stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Ruotsalainen

Jukka Ruotsalainen on suomalainen salibandypelaaja ja -valmentaja. Hän toimi TPS Salibandyn miesten edustusjoukkueen päävalmentajana kevääseen 2019 saakka.. Hän toimi myös TPS:n A- ja B-ikäisten valmennuspäällikkönä. Nykyään Ruotsalainen valmentaa Sveitsin NLB-liigassa pelaavaa Floorball Thurgauta.
Pelaajaurallaan hän pelasi viisi kautta SB Savossa, jonka miesten päävalmentajana hän aloitti valmennusuransa.
Jukataninvireo

| Jukataninvireo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Vireot Vireo
Laji::  magister
Kaksiosainen nimi
 Vireo magister  (Baird, 1871) 
Katso myös
   Jukataninvireo Wikispeciesissä   Jukataninvireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jukataninvireo (Vireo magister) on amerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Meksikon kaakkoisosat ja osan läheistä saaristoa, mukaan lukien Caymansaaret, Belizen sekä Hondurasin Bay Islandin. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Spencer Fullerton Baird kuvaili lajin holotyypin Belizestä vuonna 1871.
Just Be

| Just Be Tiësto |
| --- | --- | --- |

Just Be
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. huhtikuuta 2004
 Tyylilaji: Elektroninen musiikki
 Kesto: 79.09
 Levy-yhtiö: Black Hole Recordings
Tiëston muut julkaisut
| In My Memory 2001 | Just Be 2004 | Elements of Life 2007 |
Just Be on Tiëston toinen studioalbumi, ja se ilmestyi 6. huhtikuuta 2004. Singleinä albumilta julkaistiin Traffic, Love Comes Again, Just Be ja Adagio for Strings. Tiësto on tehnyt Samuel Barberin Adagio for Strings -sävellyksestä trance-version. Alankomaissa Just Be -albumi oli albumilistan ykkönen ja myi kultaa. Suomen singlelistalla Adagio for Strings ja Love Comes Again olivat molemmat sijalla 12.
Kappaleet

Forever Today – 12.01
Love Comes Again (feat. BT) – 8.11
Traffic – 5.30
Sweet Misery – 7.35
Nyana – 6.46
UR (feat. Aqualung) – 6.02
Walking on Clouds (feat. Kirsty Hawkshaw) – 7.29
A Tear in the Open – 9.25
Just Be (feat. Kirsty Hawkshaw) – 8.47
Adagio for Strings – 7.23
Aiheesta muualla

Tiëston viralliset sivut
Adagio for Strings -musiikkivideo
Love Comes Again -musiikkivideo
Traffic-musiikkivideo
Just Be -musiikkivideo
Josselin Ouanna

| Josselin Ouanna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1986 
Kansalaisuus:   Ranska
Tennispelaaja
Pituus:  193 cm
Paino:  91 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2004–
Palkintorahat:  741 500 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  88. (5.10.2009)
Voitot/tappiot:  9–17
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2013)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2009)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2009)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  6–16
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Josselin Ouanna (s. 14. huhtikuuta 1986 Tours) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 88 ja nelinpelissä sijalle 220. Parhaana saavutuksenaan Grand Slam -turnauksissa hän selviytyi kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2009.
Ura

Australian avoimien 2004 poikien kaksinpelissä Ouanna eteni  finaaliin asti. Finaalin hän hävisi Gaël Monfilsille lukemin 6–0, 6–3. Samana vuonna hän siirtyi ammattilaiseksi.
Ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Ouanna selviytyi karsintojen kautta Ranskan avoimissa 2008. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Juan Martín del Potrolle lukemin 3–6, 2–6, 3–6. Lokakuussa 2008 hän eteni Lyonin ATP-turnauksen kolmannelle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ivan Ljubičićin, toisella kierroksella Nicolás Lapenttin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Gilles Simonille.
Ranskan avoimissa 2009 villikortin saanut Ouanna eteni kolmannelle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Marcel Granollersin. Toisella kierroksella hän voitti entisen maailmanlistan ykkösen ja turnauksen 20:nneksi sijoitetun Marat Safinin lukemin 7–6(2), 7–6(4), 4–6, 3–6, 10–8. Hän hävisi kolmannella kierroksella turnauksen 12:nneksi sijoitetulle Fernando Gonzálezille lukemin 5–7, 3–6, 5–7.
Yhdysvaltain avoimissa 2009 karsintojen kautta pääsarjaan selviytynyt Ouanna voitti ensimmäisellä kierroksella yhdysvaltalaisen Rajeev Ramin lukemin 7–6(4), 6–4, 3–6, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi turnauksen 11:nneksi sijoitetulle chileläiselle Fernando Gonzálezille lukemin 4–6, 7–6(5), 3–6, 4–6.
Jossakin on maa

| Jossakin on maa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen Khalid Laboudi
Käsikirjoittaja:  Hannu-Pekka Vitikainen Khalid Laboudi
Tuottaja:  Hannu-Pekka Vitikainen Karim Aitouna Hanna Björk Valsdóttir Marianne Mäkelä Thomas Micoulet
Säveltäjä:  Tuomas Nikkinen
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  Inka Lahti
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Zone2 Pictures Haut les mains Productions Akkeri Films
Ensi-ilta:  15. huhtikuuta 2022
Kesto:  73 minuuttia
Alkuperäiskieli:  arabian kieli suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jossakin on maa on Hannu-Pekka Vitikaisen ja Khalid Laboudin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva on henkilödokumentti kahdesta marokkolaisnuoresta, Ilyasista ja Mohamedista, jotka ovat lähteneet Marokosta Eurooppaan etsimään parempaa elämää.
Aiheesta muualla

Jossakin on maa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Juan José Torres González

Juan José Torres González vuonna 1971.
Juan José Torres González (5. maaliskuuta 1920 Sacaba, Bolivia – 2. kesäkuuta 1976 San Andrés de Giles, Argentiina) oli bolivialainen kenraali, joka toimi Bolivian presidenttinä ja sotilasdiktaattorina vuosina 1970–1971. Vaikka latinalaisen Amerikan sotilasjohtajat olivat usein oikeistolaisia, Torresin hallinto oli selvästi vasemmistolainen.
Torres syntyi köyhään perheeseen, mutta kohosi kenraaliksi asti. Hänestä tuli sotilasdiktaattori Alfredo Ovandon apuri ja armeijan komentaja Ovandon noustua valtaan syyskuussa 1969. Presidentti Ovando pakeni 6. lokakuuta 1970 vasemmistolaisten kenraalien vallankaappausta ulkomaiseen lähetystöön. Vasemmistolaiset asettuivat Torresin taakse, josta tuli presidentti seuraavana päivänä.
Torres pyrki luomaan sosialistisen valtion. Hän salli ammattiliitot ja kokosi vallankumouksellisen kongressin, kansankokouksen (Asamblea Popular), jossa myös liitot olivat edustettuina. Hän salli myös trotskilaisen ammattiyhdistysjohtaja Juan Lechínin palata Central Obrera Bolivianan johtoon. Torresilla oli mestitsijuuret ja häntä pidettiin kansan miehenä, mikä teki hänestä suositun. Torresin nationalistinen politiikka tosin huolestutti Yhdysvaltoja. Richard Nixonin hallinnolla saattoi olla osansa hänen valtakautensa päättymiseen.
Eversti Hugo Banzer yritti kaapata vallan 10. tammikuuta 1971, mutta epäonnistui ja pääsi pakenemaan. Banzer aloitti 18. elokuuta kapinan Santa Cruzissa ja marssi seuraavana päivänä pääkaupunkiin La Paziin, jolloin Torres pakeni Argentiinaan. Luultavasti Argentiinassa valtaan nousseen Jorge Videlan hallitsemat kuolemanpartiot salamurhasivat Torresin Buenos Airesin lähellä kesäkuussa 1976. Torresin kuolema oli osa Operaatio Cóndoria. Oppositio syytti tästä Banzerin tiedustelupalvelua.
Aiheesta muualla

Muistosivusto (espanjaksi)
Jesse Stone: Stone Cold

| Jesse Stone: Stone Cold |
| --- | --- |
 Suomenkielisen DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Robert Harmon
Käsikirjoittaja:  Robert B. Parker  (kirja) Michael Brandman John Fasano
Tuottaja:  Tom Selleck Michael Brandman Steven J. Brandman John Albanis Tim Christenson
Säveltäjä:  Jeff Beal
Kuvaaja:  Rene Osashi
Leikkaaja:  Armen Minasian
Pääosat:  Tom Selleck
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures
Levittäjä:  Sony Pictures Television
Ensi-ilta:  20. helmikuuta 2005
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Jesse Stone: Night Passage
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jesse Stone: Stone Cold (televisioesityksessä Jesse Stone: Videokameramurhaajat) on Tom Selleckin tähdittämä televisioelokuva vuodelta 2005. Se on ensimmäinen Jesse Stone -elokuva, jota ovat seuranneet Jesse Stone: Night Passage (2006), Jesse Stone: Death In Paradise (2006), Jesse Stone: Sea Change (2007), Jesse Stone: Thin Ice (2009), Jesse Stone: No Remorse (2010), Jesse Stone: Innocents Lost (2011) ja Jesse Stone: Benefit of the Doubt (2012).
Juoni

Jesse Stone on Los Angelesin entinen murhatutkija, joka jättää vaimonsa ja entisen työnsä taakseen ja aloittaa poliisipäällikön toimen pienessä kalastajakylässä Massachusettsissa. Hän miettii, onko hänen elämällään sisältöä ja juo paljon viskiä, kunnes tapahtuu murha ja raiskaus, jotka hän aikoo selvittää.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Selleck  | … |  Komisario Jesse Stone    |
|  Jane Adams  | … |  Brianna Lincoln    |
|  Reg Rogers  | … |  Andrew Lincoln    |
|  Viola Davis  | … |  Molly Crane    |
|  Alexis Dziena  | … |  Candace Pennington    |
|  Kohl Sudduth  | … |  Luther "Suitcase" Simpson    |
|  Polly Shannon  | … |  Abby Taylor    |
|  Stephen McHattie  | … |  Captain Healy    |
|  Shawn Roberts  | … |  Bo Marino    |
|  Alex House  | … |  Kevin Feeney    |
|  Mimi Rogers  | … |  Rita Fiore    |
|  Vito Rezza  | … |  Anthony D'Angelo    |
|  Victoria Snow  | … |  Margaret Pennington    |
|  Ralph Small  | … |  Chuck Pennington    |
|  Thomas Gibson  | … |  Troy Drake    |
|  Tony De Santis  | … |  Joe Marino    |
|  Sylvia Villagran  | … |  Jenn (ääni)    |
|  Chris Killam  | … |  Kenneth Eisley    |
|  John Beale  | … |  Tri. Perkins    |
|  Cindy Sampson  | … |  Barbara Carey    |
|  Tom Gallant  | … |  Comden    |
|  Jeremy Akerman  | … |  Hansen    |
|  John Dunsworth  | … |  Jim Burns    |
|  Joseph Rutten  | … |  Philly Canter    |
|  David Christoffel  | … |  D.A. Reagan    |
|  Brian Heighton  | … |  Skip Wilder    |
|  Heather Allin  | … |  Rva. Feeney    |
|  Glen Grant  | … |  Reportteri    |
|  Joe-koira  | … |  Reggie-koira   |
Aiheesta muualla

Jesse Stone: Stone Cold Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jesse Stone: Stone Cold Elonet.
Jukka Rossi

Jukka Rossi (s. 1982[lähde? ]) on suomalainen radiotoimittaja ja televisiojuontaja. Rossi asuu Helsingissä. Rossilla on poika Kristiina Komulaisen kanssa.
Rossi juonsi radiokanava NRJ:llä Tenkasen Aamushow'ta sen loppuaikoina. Tenkasen Aamushow'n loputtua 2006 Kristiina Komulainen siirtyi The Voice TV:lle juontamaan KPS-ohjelmaa Heikki Paasosen ja toisen NRJ-juontajan, Johannes Saukon kanssa. Jukka Rossi korvasi Komulaisen NRJ Top 10:n TV-version juontajana Nelosella kunnes ohjelma lopetettiin vuoden 2006 lopussa. Hän jatkoi vielä NRJ:n aamuohjelman juontajana kevään 2007, jonka jälkeen myös hän lähti Komulaisen tavoin The Voicelle 2007 kesällä. Voicella Rossi juonsi KPS:n korvannutta Voicelaa 2008 kesään asti Juuso Mäkilähteen ja Tea Khalifan kanssa. Syksyllä 2008 Khalifa lopetti työt Voicelan juontajana ja Rossi juonsi Voicelaa yhdessä Juuso Mäkilähteen kanssa, kunnes koko Voicela lopetettiin syksyn 2008 kuluessa. Rossi juonsi vuonna 2010 Xtra Factor -ohjelmaa Subilla.
Jukka Rossin isä on suomalainen ja äiti ukrainalainen.
Just Another Girl

| ”Just Another Girl” The Killers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Direct Hits
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2013
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Brandon Flowers, Dave Keuning, Mark Stoermer, Ronnie Vannucci
 Tuottaja(t): Stuart Price
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 04.21
 Levy-yhtiö: Island Records
The Killersin muut singlet
| ”Shot at the Night” 2013 | ”Just Another Girl” 2013 | ”The Man” 2017 |
Just Another Girl on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kokoelma-albumilta Direct Hits 11. marraskuuta 2013. Kappale on yhtyeen jäsenten Brandon Flowersin, Dave Keuningin, Mark Stoermerin ja Ronnie Vannuccin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Just Another Girl” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 83.
Kappaleet > Digitaalinen lataus

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Just Another Girl | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Brandon Flowers – laulu
Dave Keuning – kitara
Mark Stoermer – basso
Ronnie Vannucci – rummut, lyömäsoittimet
Joko sinä tulet tänne alas tai minä nousen sinne

| Joko sinä tulet tänne alas tai minä nousen sinne Paavoharju |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. lokakuuta 2013
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Svart Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 11.
Paavoharjun muut julkaisut
| Laulu laakson kukista 2008 | Joko sinä tulet tänne alas tai minä nousen sinne 2013 | Happiness 2022 |
Paperi T:n muut julkaisut
| Ex ovis pullus non natis serò fit ullus 2013 | Joko sinä tulet tänne alas tai minä nousen sinne 2013 | Ukraina 2013 |
Joko sinä tulet tänne alas tai minä nousen sinne on Paavoharju-yhtyeen kolmas albumi. Sen julkaisi Svart Records 18.10.2013. Levy on pääasiassa Lauri Ainalan ja rap-artisti Paperi T:nä tunnetun Henri Pulkkisen käsialaa.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Kappaleet

Metsän hämärä – 3.32
Patsaatkin kuolevat – 3.11
Krabat – 1.28
Sä olit – 3.55
Tumulus – 4.29
Kuolon uni – 1.34
Tattarisuo 1931 – 3.48
Penuel – 1.29
Valkeat majat – 3.28
Olet maailman syli – 4.03
Minä nousen sinne – 3.53
Kolmas voima – 2.51
Arvostelut

Desibeli.net:
Kaaoszine.fi: 8/10
Keskisuomalainen:
Nuorgam: 87/100
Pitchfork Media: 7.1/10
Soundi:
Juan Ignacio Martínez

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juan Ignacio Martínez Jiménez
Syntymäaika: 24. kesäkuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Alicante, Espanja
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Valmennusura
1997: Alicante
1997–1998: Orihuela
1999–2001: Torrevieja
2002–2005: Mar Menor-San Javier
2005–2006: Cartagena
2006–2007: Alcoyano
2007–2008: Salamanca
2008–2009: Albacete
2009–2011: Cartagena
2011–2013: Levante
2013–2014: Valladolid
2014–2015: Almería

Juan Ignacio Martínez Jiménez (s. 24. kesäkuuta 1964 Alicante, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi viimeksi Almerían päävalmentajana.
Kesäkuussa 2011 hän siirtyi Levanten päävalmentajaksi Getafen peräsimeen siirtyneen Luis García Plazan tilalle. Levante aloitti kautensa Juan Ignacion johdolla vakuuttavasti ja ylsi historian parhaimpaan saavutukseensa, kun se johti sarjaa kahdeksan pelatun kierroksen jälkeen tappiotta. Joukkue kaatoi alkukauden aikana muun muassa Real Madridin (1–0) ja Villarrealin (3–0).
11. joulukuuta 2014 hänestä tuli Almerían päävalmentaja. Hänet erotettiin tehtävästä 5. huhtikuuta 2015 heikkojen tulosten johdosta.
Aiheesta muualla

Juan Ignacio Martínezin valmentajatilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Juan Ignacio Molina

Juan Ignacio Molina
Juan Ignacio Molina (24. kesäkuuta 1740 Villa Alegre – 12. syyskuuta 1829 Imola) oli chileläinen jesuiittapappi ja luonnontieteilijä.
Molina syntyi Guaraculénin suurella maatilalla lähellä Villa Alegrea, Linaresin provinssissa. Hänen vanhempansa olivat Agustin Molina ja Fransisca Gonzáles Bruna. Hän opiskeli Talcassa ja Concepciónin jesuiittakoulussa. Hän joutui lähtemään Chilestä vuonna 1768, jolloin jesuiitat karkotettiin Espanjaan. Vuonna 1773 hän asettui Bolognaan, Italiaan, jossa hänestä tuli luonnontieteiden professori. Vuonna 1782 hän kirjoitti teoksen Saggio sulla Storia Naturale del Cile, joka oli ensimmäinen Chilen luonnonhistoriaa kartoittava teos. Siinä hän kuvaili ensi kerran tieteelle useita eliölajeja.
Häntä kutsuttiin myös Abate (apotti) Molinaksi, ja joskus myös italialaisella nimellään Giovanni Ignazio Molina.
Molinan tieteelle kuvailemiin lintulajeihin lukeutuu muun muassa chilenflamingo.
Teoksia

Compendio della storia geográfica, naturale, e civili del regno del Chile (1776)
Ensayo sobre la historia natural de Chile (1782)
Ensayo sobre la historia civil de Chile (1787).
John Mayer

| John Mayer |
| --- | --- |
 John Mayer vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1977 (ikä 46)
Ammatti:  Muusikko, lauluntekijä, levytuottaja, kolumnisti, graafinen suunnittelija, valokuvaaja, koomikko, juontaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1998-
Tyylilajit:  poprock, blues rock, blue-eyed soul, vaihtoehtorock
Soittimet:  Kitara, laulu, omnichord, piano, vibrafoni, huuliharppu, lyömäsoittimet, klarinetti, viulu
Yhtyeet:  John Mayer Trio
Levy-yhtiöt:  Arista, Aware, Columbia
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
John Mayer vuonna 2008
John Clayton Mayer (s. 16. lokakuuta 1977) on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Connecticutista lähtöisin oleva Mayer kävi hetken aikaa Berklee College of Musicia ennen kuin muutti Atlantaan, jossa hän hioi taitojaan ja alkoi saada mainetta. Esitettyään pitkään lähinnä akustista rockia, vuonna 2005 hän siirtyi bluesin pariin perustettuaan John Mayer Trion. Bluesvaikutteet kuuluvat myös joillain hänen levyillään, kuten Continuumilla, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2006. Mayer voitti kaksi Grammya, parhaasta pop-albumista, sekä parhaasta miespuolisesta laulusuorituksesta kappaleessa "Waiting on the World to Change" 49. Grammy-gaalassa helmikuussa 2007.
Lapsuus

Mayerin äiti Margaret on englanninopettaja ja isä Richard on lukion rehtori. Perheessä on kolme veljestä, joista Mayer on keskimmäinen. Veljet ovat nimeltään Ben ja Carl.
Pienenä Mayer kokeili monien instrumenttien, mm. viulun ja klarinetin soittamista. Kitaran soittamista hän kokeili ensimmäisen kerran 13-vuotiaana. Blues-musiikista hän kiinnostui saatuaan naapuriltaan Stevie Ray Vaughanin kasetin pian sen jälkeen kun oli saanut ensimmäisen kitaransa. Nähtyään Michael Foxin tähdittämän Paluu tulevaisuuteen -elokuvan pakkomielle kitaransoittoon alkoi. Pari vuotta kitaransa kanssa harjoiteltuaan hän alkoi soittaa bluesia paikallisissa baareissa vasta 15-vuotiaana, vaikka hänen vanhempansa eivät aluksi uskoneetkaan Mayerin unelmaan muusikonurasta. Lukioaikoinaan Mayer oli myös mukana Villanova Junction -nimisessä bändissä.
Stevie Ray Vaughanin lisäksi Mayerin lempiartisteiksi nousivat esimerkiksi Sting, The Police ja Jimi Hendrix.
Yksityiselämä

Mayer on seurustellut Jennifer Love Hewittin, Vanessa Carltonin, Jennifer Anistonin, Katy Perryn, Minka Kellyn sekä Jessica Simpsonin kanssa. Hän seurusteli myös Taylor Swiftin kanssa vuonna 2010. Pari tutustui tehdesssä yhteistä kappalettaan. Heidän suhteensa oli myrskyinen ja Swift on tehnyt Mayeristä kappaleen Dear John, jossa puhuu hyvin ilkeästi Johnista.[lähde? ]
Ura

Lukion jälkeen Mayer työskenteli hetken huoltoasemalla, jonka jälkeen hän alkoi opiskella musiikkia bostonilaisessa Berklee College of Musicissa. Hän lopetti opiskelun kuitenkin vuoden kuluttua koska koki etteivät kurssit olleet tarpeeksi haasteellisia. Koulussa hän kuitenkin kohtasi tulevan bändikaverinsa Clay Cookin.
Lopetettuaan koulun John Mayer muutti Atlantaan, missä alkoi tehdä keikkoja paikallisissa klubeilla Clay Cookin kanssa. Samaan aikaan hän alkoi tehdä demoja ja lähettää niitä levy-yhtiöille.
Vuonna 1999 Mayer julkaisi ensimmäisen albuminsa "Inside Wants Out". Läpimurtoalbumi oli kuitenkin vuotta myöhemmin julkaistu "Room for Squares".
Sittemmin Mayer on julkaissut kymmenen albumia.
Mayer on voittanut musiikistaan myös lukuisia palkintoja, mm. parhaan pop-laulun Grammyn vuonna 2003 kappaleestaan "Your Body Is A Wonderland", joka oli miehen ensimmäinen Grammy-palkinto.
Mayer sävelsi Bucket List -elokuvaan "Say"-kappaleen.
Mayerin muihin harrastuksiin kuuluvat stand up -komiikka, suunnittelu ja kirjoittaminen, ja hän on kirjoittanut juttuja useisiin lehtiin, muun muassa Esquireen.
John Mayer auttoi myös Fall Out Boyta kappaleessa "Beat it".
Laulaja, kitaristi ja lauluntekijä John Mayer tunnetaan myös ahkerana Twitterin käyttäjänä.
Ura > Dead & Company

Vuonna 2015 Mayer perusti kolmen pitkäaikaisen Grateful Dead -yhtyeen jäsenen kanssa kokoonpanon nimeltä Dead & Company. He eivät ole julkaisseet levyjä, mutta ovat esiintyneet kiertueilla joka vuosi yhtyeen perustamisesta lähtien, ja heidän konserttejaan voi kuunnella striimauspalveluissa.
Soolo diskografia > Studioalbumit

Room for Squares (2001)
Heavier Things (2003)
Continuum (2006)
Battle Studies (2009)
Born and Raised (2012)
Paradise Valley (2013)
The Search for Everything (2017)
Sob Rock (2021)
Soolo diskografia > Livealbumit

Any Given Thursday (2003) Live DVD/CD
As/Is (2004) Live CD
Try! (John Mayer Trio) (2006) Live CD
Where The Light Is: John Mayer Live in Los Angeles (2008) Live DVD/CD
Soolo diskografia > EP:t

Inside Wants Out (1999) Indie EP
The Village Sessions (2006)
In His Own (2008)
Soolo diskografia > Singlet

"No Such Thing" (2002)
"Your Body Is A Wonderland" (2002)
"Why Georgia" (2003)
"Bigger Than My Body" (2003)
"Clarity" (2004)
"Daughters" (2004)
"Waiting On the World to Change" (2006)
"Belief" (2006)
"Gravity" (2006)
"Say" (2008)
"Free Fallin'" (2008)
"Who Says" (2009)
"Heartbreak Warfare" (2009)
"Half of My Heart" (feat. Taylor Swift) (2010)
"Perfectly Lonely" (2010)
"Shadow Days" (2012)
"Queen of California" (2012)
"Something like Olivia" (2012)
"Paper Doll" (2013)
"Wildfire" (2013)
"Who You Love" (2013)
"XO" (2014)
"New Light" (2018)
"I Guess I Just Feel Like" (2019)
José Daniel Valencia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. lokakuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: San Salvador de Jujuy, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–1974   1975–1988   1986   1988   1989   1989–1990   1991–1993 | Gimnasia de Jujuy   Talleres de Córdoba   LDU Portoviejo (lainalla)   Guaraní Antonio Franco   Rosario Central   Wilstermann   Club San José | 5 (1)   274(29)   26(1)   ? (?)   0 (0)   26 (0)   78 (6) |
Maajoukkue
| 1975–1982 |  Argentiina | 41 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
José Daniel Valencia (s. 3. lokakuuta 1955 San Salvador de Jujuy) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Hän kuului vuoden 1978 maailmanmestarijoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Valencia aloitti uransa Jujuyn paikallisessa joukkueessa, mutta siirtyi pian Talleres de Córdoban joukkueeseen, jossa hän pelasi suurimman osan urastaan. Tuossa seurassa hän oli kakkos- ja kolmossijoilla kerran sekä neljä kertaa välierähäviäjinä. Vuonna 1986 hänet lainattiin ecuadorilaiseen LDU Portoviejoon, mutta hän oli siellä vain vuoden ennen siirtymistään takaisin Córdobaan. Kahden vuoden päästä Valencia vaihtoi joukkueekseen kolmannessa divisioonassa pelanneen Guaraní Antonio Francon. Hän viipyi siellä kuitenkin vain vuoden verran, kunnes palasi takaisin pääsarjaan. Tällä kertaa hän pelasi Rosario Centralin riveissä. Rosariossa Valencia ei saanut peliaikaa, joten hän siirtyi Boliviaan, jossa hän pelasi kahdessa seurassa: Club Jorge Wilstermannissa ja Club San Joséssa. San Joséssa hän oli jälleen toisella sijalla kaksi kertaa, vuosina 1991 ja 1992. Samassa seurassa hän pääsi pelaamaan myös Copa Libertadoresissa, mutta menestys oli heikkoa, kun San José oli alkulohkonsa viimeinen sekä vuonna 1992 että 1993. Valencia lopetti seurajoukkueuransa 37-vuotiaana vuonna 1993.
Maajoukkueura

Valencia pelasi maajoukkueessa 41 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän pelasi neljässä eri arvoturnauksessa. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta Argentiinan joukkueessa vuonna 1978 pelaten MM-lopputurnauksessa neljässä ottelussa. Tämän lisäksi hän on pelannut Copa Américassa vuosina 1975 ja 1979 sekä MM-kisoissa 1982.
Käännös suomeksi