stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linus Lundqvist

| Linus Lundqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1999 (ikä 25) Tyresön kunta, Ruotsi
Kansalaisuus:   ruotsalainen
Moottoriurheilija
IndyCar Series
Esikoiskausi:  2023
Nykyinen talli:  Meyer Shank Racing
Aikaisemmat sarjat
2017–2018 2019 2019, 2022 2020 2021–2022:  GB3 Championship EuroFormula Open IMSA SportsCar Championship FRAC Indy Lights
Mestaruudet
2016 2016 2018 2020 2022:  Formula Renault 1.6 NEZ Formula STCC Nordic GB3 Championship FRAC Indy Lights
Linus Lundqvist (s. 26. maaliskuuta 1999 Tyresön kunta) on ruotsalainen moottoriurheilija, joka kilpailee Indycar -sarjassa. Elokuussa 2023 Lundqvist teki monivuotisen sopimuksen Chip Ganassi Racingin kanssa kilpailemisesta Indycar -sarjasta vuodesta 2024 alkaen.
Lundqvist kilpaili kartingissa vuosina 2007–2014. Vuodesta 2015 ruotsalainen on kilpaillut erilaisissa formulaluokissa. Vuonna 2020 Lundqvist siirtyi ajamaan Pohjois-Amerikkaan, jossa hän voitti sekä Formula Regional Americas Championshipin että Indy Lightsin mestaruudet. Elokuussa 2023 Lundqvist debytoi IndyCar-sarjassa.
Vuonna 2023 Lundqvist osallistui Formula E -sarjan tulokastesteihin Andretti Autosportin kanssa.
Mnondopuut

| Mnondopuut |
| --- | --- |
 Samettimnondopuu (Julbernardia globiflora)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Detarioideae
Tribus::  Amherstieae
Suku::  Mnondopuut Julbernardia  Pellegr.
Katso myös
   Mnondopuut Wikispeciesissä   Mnondopuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mnondopuut (Julbernardia) on hernekasvien (Fabceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin kymmenkunta lajia.
Mnondopuita kasvaa pääasiassa päiväntasaajan eteläpuoleisessa Afrikassa Etelä-Afrikkaa sekä saaria lukuun ottamatta.
Lajeja

Julbernardia brieyi
Julbernardia globiflora – samettimnondopuu
Julbernardia gossweileri
Julbernardia hochreutineri
Julbernardia letouzeyi
Julbernardia magnistipulata – korvamnondopuu
Julbernardia paniculata – sambianmnondopuu
Julbernardia pellegriniana
Julbernardia seretii
Julbernardia unijugata
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Mnondopuut (Julbernardia)
iNaturalist: Julbernardia
UniProt: Taxonomy – Julbernardia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Julbernardia (englanniksi)
Leo Boivin

Leo Joseph Boivin (2. elokuuta 1932 Prescott, Ontario, Kanada – 16. lokakuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana 19 kautta National Hockey Leaguen seuroissa Toronto Maple Leafs, Boston Bruins, Detroit Red Wings, Pittsburgh Penguins ja Minnesota North Stars. Hänet tunnettiin erityisesti kovana taklaajana ja puolustavana puolustajana. Hänet valittiin vuonna 1986 Hockey Hall of Fameen. Boivin toimi pelaajaauransa jälkeen kykyjenetsijänä ja valmensi kahteen otteeseen väliaikaisesti NHL:n St. Louis Bluesia.
Ura

Leo Boivin aloitti kiekon pelaamisen seitsemän ikäisenä ulkojäillä ja tähtäsi alusta asti puolustajaksi, ”koska nämä saavat olla enemmän jäällä”. Juniorina hän pelasi vuoden Inkerman Rockets -joukkueessa.
Boivin teki 17-vuotiaana vuonna 1949 NHL-seura Boston Bruinsin kanssa sopimuksen. Hän pelasi sen jälkeen kaksi kautta Port Arthur Bruinsissa, ja hänet kaupattiin vuonna 1951 Toronto Maple Leafsiin. Boivin pääsi Maple Leafsin vakituiseen kokoonpanoon kaudella 1952–1953 pelattuaan kauden AHL-seura Pittsburgh Hornetsissa. Kaudella 1951–1952 hän oli pelannut Maple Leafsissa vain kaksi ottelua.
Boivin kaupattiin marraskuussa 1954 takaisin Bruinsiin, jota hän edusti seuraavan 12 kauden ajan. Hän sai tuona aikana mainetta puolustavana puolustajana ja pienestä koostaan huolimatta kovana taklaajana. Hän oli erityisen tunnettu lonkkataklauksista. Stanley Cup -finaaleihin Bruins ylsi Boivinin-aikana vuosina 1957 ja 1958. Boivin itse toimi Bruinsin kapteenina kaudet 1963–1966.
Boivin kaupattiin kesken kauden 1965–1966 Detroit Red Wingsiin, joka samana keväänä selviytyi Stanley Cup -finaaleihin asti. Seuraavalla kaudella Red Wings jäi pudotuspelien ulkopuolelle, ja joukkue jätti hänet suojaamatta vuoden 1967 laajennusvaraustilaisuudessa. Pittsburgh Penguins varasikin Boivinin. Penguinsissa Boivin pelasi puolitoista kautta, kunnes hänet kaupattiin Minnesota North Starsiin, jota hän edusti uransa loppuun, kevääseen 1970 saakka. Boivin pelasi urallaan 1 150 runkosarjaottelua ja teki niissä 322 pistettä. Pudotuspelejä hänelle kertyi 54. Hänet valittiin vuonna 1986 Hockey Hall of Fameen.
Pelaajauransa jälkeen Boivin toimi ensin kykyjenetsijänä ja sitten myös valmentajana. Hän valmensi muun muassa Ottawa 67’s -juniorijoukkuetta. NHL:ssä hän toimi kausilla 1975–1976 ja 1977–1978 St. Louis Bluesin väliaikaisena päävalmentajana. Hän oli eläköityessään vuonna 1993 Hartford Whalersin palkkalistoilla.
Saavutuksia ja palkintoja

Boston Bruinsin kapteeni 1963–64, 1965–66
Hockey Hall of Fameen 1986
Montšegorsk

| Montšegorsk (Мончего́рск) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Murmanskin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Montšegorsk
 Koordinaatit: 67.9386°N, 32.9382°E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Murmanskin alue
Kaupunki perustettu:  1937
Väkiluku (2010):  45 361
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  +7 81536
 
 monchegorsk.murman.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montšegorsk (ven. Мончего́рск) on kaupunki Murmanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuolan niemimaalla Imanterojärven länsipuolella Montsejärven etelärannalla. Montšegorsk on tärkeä kaivoskaupunki, jossa on nikkeli- ja kuparikaivoksia ja sulattoja. Kaivosteollisuudesta johtuen kaupungin ympäristö on pahasti saastunut.
Keskusaukio ja kaupungintalo
Montšegorsk on paikallishallinnollisesti Murmanskin alueen kaupunkipiirikunta. Piirin väkiluku on pienentynyt merkittävästi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan asukkaita oli koko kaupunkipiirissä vielä 47 975, joista enemmistö asui Montšegorskin kaupungissa (45 361 as.) ja pienempi osa maaseudulla (2 614 as.).
Urheilu

Kaupungista on kotoisin jääpalloseura Montšegorsk-Severonikel.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montšegorsk Wikimedia Commonsissa
Montšegorskin kaupunkikartta[vanhentunut linkki]
Infoa Montšegorskista[vanhentunut linkki]
Montšegorskin teollisuusaluetta.
Mo-Do

Mo-Do oli italialainen eurodance-projekti. Sen loivat 1990-luvun puolivälissä DJ:t Claudio Zennaro, Mario Pinosa ja Sergio Portaluri. Sen vokalistina toimi Fabio Frittelli, jota pidettiin Mo-Don keulakuvana. Mo-Don tyylisuuntana oli koneilla tuotettu tanssimusiikki. Kansainvälinen läpimurto aikaansaatiin vuonna 1994 singlellä Eins, Zwei, Polizei. Sen sanat on muokattu vanhasta saksankielisestä lastenlorusta: Mo-Do:n kappaleessa se on muodossa Eins, zwei, Polizei, drei, vier, Grenadier, fünf, sechs, alte Gags, sieben, acht, gute Nacht. Levyä soitettiin useasti Saksan ja Itävallan klubeilla ja se oli myös kyseisissä maissa singlelistan ykkösenä. Nimen Mo-Do kerrotaan juontuvan Frittellin synnyinpaikkakunnan Monfalconen ja hänen syntymäpäivänsä sunnuntain (ital. domenica) kahdesta ensimmäisestä kirjaimesta.
Fabio Frittelli kuoli 6. helmikuuta 2013.
Diskografia > Albumit

Was ist das? (1995)
”Eins, zwei, polizei”
”Hamlet”
”Gema Tanzen”
”Liebes Tango”
”Für Dich, My love”
”Hallo”
”Super Gut”
”Das Konzert”
”Eins, zwei, polizei (repris)”
”Super Gut (rmx)”
Diskografia > Singlet

”Superdisco” (Cyberdisco)
”Eins, zwei, Polizei” (1994)
”Super gut” (1994)
”Gema tanzen” (1995)
”Sex Bump Twist” (1996)
Monoterpeenit

Monoterpeenit ovat terpeenejä, jotka koostuvat kahdesta isopreeni-yksiköstä. Niiden molekyylikaava on siis C10H16. Monoterpeenit voivat olla suoraketjuisia, tai niissä voi olla yksi tai kaksi rengasrakennetta. Monoterpeenijohdannaiset, joissa on muutakin kuin pelkkää hiiltä ja vetyä, ovat monoterpenoideja. Monoterpeeneillä ja monoterpenoideilla on käyttöä mm. lääketeollisuudessa, kosmetiikassa, ja elintarviketeollisuudessa.
Esimerkkejä

Joitain monoterpeenejä ja -terpenoideja
Myrseeni on suoraketjuinen monoterpeeni
Mentoli on yksirenkainen monoterpeeni
Limoneeni on yksirenkainen monoterpeeni
Karvoni on monoterpenoidi
Hinokitioli on monoterpenoidi ja tropolonin johdannainen
Linaloli on suoraketjuinen monoterpenoidi
α-pineeni on kaksirenkainen monoterpeeni
Kaksirenkaisia monoterpeenejä ovat mm. kareeni, sabineeni, kamfeeni ja tujeeni. Kamferi, borneoli, eukalyptoli ja askaridoli ovat kaksirenkaisia monoterpenoideja, joissa on (tässä järjestyksessä) ketoni-, alkoholi-, eetteri- ja peroksidisiltaryhmä.
Esiintyminen

Monoterpeenejä esiintyy monissa kasveissa, mm. havupuissa, vihanneksissä, hedelmissä ja yrteissä. Useimmat eteeriset öljyt sisältävät runsaasti monoterpeenejä. Metsistä vapautuvat monoterpeenit muodostavat aerosoleja, jotka saattavat toimia pilvien tiivistymiskeskuksina, ja lisätä pilvien heijastavuutta, näin viilentäen ilmastoa.
Useilla monoterpeeneillä ja -terpenoideilla on voimakas, luonteenomainen tuoksu ja maku. Esim. sabineeni on tärkeä osa mustapippurin makua, 3-kareeni antaa kannabikselle luonteenomaista makua ja tuoksua, sitraali on tärkeä osa sitrushedelmien tuoksua, ja tujeeni ja karvakroli antavat kesäkyntelille ja oreganolle niiden mausteisen maun.
Monilla monoterpeeneillä on allelopaattisia ominaisuuksia.
Käyttö

Useat monoterpeenit ovat herkästi haihtuvia, ja osa niistä on tärkeitä kasvien haju- ja makuaineita. Mm. kamferia, sitraalia, sitronellolia, geraniolia, eukalyptolia, okimeenia, myrseeniä, limoneenia, linalolia, mentolia, kamfeenia, tymolia ja pineenejä käytetään parfyymeissa ja kosmetiikkatuotteissa, elintarviketeollisuudessa, hammastahnoissa ja suuvesissä, ym.
Modernan COVID-19-rokote

Modernan COVID-19-rokote
Modernan COVID-19-rokote (myyntinimeltään Spikevax) on Moderna Biopharma Canada Corporationin kehittämä rokote COVID-19-tautia aiheuttavaa SARS-CoV-2-virusta vastaan. FDA valtuuttti sen yhdessä Pfizer–BioNTechin rokotteen kanssa hätäkäyttöön.
Rokotetta annetaan intramuskulaarisena pistoksena puolivuotiaille ja sitä vanhemmille ihmisille.
Rokotteen ensimmäiset tutkimukset aloitettiin heinäkuussa 2020. Siinä 30 420:lle ihmiselle annettiin joko rokotetta tai lumelääkettä. Rokotteen tehokkuudeksi arvioitiin ensimmäisessä tutkimuksessa 94.1 prosenttia, ja toisessa 95.2 prosenttia. On myös tutkittu, että rokote lisäsi kykyä kehittää vasta-aineita virukselle myös elinsiirtopotilaille, joiden immuunisysteemi on huonompi. Se antoi myös lapsille vastaavanlaisen vastustuskyvyn kuin nuorille aikuisille.
Maailman terveysjärjestö valtuutti rokotteen hätäkäyttöön 30. huhtikuuta 2021, ja heidän mukaansa asiantuntijat ovat todenneet rokotteen turvalliseksi ja merkittäväksi kuolemantapausten vähentämisessä lokakuussa 2021.
Mikolas Josef

| Mikolas Josef |
| --- | --- |
 Josef vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1995 (ikä 29)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, malli
Muusikko
Aktiivisena:  2013–
Tyylilajit:  pop, elektroninen tanssimusiikki, house, folkmusiikki, hip hop, R&B
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  RCA Records 
Aiheesta muualla
www.mikolasjosef.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mikolas Josef (s. 4. lokakuuta 1995), on tšekkiläinen laulaja, lauluntekijä ja entinen malli. Hän edusti Tšekkiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Lie to Me" ja sijoittui finaalissa kuudenneksi.
Elämä ja ura > Nuoruus ja mallinura

Josef syntyi 4. lokakuuta 1995 musikaaliseen perheeseen. Hänellä on veli nimeltä Karel ja sisko nimeltä Martina, ja hän on soittanut kitaraa viisivuotiaasta asti. Josef on puoliksi määriläinen ja asui lapsena pienessä kylässä Keski-Böömissä. Aikuistuttuaan hän meni Lontooseen London Academy of Music and Dramatic Art -draamakouluun opiskelemaan näyttelemistä.
17-vuotiaana Josef aloitti uran mallina ja työskenteli muun muassa Dieselin ja Pradan muotinäytöksissä. Myöhemmin hän lopetti mallinuransa alan epärehellisyyden ja pinnallisuuden johdosta.
Elämä ja ura > Musiikkiura 2015–

Mallinuran lopetettuaan Josef siirtyi musiikin pariin. Hän työskenteli katusoittajana ja folk-kitaristina lukuisissa Euroopan kaupungeissa, kuten Oslossa, Zürichissä, Hampurissa ja Wienissä. Vuonna 2015 hän julkaisi itse ensimmäisen singlensä nimeltä "Hands Bloody". Seuraavana vuonna hän julkaisi toisen singlensä nimeltä "Free", joka pääsi Tšekin Top 20-listalle. Samana vuonna hän julkaisi kolmannen singlensä nimeltä "Believe (Hey Hey)". Vuonna 2017 Josef julkaisi neljännen singlensä nimeltä "Lie to Me". Hän vahvisti myöhemmin, että hän kilpailisi kappaleella Tšekin vuoden 2018 euroviisukarsinnoissa. 29. tammikuuta hänet julkistettiin maan viisuedustajaksi.
Diskografia > Singlet

| Single | Vuosi | Listasijoitus> CZE  | Listasijoitus> POL  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Hands Bloody" | 2015 | — | — | Albumittomat singlet |
| "Free" | 2016 | 15 | — | Albumittomat singlet |
| "Believe (Hey Hey)" | 2016 | — | — | Albumittomat singlet |
| "Lie to Me" | 2017 | 52 | — | Albumittomat singlet |
| "Me Gusta" | 2018 | 7 | — | Albumittomat singlet |
| "Abu Dhabi" | 2019 | — | — | Albumittomat singlet |
| "Acapella (feat. Foto Blanko and Frankie J)" | 2019 | 1 | 2 | Albumittomat singlet |
| "Colorado" | 2019 | 46 | 5 | Albumittomat singlet |
| "Lalalalalalalalalala" | 2020 | 18 | 21 | Albumittomat singlet |
Aiheesta muualla

Kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Libya olympialaisissa

Libya osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968. Seuraavan kerran se oli mukana Moskovassa 1980, ja kaikissa kesäolympialaisissa Soulista 1988 lähtien. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Libya ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, on yltänyt taekwondoin Salem Ezedin, joka oli jaetulla seitsemännellä sijalla miesten kärpässarjassa Ateenassa 2004.
Aiheesta muualla

Libya Kansainvälisen olympiakomitean sivustolla (englanniksi)
Valtiot olympialaisissa
Linus Pettersson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Motala, Ruotsi
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 184 cm
Paino: 81 kg
Lempinimi: Lusen
Seura
Seura: Sandvikens AIK
Junioriseurat
-2004: IFK Motala
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2005 | Sandvikens AIK |  |  |
| 2005–2006 | Söderfors GoIF |  |  |
| 2006–2012 | Sandvikens AIK | 199 | (4) |
| 2012–2014 | Zorki, Krasnogorsk | 51 | (1) |
| 2014- | Sandvikens AIK |  |  |
Maajoukkue
| 2009– |  Ruotsi | 47 | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29.3.2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29.3.2015.
Linus Pettersson (s. 13. toukokuuta 1987 Motala) on ruotsalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta.
Pettersson on pelannut ennen vuoden 2015 MM-kisoja kaikkiaan 47 maaottelua ja neljät MM-kisat ja saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta eli vuosina 2010 ja 2012. MM-otteluita hän on pelannut kaikkiaan 27 ja tehnyt niissä 2 maalia.  Kauden 2013 MM-kisat Pettersson joutui jättämään väliin silmävamman vuoksi.
Pettersson aloitti uransa Motalassa. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Motalasta Sandviken AIK:hon, jossa hän pelasi ensin pääosin Sandvikenin juniorijoukkueissa. Kaudeksi 2005-2006 hän siirtyi vuokralle Söderforsiin, mutta palasi seuraavalla kaudella 2006 takaisin Sandvikeniin, jossa on pelannut kahta Venäjän kautta lukunnottamatta eli nyt yhteensä seitsemän kautta. Mestaruuksia on tullut Sandvikenin paidassa kaikkiaan kaksi.
Linus Pettersson siirtyi syksyllä 2012 Venäjän liigaan Krasnogorskin Zorkiin. Heti avajaisiksi hän oli voittamassa Jääpallon maailmancupia Zorkin riveissä. Venäjän kausi oli Petterssonille menestyksekäs. Hän pelasi venäläisessä huippuseurassa kauksi kautta ja saavutti hopea- ja pronssimitalit.
Kaudeksi 2014 Pettersson palasi Ruotsiin ja kotiseuraansa Sandvikeniin, jossa saavutti hopeamitalin kyseisellä kaudella.
Saavutukset

Maajoukkueessa
2 MM-kultaa: 2010 ja 2012,
1 MM-hopea: 2014,
1 MM-pronssi: 2011.
Seurajoukkueissa
Ruotsin mestari: 2011 ja 2012,
Ruotsin mestaruushopea: 2008 ja 2015,
Venäjän mestaruushopea 2013 Zorkin riveissä,
Venäjän mestaruuspronssi 2014 Zorkin riveissä.
Jääpallon Champions Cup voitto 2012 orkin riveissä,
Jääpallon maailmancup voitto: 2012 Zorkin riveissä.
Monsuunimetsä

Monsuunimetsien sijainti.
Monsuunimetsä on monsuunien vaikutusalueella tropiikissa ja subtropiikissa sijaitseva kasvillisuusvyöhyke, joka saa kesäisin runsaita sateita ja joutuu talvisin selviytymään pitkän kuivankauden yli. Tämän vuoksi puusto koostuu suureksi osaksi kesävihannista lehtipuista, jotka pudottavat lehtensä kuivakauden ajaksi. Lehdet haihduttavat vettä, joten niiden pudottaminen auttaa puita selviämään kuivasta ajanjaksosta. Lehdettömät rungot päästävät auringonvalon lähes esteettä kenttäkerrokseen, jonne on kehittynyt tiheä ja lajistoltaan runsas aluskasvillisuus. Kosteimmilla paikoilla ja siellä, missä pohjavesi on lähellä maanpintaa, monet puut ovat ikivihreitä.
Monsuunimetsien puulajisto on pienempi kuin trooppisessa sademetsässä, ja rungot sijaitsevat harvemmassa. Siellä täällä on aukioita, joissa on tiheää pensaikkoa. Eläinten määrä on kuitenkin suuri, ja esimerkiksi suuria nisäkkäitä on enemmän kuin trooppisissa sademetsissä. Tyypillisiä monsuunimetsien kasveja ovat liaanit, bambut sekä tiikki-, santeli- ja banianpuut.
Monsuunimetsiä tavataan Aasiassa, lähinnä Intian keski- ja pohjoisosissa, Sri Lankassa, Kaakkois-Aasiassa ja Pienillä Sundasaarilla. Monsuunimetsät muistuttavat trooppisia ja subtrooppisia kuivametsiä, joita esiintyy myös muissa maanosissa.
Leena Lindström

Leena Marjatta Lindström (s. 1972 Tampere) on suomalainen biologi ja professori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa kokeellisen ekologian professorina vuodesta 2019. Aiemmin hän oli Jyväskylän yliopistossa määräaikaisena evoluutioekologian professorina 2018–2019. Biologina Lindström on erikoistunut kokeelliseen ekologiaan.
Akateeminen ura

Lindström aloitti vuonna 1991 biologian opintonsa Jyväskylän yliopistossa. Maisteriksi hän valmistui ekologian ja ympäristönhoidon alalta vuonna 1996. Osan maisterivuodestaan 1996 hän vietti Erasmus-ohjelman kautta vaihto-opiskelijana Dublinissa. Lindström suoritti Jyväskylän yliopistossa myös jatko-opintonsa. Jatko-opintojen aikana hän suoritti opintoja myös Oxfordin yliopistossa vuosina 1997–1998. Hän väitteli Jyväskylän yliopistossa tohtoriksi ekologian ja ympäristönhoidon alalta vuonna 2000. Lindströmin väitöskirjan aiheena oli eläinten varoitusvärien evoluutio. Väitöstutkimus oli osa Jyväskylän yliopiston evoluutioekologian huippututkimusyksikön toimintaa. Tutkimuksessa sovellettiin professori Rauno Alatalon ja tutkijana Alatalon ryhmässä toimineen dosentti Johanna Mappeksen kehittämää kokeellista tutkimusmenetelmää. Aiemmin varoitusvärien tutkimusta maailmalla oli tehty pelkästään teoreettisen tutkimuksen avulla.
Valmistumisen jälkeen Lindström on työskennellyt erilaisissa opetus- ja tutkimustehtävissä mm. Jyväskylän yliopistossa. Aluksi hän toimi post doc-tutkijana Suomen akatemian nimeämässä evoluutioekologian huippututkimusyksikössä, joka toimi Jyväskylän yliopistossa professori Rauno Alatalon johdolla vuosina 2000–2005. Vuosina 2006–2011 hän työskenteli Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Akatemiahankkeen päätyttyä hänet nimitettiin vuonna 2011 yliopistonlehtoriksi Jyväskylän yliopistoon. Opetustyön sivussa Lindström teki edelleen tutkimustyötä. Hän on uransa aikana tehnyt tutkimusvierailut Oxfordin, Newcastlen ja Vermontin yliopistoihin. Vuodesta 2004 lähtien Lindström on ollut ekologian ja ympäristönhoidon dosentti Jyväskylän yliopistossa.
Akateeminen ura > Professorina

Tammikuun alussa 2018 Lindström nimitettiin määräajaksi (1.1.2018–31.8.2019) evoluutioekologian professuuriin Jyväskylän yliopistoon. Vuonna 2018 hän toimi professuurin ohella myös bio- ja ympäristötieteiden laitoksen varajohtajana. Elokuussa 2019 Jyväskylän yliopiston rehtori Keijo Hämäläinen nimitti Lindströmin kokeellisen ekologian professuuriin Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitokselle. Hänen johdollaan on laitoksella toiminut invaasiobiologian tutkimusryhmä.
Lindström on osaltaan vaikuttanut siihen, että kokeellisen ekologian opetusta on lisätty ekologian ja evoluutiobiologian maisterintutkintoon. Kokeellisuus korostuu myös tutkimuksen puolella. Jyväskylän yliopistossa kokeellisen ekologian tutkimusta ja laajemminkin kokeellista biologista tutkimusta tukee tilastotieteellinen osaaminen ja yhteistyö tilastotieteellisen tutkimuksen kanssa. Biologit ovat tehneet yhteistyötä mm. tilastotieteen professorina työskentelevän Juha Karvasen kanssa. Myös Lindströmin tutkimusryhmä on hyödyntänyt tilastotieteen menetelmiä tutkimuksissaan.
Lindström on julkaissut lokakuuhun 2019 mennessä 63 tieteellistä tutkimusartikkelia.
Tutkimustyö

Väitöstutkimuksessaan Lindström tutki, millainen merkitys varoitusväreillä on eläinten evoluutiossa ja kuinka varoitusvärit kehittyvät evoluution edetessä. Hän teki tutkimuksen aikana lukuisia kenttäkokeita Jyväskylän yliopiston Konneveden tutkimusasemalla. Kenttäkokeissa hän sovelsi värisignaalien tutkimuksessa kokeellista tutkimusmenetelmää käyttäen petoeläimistä esimerkkilajina talitiaista. Sittemmin hän on jatkanut edelleen työtä kokeellisen tutkimuksen parissa. Bio- ja ympäristötieteiden laitoksella on vahva tutkimusperinne kokeellisen tutkimuksen alalla. Kokeellisen tutkimuksen näkökulma ja menetelmät ovat Lindströmin keskeistä osaamista biologina.
Lindströmin tutkimushankkeet 2010-luvulla ovat käsitelleet erilaisia invaasiobiologiaan ja vieraslajeihin liittyviä kysymyksiä. Hän on selvittänyt esimerkiksi, miten sienimyrkyt (engl. fungicide) vaikuttavat muihin kuin varsinaisesti myrkyttämisen kohteena oleviin lajeihin. Projektissa tutkittiin pitkäaikaisesti, millaisia vaikutuksia myrkyt aikaansaavat niillä eliölajeilla, jotka altistuvat myrkylle. Projektiin liittyen Lindströmin johtama tutkimusryhmä selvitti esimerkiksi, millaisia vaikutuksia rikkakasvien torjuntaan käytettävällä glyfosaatilla on muiden kuin torjuntatoimenpiteen kohteena olevien kasvilajien ja kasvinsyöjien keskinäiseen vuorovaikutukseen.
Tutkimustyö > Vieraslajien stressinsietokyvyn tutkimus

Lindströmin keskeisin tutkimus liittyy vieraslajien stressinsietokykyyn ja hän tutki aihetta edelleen saadessaan nimityksen vakinaiseen professuuriin (2019). Hän on tutkimusprojektissaan tarkastellut, miten ihmisen toiminta muuttaa vieraslajien stressinsietokykyä. Vieraslajien menestymisen takana voi olla niiden kyky sopeutua vallitseviin olosuhteisiin. Toisaalta ihmisen aiheuttamat ympäristövaikutukset saattavat parantaa vieraslajien sopeutumismahdollisuuksia, jos ihmisen toiminnasta seuraa stressivaikutusta ympäristölle. Stressialtistus voi muuttaa eliölajien stressinsietokykyä sukupolvien mittaisen ketjun aikana. Stressitutkimuksissa tutkimuslajina on ollut hankalasti torjuttava perunan tuholainen, koloradonkuoriainen. Lindströmin tutkimusryhmä on selvittänyt, miten esimerkiksi lämpötila stressitekijänä vaikuttaa koloradonkuoriaisten evoluutioon. Koloradonkuoriainen on kehittänyt vuoteen 2019 mennessä vastustuskyvyn yli 50 torjunta-aineelle. Tutkimuksissa on selvinnyt, että resistenssi uusillekin torjunta-aineille kehittyy koko ajan nopeammin. Tutkijat, kuten  Lindström, ovat kiinnostuneita, miksi resistenssi syntyy ja millaisia mekanismeja sen kehittymiseen vaikuttaa. Hän on hankkeen ohella tutkinut myös koloradonkuoriaisten talvehtimista.
Tunnustuksia

Lindström oli priimatohtorina Jyväskylän yliopiston vuoden 2000 promootiossa.
Aiheesta muualla

professori Lindströmin kotisivu
Lindströmin tutkimusryhmän sivu[vanhentunut linkki] Jyväskylän yliopisto. (englanniksi)