruokohelpi

| Ruokohelpi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Helvet Phalaris
Laji::  arundinacea
Kaksiosainen nimi
 Phalaris arundinacea  L. 
Synonyymit
 Phalaroides arundinacea (L.) Rauschert 
Katso myös
   Ruokohelpi Wikispeciesissä   Ruokohelpi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruokohelpi (Phalaris arundinacea, syn. Phalaroides arundinacea) on monivuotinen tuulipölytteinen heinäkasvi. Sitä viljellään sekä hyöty- että koristekasvina. Se kasvaa Suomessa myös luonnonvaraisena.
Ulkonäkö ja ominaisuudet

Kasvit voivat kasvaa luonnontilassa 1,5–2 metrin korkuisiksi, viljeltynä kasvin korkeus voi olla jopa 3–4 metriä. Sillä on kiemurteleva maavarsi, jonka avulla kasvi leviää tuuheiksi kasvustoiksi. Harmaanvihreät lehdet ovat leveät, litteät ja muistuttavat muodoltaan veitsen terää. Röyhy on varsin tiheä, ja kukinnot kurottuvat sivuille pikkuvarsien päähän.
Levinneisyys ja elinympäristö

Ruokohelpi kasvaa ympäri pohjoista pallonpuoliskoa alueella, joka ulottuu pohjoisessa noin Oulun korkeudelle, etelässä Ranskaan ja Sveitsiin. Suomessa sitä tavataan kaikkialla pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Ruokohelpi kasvaa useimmiten järvien lähellä sekä kosteilla, avoimilla paikoilla.
Käyttö

Ruokohelpeä käytetään Suomessa rehuna sekä energiantuotannossa. Rehukäyttöön on jalostettu lajikkeet Palaton ja Chieflton, joissa on tavallista vähemmän alkaloideja. Niitäkin suositellaan vain lihakarjalle. Ruokohelven ravintoarvot ovat huonommat kuin timotein ja ruokonadan. Energiakäyttöä tutkitaan Pohjoismaissa, muualla maailmassa ruokohelpeä käytetään vain rehuna.
Energiakäyttöön ruokohelpeä on viljelty Suomessa Vapon ja viljelijöiden sopimustuotantona. Ensimmäinen sadonkorjuu tehdään kahden vuoden päästä kylvöstä. Ruokohelpi korjataan keväällä kuloheinänä, jolloin sato on yhtä suuri kuin kasvukaudella, mutta pelto kantaa varmemmin koneita, ja sadon korsipitoisuus suurempi kuin edellisenä kesänä korjatussa helvessä. Hehtaarilta ruokohelpipeltoa saadaan energiaa noin 30 MWh. Ruokohelvellä tuotettu energia on toistaiseksi kalliimpaa kuin metsähakkeiden käyttö. Ruokohelpi on kevyttä tavaraa, joten kuljetuskustannukset ovat merkittävät, eikä sitä yleensä kannata kasvattaa yli 100 km päässä voimalasta. Ruokohelven soveltuvuutta energiantuotantoon on kuitenkin kyseenalaistettu. Energiayhtiö Vapo kokeili ruokohelven käyttöä energiatuotantoon muutaman vuoden ajan, lopettaen kokeilun kuitenkin vuonna 2011 ruokohelven osoittautuessa pettymykseksi. Vapon ja sen sopimusviljelijöiden viimeiset sopimukset päättyvät 2016.
Ruokohelpeä on tutkittu myös turvetuotannon valumavesien suodattajana. Ruokohelvestä voidaan lisäksi valmistaa myös paperia. Vuonna 2000 kaikki Suomessa tuotettu ruokohelpi meni kuitenkin energiantuotantoon. Ruokohelvestä saadaan lyhytkuituista selluloosaa, joka sopii hienopaperin valmistukseen.
Ruokohelven lehdet sisältävät dimetyylitryptamiinia ja 5-MeO-DMT:tä. Tämä rajoittaa kasvin rehukäyttöä, mutta on saanut jotkut ihmiset kokeilemaan huumeiden jalostamista ruokohelvestä. Dimetyylitryptamiini (DMT) on listattu Suomen laissa huumausaineeksi psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen luettelo I:ssä.
Viiruhelpi koristekasvina

Koristekasvina kasvatettava viiruhelpi (Phalaris arundinacea 'Picta') on ruokohelven lajike. Se kasvaa auringossa tai puolivarjossa, mieluiten kostealla paikalla mutta kestää kuivuuttakin. Kasvin lehdet ovat koristeellisesti pitkäraitaiset. Viiruhelpi kasvaa 70–100 cm korkeaksi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Ruokohelven (Phalaroides arundinacea) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ruokohelpi (Phalaroides arundinacea)
Valokki – nettikasvio: Ruokohelpi (Phalaris arundinacea)
Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ruokohelpi
ITIS: Phalaris arundinacea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Phalaris arundinacea (englanniksi)
Flora of China: Phalaris arundinacea (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phalaris arundinacea (reed canary grass) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157419  Wikispecies: Phalaris arundinacea  APDB: 52234  APNI: 66272  BioLib: 42641  BOLD: 121024  Calflora: 6417  CoL: 4FRDZ  Ecocrop: 8488  EoL: 1114732  EPPO: TYPAR  EUNIS: 192396  FEIS: phaaru  FloraBase: 549  FNA: 200025869  FoAO2: Phalaris arundinacea  FoC: 200025869  GBIF: 5289756  GISD: 394  GrassBase: imp07941  GRIN: 27512  iNaturalist: 63337  IPA: 6170  IPNI: 415571-1  IRMNG: 11167416  ISC: 55423  ITIS: 41335  IUCN: 164064  MichiganFlora: 2180  MoBotPF: 285212  NatureServe: 2.159238  NBN: NBNSYS0000002669  NCBI: 96050  NSWFlora: Phalaris~arundinacea  NZOR: 284baae2-9c6f-42ac-9bc9-bf223ce88a46  NZPCN: 3028  Open Tree of Life: 408214  PFI: 8770  Plant List: kew-433393  PLANTS: PHAR3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:415571-1  RHS: 12619  SANBI: 1278-3  Tropicos: 25509858  uBio: 5407174  VASCAN: 7818  VicFlora: b2f88216-d903-4e8c-ae25-b1ecc00fa4cf  WisFlora: 4470  WFO: wfo-0000889610  Laji.fi: MX.40632 
Viiruhelpi
Aleksandr Halifman

| Aleksandr Halifman |
| --- | --- |
 Aleksandr Halifman vuonna 1994
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksandr Valerjevitš Halifman
Syntynyt: 18. tammikuuta 1966 (ikä 58)
Kansalaisuus:   venäläinen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Maailmanmestari:  2002–2004 (FIDE)
Elo-luku:  2 611 (tammikuussa 2014) FIDE:n listan sijoitus 193.
Korkein Elo:  2 702 (lokakuussa 2001)
Aleksandr Valerjevitš Halifman (ven. Александр Валерьевич Халифман, s. 18. tammikuuta 1966 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen shakin suurmestari, shakkikirjailija ja entinen FIDE:n maailmanmestari.
Halifman oppi shakin kuusivuotiaana isältään. Hän saavutti suurmestarin arvon 1990 kovatasoisessa New Yorkin avoimessa turnauksessa, jonka hän voitti.
Halifmanin merkittävin saavutus oli FIDE:n maailmanmestaruuden voitto 1999, vaikka samaan aikaan häntä vahvempi pelaaja Garri Kasparov piti kilpailevan liiton titteliä hallussaan. Halifman menetti tittelinsä seuraavana vuonna.
Halifman on myös voittanut 1982 Neuvostoliiton nuorten mestaruuden, 1984 neuvostoliitonmestaruuden, 1985 ja 1987 moskovanmestaruuden, 1990 Groningenissa, 1993 Ter Apelissa, 1994 Eupenin avoimen turnauksen, 1995 Pietarin avoimet, 1996 venäjänmestaruuden, 1997 Pietarin turnauksen, 1997 Århusissa, 1997 maailman joukkuemestaruuden Luzernissa, 1998 Bad Wiesseessa, 2000 Hoogenveenissa ja 2000 shakkiolympialaiset.
Halifman on tunnettu shakin avausteoriaa käsittelevistä kirjasarjoistaan Opening for White According to Kramnik, 1. Nf3 ja Opening for White According to Anand 1. e4.
Aiheesta muualla

Aleksandr Halifman ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
FIDE-kortti: Aleksandr Halifman (englanniksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::   Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::   Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::   Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::   Kramnik  Anand  Carlsen  Ding 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat
Rutakko-kirjastot

Ylä-Savon kirjastoverkko Rutakko on yhdeksän pohjoissavolaisen kunnan- ja kaupunginkirjaston muodostama yhteenliittymä. Siihen kuuluvat Iisalmen kaupunginkirjasto, Keiteleen kirjasto, Kiuruveden kaupunginkirjasto, Lapinlahden kirjasto, Pielaveden kirjasto, Sonkajärven kirjasto, Tervon kirjasto, Vesannon kirjasto ja Vieremän kirjasto. Kirjastoverkkoon kuului alkuvuonna 2020 yhteensä 11 kirjastoa ja neljä kirjastoautoa.
Rutakko-kirjastoilla on yhteinen aineisto- ja asiakastietokanta, verkkokirjasto, käyttösäännöt sekä kuljetuspalvelu. Aineistoa voivat jäsenkuntien asukkaat lainata, palauttaa ja varata vapaasti kirjastojen kesken. Verkkokirjaston kautta on pääsy yhteisiin sähköisiin aineistoihin.
Rutakko-kirjastojen toimipisteitä ovat (tilanne toukokuussa 2021; kolmen kirjastoauton tilanne epäselvä: onko toiminta koronan vuoksi katkolla vai lopetettu):
| Kirjaston toimi- pisteen nimi | Kunta | Osoite | Koordinaatit | Kuva | Lisätietoja (www-sivu) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Iisalmen kaupunginkirjasto | Iisalmi | Kirkkopuistonkatu 9, Iisalmi | 63.55956°N, 27.18501°E |  | Iisalmen kaupunginkirjasto |
| Iisalmen kirjastoauto Pokkari | Iisalmi | Kirkkopuistonkatu 9, Iisalmi |  |  | Iisalmen kirjastoauto Pokkari |
| Keiteleen kirjasto | Keitele | Koulutie 1, Keitele | 63.17805°N, 26.34666°E |  | Keiteleen kirjasto; Keiteleen kirjasto |
| Kiuruveden kaupunginkirjasto | Kiuruvesi | Lähteentie 10 A, Kiuruvesi | 63.64710°N, 26.61920°E |  | Kiuruveden kaupunginkirjasto |
| Lapinlahden kirjasto | Lapinlahti | Mykkäläntie 2, Lapinlahti | 63.36709°N, 27.39489°E |  | Lapinlahden pääkirjasto |
| Pielaveden kirjasto | Pielavesi | Laurinpurontie 14, Pielavesi | 63.23463°N, 26.75303°E |  | Pielaveden kunnankirjasto |
| Sonkajärven kirjasto | Sonkajärvi | Rutakontie 21, Sonkajärvi | 63.66593°N, 27.52216°E |  | Sonkajärven pääkirjasto, Kirjastot[vanhentunut linkki] |
| Sukevan kirjasto | Sonkajärvi | Kallentie 2, Sukeva | 63.87084°N, 27.43126°E |  | Sukevan kirjasto, Kirjastot[vanhentunut linkki] |
| Tervon kirjasto | Tervo | Kirkkotie 5, Tervo | 62.9521°N, 26.7537°E |  | Tervon kunnankirjasto (Arkistoitu – Internet Archive), Tervon kirjasto |
| Varpaisjärven kirjasto | Lapinlahti | Kirjastontie 1, Lapinlahti | 63.35476°N, 27.76433°E |  | Varpaisjärven lähikirjasto, Varpaisjärven lähikirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Vesannon kirjasto | Vesanto | Keskustie 13, Vesanto | 62.93025°N, 26.40744°E |  | Vesannon kirjasto, kirjasto |
| Vieremän kirjasto | Vieremä | Lyhtytie 2, Vieremä | 63.74158°N, 26.99880°E |  | Vieremän kunnankirjasto, Vieremän kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) |
Uusoikeisto

Uusoikeisto (engl. New Right) on epämääräinen käsite kuvaamaan niitä ajattelijoita, jotka 1970- ja 1980-luvulla hyökkäsivät Itä-Euroopan sosialismia ja Länsi-Euroopan sosiaalidemokratiaa vastaan. Uusoikeistolaisuus pyrkii yhdistämään traditionaaliset konservatismin ja uudet libertarianismin ideat holhousvaltion purkamiseksi.
Suuntaukset

Uusoikeisto muodostui keskenään kilpailevista ja erilaisten ideologisten tehtävänasetteluiden ohjaamista ryhmittymistä. Ensimmäiset uusoikeistolaiset olivat sekulaareja konservatiiveja. Seuraavia ryhmittymiä yhdisti antikommunistinen isänmaallisuus sekä usko Yhdysvaltain uskonnollisperäiseen arvojärjestelmään.
Talouskonservatismi: Osa uusoikeistosta oli Friedrich Hayekin ja Ludwig von Misesin kaltaisia laissez faire-taloustieteilijöiltä innoitusta hakeneita henkilöitä, jotka vastustivat keskitettyä valtiovaltaa ja vannoivat markkinatalouden nimiin.
Libertarismi: liberatarinaistit eli konservatiiviset anarkistit pitivät valtiota riiston ja ihmisyyden sortamisen rakennelmana.
Paleokonservatismi: paleokonservatiivit edustavat maailmansotien välien ajan oikeiston eristäytymispolitiikkaa.
Uuskonservatismi: uuskonservatiivit ovat vuonna 1954 perustetun National Review-lehden ympärille kerääntyneitä, jotka halsuivat uudistaa konservatismin sisältöä ja ulkoasua. Uuskonservatiiveille tärkeintä oli älyllinen keskustelu, filosofis-aatteelinen sisältö sekä konservatiiviryhmien keskinäinen yhteistyö.
Evankeliset kristityt: kristilliseksi oikeistoksi myöhemmin muodostuneen ryhmän jäsenet olivat uusoikeiston jäseniä alusta alkaen erityisesti antikommunististen liikkeiden kautta.
Neokonservatismi: neokonservatiivit olivat 1970-luvun loppupuolella uusoikeistoon liittyneitä revisionistisia sosialisteja ja antikommunisteja, jotka pitivät 1960-luvun radikalismia totalitaarisen kommunismin liittolaisena ja siten uhkana sosialidemokraattiselle projektille.
Kristillinen oikeisto: uusi kristillinen oikeisto järjestäytyi viivellä, mutta synnyttyään siitä tuli uusoikeiston jäsenmääräisesti suurin ja poliittisesti aktiivisin valtakeskittymä. Kristilliseen oikeistoon osallistuivat uusevankeliset, separatiset fundamentalistit, katoliset konservatiivit sekä mormonit.
Historia

Uusoikeisto järjestäytyi valtion byrokraattien pyrkiessä puuttumaan uskonnollisten yhteisöijen sisäisiin asioihin. Yhä useammat amerikkalaiset päättelivät että korkeimman oikeuden ja liittovaltion byrokratian olivat vallanneet uutta radikaalisukupolvea tukeneet tai siihen kuuluneeet ihmiset. Vähitellen alettiin puhumaan hiljaisesta enemmistöstä, joka ei tuntenut enää maata omakseen ja pelkäsi oman elämäntapansa puolesta. Konservatiivinen vastareaktio alkoi vaatia paluuta siihen Yhdysvaltoihin, jota maa oli ennen aktivistituomareita, Weather Undergroundia, vapaan seksin ja radikaalifeminismin esiintuloa. Ensimmäisiä uusoikeistolaisia ryhmittymiä yhdisti antikommunistinen isänmaallisuus sekä usko Yhdysvaltain uskonnollisperäiseen arvojärjestelmään.
Historia > 1964–1980

Muun maailman tietoisuuteen amerikkalainen uusoikeisto nousi vuoden 1964 vaaleissa, jolloin useimmat alaryhmistä antoivat tuen republikaanien Barry Goldwaterille. Goldwaterin kampanjasta on laskettava alkaneeksi amerikkalaisen konservatismin uusi nousu. Näyttelijöiden ammattiliiton johtaja Ronald Reagan oli tukenut Goldwateria ja hänestä tuli nyt liikkeen manttelinperijä ja uusoikeiston maailmankatsomuksen vetovoimainen tähti. Reagan profiloi itsensä alusta alkaen hiljaisen enemmistön edusmiehenä, joka Kalifornian kuvernöörinä ryhtyi taistoon kotimaisia vasemmistoterroristeja vastaan. Kristillisestä oikeistosta tuli järjestäytyessään uusoikeiston suurin ja poliittisesti aktiivisin valtakeskittymä.
Kaikkien kirkkokuntien konservatiivset seurakuntalaiset alkoivat spontaanisti perustaa toisistaan irrallisia paikallistason pienryhmiä, jotka kävivät aggressiviseen taisoton ajan henkeä ja sen levittäjiä vastaan. Ensimmäisessä vaiheessaan kristillinen vastarinta keskittyi vsastustamaan feminismiä, aborttia ja vapaata seksiä, puolustamaan kristillistä itseiulmaisua ja kasvatusta sekä vahvistamaan antikommunismia. Valtakunnallisesti toiminta organisoitui myöhemmin.
Merkittäviä henkilöitä

Barry Goldwater
Ronald Reagan
Richard Viguerie
Paul Weyrich
Howard Phillips
Halus

| Halus> Ἁλοῦς.Sijainti |
| --- | --- |
 Halus
Koordinaatit:  37°45′21″N, 22°01′17″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Syriamákos, Gortynía, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Arkadia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halus (m.kreik. Ἁλοῦς, Halūs tai Halous) eli Oryks (m.kreik. Όρυξ) (lat. Halus, Oryx) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Gortynían kunnan alueella lähellä nykyisiä Syriamákoksen ja Mourián kyliä.
Halus sijaitsi Ladon-joen (nyk. Ládonas) varrella sen pohjoispuolella. Sen akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi nykyisin nimellä Palaiókastro tunnettu kukkula, joka yhdistyi sen koillispuolella olleeseen vuoreen satulaharjanteen välityksellä. Nykyisin kaupungin paikka on Ládonaksen tekojärven rannalla. Haluksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Haluksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu lähinnä siihen seikkaan, että kaupungilla mainitaan olleen Delfoin Python kisoihin liittynyt theorodokos.
Palaiókastron kukkulalta on löydetty asutuksen jäänteet. Kukkulan huippu oli ympäröity muurein, joiden pituus oli noin 640 metriä ja jotka sulkivat sisäänsä noin 1,7 hehtaarin kokoisen alueen. Asutus ulottui muurien ulkopuolelle ainakin kukkulan koillispuolen harjanteelle.
Floran kappeli

| Floran kappeli Flora kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2020.
Sijainti:  Selbu, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1936
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  140
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Floran kappeli (norj. Flora kapell) on Selbun kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1936.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Floran kappeli Wikimedia Commonsissa