stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Predikaattilogiikka

Predikaattilogiikka on symbolisen logiikan osa-alue, jolla tutkitaan tietynlaisia formaalikieliä.  Predikaattilogiikka jakautuu ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikkaan ja korkeampien kertalukujen predikaattilogiikoihin. Jälkimmäisten kohdalta mielenkiinto kohdistuu yleensä vain toisen kertaluvun predikaattilogiikkaan.
Ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikka, joskus lyhyemmin pelkästään predikaattilogiikka, tutkii kieliä, jotka mallintavat luonnollisen kielen subjekti-predikaattimuodon lauseita, loogisia operaatioita näillä lauseilla sekä näiden lauseiden yleistyksiä. Mallintaminen voi olla kiinnostavaa esimerkiksi matemaattisista, filosofisista tai kielitieteellisistä syistä. Esimerkkinä muutama predikaattilogiikan lause ja vastine luonnollisessa kielessä.
1. Pii on positiivinen
2. Jos pii on ei-positiivinen, niin kuu on juustoa
3. Kaikki ihmiset ovat kuolevaisia
Tarkempi kuvaus predikaattilogiikan kielestä löytyy alakohdasta syntaksi.
Toisen kertaluvun predikaattilogiikka ja korkeampien kertalukujen predikaattilogiikat eroavat ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikasta siinä, että jälkimmäisissä voidaan puhua olioiden ominaisuuksista (2. kl.), olioiden ominaisuuksien ominaisuuksista (3. kl.) ja niin edelleen.
Syntaksi

Syntaksi on se osa predikaattilogiikkaa, jossa kiinnostuksen kohteena ovat vain merkkijonot ja niiden ominaisuudet (ks. myös kalkyyli). Pelkästään syntaktisten piirteiden perusteella voidaan määritellä millaisia lauseet ovat ja millaista on pätevä päättely predikaattilogiikassa.
Syntaksi > Aakkosto

Määritelmä. Predikaattilogiikan aakkosto koostuu seuraavista
symboleista:
| Merkitys | Merkintä |
| --- | --- |
konnektiivit:  \neg ,\wedge ,\vee ,\to ,\leftrightarrow \,\!
sulkeet:  (,)\,\!
kvanttorit:  \forall ,\exists \,\!
identiteettisymboli:  \equiv \,\!
relaatiosymbolit:  R_{0},R_{1},R_{2},\ldots \,\!
funktiosymbolit:  f_{0},f_{1},f_{2},\ldots \,\!
muuttujat:  v_{0},v_{1},v_{2},\ldots \,\!
yksilövakiot:  c_{0},c_{1},c_{2},\ldots \,\!

Predikaattilogiikassa merkitään lisäksi kaavamuuttujia symboleilla
 \phi ,\psi ,\ldots \,\!, tai symboleilla A, B, ... .
Syntaksi > Kaavat

Määritelmä. Predikaattilogiikan termit
Yksilövakiot ovat termejä.
Muuttujat ovat termejä.
Jos  t_{1},\ldots ,t_{n}\,\! ovat termejä, niin  ft_{1}\ldots {}t_{n}\,\! on termi.
Määritelmä. Predikaattilogiikan kaavat

Olkoot
 t_{1},t_{2},\ldots \,\!
termejä.
t_{1}=t_{2}\,\! on kaava.
Jos  R_{i}\,\! on n-paikkainen predikaattisymboli, niin  R_{i}{}t_{1}\ldots {}t_{n}\,\! on kaava.
Jos  \phi \,\! on kaava, niin  \neg \phi \,\! on kaava.
Jos  \phi \,\! ja  \psi \,\! ovat kaavoja, niin ...
...
Syntaksi > Päättely

Nyt voidaan esittää, millaista on pätevä päättely predikaattilogiikassa. Ajatuksena on, että kun tunnemme konnektiivit, tunnemme lauseiden deduktiiviset seuraukset.
Aikojen kuluessa on esitetty useita toisistaan hiukan poikkeavia päättelysysteemejä. Ehkä helpoimmin ymmärrettävissä on nk. luonnollisen päättelyn systeemi predikaattilogiikalle.
Syntaksi > Päättely > Luonnollinen päättely

Luonnollisen päättelyn systeemissä päättelyn premissit kirjoitetaan viivan päälle, johtopäätös viivan alle. Päättelyjä voi yhdistää toisiinsa kirjoittamalla niitä peräkkäin. Luonnollisen päättelyn päättelysäännöt vastaavat tuonti- ja eliminointisäännöt kaikille konnektiiveille:
1. Negaation tuonti- ja eliminointisäännöt.
2. Konjunktion tuonti- ja eliminointisäännöt.
3. Kaikilla-kvanttorin tuonti- ja eliminointisäännöt.
Huomautuksia: *) Jos B on hylkäämätön oletus, se voidaan hylätä. **) Muuttuja x ei saa esiintyä vapaana missään kaavan A todistuksen hylkäämättömässä oletuksessa.
Syntaksi > Päättely > Todistusteoria

Todistusteoria keskittyy lauseen syntaktiseen todistettavuuteen (eli
johdettavuuteen tai päättelyyn) toisista lauseista tiettyjen sääntöjen
mukaisesti. Totuuden käsite on syntaktisen todistuksen suhteen
merkityksetön. Tulkinta on totuuden välttämätön edellytys eikä
todistettavien lauseiden ei tarvitse olla tulkittuja.
On tietenkin mielekästä, jos todistus on määritelty siten, että se on
totuuden säilyttävää ja siis tosista lauseista voidaan todistaa vain
tosia lauseita, mutta se on eri asia. Syntaktisen todistuksen
tarkoituksena on ainoastaan johtaa jo saaduista lauseista, viime kädessä
aksioomista uusia lauseita.
Todistusteorian tärkeitä nimiä: Gerhard Gentzen, David Hilbert.
Ks. myös Gentzenin luonnollisen päättelyn systeemi.
Semantiikka

Malliteoriassa tarkastellaan kieltä semanttisesta näkökulmasta. Malli on
joukko-opillinen struktuuri, joka toimii logiikan
kaavojen tulkintana Tarskin totuusmääritelmän mukaisesti.
Tarskin totuusmääritelmä. Olkoon  L aakkosto ja  \phi \,L-kaava. Olkoon  {\mathcal {M}}\,L-struktuuri ja  s sen tulkintajono, ts.  s\colon \mathbb {N} \rightarrow {\mathcal {M}}. Tällöin kaavan  \phi  totuus mallissa  {\mathcal {M}} tulkintajonolla  s, merk.  {\mathcal {M}},s\models \phi , määritellään seuraavasti:
\phi =P(t_{0},\ldots ,t_{n}):\,(t_{0}^{{\mathcal {M}},s},\ldots ,t_{n}^{{\mathcal {M}},s})\in P^{\mathcal {M}},
\phi =\neg \psi :\,{\mathcal {M}},s\not \models \psi ,
\phi =\psi \rightarrow \theta :\,{\mathcal {M}},s\not \models \psi  tai  {\mathcal {M}},s\models \theta ,
\phi =\forall v_{i}\psi :\,{\mathcal {M}},s(a/i)\models \psi  kaikilla  a\in {\mathcal {M}}.
Jos 
 \Sigma \,\!
on joukko  L-kaavoja ja  {\mathcal {M}},s\models \phi  kaikilla  \phi \in \Sigma , niin merkitään  {\mathcal {M}},s\models \Sigma .
Malliteoriassa todistukselle rinnakkainen käsite on looginen
seuraaminen.
Jos kaikille niille malleille
 {\mathcal {M}}\,\!
ja tulkintajonoille
 s\,\!,
joille pätee
 {\mathcal {M}}\models _{s}\Sigma \,\!,
pätee myös
 {\mathcal {M}}\models _{s}\phi \,\!,
sanotaan kaavan
 \phi \,\!
seuraavan loogisesti kaavajoukosta
 \Sigma \,\!.
Tämä merkitään
 \Sigma \models \phi \,\!.
Malliteorian tärkeä nimi: Alfred Tarski.
Eheys- ja täydellisyyslauseet

Logiikassa pyritään eheään ja täydelliseen aksiomaattiseen
järjestelmään. Eheydellä tarkoitetaan sitä, että tosista lauseista tietyn
päättelysysteemin nojalla päätellyt lauseet ovat nekin tosia.
Täydellisyydellä taas tarkoitetaan sitä, että kaikki ne lauseet, jotka
ovat aina tosia tiettyjen lauseiden ollessa tosia, ovat jälkimmäisistä
pääteltävissä. Jos tietty logiikan järjestelmä on sekä eheä että
täydellinen, vastaavat todistusteoria ja malliteoria toisiaan tässä
järjestelmässä.
Ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikan täydellisyyslauseen todisti
ensimmäisenä Kurt Gödel vuonna 1930.
Predikaattilogiikan laajennuksia

Toisen kertaluvun predikaattilogiikka
Yleistetyt kvanttorit
Äärettömät kielet
Predikaattilogiikka ja ohjelmointi

Logiikkapohjainen ohjelmointi on ohjelmointiparadigma, jossa predikaattilogiikalla on keskeinen rooli. Logiikkaohjelmoinnin tärkein kieli on Prolog.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Allwood, Jens & Andersson, Lars-Gunnar & Dahl, Östen (1988): Logiikka ja kieli. 2. painos. Suomentanut Paavo Siro. Helsinki: Yliopistopaino. (1. painos 1980 Gaudeamuksen kustantamana. Alkuteos: Logik för lingvister, 1972. Suomennettu englanninkielisestä laitoksesta Logic in Linguistics, 1979.) ISBN 951-570-020-5
Kirjepommi

Kirjepommi on räjähde, joka on rakennettu postipaketin sisälle ja suunniteltu räjähtäväksi, kun postipaketti avataan. Vanhimmat merkit kirjepommeista ovat vuodelta 1764. Nykyisin kirjepommeja käytetään mm. terrori-iskuissa.
Tunnettuja tapauksia

Yksi tunnetuimmista kirjepommittajista oli yhdysvaltalainen Theodore Kaczynski eli Unabomber, joka tappoi yhteensä kolme ihmistä sekä haavoitti useita kirje- ja pakettipommeillaan 1970–1990-luvuilla. Yhdysvaltain liittovaltion poliisi FBI pidätti Kaczynskin huhtikuussa 1996. Hän kertoi tekojensa olleen vastalause yhdysvaltalaista korkean teknologian yhteiskuntaa vastaan.
Tunnettu eurooppalainen kirjepommien lähettäjä oli itävaltalainen Franz Fuchs, jonka lähettämät pommit surmasivat neljä ja haavoittivat yhteensä 15 ihmistä vuosina 1993–1996. Iskujen kohteina olivat olleet Itävallassa oleskelleet maahanmuuttajat ja heihin myönteisesti suhtautuneet Itävallan kansalaiset. Fuchs tuomittiin elinkautiseen vankeuteen vuonna 1999, ja hän teki myöhemmin vankilassa itsemurhan.
Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) toimistossa Pariisissa räjähti maaliskuussa 2017 kirjepommi. Yhden henkilön kerrottiin loukkaantuneen. Samaan aikaan Saksan valtiovarainministeriöstä löydettiin ministeri Wolfgang Schäublelle osoitettu pakettipommi, joka onnistuttiin tekemään vaarattomaksi ennen kuin se ehti räjähtää. Saksan pommin lähettäjäksi ilmoittautui kreikkalainen ”Palavan solun salaliitto” -niminen militanttiryhmittymä, joka vastusti Kreikalle määrättyjä talouden säästötoimia. Täyttä varmuutta ei saatu siitä, olivatko IMF:n toimiston ja Saksan valtiovarainministeriön kirjepommit yhteydessä toisiinsa.
Tunnettuja tapauksia > Suomessa

Postipakettina lähetetty pommi surmasi miehen ja aiheutti vakavia vammoja viidelle muulle ihmiselle Parikkalassa heinäkuussa 1979. Loukkaantuneista kolme oli lapsia. Pommin lähettänyt savonlinnalainen mies tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Oikeus katsoi teon murhaksi ja yleisvaaralliseksi rikokseksi.
Yleisradion pääjohtajalle Sakari Kiurulle osoitettu kirjepommi räjähti hänen sihteerinsä käsissä Yleisradion toimitalossa Helsingissä kesäkuussa 1986. Sihteeri loukkaantui räjähdyksessä, mutta hänelle ei jäänyt pysyviä vammoja. Pommin lähettäjää ei koskaan saatu selville.
Käännös suomeksi
Jorma Kinnunen

| Jorma Kinnunen |
| --- | --- |
 Keihäänheiton palkintojenjako 4. maailmankisoissa Helsingissä 30. kesäkuuta 1965. Vasemmalta Terje Pedersen (Norja), Jorma Kinnunen (Suomi), Gergely Kulcsar (Unkari).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jorma Vilho Paavali Kinnunen
Syntynyt: 15. joulukuuta 1941 Pihtipudas
Kuollut: 25. heinäkuuta 2019 (77 vuotta) Äänekoski
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Lempinimi:  Äänekosken pikkujättiläinen
Pituus:  175 cm
Paino:  80 kg
Laji:  keihäänheitto
Ennätykset:  92,70 m (18.6.1969)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | keihäänheitto |  |
Jorma Vilho Paavali Kinnunen (15. joulukuuta 1941 Pihtipudas – 25. heinäkuuta 2019 Äänekoski) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura

Kinnunen saavutti hopeaa Meksikon olympialaisissa 1968 tuloksella 88,58 m. Vuonna 1964 hän oli Tokion olympialaisissa kuudes (Pauli Nevalan voittaessa) ja 1972 Münchenin olympialaisissa samaten kuudes. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 12:nneksi Budapestissa 1966, kymmenenneksi Ateenassa 1969 ja viidenneksi Helsingissä 1971.
Kinnunen heitti 18. kesäkuuta 1969 keihäänheiton maailmanennätyksen 92,70 m Ratinan stadionilla Tampereella. Vuonna 1965 hän paransi Suomen-ennätystä ensimmäisen kerran tulokseen 88,14 m, ja myös hänen olympiamitaliheittonsa 88,58 m oli Suomen-ennätys. Vuonna 1965 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Suomen-mestaruuden hän voitti 1964, 1965, 1966, 1968 ja 1969. Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla hän voitti vuosina 1972 ja 1975.
Kinnunen heitti vuonna 1961 Laukaassa lupaavan tuloksen 77,07 m. Kahtena seuraavana vuonna hän ei pystynyt samaan. Kesäkuussa 1964 hän ylitti ensimmäisen kerran 80 metrin rajan Viitasaarella tuloksellaan 84,42 m. Hän ylitti 80 metrin rajan 15 peräkkäisenä vuotena eli vuoteen 1978 saakka. Toisen kerran hän ylsi urallaan 90 metriin Helsingissä elokuussa 1970, kun hän heitti tasatuloksen 90,00 m. Saman vuoden Kalevan kisoissa Kouvolassa Suomen Urheiluliiton johdon kanssa kinastelleet Kinnunen ja Pauli Nevala astuivat karsintakilpailussa kaikki kolme heittoaan tahallaan yli.
Pienikokoisen Kinnusen lempinimi oli ”Äänekosken pikkujättiläinen”. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2010. Urheilutoimittajain liitto palkitsi hänet vuoden valmentajana vuonna 1991, jolloin hänen poikansa Kimmo Kinnunen voitti hänen valmennuksessaan keihäänheiton maailmanmestaruuden. Jorma Kinnusen toinen poika Jarkko Kinnunen oli alle 20-vuotiaiden EM-kisojen hopeamitalisti keihäänheitossa. Myös Kimmon poika Jami Kinnunen heittää keihästä.
Yksityiselämä

Jorma Kinnusen isä kuoli sodassa näkemättä poikaansa. Äiti luovutti pojan muiden hoitoon. Kinnunen opiskeli Jyväskylässä kirvesmieheksi ja pääsi töihin Metsäliiton Äänekosken-tehtaille. Hän avioitui kesällä 1964. Hänen kolmesta lapsestaan on ollut urheilijoita kaksi poikaa, Kimmo (s. 1968) ja Jarkko (1970–2019).
Kirjallisuutta

Salo, Urho: Jorma Kinnunen: Pikkujättiläinen. Äänekoski, 2002. ISBN 952-91-4871-2
Soukola, Timo: ”Kinnunen, Jorma (1941–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 173.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0  / Teoksen verkkoversio.
Sylvi-Kyllikki Kilpi

| Sylvi-Kyllikki Kilpi |
| --- | --- |
 Sylvi-Kyllikki Kilpi vuonna 1969.
Kansanedustaja
 30.10.1934–21.7.1958  
Ryhmä/puolue:  SDP, SKDL
Vaalipiiri:  Uusimaa, Helsinki
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1899 Helsinki
Kuollut: 22. helmikuuta 1987 (87 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja, kriitikko
Puoliso:  Eino Kilpi
Kilpi vuonna 1937.
Sylvi-Kyllikki Kilpi (o.s. Sinervo, vuoteen 1906 Brink, 23. huhtikuuta 1899 Helsinki – 22. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kulttuurikriitikko ja poliitikko, joka toimi SDP:n ja SKDL:n kansanedustajana vuosina 1934–1958. Sisällissodan jälkeen politiikkaan lähtenyt Kilpi edusti aluksi sosialidemokraattien vasemmistosiipea, josta hän 1930-luvulla siirtyi Väinö Tannerin johtamaan oikeistosiipeen. Kilpi oli sotapolitiikkaa kannattanut tannerilainen vielä jatkosodan alkaessa, mutta vuonna 1943 hän liittyi niin sanottuun rauhanoppositioon ja loikkaisi sodan päätyttyä kansandemokraattien riveihin. Sotavuosien jälkeen Kilpi toimi myös Suomi–Neuvostoliitto-Seuran puheenjohtajana ja aikaisemmin Neuvostoliittoon kriittisesti suhtautuneesta Kilvestä tuli uuden ystävyyspolitiikan keulahahmo.
Elämä > Varhaiset vuodet

Sylvi-Kyllikki Kilven vanhemmat olivat Laihiasta kotoisin ollut levyseppä Edvard Sinervo (synt. Brink, 1876–1925) ja Alma Erika Wallenius (s. 1877). Hän varttui Sörnäisten kaupunginosassa seitsenlapsisen perheen ensimmäisenä lapsena. Kone- ja Siltarakennuksen tehtaalla ja Hietalahden telakalla työskennellyt isä oli ammattiyhdistysaktiivi, joka käytti vapaa-aikansa lukemiseen ja itseopiskeluun. Vähavaraisen perheen lapsena Kilpi opiskeli vapaaoppilaana Kallion yhteiskoulussa. Sisällissodan aikana hän työskenteli konekirjoittajana kansanvaltuuskunnan hallinnossa. Sodan päätyttyä rehtori Jalmari Jaakkola ei ottanut Kilpeä takaisin kouluun, mutta hän onnistui siitä huolimatta kirjoittamaan ylioppilaaksi 1919. Yliopisto-opintojen aloittamiseen Kilvellä ei ollut varaa.
Liityttyään sosialidemokraattiseen puolueeseen Kilpi työskenteli Demokraatin ja Uuden Ajan toimittajana Turussa ja Porissa. Demokraatin toimittajana Kilpi herätti huomiota nimimerkillä "Kaisa-Liisa" kirjoittamillaan pakinoilla. Avioiduttuaan Eino Kilven kanssa hän muutti vuonna 1920 Tampereelle, kun tämä valittiin Kansan Lehden päätoimittajaksi. Sylvi-Kyllikki Kilpi puolestaan ryhtyi lehden teatteri- ja kirjallisuuskriitikoksi ja työskenteli opettajana Tampereen työväenopistossa. Leipätöidensä ohella Kilpi hoiti lapsiaan ja opiskeli kirjallisuutta Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1928. Kilpi vaikutti muun muassa Suomen Sosialidemokraattisessa Työläisnaisliitossa, jossa hän kuului puheenjohtaja Miina Sillanpään vastaiseen oppositioon. Vuonna 1932 perhe muutti Helsinkiin Eino Kilven aloittaessa Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana.
Elämä > Politikkaan

1930-luvulle tultaessa Kilpi oli siirtynyt sosiaalidemokraattien tannerilaiseen siipeen. Lokakuussa 1934 hän nousi varasijalta eduskuntaan Axel Åhlströmin kuoltua. Kansanedustajana Kilpi kiinnitti huomiota erityisesti koulutukseen ja sosiaalihuoltoon. Eduskuntatyönsä ohella hän toimi Suomen Sosialidemokraatin kirjallisuus- ja teatterikriitikkona 1934–1939 ja Työväen akatemian luennoitsijana 1938–1945. Kilpi vastusti fasismin ohella myös kommunismia ja kritisoi Neuvostoliittoa. Vuosikymmenen lopussa Kilpi kuului natsi-Saksasta saapuneiden pakolaisten avustuskomiteaan, jonka muita jäseniä olivat Elisabeth Beaurain, C. O. Frietsch, Yrjö Hirn, Yrjö Kallinen, Ragni Karlsson, Arvid Mörne, Atos Wirtanen ja Laurin Zilliacus. Muun muassa Bertolt Brecht perheineen oleskeli Kilven luona pakomatkallaan Yhdysvaltoihin.lähde? Syksyllä 1938 Kilpi pelasti 55 S/S Ariadnella Helsinkiin saapunutta juutalaispakolaista joutumasta palautetuksi Saksaan. Hän otti yhteyttä ministerinä toimineeseen Väinö Tanneriin, joka puolestaan toi käännytysuhan julkisuuteen. Viikon kuluttua Suomeen saapui lisää pakolaisia, mutta heitä Kilpi ei enää pystynyt auttamaan, vaan sisäministeri Urho Kekkonen karkotti ryhmän.
Antifasismistaan huolimatta Kilpi hyväksyi jatkosodan alettua aseveljeyden natsi-Saksan kanssa ja vastusti muun muassa niin sanottujen kuutosten toimintaa. Syksyllä 1942 Kilpi yritti jälleen pelastaa Saksasta saapuneita juutalaispakolaisia, jotka Valpon johtaja Arno Anthoni ja sisäministeri Toivo Horelli kuitenkin luovuttivat natseille. Sodan jatkuessa Kilpi alkoi epäilemään sen oikeutusta ja liittyi lopulta niin sanottuun rauhanoppositioon. Elokuussa 1943 Kilpi oli ainoa niin sanotun Kolmenkymmenenkolmen kirjelmän allekirjoittanut nainen.
Elämä > Sotavuosien jälkeen

Sodan jälkeen Kilvestä tuli SDP:n vasemmisto-opposition johtohahmoja. Vuoden 1945 eduskuntavaaleissa hän oli vaalipiirinsä ääniharava yli 12 000 äänellä. Jäätyään kuitenkin paitsioon asevelisosialistien johtamassa puolueessa hän erosi SDP:stä syyskuussa 1946. Hän liittyi alkuvuodesta perustettuun Sosialistiseen Yhtenäisyyspuolueeseen ja siirtyi yhdessä Atos Wirtasen kanssa sen emojärjestön SKDL:n eduskuntaryhmään. Myös hänen puolisonsa Eino Kilpi siirtyi pian SKDL:n riveihin. Kilpi piti itseään edelleen sosialidemokraattina, mutta katsoi pystyvänsä paremmin vaikuttamaan asioihin kansandemokraateissa. Stalinismin kiristäessä otettaan SKDL:n sisällä ei liiton ei-kommunistisilla jäsenillä kuitenkaan ollut juurikaan vaikutusvaltaa.
Sodan aikana Sylvi-Kyllikki Kilpi oli juutalaispakolaisten puolustaja, mutta sodan jälkeen hän hyväksyi inkerinsuomalaisten luovutuksen Neuvostoliittoon pitäessään heitä "vakoilijoina ja sotarikollisina". Vuonna 1946 Kilvestä tuli lankonsa Mauri Ryömän suostuttelemana Suomi–Neuvostoliitto-Seuran puheenjohtaja, vaikkei hän ollut sen jäsen. Koska ministerinpestit olivat jääneet väliin, katsoi Kilpi, että SNS:n puheenjohtajuus tarjosi rivikansanedustjaaa näkyvämmän roolin ja mahdollisuuden myös ulkopoliittiseen vaikuttamiseen. Tehtävässään hän keskittyi erityisesti maiden väliseen kulttuurivaihtoon. Aikaisemmin Neuvostoliittoa kritisoinut Kilpi omaksui nopeasti uuden ystävyyspolitiikan ja hänestä tuli maan innokas puolustaja. Nikita Hrushtshevin paljastettua vuonna 1956 Josef Stalinin hallintokauden väärinkäytöksiä myös Kilven asenne Neuvostoliittoa kohtaan muuttui jälleen kriittisemmäksi. Hän Jätti eduskunnan vuonna 1958, mutta jatkoi SNS:n puheenjohtajana vuoteen 1961 saakka. Vuonna 1968 Kilpi tuomitsi julkisesti yhdessä sisarensa Elvi Sinervon kanssa Tshekkoslovakian miehityksen.
Kilpi oli presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940, 1943, 1950, 1956 ja 1962. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Kilpi toimi Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton puheenjohtajana 1941–1946. Hän kuului SKDL:n liittotoimikuntaan 1947–1970 ja oli puolueen toinen varapuheenjohtaja 1948–1949. Lisäksi hän oli SYP:n puoluetoimikunnan jäsen, kunnes erosi puolueesta maaliskuussa 1955.
Perhe

Sylvi-Kyllikki Kilven puoliso oli toimittaja Eino Kilpi, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1920. Heidän lapsiaan olivat kansanedustaja Kalevi Kilpi sekä kaksoset Raili (myöh. Hynynen, 1924-1995) ja Yrjö (1924-2010) Kilpi. Kilven sisaria olivat kirjailijat Elvi ja Aira Sinervo. Sisarusten välit rikkoutuivat 1930-luvulla Kilven puolelta, kun Elvi ja Eira toimivat SDP:n vasemmisto-oppositiossa. Välit korjaantuivat jälleen jatkosodan aikana Elvin jouduttua poliittisista syistä kolmeksi vuodeksi vankilaan. Kilpi palkkasi sisarelleen asianajajan ja otti hänen poikansa hoitoonsa, kun myös lapsen isä Mauri Ryömän oli vankilassa.
Kirjallinen tuotanto

Sylvi-Kyllikki Kilpi oli arvostettu, mutta myös pelätty kriitikko jo Tampereen vuosistaan lähtien. 1930-luvulla hän tuki puoluetoverinsa Martta Salmela Järvisen näytelmäkirjailijan uraa, mutta ystävyys katkesi sotavuosien jälkeen Kilven siirryttyä SKDL:n riveihin. Välirikko oli niin lopullinen, etteivät he mainitse toisiaan edes muistelmissaan. Kilpi halusi myös itse kaunokirjailijaksi, muttei onnistunut tavoitteessaan, vaan jäi lahjakkaampien sisarustensa Elvi ja Eira Sinervon varjoon. Hän julkaisi kuitenkin kolmiosaiset muistelmansa 1960-luvulla. Ensimmäinen osa Sörnäisten tyttö (1963) perustuu Kilven päiväkirjoihin, mutta hän kuitenkin muokkasi alkuperäisiä tekstejä ja kirjoitti niitä muistinvaraisesti uudelleen. Kahdessa jälkimmäisessä osassa puolestaan heijastuu vahvasti kirjoittamisajankohdan poliittinen tilanne.
Teoksia

Työväenjuhlat.  Helsinki:  Sos.dem. puoluetoimikunta, 1934.
Kilpi, Sylvi-Kyllikki; Sinervo, Aira: Sosialidemokraattisten naisten valtiollinen toiminta.  Helsinki:  Sos.-dem. työläisnaisliitto, 1937.
Työväen juhlat.  Helsinki:  Sos.dem. Puoluetoimisto, 1941.
Suomen työläisnaisliikkeen historia.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1953.
Kilpi, Sylvi-Kyllikki; Kulo, K. L.; Hyvönen, Paavo; Tuominen, Jussi: Suurlakkovuosi 1905.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1955.
Lenin ja suomalaiset.  Helsinki:  Tammi, 1957.
Sörnäisten tyttö : päiväkirja.  Helsinki:  Tammi, 1963.
Sörnäisten tytön vaellusvuodet : elämää 1920-luvulla.  Helsinki:  Tammi, 1965.
Sörnäisten tyttö politiikan pyörteissä : tapahtumia 1930-luvulta.  Helsinki:  Tammi, 1966.
Kirjallisuutta

Kalemaa, Kalevi: Sylvi-Kyllikki Kilpi: Sörnäisten tyttö. 1992.
Torninoja-Latola, Jaana: Sylvi-Kyllikki Kilpi : matka valtakunnan vaikuttajaksi.  Helsinki:  Into, 2021.  ISBN 978-952-351-667-0
Virtanen, Leena & Sutinen, Aino: Sörnäisten tyttö: Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirja 1915–18 sarjakuvana. Tampere: Suuri Kurpitsa 2022. ISBN 978-952-7160-58-9