stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustaposkikerttuli

| Mustaposkikerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Kruunukerttulit Basileuterus
Laji::  melanogenys
Kaksiosainen nimi
 Basileuterus melanogenys  (Baird, 1865) 

Katso myös
   Mustaposkikerttuli Wikispeciesissä   Mustaposkikerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskonaamiokerttuli (Basileuterus melanogenys) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustaposkikerttulia tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Olav Økern

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Moritz 1948 | 4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1938 | 4 × 10 km |  |
Olav Nilsen Økern (3. kesäkuuta 1911 Hole – 11. huhtikuuta 2000 Hole) oli norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1930-luvulta 1950-luvulle. Hän edusti Bærum Skiklubbia.
Økern saavutti 4 × 10 kilometrin viestissä pronssia St. Moritzin talviolympialaisissa 1948. Hän hiihti kilpailussa toisen osuuden, samoin kuin Norjan saavuttaessa 4 × 10 kilometrin viestissä hopeaa Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1938. Hän sijoittui Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 lisäksi 18 kilometrillä 13:nneksi. . Oslon olympialaisissa 1952 hän oli 50 kilometrillä neljäs 17 sekuntia pronssimitalista jääneenä.
Økern voitti Holmenkollenin kisojen 18 kilometriä vuonna 1940. Hän kilpaili Holmenkollenilla ensimmäisen kerran 1934 ja oli mukana vielä 44-vuotiaana 1956. Menestystensä ansiosta hänelle myönnettiin Holmenkollen-mitali vuonna 1950. Hänen setänsä, Harald Økern, oli ansainnut samaisen mitalin vuonna 1924.
Norjan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa 50 kilometrillä 1952.
Økern oli toisen maailmansodan aikana saksalaisten vankina ja vietti yli kaksi vuotta keskitysleirillä Hampurin lähellä. Elämäntyönsä hän teki metsurina.
Arto Koskinen

Arto Koskinen (s. 20. tammikuuta 1962 Alatornio) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on tehnyt lukuisia dokumentti- ja TV-elokuvia. Hänen esikoisohjauksensa, pitkä näytelmäelokuva Kahlekuningas, sai ensi-iltansa 2001. Kahlekuningas valittiin muun muassa Berliinin elokuvajuhlien kilpasarjaan lastenelokuvien kategoriaan, se sai parhaan miessivuosa-Jussin (Heikki Hela) ja parhaan äänisuunnittelun Jussin (Olli Pärnänen), ja se oli ehdolla myös parhaasta käsikirjoituksesta. Elokuva voitti myös palkinnon parhaasta esikoisohjauksesta Durangon elokuvajuhlilla 2004.
Ura

Koskinen opiskeli aluksi arkkitehtuuria Oulussa. Hän valmistui Taideteollisen korkeakoulun käsikirjoitus- ja ohjauslinjalta 1993. Koskisen ensimmäinen dokumentti Henkinen arkkitehtuuri (1990) tutkii unkarilaisen Imre Makoveczin arkkitehtuuria. Koskisen ensimmäisessä fiktiossa Sukellus (1989) pienen yhteisön rauha järkkyy, kun rannalta löytyy tytön ruumis. Elokuva voitti pääpalkinnon Cineurope 1991 -festivaaleilla Firenzessä. Muita Koskisen uran alkuvuosien lyhytfiktioita ovat Kesän viimeinen päivä (1992) ja Avaruuden musta kivi (1994).
Koskisen lyhytdokumenteista Esa Illin kanssa Yle TV1 -kanavalle toteutettu Ennätysten tekijät (1993) kuvaa ihmisiä, jotka yrittävät päästä Guinnessin ennätysten kirjaan mitä omituisimmilla tavoilla. Dramatisoidussa dokumentissa Aivan tavallinen pankkirosvo (1995) Heikki Määttänen esittää sympaattista reppanaa, joka joutuu hankaluuksiin, kun häneltä varastetaan työttömyyskorvaukset. Vuonna 1996 syntyivät Mitäs me salamaniskemät, Haudattu tuntemattomana ja Me valehtelijat. Niitä seurasi Kuka oli Felix Kersten? (1998), dokumentti ristiriitaisesta hahmosta Heinrich Himmlerin hierojasta ja vakoojasta Felix Kerstenistä.
Vuonna 2004 Arto Koskinen ohjasi dokumentin Joki taivaalla kuvataiteilija Osmo Rauhalasta, ja vuonna 2012 valmistui dokumentti jalkapalloilija Jari Litmasesta nimellä Kuningas Litmanen. Vuonna 2013 valmistui dokumenttielokuva Epävirallinen linja, Suomen vähemmän tunnetusta roolista Viron itsenäistymisprosessissa.
Koskisen seuraava dokumentti kertoi suomalaisen matkapuhelimen tarinan. Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina (2017) valittiin Amsterdamissa järjestettävän IDFA-dokumenttifestivaalin Panorama-sarjaan.
Aiheesta muualla

Arto Koskinen Elonetissä.
Arto Koskinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Arto Koskinen |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Kahlekuningas (2002) 
TV-elokuvat (ohjaus):  Kesän viimeinen päivä (1992)  Aivan tavallinen pankkirosvo (1995)  Piilopaikka kahdelle (2005) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Henkinen arkkitehtuuri (1990)  Ennätystentekijät (1993)  Me valehtelijat (1996)  Mitäs me salamaniskemät (1996)  Haudattu tuntemattomana (1996)  Kuka oli Felix Kersten? (1998)  Joki taivaalla (2004)  Kuningas Litmanen (2012)  Epävirallinen linja (2013)  Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina (2017)  The Rise and Fall of Nokia (2018) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Sukellus (1991)  Avaruuden musta kivi (1995) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa

| Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa> Der mørke nettet: Om høyreekstremisme, kontrajihadisme og terror i Europa |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Øyvind Strømmen
Kieli:  Norja
Julkaistu:  2011
Suomennos
Suomentaja:   Heikki Eskelinen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2011
Sivumäärä:  208
ISBN:  9789513170523
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa (norj. Der mørke nettet: Om høyreekstremisme, kontrajihadisme og terror i Europa) on Øyvind Strømmenin julkaisema kirja, joka käsittelee Anders Behring Breivikin suorittaman Norjan vuoden 2011 terrori-iskun aatteellista taustaa.
Strømmenin mielestä kouluilla ja vanhemmilla on kasvatustehtävä. ”Kun nuoren kykyä kriittiseen ajatteluun vahvistetaan, he saavat rokotuksen ääriaineisten tarjoamaa mielipideaineistoa vastan, ja tämä köyhdyttää ääriajattelun kasvupohjaa tuntuvasti.”  Strømmenin mielestä norjalaisten olisi pitänyt ajoissa kiinnittää huomiota siihen vaaraan, jota jihadistien lisäksi äärioikeistolaiset ja monet muutkin ryhmät aiheuttavat avoimelle yhteiskunnalle.
Strømmenin mukaan vastajihadistit ovat kauan flirttaileet terrorismin ajatuksen kanssa. Hänen mukaansa vastajihadistiselle kirjoittelulle on ominaista terrorismin avoimen tukemisen sijasta usko tulevaan sisällissotaan. Suomalaisen painoksen loppusanoissa Strømmen kirjoittaa, että tätä mielikuvaa on viritelty suomeksikin. Hän lukee vihamielistä suuntausta tukeviin kirjoittajiin perussuomalaisten Jussi Halla-ahon ja lainaa tämän tekstiä:
»Länsimaisen sivilisaation osaksi ei ole tullut tehdä valintaa sodan ja rauhan välillä. Sen on valittava sodan ja tuhoutumisensa välillä. Jumalaa monikultturisteilla ei ole, mutta mitä Rosa Meriläinen, Heidi Hautala ja Mikko Puumalainen sanovat lapsilleen sitten, kun pimeys on laskeutunut? Ainakaan minä en vuodattanut verta? Ainakin minä olin eettinen?» 
()
Strømmen lopettaa kirjan sanoihin: ”Kun tanssitaan pogromien kuilun reunalla, on syytä huutaa varoitushuuto. Sen soiton kuunteleminen voi olla vaarallista. Se musiikki voi tappaa.”
Aiheesta muualla

Eurooppalainen äärioikeisto tappanut ainakin 249 ihmistä vuodesta 1990. Kansan uutiset 19.2.2013.
Harri Hautala: Øyvind Strømmen: Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa. Aamulehti 25.4.2013.
Merkinnän syy: Vastaanotto/arvostelut puuttuu
Atomic Heart

| Atomic Heart |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Mundfish
Julkaisija:  VK Play, Focus Home Interactive ja 4Divinity
Jakelija:  Steam, PlayStation Store, Microsoft Store, VK Play ja Humble Store
Säveltäjä:  Mick Gordon
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  2023
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli, tietokoneroolipeli ja toimintaroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: Z (alkaen 18 vuotta)  ESRB: Alkaen 17 vuotta  GSRR: 18+  PEGI 18  USK 18, USK 18, USK 18 ja USK 18 
Alusta:  PlayStation 4, Microsoft Windows, Xbox One, PlayStation 5 ja Xbox Series X ja Series S
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Optinen levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Atomic Heart on Mundfishin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStationille ja Xboxille 21. helmikuuta 2023.
Tarina

Atomic Heart sijoittuu vaihtoehtoisen historian vuoteen 1955 Neuvostoliiton Laitos 3826 -tutkimuskeskukseen. Vuonna 1936 tiedemies Dmitry Sechenov kehitti ohjelmoitavan nestemäisen polymeerin ja sen avulla kylmäfuusion, joka johti valtaisiin läpimurtoihin energian ja robotiikan aloilla. Robotteineen Neuvostoliitto löi natsi-Saksan, joka ennen tappiotaan vuonna 1942 päästi valloilleen Ruskena ruttona tunnetun viruksen, joka surmasi miljoonia, ja johti siihen että suuri osa työvoimasta oli korvattava roboteilla. Tohtori Sechenov kehitti myös langattoman ”Kollektiv 1.0” -ohjausverkon robottien työskentelyä tehostamaan.lähde?
Pelin alussa Sechenov on julkaissut Thought-neurokonnektorin, jonka avulla ihminen voi ajatusten voimalla hallita robotteja. Neuvostoliitto aloittaa yleisliittolaisen väestönsä polymerisoinnin. 13. kesäkuuta 1955 julkaistaan ”Kollektiv 2.0” -ohjausjärjestelmä.
Päähenkilönä on muistiongelmista kärsivä sotaveteraani majuri Sergey Nechaev eli agentti P-3.
Pelaaminen

Atomic Heart sisältää roolipelielementtejä. Aseita voi koota ja parantaa vihollisrobottien osista.
Lisäksi pelaajalla on Polymer Glove -hanska, jolla esineisiin voi tehdä telekineesi-vaikutuksia, tai sitä voi käyttää jäädytys- tai sähköhyökkäyksiin.lähde?
Kehitys

Kehittäjällä Mundfishillä on kytköksiä Venäjään ja studio on perustettu Moskovassa. Studion rahoittajat ovat osittain venäläisiä. Mundfish sanoo sijaitsevansa Kyproksella ja väittää, "ettei se halua kommentoida politiikkaa tai uskontoa", mutta peli itse sijoittuu vaihtoehtoiseen Neuvostoliittoon.
Sylosis

| Sylosis |
| --- | --- |
 Sylosis 2009
Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  thrash metal, death metal, progressive metal
Kotipaikka:  Reading, Berkshire, Englanti
Jäsenet:  Josh Middleton, kitara, laulu   Alex Bailey, kitara   Carl Parnell, basso   Rob Callard, rummut  
Entiset jäsenet:  Jamie Graham,  laulu   Ben Hollyer,  laulu   Gurneet Ahluwalia,  kitara   Adam Mayes,  laulu   Dan Peirce,  laulu   Glen Chamberlain,  laulu   Richard Zananiri,  kitara   Dave Anderson,  laulu   Jay Colios Terry,  rummut   Chris Steele,  rummut  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
www.sylosis.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sylosis on brittiläinen heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000. Se on julkaissut viisi studioalbumia. Yhtye on esiintynyt Suomessa kolmesti, ensimmäisen kerran Suomen Sonispheressa vuonna 2011, toisen kerran Helsingin The Circus-tapahtumakeskuksessa 16.4.2013 ja kolmannen kerran Helsingin jäähallissa 3.12.2015.
Nykyiset jäsenet

Josh Middleton – kitara ja laulu
Alex Bailey – kitara
Carl Parnell – basso
Ali Richardson – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Conclusion of an Age (2008), Nuclear Blast
Edge of the Earth (2011), Nuclear Blast (paras sijoitus brittien albumilistalla: #139)
Monolith (2012), Nuclear Blast
Dormant Heart (Nuclear Blast, 2015)
Cycle of Suffering (Nuclear Blast, 2020)
A Sign of Things to Come (Nuclear Blast, 2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sylosis Wikimedia Commonsissa
Sylosis Myspacessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz
Lauri Öhman

Lauri Johannes Öhman (ent. Sauramo; 25. lokakuuta 1902 Viipuri – 16. elokuuta 1969) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja  yleisesikuntaupseeri.
Öhman valmistui Kadettikoulusta vuonna 1925 ja Sotakorkeakoulusta 1934 (yleisesikuntaupseeri 1935). Hän palveli patterin päällikkönä, aliupseerikoulun johtajana sekä rykmentin adjutanttina vuosina 1925–1932. Toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina hän työskenteli yleisesikunnassa 1934–1939. Talvisodassa hän oli päämajan operatiivisen osaston toimistoesiupseeri ja merivoimien jalkaväenkomentaja Viipurinlahdella. Jatkosodan aikana Öhman toimi muun muassa armeijakunnan operatiivisen osaston päällikkönä sekä divisioonan esikuntapäällikkönä 1941–1943. Sodan jälkeen hän opetti Sotakorkeakoulussa vuosina 1945–1949. Pääesikunnan operatiivisen osaston päällikkönä hän oli 1949–1952. Hän palveli Kuopion sotilaspiirin päällikkönä vuosina 1952–1958 ja Savo-Karjalan sotilasläänin komentajana 1958–1959. Öhman erosi palveluksesta vuonna 1959.
Ylennykset: vänrikki 1925, luutnantti 1927, kapteeni 1931, majuri 1939, everstiluutnantti 1941, eversti 1948.
Julkaisuja

Nimellä L. J. Sauramo:
Ahvenanmaan sotilaallinen ja sotilaspoliittinen merkitys. Tiede ja ase vol. 5, 1937
Ahvenanmaan linnoittaminen ja vuoden 1921 sopimus. Rannikkotykistön upseeriyhdistys, Helsinki 1938
Reidar Ødegaard

| Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:  Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Moritz 1928 | 18 km |  |
Reidar Ødegaard (24. marraskuuta 1901 – 11. huhtikuuta 1972) oli norjalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän saavutti pronssia 18 kilometrin kilpailusta St. Moritzin olympialaisissa 1928 maanmiehiensä Johan Grøttumsbråtenin ja Ole Heggen jälkeen. Hän osallistui talviolympialaisten näytöslajiin, sotilaspartiohiihtoon, St. Moritzin olympialaisissa 1928.
Aiheesta muualla

Reidar Ødegaard Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Äänitasomittari

Äänitasomittari
Äänitasomittari (melumittari, desibelimittari) on laite, jolla mitataan äänen voimakkuutta.
Toiminta ja komponentit

Äänitasomittari muuntaa ääniaallot sähköisiksi signaaleiksi ja näyttää käyttäjälle mitatun voimakkuuden lukeman. Laite koostuu kuudesta perusosasesta:
Mikrofoni havaitsee äänen paineaallot ja muuntaa painevaihtelut sähköisiksi jännitteiksi.
Syötevahvistin kasvattaa äänen aiheuttaman sähköisen signaalin voimakkuutta.
Painotusympäristö (A, B, C ja D), jolla voidaan määritellä laitteen ominaistaajuus.selvennä
Ulostulovahvistin.
Tasasuuntaajalla määritellään rms-arvo.
Asteikko, jonka näyttämä esittää mitatun äänen voimakkuuden.
Käyttö

Mittaria käytetään meluntorjunnan tutkimiseen ja sitä kautta kuulovaurioiden ennaltaehkäisyyn, esimerkiksi mitataan työntekijän melualtistusta työpaikalla, ja myös tapahtumien lupaehtoihin kuten mittaamaan ulkoilmatapahtumien häiriövaikutusta lähialueille.
Yksittäisten laitteiden aiheuttaman melun mittauksessa käytetään nykyään ns. A-suodinta (=taajuuspainotus, vanhemmat suotimet C ja Z) kuvaamaan ihmiskorvan toimintaa. Normaali mittausetäisyys on 1 m laitteesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Desibeli- ja VU-mittarit (Arkistoitu – Internet Archive)
Korva.net, kuulovauriot ja niiltä suojautuminen
Äänitasomittari
Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu

| Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu> Designhögskolan vid Umeå universitet |
| --- | --- |
 Muotoilukorkeakoulu aloitti 1989 toimintansa vanhassa sähkölaitosrakennuksessa.
Perustettu:  1989
Tyyppi:  Julkinen
Henkilökunta:  32
Opiskelijoita:  150
Sijainti:  Uumaja,  Ruotsi (63°49′14″N, 20°16′39″E)
Sivusto:  http://www.uid.umu.se/
Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu (ruots. Designhögskolan vid Umeå universitet) on Uumajan yliopiston teknis-luonnontieteelliseen tiedekuntaan kuuluva muotoiluoppilaitos. Se on perustettu vuonna 1989 ja sijaitsee yliopiston taidekampuksella Uumajanjoen rannalla.
Koulutusohjelmat

Muotoilukorkeakoulun kolmivuotiseen, ruotsinkieliseen koulutusohjelmaan otetaan vuosittain 12–15 opiskelijaa. Ohjelma tähtää teollisen muotoilun kandidaattitutkintoon. Sen jatkona koulu tarjoaa kaksivuotiset englanninkieliset maisteriohjelmat liikennevälinemuotoilussa, tuotemuotoilussa ja käyttöliittymämuotoilussa.
Rakennus

Muotoilukorkeakoulun toiminta alkoi 1989 kahdentoista opiskelijan ja kolmen työntekijän voimin vanhassa Uumajan puuhiomon sähkölaitosrakennuksessa vuodelta 1926. Samalla alettiin sen kylkeen suunnitella neljä kertaa suurempaa uudisrakennusta, joka valmistui 1992 arkkitehti Olle Qvarnströmin suunnittelemana. Keväästä 2012 alkaen muotoilukorkeakoulua ja muuta taidekampusta (arkkitehtikorkeakoulu, taidekorkeakoulu, Humlab-X ja Kuvamuseo) yhdistävät maanalaiset ravintolatilat.
Kansainvälinen merkitys

Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu on päässyt mukaan BusinessWeek-lehden luetteloon maailman parhaista muotoilukoulutuksista. Vuonna 2010 se pääsi mukaan 18 parhaan muotoiluoppilaitoksen luetteloon. Vuonna 2011 saksalainen Red Dot -designmuseo arvioi sen toiseksi parhaaksi muotoilukoulutukseksi Euroopan, Pohjois-Amerikan ja Etelä-Amerikan alueella ja seuraavana vuonna parhaaksi.lähde? Vuonna 2013 koulu arvostettiin parhaaksi muotoilukouluksi IDEA-kilpailussa (International Design Excellence Awards).
Muotoilukorkeakoulun rehtorina toimi 2009–2014 suomalainen Anna Valtonen, joka siirtyi sieltä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun dekaaniksi maaliskuusta 2014 alkaen.
Aiheesta muualla

Muotoilukorkeakoulun verkkosivusto (ruotsiksi tai englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Designhögskolan i Umeå
Käännös suomeksi
Pirrenkerttuli

| Pirrenkerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Kruunukerttulit Basileuterus
Laji::  ignotus
Kaksiosainen nimi
 Basileuterus ignotus  Nelson, 1912 

Katso myös
   Pirrenkerttuli Wikispeciesissä   Pirrenkerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pirrenkerttuli (Basileuterus ignotus) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pirrenkerttulia tavataan Panamassa ja Luoteis-Kolumbiassa, ja siitä tunnetaan vain kaksi esiintymää. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi pienen levinneisyysalueensa takia.
Timur Ibragimov

| Timur Ibragimov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. lokakuuta 2000 (ikä 24) Pietari, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ibra
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura (P):  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Utica Comets (AHL)
Pelinumero:  90
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  SKA-Neva (VHL) TPS (SML) San Jose Barracuda (AHL) Orlando Solar Bears (ECHL) Wichita Thunder (ECHL)
NHL-varaus:  164. varaus, 2019 San Jose Sharks
Timur Taštursunovitš Ibragimov (ven. Тимур Таштурсунович Ибрагимов; s. 12. lokakuuta 2000 Pietari, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsin organisaatiossa Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Utica Cometsissa. Ibragimov on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Pelityyli

San Jose Sharksin GM Doug Wilsonin mukaan Ibragimov on nopea ja fyysinen laituri, joka haistaa maalitilanteet. Wilsonin mukaan hän käyttää nopeuttaa vastustajien ohittamisessa ja häntä vastaan on vaikea pelata. Ibragimov on luonnehtinut itseään pelaajaprofiililtaan voimahyökkääjäksi, jolta löytyy myös nopeutta ja työmoraalia ajaa vastustajan maalille.
Kaj Österberg

Kaj Österberg (s. 8. joulukuuta 1942) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Österberg pelasi laitahyökkääjänä. Hän nousi mestaruussarjassa pelanneen Helsingin Palloseuran edustusjoukkueeseen kaudella 1960. Österberg voitti seurassa Suomen cupin 1962. Hän pelasi HPS:ssa kuusi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. HJK:ssa Österberg pelasi vuosina 1966–1969, minä aikana hän saavutti yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia sekä voitti cupin 1966. HJK:sta lähdön jälkeen Österberg pelasi vielä alemmilla sarjatasoilla Riihimäen Palloseurassa ja Helsingin Palloseurassa. Maajoukkueessa Österberg pelasi kaikkiaan neljä maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen Österberg ryhtyi valmentajaksi. Hän toimi muun muassa naisten maajoukkueen päävalmentajana 1979–1989.
Aluemeri (Helsinki)

| Aluemeri> Territorialhavet |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Aluemeri korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Kaakkoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  ei numeroa kaupunginosajaossa
Osa-alueet:  533 Aluemeri
Lähialueet:  Espoo, Länsisaaret, Itäsaaret, Sipoo
Helsingin aluemeri (ruots. Territorialhavet i Helsingfors) on Helsingin kaupungin uloin, käytännössä vain merta käsittävä kaupunginosa.
Halliluoto ulkomerellä, runsaat 12 km Helsingin niemen eteläpuolella. Luodon läheltä kulkee Länsisatamaan johtava 11 metrin syväväylä. Suomen sisäisten aluevesien ulkoraja ja aluemeren perusviiva kulkee tämän helsinkiläisluodon etelärannan kautta.
Aluemeren pohjoisraja kulkee Helsingissä Halliluodon ja Länsitoukin ulkosaarien etelärantojen kautta kulkevan sisäisten aluevesien rajaa pitkin. Lainsäädännöllisesti tämä sisäraja tunnetaan myös aluemeren perusviivana. Aluemeri jatkuu etelässä Suomen aluevesirajalle saakka.
Helsingin aluemerellä sijaitsee vuonna 1959 käyttöön otettu Helsingin majakka. Majakan itäpuolella Helsingin aluemeren sisällä Suomenlahdessa on 85 metriä syvä alue.
Alueen länsiosa Katajaluodosta etelälounaaseen, samoin kuin Espoon uloin merialue, kuuluu Katajaluodon ampuma-alueeseen.
Suomen aluemeri laajennettiin vuonna 1995 yleensä 12 meripeninkulman (noin 22 km) levyiseksi. Monin paikoin, muun muassa Helsingin edustalla aluemeri on kuitenkin selvästi kapeampi.
Ääniteho

Ääniteho on akustiikassa teho, jolla lähde tuottaa ääntä. Äänitehon yksikkö on watti. Äänitehoa voidaan käyttää apuna arvioitaessa miten suuren äänenpaineen lähde tuottaa.
Äänitehon mittaaminen

Äänitehon mittaamiseksi on olemassa kaksi vakiintunutta tapaa: äänenpaine- ja intensiteettimenetelmä. Äänenpainemenetelmässä mitataan äänenpaine lähteen ympäriltä. Intensiteettimenetelmässä mitataan intensiteettiä lähteen ympäriltä. Äänenpainemenetelmä vaatii usein erityisen akustisen ympäristön kuten kaiuttoman, puolikaiuttoman huoneen tai kaiuntahuoneen, mutta vertailuäänilähteen avulla voidaan äänenpainemenetelmää käyttää myös akustisesti huonolaatuisemmissa tiloissa. Äänenpainemenetelmää voidaan melko helposti käyttää myös tasaisella kovapintaisella maalla ulkona. Intensiteettimenetelmää voidaan käyttää vaikeammissa olosuhteissa, joissa on paljon taustamelua ja akustisessa mielessä epämääräinen ympäristö. Intensiteettimenetelmä on kuitenkin suurilla lähteillä paljon työläämpi kuin äänenpainemenetelmä.
Ääniteho tuotevaatimuksissa

Useat valtiot vaativat, että niiden alueella myytävien ja käytettävien tuotteiden ääniteho on ilmoitettava. Esimerkiksi EU-alueella maansiirtokoneiden ääniteho on ilmoitettava, ja koneissa on oltava tarra, joka ilmoittaa äänitehotason. Monissa tapauksissa ääniteholle on olemassa myös velvoittavia rajoituksia. Suomessa asiaa säätelee Valtioneuvoston asetus ulkona käytettävien laitteiden melupäästöistä.