stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brüno (elokuva)
Juoni

Tarina kertoo itävaltalaisesta homoseksuaalista muotitoimittajasta Brünosta (Sacha Baron Cohen), joka mokailtuaan Milanon muotimessuilla saa potkut muotiohjelmansa palveluksesta ja porttikiellon tärkeimpiin alan tapahtumiin. Sosiaalisen romahduksen kokenut Brüno lähtee itävältalaisen aseenkantajansa Lutzin (Gustaf Hammarsten) kanssa Los Angelesiin tavoittelemaan kuuluisuutta ”hinnalla millä hyvänsä”. Tavoitteena hänellä on tulla ”kuuluisimmaksi itävaltalaiseksi sitten Hitlerin”.
Brüno hakeutuu PR-konsulttien pakeille ja käy selvänäkijällä. Hänen yltiöhomoseksuaalinen ohjelmansa tyrmätään koeyleisön katselussa, jonka jälkeen hän päättää hankkia julkisuutta muilla tavoin. Hän käy välittämässä Lähi-idän rauhanpyrkimyksiä, mutta onnistuu suututtamaan muun muassa ortodoksijuutalaiset jäljittelemällä näiden pukeutumista. Yrittäessään ratkaista Israelin ja palestiinalaisten välisen tilanteen hän sekoittaa haastattelutilanteessa Hamasin ja hummuksen. Paluumatkalla Kaliforniaan hän käy adoptoimassa lapsen Afrikasta ja antaa tälle ”perinteisen afroamerikkalaisen nimen” O. J. Esiintyminen lapsen kanssa talk show’ssa paljolti afroamerikkalaisen yleisön edessä aiheuttaa skandaalin, kun Brüno kertoo vaihtaneensa pienokaisen iPodiin ja esittelee kuvia, joissa tämä on mukana homojen poreallasbileissä.
Lopulta Brüno tajuaa, että menestyäkseen hänen on oltava hetero ”kuten Kevin Spacey ja Tom Cruise”. Hän hakeutuu kristillisen antigay-liikkeen edustajan pakeille ja kokeilee tämän kehotuksesta metsästystä alabamalaisten ”punaniskojen” kanssa sekä palvelusta kansalliskaartissa. Hän osallistuu myös parinvaihtoon heteroparien kanssa, mutta joutuu pakenemaan paikalta suututettuaan naisen, jonka kanssa hän ei halua harrastaa seksiä.
Elokuvan finaalissa Brüno pääsee viimein levyttämään rauhanlaulun Dove of Peace Bonon, Stingin, Elton Johnin, Slashin, Chris Martinin ja Snoop Doggin kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sacha Baron Cohen  | … |  Brüno   |
|  Gustaf Hammarsten  | … |  Lutz  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Boys Life

| Boys Life> Boys Life: Three Stories of Love, Lust, and Liberation |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Brian Sloan  Robert Lee King  Raoul O'Connell 
Käsikirjoittaja:   Brian Sloan  Robert Lee King  Raoul O'Connell 
Tuottaja:   Raoul O'Connell  Richard Hoffman  John Peter James  Robert Lee King  Brian Sloan 
Kuvaaja:   Greg Gardiner  W. Mott Hupfel III  Jonathan Schell 
Leikkaaja:   Chris Houghton  Paul McCudden  Brian Sloan 
Koreografi:  Jean Schomaker
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   British Film Institute  Mongrel Media  Strand Releasing 
Ensi-ilta:  1994
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
TMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boys Life on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut elokuva, joka muodostuu kolmesta noin 30 minuuttia kestävästä, homoseksuaalisuutta käsittelvästä episodista.
Boys Lifen episodien nimet ovat ”Pool Days”, ”A Friend of Dorothy” ja ”The Disco Years”. Elokuvat ohjasivat ja käsikirjoittivat Robert Lee King, Raoul O'Connell ja Brian Sloan.
Boys Lifelle on tehty myös jatko-osat Boys Life 2, Boys Life 3, Boys Life 4: Four Play, Boys Life 5, Boys Life 6 ja Boys Life 7.
Aiheesta muualla

Boys Life (1994) The Numbers. Viitattu 12.7.2022. (englanniksi)
Boys Life Encyclopedia.com. Viitattu 12.7.2022. (englanniksi)
Boys Life: Three Stories of Love, Lust, and Liberation, 1994 FilmiClub. Viitattu 12.7.2022. (englanniksi)
Habitación en Roma

| Habitación en Roma |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Julio Medem
Käsikirjoittaja:  Julio Medem
Perustuu:  löyhästi Matías Bizen elokuvaan En la Cama (engl. In Bed, 2005)
Tuottaja:  Alvaro Longoria
Säveltäjä:  Jocelyn Pook
Kuvaaja:  Álex Catalán
Leikkaaja:  Nacho Ruiz Capillas
Pääosat:   Elena Anaya  Natasha Yarovenko  Enrico lo Verso 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:   Alicia Produce S.L.  Morena Films 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  22. huhtikuuta 2010
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Habitación en Roma (engl. Room in Rome) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut espanjalainen eroottinen elokuva jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Julio Medem. Pääosissa siinä ovat Elena Anaya, Natasha Jarovenko ja Enrico lo Verso.
Elokuva kertoo kahdesta naisesta Albasta (Elena Anaya) ja Natashasta (Natasha Jarovenko) jotka viettävät viimeistä iltaa Roomassa, ja Alba ehdottaa että he lähtisivät hänen hotellihuoneeseensa jatkamaan iltaa, ja saa aluksi vastustelevan Natashan suostumaan. Siellä he alkavat melko pian rakastelemaan, jonka jäkeen he jatkavat koko yön vuoroin keskustellen ja rakastellen.
Aiheesta muualla

Room in Rome SF Anytime. Viitattu 2.8.2022.
Rivera, Alfonso: A room in Rome Cineuropa.  22.3.2010. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
Twelftree, Rodney: Movie Review – Room In Rome Fernby Films.  12.7.2013. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
Room in Rome 2010 Letterboxd. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
Vaasan suomalainen seurakunta

| Vaasan suomalainen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Vaasan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Pohjanmaan rovastikunta
Pääkirkko:  Vaasan kirkko
Perustettu:  1928
– Vaasan kaupunkiseurakunta:  1872
Jäsenmäärä:  28 714 (heinäkuu 2024)
– Osuus asukkaista:  63,6 %
Kirkollisvero:  1,40 %
Kirkkoherra:  Teijo Peltola
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaasan suomalainen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Pohjanmaalla, Vaasan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakunnassa Pohjanmaan rovastikuntaan ja on osa Vaasan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Teijo Peltola.  Heinäkuussa 2024 seurakunnassa oli 28 714 jäsentä.
Vaasan seurakuntayhtymään kuuluvat Vaasan suomalaisen seurakunnan lisäksi Vasa svenska församling ja Vähänkyrön seurakunta. Seurakuntayhtymässä ylintä päätösvaltaa käyttää seurakuntavaaleilla seurakunnan jäsenistä valittu yhteinen kirkkovaltuusto. Seurakunnan toimintaa johtaa vaaleilla valittu seurakuntaneuvosto.
Historiaa

Vaasan suomenkielinen seurakunta perustettiin vuonna 1928, jolloin aiemmin kaksikielinen Vaasan kaupunkiseurakunta jaettiin suomen- ja ruotsinkieliseen seurakuntaan.
Herätysliikkeet

Vaasan seurakunta on monien eri herätysliikkeiden kohtaamispaikka. Voimakkaimmin Vaasassa vaikuttavat evankelinen herätysliike sekä herännäisyys. Myös vanhoillislestadiolaisuudella ja kansanlähetyksellä on kannatusta Vaasassa.
Papisto > Kirkkoherrat

1927–1936: Lauri Roschier
1940–1954: Aarne Halla
1955–1963: Tauno Virolainen
1963–1977: Timo Rusama
1978–1989: Erkki Malkavaara
1989–2004:  Eino Perälä
2005–2018: Krister Koskela
2019–2023: Tuomo Klapuri
2024–: Teijo Peltola
Piirikytkentä

Piirikytkentä (engl. circuit switching) on tiedonsiirtomenetelmä, jossa yhteys tilaajien välillä on avoinna koko yhteystapahtuman ajan. Riippumatta siitä, onko kanavalla liikennettä, yhteys pidetään avoinna jatkuvasti. Tätä menetelmää käyttää muun muassa perinteinen puhelinverkko ja ISDN. Piirikytkentään perustuvan verkon perusvahvuus on kyky taata tietty palvelun taso yhteyden muodostuttua ja heikkous on resurssien haaskaus, kun tiettyyn käyttöön varatut verkon osuudet eivät ole koko aikaa käytössä, eikä niitä tällöin saada otettua muuhun käyttöön.
Piirikytkennässä verkon resurssit, esimerkiksi kaistanleveys, jaetaan yhteyksille varattaviin osiin. Tämä kanavanvaraus osiin voidaan tehdä joko taajuuden (Frequency Division Multiplexing, FDM) tai aikajakson perusteella (Time Division Multiplexing, TDM).
Puhelinverkon vaihdelaitteet etsivät fyysisen polun soittajan ja vastaanottajan puhelinten välille. Joka kytkentäkeskuksessa on tulevat ja menevät linjat ja niitä yhdistellään, kun joku soittaa.
Piirikytkentään perustuva yhteys alkaa lähettää dataa  vasta sitten, kun yhteys on muodostunut, mutta sitten kun yhteys on muodostunut, kaiken informaation voidaan taata menevän yhteyden lävitse, eikä yhteys voi tukkeutua. Piirikytkentää käyttävä verkko voi kuitenkin olla tukossa heti yhteyttä yritettäessä (esim. jos puhelinlinja on varattu).
Piirikytkennän verkon reitti on ennalta suunniteltu ennen yhteydenmuodostumista ja datan osat saapuvat yhteyden toiseen päähän aina samassa järjestyksessä ja kulkevat keskenään samaa reittiä.
Piirikytkennän verkossa piirit on varattu aina tiettyyn käyttöön ja jos niissä ei ole liikennettä, silloin tuo kapasiteetti haaskaantuu, koska muu verkossa oleva liikenne ei voi hyödyntää sitä. Piirikytkennän verkko on myös herkkä ongelmille, koska jos tietty kytkentä on mennyt pois käytöstä, kaikki verkon sitä kohtaa käyttävät muut kytkennät eivät myöskään voi lähettää mitään. Piirikytkennän vahvuus on kuitenkin siinä, että kun yhteys on muodostunut, pystytään takaamaan ennalta määritelty palvelun taso yhteyden ajaksi. Pakettikytkentään perustuva verkko taas on toiminnaltaan huomattavasti taipuisampi, mutta siinä yhteys voi heiketä kesken käytön tai hidastua yleensäkin verkon muun liikenteen takia.
Puhelinverkon lisäksi myös jotkut vanhemmat tietokoneiden verkot (esim. X.25 -standardi) käyttivät piirikytkentää.
Toinen tapa muodostaa yhteys ja siirtää tietoa on pakettikytkentä.
Vaarallinen romanssi

| Vaarallinen romanssi> North by Northwest |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Ernest Lehman
Tuottaja:   Alfred Hitchcock  Herman Coleman 
Säveltäjä:  Bernard Herrmann
Kuvaaja:  Robert Burks
Leikkaaja:  George Tomasini
Tuotantosuunnittelija:  Henry Grace
Pääosat:   Cary Grant  Eva Marie Saint  James Mason  Jessie Royce Landis  Martin Landau 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro Goldwyn Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:   17. heinäkuuta 1959  18. joulukuuta 1959 
Kesto:  136 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarallinen romanssi (engl. North by Northwest) on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1959.
Juoni

Elokuva kertoo mainosmiehestä nimeltään Roger Thornhill, jota salaperäisen terroristijärjestön jäsenet erehtyvät luulemaan liittovaltion agentiksi ja yrittävät murhata hänet. Yrityksen epäonnistuttua Thornhill yrittää hakea apua liittovaltion viranomaisilta, mutta samat terroristit onnistuvat lavastamaan hänet syylliseksi valtion diplomaatin murhaan. Tällöin Thornhill, jota liittovaltio luulee terroristiksi ja oikeat terroristit valtion agentiksi, lähtee pitkälle ja vaaralliselle matkalle puhdistamaan nimeään.
Arvio

Hitchcock totesi itse usein, että Vaarallinen romanssi oli tavallaan synteesi kaikista hänen yhdysvaltalaisista elokuvistaan. Yksi elokuvan tunnetuista kohtauksista on takaa-ajotarinan kohtaus, maissipellolla tapahtuva pako hyönteismyrkkyä suihkuttavan lentokoneen edellä. Elokuva on myös yhteiskunnallinen analyysi ihmisen vieraantumisesta. Näkemys tiivistyy kuvaan YK:n päämajan katolta, josta ihmiset näyttäytyvät kärpäsen kokoisina.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cary Grant  | … |  Roger O. Thornhill   |
|  Eva Marie Saint  | … |  Eve Kendall   |
|  James Mason  | … |  Phillip Vandamm   |
|  Jessie Royce Landis  | … |  Clara Thornhill   |
|  Leo G. Carroll  | … |  Professori   |
|  Josephine Hutchinson  | … |  Rouva Townsend   |
|  Philip Ober  | … |  Lester Townsend   |
|  Martin Landau  | … |  Leonard   |
|  Adam Williams  | … |  Valerian   |
|  Edward Platt  | … |  Victor Larrabee   |
|  Philip Coolidge  | … |  Tohtori Cross   |
|  Patrick McVey  | … |  Kersantti Flamm   |
|  Ed Binns  | … |  Kapteeni Junket   |
Vastaanotto

Vaarallinen romanssi sai erittäin hyvän vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat sen tarinaa, hahmoja, sekä jännitystä hyvin onnistuneeksi. Se oli myös maailmanmenestys, ja se nousi 19,2 miljoonan tuotoilla vuoden 1959 viidenneksi eniten tuottaneeksi elokuvaksi.
Nykyään Vaarallista romanssia pidetään yhtenä Alfred Hitchcockin parhaimmista elokuvista, ja usein se mainitaan kaikkien aikojen parhaimpien elokuvien listoilla. Elokuvan katsotaan synnyttäneen vakoojaelokuvien lajityypin. Monet ovat nähneet sen esikuvana muun muassa James Bond -elokuville.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaarallinen romanssi Wikimedia Commonsissa
Vaaroja ja jännitystä elokuvasta Vaarallinen romanssi.
Cary Grant
Eva Marie Saint
Oletko sinä...?

| Oletko sinä> ..? |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Matti Lehti
Käsikirjoittaja:  Jarmo Salas Rauno Vinermo
Pääosat:  Kari Mantila Jarmo Salas Hanno Vammelvuo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  1969 (1999)
Kesto:  25 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oletko sinä...? on Matti Lehden dramatisoitu valistusdokumentti vuodelta 1969. Se sijoittuu Helsinkiin ja kuvaa fiktiivisesti homoseksuaalisuutta. Ohjelma sensuroitiin vuonna joulukuussa 1969 ja esitettiin vasta vuonna 1999. Ohjelman alussa psykiatri Claes Andersson määrittelee erilaisten seksuaali-identiteettien ominaisuuksia.
Elokuvan käsikirjoittajiin kuulunut Jorma Elovaara (salanimellä Rauno Vinermo) kertoi elokuvan syntyneen TV 2:sta tulleesta pyynnöstä: .."halusin elokuvana näyttää, miltä minusta tuntuu olla homoseksuaalinen." Ohjelma oli tarkoitus esittää Sukupuoli-Suomi -teemaillassa 2.12.1969. Kun TV 2:ssa oli nähty valmis elokuva, se jäi esittämättä: "Päivää myöhemmin TV 2:n johtaja Leminen kielsi sen esittämisen. Maanantaina kuulin, että tuleva pääjohtaja Raatikainen ei ollut uskonut, että jotain filmissä esitetyn kaltaista todella voisi tapahtua."
Vaalikone

Vaalikone on verkkosivusto, jonka tärkein tehtävä on auttaa vaalien edellä äänestäjää löytämään sopiva ehdokas. Sekä ehdokas että äänestäjä syöttävät koneeseen vastauksensa poliittispainotteiseen kysymyssarjaan. Vastausrivejä vertaamalla vaalikone ilmoittaa sopivimmat ehdokkaat, sekä usein myös vähiten sopivat. Sopivuuden kriteerinä on yleensä keskeisiä asiakysymyksiä koskevien mielipiteiden yhtenevyys.
Historiaa

Ensimmäisenä vaalikoneena alan tutkimuksessa pidetään alankomaalaista StemWijzer-sovellusta, jonka printtiversio alkoi ilmestyä lehdissä 1980-luvun lopulla. Sen valtakunnallinen verkkoversio julkaistiin vuonna 1998. Ensimmäisen suomalaisen vaalikoneen toteutti Yleisradio vuoden 1996 europarlamenttivaaleihin. Vaalikoneen oli kehittänyt toimittaja Erkki Vihtonen yhdysvaltalaisen CNN:n Yhdysvaltain presidentinvaaleihin laatiman interaktiivisen kyselyn pohjalta. Muut suomalaiset mediat seurasivat nopeasti perässä, ja vuoden 2000 presidentinvaaleissa ja kuntavaaleissa oli mukana jo kymmenkunta vaalikonetta.
Erityisen lukuisia ja suosittuja vaalikoneet ovat olleet Alankomaissa ja Suomessa, joskin täysin luotettavaa vertailutietoa kaikista maista on ollut vaikea saada. Suomessa ilmestyy useita kymmeniä eri vaalikoneita, ja niitä julkaisevat niin suuret mediatalot kuin monet kansalaisjärjestötkin. Suomessa käytetyn avoimen listavaalijärjestelmän on katsottu suosivan vaalikoneita, sillä Suomessa valitsijan täytyy valita puolueen lisäksi myös henkilöehdokas suuresta määrästä vaihtoehtoja. Suljetussa listavaalissa äänestäjän tarvitsee valita vain listojen väliltä. Vaalikoneet nousivatkin Suomessa jo 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla etenkin alle 35-vuotiaiden tärkeimmäksi tietolähteeksi yleisissä vaaleissa. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa jo yli puolet alle 25-vuotiaista äänestäjistä kertoi vaalikoneiden vaikuttaneen paljon tai ratkaisevasti omaan ehdokasvalintaansa.
Käyttö

Suomalaisessa vaalikoneessa ehdokkaat ovat ensin vastanneet vaalikoneen laatijan antamiin mielipidekysymyksiin. Joissain vaalikoneissa ehdokas voi myös antaa vastauksilleen perustelut omin sanoin. Sen jälkeen vaalikone julkaistaan internetissä hyvissä ajoin ennen vaaleja, ja käyttäjät vastaavat samoihin kysymyksiin kuin ehdokkaat. Kysymyksiä on tyypillisesti 20:stä 30:een. Vastausvaihtoehdot ovat usein Likert-asteikon mukaisesti ”täysin eri mieltä” -vaihtoehdosta välivaihtoehtojen kautta ”täysin samaa mieltä” -vaihtoehtoon. Joskus vastauksen voi antaa liukuskaalalla. Kun vastaaja on lähettänyt lomakkeen, vaalikone osoittaa hänelle hänen omia mielipiteitään lähimpänä olevia ehdokkaita ja puolueita.
Laadinta

Vaalikoneiden kysymykset voidaan laatia toimituksissa joko keskitetysti tai hajautetusti. Keskitetyssä toimintamallissa kysymysten laadinta on toimituksessa vain muutaman henkilön kontolla. Hajautetussa toimintamallissa kysymystä on laatimassa suurempi joukko ihmisiä, joskus useita eri toimituksia. Suomen laajin vaalikoneprojekti on ollut Yleisradiolla, jonka vaalikonetyöryhmässä on ollut jäseniä talouden ja politiikan toimitusten lisäksi myös muualta. Jotkin lehdet ovat ottaneet muiden lehtien toimittajia mukaan kysymysten ideointiin. Myös tutkijoita on joskus käytetty apuna. Jotkin mediat testaavat vaalikoneensa käyttäjillä ennen niiden julkaisua.
Kattavuus

Vuoden 2021 kuntavaaleissa ehdolle asettui 35 627 suomalaista. Helsingin Sanomien vaalikone sisälsi 16 000 vastausta, joten se kattoi ehdokkaista 44,9 %. Ylen kuntavaalikoneeseen vastasi yli 17 000 ehdokasta, joten sen kattavuus oli noin 47,7 %.
Arvostelua

Yhteiskuntatieteilijä ja toimittaja Terho Pursiainen on arvostellut vaalikoneita kansanedustajaehdokkaan näkökulmasta siten, että "vaalikoneiden vaihtoehdot eivät kata kaikkia mahdollisuuksia tai ovat päällekkäisiä ja ristiriitaisia.  Usein kysytään asiaa, joka on niin monimielinen ja monitahoinen, ettei mikään vastaus ole oikea, jos sitä ei saa kunnolla selittää. Kenelläkään ei ole käytännössä mahdollisuuksia kehittyä itse asiantuntijaksi niillä monilla aloilla, joista vaalikonekysymyksiä tehdään"
Arvostelua > Tietoturva

Suomen Kuvalehden mukaan vaalikoneiden tietoturvassa on puutteita, ja jotkut vaalikoneet ovat vuotaneet tietoja analytiikkaa tarjoaville yrityksille, kuten Google Analyticsille, Metalle ja Tiktokille. Vuotaneita vaalikoneita ovat käyttäneet Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat, Aamulehti, jotka kuuluvat samaan konserniin ja käyttivät samaa vaalikonetta, sekä Iltalehti ja Etelä-Suomen Sanomat. Duunitori, Iltalehti ja Helsingin Sanomat ovat ilmoittaneet korjanneensa ongelman saatuaan siitä tiedon. Helsingin Sanomat väitti, että valikoneesta vuotaneita tietoja ei voi yhdistää yksittäiseen käyttäjään, mutta asiantuntijat ovat eri mieltä. Etelä-Suomen Sanomat sai tiedon vasta toimittajan otettua yhteyttä. Vuodot ovat todennäköisesti jatkuneet pitkään. Artikkelissa arvioitiin, että  tietojen hyödyntäminen voi johtaa vaalituloksen vääristymiseen, koska vaalimainontaa voidaan kohdentaa valikoivasti.
Vuodon yhteydessä ei lähde henkilön nimeä, mutta tiedot voidaan yhdistää tiettyyn henkilöön. Asiantuntijoiden mielestä ulkopuolisten analytiikkatyökalujen käyttö vaalikoneissa on täysin tarpeetonta.
Pentti Kontula

Pentti Olavi Kontula (4. syyskuuta 1930 Lohja – 13. kesäkuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
"Pena" Kontula edusti Suomea  Helsingin 1952 olympialaisissa. Hän voitti 71-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella romanialaisen Naescu Serbun tuomariäänin 3–0 mutta hävisi toisessa ottelussaan bulgarialaiselle Petar Spasoville äänin 0–3.
Seuratasolla Kontula edusti huippuvuosinaan Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä. Hän voitti Suomen mestaruuden 75 kilogramman sarjassa vuosina 1954 ja 1955 sekä saavutti 71-kiloisissa SM-hopeaa vuonna 1951 ja SM-pronssia vuonna 1952. Hän voitti TUL:n mestaruuden 71-kiloisissa vuosina 1953 ja 75-kiloisissa vuonna 1955.
Värttinähermo

Värttinähermo (lat. nervus radialis) on hartiapunoksesta haarautuva hermo. Värttinähermo hermottaa kolmipäistä olkalihasta sekä kyynärvarressa sijaitsevia sormien ja ranteen ojentajalihaksia. Lisäksi se toimii peukalon, etu- ja keskisormen kädenselän puolen tuntohermona.
Värttinähermo voi vahingoittua jos se joutuu puristuksiin olkaluun takapinnan kanssa. Tavallisesti niin voi käydä jos ihminen humalan tai muun syyn takia nukkuu niin sikeästi ettei havaitse hermon olevan puristuksissa. Aluksi rannetta ei voi ojentaa mutta ajan kanssa vaiva useimmiten paranee.
Irreversible – syntiset

| Irreversible – syntiset> Irréversible |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Gaspar Noé
Käsikirjoittaja:  Gaspar Noé
Tuottaja:   Brahim Chioua  Vincent Cassel 
Säveltäjä:  Thomas Bangalter
Kuvaaja:   Benoît Debie (valaistus)  Gaspar Noé (kamera) 
Leikkaaja:  Gaspar Noé
Pääosat:   Monica Bellucci  Vincent Cassel  Albert Dupontel 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Les Cinémas de la Zone  StudioCanal 
Levittäjä:  Mars Distribution
Ensi-ilta:   2002-5-2424. toukokuuta 2002 (Cannes)  2002-9-2020. syyskuuta 2002 (Helsinki)  
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska englanti italia espanja
Budjetti:  4,6 miljoonaa euroa
Tuotto:  5,8 miljoonaa euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Irreversible – syntiset (ransk. Irréversible) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut ranskalainen psykologinen jännitysdraamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut, kuvannut ja leikannut Gaspar Noé. Sen pääosia esittää Monica Bellucci, Vincent Cassel ja Albert Dupontel. Elokuvaa on verrattu Mementoon ja Peppermint Candyyn, sillä kaikissa tarina kerrotaan käänteisessä järjestyksessä.
Irreversible – syntiset sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 24. toukokuuta 2002, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Monet kriitikot julistivat elokuvan yhdeksi vuoden kyseenalaisimmista ja järkyttävimmistä valtavirtaelokuvista, koska elokuvassa kuvataan raa'asti raiskaus ja murha. Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert kutsui elokuvaa "niin väkivaltaiseksi ja julmaksi, että monet ihmiset eivät pysty katsomaan sitä". Elokuvaa ollaan myös syytetty homofobiasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Monica Bellucci  | … |  Alex   |
|  Vincent Cassel  | … |  Marcus   |
|  Albert Dupontel  | … |  Pierre   |
|  Jo Prestia  | … |  ”Lapamato” (”Le Tenia”)   |
|  Fatima Adoum  | … |  Fatima   |
|  Mourad Khima  | … |  Mourad   |
|  Layde Hellal  | … |  Layde   |
|  Victoria Jaramillo  | … |  Concha   |
|  Michel Gondoin  | … |  Mick   |
|  Jean-Louis Costes  | … |  Fistman   |
|  Philippe Nahon  | … |  Philippe (teurastaja)   |
Aiheesta muualla

Irreversible – syntiset Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Irreversible – syntiset Elonet.
Kill Your Darlings

| Kill Your Darlings |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Krokidas
Käsikirjoittaja:  John Krokidas Austin Bunn
Tuottaja:  Michael Benaroya Christine Vachon Rose Ganguzza John Krokidas
Säveltäjä:  Nico Muhly
Kuvaaja:  Reed Morano
Leikkaaja:  Brian A. Kates
Pääosat:  Daniel Radcliffe Dane DeHaan Ben Foster Michael C. Hall Jack Huston Jennifer Jason Leigh Elizabeth Olsen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Classics
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Netflix
Ensi-ilta:  18. tammikuuta 2013
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  1 686 065 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kill Your Darlings on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut John Krokidasin ohjaama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Daniel Radcliffe, Dane DeHaan, Ben Foster, Michael C. Hall, Jack Huston, Jennifer Jason Leigh ja Elizabeth Olsen.
Elokuva kertoo beat-sukupolven varhaisten edustajien Lucien Carrin, Allen Ginsbergin, William S. Burroughsin, Jack Kerouacin ja David Kammererin nuoruusvuosista. Se sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 18. tammikuuta 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daniel Radcliffe  | … |  Allen Ginsberg   |
|  Dane DeHaan  | … |  Lucien Carr   |
|  Jack Huston  | … |  Jack Kerouac   |
|  Ben Foster  | … |  William S. Burroughs   |
|  Michael C. Hall  | … |  David Kammerer   |
|  Elizabeth Olsen  | … |  Edie Parker   |
|  Jennifer Jason Leigh  | … |  Naomi Ginsberg   |
|  David Cross  | … |  Louis Ginsberg   |
|  Kyra Sedgwick  | … |  Marian Carr   |
|  David Rasche  | … |  Dean   |
|  John Cullum  | … |  Professor Steeves   |