stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rakel Linnanheimo

| Rakel Linnanheimo |
| --- | --- |
 Rakel Linnanheimo vuonna 1936 elokuvassa Vaimoke.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lyyli Rakel Linnanheimo
Syntynyt: 16. toukokuuta 1908 Turku
Kuollut: 11. huhtikuuta 2004 (95 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvanäyttelijä malli maskeeraaja
Puoliso:  Kaarlo Oksanen  (vih. 1941; k. 1941) Rauli Tuomi  (vih. 1944; k. 1949)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1931–1952
Merkittävät roolit:  Laulu tulipunaisesta kukasta
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Lyyli Rakel Linnanheimo (oik. Rakel Tuomi, ent. Oksanen, vuoteen 1924 saakka Leino; 16. toukokuuta 1908 Turku – 11. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä, malli ja naamioija.
Tausta

Rakel Linnanheimo oli seitsenlapsisen perheen toiseksi nuorin. Hänen vanhempansa olivat Johan (Juho) Gustaf Leino (alk. Grönroos) ja Aksa Johanna Grönlund. Rakel syntyi Turussa, josta perhe muutti Helsinkiin vuonna 1911. Myöhemmin sisällissodan aikaan Juho Leino hankki perheelleen kesäpaikan Pornaisten Laukkoskelta. Perheen sukunimi muutettiin Linnanheimoksi vuonna 1924. Rakel Linnanheimon vanhemmat sisaret Ragnhild Peitsalo ja Elli Ylimaa olivat näyttelijöitä, ja hänen seitsemän vuotta nuorempi sisarensa Regina Linnanheimo oli suomalaisen elokuvan kulta-ajan valovoimaisimpia tähtiä. Rakel Linnanheimo tutustui 1930-luvun alussa Valentin Vaalaan ja Theodor Tugaihin (myöhemmin Teuvo Tulio), joista tuli hänen hyviä ystäviään. He viettivät paljon aikaa Kluuvikadun Fazer-kahvilassa. Myöhemmin myös Regina liittyi heidän seuraansa.
Rakel Linnanheimo teki teatteridebyyttinsä seitsemänvuotiaana näytelmässä Tunturi-Eivind ja hänen vaimonsa, ja haaveili siitä lähtien näyttelijänurasta. Isä kuitenkin suhtautui lastensa teatterihaaveisiin kielteisesti. Oltuaan hetken harjoittelijana Viipurin Näyttämöllä Linnanheimo palasi Helsinkiin toiveenaan pyrkiä Suomen Näyttämöopistoon, muttei saanut isältään siihen lupaa. Sen sijaan hän alkoi työskennellä mannekiinina ja valokuvamallina, ja esiintyi viiden vuoden ajan useissa muotinäytöksissä ja lehtimainoksissa. Linnanheimo ei kuitenkaan haudannut näyttelijähaaveitaan, vaan esiintyi silloin tällöin Helsingin Kansanteatterin avustajana.
Elokuvaura

Talvella 1931 Linnanheimon isosisko Ragnhild kuoli keuhkokuumeeseen. Linnanheimo oli tuolloin kuvaamassa elokuvaa Jääkärin morsian, jossa hänellä oli pieni sivurooli. Elokuva veti häntä puoleensa ja hän alkoi esiintyä pienissä rooleissa ystävänsä Valentin Vaalan ensimmäisissä ohjaustöissä. Merkittävimmän elokuvaroolinsa Rakel Linnanheimo teki Teuvo Tulion elokuvan Laulu tulipunaisesta kukasta (1938) naispääosassa. Hän teki merkittävät sivuosat Vaalan elokuvissa Vaimoke (1936) ja Varaventtiili (1942) sekä Tulion elokuvassa Nuorena nukkunut (1937). Hänen viimeinen elokuvaesiintymisensä oli Silmät hämärässä (1952).
1930-luvun loppupuolella Linnanheimo siirtyi yhä enemmän maskeeraustehtäviin. Tulion elokuva Taistelu Heikkilän talosta (1936) oli ensimmäinen elokuva, jossa hän oli vastannut naamioinnista. Opiskeltuaan alaa Pariisissa hän teki maskeerauksia Suomi-Filmin, Adams Filmin ja Fenno-Filmin elokuviin. Linnanheimo piti vaativimpana maskeeraustyönään elokuvaa Aktivistit (1939).
Elokuvauran jälkeen

Linnanheimo siirtyi 1950-luvun vaihteessa elokuvamaskeerauksesta toimistotöihin lankonsa omistamaan Merikiito Oy:hyn. Myöhemmin hänen Regina-siskonsa aloitti kielenkääntäjänä ja työskenteli Yleisradiossa vuodesta 1963 alkaen. Rakel Linnanheimo toimi käännöstekstien oikolukijana eläkevuosinaan. Hän ja Regina Linnanheimo jäivät suurperheestä viimeisiksi, ja eläkkeelle jäätyään siskokset tekivät paljon ulkomaanmatkoja. Molempien suosikkikohde oli Italia. He myös viettivät Pornaisten huvilalla kesiä kahdestaan.
Yksityiselämä

Rakel Linnanheimo alkoi seurustella Kaarlo ”Kille” Oksasen kanssa Nuorena nukkuneen kuvausten aikoihin. He olivat pääparina elokuvassa Laulu tulipunaisesta kukasta vuonna 1938. Pari avioitui ennen jatkosotaa helmikuussa 1941, mutta vain viisi kuukautta myöhemmin Oksanen joutui rintamalle ja kaatui saman vuoden lokakuussa. Vuonna 1944 Linnanheimo avioitui näyttelijä Rauli Tuomen kanssa. Liitto päättyi vuonna 1949 Tuomen itsemurhaan henkisten sotavammojen seurauksena.
Rakel Linnanheimo kuoli Helsingissä 95-vuotiaana 11. huhtikuuta 2004. Hänet on haudattu Linnanheimojen sukuhautaan Pornaisiin.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Loppuun saakka hänessä säilyi kauniin naisen ihanne, tyylikkyys elämänasenteena. | ” |
– Annikki Suni Rakel Linnanheimosta
| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1931 | Jääkärin morsian | Aino, Kalvan morsian |  |
| 1933 | Sininen varjo | nainen kerhossa |  |
| 1935 | Kun isä tahtoo... | kauneussalongin omistajatar |  |
| 1936 | VMV 6 | nainen puistossa |  |
| 1936 | Vaimoke | Maila |  |
| 1937 | Nuorena nukkunut | Laura |  |
| 1938 | Laulu tulipunaisesta kukasta | Moision Kyllikki |  |
| 1939 | Aktivistit | sairaanhoitajatar |  |
| 1939 | Punahousut | naurava neitonen |  |
| 1940 | Poikani pääkonsuli | sairaanhoitajatar |  |
| 1941 | Ryhmy ja Romppainen | yökerhon laulajatar |  |
| 1941 | Antreas ja syntinen Jolanda | sairaanhoitajatar |  |
| 1942 | Varaventtiili | Ester Iippo |  |
| 1943 | Neiti Tuittupää | Lahja Hyrkäs |  |
| 1952 | Silmät hämärässä | farmaseutti |  |
Naamioijana

| --- | --- |
 Taistelu Heikkilän talosta (1936)  Mieheke (1936)  Vaimoke (1936)  Nuorena nukkunut (1937)  Kiusaus (1938)  Laulu tulipunaisesta kukasta (1938)  Varastettu kuolema (1938)  Aktivistit (1939)  Punahousut (1939)  Rikas tyttö (1939)  Avoveteen (1939)  Kyökin puolella (1940)  Kersantilleko Emma nauroi? (1940)  Unelma karjamajalla (1940)  Poikani pääkonsuli (1940)  Tottisalmen perillinen (1940)  Ryhmy ja Romppainen (1941)  Poretta eli Keisarin uudet pisteet (1941) :  Antreas ja syntinen Jolanda (1941)  Synnin puumerkki (1942)  Varaventtiili (1942)  Neljä naista (1942)  Jees ja just (1943)  Neiti Tuittupää (1943)  Herra ja ylhäisyys (1944)  Kohtalo johtaa meitä (1945)  Rakkauden risti (1946)  Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946)  Sisulla ja sydämellä (1947)  Koskenkylän laulu (1947)  Läpi usvan (1948)  Soita minulle, Helena! (1948)  Sankari kuin sankari (1948)  Keittiökavaljeerit (1948)  Vain kaksi tuntia (1949)
Aiheesta muualla

Rakel Linnanheimo Elonetissä.
Rakel Linnanheimo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Humpy Koneru

| Humpy Koneru |
| --- | --- |
 Humpy Koneru vuonna 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Intia
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari (2002)
Elo-luku:  2 613 (tammikuussa 2014) FIDE:n listan sijoitus 187.
Korkein Elo:  2 623 (heinäkuussa 2009)
Humpy Koneru (teluguksi కోనేరు హంపి, Kōnēru Hampi; s. 31. maaliskuuta 1987) on intialainen shakin suurmestari. Vuonna 2002 hän sai 15-vuotiaana kaikkien aikojen nuorimpana naispelaajana suurmestarin arvon ja piti ennätystä hallussaan vuoteen 2008. FIDE:n naisten Grand Prix 2009–2011 -turnaussarjassa Humpy sijoittui toiseksi ja pääsi ottelemaan maailmanmestaruudesta Grand Prix’n voittajan, kiinalaisen Hou Yifanin kanssa.
Aiheesta muualla

Esittely Iloveindia.com -sivustolla
Interview with Grandmaster Koneru Humpy latestchess.com.  11.12.2007. LatestChess.com. Arkistoitu 1.10.2009. Viitattu 18.11.2011.
Humpy Koneru ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Humpy Koneru Wikimedia Commonsissa
Humppilan lasitehdas

Humppilan Lasitehtaan ostoskeskus 2-tien varrella.
Humppilan lasitehdas on 1952 perustettu suomalainen lasitehdas Humppilassa. Sen perustivat Nuutajärven lasitehtaan palveluksessa olleet Helanderin veljekset, Olavi, Martti ja Jonni. Tuolloin se toimi vanhassa navetassa. Laivanvarustaja Rolf Alander osti yhtiön 1970 pakkohuutokaupasta. Hän rakennutti uuden tehdasrakennuksen, jossa toiminta alkoi 1971. Wärtsilä osti tehtaan 1986, ja sen omistuksen aikana osasta tuotanto- ja varastotiloista tehtiin ostoskeskusmainen erikoisliikkeitä sisältävä kauppakäytävä. Tehtaan omistaa nykyisin Fiskars Oyj:n tytäryhtiö Iittala Group Oyj.
Vuodesta 2008 varsinaisen lasinpuhallusliiketoiminnan omisti yritys nimeltä Bianco Blu. He valmistivat tuotteitaan lasitehtaalla ja myivät niitä siellä olevassa liikkeessään. Pääosin he myös suunnittelevat tuotteensa itse. Lasinpuhallusta voi seurata tai kokeilla lasin puhaltamista itse.  Bianco Blu lopetti toimintansa Humppilan lasitehtaassa vuoden 2016 lopussa.
Aiheesta muualla

Humppilan Lasitehtaan lasiesineitä: Designlasi.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauppakeskus Humppilan Lasi
Olavi Helander
Jonni Helander
Martti Helander
Hjelmman

Hjelmman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Fredrik Werner Hjelmman (1857–1932), laamanni ja senaattori
Göran Hjelmman (1898–1969), anatomian professori
Johannes Hjelmman (1861–1940), lääkäri ja professori, Fredrik Werner Hjelmmanin veli
Leonard Hjelmman (1869–1952), Teknillisen korkeakoulun professori, puolustusministeri
Sixtus Hjelmman (1869–1949), Suomen ilmavoimien komentaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hinta

Kysynnän ja tarjonnan tasapainotilanne rakenteellisesti rikkinäisillä markkinoilla.
Hinta tarkoittaa hyödykkeelle asetettua rahallista arvoa. Hintoja on niukoilla hyödykkeillä, jotta niitä ei kulutettaisi enemmän kuin on saatavilla. Hinta on siis tapa rajoittaa niukkojen hyödykkeiden liikakulutusta ja estää niiden äkillinen kesken loppuminen eli myyntikatkoksen syntyminen. Hinnan avulla tavaroita ja palveluita on helppo verrata toisiin markkinoilla oleviin hyödykkeisiin, koska raha tekee hyödykkeet yhteismitallisiksi. Muussa tapauksessa vaihtokauppaa käydessä arvot jouduttaisiin ajattelemaan suhteessa toisiin hyödykkeisiin, esimerkiksi lehmän arvo olisi kolme sikaa ja sian arvo ⅓ lehmää.
Hinnat määräytyvät markkinoilla kysynnän ja tarjonnan mukaan. Jos kysyntä ylittää tarjonnan eli on liikakysyntää, hinta nousee. Jos tarjonta ylittää kysynnän eli on ylitarjontaa, hinta laskee. Kun kysyntä ja tarjonta ovat yhtä suuret, hyödykkeen hinta vastaa teoriassa sen tuotantokustannuksia. Jos markkinoilla ei suostuta maksamaan tuotantokustannuksia vastaavaa hintaa, tuotantokustannukset ylittävät tulot, minkä vuoksi tuotantokustannukset pitää sopeuttaa markkinoilta saatavaan hintaan tappioiden välttämiseksi. Jos hyödyke on jo tuotettu, täytyy tyytyä siitä markkinoilla saatavaan tappiolliseenkin hintaan. Hintoja vääristävät esimerkiksi verot (kuten mm. arvonlisävero) nostamalla ja tukipalkkiot alentamalla hintoja. Lisäksi hintoja vääristää epätäydellinen kilpailu.
Mikrotaloustieteellisessä analyysissa tutkitaan, kuinka hinnat määräytyvät. Hintojen määräytymisen logiikka on yksinkertainen, mutta taloustieteellisiä menetelmiä tarvitaan sen selvittämiseen kuinka paljon esimerkiksi kysynnän ja tarjonnan muutokset vaikuttavat hintoihin tai kuinka paljon hintojen muutokset vaikuttavat kysyntään ja tarjontaan. Tässä käytetään muun muassa x,y-akselistossa sijaitsevia kysyntä- ja tarjontakäyriä ja erilaisia joustoja.
Harkitulla hinnoittelulla saadaan aikaan psykologisia vaikutuksia. Asiakkaat valitsevat usein tuotteen, jonka hinta päättyy yhdeksikköihin. Yhdeksikköihin päättyvän hinnan ero tasahintaan on määrällisesti pieni, mutta vaikutuksiltaan merkittävä.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Shackleton (Kuun kraatteri)

Kuun etelänapa-alue
Shackleton on Kuun etelänavalla sijaitseva kraatteri. Se on nimetty tutkimusmatkailija Ernest Shackletonin mukaan.
Kraatterin reunavallin huiput kylpevät jatkuvasti auringonvalossa, mutta itse kraatteri on  pysyvästi varjossa. Lunar Prospector -luotain havaitsi kraatterin pohjalla normaalia suurempia määriä vetyä, mikä saattaa olla merkki vesijäästä. Näiden ominaisuuksiensa vuoksi kraatteria on harkittu yhdeksi pysyvän kuuaseman sijoituspaikaksi. Vallien huipuille olisi mahdollista rakentaa suuria aurinkopaneeleja tukikohdan energianlähteeksi, ja kraatterin pohjan pysyvät matalat lämpötilat puolestaan pitäisivät vedyn tai mahdollisen veden jäätyneenä, jolloin niitä voitaisiin käyttää aseman vesivaraston perustana.
Huijarien huvittavat huiputtajat

| Huijarien huvittavat huiputtajat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aarne Kivimäki
Käsikirjoittaja:  Aarne Kivimäki, Eino Kivimäki
Tuottaja:  Rauha Kilpikoski-Huuskonen
Säveltäjä:  Pentti Viherluoto
Kuvaaja:  Eino Kivimäki
Leikkaaja:  Eino Kivimäki
Lavastaja:  Viljo Puola, Aarne Kivimäki, Eino Kivimäki
Pääosat:  Mikko Miehelä Eino Hyrsky Jouni Sarto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kansan Filmi
Ensi-ilta:  9. joulukuuta, 1945
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huijarien huvittavat huiputtajat on vuoden 1945 suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Aarne Kivimäki ja tuottanut Kansan Filmi Oy. Ensi-ilta oli Helsingissä Bio-Biossa. Valtalehtien arvostelijat eivät pitäneet elokuvsta, mutta maaseudun lehdissä komediaa ymmärrettiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mikko Miehelä  | … |  Sami Pitkänen   |
|  Eino Hyrsky  | … |  Santtu Pätkänen   |
|  Jouni Sarto  | … |  Veikko Koivunen   |
|  Kit Eivor  | … |  Liisa Lassila   |
|  Kullervo Hurttia  | … |  johtaja Oskari Olikka, "Timantti"   |
|  Ada Pääkkönen  | … |  ravintola Soihdun emännöitsijä   |
|  Annie Mörk  | … |  Lassilan muori, Liisan täti   |
|  Kaarina Vahtonen  | … |  Essi, "Timantin" ystävätär   |
|  Kerttu Hämeranta  | … |  Sanni, Koivusen piika   |
|  Eino Weckström  | … |  toimittaja X   |
|  Hannes Jokelainen  | … |  tunnistamaton rooli   |
|  Emil Saarinen  | … |  "Timantin" apuri   |
|  Sirkka Serjo  | … |  Mari, Koivusen piika   |
|  Urho Harkola  | … |  "Timantin" apuri   |
|  Tauno Lehtonen  | … |  "Timantin" apuri   |
|  Markku Vikla  | … |  "Timantin" apuri   |
|  Valma Auvinen  | … |  tarjoilija   |
|  Helge Siimes  | … |  vahtimestari   |
|  Senni Lehto (Senni Nieminen)  | … |  Veikon äiti   |
|  Yrjö Linden  | … |  Koivusen renki   |
|  Pentti Viherluoto  | … |  kitaransoittaja   |
|  Yrjö Honkanen  | … |  harmonikansoittaja   |
|  Armas Välimäki  | … |  viulunsoittaja   |
|  Lea Linden  | … |  laulajatar   |
|  Pirkko Jaakkola  | … |  laulajatar ravintolassa   |
Shackletonin jäähylly

Shackletonin jäähylly kuvassa malvaksi väritettynä.
Shackletonin jäähylly tai jäälautta on itäisellä Etelämantereella sijaitseva jäähylly. Sen löysi vuonna 1911–1914 tutkimusmatkailija Douglas Mawson, joka nimesi sen Ernest Shackletonin mukaan. Shackletonin jäähylly on yksi Etelämantereen suurimmista jäähyllyistä, ja vuonna 2004 sen paksuus vaihteli 200–300 metrin välillä. Jäätikköjen laidoilla paksuus saavutti jopa 600 metriä. Jäähyllyyn valuu jäätä pääasiassa Northcliffen jäätiköltä, Denmanin jäätiköltä ja Scottin jäätiköltä. Shackletonin jäähylly myös tukee Denmanin jäätikköä. Vuonna 2002 havaittiin, että jäähyllyn reuna vetäytyy noin 3 kilometriä vuodessa.
Shackletonin jäähyllyyn muodostuu marras–tammikuun välillä joitain järviä. Tammikuun jälkeen niiden pinta-ala alkaa pienentyä.
Etelämantereen tutkimusasemista Shackletonin jäähyllyä lähimpänä ovat venäläinen Mirnyi ja puolalainen Dobrowlowski.
Sermons of the Sinner

| Sermons Of The Sinner KK’s Priest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. lokakuuta 2021
 Kesto: 50.34
 Levy-yhtiö: Explorer Music Group
Listasijoitukset
  11. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
KK’s Priest muut julkaisut
|   | Sermons Of The Sinner 2021 | The Sinner Rides Again 2023 |
Singlet albumilta Sermons of the Sinner
 ”Hellfire Thunderbolt” Julkaistu: 12. toukokuuta 2021  ”Sermons of the Sinner” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2021  ”Brothers Of The Road” Julkaistu: 21. heinäkuuta  ”Raise Your Fists” Julkaistu: 25. elokuuta 2021
Sermons Of The Sinner on KK’s Priestin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Raise Your Fists", "Sermons Of The Sinner", "Hellfire Thunderbolt" sekä "Brothers Of The Road".
Kappaleet

Incarnation – 0.58
Hellfire Thunderbolt – 3.49
Sermons Of The Sinner – 5.25
Sacerdote Y Diablo – 5.35
Raise Your Fists – 4.10
Brothers Of The Road – 3.22
Metal Through And Through – 8.13
Wild And Free – 4.15
Hail For The Priest – 5.44
Return Of The Sentinel – 8.59
Kokoonpano

Tim Owens – laulu
K. K. Downing – kitara
A.J. Mills – kitara
Tony Newton – basso
Sean Elg – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 6+/10
Inferno:
Soundi:
Aiheesta muualla

Sermons of the Sinner Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Sermons of the Sinner Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Slashing Death

| Slashing Death> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1987–1990
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Lidzbark Warminski, Puola
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Cipis, sähkökitara, laulu   Leszek Rakowski, bassokitara   Siemek, bassokitara   Krzysztof Raczkowski, rummut   Gąsior, rummut   Taras, rummut  
Levy-yhtiö:  Carnage Records, 1992   Apocalypse Productions, 2004  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Slashing Death oli puolalainen death metal -yhtye, joka toimi vuosina 1987-1990. Yhtyeessä soittaneet Leszek Rakowski ja Krzysztof Raczkowski liittyivät myöhemmin death metal -yhtye Vaderiin.
Kokoonpano

Robert "Cipis" Gasperowicz  - sähkökitara, laulu
Leszek Rakowski - bassokitara
Adam "Siemek" Siemaszko - bassokitara
Krzysztof Raczkowski - rummut
Piotr "Gąsior" Darczuk - rummut
Piotr "Taras" Taraszkiewicz - rummut
Piotr Wiwczarek - vieraileva vokalisti kappaleissa "Ceremony of Death" ja "Live at Thrash Camp"
Diskografia

Demot
Deathly Ceremonic (1988,  omakustanne)
Live at Thrash Camp (1988,  omakustanne)
Irrevocably and With No Hope (1989,  omakustanne)
Kill Me Coz I Can't Stop (1990,  omakustanne)
Kokoelma-albumit
Kill Me Coz I Have No Hope (1992,  Carnage Records)
Kill Me Coz I Can't Stop/Irrevocably & With No Hope/Live at Thrash Camp (2004,  Apocalypse Productions)
OFF (2019)
Aiheesta muualla

Slashing Death Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Slashing Death
| Cipis • Leszek Rakowski • Siemek • Krzysztof Raczkowski • Gąsior • Taras |
| --- | --- |
Kokoelmat:  Kill Me Coz I Have No Hope • Kill Me Coz I Can't Stop/Irrevocably & With No Hope/Live at Thrash Camp
Demot:  Deathly Ceremonic • Live at Thrash Camp • Irrevocably and With No Hope • Kill Me Coz I Can't Stop
Katso myös:  Vader • Dies Irae • Third Degree • Samo • Sweet Noise • NYIA
Hinrich Philip Johnsen

Hinrich (Henrik) Philip Johnsen (n. 1716/7? – 12. helmikuuta 1779 Tukholma) oli saksalaissyntyinen, sittemmin ruotsalaistunut urkuri, cembalisti ja säveltäjä. Hän saapui Ruotsiin Aadolf Fredrikin hoviorkesterin jäsenenä vuonna 1743. Vuonna 1745 hänestä tuli Pyhän Klaaran kirkon urkuri ja vuonna 1763 hoviurkuri.
Johnsen toimi Ranskalaisen teatterin pääkapellimestarina vuosina 1763–1771, ja hän kuului vapaamuurareihin vuodesta 1757. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian perustajajäsen vuonna 1771, opetti siellä musiikin teoriaa ja toimi sen arkistonhoitajana vuosina 1771–1772. Johnsenin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kaksi oopperaa (Die verkaufte Braut, Aeglé), kolme sinfoniaa ja neljä soolokonserttoa, joista cembalolle kaksi sekä fagotille ja käyrätorvelle yksi kummallekin.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Shacknasty Jim

Shacknasty Jim vuonna 1873.
Shacknasty Jim (1851–1881) oli modok-soturi. Hänen nimensä on muunnelma sanasta, joka tarkoittaa vasenkätistä miestä. Hän osallistui Modok-sotaan. Hän antautui Yhdysvaltain armeijalle ja toimi heidän tiedustelijanaan ja auttoi löytämään modok-sotureita. Hän kuoli tuberkuloosiin 1881.
Slavjanski bulvarin metroasema

| Slavjanski bulvar (Славянский бульвар) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Arbatsko-Pokrovskaja
Sijainti:  55.7296°N, 37.4706°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  7. syyskuuta 2008
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Slavjanski bulvar (ven. Славянский бульвар) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 7. syyskuuta 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slavjanski bulvarin metroasema Wikimedia Commonsissa
Hinsdalen piirikunta

Hinsdalen piirikunta (engl. Hinsdale County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 820 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lake Cityn kaupunki. Piirikunta on perustettu 10. helmikuuta 1874.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hinsdalen piirikunta Wikimedia Commonsissa
Erin Brockovich (elokuva)

| Erin Brockovich |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Soderbergh
Käsikirjoittaja:  Susannah Grant
Tuottaja:  Danny DeVito   Michael Shamberg   Stacey Sher
Säveltäjä:  Thomas Newman
Kuvaaja:  Edward Lachman
Leikkaaja:  Anne V. Coates
Tuotantosuunnittelija:  Philip Messina
Pääosat:  Julia Roberts   Albert Finney   Aaron Eckhart
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Ivi.ru
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  130 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erin Brockovich on tositapahtumiin perustuva elokuva Erin Brockovichin taistelusta energiayhtiö Pacific Gas & Electric Companyä vastaan. Elokuvan on ohjannut Steven Soderbergh ja nimiroolia näyttelee Julia Roberts. Oikealla Erin Brockovichilla on cameorooli Julia-nimisenä tarjoilijana.
Julia Roberts voitti roolistaan elokuvassa parhaan naispääosan Oscar-palkinnon. Elokuva oli ehdolla myös neljässä muussa Oscar-kategoriassa. Roberts voitti lisäksi muun muassa BAFTA-palkinnon ja Golden Globen. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Juoni

Erin Brockovich (Julia Roberts) on työtön kolmen lapsen yksinhuoltajaäiti. Loukkaannuttuaan kerran auto-onnettomuudessa Erin nostaa lääkäriä (David Brisbin) vastaan henkilökohtaisen kanteen, mutta häviää sen. Sen seurauksena Erin pyytää asianajajaansa Edward L. Masrya (Albert Finney) etsimään hänelle töitä korvaukseksi häviöstään. Ed antaa Erinille töitä arkistovirkailijana omasta toimistostaan. Töissä Erin törmää siviilikanteeseen, johon sisältyy lääketieteellisiä asiakirjoja ja josta selviää, että PG&E (Pacific Gas and Electric Company) on tarjoutunut useasti ostamaan Donna Jensenin (Marg Helgenberger) talon Hinkleystä, Kaliforniasta.
Erin alkaa tutkia tapauksen yksityiskohtia, sillä hän on vakuuttunut siitä, että tapaukseen liittyvät faktat eivät täsmää. Erin taivuttelee Edin antamaan hänelle luvan tutkia asiaa lisää. Tutkimusten jälkeen Erinille paljastuu, että PG&E on järjestelmällisesti peitellyt sitä, että sen laitoksilta peräisin oleva teollinen myrkky, kromin eräs myrkyllinen yhdiste, on vuotanut Hinkleyn kaupungin vedenjakeluun ja uhkaa koko kaupungin asukkaiden terveyttä. Erin saa tietää, että PG&E on vastuussa Hinkleyn asukkailla diagnosoiduista, laajalla levinneistä sairauksista. Hän alkaa taistella tuodakseen yhtiön oikeuden eteen.
Erin tapaa eräässä baarissa salaperäisen miehen, joka väittää, että PG&E käski hänen kerran tuhota erinäisiä asiakirjoja. Mies kuitenkin kieltäytyi, sillä hän oli huomannut 
sairaudet, jotka vaivasivat laitoksen aitaamattomien jätealtaiden luona työskenteleviä ihmisiä. Erin löytää vuonna 1966 tehdyn asiakirjan, jonka mukaan San Franciscossa sijaitsevan PG&E:n pääkonttorin pääjohtaja tiesi Hinkleyn alueen veden olleen saastunut. Pääkonttori ei kuitenkaan tehnyt asialle mitään, vaan neuvoi Hinkleyn asemaa pitämään asian salassa naapurustolta. Tuomari (George Rocky Sullivan) tutkii Erinin löytämät todisteet ilman valamiehistöä ja määrää PG&E:n maksamaan 333 miljoonan dollarin korvaukset, jotka jaetaan kaikkien tapauksen 648 kantajan kesken.