stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lumosiivet

| Lumosiivet |
| --- | --- |
 Urania fulgens 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Lumosiivet Uraniidae  Blanchard, 1845
Alaheimot
 Auzeinae  Uraniinae  Microniinae  Epipleminae 
Katso myös
   Lumosiivet Wikispeciesissä   Lumosiivet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumosiivet (Uraniidae) on  mittarimaisten perhosten yläheimoon kuuluva perhosheimo. Lajeja tunnetaan yhdeksässäkymmenessä suvussa yhteensä noin 700. Europassa esiintyy vain yksi laji, Eversmannia exornata.
Lumosiipien levinneisyys kattaa maapallon trooppiset alueet. Ne ovat leveäsiipisiä ja kapearuumiisia perhosia, joiden koko vaihtelee pienestä erittäin suureen. Siipisuonitus on heimolle ominainen ja takasiiven takareuna on monilla lajeilla teräväkulmainen tai liuskoittunut. Pistesilmät ovat pienet tai puuttuvat, mutta pään chaetosemat ovat hyvin kehittyneet. Useimmista muista mittarimaisista perhosista poiketen lajit suvuissa Alcides, Chrysiridia ja Urania ovat päiväaktiiviisia, minkä vuoksi niitä voi erehtyä pitämään varsinaisina päiväperhosina. Yöaktiiviset lajit lentävät valolle. Lepäävät perhoset pitävät siipiään levällään, ja erityisesti etu- ja takasiipien väli on tällöin suuri. Heimon perhoset ovat usein värikkäitä, metallinkiiltoisia ja suurikokoisia, minkä vuoksi ne ovat myös suosittuja keräilykohteita. Värikkyyden varsinainen tarkoitus on varoittaa lajien myrkyllisyydestä. Eri sukupuolten välillä on merkittävä ero tympanaalielinten rakenteessa ja sijainnissa.
Toukat elävät vapaasti ravintokasvilla ja koteloituvat maahan, karikkeen joukkoon.
Tunnettuja lajeja ovat mm. Alcides metaurus, Chrysiridia rhipheus, Lyssa zampa, Urania fulgens sekä sukupuuttoon hävinnyt Urania sloanus.
Aiheesta muualla

Markku Savela: Uraniidae
Australian Uraniidae (englanniksi)
Moths of Borneo: Uraniidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1815107  Wikispecies: Uraniidae  AFD: Uraniidae  BAMONA: Uraniidae  BioLib: 17267  BOLD: 691  BugGuide: 14333  CoL: HPJ  EoL: 915  EPPO: 1URANF  Fauna Europaea: 16714  Fauna Europaea (new): 61174282-cf5c-47f5-9f0d-7f00faee8296  GBIF: 8872  iNaturalist: 122401  IRMNG: 111077  ITIS: 693979  NCBI: 219479  Open Tree of Life: 796480
Luettelo vanhoillislestadiolaisuutta käsittelevästä kirjallisuudesta

Tämä luettelo sisältää vanhoillislestadiolaisuutta käsittelevää kirjallisuutta.
Historiankirjat

Paavo Viljanen: Wäinö Havas, hengen ja miekan mies.  WSOY, 1943.
Heikki Jussila: Elämän ihme ; Kutsujan armo laestadiolaisessa kristillisyydessä . Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistys, 1974.
Kutsujan armo laestadiolaisessa kristillisyydessä 1. p. Omakustanne 1948
Seppo Lohi: Pohjolan kristillisyys. Lestadiolaisuuden leviäminen Suomessa 1879–1899.  SRK, 1997.  ISBN 951-8940-69-X
Seppo Lohi: Sydämen kristillisyys. Lars Levi Laestadiuksen (1800–1861) elämänvaiheet ja kuvaus herätyksen leviämisestä Laestadiuksen kuolemaan saakka.  SRK, 2000.  ISBN 951-8940-01-0
Aulis Zidbeck: Ole vapaa vapaaksi ostettu lauma. Juhani Raattamaa — opettaja ja sielunhoitaja.  SRK, 1985.  ISBN 951-9422-62-5
Mauri Kinnunen: Herätysliike kahden kulttuurin rajalla. Lestadiolaisuus Karjalassa 1870–1939.  Jyväskylän yliopisto, 2004.  ISBN 951-39-1815-7
SRK:n 50-vuotishistoriikki, Kullervo Hulkko: Minä lähetän teidät. Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistys, 1956.
Seppo Lohi: Lestadiolaisuuden suuri hajaannus ja sen taustat. SRK 2007 ISBN 978-951-843-109-4.
Tässä auttoi Herra. Sodan sukupolvi muistelee. SRK.
Paikallisrauhanyhdistysten historiikkeja

Toim. Pekka Vuonokari. Matkalla. Porin Rauhanyhdistys 110 v. SRK 2004.
Niilo Keränen. Elävän veden virta. Lestadiolaisen kristillisyyden vaiheita Taivalkoskella. Taivalkosken rauhanyhdistys 2008. ISBN 978-952-92-4634-2.
Elämäkertakirjallisuutta

toim. Esa Koukkari ja Ari-Pekka Palola: Päivämies palkan saa. Antti Koukkarin elämäkerta. SRK. 2004
Kertomakirjallisuutta

Kirsti Vilkama, toim. Erkki Piri: Patriisin tytär. Antiikin kristittyjen elämää. SRK. 1991
Pauliina Rauhala: Synninkantajat. 2018.
Pauliina Rauhala: Taivaslaulu. 2013.
Riikka Pelo: Taivaankantaja. 2006.
Hannu Raittila: Ei minulta mitään puutu. 1998.
Tanja Kaarlela: Saara. 2013.
Juha Ruusuvuori: Yksi näistä pienemmistä, 2017.
Suvi Ratinen: Matkaystävä. 2019.
Pauliina Vanhatalo: Tuulesta temmattu elämä. 2019.
Katja Kärki: Jumalan huone. 2019.
Satu Lindman: Taivas ja syli. 2020.
Kertomakirjallisuutta > Dekkarit

Leena Lehtolainen: Luminainen. 1996.
Ilkka Remes: Nimessä ja veressä. 2005.
Muut kirjat

Leo Väyrynen: He ovat voittaneet.  Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistys, 1978.  ISBN 951-9422-27-7
Leonard Typpö: Armo ja totuus ynnä kristillisiä kirjeitä.  Tampere:  Isak Julin, 1904.
Leonard Typpö ja Pekka Raattamaa: Kirjeitä virvoitukseksi köyhille matkustajille elämän tiellä, osa 1.  Tampere:  autio, L. typpö, P. Raattamaa, 1907.
Tutkimme Raamattua. Vuosien 1776, 1938 ja 1992 käännökset. Toim. Pekka Tuomikoski. SRK, 2005. ISBN 951-843-062-4.
Muut kirjat > Opilliset kirjat

Kullervo Hulkko: Kukistumaton valtakunta.  SRK, 1965.  ISBN 951-9422-03-X
Einari Lepistö: Lammasten askelissa.  SRK, 1985.  ISBN 951-9422-64-1
Juhani Uljas: Peltoon kätketty aarre.  SRK, 2000.  ISBN 951-843-011-X
Miikka Ruokanen: Jumalan valtakunta ja syntien anteeksiantamus: Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen opilliset korostukset 1977–1979.  Kirkon tutkimuslaitos, 1980.  ISBN 951-693-073-5
Erkki Reinikainen:
Erkki Reinikainen: Lisää meille uskoa.  SRK, 1976.
Erkki Reinikainen: Myrskyt lakkaavat.  SRK, 1983.  ISBN 951-9422-46-3
Erkki Reinikainen: Näin on kirjoitettu.  SRK, 1986.  ISBN 951-9422-68-4
Erkki Reinikainen: Näin on uskottu.  SRK, 1990.  ISBN 951-8940-10-X
Niin kuin kuvastimesta.  SRK, 1984.  ISBN 951-8940-40-1
Erkki Reinikainen: Usko ja teot: vanhurskauttamisoppia koskevan yhteisen julistuksen arviointia.  SRK, 1999.  ISBN 951-8940-96-7
Erkki Reinikainen: Usko ja kaste.  SRK, 2001.  ISBN 951-843-016-0
Erkki Reinikainen: Usko ja Jumalan Sana: uskonpuhdistuksen raamattuperiaatteen viesti meille.  SRK, 2003.  ISBN 951-843-042-X
Muut kirjat > Kriittiset kirjat

Leo Hartvaara (nimimerkki): Suden uhrit.  Kirjavaaka, 1984.  ISBN 951-95873-0-6  (fiktiivinen, todellisiin tapahtumiin perustuva kuvaus SRK-lestadiolaisten hoitokokouksista ja hengellisestä väkivallasta rauhanyhdistyksellä 1970-luvun lopulla.)
Anna-Maija Ylimaula: Papintyttö: kertomus.  WSOY, 1976.  ISBN 951-0-07830-1
Johanna Hurtig ja Mari Leppänen. Maijan tarina – Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö yksilön ja yhteisön traumana. Kirjapaja. 2012.
Vuokko Ilola. Usko, toivo ja raskaus. Atena 2014.
Topi Linjama: Nyt olen vapaa. Vanhoillislestadiolaisuudesta irtautuneiden kertomuksia. Kustannusosakeyhtiö Hai 2014
Aini Linjakumpu: Uskonnonvarjot. Hengellinen väkivalta kristillisissä yhteisöissä. Vastapaino 2015.
Maija-Leena Rova (toim.): Uskonsota keittiössä. Gummerus 2016
Luonnonvaraoikeus

Luonnonvaraoikeus on yhteisnimitys sellaisille oikeusjärjestyksen osille, jotka liittyvät elollisten tai elottomien luonnonvarojen hyödyntämiseen. Se on ympäristöoikeuden osa, mutta ei kovin tarkkarajainen, sillä se on monelta osin päällekkäinen ympäristöoikeuden muiden osa-alueiden kanssa. Luonnonvaraoikeudelle on tunnusomaista tavoite luonnonvarojen kestävään käyttöön.
Yleensä luonnonvaraoikeuden piiriin katsotaan kuuluvan
metsälainsäädäntö
metsästyslainsäädäntö
kalastuslainsäädäntö
vesivaroihin liittyvät vesilainsäädännön osat, kuten vesihuolto ja vesivoimalaitos
maa-aineslainsäädäntö
kaivoslainsäädäntö
osia maatalouden oikeusnormistosta
osia luonnonsuojelun oikeusnormistosta
geneettisiä luonnonvaroja ja niiden suojelua koskevat oikeuskysymykset, kuten biodiversiteetti
luonnonvaraoikeuden globaalit kysymykset ovat myös kansainväliseen oikeuteen kuuluvia osa-alueita.
Luonnonvaroihin liittyvien lakien välillä on selviä eroja suhtautumisessa luonnonvarojen hyödyntämiseen. Esimerkiksi kaivoslailla pyritään edistämään luonnonvarojen käyttöä, kun taas maa-aineslaki on ympäristönsuojelunäkökulmaa korostava ja luonnonvarojen käyttöä rajoittava.
Luninets

| Лунінец, Лунинец (Лунінец, Лунинец) |
| --- | --- |
 Rautatieaseman edustaa, Luninets
 lippu:  vaakuna
 Лунінец, Лунинец
 Koordinaatit: 52°14′44″N, 26°48′09″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Brestin alue
Korkeus:  128–152 m
Väkiluku (2004):  23 900
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 luninets.brest-region.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luninets (valkoven.  Лунінец,  ven.  Лунинец, puol. Łuniniec, liett. Luninecas) on kaupunki Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosissa. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 23 900 ja samannimisen hallinnollisen piirin noin 79 000.
Pripetjoki virtaa Luninetsin piirin eteläosassa. Luninetsin kaupunki on tärkeä rautateiden (länsi-itäsuuntainen Brest-Homel (Gomel) -rata, ja etelä-pohjoissuuntainen reitti Lviv-Luninets-Baranavitšy-Lida-Vilna-Riika) risteysasema. Valko-Venäjän eteläosien poikki kulkeva M10-valtatie (Brest-Kobryn-Pinsk-Homel) tuo tärkeän valtatieyhteyden, vaikka kiertääkin kaupunkikeskustan pohjoispuolelta. Lähin suurempi kaupunki on Pinsk, joka sijaitsee maanteitse 62 kilometriä Luninetsin länsipuolella.
Vuoden 1986  Tšernobylin voimalaonnettomuuden jälkeen 2/3 Luninetsin alueesta on luokiteltu saastuneeksi radioaktiivisen laskeuman seurauksena. Vuoden 1996 tilannetta kuvaavassa cesium-137 -isotoopin jakaumakartassa, Luninetsin seutu kuului yhä lievästi saastuneeseen alueeseen.
Kaupungin läheisyydessä sijaitsee Luninetsin ­lento­tuki­kohta.
Keski-Pripetin kansallinen maisemansuojelualue on Valko-Venäjän tunnetuimpia  Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita. Tämä esimerkiksi keväisistä tulvistaan tunnettu merkittävä suojelualue sijaitsee Pinskin, Luninetsin, Žytkavitšyn ja Stolinin piirien alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luninets Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (bycity.org)
Hieman pitempi kuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (garady.org)
Kantakaupungin kartta (venäjäksi) (bycity.org)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Kuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) ja (venäjäksi) (radzima.org)
Shakki

| Shakki |
| --- | --- |

Pelaajia:  2
Ikäsuositus:  5+
Pelin kesto:  alle minuutti – useita päiviä tai jopa kuukausia (kirjeshakki)
Monimutkaisuus:  monimutkainen
Strategisuus:  korkea
Satunnaisuus:  ei lainkaan
 BoardGameGeek 
Vasemmalta oikealle: kuningas, kuningatar, lähetti, torni, ratsu, sotilas.
Shakki eli šakki on strateginen lautapeli, jossa kaksi pelaajaa siirtää vuorotellen omia nappuloitaan 8 × 8 ruudun kokoisella, usein mustavalkoisella ruutulaudalla, shakkilaudalla. Kummallakin pelaajalla on 16 nappulaa, jotka yhdessä muodostavat ”armeijan” (mustan ja valkoisen). Armeija pyrkii voittamaan vastapuolen armeijan. Tavoitteena on saattaa vastustajan tärkein nappula, kuningas, hyökkäyksen kohteeksi (eli shakkiin) niin, ettei vastustajalla ole laillista siirtoa sen torjumiseksi. Pelaajan, joka saavuttaa tämän tavoitteen, sanotaan ”tehneen matin” vastustajansa kuninkaasta ja matin tehnyt pelaaja on voittanut pelin. Käytännössä kahden kokeneen, kohteliaan pelaajan välinen shakkipeli kuitenkin useimmiten päättyy joko luovutukseen tai sovittuun tasapeliin.
Shakkiin kohdistuneiden tutkimusten pohjalta pelaamisen on arvioitu kehittävän loogista ajattelua ja parantavan muistia. Shakkia pelataan myös ammattimaisesti mutta etenkin ajanvietteeksi erilaisissa kerhoissa ja turnauksissa, internetissä, puistoissa ja postitse (kirjeshakki). Suomessa on noin 1 500 aktiivista shakinpelaajaa, jotka pelaavat turnauksissa.
”Länsimaisen” shakin lisäksi on olemassa ”japanilainen shakki” (shōgi), ”kiinalainen shakki” (xiangqi), "korealainen shakki" (janggi) sekä "thaimaalainen shakki" (makruk). Lisäksi on olemassa peli nimeltä kiinanšakki, joka ei kuitenkaan juuri muistuta shakkia vaan halmaa.
Pelin nimi > Etymologia

Persian kielen šāh māt (pers. ‏شاه مات‎; ″kuningas on ansassa”) jäi elämään pelin päättävänä fraasina. Persiankielisestä sanasta šāh (pers. ‏شاه‎; kuningas, šaahi) tuli vähitellen shakin nykyinen nimi useimpiin kieliin. Suomen kieleen sana shakki lainautui ruotsin (schack), saksan (Schach) ja muinaisranskan kautta. Sen sijaan pelin vironkielinen nimi on male. Nimi on johdettu sanasta malev(a), joka tarkoittaa historiallista sotajoukkoa.
Pelin nimi > Pelin nimi suomen kielessä

Pelin nimi kirjoitetaan tavallisesti shakki tiedotusvälineissä ja shakkiyhteisössä (Suomen Shakkiliitossa, suomalaisissa shakkikerhoissa). Kotimaisten kielten keskuksen Kielitoimisto suosittaa tämäntapaisissa sanoissa hattu-s:n (š) käyttöä, mutta muotoa ”shakki” voi käyttää shakinpelaajien toivomuksesta. Kielitoimiston sanakirjassa ”shakista” viitataan kuitenkin päähakusanaan šakki, ja Kotuksen lausunnossa esitetään perustelut kirjoitusasulle šakki. Yleinen suomalainen ontologia käyttää muotoa shakki. Tietosanakirjoissa ja kaunokirjallisuudessa käytetään molempia muotoja.
Suomalaiset järjestöt, kuten Suomen Shakkiliitto, sekä niiden lehdet Shakki ja Kirjeshakki käyttävät sh-muotoa ja se on myös shakinpelaajien käyttämä muoto.
Shakki maailmalla

Shakki on laajimmin levinneitä lautapelejä: sen kansainvälisiin arvoturnauksiin on usein osallistunut lähes 130 maata ja peli tunnetaan eri puolilla maapalloa. Joidenkin arvioiden mukaan 605 miljoonaa ihmistä maailmanlaajuisesti osaa pelata shakkia, ja 7,5 miljoonaa heistä kuuluu johonkin kansalliseen shakkijärjestöön. Näitä järjestöjä on yhteensä 160 valtiossa. Tällä perusteella shakki on yksi maailman suosituimmista urheilulajeista.
Kansainvälistä shakkitoimintaa on organisoinut perustamisvuodestaan 1924 lähtien Maailman shakkiliitto FIDE. Shakki on usein noussut uutisotsikoihin varsin erilaisilla tavoilla. Kylmän sodan aikaan vuonna 1972 Islannissa järjestetty yhdysvaltalaisen Bobby Fischerin ja neuvostoliittolaisen Boris Spasskin välinen maailmanmestaruusottelu herätti koko maailman kiinnostuksen eräänlaisena kylmän sodan lautapeliversiona. Tämä oli ensimmäinen kerta toisen maailmansodan jälkeen, kun länsimainen pelaaja onnistui murtamaan neuvostopelaajien hegemonian. 1990-luvulla kiinnostus tietokoneshakkiin kasvoi, ja Garri Kasparovin useat kohtaamiset tietokoneiden kanssa, erityisesti vuoden 1997 ottelu IBM:n Deep Blue -tietokonetta vastaan, ovat olleet ympäri maailman seurattuja tapahtumia.
Shakki Suomessa

Suomessa shakkia on pelattu satoja vuosia, keskiajalta alkaen. Vanhin suomalainen yhtäjaksoisesti toiminut shakkikerho on Helsingin Shakkiklubi (HSK, perustettu 1886), jonka perustajajäsenet olivat käynnistämässä koko maan shakkitoimintaa. Suomen shakkitoiminnasta vastasi aluksi Suomen Shakkiliitto (SSL, perustettu 1922) ja myöhemmin SLU:n lajiliittoihin kuuluva Suomen Keskusshakkiliitto (perustettu 1948, ja uudelleen Suomen Shakkiliitto 2012–), joka muun muassa järjestää vuosittain SM-turnaukset ja laskee kotimaan vahvuusluvut. Suomessa shakki on vuodesta 1983 asti ollut virallisesti urheilua, minkä takia shakkiliitot ja -kerhot kuuluvat valtion ja kuntien urheilutoimen alaisuuteen valtionavustusten jaossa.
Tilastollisesti shakinpeluu on suosituinta Uudellamaalla, Pohjois-Karjalassa ja Pirkanmaalla. Shakkiaktiivisuus on kaikkein heikointa Kainuussa, Pohjois-Savossa ja Itä-Uudellamaalla. Vuonna 2006 Suomessa oli lähes 1 500 seurapelaajaa, joista noin kaksi kolmasosaa Helsingin ja Uudenmaan alueella.
Säännöt > Voitto

Pelin tavoitteena on saattaa vastustajan kuningas torjumattoman uhkauksen alaiseksi. Tällaista pelin päättävää tilannetta kutsutaan shakkimatiksi tai yleisemmin matiksi. Sana shakkimatti tulee persian kielestä, jossa šah tarkoittaa kuningasta ja mat kuollutta.
Tilannetta, jossa kuningasta uhataan, mutta tilanne ei ole matti, kutsutaan shakiksi. Kun kuningas on uhattuna, siirtovuorossa olevan pelaajan on torjuttava tämä uhkaus välittömästi joko:
lyömällä shakkaava nappula;
siirtämällä jokin oma nappula shakkaajan ja kuninkaan väliin tai
siirtämällä kuningas turvaan.
Jos mikään näistä ei ole mahdollista, kyseessä on siis matti ja matitettu puoli on hävinnyt. Muutoinkaan kuningasta ei saa siirtää sellaiseen ruutuun, jossa se joutuisi välittömästi uhatuksi, eikä muuta nappulaa saa siirtää siten, että oma kuningas joutuisi shakkiin. Toisin sanoen kuningas ei saa olla shakattuna vastapelaajan ollessa siirtovuorossa.
Pelaaja voi myös halutessaan luovuttaa pelin (esimerkiksi ollessaan selvässä tappioasemassa) ojentamalla kätensä kättelyä varten, ilmoittaen siitä sanallisesti tai kaatamalla oman kuninkaansa. Luovuttaessa pelaaja häviää pelin.
Säännöt > Tasapeli

Shakkipeli päättyy pattiin, kun siirtovuorossa olevalla pelaajalla ei ole sallittuja siirtoja ja tilanne ei ole shakki. Pattitilanne on siis tasapeli. Peli päättyy tasan myös, jos:
pelaajat niin sopivat
kumpikaan pelaaja ei voi laillisilla siirroilla tehdä toisesta mattia. Tavallinen syy on riittämätön materiaali. Seuraavilla yhdistelmillä ei voi koskaan voi tehdä shakkimattia yksinäisestä kuninkaasta:
kuningas ja ratsu
kuningas ja lähetti
Sitä vastoin kuninkaalla ja sotilaalla matinteko on mahdollista, jos sotilaan saa viedyksi viimeiselle riville korotettavaksi.
kilpailuissa pelaaja voi omalla vuorollaan vaatia tasapeliä, kun laudalla on täsmälleen sama asema (samat nappulat samoissa asemissa samoin siirtomahdollisuuksin) vähintään kolmatta kertaa tai on pelattu 50 siirtoa ilman, että yksikään sotilas on liikkunut tai mitään nappulaa lyöty. Ilman pelaajan vaatimusta tuomari tuomitsee peli tasapeliksi, kun on tehty 75 siirtoa ilman lyöntiä tai sotilaansiirtoja, tai asema on toistunut viidesti. Kirjeshakissa voidaan käyttää voittovaatimusta, jonka tukena ovat loppupelitietokannat, jotka kattoivat vuonna 2022 kaikki seitsemän nappulan asemat lopputuloksineen. Jos voittoa vaaditaan ennen 50 siirron täyttymistä, loppupelitietokannan osoittama jatko määrää pelin voitoksi riippumatta siitä, kuinka monta siirtoa siihen menee.
Harrastelijatasolla pelaajan yleensä oletetaan mainitsevan, jos hän saattaa vastustajan shakkiin, shakkimattiin tai pattiin. Kilpapeleissä puhuminen vastustajalle, shakatessa tai muutoin, ei ole kuitenkaan suositeltavaa (lukuun ottamatta tasapeliehdotusta); puhe voidaan tulkita vastustajan tahalliseksi häirinnäksi.lähde?
Säännöt > Siirrot > Sotilas

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Sotilaan kaksi siirtotapaa A-pystyrivillä ja keskellä sotilaan lyöntitapa. Oikealla musta sotilas on siirtynyt kaksoisaskeleen g7-g5, valkea päättää lyödä ohesta h5xg6.
Sotilas liikkuu suoraan eteenpäin välittömästi sotilaan edessä samalla linjalla olevaan tyhjään ruutuun. Vain alkuasemasta sitä voi halutessaan siirtää kaksi ruutua kerrallaan edellyttäen, että nämä molemmat ruudut ovat tyhjiä. Muista nappuloista poiketen sotilas ei lyö samoin kuin liikkuu, vaan etuviistoon. Jos sotilas onnistuu kulkemaan vastakkaiselle laidalle asti, se korotetaan välittömästi vapaavalintaiseksi, omanväriseksi upseeriksi, eli kuningattareksi, torniksi, lähetiksi tai ratsuksi. Kuninkaaksi sotilas ei kuitenkaan voi muuttua.
Säännöt > Siirrot > Lähetti

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Mahdolliset siirrot lähetillä.
Lähetti liikkuu viistoon mihin tahansa suuntaan sen verran kuin pelaaja haluaa kuitenkaan hyppäämättä toisen nappulan yli. Se ei siis voi koskaan siirtyä eriväriselle ruudulle.
Säännöt > Siirrot > Ratsu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Mahdolliset siirrot ratsulla.
Omalaatuisin siirto on ratsulla, jota liikutetaan ensin kaksi ruutua suoraan ylös, alas, vasemmalle tai oikealle ja sitten yksi ruutu jommallekummalle sivulle. Ratsun voi siis ajatella liikkuvan L-kirjaimen muotoista reittiä pitkin. (Eli esim. kaksi eteen ja yksi sivulle) Siirtomahdollisuuksia on näin ollen enimmillään kahdeksan. Ratsun saapumisruutu on aina eri värinen kuin mistä se lähtee. Ratsu on ainoa nappula, joka kykenee siirtymään toisen nappulan yli (poikkeuksena linnoitus, jossa torni ja kuningas liikkuvat toistensa yli, tornilla on silloin ″hyppäysoikeus”).
Säännöt > Siirrot > Torni

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Mahdolliset siirrot tornilla.
Tornia pelaaja voi siirtää suoraan (joko eteen, taakse, oikealle tai vasemmalle) sopivaksi katsomansa määrän, muttei toisten (omien eikä vastustajien) nappuloiden yli, poikkeuksena linnoitus.
Säännöt > Siirrot > Kuningatar

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Mahdolliset siirrot kuningattarella.
Kuningatar (myös daami) on voimakkain nappula laudalla. Se voi siirtyä joko viistottain lähetin tapaan tai suoraan tornin tapaan, mutta ei ratsun tapaan. Ei kuitenkaan samalla siirrolla kummankin nappulan tapaan.