stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petchtai Wongkamlao

Petchtai Wongkamlao
Petchtai Wongkamlao (s. 1965 Yasothon, Thaimaa) on thaimaalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Ong-bak: The Muay Thai Warrior (2003), Midnight My Love (2005), Honour of the dragon (2005), Ghost Variety (2005) ja The Odd Couple (2007).
Ehdokkuudet

National Film Assocation Award (2005)
Aiheesta muualla

Petchtai Wongkamlao Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Perunkirjoitus (DVD)

| Perunkirjoitus Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Julkaistu: 21. tammikuuta 2009
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 08.56.00
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10.
Timo Rautiaisen & Trio Niskalaukauksen muut julkaisut
| DVD 2003 | Perunkirjoitus 2009 |   |
Perunkirjoitus on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen lähinnä konserttitaltiointeihin keskittyvä tupla-DVD, joka ilmestyi 21. tammikuuta 2009. Perunkirjoitus sisältää 6 pitkää ja 5 lyhyttä konserttitaltiointia, kaikki yhtyeen julkaisemat musiikkivideot sekä kaksi valokuvagalleriaa, joiden taustalla on muualla julkaisemattomista demoäänityksistä koottu ääniraita.
Julkaisu debytoi Suomen virallisen musiikki-DVD -listan sijalla 10.
Sisältö > DVD 1

Pitkät konserttitaltioinnit:
Nosturi, Helsinki (2001)
RMJ, Rauma (2002)
Pakkahuone, Tampere (2002, vierailijoina Tuomas Holopainen, Sakari Kuosmanen ja Tapio Wilska)
Lyhyet konserttitaltioinnit:
Yläkaupungin yö, Jyväskylä (1998, yhtyeen ensimmäinen julkinen esiintyminen)
Ilosaarirock, Joensuu (2000)
Musiikkivideot:
”Hyvä päivä” (1999, ohjaus Tomi Tuomaala)
”Rajaton rakkaus” (2000, ohjaus Tomi Tuomaala)
”Nyt on mies!” (2001, ohjaus Tuukka Temonen)
”Liebe ohne Grenzen” (2001, ohjaus Timo Halonen)
”Lumessakahlaajat” (2002, ohjaus Tuukka Temonen)
Valokuvagalleria + Demot:
”Lajinsa viimeiset” (demo 1996)
”Venäjän orvot” (demo 1998)
”Tulkaa kotiin” (demo 2001)
Sisältö > DVD 2

Pitkät konserttitaltioinnit:
Tuska, Helsinki (2003, vierailevana kosketinsoittajana Tuomas Holopainen)
Heinolan kesäteatteri (2004, esiintyminen yhdessä Heinola Sinfoniettan kanssa)
Tanssisali Lutakko, Jyväskylä (2004, yhtyeen viimeinen esiintyminen, vierailijoina Marko Annala ja Tommi Salmela)
Lyhyet konserttitaltioinnit:
RMJ, Rauma (2003)
Kuopion viinijuhlat (2003, vierailevana kosketinsoittajana Tuomas Holopainen)
Saksa (2004, kuvattu syksyn 2004 yhteiskiertueella Nightwishin ja Sonata Arctican kanssa)
Musiikkivideot:
”Kylmä tila” (2004, ohjaus Tomi Tuomaala)
Valokuvagalleria + Demot:
”Te ette tarvitse minua” (demo 2004)
”Minulla on sanottavaa!” (2008 remix)
”Surupuku” (2008 remix)
Arvostelut

Imperiumi.net:
Smackthejack.net:
Perforointi

Kahden postimerkin välissä on lävistyksiä, joiden ansiosta ne on helppo irrottaa toisistaan
Puukengän perforoitu nahka antaa hengittävyyttä.
Perforointi on paperin, muun materiaalin tai elävän kudoksen lävistystä, puhkaisua tai rei’itystä.
Kirjapainoterminä

Kirjapainon jälkikäsittelyvaiheena perforointi tarkoittaa paperin rivimäistä rei’itystä, jota pitkin esimerkiksi kuponki on helppo repäistä irti painotuotteesta. Perforointia käytetään myös muun muassa postimerkkiarkeissa ja -vihkoissa, muistilehtiöissä.
Perforointilaitteita kehiteltiin 1800-luvun puolivälissä, ja sen jälkeen perforointi on yleistynyt monella alalla.
Filmin reunan perforointi

Perforoinniksi kutsutaan myös muuta lävistystä tai rei’itystä eri materiaaleihin, kuten elokuvafilmin reunan rei’itystä elokuvakameran ja -projektorin vetomekanismia varten. Perforoitua 35 millimetrin kinofilmiä käytettiin yleisesti myös valokuvauksessa. Pullon sinettikorkki on usein perforoitu, ja kun korkki avataan, rikkoutunut perforointi kertoo, että pullo on avattu.
Perforoidut tekstit ja kuviot

Perforoinnilla eli perättäisillä rei’ityksillä voidaan materiaalin pintaan synnyttää tekstiä tai muita kuvioita. Esimerkiksi Patentti- ja rekisterihallitus käyttää dokumenttien hallinnassaan paperisten patenttihakemusasiakirjojen perforointia, jolloin hakemusnumero ja päivämäärä kirjataan paperiin rei'ittämällä.[lähde? ]
Varhaiset tiedontallennusmuodot reikäkortti ja reikänauha perustuivat perforointiin eli paperin tai kartongin lävistykseen. Niitä käytettiin jo ennen tietokoneaikaa ohjaamaan muun muassa kutomakoneita ja automaattipianoja ja muita musiikkiautomaatteja.
Perforoinnista puhutaan ammattiterminä myös muun muassa rei’itettyjen puu- tai metallilevyjen valmistuksessa sekä leipomoalalla keksien, leipien ja muiden leivonnaisten pinnan rei’ityksessä tasaisemman paistotuloksen aikaansaamiseksi.
Myös taideteoksia voidaan tehdä perforoimalla. Esimerkiksi norjalainen Anne-Karin Furunes on tehnyt useita tunnettuja töitä kankaan perforointitekniikalla.
Lääketieteessä

Lääketieteessä puhutaan perforoinnin sijasta yleensä perforaatiosta, joka voi tarkoittaa yksittäistäkin puhkaisua, puhkeamista, puhkeamaa, lävistystä tai muulla tavoin syntynyttä reikää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perforointi Wikimedia Commonsissa
Sinettikorkki, jossa on harva perforointi.
Pelipalvelinemulointi

Pelipalvelinemuloinnilla tarkoitetaan pelipalvelinohjelmistojen uudelleenkehittämistä sekä takaisinmallinnusta etenkin silloin, kun alkuperäinen palvelinohjelmisto ei ole julkisesti saatavilla. Palvelinemulointi on erityisen yleistä MMORPG-pelien yhteydessä, joilla on usein vain yksi virallinen palvelua tarjoava taho. Emuloitua palvelinta kutsutaan usein yksityispalvelimeksi (engl. private server).
Historia

Ensimmäiset palvelinemulaattorit ilmestyivät Ultima Onlinen myötä. Alan pioneerinä pidetään yleisesti UOX-emulaattoria (Ultima Offline eXperiment), joka julkaistiin vuonna 1996 tai 1997, ja jota seurasi valtava aalto erilaisia projekteja. MMORPG-pelien yleistyessä myös palvelinemulointi yleistyi ja käsite tuli tunnetummaksi.
Toiminta

Palvelinemulaattorit pohjautuvat vain harvoin alkuperäiseen lähdekoodiin. Käytännössä jokainen palvelinemulaattori on kehitetty takaisinmallintamalla alkuperäisen palvelimen ja asiakasohjelman välistä verkkoliikennettä, ja ovat kokonaan alkuperäistä koodia. Teknisesti ottaen palvelinemulaattori ei emuloi, vaan on alkuperäisen ohjelmiston klooni. Harvinaisissa tapauksissa alkuperäinen palvelinohjelmisto kokonaisuudessaan varastetaan, kuten esimerkiksi Ragnarok Onlinen AEGIS-ohjelmistolle kävi.
Käyttö

Emulaattoreiden tavallisin käyttökohde ovat yksityispalvelimet. Tässä käytössä tavanomaisimpia vetonauloja ovat sisällön muokattavuus, vapaus sekä maksuttomuus. Useat palvelimet tarjoavat myös muun muassa helpommin saatavilla olevaa sisältöä ja ominaisuuksia, jotka eivät ole saatavilla pelin virallisen julkaisijan palvelimilla.
Vanhempien, elinkaarensa lopussa olevien pelien kohdalla ovat yleistyneet palvelimet, jotka pyrkivät tarjoamaan pelistä sellaisen version, joka ei ole enää saatavilla virallisilta tahoilta esimerkiksi sisältöpäivitysten vuoksi. Esimerkiksi EverQuest -pelin ympärille on kehittynyt faniprojekti, joka pyrkii tarjoamaan pelin sellaisena kuin se oli vuodesta 1999 eteenpäin.
Peter Lilienthal

Peter Lilienthal (27. marraskuuta 1929 Berliini – 28. huhtikuuta 2023 München) oli saksalainen elokuvaohjaaja. Lilienthal syntyi Berliinissä, mutta muutti 1939 perheensä mukana Uruguayhin, jossa hän aloitti opintonsa.
Vuodesta 1956 Lilienthal jatkoi opintojaan Universität der Künste Berlinissä. Hän oli vuosikymmenien saatossa luonut laajan tuotannon, jonka joukossa ovat muiden muassa elokuvat David (1979) ja Das Autogramm (1983).
Lilienthal voitti vuonna 1979 Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun. Hänelle on myönnetty kolme Saksan elokuvapalkintoa (1970, 1983, 1987), ja hän oli vuonna 1970 ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.
Aiheesta muualla

Peter Lilienthal Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pavlo Lazarenko

| Pavlo Lazarenko |
| --- | --- |
 Lazarenko valokuvassa pääministerikaudellaan.
Ukrainan pääministeri
 28. toukokuuta 1996 – 1. heinäkuuta 1997  
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1953 Kaprivka, Dnipropetrovskin alue Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Hromada Ukrainan kommunistinen puolue
Pavlo Ivanovytš Lazarenko (ukr. Павло Іванович Лазаренко, s. 23. tammikuuta 1953) on ukrainalainen poliitikko ja Ukrainan entinen pääministeri kaudella 28. toukokuuta 1996 – 1. heinäkuuta 1997. Lazarenko keräsi huomattavan omaisuuden presidentti Leonid Kutšman hallinnon kaudella etenkin maakaasukaupalla. Myöhemmin hän pakeni maasta korruptiosyytösten takia. Lazarenko sai maanpaossa tuomion rahanpesusta ensin Sveitsissä ja myöhemmin vuonna 2006 Yhdysvalloissa. Lazarenko sai vankeustuomion, josta hänet vapautettiin vuonna 2012.
Elämäkerta > Nuoruus

Pavlo Lazarenko syntyi Kaprivkan kylässä Dnipropetrovskin alueella nykyisessä Ukrainassa ja tuolloisessa Neuvostoliitossa 23. tammikuuta 1953. Hänen vanhempansa olivat kolhoosilla työskennelleitä maanviljelijöitä. Lazarenko opiskeli Dnipropetrovskin maatalousinstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1978. Seuraavana vuonna hänestä tuli Mihail Kalininin mukaan nimetyn kolhoosin johtaja Dnipropetrovskin alueella. Vuosien 1985 ja 1990 välillä Lazarenko johti Ukrainan kommunistisen puolueen maatalousvirastoa.
Elämäkerta > Poliittinen ura

Ukraina itsenäistyi vuonna 1991 ja maan ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Leonid Kravtšuk. Lazarenko nimitettiin presidentin edustajaksi Dnipropetrovskin alueella vuonna 1992. Mahdollisen opposition Lazarenko hoiti alta pois erottamalla entisiä virkamiehiä ja ottamalla neuvonantajia Ukrainan merkittävimmistä puolueista ja kansalaisjärjestöistä. Tämän ohella hän alkoi toimia myös liike-elämässä. Lazarenko alkoi rikastua etenkin öljyn ja maakaasun kaupalla. Kesäkuussa 1994 Lazarenko valittiin Dnipropetrovskin aluehallinnon johtoon, sekä heinäkuussa vielä samana vuonna Ukrainan korkeimpaan neuvostoon.
Elämäkerta > Pääministerinä

Leonid Kutšma voitti niukasti Kravtšukin vuonna 1994 järjestetyissä presidentinvaaleissa. Syyskuussa 1995 Kutšma nimitti Lazarenkon Ukrainan varapääministeriksi. Pääministeri Jevhen Martšukin tullessa erotetuksi Lazarenkosta tuli itsenäisen Ukrainan seitsemäs pääministeri 28. toukokuuta 1996. Hänestä tuli myös Ukrainan energiaministeri. Entuudestaan varsin varakas Lazarenko rikastui Kutšman hallinnossa erilaisilla korruptoituneina pidetyillä liikesopimuksilla. Hänellä oli läheiset suhteen Dnipropetrovskissa toimineeseen Yhdistyneet energiajärjestelmät -nimiseen yhtiöön, jonka kautta hänellä oli käytännössä monopoliasema venäläisen maakaasun tuojana ja jälleenmyyjänä Ukrainassa. Hänen tuolloinen läheinen yhteistyökumppaninsa hämärissä liiketoimissa oli myöhemmin politiikassa vaikuttanut Julia Tymošenko. Lazarenkoon, Kutšmaan ja muihin merkittäviin asemiin päässeistä dnipropetrovskilaisista käytettiin nimeä "Dnipropetrovskin klaani".
Lazarenko sotkeutui myös Ukrainan alamaailman välienselvittelyihin. 16. kesäkuuta 1996 Lazarenkoa kuljettaneen auton vieressä räjähti radiolla räjäytetty pommi. Hänen poikansa haavoittui samankaltaisessa iskussa pari vuotta myöhemmin. 19. kesäkuuta 1997 Lazarenkon sanottiin sairastuneen ja matkustaneen Kanadaan sairaalahoitoon. Kutšma nimitti varapääministeri Vasyl Durdynetsin virkaa tekeväksi pääministeriksi, ja Lazarenko erosi pääministeriydestään 1. heinäkuuta. Kutšman ja Lazarenkon välit olivat heikentyneet jo jonkin aikaa ennen Lazarenkon eroa. Tämän taustalla oli etenkin Lazarenkon nousu Hromada-puolueessa. Lazarenko valittiin puolueen johtoon syyskuussa 1997, ja hän ilmoitti aikovansa pyrkiä Ukrainan presidentiksi. Lazarenkon koneistoksi tuli Antiguaan rekisteröidyn yhtiön omistama ja laajan levikin saanut Pravda Ukrainy -lehti, joka kirjoitti paljastusjuttuja ylimmistä virkamiehistä ja väitti Kutšman vaimon siirtäneen valtion varoja puolueelleen. Lehti tuki Lazarenkon Hromada-puoluetta. Maan tiedotusministeri pyrki lakkauttamaan lehden.
Vuonna 1998 järjestettiin Ukrainan korkeimman neuvoston vaalit. Vaaleissa käytettiin kahden äänen järjestelmää. Valtakunnallisilla puoluelistoilla oli 4 % äänikynnys, minkä oli tarkoitus estää pienpuolueiden pääsy parlamenttiin. Hromada oli kuitenkin yksi useammasta äänikynnyksen ylittäneistä puolueista. Parlamentissa Lazarenko perusti yhdessä Julia Tymošenkon kanssa varjohallituksen, jonka varjopääministeri oli Tymošenko.
Elämäkerta > Korruptiovyyhti

Valtionsyyttäjä avasi syytteet Lazarenkoa vastaan valtionvarojen väärinkäytöstä 14. syyskuuta 1998. Lazarenko pakeni Kreikkan käyttäen tekosyynä terveydentilaansa ja sen vaatimaa hoitoa. Saman vuoden marraskuussa Lazarenko pidätettiin Sveitsissä hänen saavuttuaan maahan panamalaisella passilla. Panaman passi oli aito, mutta Ukrainassa laki kielsi kaksoiskansalaisuuden. Sveitsissä Lazarenkon todettiin edelleen keränneen noin 72 miljoonaa dollaria maassa olleille pankkitileille. Lazarenko väitti hankkineensa rahat laillisin keinoin. Lazarenko todettiin syylliseksi rahanpesuun, mutta hän pääsi vapaaksi takuita vastaan. Vain hieman myöhemmin hän pakeni edelleen Yhdysvaltoihin.
Lazarenko pidätettiin hänen saavuttuaan Yhdysvaltoihin helmikuussa 1999. Hän sai uusia syytteitä Yhdysvalloissa, jossa syyttäjät sanoivat Lazarenkon pesseen virkakaudellaan Ukrainassa arviolta 114 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa sijainneiden pankkien kautta. Oikeudenkäynnit Lazarenkoa vastaan järjestettiin San Franciscossa Kaliforniassa, jossa hän omisti miljoonien arvoisen tilan. Lazarenko sai elokuussa 2006 yhdeksän vuoden vankeustuomion. Hänet vapautettiin kuitenkin jo marraskuussa 2012. Myöhemmin hän on taistellut maasta luovutusta vastaan. Lazarenkon korruptiovyyhtiä on pidetty Ukrainan 1990-luvun suurimpana yksittäisenä skandaalina.
Perfume

| Perfume |
| --- | --- |

 Perfume esiintymässä vuonna 2009. Vasemmalta: A-chan, Kashiyuka ja Nocchi.
Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Kotipaikka:  Hiroshima, Japani
Laulukieli:  japani
Jäsenet:  Ayano Ōmoto   Yuka Kashino   Ayaka Nishiwaki  
Levy-yhtiö:  Perfume Records / Universal Music J  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perfume on kolmihenkinen elektropop-yhtye Japanin Hiroshimasta. Trion muodostavat Ayano Ōmoto (Notchi), Yuka Kashino (Kashiyuka) sekä Ayaka Nishiwaki (A-chan). Vuodesta 2003 yhtyeen tuottajana on toiminut Yasutaka Nakata, joka tunnetaan myös yhtyeestä Capsule.
Yhtyeen jäsenet esiintyvät mielellään julkisuudessa lempinimiään käyttäen.[lähde? ] Kashino tunnettiin yhtyeen varhaisina aikoina nimellä ”Yuka-chan”, mutta hän vaihtoi lempinimeään estääkseen sekaannukset yhtyeen aikaisemman jäsenen Yuka Kawashiman, joka sittemmin nimettiinkin ”Kawayukaksi”, kanssa. Perfumella ei ole varsinaista johtajaa, mutta A-chan puhuu usein koko trion puolesta ja on muutenkin ratkaisevasti vaikuttamassa varsinkin live-esiintymisiä koskeviin päätöksiin.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet:
Nishiwaki Ayaka (A~chan)
Kashino Yuka (Kashiyuka)
Oomoto Ayano (Nocchi)
Kawashima Yuuka (Kawayuka)
Albumit

Game (2008)
Triangle (2009)
JPN (2011)
LEVEL3 (2013)
Cosmic Explorer (2016)
Future Pop (2018)
Plasma (2022)
Albumit > Kokoelma-albumit

Perfume ~Complete Best~ (2006)
Fan Service ~Prima Box~ (2008)
Perfume Global Compilation "LOVE THE WORLD" (2012)
Valokuvakirjat

17.12.2008: Perfume Portfolio
17.12.2009: Perfume Livefolio
Aiheesta muualla

Perfume Discogsissa. (englanniksi)
Perfumen kotisivu (japaniksi)
Plateaux (Kongo)

| Plateaux |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Kongon tasavalta
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Djambala
Väkiluku (2007):  174 591
Plateaux on yksi Kongon tasavallan kymmenestä alueesta. Alue sijaitsee suunnilleen maan keskiosassa ja sen pääkaupunki on Djambala. Plateauxin väkiluku oli 174 591 vuonna 2007.
Peter Patton

Bethune Minet "Peter" Patton (5. maaliskuuta 1876 – 1939) oli brittiläinen jääkiekkoilija ja urheiluvaikuttaja. Häntä pidetään Yhdistyneen kuningaskunnan kiekkoilun isänä ja miehenä, joka edesauttoi lajin leviämistä Eurooppaan. Hän lukeutui Kansainvälisen jääkiekkoliiton (IIHF) perustajajäseniin 1908 ja oli British Ice Hockey Associationin (BIHA) ensimmäinen puheenjohtaja 1914.  Olympiavoittaja Patton on sekä IIHF Hall of Famen että British Ice Hockey Hall of Famen jäsen.
Peter Lindholm

| Peter Lindholm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. tammikuuta 1960 (ikä 64)
Ammatti:  elokuvaohjaaja käsikirjoittaja elokuvatuottaja
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Juhani Hurme Mika Holm
Palkinnot
 Parhaan leikkauksen Jussi (1995) Anita 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Peter Lindholm (s. 12. tammikuuta 1960) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Lindholm tunnetaan muun muassa rikoselokuvista Anita (1994) ja Isältä pojalle (1996) sekä Kjell Westö -filmatisoinneista Leijat Helsingin yllä (2001) ja Missä kuljimme kerran (2011). Lindholm vastasi myös Tove Idströmin käsikirjoittaman kiitetyn minisarjan Ilman kavaluutta (1996) ohjaamisesta.
Esikoiselokuvansa Tappavat sekunnit (1985) Lindholm ohjasi salanimellä Juhani Hurme. Elokuvan tuotti Petri Pykälä, joka puolestaan tuli 1990-luvun lopulla tunnetuksi jännityskirjailijana nimimerkillä Ilkka Remes. Tämän lisäksi Lindholm on ohjannut elokuvan Kill City (1986), joka kuvasi nimensä mukaisesti kyseistä punkkaritalokorttelia Helsingin Kalliossa.
Lindholmin elokuva Kolmistaan (2008) julkaistiin vain vähän aikaa elokuvan Musta jää jälkeen. Elokuvilla on monia yhteisiä piirteitä; ne ovat kummatkin Helsingin seudulle sijoittuvia kolmiodraamoja, miespääosan hahmo on korkeakouluopettaja ja elokuvien henkilöt viettävät varakasta elämää asunnoissa, joissa on uudet sisustukset.
Vuonna 2008 Lindholm suunnitteli uudelleenfilmatisointia Erik Blombergin vuoden 1952 elokuvasta Valkoinen peura.
Tehtyään tv-sarjan "Missä kuljimme kerran" Lindholm seurasi neljä vuotta teatteriryhmän Nya Rampenin työskentelyä eurooppalaisilla näyttämöillä. Hän teki tästä dokumettielokuvan "Ur själens källare". Samoihin aikoihin Lindholm alkoi paneutua edesmenneen Gösta Sundqvistin elämään. Tarkoituksena oli tehdä ns. mysteerimiehestä elokuva, mutta koska Suomen elokuvasäätiö ei tukenut tuotantoa, Lindholm teki tarinasta Yleisradiolle kuunnelmasarjan vuonna 2018.
Radio Suomessa kuultu sarja "Itkisitkö onnesta – tarina Gösta Sundqvistista" rikkoi suosiossa kaikki ennätykset. Yle Areenassa pelkästään sitä kuunneltiin yli miljoona kuuntelukertaa – mitään vastaavaa ei ole aiemmin tapahtunut. Lindholm aikoo tehdä Gösta Sundqvistista myös aiemmin suunnitellun elokuvan, jonka kuvauksien on tarkoitus alkaa vuoden 2021 syksyllä. Elokuvan suunniteltu ensi-ilta on vuoden 2022 lopussa ja aiheesta suunnitellaan myös tv-sarjaa.
Aiheesta muualla

Peter Lindholm Elonetissä.
Peter Lindholm Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Paul Koprowski

Peter Paul Koprowski (s. 24. elokuuta 1947 Lodz) on puolalaissyntyinen, kanadalaistunut säveltäjä ja pianisti. Hän on saanut vahvoja vaikutteita renessanssin aikana vaikuttaneilta Johannes Ockeghemilta ja Josquin Despreziltä, mutta myös Karol Szymanowskilta, joka uskoi vanhojen ja uusien vaikutteiden yhdistelemiseen.
Koprowski opiskeli vuoteen 1969 saakka Krakovassa. Suoritettuaan opintoja Nadia Boulangerin johdolla hän muutti Kanadaan vuonna 1971 ja pääsi sävellyksen tohtorikoulutettavaksi Toronton yliopistossa. Hän on opettanut McGillin yliopistossa ja Länsi-Ontarion yliopistossa. Hän on myös toiminut Banff-keskuksen nimikkosäveltäjänä. Samassa asemassa hän toimi 1980-luvun lopussa Kanadan oopperayhtiössä, jolle hän sävelsi oopperan Dulcitius. Pianolle ja orkesterille sävelletty teos Souvenirs de Pologne (1983) syntyi ensimmäisen Kanadaan muuton jälkeen tehdyn Puolan-matkan innoittamana.
Koprowski voitti Jules Léger -palkinnot teoksillaan Sonnet for Laura (huilulle ja pianolle, 1989) ja Puhallinkvintetto (1994). Hän on tehnyt kymmenittäin tilaustöitä ja säveltänyt muiden teostensa ohessa konserttoja sekä sinfonioita. Alttoviulukonsertto toi Koprowskille Juno-palkintoehdokkuuden vuonna 2002.
Plateiá (Korinthia)

Plateián (vasemmalla) ja Ovrióksen (oikealla) saaret Loutrá Oraías Elénisin kylästä nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  37°52′03″N, 23°05′07″E, Kórinthos Korinthia, Peloponnesos Kreikka
Saariryhmä:  Argo-Saroniset saaret
Vesialue:  Saroninlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,064 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Plateiá (kreik. Πλατειά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Saroninlahdessa Peloponnesoksen niemimaan koillisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,064 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Plateiá kuuluu Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Plateiá on läntisin Argo-Saronisista saarista ja näin lähimpänä Korintin kannasta ja kanavaa. Saaresta itään sijaitsee Ovrióksen saari. Plateián ympäristössä on kalanjalostuslaitoksia.
Pentti Uusikylä

Pentti Uusikylä (vuoteen 1926 Frisk)  (24. marraskuuta 1923 Vaasa – 26. marraskuuta 2000 Vaasa) oli suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja sotien jälkeisen ajan mestaruussarjajalkapalloilija.
Isän opissa ja vapaaehtoisena rintamalla

Pentti Uusikylä seurasi isänsä taiteilija Einari Uusikylän (aik. Frisk) jälkiä taiteilijan uralle ja sai häneltä ammatin perusopit. Hän oli niitä Vaasan lyseon poikia, jotka keskikoululuokilta lähtivät vapaaehtoisina jatkosotaan. Hyväkuntoinen nuorukainen joutui sodassa etulinjaan tiedustelijaksi ja haavoittui.
Jalkapalloilija

Sotien jälkeen Uusikylä tuli ensin tunnetuksi Vaasan Palloseuran mestaruussarjajalkapalloilijana, jossa hän pelasi vuosina 1945-1950. Kaikkiaan Uusikylä pelasi viiden kauden aikana 38 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 23 maalia. Hän saavutti VPS:ssä SM-kultaa 1945. Hän teki loppuottelussa Helsingin Palloseuraa vastaan 2-0-voitossa VPS:n ensimmäisen maalin.
Kuvataiteilija

Uusikylä oli Suomen Taiteilijaseuran, Vaasan taiteilijaseuran ja Pohjalaisen taiteilijaliiton jäsen. Hän oli myös Vaasassa toimivan TS Botnian jäsen.
Uusikylän ei-esittävässä kuvataiteessa näkyy hänen intuitionsa visuaalisten arvojen merkityksestä. Inspiraatiota töihinsä hän haki Kazimir Malevitšin ja Wassily Kandinskyn taiteesta. Lisäksi hän maalasi kaupungin maisemia ja näkymiä. Hän osallistui muun muassa Suomen Taiteilijaseuran näyttelyihin ja oli mukana Taidemaalariliiton 40-vuotisnäyttelyssä 1969. Helmikuussa 1974 Uusikylä vuokrasi yhdessä kahden muun vaasalaistaiteilijan Aulis Loukon ja Jorma Haaviston kanssa työtiloiksi Vaasan Palosaaressa sijainneen tyhjillään olleen Wolffin jugendhuvilan, joka oli aiemmin ollut Vaasan puuvillatehtaan johtajan asuntona. Uusikylä oli kahdentoista vaasalaistaiteilijan vuonna 1988 perustaman Ranta-ateljee ry:n perustajajäsen. Muita ryhmään kuuluvia vaasalaistaiteilijoita olivat muun muassa Veikko Takala, Aarne Lintulaakso, Fritz Jakobsson ja Risto Jalonen.
Sukulaisista

Pentin isä oli itseoppineena kuvataiteilijana 1900-luvun alussa tunnettu Einari Uusikylä. Myös Pentin sisko Sirkka Nyman, s. 1925, on taidemaalari. Hän oli naimisissa Björn Nymanin kanssa, s. 1927, joka on taitava muotokuvamaalari. Pentin poika Kari Uusikylä oli 1960- ja 1970-luvuilla Vaasassa ja Helsingissä jalkapalloilijana tunnettu, sittemmin Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori.
Aiheesta muualla

Suomen Kuvataiteilijat -matrikkeli, Pentti Uusikylä
Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Pentti Uusikylä
Peter Paul Prabhu

Peter Paul Prabhu (20. maaliskuuta 1931 Chennai – 10. syyskuuta 2013) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka toimi Pyhän istuimen diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1955 ja nimitettiin Tituli in Numidian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Zimbabween 13. marraskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.
Prabhu erosi nuntiuksen tehtävistä vuonna 2002.