stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puolan kieli
Fonologia > Vokaalit

Puolan kielessä katsotaan yleensä olevan kuusi oraalista vokaalia /i ɛ a ɨ u ɔ/ ja kaksi nasaalista vokaalia /ɛ̃ ɔ̃/.
|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppeat | i | ɨ | u |
| Puolisuppeat | ɛ (ɛ̃) |  | ɔ (ɔ̃) |
| Väljät |  | a |  |
Fonologia > Konsonantit

Puolan kielessä on joidenkin analyysien mukaan 33 konsonanttifoneemia.
|  | Bilabiaali | Labiodentaali | Dentaali | Alveolaari | Palataali | Velaari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusiilit | p b (pʲ bʲ) |  | t d |  |  | k g |
| Frikatiivit |  | f v (fʲ vʲ) | s z | ʃ ʒ | ɕ ʑ | x |
| Affrikaatat |  |  | t͡s d͡z | t͡ʃ d͡ʒ | t͡ɕ d͡ʑ |  |
| Nasaalit | m (mʲ) |  | n |  | ɲ |  |
| Lateraalit |  |  |  | l |  |  |
| Tremulantit |  |  |  | r |  |  |
| Approksimantit |  |  |  |  | j | w |
Kielinäyte

»Wszyscy ludzie rodzą się wolni i równi pod względem swej godności i swych praw. Są oni obdarzeni rozumem i sumieniem i powinni postępować wobec innych w duchu braterstwa.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Puolan lähimmät sukukielet

Puola kuuluu slaavilaisten kielten länsislaavilaiseen haaraan samoin kuin tšekki, slovakki, yläsorbi ja alasorbi. Länsislaavilaisten kielten joukossa puola kuuluu omaan, niin sanottuun lehiittiseen alaryhmäänsä yhdessä Gdańskin kaupungin länsipuolisella maaseudulla ja pikkukaupungeissa puhutun kašubin kielen kanssa. Kašubi eroaa puolasta riittävän paljon, jotta sitä voidaan pitää eri kielenä, mutta erityinen kašubinkielinen kirjallisuus on lähinnä murrekirjallisuutta, eivätkä kašubit pidä itseään erillisenä kansana. Lehiittinen, mutta puolasta eronnut, hyvin pieni kieli oli myös slovintsi eli Leba-kašubi, jota puhuttiin parissa kylässä Pommerissa ennen toista maailmansotaa. Koska slovintsin kielen puhujat pitivät itseään etnisinä saksalaisina, he muuttivat kaikki Saksaan alueen jouduttua Puolalle, jolloin kieli unohtui. Tällaisia saksalaisina itseään pitäviä, mutta slaavilaista murretta puhuvia ihmisryhmiä tunnetaan muualtakin saksan ja slaavilaisten kielten rajoilta, esimerkiksi Sleesiasta, jossa puhutaan sleesiaa.
Kaukaisempaa sukua puolalle ovat itäslaavilaiset kielet, kuten venäjä. Ukrainan ja valkovenäjän sanasto on kuitenkin kehittynyt jossain määrin puolalaisten mallien mukaan, vertaa esimerkiksi puolan przebudowa = jälleenrakennus, ukr. перебудова/perebudova, mutta venäjän перестройка/perestrojka
Puolan murteet

Puolan tärkeimmät murteet ovat isopuolalaiset (Poznańin ympäristössä puhutut), vähäpuolalaiset (keskuspaikka Krakova) ja masovialaiset (Varsovan ympäristö) murteet. Näillä kolmella murteella on kullakin vuorollaan ollut tilaisuutensa vaikuttaa kirjakielen kehitykseen, koska pääkaupunkina on ollut ensin Poznańin lähellä sijaitseva Gniezno, sittemmin Varsova ja Krakova. Marginaalisempia ovat Sleesian ja Masurian alueiden murteet, joissa saksalaisvaikutus on ollut muita murteita voimakkaampaa, koska alueet ovat pitkään kuuluneet saksankielisiin maihin ja olleet erillään puolankielisestä kirjallisesta sivistyksestä. Niin sanotut kresowe dialekty eli itäisten rajaseutujen murteet, jotka ovat kehittyneet voimakkaassa vuorovaikutuksessa liettuan, valkovenäjän ja ukrainan kielten kanssa, ovat nykyään häviämässä sukupuuttoon niiden puhujien jouduttua toisen maailmansodan myötä tapahtuneiden rajansiirtojen jälkeen muuttamaan Puolan Saksalta saamille uusille alueille. Näillä alueilla puhutuista kielimuodoista puolalainen dialektografia käyttää mielellään nimitystä nowe dialekty mieszane, uudet sekamurteet. Käytännössä uudet sekamurteet ovat kohtalaisen lähellä yleiskieltä.
Puolan tärkein murreraja kuuluu niin sanottujen masuroivien ja masuroimattomien murteiden välillä. Ensin mainittuihin kuuluvat ennen kaikkea Masurian ja Masovian murteet. Masurointi tarkoittaa, että oikeinkirjoituksen /sz/, /cz/ ja /ż/, jotka normatiivisessa puolan kielessä tulisi ääntää [š], [tš] ja [ž], äännetäänkin [s], [ts] ja [z], kuten oikeinkirjoituksen /s/, /c/ ja /z/. Kirjakielessä masurointia ei hyväksytä mahdollisesti yksittäisiä murteista lainattuja sanoja ja paikannimiä lukuun ottamatta.
Puolaan, kuten venäjään, kuuluu myös omintakeinen rikollisten slangi, puolalaiselta nimeltään grypsera. Grypseralle on ominaista runsas venäläisten, saksalaisten, ukrainalaisten ja jiddišinkielisten lainasanojen määrä. Grypsera on ennen muuta alamaailman salakieltä, mutta sillä on ollut voimakas vaikutus puolan slangiin, erityisesti nuorison kieleen. Grypseran nimi tulee saksan puhekielen sanasta Grips = 'älli, hiffaaminen'.
Puolan kielen historia

Puolan kirjakielen muinaispuolalainen kausi alkaa ensimmäisistä, sisällöltään uskonnollisista puolankielisistä teksteistä 1300-luvulta. Ilmeisesti puolalaisella uskonnollisella kirjallisuudella ei ollut yhteyttä Kyrilloksen ja Methodioksen alulle panemaan kirkkoslaavilaiseen perinteeseen: kirkollisena sivistyskielenä Puolassa käytettiin latinaa, ei kirkkoslaavia. Oikeinkirjoitus näissä vanhoissa teksteissä oli epäjohdonmukaista. Oikeinkirjoitus alkoi kehittyä 1500-luvulla, jolloin puolan kirjoitusjärjestelmä standardoitiin pitkälti vanhan tšekin mallien mukaan.
1600-luvulla puola omaksui valtavasti latinalaisia, saksalaisia, ranskalaisia ja tšekkiläisiä vaikutteita, koska yläluokka ihannoi näitä kieliä ja piti niiden taitoa arvostettavana. Toisaalta Puola-Liettuan kaksoisvaltakunnan itäosissa, missä itäslaavilaiset (ukrainalaiset ja valkovenäläiset) murteet olivat yleisin puhekieli, puola oli nimenomaan yläluokan kieli. Idän aatelisto käytti puolaa sivistyskielenään, mutta toi siihen paljon uusia aineksia itäslaavilaisista murteista.
1700-luvulla puola alkoi syrjäyttää latinaa ylimmän sivistyskielen ja kirkkokielen asemasta. Puolankielinen kirjallisuus kehittyi, eikä edes Puolan joutuminen vieraiden valloittajien käsiin voinut kääntää suuntaa. Vaikka erityisesti venäläiset vallanpitäjät koettivat tukahduttaa kieltä ankarin sensuurilaein, puolan kieli itse asiassa sai yhä enemmän merkitystä puolalaisten identiteetin ilmaisijana – tätä kuvaa sanonta ojczyzna-polszczyzna ('isänmaa – puolan kieli').
Latina jätti toki jälkensä virkakieleen, mutta kaunokirjallisuuden kieli kansanomaistui 1800–1900-luvun mittaan. Sanavarastosta koetettiin karsia selkeimpiä saksan kielen vaikutteita, mutta usein ne jäivät osaksi elävää kansankieltä – esimerkkeinä substantiivi wihajster, joka tarkoittaa lähinnä 'vekotin, kapistus, vehje, vimpain' sekä unohtuneen nimen paikalla ilmaus '(herra tai rouva) se ja se', joka tulee saksan kielen sanoista Wie heißt er? 'mikä hänen nimensä on?'. Venäjän vaikutus jäi lopultakin melko vähäiseksi rajoittuen lähinnä kirosanastoon.
Muiden kielten vaikutus puolaan

Puola ei suhtaudu vierasperäisiin lainasanoihin aivan niin myönteisesti kuin venäjä, ja esimerkiksi monet luonnontieteiden käsitteet on puolassa käännetty omalle kielelle (pochodna = derivaatta, dwutlenek węgla = hiilidioksidi, rozdzielczość = näyttöresoluutio). Puolaankin on silti omaksuttu lainasanoja hyvin monelta taholta. Latinan vaikutus oli tietenkin katolisen maan oloissa väistämätön, ja monia latinalaisia lainoja ei enää vierasperäisiksi tunnistakaan (esimerkiksi przywilej = erioikeus, privilegio). Saksalla oli erittäin suuri merkitys kaupan ja käsityöläisyyden kielenä, ja myös kaupunkiorganisaation sanasto oli saksalaista: malarz = maalari; murarz = muurari; hochsztapler = huijari, väärinpeluri; ratusz = raatihuone; burmistrz = pormestari; handel = kauppa; makler = meklari. Puolan kirjakielen kehittyessä myös tšekillä, joka silloin oli jo sivistyskieli, oli oma vaikutuksensa. Tšekkiläisperäinen muoto on esimerkiksi sellaisilla sanoilla kuin brama = portti ja hańba = häpeä (sanojen alkuperäinen puolalainen muoto lienee ollut *broma ja *gańba).
Ranska ja Italia ovat olleet puolalaisille merkittäviä kulttuurisia esikuvia. Myös näiden maiden kielistä on omaksuttu lainavaikutteita ja käännöslainoja: ranskan cordone sanitaire = puolan kordon sanitarny 'suojavyöhyke', ranskan raison d'état, puolan racja stanu 'maan etu'. Ranskalaisen Pathéphone-tuotemerkin muistoksi vanhanaikaista levysoitinta, grammaria, kutsutaan puolalaisessa kansanomaisessa puhekielessä edelleenkin nimellä patefon.
Englannin vaikutus on nykyään suhteellisen merkittävää, joskaan ei niin voimakasta kuin esimerkiksi venäjässä.
Puolan kirjallisuus

Puolan kirjallisuus on alkanut jo keskiajalla, ennen muuta uskonnollisesta kirjallisuudesta. Varsinaisen maailmallisen kaunokirjallisuuden aikaa oli renessanssi. Todella merkittäväksi puolalainen kirjallisuus nousi kuitenkin romantiikan aikana, kun puolalaiset kamppailivat menetetyn itsenäisyytensä puolesta – tällöin syntyi muun muassa kansalliseepos, Adam Mickiewiczin Pan Tadeusz. Reaktio romantiikalle oli niin sanottu positivismi, jota kai pikemminkin pitäisi kutsua utilitarismiksi: sen tavoitteena oli maan ja kansan kehittäminen, sivistäminen ja nykyaikaistaminen rauhanomaisin keinoin.
Kirjallisuuden kehitys on Puolan itsenäistyttyä jatkunut eloisana. Natsimiehityksen uhriksi joutui suuri joukko merkittäviä, erityisesti juutalaissyntyisiä kirjailijoita. Kommunistiaikana taas puolalaisessa kirjallisuudessa korostuivat sellaiset lajityypit, joihin ei sisältynyt kovin poliittisia implikaatioita. Tunnettuja kirjailijoita olivat aforistikko Stanisław Jerzy Lec ja tieteiskirjailija Stanisław Lem.
Nobelin kirjallisuuspalkinnon on saanut neljä puolalaista kirjailijaa: Władysław Reymont, Henryk Sienkiewicz, Czesław Miłosz ja Wisława Szymborska.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Wirtualna Biblioteka Literatury Polskiej (Arkistoitu – Internet Archive) Puolan koko klassinen kirjallisuus netissä. Kirjailijoiden elämäkertatiedot myös englanniksi.
Polish 101 Learn Polish online (englanniksi)
Slaavilaiset kielet
bosnia
bulgaria
interslaavi
kantaslaavi
kašubi
kirkkoslaavi
kroatia
makedonia
molisenkroatia
montenegro
muinaiskirkkoslaavi
polabi
puola
ruteeni
serbia
serbokroatia
sleesia
slovakki
sloveeni
slovintsi
sorbi
tšekki
ukraina
valkovenäjä
venäjä
Euroopan unionin viralliset kielet
bulgaria
englanti
espanja
hollanti
iiri
italia
kreikka
kroatia
latvia
liettua
malta
portugali
puola
ranska
romania
ruotsi
saksa
slovakki
sloveeni
suomi
tanska
tšekki
unkari
viro
Gracias

| Gracias |
| --- | --- |
 San Cristóbalin linnoitus Graciasin keskustan mäellä.
 Gracias
 Koordinaatit: 14.5880°N, 88.5828°W 
Valtio:  Honduras
Departementti:  Lempira
Perustettu:  1536
Väkiluku (2013)  ():  12 697
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gracias on kunta ja aluekeskus Hondurasin lounaisosassa, Lempiran departementissa, Mejocotejoen laaksossa. Kaupungin väkiluku oli 12 697 (VL2013).
Gracias on perustettu vuonna 1536. Paikkakunta toimi lyhyen kullankaivuuvaiheen aikana espanjalaisen siirtomaaisäntien Keski-Amerikan provinssien (Audiencia de los Confines) pääkaupunkina vuosina 1543-1549 (1544-1548). Kullan loputtua kaivoksista, kuvernöörin asemapaikka siirtyi nykyisen Guatemalan puolelle Antigua Guatemalaan.
Ilmastollisesti noin 791 metrin korkeudella (sääasema) sijaitseva Gracias luokitellaan trooppiseen savanni-ilmastoon (Aw). Moneen muuhun alueeseen verrattuna paikkakunnan ilmasto on kuitenkin lauhkea, ei niin trooppisen kuuma. Kuukausitasolla keskilämpötila vaihtenee noin 17-22 Celsius-asteessa. Vuoden keskilämpötila on 19,8 °C. Vuotuinen sademäärä yltää keskimäärin 1 839 millimetriin. Sateisimmat kuukaudet ajoittuvat touko-lokakuulle. Joulu-maaliskuussa on puolestaan kuivempaa, vähäsateista.
San Cristóbalin linnoitus.
San Cristóbalin linnoitus.
Mercedin kirkko.
Katunäkymä.
Kaupungin puistoa altaineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gracias Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat
Mitsubishi ASX

Mitsubishi ASX on Mitsubishi Motorsin vuodesta 2010 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli.
Mitsubishi ASX I (2010–)

| Mitsubishi ASX I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Indonesia  Japani  Kiina  Malesia  Yhdysvallat
Valmistaja:  Mitsubishi Motors
Valmistusvuodet:  2010–
Muut nimet:  Mitsubishi Outlander Sport Mitsubishi RVR
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Mitsubishi ASX II
Teknisesti samankaltaisia:  Chrysler 200 I Chrysler Sebring (JS) Citroën C-Crosser Citroën C4 Aircross Dodge Avenger (JS) Dodge Caliber Dodge Journey Fiat Freemont Jeep Compass (MK49) Jeep Patriot Mitsubishi Delica D:5 Mitsubishi Eclipse Cross Mitsubishi Grand Lancer Mitsubishi Lancer VII Mitsubishi Outlander II Mitsubishi Outlander III Peugeot 4007 Peugeot 4008 Proton Inspira
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Mitsubishi GS
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti CVT-automaatti
Ensimmäisen sukupolven ASX esiteltiin vuonna 2010. Se perustuu Mitsubishin ja DaimlerChryslerin yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle. Japanissa, Etelä-Koreassa ja Kanadassa mallin nimenä on Mitsubishi RVR, Yhdysvalloissa, Argentiinassa, Brasiliassa ja Indonesiassa Mitsubishi Outlander Sport. Euroopassa oli myynnissä myös kaksi ASX:n lähes identtistä sisarmallia, Citroën C4 Aircross ja Peugeot 4008.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä ASX sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2012 ASX sai muun muassa uudenmallisen etusäleikön. Uudistunut malli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä.
Vuoden 2016 lopulla ASX sai toisen kasvojenkohotuksensa, jossa sen keulan ilmettä muokattiin vastaamaan uutta Outlanderia.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2019 esiteltiin jälleen uudistettu ASX, joka sai uutta Mitsubishin crossover-mallistoa vastaavan ulkoisen ilmeen. Muotoilukieli muuttui erityisesti ajovalojen ja etusäleikön osalta.
Mitsubishi ASX II (2022–)

| Mitsubishi ASX II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2022–
Muut nimet:  Renault Captur
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Mitsubishi ASX I
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Juke (F16) Nissan Note (E13) Renault Arkana Renault Clio V
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan CMF-B
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,6 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven ASX esiteltiin syksyllä 2022. Se on uudelleennimetty Renault Captur, ja erot mallien välillä ovat hyvin vähäisiä. Autoja valmistetaan samalla tehtaalla Espanjassa.
Bensiinimoottorit ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen MPI-T (91 hv) ja nelisylinterinen 1,3-litrainen DI-T (140/158 hv), jonka pienempitehoinen versio on varustettu kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla ja tehokkaampi versio seitsemänportaisella kaksoiskytkinvaihteistolla. Lisäksi tarjolla on kaksi hybridimallia, joissa molemmissa käytetään 1,6-litraista bensiinimoottoria. Perinteisessä hybridissä on 1,3 kilowattitunnin akku ja 146 hevosvoiman kokonaisteho. Ladattavassa hybridimallissa puolestaan on 10,5 kilowattitunnin akku ja 160 hevosvoiman kokonaisteho.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitsubishi ASX Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2012).
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2016).
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2019).
Ypäjän Hevosopisto

| Hevosopisto |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1993
Toimitusjohtaja:  Heli Kivimäki-Manner
Puheenjohtaja:  Satu Väihkönen
Avainhenkilöt:   Matti Alanko  Jouko Haonperä  Jukka Koivisto  Anneli Laitinen  Jukka Matilainen  Esa Nuottivaara  Tanja Stormbom 
Kotipaikka:  Opistontie 9 Ypäjä, Suomi
Toimiala:  Keskiasteen ammatillinen koulutus
Liikevaihto:  8,1 milj. € (2022)
Liikevoitto:  489 000 € (2022)
Henkilöstö:  70
Omistaja:   Suomen valtio (OKM) (25,0 %)  Suomen Hippos  Suomen Ratsastajainliitto  Forssan kunta  Jokioisten kunta  Ypäjän kunta 
Kotisivu:  hevosopisto.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hevosopiston rakennuksia Loimijoen ylittävältä Kurjensillalta nähtynä.
Ypäjän Hevosopisto on Ypäjän kunnassa sijaitseva hevostalouden oppilaitos. Sen päätehtävänä on hevosalan ammatillisen perus-, jatko- ja täydennyskoulutuksen järjestäminen. Opistossa voi kouluttautua muun muassa hevostenhoitajaksi, ratsastuksenohjaajaksi tai -opettajaksi. Ammatillisen koulutuksen lisäksi Hevosopisto tarjoaa lyhytkursseja, nuorten ravi- ja ratsuhevosten koulutusta, sekä järjestää vuosittain lukuisia ratsastuskilpailuja ja muita hevostapahtumia, joista merkittävimmät ovat Finnderby ja Suomenratsujen Kuninkaalliset.
Ypäjän Hevosopisto on Pohjoismaiden suurin hevosalan koulutusta järjestävä oppilaitos. Opiskelijoita on vuosittain noin 250 ja talleissa on tilaa 400 hevoselle. Opisto omistaa noin 100 hevosta, ja Hevosopiston kanssa rinnan toimivan Luonnonvarakeskuksen hevostutkimusyksikön hevoset ovat myös opetuskäytössä.
Ypäjän Hevosopisto perustettiin vuonna 1993 Ypäjän Hevostalousoppilaitoksen ja Suomen Ratsastusopiston tilalle. Opiston toiminnasta vastaa Hevosopisto Oy. Hevosopiston omistavat Suomen valtio, Forssan, Jokioisten ja Ypäjän kunnat sekä Suomen Hippos ry ja Suomen Ratsastajainliitto ry.
Hevosopiston ratsastuskoulu on Suomen Ratsastajainliiton hyväksymä. Vastaavan ratsastuksenopettajan apuna toimivat ratsastuksenohjaajalinjan opiskelijat. Ratsastuskoululla järjestetään joka kesä leirejä niin aloittelijoille kuin kokeneemmillekin ratsastajille. Ratsastusseura Ypäjän Ratsastajat ry (YR) toimii tiiviissä yhteistyössä Hevosopiston kanssa.
Vermon Ravikoulu on Hevosopiston omistama yksikkö Espoossa. Ravikoulussa opetellaan hevosten ja ponien hoitamista ja ajamista. Lisäksi koululla voi suorittaa ravikortin.
Ypäjän Hevosopiston alueella sijaitsee myös vuonna 2006 perustettu Suomen Hevosurheilumuseo.
Historiaa

Hevosopisto sijaitsee Ypäjän Siittolanmäellä Ypäjän Kartanonkylässä, jossa on kasvatettu hevosia jo 1800-luvulla. Puolustuslaitoksen Hevoshuoltokoulu aloitti toimintansa Kartanonkylän kartanon mailla vuonna 1934, ja vuonna 1937 perustettiin sen rinnalle Valtion hevossiittola, jonka tehtävänä oli Suomen hevosjalostuksen edistäminen ja työntekijöiden kouluttaminen. Tehtävät olivat siis samat, joita nykyisin jatkavat Hevosopisto sekä MTT:n hevostutkimus. 1930-luvulla rakennetut tallit ovat edelleen käytössä.
Vuonna 1955 puolustuslaitoksen yksikkö siirtyi Kankaanpään Niinisaloon. Hevossiittolan toimintaa muutettiin tarkoituksenmukaisemmaksi ja siittolan nimeksi tuli Valtion hevosjalostuslaitos. Laitoksen tärkeimpänä tehtävänä oli hevosjalostus ja siihen liittyvä tutkimustoiminta. Myös hevostalouskoulun opetuksen tehokkuutta parannettiin muun muassa rakentamalla kengitys- ja metallityöpaja. Hevostalouskoulu toimi vuodesta 1937 vuoteen 1962 ja maatalousseppäkoulu sen rinnalla 1948–1962. Sodan aikana vuosina 1942–1945 kursseja ei järjestetty.
Laitoksen nimi muuttui jälleen vuonna 1961. Uudeksi nimeksi tuli Ypäjän maataloudelliset oppilaitokset. Tämän jälkeen nimi on muuttunut vielä Ypäjän maatalousoppilaitokseksi ja vuonna 1989 Ypäjän Hevostalousoppilaitokseksi. Vuonna 1972 Suomen Ratsastusopisto (SRO) aloitti toimintansa. Se oli Suomen Ratsastajainliiton kannatusyhdistyksen omistama yksityinen urheiluopisto. SRO koulutti ratsastuksenohjaajia ja -opettajia. SRO rakennutti Ypäjälle tallin (nykyisin Hevosopiston ratsastuskoulun käytössä) sekä Ypäjä-hallin.
Historiaa > Hevoskasvatus

Hevosopisto on tullut tunnetuksi suomenhevoskasvatuksestaan. Parhaista kasvateista mainittakoon ravihevoset Uskoton (1954), Systi (1969), Pysteri (1984), kaksinkertainen ravikuningas Pette (1984) sekä Taikuri (1987) ja ratsut Kelmi (1979), Opetus (1983), Rysykkä (1985), Samuli (1986) ja Jaime (1995). Kaikki edellä mainitut ratsut ovat voittaneet Suomen mestaruuden joko koulu-, este- tai kenttäratsastuksessa.
Puolustuslaitoksen Ratsukoulun yhteyteen perustettiin vuonna 1941 Valtion hevossiittolan rinnalle lämminverisiittola marsalkka Mannerheimin käskystä. Jalostusmateriaali koostui tuolloin Neuvostoliitosta peräisin olleista sotasaalishevosista. Ratsuväki jalkautettiin vuonna 1947, mutta puolustusvoimien ratsujalostus jatkui vuoteen 1955 asti, jolloin se eduskunnan päätöksellä lopetettiin. Valtion hevosjalostuslaitos aloitti lämminverijalostuksen 1980-luvulla. Ensimmäiset lämminveriratsutammat hankittiin Saksasta ja ne olivat hannover-rotuisia.
2000-luvulla Hevosopistolla on kasvatettu myös lämminverisiä ravihevosia, joista menestyneimpiä ovat Ypäjä Hereaim (2010) ja Ypäjä Louvre (2014).
Lämminverisistä ratsuhevosista tunnetuimmat ovat Ypäjä Yando (2007), joka myytiin Yhdysvaltoihin ja on menestynyt siellä irlantilaisen Richie Moloneyn kanssa 160 senttimetrin esteradoilla. Suomessa Ypäjä Karla (2013) sijoittui vuonna 2019 Finnish Warmblood-yhdistyksen Breeder's Prize kilpailussa neljänneksi.
Siittolanmäellä syntyy edelleen joka kesä useita varsoja. Vuonna 2020 syntyi Hevosopistolle 10 varsaa ja LUKE:lle kaksi. Näistä suomenhevosia on seitsemän.
Historiaa > Presidenttien hevoset Ypäjällä

Siittolanmäellä on asunut useita Suomen presidenttien omistamia hevosia. Marsalkka Mannerheimin ratsutamma Käthy vietti viimeiset vuotensa Ypäjällä ja on myös haudattu sinne. Käthyn haudan muistokivi paljastettiin vuonna 1991. Presidentti Urho Kekkosen lahjoituksena saamat orlovravuritammat Kaunotar (alkuperäiseltä nimeltään Krasavitsa) ja Suosikki (Balovnitsa) olivat sijoitettuina Valtion hevossiittolaan. Molemmat tammat varsoivat Ypäjällä. Vuonna 1959 Kekkoselle lahjoitettiin vielä kolmas orlov-hevonen, ori Lento, joka niin ikään muutti Ypäjälle.
Presidentti Koivisto sai Kazakstanin presidentti Nazarbajevilta vuonna 1992 doninhevosen nimeltä Zaslon. Myöhemmin Zaslon päätyi Hevosopiston ratsastuskoululle, jossa se oli suosittu ja toimiva opetushevonen.
Hevosopistolla asui presidentti Tarja Halosen suomenhevostamma Ypäjä Tarja (2004). Hevosen lahjoittivat Haloselle Hevosopisto ja Ypäjän kunta. Tamma jouduttiin lopettamaan keväällä 2020 vakavan sairauden takia.
Ypäjä Tarjan lisäksi Hevosopistolla asuu vuonna 2012 syntynyt suomenhevostamma Ypäjä Juulia, joka on presidentti Sauli Niinistön hevonen.
Kulttuuriympäristö

Hevosopiston alueelle ulottuu Museoviraston vuonna 2009 valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määrittelemä Jokioisten kartanon ja Loimijokilaakson viljelymaisema, ja myös itse opiston ja entisen hevosjalostuslaitoksen alue, joka on muodostunut Jokioisten kartanosta vuonna 1792 erotetun ja vuonna 1915 siihen uudelleen liitetyn Kartanonkylän kartanon ympärille, on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Alueen rakennuskantaan kuuluvat muun muassa Kartanonkylän kartanon päärakennus ja muita rakennuksia sekä armeijan omistuskaudella 1930-luvulla rakennetut suuret punatiiliset tallit.
Hevosopisto mediassa

Hevosopiston toiminnasta tuotettiin vuonna 2013 Yle TV2 -kanavalla esitetty 19-osainen tositelevisiosarja Ypäjä. Sarjan esityksen alla silloinen valtion omistajaohjausministeri Heidi Hautala nosti blogissaan esiin valtionyhtiöiden johdon korkean palkkatason ja käytti esimerkkinä hevosopistoyhtiön toimitusjohtajan vuosipalkkaa, joka oli Suomen pääministerin palkkaa suurempi. Kevättalvella 2024 Ylen ruotsinkielinen Spotlight-ohjelma toi esiin entisten opiskelijoiden syytöksiä eläinten huonosta kohtelusta, minkä Ypäjän opiston rehtori kiisti.