stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kłobuckin piirikunta

Kłobuckin piirikunta (puol. powiat kłobucki) on Puolassa yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 84 591. Piirikuntaan kuuluvat kaksi kaupunkia tai kaupunkikuntaa ovat Kłobuck ja Krzepice, yhdeksän muuta kuntaa Kłobuck, Krzepice, Lipie, Miedźno, Opatów, Panki, Popów, Przystajń ja Wręczyca Wielka.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Kłobuckin piirikunnassa arvioitiin olevan 84 591 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 85 714 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 74 833 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 040 lasta.
Esko Kairesalo

| Esko Kairesalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Kangasala
Ammatti:  Mäntsälän kunnanjohtaja
Esko Hannu Kairesalo (s. 5. maaliskuuta 1957 Kangasala) on Mäntsälän entinen kunnanjohtaja.
Kairesalo kirjoitti ylioppilaaksi 1976 ja valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1982. Työuransa hän aloitti Hämeen lääninhallituksen läänin- ja piirihallintoviranomaisten neuvottelukunnan sihteerinä ja jatkoi tutkijana 1982–1983. Hän toimi Säkylän kunnansihteerina 1983–1989, Vihdin kunnan talousjohtajana 1989–1993, Vihdin perusturvajohtajana 1993–1994 ja Mäntsälän kunnanjohtajana hän on toiminut vuodesta 1994.
Mäntsälä on Suomen kunnista yhtiöittämispolitiikassaan pisimmällä. Kairesalo on pohtinut mahdollisuuksia myös vanhusten hoivapalvelujen, päiväkotien ja työterveyshuollon yhtiöittämiseen. Kairesalon puolue on kokoomus.
Kairesalo asuu vaimonsa kanssa Lahdessa. Heillä on vuonna 1984 syntynyt poika ja 1986 syntynyt tytär.
Dromund Kaas

Dromund Kaas on George Lucasin Tähtien sota -elokuviin pohjautuvassa tietokonepelissä Jedi Knight: Mysteries of the Sith esiintynyt fiktiivinen planeetta. Planeetta on tärkeä paikka pelissä Star Wars: The Old Republic.
Palpatinen aika ja Uuden Tasavallan aika

Dromund Kaas oli Dromundin aurinkokunnassa sijaitsema sateinen, soiden peittämä planeetta. Planeetan sijainnin tunsivat vain harvat, ja useimpien galaksin asukkien mielestä Dromund Kaas oli ainoastaan ikivanha sithlegenda. Dromund Kaasin sijaintia ei kerrottu edes jediarkistoissa. Planeetalla sijaitsi sithlordi Darth Millennialin rakennuttama muinainen sithtemppeli. Keisari Palpatinen uskottiin kouluttaneen Dromund Kaasissa mustia jedejä, ja sithtemppelin tiedettiin toimineen pimeän puolen profeettoina tunnetun mustien jedien järjestön tukikohtana. Palpatinen kuoltua Endorin taistelussa profeetat hylkäsivät temppelin ja pakenivat päämajaansa Bosthirda-planeetalle.
Kuusi vuotta Endorin taistelun jälkeen jediritari Kyle Katarn saapui Dromund Kaasin sithtemppeliin, mutta sithien muinaisia kirjoituksia luettuaan kääntyi Voiman pimeälle puolelle. Mara Jade kuitenkin onnistui pelastamaan Katarnin ja käännyttämään hänet takaisin Voiman valoisalle puolelle. Tapauksen jälkeen Luke Skywalkerin ja Uuden tasavallan tiedustelupalvelun ansiosta Dromund Kaasin sijainti pidettiin salassa, ja kaikki jäljellä olevat planeettaa koskevat tiedot tuhottiin.
Vanhan Tasavallan aika

Dromund Kaasin sijaintia eivät tienneet monetkaan, ainoastaan tietyt tahot sithien keskuudessa. Kun sithlordi Naga Sadow aloitti Suuren Hyperavaruussodan, Dromund Kaas toimi yhtenä sithien salaisista tukikohdista. Naga Sadowin kuoltua Yavin IV:lla ja sithien hävittyä sota he pakenivat Dromund Kaasiin, jossa uusi sithien keisari alkoi rakentaa uutta Sith-imperiumia, joka aikanaan ottaisi paikkansa takaisin galaksissa. Tasavalta itse ei koskaan löytänyt Dromund Kaasia, joten sithit saattoivat rakentaa imperiuminsa uudelleen rauhassa.
Noin tuhat vuotta myöhemmin keisari onnistui houkuttelemaan kaksi langennutta jediritaria, Revanin ja Malakin, jotka juuri olivat voittaneet Mandaloriaanisodat, Dromund Kaasiin ja käännytti heidät pimeälle puolelle. Keisari antoi heille tehtäväksi etsiä Tähtiahjo ja valmistaa Sith-imperiumin paluu. Mutta Revan ja Malak päättivätkin käyttää Tähtiahjoa oman imperiuminsa perustamiseen. Loppujen lopuksi jedineuvosto käännytti Revanin takaisin valoisalle puolelle ja tämä kukisti Malakin ja tuhosi Tähtiahjon. Tämän jälkeen Revan lähti yksin takaisin Dromund Kaasiin kohtaamaan keisarin ja tuhoamaan hänet, mutta hän katosi sille tielle. Hän sai rinnalleen myös karkoitetun jedin, joka oli palvellut hänen rinnallaan Mandaloriaanisodissa, mutta he eivät onnistuneet kukistamaan keisaria edes yhdessä. Vaikka keisarin suunnitelma Tähtiahjon käytöstä epäonnistui, se ei silti pysäyttänyt Sith-Imperiumin valmistautumista.
Kolmesataa vuotta myöhemmin Sith-Imperiumi oli valmis palaamaan ja hyökkäsi Dromund Kaasista Korribaniin ja valtasi sen. Hyvin pian Imperiumi valtasi monia planeettoja ympäri galaksia ja Dromund Kaas toimi pääkaupunkina, joskin Sithien Pimeä Neuvosto asettui Korribanin Sith-Akatemiaan Dromund Kaasista.
Aiheesta muualla

Star Wars Wiki | Dromund Kaas
FS Kléber (1902)

| Kléber |
| --- | --- |
 Kléber

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Gironde, Bordeaux
Kölinlasku:  28. joulukuuta 1897
Laskettu vesille:  20. syyskuuta 1902
Palveluskäyttöön:  4. heinäkuuta 1904
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 27. kesäkuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 432 t
Pituus:  130,00 m (vesiraja)
Leveys:  17,83 m
Syväys:  7,42 m
Koneteho:  17 500 ihp
Nopeus:  20,7-21 solmua
Miehistöä:  531
Aseistus
Aseistus:  8 × Canon de 164 mm Modèle 1893 4 × 100 mm tykkiä 10 × 47 mm tykkiä 4 × 37 mm tykkiä 2 × 450 mm torpedoputkea
FS Kléber oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Dupleix-luokan panssariristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1897. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1902 ja otettiin palvelukseen 4. heinäkuuta 1904.
Palvelus

Alus upposi osuttuaan miinaan 27. kesäkuuta 1917.
Kõpun majakka

Kõpun majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Hiidenmaa, Viro
Vesistö:  Itämeri 
| --- | --- |
Korkeus:  36 m 
Värit:  Valkoinen, punainen 
Luokitus:  arkkitehtuurillinen kulttuuriperintökohde (d)  (2004) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1531
Automatisoitu:  1963
| --- | --- |
Valon korkeus:  102 m 
Valoteho:  2 100 000 kandela 
Valonkanto:  48 km
Valon ominaisuudet:  Fl(2) W 10s 
| --- | --- |
ARLHS:  EST006 
Admiralty:  C3746 
NGA:  116-12720 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kõpun majakka (vir. Kõpu tuletorn) on majakka Länsi-Virossa Hiidenmaalla Kõpun niemimaalla. 1500-luvulla rakennettu majakka on Viron vanhin. Kõpun majakka on Itämeren ja Baltian maiden vanhin, ja sen väitetään olevan maailman vanhin majakka, jossa merkkivalo on palanut alusta asti.
Korkeus ja ulkonäkö

Kõpun majakka rakennettiin Hiidenmaan korkeimpaan paikkaan, 67 metrin korkeudella merenpinnasta olevalle mäelle. Majakan korkeus maasta on 36 metriä. Majakan valo on 102,6 metrin korkeudella merenpinnasta, eikä Itämeren rannikoilla ole sitä korkeammalla olevia majakanvaloja.
Valkoinen torni on tuettu tukipilareilla eli kontreforeilla, siinä on kattoparveke ja punainen linssikoppi.
Historia

Hiidenmaan ohitse kulki Pohjois-Euroopan tärkein itä-länsi-suuntainen kauppatie. Kõpun majakka rakennettiin varoittamaan laivoja Hiidenmaan matalasta. Noin vuonna 1500 sai Tallinnan raati Saarenmaan-Läänemaan piispalta luvan rakentaa majakan Hiidenmaalle Kõpun niemimaan korkeimpaan paikkaan. Oikeastaan Hansaliitto vaati jo 1490-luvulla tulipookin pystyttämistä. Majakan rakentaminen alkoi vuonna 1504, ja se valmistui 1531. Ajoittain keskeytyneet rakennustyöt jatkuivat vuoteen 1538 saakka.
Majakan alkuperäinen korkeus oli 20 metriä eli puolet nykyisestä korkeudesta (tukipilarien yläreunan saakka). 20-metrinen pooki oli ilman valoa yli sata vuotta. Vuonna 1649 alettiin pookin laella polttaa puuta. Majakka oli sinä aikana pikemminkin tulipooki. Sen laella oli metallinen kori, jossa poltettiin puuta ja hiiltä. Vuodessa kului yli tuhat syltä puita, joiden kuljetus majakalle oli paikallisten talonpoikien tehtävä. Tulen hoitajina oli jatkuvasti työssä kuusi miestä. Samanlainen tulipookki oli Ruotsin Falsterbossa jo vuonna 1229.
Majakka otettiin vuonna 1810 valtion haltuun. Umpinaiseen pookiin raivattiin silloin porraskäytävä, ja ylös rakennettiin kaksi huonetta, lisäksi vielä linssikoppi. Valon lähteenä on majakassa poltettu öljyä, myöhemmin valopetrolia ja asetyleenia. Vuonna 1822 keksi Augustin Fresnel monista lasiprismoista kootun linssin. Keksinnöstä seurasi majakkalaitteiden voimakas kehitys.
Kõpun majakka silloin oli vuonna 1900 Venäjän merivoimien omistuksessa. Sen ehdotuksesta ostettiin majakalle Pariisista majakkalaitteiden maailmanäyttelyistä uusi linssikoppi ja pyörivä optinen järjestelmä. Tämä rakenteeltaan yksinkertainen mutta varmatoiminen järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1901. Jykevän valurautarakennelman päällä oleva optiikkalaite pyöri elohopea-altaassa, joka toimi suuren ominaispainonsa ansiosta tukilaakerina. Ratkaisun etuna oli hyvin vähäinen kitkavastus. Kulumista ei käytännössä tapahtunut, eikä järjestelmä tarvinnut voitelua.
Vuonna 1940 Kõpu-majakka tuli majakalle vedettiin sähkö ja se sähköistettiin. Ainoa tiedossa oleva hyökkäys majakkaa kohti tapahtui syksyllä 1941, jolloin sitä pommittivat Saksan lentokoneet. Majakan juurella ollut rakennus tuhoutui kokonaan, mutta kupolia kohti ammutut pikakiväärisarjat vahingoittivat vain kopin ikkunoita ja optiikkaa.
1980-luvulla majakan 450-vuotispäivien kunniaksi päätettiin majakka kunnostaa. Majakka maalattiin ulkopuolelta ilmatiiviillä maalilla, ja majakan muureihin alkoi kerääntyä kosteutta, joka aiheutti rappauksen irtoamisen ja majakan nopean rapistumisen 1980-luvun lopussa. Vuonna 2001 tehtiin remontti näiden tuhojen korjaamiseksi. Vuosina 1988–1990 tornin ympärille valettiin kestävä teräsbetoninen "paita", jonka tehtävä on estää tornin rapistuminen. Hiidenmaalla Kõpun niemimaalla on vielä toinenkin merkittävä majakka, niemimaan läntiseen kärkeen 1874 rakennettu Ristnan majakka.
Kuvia

Kõpun majakan linssikoppi.
Kõpun majakka ylhäältä.
Kõpun majakka vuonna 2009.
Kõpun majakka vuonna 2012 elokuussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kõpun majakka Wikimedia Commonsissa
Estonian Lighthouse Society - Avatud tuletornid: Kõpu (Arkistoitu – Internet Archive)
Hiiuvald.ee: Kõpu tuletorn (Arkistoitu – Internet Archive)
Hiiumaa.ee: Kõpu lighthouse
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: et:Kõpu tuletorn
Käännös suomeksi
FS Kersaint (1931)

| Kersaint |
| --- | --- |
 Kersaint

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de la Loire, St. Nazaire
Kölinlasku:  19. syyskuuta 1930
Laskettu vesille:  14. marraskuuta 1931
Palveluskäyttöön:  31. joulukuuta 1933
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942 Toulonissa
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 400 t
Pituus:  129 m
Leveys:  11,84 m
Syväys:  4,97 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  220
Aseistus
Aseistus:  5 x 138 mm Mle 1927 -tykkiä 4 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 7 x 550 mm torpedoputkea
Kersaint (runkonumerot 9, 92 ja X93) oli Ranskan laivaston 1933 valmistunut Vauquelin-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazairesta, missä köli laskettiin 19. syyskuuta 1930. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1931 ja valmistui 31. joulukuuta 1933.
Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa Toulonin satamaan saamiensa ohjeiden mukaisesti 27. marraskuuta 1942.
FS L'Aigle (M647)

| L'Aigle |
| --- | --- |
 L'Aigle

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  DCN, Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  1. joulukuuta 1982
Laskettu vesille:  8. maaliskuuta 1986
Palveluskäyttöön:  1. heinäkuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  615 t
Pituus:  51,5 m
Leveys:  8,90 m
Syväys:  3,80 m
Koneteho:  Pääkone: Werkspoor-Wärtsilä ARUB 215V12 -dieselmoottori, 1 900 ch (1 400 kW) Apukone: 2 x ACEC 120 hv
Nopeus:  pääkoneilla: 15 solmua apukoneilla: 7 solmua
Miehistöä:  5 upseeria 32 aliupseeria 12 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 20 mm modèle F2 2 x 12,7 mm konekivääriä 2 x 7,62 mm konekivääriä
L'Aigle (runkonumero M647) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus (ransk. Chasseur).
Valmistus

Alus tilattiin DCN:n Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1982. Se laskettiin vesille 8. marraskuuta 1986 ja otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1987.
Palvelus

Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Dromornithidae

| Dromornithidae |
| --- | --- |
 Genyornis newtoni
 Oligoseeni - Pleistoseeni  25–0,03 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  †Dromornithidae  Fürbringer, 1888
Suvut
 †Dromornis  †Barawertornis  †Bullockornis  †Ilbandornis  †Genyornis 
Katso myös
   Dromornithidae Wikispeciesissä   Dromornithidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dromornithidae on sukupuuttoon kuollut lentokyvyttömien lintujen heimo. Ne elivät Australiassa neogeenikaudella, mutta ovat nykyään kuolleet sukupuuttoon. Niiden luultiin kauan kuuluvan strutsilintuihin, mutta nykyään ne on luokiteltu sorsalintuihin. Läheisimmät elävät sukulaiset ovat sorsat. Nimi Dromornithidae tulee kreikan kielen sanoista dromaios (tarkoittaa nopeaa juoksijaa) ja ornis (tarkoittaa lintua).
Dromornithidae-heimon linnut olivat suurikokoisia ja Dromornis stirtoni kasvoi jopa yli 3-metriseksi. Heimo tunnetaan suuresta nokasta, jota käytettiin ainakin siementen murskaamiseen.
Ulkonäkö

Dromornithidae-heimon jäsenet näyttivät suurilta emuilta tai moailta. Useimmat olivat raskasrakenteisia, joilla oli voimakkaat jalat ja suuresti supistuneet siivet. Viimeiset luut varpaissa muistuttivat enemmän pieniä kavioita kuin kynsiä. Nämä linnut kasvoivat 1,5-metrisistä jopa 3-metrisiin (Dromornis stirtoni, luultavasti suurin elänyt lintu).
Lajit

Vuonna 2005 viisi sukua ja seitsemän lajia oli löydetty, ja ainakin yksi uusi suku on työn alla. Pienin heimon laji oli luultavasti Barawertornis tedfordi, joka painoi 80–95 kg. Kaksi Ilbandornis-suvun lajia (Ilbandornis lawsoni ja Ilbandornis woodburnei) olivat suurempia, mutta heikompijalkaisia kuin muut dromornithidae-heimon jäsenet. Bullockornis planei ja Genyornis newtoni olivat raskasrakenteisia ja 2–2,5 m pitkiä ja ne painoivat noin 220–240 kg. Suurimmat heimon linnut olivat Dromornis-suvun Dromornis australis ja Dromornis stirtoni.
Levinneisyys

Dromornithidae-heimon jäseniä on toistaiseksi löydetty vain Australiasta. Suurin osa löydöistä on löytynyt mantereen itäosista, tosin myös Länsi-Australiasta ja Tasmaniasta on löydetty fossiileja. Pohjoisterritoriosta on löydetty usein juuri Dromornithidae-heimon fossiileja.
Lapinlahden rautatieasema

Lapinlahden rautatieasema (lyh. Lna) on rautatieasema Lapinlahdella Savon radan varrella. Asema avattiin Kuopio–Iisalmi-radan valmistuessa 1902.
Asemalla pysähtyvät kaikki Kuopion ja Iisalmen väliset kaukojunat. Asemalla tapahtuu päivän aikana yksi matkustajajunien kohtaus, jossa toinen juna käyttää raidetta yksi ja toinen raidetta kaksi. Muutoin kaikki junat käyttävät raidetta yksi. Lapinlahdella on tavaraliikennettä puutavaran lastaamisen muodossa.
Näkymä Lapinlahden rautatieasemalta etelään.
Lapinlahden rautatieasema on tunnettu Juhani Ahon romaanista Rautatie. Se tosin ilmestyi jo vuosia ennen kuin rata ulottui Lapinlahdelle, vuonna 1884. Taiteilija Eino Koistinen on tehnyt asemarakennuksen vieressä sijaitsevan Matti ja Liisa -patsaan muistuttamaan Rautatien päähenkilöiden, Matin ja Liisan, matkasta Lapinlahdelle rautatietä katsomaan.
Museovirasto on luokitellut asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Historia

Lapinlahti avattiin liikenteelle 1. heinäkuuta 1902, kun Kuopio–Iisalmi-rata valmistui. Asemarakennus valmistui samana vuonna, ja se rakennettiin Bruno Granholmin V luokan asemarakennuksen tyyppipiirustusten mukaan. Vuonna 1903 rakennettiin kaksoisvahtitupa, talousrakennukset ja maakellari. Asemarakennusta laajennettiin vuonna 1927 rakentamalla uusi odotushuone ja suurentamalla asemapäällikön asuntoa. 1970-luvun lopulla rakennus viemäröitiin.
Asemalta rakennettiin etelään soraraide, joka purettiin 1999. Vuonna 2000 Lapinlahden kunta hankki asema-alueen omistukseensa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lapinlahden rautatieasema Wikimedia Commonsissa
VR: Lapinlahden rautatieasema
FS La Capricieuse (P684)

| La Capricieuse |
| --- | --- |
 Capricieuse

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Constructions Mécaniques de Normandie, Cherbourg
Kölinlasku:  11. kesäkuuta 1985
Laskettu vesille:  14. marraskuuta 1986
Palveluskäyttöön:  20. huhtikuuta 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  373 t (standardi) 480 t (kuormattu)
Pituus:  54,80 m
Leveys:  8 m
Syväys:  2,54 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 16PA4V200 VGDS -dieselmoottoria 8 000 hv 5 884 kW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  30, joista 4 upseeria
Aseistus
Aseistus:  1 x 40 mm ilmatorjuntatykki 1 x 20 mm modèle F2 2 x 7,62 mm konekivääriä
La Capricieuse (runkonumero P684) on Ranskan laivaston P400-luokan vartiolaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgista Constructions Mécaniques de Normandielta, missä köli laskettiin 12. syyskuuta 1983. Se laskettiin vesille 30. lokakuuta 1984 ja otettiin palvelukseen 13. maaliskuuta 1987.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Martiniquelle Fort-de-Franceen. Syyskuussa 1989 se avusti hurrikaani Hugon tuhoalueella. Alus siirrettiin 1990 Ranskan Guaynaan Degrad des Cannesin tukikohtaan.
Enrique Iglesias (albumi)

| Enrique Iglesias Enrique Iglesias |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. lokakuuta 1995
 Tyylilaji: pop, soft rock
 Levy-yhtiö: Fonovisa
Enrique Iglesiaksen muut julkaisut
|   | Enrique Iglesias 1995 | Vivir 1997 |
Singlet albumilta Enrique Iglesias
 ”Si Tú Te Vas” Julkaistu: 14. elokuuta 1995  ”Experiencia Religiosa” Julkaistu: 11. joulukuuta 1995  ”Por Amarte” Julkaistu: 8. tammikuuta 1996  ”No Llores Por Mí” Julkaistu: 6. toukokuuta 1996  ”Trapecista” Julkaistu: 16. syyskuuta 1996
Enrique Iglesias on espanjalaissyntyisen laulajan, Enrique Iglesiaksen ensimmäinen, hänen omaa nimeään kantava albumi. Espanjaksi laulettu albumi julkaistiin vuonna 1995. Levy toi Iglesiakselle parhaan latinoartistin Grammy-palkinnon.
Balladeista koostuneelta albumilta muutama kappale nousi suureksi hitiksi, näiden joukossa muun muassa Si Tú Te Vas ja Experiencia Religiosa, jotka olivat levyn ensimmäiset singlet. Singlenä julkaistiin myös Por Amarte, joka oli tunnuskappaleena espanjalaisessa  Marisol-televisiosarjassa sekä No Llores Por Mi ja Trapecista. Jo ensimmäisellä viikolla julkaisun jälkeen albumia myytiin noin puoli miljoonaa kappaletta. Tämä on varsin harvinaista joksikin muuksi kieleksi kuin englanniksi julkaistulta levyltä. Yhteensä levyn maailmanlaajuinen myynti oli noin seitsemän miljoonaa kappaletta. Albumi myi platinaa Yhdysvalloissa.
Albumista tehtiin myös italian- ja portugalinkieliset versiot (Version en Italiano ja Canta em Portuguese), joissa suurin osa kappaleista oli kyseisille kielille käännettyinä.
Kappaleet

No Llores Por Mi – 4.11
Trapecista – 4.27
Por Amarte – 4.00
Si Tú Te Vas – 4.00
Si Juras Regresar – 4.24
Experiencia Religiosa – 5.32
Falta Tanto Amor – 3.55
Inalcanzable – 3.35
Muñeca Cruel – 4.18
Invéntame – 3.49
Enrique Iglesias
| --- | --- |
Studioalbumit::   Enrique Iglesias (1995)  Vivir (1997)  Cosas Del Amor (1998)  Enrique (1999)  Escape (2001)  Quizás (2002)  7 (2003)  Insomniac (2007)  Euphoria (2010)  Sex and Love (2014)  Final (Vol. 1) (2021)  Final (Vol. 2) (2024) 
Kokoelmat::   95/08 Exitos (2008)  Greatest Hits (2008)
Lev Mosin

| Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kisat  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kisat  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kisat  | Maa:  Venäjä> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 2013 | 4×400 m |  |
Lev Aleksandrovitš Mosin (s. 7. joulukuuta 1992) on venäläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä. Hänen ennätyksensä on alle 23-vuotiaiden EM-kisojen 2013 finaalissa Tampereella juostu 45.51. Mosin voitti tuossa kilpailussa kultaa. Saman vuoden MM-kisoissa Moskovassa Mosin voitti 4×400 metrin viestissä pronssia.
Käännös suomeksi
Lev Mehlis

Lev Mehlis
Lev Zaharovitš Mehlis (ven. Лев Заха́рович Ме́хлис, 1. tammikuuta 1889 Odessa – 13. helmikuuta 1953, Moskova) oli neuvostoliittolainen valtiomies ja sotilasjohtaja, kenraalieversti (1944), NKP:n keskuskomitean ja korkeimman neuvoston jäsen, toimeenpanevan komitean jäsen (1938–1952), kansankomissaarien neuvoston (NL:n hallituksen) varapuheenjohtaja (1940–1944), kansanvalvontakomission kansankomissaari ja ministeri (1940–1941, 1946–1950). Mehlis oli kansallisuudeltaan juutalainen. Hänet palkittiin neljästi Leninin kunniamerkillä sekä lukuisilla muilla kunniamerkeillä, ja haudattiin Kremlin muuriin 1953.
Vuosina 1937–1940 Mehlis oli Puna-armeijan poliittisen päähallinnon päällikkö. Hän oli joulukuussa 1939 mukana Suomen talvisodassa korkeana  poliittisena upseerina raportoimassa Oulun valtaamiseen tähdänneistä operaatioista Suomussalmen rintamalla henkilökohtaisesti Stalinille. Mehlis tunnettiin armeijassa kovasydämisenä ja julmana omankäden oikeuden käyttäjänä. Mehlis siirtyi eläkkeelle lokakuussa 1950.
Le Reposoir

| Le Reposoir |
| --- | --- |
 Chartreuse du Reposoir
 Le Reposoir
 Koordinaatit: 46°00′43″N, 6°32′09″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Savoie
Arrondissementti:  Bonneville
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  37,4 km²
Väkiluku (2013):  508
 – Väestötiheys:  13,6 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Le Reposoir on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1151 perustettu kartusiaaniluostari Chartreuse du Reposoir. Luostari on avoinna vierailijoille ja siellä on myynnissä erilaisia käsitöitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Reposoir Wikimedia Commonsissa
Chartreuse du Reposoir
Kızılırmak

| Kızılırmak |
| --- | --- |
 Kızılırmak İskilipissä
Alkulähde:  Pontiset vuoret
Laskupaikka:  Mustameri
Maat:   Turkki
Pituus:  1 182 km
Kızılırmak, antiikin Halys (m.kreik. Ἅλυς), on Mustaanmereen laskeva Turkin pisin joki. Sen pituus on 1 182 kilometriä. Joki alkaa Pontisten vuorten eteläpuolelta ja tekee laajan kaaren lounaaseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kızılırmak Wikimedia Commonsissa