stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kevättijärvi

| Kevättijärvi |
| --- | --- |
 Kevättijärvi koillistuulella
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Suomussalmi 
Koordinaatit:  64°44′53″N, 29°44′12″E
Järvinumero:  59.662.1.010 
Mittaustietoja
Rantaviiva:  11,54  km 
Pinta-ala:  216,14  ha 
Tilavuus:  7 160 560  m3 
 fiKevättijärvi 
Kevättijärvi on järvi Suomussalmen kunnassa Kainuun maakunnassa Suomessa. Järven pinta on  222 metriä merenpinnan yläpuolella. Se on 15 metriä syvä. Pinta-ala on 2,16 neliökilometriä ja rantaviivaa on 11,54 kilometriä. Järvi on Oulujoen valuma-aluetta ja sen Vuokkijärven reittiä. Se sijaitsee noin 110 kilometriä koilliseen Kajaanista ja noin 560 kilometriä pohjoiseen Helsingistä. Järvessä sijaitsee Kevätinsaari.
Järven vettä on kehuttu vedeltään Kainuun kirkkaimmaksilähde tarkemmin?.
Aiheesta muualla

Kalalla Kainuussa: Yli-Vuokki, 2018
Kino-Palatsi (Tampere)

Kino-Palatsi oli Tampereella Tuulensuun talossa, osoitteessa Hämeenkatu 30, toiminut elokuvateatteri. Teatteri perustettiin vuonna 1929 nimellä Tuulensuu ja Suomi-Filmin ostettua sen vuonna 1939 nimi muutettiin Kino-Palatsiksi. Ensi-iltanäytös pidettiin 18. elokuuta 1929 klo 16 ja elokuvana esitettiin Syreenien kukkiessa (Lilac Time). Teatterin jäähyväisnäytös pidettiin 27. maaliskuuta 1991 ja elokuvana esitettiin Kadunlakaisijat. Myöhemmin teatterin tiloissa toimi Musiikkiteatteri Palatsi, joka siirtyi syksyllä 2014 Tampereen ylioppilastaloon. Vuonna 2015 tiloissa aloitti toimintansa Teatteri State.
Keltahaarakkaat

| Keltahaarakkaat |
| --- | --- |
 Punalatvahaarakas Ramaria botrytis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Phallomycetidae
Lahko::  Gomphales
Heimo::  Gomphaceae
Suku::  Keltahaarakkaat Ramaria  Fr. ex Bonord
Katso myös
   Keltahaarakkaat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Keltahaarakkaat (Ramaria) on metsässä kasvavien sienten suku. Ne haaraantuvat yksinkertaisesti tai monikertaisesti ja muistuttavat muodoltaan kukkakaalia tai pensseliä. Monet keltahaarakkaat ovat keltaisia tai kellertäviä. Niiden itiöt syntyvät lähes koko itiöemän pinnalle.
Suurikokoisia keltaisia haarakkaita on vaikea erottaa toisistaan ilman mikroskooppia, ja niiden nimeäminen ja luokittelu eri lähteissä saattaa poiketa toisistaan. Osa Ramaria-sukuun aiemmin luokitelluista sienistä on siirretty Clavulinopsis-sukuun Clavariaceae -heimoon.
Keltahaarakkaiden lisäksi haarakkaiksi kutsuttuja sieniä on useissa muissakin suvuissa.
Joitakin Suomessa tavattavia lajeja

Suomessa tavataan 42 lajia keltahaarakkaita.
Punalatvahaarakas - R. botrytis
Kultahaarakas - R. aurea
Keltahaarakas - R. flava
Kavalahaarakas - R. formosa
Valjuhaarakas - R. pallida
Suorahaarakas - R. stricta
Viherhaarakas - R. abietina
Piikkikärkihaarakas - R. apiculata
Tummatäplähaarakas - R. broomei
Kuusihaarakas - R. eumorpha
Suomenhaarakas - R. fennica
Pehmeähaarakas - R. flaccida
Anishaarakas - R. gracilis
Korpihaarakas - R. paludosa
Punatäplähaarakas - R. sanguinea
Pohjanhaarakas - R. suecica
Keltakärkihaarakas - R. testaceoflava
Katori (1939)

| Katori / 香取 |
| --- | --- |
 Katori

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsubishi, Jokohama
Kölinlasku:  24. elokuuta 1938
Laskettu vesille:  17. kesäkuuta 1939
Palveluskäyttöön:  20. huhtikuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1944
Loppuvaihe:  upotettu 17. helmikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 985 t (standardi) 6 279 t (kuormattu)
Pituus:  129,77 m (kokonaispituus)
Leveys:  15,95 m
Syväys:  5,75 m
Koneteho:  8 000 shp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  315
Aseistus
Aseistus:  4 × 140 mm/50 tykkiä kaksoistorneissa 4 × 127 mm/40 ilmatorjuntatykkiä 4 × type 96 25 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 4 × 533 mm torpedoputkea 1 × kellukekone
Katori (jap. 香取) oli keisarillisen Japanin laivaston Katori-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Yokohamasta Mitsubishin telakalta, missä köli laskettiin 24. elokuuta 1938 risteilijänä No. 72. Alus nimettiin 31. maaliskuuta 1939 Katoriksi ja alustavasti liitettiin Yokosukan laivastoalueeseen. Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta 1939 ja valmistui 20. huhtikuuta 1940 päällikkönään Ichioka Hisashi.
Palvelus

Alus siirrettiin 15. marraskuuta 1940 1. sukellusvenelaivueeseen Japanin 6. laivaston lippulaivaksi. Alus lähti 24. marraskuuta 1941 Yokosukasta Trukille, jonne se saapui 1. joulukuuta. Seuraavana päivänä aluksella vastaanotettiin viesti hyökkäyksestä Pearl Harboriin. Alus lähti vielä samana päivänä Trukilta Kwajaleiniin, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus palasi vielä joulukuun aikana Trukille.
Yhdysvaltain hyökkäys Trukille eli operaatio Hailstone alkoi 17. helmikuuta 1944. Lentotukialusten koneet hyökkäsivät Trukille ja samana aamuna puoli viisi oli apuristeilijä Akagimaru lähtenyt Trukilta Yokosukaan saattajanaan Katori, hävittäjät Maikaze ja Nowaki sekä miinanraivaustroolari Shonanmaru No. 15. Lentotukialuskoneet hyökkäsivät hieman kello viiden jälkeen upottaen apuristeilijän, torpedoivat Katorin ja vaurioittivat toista hävittäjää.
Yhdysvaltain laivaston raskaat alukset upottivat vaurioituneet alukset tykkitulella. Taistelulaiva USS Iowan neljännen sarjan jälkeen Katori upposi. Yhdysvaltain laivasto ilmoitti suuresta määrästä eloonjääneitä meressä, mutta yhtäkään ei pelastettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katori (1939) Wikimedia Commonsissa
Katori-luokan kevyet risteilijät
Keisaritulikärki

| Keisaritulikärki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Tulikärjet Campephilus
Laji::  imperialis
Kaksiosainen nimi
 Campephilus imperialis  (Gould, 1832) 

Katso myös
   Keisaritulikärki Wikispeciesissä   Keisaritulikärki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keisaritulikärki (Campephilus imperialis) on tikkoihin kuuluva äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti jo sukupuuttoon kuollut lintu.
Koko ja ulkonäkö

Pituudeltaan kuusikymmensenttinen keisaritulikärki on ollut suurin elossa oleva tikkalaji. Sen höyhenpeite on huomiota herättävän mustavalkokuvioinen, nokka vaalea ja päälaella punainen harja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keisaritulikärkiä tavattiin melko yleisenä 1950-luvulle asti Yhdysvaltojen ja Meksikon rajamailla vuoristometsissä yleensä kahden kilometrin yläpuolella. Ne liikkuivat parvissa vaeltaen metsän tuhohyönteisten parveilukausien mukaan.
Elinympäristön hävitys ja metsästys ovat ajaneet lajin rämetulikärjen tavoin sukupuuton partaalle. Laji on voinut jopa jo kuolla sukupuuttoon, vaikka havaintoja yksittäisistä linnuista on tehty pitkin 1990-lukua.
Aiheesta muualla

Naturalis (sisältää kolmiulotteisen valokuvan täytetystä yksilöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kefpodoksiimi

| --- | --- |

Kefpodoksiimi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(6R,7R)-7-[[(2Z)-2-(2-amino-1,3-tiatsol-4-yyli)-2-metoksi-iminoasetyyli]amino]-3-(metoksimetyyli)-8-okso-5-tia-1-atsabisyklo[4.2.0]okt-2-eeni-2-karboksyylihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 80210-62-4
ATC-koodi: J01DD13
PubChem CID: 6335986
DrugBank: DB01416
Kemialliset tiedot
Kaava: C15H17N5O5S2 
Moolimassa: 411,476
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 40 % 
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 2-3 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Kefpodoksiimi (C15H17S2N5O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään on lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö

Kefpodoksiimi kuuluu niin kutsuttuihin kolmannen sukupolven kefalosporiineihin ja sen antibioottisen ominaisuudet perustuvat muiden kefalosporiinien tavoin bakteerien soluseinän biosynteesin estämiseen. Se tehoaa erityisesti gramnegatiivisiin bakteereihin. grampositiivisia bakteereja vastan sen teho on heikompi, mutta se tehoaa esimerkiksi eräisiin streptokokkeihin. Lääkeaine on suhteellisen stabiili beetalaktamaaseja vastaan. Useimmiten sitä käytetään aihiolääkkeenään kefpodoksiimiproksetiilina, joka annostellaan tablettina. Kefpodoksiimia voidaan käyttää esimerkiksi keuhkokuumeen, ihotulehdusten ja virtsatulehdusten hoidossa.
Haittavaikutukset

Kefpodoksiimi voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan huonovointisuutta, ripulia ja allergisia iho-oireita. Myös maksan entsyymiarvot voivat kohota.
Valmistus

Kefpodoksiimi on puolisynteettinen yhdiste. Sen valmistamiseksi lähtien 7-aminokefalosporaanihaposta on kehitetty useita menetelmiä.
Kirshenbaum

Kirshenbaum, jota kutsutaan myös nimellä IPA-ASCII, on foneettinen aakkosto, jolla voidaan esittää kansainvälisen foneettisen aakkoston merkit seitsenbittisen ASCII-merkistön avulla. Se on luotu erityisesti Usenetin keskusteluryhmiä sci.lang ja alt.usage.english varten. Aakkoston kehitteli Evan Kirshenbaumin johtama työryhmä.
Kiiveri

Kiiveri on vanha itäsuomalainen, enimmäkseen luovutetulta alueelta peräisin oleva sukunimi. Se on kehittynyt ruotsin sanasta gästgivare ’kestikievari’.
Tunnettuja Kiiveri-nimisiä

Eino Kiiveri (1923–1993), Mannerheim-ristin ritari
Santeri Kiiveri (s. 2000), alppihiihtäjä
Karvinen 2

| Karvinen 2> Garfield: A Tail of Two Kitties |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tim Hill
Käsikirjoittaja:   Joel Cohen  Alec Sokolow 
Tuottaja:  John Davis
Säveltäjä:  Christophe Beck
Kuvaaja:  Peter Lyons Collister
Leikkaaja:  Peter S. Elliot
Pääosat:   Bill Murray  Breckin Meyer  Jennifer Love Hewitt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  InterCom 20th Century Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 16. kesäkuuta 2006  Suomi 21. heinäkuuta 2006 
Kesto:  78 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Karvinen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvinen 2 (Garfield: A Tail of Two Kitties) on jatko-osa vuonna 2004 ilmestyneelle Karvinen-elokuvalle. Elokuvan on ohjannut Tim Hill.
Tarina

Karvinen matkustaa koirakaverinsa Oskun kanssa salaa isäntänsä Eskon mukana Lontooseen. Englannissa asuu myös hänen kaksoisolentonsa Prinssi XII, joka on juuri perinyt edesmenneeltä omistajaltaan Lady Eleanorilta hienon Carlylen linnan. Mutta perimysjärjestyksessä seuraava Lordi Dargis heittää Prinssin korissa jokeen, jotta saisi linnan itselleen ja voisi rakentaa tiluksille hotellin. Linnan hovimestari Smithee kuitenkin löytää Karvisen Lontoosta ja vie hänet Carlylen linnaan luullen tätä Prinssiksi. Samalla oikea Prinssi ajelehtii Lontooseen ja törmää siellä Karvisen omistajaan Eskoon, joka taasen luulee tämän olevan Karvinen ja kissat vaihtavat paikkaa keskenään. Karvinen pääsee hienoon linnaan isännäksi, ja alamaisinaan hänellä on lauma karjapihan eläimiä. Eläimet kuitenkin uskottelevat Karviselle tämän olevan kadonnut siniverinen kissa, jotta Karvista luultaisiin Prinssiksi ja Dargis ei voisi ajaa heitä pois linnasta.
Tarina > Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bill Murray  | … |  Karvinen (ääni)   |
|  Breckin Meyer  | … |  Esko    |
|  Jennifer Love Hewitt  | … |  Liisa   |
|  Tim Curry  | … |  Prinssi XII   |
|  Billy Connolly  | … |  Lordi Dagris   |
|  Ian Abercrombie  | … |  Smithee   |
|  Roger Rees  | … |  Mr. Hobbs   |
|  Bob Hoskins  | … |  Winston   |
|  Roger Rees  | … |  Mr. Hobbs   |
|  Lucy Davis  | … |  Abby Westminster   |
|  Rhys Ifans  | … |  McPupu   |
Tarina > Rooleissa > Suomen äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Puntti Valtonen  | … |  Karvinen   |
|  Jussi Humaljoki  | … |  Esko   |
|  Nina Tapio  | … |  Liisa   |
|  Jarmo Koski  | … |  Lordi Dargis   |
|  Seppo Kolehmainen  | … |  Smithee   |
|  Juha Muje  | … |  Winston   |
|  Eero Saarinen  | … |  Prinssi XII   |
|  Kari Hietalahti   | … |  McPupu   |
|  Liisa Paatso  | … |  Christophe   |
|  Petri Hanttu  | … |  Preston    |
|  Jarkko Tamminen  | … |  Niilo    |
|  Antti Jaakola  | … |  Mr. Hobbs    |
|  Sari Ann Moilanen  | … |  Mrs. Abby Westminster    |
|  Sasu Moilanen  | … |  Rommel   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Ella   |
|  Carla Rindell  | … |  Bella   |
|  Jukka Voutilainen  | … |  Kertoja  |
|  Matti Holi, Mikko Pettinen  | … |  kuoro  |
|  Aku Laitinen, Taisto Oksanen, Ulla Renko,  Kari Tamminen, Viivi Tamminen  | … |  sivuäänet  |
Vastaanotto

Elokuva ei saanut erityisen hyvää vastaanottoa. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva sai 43-prosenttisesti hyväksvän arvion yleisöarvostelujen perusteella. Kriitikoiden arvio oli vain 12 prosenttia.
Koivulahti (sukunimi)

Koivulahti on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Hilma Koivulahti-Lehto (o.s. Koivulahti, 1881–1955), kansanedustaja (SDP)
Pertti Koivulahti (1951–2019), jääkiekkoilija
Samuli Koivulahti (s. 1983), lauluntekijä, manageri ja sanoittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ketti Frings

Ketti Frings (alkujaan Katherine Hartley, 28. helmikuuta 1909 Columbus (Ohio), Ohio – 11. helmikuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1958.
Frings aloitti työuransa copywriterina ja eteni sitten feature-juttujen kirjoittajaksi United Press Internationalilla. Vuonna 1941 hänen romaaninsa Hold Back the Dawn sovitettiin elokuvaksi Yö on liian lyhyt (ohjaus Mitchell Leisen). Hänen ensimmäinen New Yorkin Broadwaylla esitetty näytelmänsä oli vuoden 1942 Mr. Sycamore, pääosissa Lillian Gish ja Stuart Erwin.
Ketti Fringsin elokuvakäsikirjoituksiin lukeutuvat Guest in the House (1944),  Rikollista himoa (1948), Tie lakia pakoon (1950), Tule takaisin, pikku Sheba (1952, William Ingen näytelmästä), Kaksoiselämän varjossa (1954), Olet tuhonnut minut (1955) ja Ole aina luonani (1955).
Frings sovitti Thomas Wolfen romaanin Look Homeward, Angel samannimiseksi näytelmäksi, joka kantaesitettiin  Broadwayllä 1957 ja sai 564 esitystä Ethel Barrymore -teatterissa. Produktio sai kuusi Tony-palkintoehdokkuutta, Pulitzer-palkinnon ja New York Drama Critics’ Circlen palkinnon vuoden parhaana näytelmänä. The Los Angeles Times -sanomalehti nimesi Fringsin Vuoden naiseksi 1958.
Romaaneja ja näytelmiä

Hold Back the Dawn (romaani) 1940
Mr. Sycamore (näytelmä) 1942
God's Front Porch (romaani)  1944
Look Homeward, Angel (näytelmä)  1957
The Long Dream (näytelmä) 1960
Walking Happy (näytelmä) 1966
Aiheesta muualla

Ketti Frings Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ketti Frings
Käännös suomeksi
Keltatalvikki

| Keltatalvikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Terttutalvikit Pyrola
Laji::  chlorantha
Kaksiosainen nimi
 Pyrola chlorantha  Sw. 
Katso myös
   Keltatalvikki Wikispeciesissä   Keltatalvikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltatalvikki (Pyrola chlorantha) on kangasmetsissä kasvava talvikkilaji. Sitä tavataan laajoilla alueilla Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Laji on yleinen myös Suomessa.
Ulkonäkö ja koko

Muiden talvikkien tapaan myös keltatalvikki kasvattaa rönsyilevän maavarren. Maavarresta nousee 10–25 cm korkeita lehdettömiä, tavallisesti punaisia kukkavarsia. Lehdet kasvavat kukkavarsien juurella ruusukkeina lähellä maanpintaa. Ruusukelehdet talvehtivat vihreinä. Lehdet ovat 1,5–2,5 cm pitkiä, pyöreitä ja väriltään tummanvihreitä. Lehden ruoti on lapaa pidempi ja siipipalteeton. Kukinto on pysty terttu. Leveän kellomaiset, kellanvihreät kukat ovat nuokkuvia. Verhiönliuskat ovat kolmiomaisia. Kukkien vihertävä emi on osittain näkyvillä. Keltatalvikki kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys

Keltatalvikin päälevinneisyysalue ulottuu Alpeilta Saksan läpi Fennoskandiaan, idän suunnassa läpi keskisen Itä-Euroopan aina Keski-Siperiaan saakka. Satunnaisemmin lajia esiintyy muun muassa Romaniassa, Kreikassa, Turkissa ja Kaukasuksen alueella. Lajia tavataan yleisesti myös Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja vuoristoalueilla.
Suomessa keltatalvikkia tavataan paikoitellen lähes koko maassa. Yleisimmillään laji on Etelä- ja Itä-Suomessa. Laji puuttuu suurimmasta osasta Pohjois-Lappia.
Elinympäristö

Keltatalvikki viihtyy kuivissa ja tuoreissa kangasmetsissä sekä harjuilla. Erityisesti laji suosii sammaleisia, vanhoja metsiä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Keltatalvikki (Pyrola chlorantha)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Keltatalvikki (Pyrola chlorantha)
Kasviatlas 2020: Keltatalvikin levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola chlorantha - keltatalvikki
ITIS: Pyrola chlorantha (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pyrola chlorantha (englanniksi)
Flora of China: Pyrola chlorantha (englanniksi)
Keltatalvikin lehtiä.
Keltatalvikin kukinto.
Kazakstanin parlamenttivaalit 2004

Mažilisin vaalit 2004 järjestettiin 19. syyskuuta 2004. Useista puolueista muodostunut kokoomuspuolue, Isänmaa, joka nykyään on Nur Otan, sai 42 paikkaa 77:stä. Naisia valittiin kahdeksan. Vaali oli viimeinen, jossa 67 valtiopäiväedustajaa valittiin enemmistövaalilla piiritasoisista vaalipiireistä.
| Puolueet ja  yhteenliittymät - blokit | valtakunnallinen  puoluevaalilista | enemmistövaali  ensimmäisellä  vaalikierroksella | enemmistövaali  toisella  vaalikierroksella | enemmistövaali ja  suhteellinen vaali yhteensä | osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Otan | 7 | 26 | 9 | 42 | 54,5% |
| Kazakstanin demokraattinen puolue Ak Žol | 1 |  |  | 1 | 1,3% |
| Asar | 1 | 2 | 1 | 4 | 5,2% |
| Kazakstanin agraaripuolue ja Kazakstanin kansalaispuolue | 1 | 9 | 1 | 11 | 14,2% |
CPK-DCK: 
| Demokraattinen puolue |  |  | 1 | 1 | 1,3% |
Aul: 
Kazakstanin isänmaallisten puolue: 
Kazakstanin kommunistinen kansanpuolue: 
Ruhanijat-puolue: 
| sitoutumattomat |  | 8 | 10 | 18 | 23,4% |
| yhteensä | 10 | 45 | 22 | 77 | 100,0% |
Lähde: Office for Democratic Institutions and Human Rights REPUBLIC OF KAZAKHSTAN PARLIAMENTARY ELECTIONS 19 September and 3 October 2004 OSCE/ODIHR Election Observation Mission Report, page 24
Kattokattara

| Kattokattara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Viuhkakattarat Anisantha
Laji::  tectorum
Kaksiosainen nimi
 Anisantha tectorum  (L.) Nevski 
Synonyymit
 Bromus tectorum L. 
Katso myös
   Kattokattara Wikispeciesissä   Kattokattara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kattokattara (Anisantha tectorum, syn. Bromus tectorum) on yksivuotinen viuhkakattaroihin (Anisantha) kuuluva heinäkasvilaji ja se kasvaa noin 20–60 senttimetriä korkeaksi. Kattokattaran kukinto on vihreä tai violetinvivahteinen röyhy, joka on useimmiten toispuoleinen. Röyhyn tähkylät ovat 2–3 cm pitkiä ja kussakin tähkylässä on viidestä yhdeksään kukkaa sekä selvästi näkyvä vihne.
Suomessa kattokattara on harvinainen. Uusimmat havainnot siitä ovat lähinnä pääkaupunkiseudulta sekä Turun, Joensuun, Kajaanin ja Oulun seuduilta. Vanhempia havaintoja on myös muualta maasta.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kattokattara (Anisantha tectorum)
Luopioisten kasvisto: Kattokattara (Anisantha tectorum)
ITIS: Bromus tectorum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Bromus tectorum (englanniksi)
Flora of China: Bromus tectorum (englanniksi)
Keltatokko

| Keltatokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Gobioidei
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Gobiodon
Laji::  okinawae
Kaksiosainen nimi
 Gobiodon okinawae  Sawada, Arai & Abe, 1972 
Katso myös
   Keltatokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltatokko (Gobiodon okinawae) on tokkoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Keltatokko kasvaa noin 3,5 cm pitkäksi. Sen keltainen väri on tasaisen kiiltävä, miltei kumimainen. Musta silmä erottuu selvästi. Poskipäissä on pienet valkeat läikät.
Alkuperä

Keltatokko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen

Keltatokko on asuu mielellään oksaisessa kivikorallissa, esimerkiksi Acropora-lajit käyvät tähän hyvin. Se saattaa pysähtyä akvaarion pohjalle tai jonkun korallin päälle rintaeviensä varaan; käyttäytyminen on tyypillistä tokoille. Luonnossa se elää 5–15 yksilön parvissa.
Ravinto

Keltatokko syö luonnossa pieniä selkärangattomia. Sen ruokinta akvaariossa on haastavaa, mutta yleensä se oppii syömään pakasteruokia.
Aiheesta muualla

Gobiodon okinawae Avila, A.M: Aquahobby.com. Arkistoitu 1.5.2007. Viitattu 29.4.2007.
Kolari (kylä)

Kolarin kylä lokakuussa 2011.
Kolarin kirkko syyskuussa 2007.
Kolari eli Kolarin kirkonkylä eli Jokijalka on Kolarin kunnan kuntakeskus ja suurin taajama. Se sijaitsee valtatien 21 ja seututien 943 risteyskohdassa Muonionjoen varrella lähellä Ruotsin valtakunnanrajaa.
Kuntakeskuksessa sijaitsevat muun muassa vuonna 1965 valmistunut Kolarin kirkko, kunnantalo ja kirjasto.
Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 1 070 ja pinta-ala 3,63 neliökilometriä.
Suomen pohjoisin käytössä oleva rautatieasema sijaitsee Kolarissa.
Kolangiitti

Kolangiitti on sappitietulehdus. Akuutin tulehduksen voi aiheuttaa bakteeri-infektio, joka länsimaissa liittyy tyypillisimmin koledokolitiaasiin, mutta joka voi liittyä myös esimerkiksi kasvaimeen. Primaarinen sklerosoiva kolangiitti on lopulta maksakirroosiin johtava krooninen sappitietulehdus, joka yleensä liittyy haavaiseen paksusuolentulehdukseen tai Crohnin tautiin.
Sappitietulehdus voi aiheuttaa muun muassa kipua, kuumetta ja ikterusta eli keltaisuutta. Sairaus voi olla tappava. Aiemmin kuolema oli jokseenkin varma seuraus, mutta nykyisin ennuste on parantunut paljon. Ennustetta heikentäviä tekijöitä saattavat olla esimerkiksi kirroosi, munuaisten vajaatoiminta, maksapaise ja hypotensio.
Tila, jossa maksa ja sappitiet ovat tulehtuneina, on nimeltään kolangiohepatiitti. Niin sanottua orientaalista kolangiohepatiittia tavataan endeemisenä Kaakkois-Aasiassa.