Tamar (Georgia)
Hallinnon alku ja ensimmäinen avioliitto

Tamar hallitsi yhdessä isänsä kanssa kuuden vuoden ajan. Kun Giorgi kuoli vuonna 1184, Tamar jatkoi ainoana hallitsijana ja hänet kruunattiin uudelleen Gelatin katedraalissa Kutaisin lähellä Länsi-Georgiassa. Hän peri suhteellisen vahvan kuningaskunnan, mutta aatelisten hajottavia pyrkimyksiä ei ollut vielä saatu läheskään tukahdutettua. Tamarin valtaannousulla oli runsaasti vastustajia: vastustus oli reaktio hänen isänsä sortopolitiikkaa vastaan, mutta lisäksi myös uuden hallitsijan sukupuoli nähtiin heikkoutena. Koska Georgiaa ei ollut koskaan aikaisemmin hallinnut nainen, osa aatelistosta kyseenalaisti Tamarin valtaannousun laillisuuden ja muut yrittivät käyttää hänen nuoruuttaan ja oletettua heikkouttaan hyödykseen saadakseen itselleen autonomisemman aseman. Tamarin vaikutusvaltaisella tädillä kuningatar Rusudanilla ja Georgian kirkon katolikos Mikael IV Mirianisdzella oli keskeinen rooli Tamarin vallan vakiinnuttamisessa. Nuori kuningatar joutui kuitenkin tekemään aatelistolle merkittäviä myönnytyksiä. Hänen täytyi palkita katolikos Mikaelin tuki nostamalla hänet kansleriksi, joten Mikael oli nyt sekä kirkollisen että maallisen hierarkian huipulla.
Tamaria painostettiin myös erottamaan isänsä nimittämiä henkilöitä, joihin lukeutui konstaapeli Qubasar, aateliton georgialaistunut kiptšakki, joka oli auttanut Giorgi III:ta hyökkäyksessä kapinallisia aatelisia vastaan. Yksi harvoista Giorgi III:n arvonimettömistä palvelijoista, jotka pelastuivat tältä kohtalolta, oli varainhoitaja Qutlu Arslan. Hän johti nyt aatelisten ja varakkaiden kansalaisten neuvostoa, joka yritti rajoittaa kruunun valtaa luomalla uuden karavi-neuvoston. Sen jäsenillä olisi ollut yksinoikeus tehdä politiikkaa. Tämä ”feodaalisen perustuslaillisuuden” yritys keskeytyi, kun Tamar pidätytti Qutlu Arslanin ja hänen tukijansa alistettiin kruunun valtaan. Tamarin ensimmäiset toimet aristokraattisen eliitin vallan rajoittamiseksi kuitenkin epäonnistuivat. Hän ei onnistunut käyttämään kirkollista synodia katolikos Mikaelin erottamiseen, ja aatelisneuvosto darbazi puolusti oikeuttaan hyväksyä kuninkaallisia asetuksia. Aateliset jopa pakottivat Tamarin naimisiin rusien prinssi Jurin kanssa.
Dynastisen pakon ja ajan hengen mukaisesti aateliset vaativat Tamaria solmimaan avioliiton, jotta maan armeijalle saataisiin johtaja ja kruunulle perillinen. He valitsivat Jurin, Vladimir-Suzdalin murhatun prinssi Andrei I Bogoljubskin pojan, joka eli maanpaossa Pohjois-Kaukasuksen kiptšakkien parissa. Tamarin täti Rusudan hyväksyi valinnan ja prinssi tuotiin Georgiaan kuningattaren puolisoksi vuonna 1185. Juri osoittautui kyvykkääksi sotilaaksi mutta vaikeaksi ihmiseksi, ja hän riitautui pian vaimonsa kanssa. Puolisoiden välinen kireä suhde heijasteli oletettavasti kitkerää ryhmien välistä kamppailua hovissa, jossa Tamar puolusti yhä voimakkaammin oikeuksiaan hallitsevana kuningattarena.
Tamarin onni kääntyi, kun voimakas katolikos Mikael kuoli. Kuningatar kohotti hänen paikalleen kansleriksi tukijansa Anton Glonistavisdzen. Tamar laajensi valtaansa vähitellen ja kohotti hänelle uskollisia aatelisia korkeisiin asemiin hovissa. Heihin kuului erityisesti Georgiassa Mkhargrdzeli-nimellä tunnetun armenialaistuneen Zakaridi-kurdisuvun jäseniä.