stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bruno Soriano
Seurajoukkueura

Bruno on Villarrealin kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa 15. heinäkuuta 2006 Intertoto-cupin ottelussa Mariboria vastaan. Ensiesiintyminen Primera Divisiónissa seurasi 1. lokakuuta 2006 ottelussa Mallorcaa vastaan. Hän pelasi kaudella 2006–2007 edelleen myös reservijoukkue Villarreal B:ssä ja oli nostamassa joukkuetta Segunda División B:hen.
Vakituisesti Bruno nousi Villarrealin edustusjoukkuemiehistöön kaudella 2007–2008, jonka päätteeksi joukkue saavutti sarjan toisen sijan. Kahden ensimmäisen kauden ajan hän sai maltillisesti vastuuta, mutta kaudella 2009–2010 hän syrjäytti uruguaylaisen Sebastián Egurenin, tuplasi edelliskausien peliminuuttinsa ja pelasi yhteensä 33 sarjaottelussa. Hän pelasi kauden aikana myös 100. virallisen ottelunsa Villarrealissa.
Maajoukkueura

Bruno debytoi Espanjan maajoukkueessa ystävyysottelussa Meksikoa vastaan 11. elokuuta 2010.
Aiheesta muualla

Brunon esittely Euroopan jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Casillas |
2 Azpilicueta |
3 Piqué |
4 Bartra |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Morata |
8 Koke |
9 Vázquez |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Bellerín |
13 De Gea |
14 Thiago |
15 Ramos |
16 Juanfran |
17 San José |
18 Alba |
19 Bruno |
20 Aduriz |
21 Silva |
22 Nolito |
23 Rico |
Valmentaja Del Bosque
Kai Heinonen

Kai Marius Heinonen (14. kesäkuuta 1933 Lemi – 17. kesäkuuta 2009 Espoo) oli suomalainen pilapiirtäjä ja karikatyristi. Hän käytti piirtäjänä nimimerkkiä Kai. Heinonen piirsi muun muassa Lapin Kansa -lehteen.
Heinonen valmistui Lappeenrannan kauppaopistosta vuonna 1952. Hän aloitti pilapiirtäjän uransa vuonna 1963 Savonmaa-lehdessä. Vuosina 1969–1971 hän asui Newarkissa Yhdysvalloissa työskennellen postimyyntiliikkeessä ja piirtäen vapaa-ajallaan. Tänä aikana hän kehitti tunnetun piirrostyylinsä ja hänen piirroksiaan julkaistiin New York Daily News -lehdessä sekä kerran The New York Timesissa. Vuonna 1971 Heinosen karikatyyripiirroksia kuuluisuuksista julkaistiin Yhdysvalloissa Let’s face it! -nimisenä kirjana. Samana vuonna hän palasi Suomeen, jossa häneltä ilmestyi piirroskokoelmia pitkään lähes joka vuonna.
Heinonen piirsi molemmilla käsillään, mutta tussasi piirrokset oikealla kädellä.
Heinosen hauta Kellonummen hautausmaalla.
Heinonen asui Espoossa, ja hänet on haudattu Kellonummen hautausmaalle.
Teoksia > Piirroskokoelmia

Let’s face it! Kai Heinonen's World. Phaedra, New York 1971
Urkki ja isot pojat: Kekkospiirroksia ja kaskuja. Otava, Helsinki 1971
Vänrikki Stoolin turinat. Otava, Helsinki 1972
Nyky-Suomen sananparsikirja. Otava, Helsinki 1973
Ikämiesisäntä ja aikamiespojat: 24 piirrosta. Otava, Helsinki 1973 (Kalevi Kuuselan kanssa)
Pohjolan pidot. Otava, Helsinki 1974
Tunaripartio. Otava, Helsinki 1976
Toisen tasavallan hovissa. Otava, Helsinki 1977
Viidesti kirkastettu. WSOY, Helsinki 1978
Parempi pyy pivossa. WSOY, Helsinki 1979
Yhtä juhlaa. WSOY, Helsinki 1980
Kunkkuhai ja jätkäsuora. WSOY, Helsinki 1981
Kuin Manulle illallinen. WSOY, Helsinki 1982
Rötösherrat. WSOY, Helsinki 1983
Sikariporras. WSOY, Helsinki 1984
Kliffaa hei. WSOY, Helsinki 1985
Manun kanssa keittiössä. WSOY, Helsinki 1986
Tarttis jatkaa. WSOY, Helsinki 1987
Kyllä se siitä!. WSOY, Helsinki 1988
Saakutin säkeet. WSOY, Helsinki 1989
Pumppuihin!. WSOY, Helsinki 1990
Onneton tunari. Kirjayhtymä, Helsinki 1991
Pressapeli. WSOY, Helsinki 1993
Euro-Maran tahdissa. WSOY, Helsinki 1994
Naisten tanssit. WSOY, Helsinki 2001
Teoksia > Kuvituksia

Pekka Peltokallio: Naurudoping (1978)
Nihon Budō Gakkai

Nihon Budo Gakkai (Japanin budoakatemia) on japanilainen tiedeyhteisö joka tekee tutkimusta budolajeista ja niihin liittyvistä ilmiöistä.
Budolajien tutkimus kattaa monia tieteenaloja. Nihon Budo Gakkain jäsenet tutkivat niin historiaa ja uskontotieteitä kuin fysiikkaa tai psykologiaakin.
Nihon Budo Gakkai julkaisee tieteellistä julkaisua nimeltä Nihon Budo Gakkai Gakujutsushi (Japanilaisten taistelulajien tieteellinen julkaisu).
Tunnettuja Nihon Budo Gakkain jäseniä

Shōji Yamada
Kacem Zoughari
Merkittävät budōjärjestöt
Budolajien suomalaiset kattojärjestöt
Dai Nippon Butokukai
Euroopan kendoliitto EKF
Gaikokujin Nihon Budo Kyokai
Nihon Budō Gakkai
Nihon Budō Kyōgikai
Nihon Kobudo Kyokai
Zaidan Hojin Aikikai
Shōrinji Kempō Renmei (Japanin Shōrinji Kempō-liitto)
Zen Nihon Jūdō Renmei (Japanin judoliitto)
Zen Nihon Kendō Renmei (Japanin kendoliitto)
Zen Nihon Kyūdō Renmei (Japanin kyūdōliitto)
Nippon iaido Kyokai
Nippon Sogo Bujutsu
Zen Nippon Iaidō Renmei (Japanin iaidōliitto))
Zen Nihon Sumō Renmei (Japanin sumōliitto)
Zen Nihon Karatedō Renmei (Japanin karatedō-liitto)
Zen Nihon Naginata Renmei (Japanin naginataliitto)
Zen Nihon Jūkendō Renmei (Japanin jūkendōliitto)
Interaktiivinen fiktio

Colossal Cave Adventure
Interaktiivinen fiktio on kirjallisuuden ja pelien välimuoto, jossa lukija voi tehdä tarinan kannalta merkittäviä valintoja, jotka vaikuttavat tarinan etenemiseen. Interaktiivisen fiktion muotoja ovat pelikirjat, tekstiseikkailut, hypertekstikirjallisuus ja visual novelit.
Yksi varhaisia lajityypin pelejä on Hunt the Wumpus vuodelta 1972.
Will Crowtherin Colossal Cave Adventure (1976) oli merkittävä lajityypin kehittymiselle.
Infocom oli dominoiva lajityypin peleissä Yhdysvaltain markkinoilla 1980-luvulla. Infocomin käyttämä Z-machine inspiroi kehittämään muita vastaavia ympäristöjä tekstiseikkailujen tekemiselle. Inform-ympäristölle tehtyä Curses-peliä on kutsuttu vedenjakajaksi.
Nihon Keizai Shimbun

| Nihon Keizai Shimbun> 日本経済新聞 |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  talouspainotteinen sanomalehti
Kustantaja:  Nikkei Inc.
Levikki:  2,729 milj.(2015)
Perustettu:  1876 (nimellä Chugai Bukka Shimpo)
Kotikunta:  Tokio
Kotimaa:   Japani
Sivukoko:  broadsheet
Ilmestymistiheys:  päivittäin (aamuisin ja iltapäivisin)
Kieli:  japani
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kustannusyhtiö Nikkei Inc:in pääkonttori Tokiossa.
Nihon Keizai Shimbun (jap. 日本経済新聞, Nihon Keizai Shinbun), lyhyesti Nikkei Shimbun tai Nikkei) on Japanissa julkaistava arvostettu talouspainotteinen japaninkielinen sanomalehti. Lehti uutisoi erityisesti kauppaan, teollisuuteen, rahoitukseen, valtiovallan liike-elämään liittyviin säädöksiin, maailmankauppaan, ja muista talouselämään liittyvistä aiheista. Maailman sanomalehtien ja uutiskustantajien liiton vuoden 2016 yhteenvedon (WAN-IFRA 2016) mukaan lehti oli levikiltään maailman 10. suurin sanomalehti 2,729 miljoonan numeron levikillään (2015). Saman listan mukaan Nikkei Shimbun oli Japanin neljänneksi laajalevikkisin sanomalehti.
Alkujaan nimellä Chugai Bukka Shimpo ('Koti- ja ulkomaan hintauutiset') julkaistu sanomalehti on perustettu vuonna 1876. Lehti vaihtoi nimensä muotoon Chugai Shogyo Shimpo （'Koti- ja ulkomaiden talousuutiset'） vuonna 1889. Nykynimen Nihon Keizai Shimbun lehti sai vuonna 1946. Lehteä kustantaa mediakonserni Nikkei Inc., jonka kotipaikka on Tokio. Lehdestä julkaistaan Osakassa, Sapporossa, Seibussa ja Tokiossa sekä aamun että iltapäivän painos, jotka sisällöltään poikkeavat toisistaan. Lehteä painetaan kaikkiaan 35 paikkakunnalla Japanissa ja ulkomailla.
Marraskuussa 2015 Nikkein kustantaja Nikkei Inc. hankki omistukseensa tunnetun englanninkielisen talouslehden Financial Timesin kustantajan FT Groupin sen aiemmin omistaneelta Pearsonlta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nihon Keizai Shimbun Wikimedia Commonsissa
Nikkei Asian Review (englanniksi) (nikkei.com)
Kadonneet pojat

| Kadonneet pojat> Nowhere Boys |
| --- | --- |
 sarjan alkutunnus
Tyyli:  scifi seikkailu
Kestoaika:  26 min
Luoja(t):  Tony Ayres
Pääosissa:  Dougie Baldwin Joel Lok Rahart Adams Matt Testro
Alkuperämaa:   Australia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC3  Yle TV2
Esitetty:  7. marraskuuta 2013 – 15. joulukuuta 2018
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  52
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:  
Palkinnot
Voitetut:  Logie-palkinto Paras lastenohjelma (2014, 2015) AACTA-palkinto Paras lasten televisiosarja (2014)
Aiheesta muualla
IMDb 
Kadonneet pojat (engl. Nowhere Boys) on australialainen televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC3-televisiokanavalla 7. marraskuuta 2013. Sarjan päähenkilöinä on neljä teinipoikaa, jotka eksyvät metsäretkellä ja joutuvat rinnakkaistodellisuuteen, jossa heitä ei ole olemassa.
Kahden tuotantokauden jälkeen sarjaa jatkettiin elokuvalla, joka sai ensi-iltansa 1. tammikuuta 2016. Sarjasta tehtiin kolmas ja neljäs kausi uusin roolihahmoin. Suomessa sarjan ensimmäinen tuotantokausi ensiesitettiin kesällä 2014 ja toinen tuotantokausi kesällä 2015 osana Summerin ohjelmistoa. Kolmannen kauden jaksot julkaistiin Yle Areenassa 20. helmikuuta 2017 ja esitettiin Yle TV2:lla samana päivänä.
Juoni

Neljä erilaista teinipoikaa – gootti Felix Ferne (Dougie Baldwin), nörtti Andrew ”Andy” Lau (Joel Lok), kultapoika Sam Conte (Rahart Adams) ja urheilija Jake Riles (Matt Testro) – eksyvät metsään koulun luokkaretkellä. He palaavat kotikaupunkiinsa seuraavana päivänä, mutta huomaavat joutuneensa rinnakkaistodellisuuteen, jossa heidän tuttavansa ja omaisensa eivät tunnista heitä, eikä heitä itse asiassa ole edes olemassa.
Taikakalukaupan omistaja Phoebe Hartley (Michala Banas) tarjoaa heille apua ja antaa Felixille luonnonvoimien amuletin. Felix tajuaa, että kukin heistä vastaa yhtä luonnonvoimaa ja ne yhdistettynä he voivat suojautua uhkaavalta yliluonnolliselta voimalta, demonilta. He päättävät selvittää mistä tässä kaikessa on kysymys ja kuinka he pääsevät takaisin kotiin.
Sarjan toisella tuotantokaudella pojat ovat palanneet takaisin omaan todellisuuteensa ja he huomaavat, että kullakin heistä on hallittavanaan yksi luonnonvoima omana takavoimanaan – Felixillä tuli, Andylla vesi, Samilla ilma ja Jakella maa. Heidän täytyy kyetä hallitsemaan omia voimiaan suojautuakseen demonilta, joka on seurannut heitä. Andy kuitenkin katoaa, jolloin muiden poikien on löydettävä toinen vesielementti saadakseen hänet takaisin.
Kolmannella kaudella Andy, Felix, Sam ja Jake ovat jo päässeet pois koulusta. Kausi käynnistyy, kun uusi poika Luke (Kamil Ellis) tulee Bremin kouluun, jossa hänen äitinsä on vararehtorina. Koulussa ja kaupungissa tapahtuu taas kummia, esimerkiksi ihmisiä katoaa, ja ainoat ihmiset jotka pystyvät selvittämään mistä on kyse, ovat Luken lisäksi Jesse Banda (Jordie Race-Coldrey), Niccolina ”Nicco” Pandelis (Luca Sardelis), Heath Buckland (Joe Klocek) ja Ben Ripley (William McKenna).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dougie Baldwin  | … |  Felix Ferne (kaudet 1–2)   |
|  Joel Lok  | … |  Andrew ”Andy” Lau (1–2)   |
|  Rahart Adams  | … |  Sam Conte (1–2)   |
|  Matt Testro  | … |  Jake Riles (1–2)   |
|  Darci McDonald  | … |  Ellen (1–4)   |
|  Michala Banas  | … |  Phoebe Hartley (1–2)   |
|  Kamil Ellis  | … |  Luke Hallis (3–4)   |
|  William McKenna  | … |  Ben Ripley (3–4)   |
|  Jordie Race-Coldrey  | … |  Jesse Banda (3–4)   |
|  Joe Klocek  | … |  Heath Buckland (3–4)   |
|  Luca Sardelis  | … |  Niccolina ”Nicco” Pandelis (3–4)   |
Jaksot

| Kausi | Kausi | Jaksot | Australia> Esitys alkoi | Australia> Esitys päättyi | Suomi> Esitys alkoi | Suomi> Esitys päättyi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 13 | 7. marraskuuta 2013 | 30. tammikuuta 2014 | 18. kesäkuuta 2014 | 3. heinäkuuta 2014 |
|  | 2 | 13 | 23. marraskuuta 2014 | 8. helmikuuta 2015 | 18. kesäkuuta 2015 | 6. heinäkuuta 2015 |
|  | 3 | 13 | 11. marraskuuta 2016 | 27. tammikuuta 2017 | 20. helmikuuta 2017 | 20. helmikuuta 2017 |
|  | 4 | 13 | 3. joulukuuta 2018 | 15. joulukuuta 2018 |  |  |
Aiheesta muualla

Kadonneet pojat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kadonneet pojat Yle Areenassa
Interaktiivinen palvelu

Interaktiivinen palvelu on järjestelmä, jossa katsoja antaa sisältöjen kulkuun vaikuttavia komentoja tai ohjeita. Perinteisesti interaktiivisuutta eli vuorovaikutteisuutta sisältääkseen järjestelmän tai sen osapalvelun sellaiseksi muuntuakseen ei välttämättä oleteta tuottavan välitöntä kaksisuuntaisuutta interaktiivisuutta käytetyltä välineeltä vaan on sitä myös jo teksti-TVn sisältöjä selattaessa. Toisaalta varsinaiseksi aktiiviseksi palveluksi käyttö muuttuu vasta, jos palvelulla pääsee vaikuttamaan esimerkiksi sen äänestyksiin muiden käyttäjien ohella.
Nick Kamen

| Nick Kamen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1962 Harlow
Kuollut: 4. toukokuuta 2021 (59 vuotta) Lontoo
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, malli
Muusikko
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  kitara, bassokitara ja ukulele 
Aiheesta muualla
www.nickkamen.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ivor Neville "Nick" Kamen (15. huhtikuuta 1962 Harlow, Britannia – 4. toukokuuta 2021 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen muusikko ja malli.
Nick Kamen esiintyi The Face-lehden kannessa vuonna 1984 ja Levi's-yhtiön itsepalvelupesulatelevisiomainoksessa (”Laundrette”) vuonna 1985.
Madonna ja Stephen Bray kirjoittivat ja tuottivat debyyttisinglen ”Each Time You Break My Heart” (1986). Kappale oli kansainvälinen menestys syksyllä 1986. Single ”I Promised Myself” albumilta Move Until We Fly (1990) sijoittui listojen kärkeen kahdeksassa Euroopan maassa.
Diskografia > Albumit

Nick Kamen (1987)
Us (1988)
Loving You (1988)
Move Until We Fly (1990)
Whatever, Whenever (1992)
Käännös suomeksi
Kadonneet (televisiosarja)

| Kadonneet |
| --- | --- |
Tyyli:  asia
Kestoaika:  30 min
Luoja(t):  YLE Asiaohjelmat
Pääosissa:  Markku Hyvönen
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Aiheesta muualla
IMDb
Kadonneet on suomalainen televisiosarja, jossa kerrotaan kadonneista suomalaisista. Sarjassa on käsitelty lukuisia arvoitukseksi jääneitä katoamistapauksia, kuten esimerkiksi koripalloilijatyttö Raisa Räisäsen katoamista Tampereella vuonna 1999, samoin kuin Ralli-Ismona tunnetun Ismo Kumpulaisen, turkulaisen opiskelijapoika Jussi Neuvosen ja Karviassa kadonneen Kai Salomaan katoamistapauksia.
Sarjan on käsikirjoittanut Ei vanhene koskaan -sarjan käsikirjoittaja Esa Silander. Ohjelman juontajana toimii freelance-näyttelijä Markku Hyvönen.
Ratkenneet tapaukset

Yksi ohjelmassa käsitellyistä tapauksista ratkesi kun vuonna 2004 Asikkalassa kadonnut Mika Mäenpää löytyi kuolleena elokuun lopussa 2008. Poliisin mukaan tapaukseen ei liittynyt rikosta.
Raija Juutilan avopuoliso puolestaan vangittiin Pirkanmaan käräjäoikeudessa marraskuun 2011 lopulla todennäköisin syin epäiltynä Raija Juutilan murhasta, hän oli ollut lyhyen aikaa pidätettynä katoamiseen liittyen vuonna 2008. Juutilan jäänteet löydettiin joulukuussa 2011 Kangasalta ja hänen todettiin joutuneen henkirikoksen uhriksi. Rikoksesta epäilty Juutilan silloinen avopuoliso kertoi poliisille miltä alueelta ruumista kannattaisi etsiä, ruumiin jäänteet löytyivät miehen osoittamalta alueelta. Juutilan avomiestä ei haastateltu Kadonneet-ohjelmassa. Hänet tuomittiin helmikuussa 2013 Turun hovioikeudessa 10 vuodeksi vankeuteen taposta.
Ilomantsissa vuonna 2005 kadonneen Jari Pesosen tapausta alettiin tutkimaan henkirikoksena, ja tammikuussa 2018 Pohjois-Karjalan käräjäoikeus vangitsi ilomantsilaisen miehen epäiltynä Pesosen taposta. Ruumista ei löydetty maastoetsinnöissä ja teknisessä tutkinnassa, mutta syyttäjä vaati vangitulle miehelle marraskuussa 2018 pidetyssä oikeudenkäynnissä rangaistusta Pesosen taposta. Syytteen mukaan syytetty oli kuristanut Pesosen hengiltä auton takapenkillä Ilomantsintiellä elokuussa 2005. 10. joulukuuta 2018 käräjäoikeus tuomitsi Juha Karhapään 9,5 vuodeksi vankeuteen Pesosen taposta ja neljästä muusta rikoksesta.
Myös Pekka Tuukkasen taposta epäiltyinä vangittiin todennäköisin syin (vahvempi peruste vangitsemiselle) kaksi miestä vuonna 2011 mutta heidät vapautettiin myöhemmin. Toinen miehistä oli ollut pidätettynä Tuukkasen katoamiseen liittyen jo vuonna 2006.
Vuonna 2006 kadonnut Juha Laitinen löytyi kuolleena vesistöstä Leppävirran Kotalahdella syksyllä 2021.
Erikoisjaksot ja hyllytetty jakso

Sarjan ensimmäisellä kaudella tuotettiin seitsemän jaksoa, mutta näistä yksi jätettiin kadonneen omaisten pyynnöstä viime hetkellä esittämättä. Jakso käsitteli laivaristeilyllä kadonneen Toni Nordborgin tapausta, ja on kirjattu Kadonneet-sarjan kotisivuille nimellä "Syvä kuin meri". Sama nimi annettiin myöhemmin valmistuneelle Timo Suikkasen risteilykatoamista käsittelevälle jaksolle.
Ohjelma sai myös kolme erikoisjaksoa: "Näin tehtiin kadonneet", "Elämä jatkuu" ja "Jäljillä".
Kaikki jaksot ovat katsottavissa Ylen Elävässä arkistossa, lukuun ottamatta hyllytettyä jaksoa, sekä Mika Mäenpään tapausta, joka omaisten pyynnöstä vedettiin pois esityksestä tapauksen ratkettua.
Jaksoluettelo

En elä kauan – Kai Salomaa
Ei havaintoja – Raija Juutila (ratkennut)
Punainen Mercedes-Benz – Tauno Perälä
Koripallotyttö katoaa – Raisa Räisänen
Pikataival tuntemattomaan – Ismo Kumpulainen
Syvä kuin meri – Toni Nordborg (ei esitetty)
Haamupoika – Jussi Neuvonen
Näin tehtiin kadonneet (erikoisjakso)
Perjantai 13. päivä – Maarit Haantie
Virallisesti kuollut – Piia Ristikankare
Tuhka tuuleen – Mika Mäenpää (ratkennut)
Sairaala – Aili Sarpio
Anteeksi rakas – Jari Pesonen (ratkennut)
Älä hävitä ittees – Niku Patronen
Elämä jatkuu (erikoisjakso)
Yksin yössä – Teemu Puumala
Kireässä piirissä – Juha Laitinen (ratkennut)
Perheen tähden – Hilkka Laitinen (kaksiosainen jakso)
Pohjoisen poika – Antti Hanhivaara
Jäljillä (erikoisjakso)
Sinnikko – Aulis Käkelä
Puolen vuoden pimeys – Kimmo Ojala
Maan Korvessa – Pekka Tuukkanen
Syvä kuin meri – Timo Suikkanen
Moottoritie on kuuma – Antero Harju
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivut
Kadonneet-sarjan jaksoja Ylen Elävässä arkistossa
Seppä, Lauri: ”Olis niin paljon helpompaa sanoa, että hän olis kuollut.” Tutkielma siitä, kuinka tv-sarja rakentaa mielikuvia katoamisesta (PDF) (sosiaaliantropologian pro gradu -tutkielma) Trepo.  toukokuu 2016. Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö. Viitattu 19.1.2021.
Jyn Erso

| Jyn Erso |
| --- | --- |
Luoja(t):  John Knoll
Näyttelijä(t):  Näyttelijä: Felicity Jones Beau Gadsdon (8-vuotias) Dolly Gadsdon (4-vuotias) Ääninäyttelijä: Felicity Jones (Forces of Destiny kausi 1) Helen Sadler (Forces of Destiny kausi 2 ja Star Wars: Battlefront (2015))
Ensi- esiintyminen:  Kirja: Catalyst: A Rogue One Novel (2016) Elokuva: Rogue One: A Star Wars Story (2016)
Henkilötiedot
Ammatti:  Kapinallissotilas
Sukupuoli:  nainen
Kotipaikka:  Vallt
Suhteet
Vanhemmat:   Galen Erso (isä)  Lyra Erso (äiti) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jyn Erso on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Tähtien sota -universumissa. Hahmo esiintyy elokuvassa Rogue One: A Star Wars Story, jossa häntä esittää englantilainen näyttelijä Felicity Jones. Jyn on entinen rikollinen, joka auttaa Kapinaliittoa varastamaan Kuolemantähden piirustukset, joka pystyy tuhoamaan kokonaisen planeetan.
Hahmo > Alkuperä

Industrial Light & Magicin luova johtaja John Knoll, joka kreditoitiin Rogue Onen tarinan laatimisesta, kertoi vuonna 2016 Vanity Fairin haastattelussa keksineensä elokuvan juonen työskennellessään vuonna 2005 elokuvan Star Wars: Episodi III – Sithin kosto visuaalisten efektien päävastaavansa. Kuultuaan George Lucasin toiveista tehdä Tähtien sota -universumiin näytelty televisiosarja, hän esitteli idean perustuen alkuperäisen Tähtien sota -elokuvan alkuteksteissä mainittuun juonenkäänteeseen. which would eventually become Rogue One. Knoll loi Jynin naispuoliseksi protagonistiksi luodakseen tämän inspiroivaksi sankariksi tyttärilleen. Felicity Jonesin valinta Jynin näyttelijäksi paljastettiin 12. elokuuta 2015.
Esiintymiset > Rogue One

Galaktisen Imperiumin edistyneen asetutkimusosaston johtaja Orson Krennic tulee maalaisplaneetta Lah’mulle pakottamaan entisen ystävänsä ja tutkija Galen Erson, Jynin isän, palaamaan Imperiumin palvelukseen. Krennicin ja kuolonsotilaiden vangitessa Galenin ja tappaessa Lyran, Galenin vaimon ja Jynin äidin, 6-vuotias Jyn pakenee bunkkeriin, josta partesaanien, kapinallisten ääriliikkeen, johtaja Saw Gerrera noutaa hänet turvaan.
Seuraavien vuosien aikana Jyn oli ollut partesaanien jäsen, Gerreran opettaessa hänelle taistelutaitoja. Mutta Jynin ollessa 16-vuotias, Gerrera jätti hänet omilleen. Ollessaan 21-vuotias, Jyn oli vankina Imperiumin työleirillä planeetta Wobanilla, kunnes Kapinaliiton agentti Cassian Andor vapauttaa hänet ja vie Yavin 4:lle, missä Kapinaliiton johtaja Mon Mothma pyytää Jyniä avukseen ottamaan yhteyttä Gerreraan, joka oli saanut Imperiumin entiseltä pilotilta Bodhi Rookilta tietoa Imperiumin kehittämästä superaseesta. Jyn, Cassian ja uudelleenohjelmoitu Imperiumin droidi K-2SO matkustavat Gerreran piilopaikkaan aavikkokuu Jedhaan, missä Gerrera näyttää heille Galenin nauhoittaman viestin. Viestissään Galen kertoo suunnitelleensa Imperiumin superaseeseen, Kuolemantähteen, heikkouden, jota hyödyntämällä se voitaisiin tuhota. Hän kertoo myös, että heikkouden löytämiseksi Jynin oli noudettava Kuolemantähden piirustukset trooppisella planeetta Scarifilla sijaitsevasta tukikohdasta. Mutta pian tämän jälkeen Kuolemantähti saapuu Jedhan kiertoradalle ja tuhoaa pienitehoisella laserilla Jedhan pyhän kaupungin. Jyn, Cassian, K-2SO, Bodhi sekä Whillin vartijoiden entiset jäsenet, Chirrut Îmwe ja Baze Malbus, pakenevat kuusta, Gerreran jäädessä jälkeen.
Jyn ja muut jäljittävät Galenin Eadulla sijaitsevaan laitokseen, jossa he tapaavat jälleen toisensa, mutta sitten Galen kuolee muiden kapinallisten tekemässä ilmaiskussa. Palattuaan Yavin 4:ään, Jyn ehdottaa murtautumista Scarifista tietopankkiin ja piirustusten varastamista, mutta monet kapinallisten johtajista eivät usko Imperiumin olevan enää voitettavissa. Jyn päättää lähteä yksin, mutta sitten Cassian, K-2SO, Bodhi, Chirrut, Baze ja joukko vapaaehtoisia päättävät tulla hänen mukaansa, muodostaen epävirallisen kapinallisyksikön nimeltä ”Rogue One”. Huolimatta tovereidensa kuolemisesta taistelussa, Jyn ja Cassian saavat Kuolemantähden piirustukset (merkitty koodinimellä ”Tähtipöly”, Galenin tyttärestään käyttämän lempinimen mukaan) ja kohtaavat lähetystornin huipulla Krennicin. Cassian ampuu Krenniciä ja Jyn lähettää piirustukset Scarifin kiertoradalle saapuneelle kapinalliskomentoalus Profunditylle. Mutta tämän jälkeen Kuolemantähti saapuu Scarifin kiertoradalle ja suurmoffi Wilhuff Tarkinin käskemänä tuhoaa Scarifin tukikohdan. Jynillä ja Cassianilla ei ollut alusta, jolla poistua, joten he katsovat horisontissa näkyvää superlaserin aiheuttamaa laajenevaa tulipalloa. He halaavat toisiaan juuri ennen kuin tulipallo saavuttaa ja tappaa heidät.
Esiintymiset > Lyhytanimaatiot

Jyn esiintyi kolmessa Star Wars: Forces of Destiny -lyhytanimaatioverkkosarjan jaksossa. Jaksossa ”The Stranger” hän varasti lemmikkikissan, jonka iskusotilaat takavarikoivat eräältä tytöltä, ja vapauttaa sen takaisin tytön käsiin. Jaksossa ”Accidental Allies” Jyn tapaa Lothalilla Sabine Wrenin ja varastaa tältä holokartan, joka sisälsi tärkeää tietoa. Huomatessaan kartan katoamisen ja iskusotilaiden luullessa Jyniä alkuperäiseksi varkaaksi, Sabine auttaa Jyniä pääsemään eroon iskusotilaista ja taivuttelee tämän antamaan kartan hänelle. Jaksossa ”Jyn’s Trade” Jyn kohtaa erään nuoren nälkäisen varkaan, joka varastaa hänen kyberkristalliriipuksensa. Saatuaan hänet kiinni, Jyn opettaa varastamisen todellisen merkityksen ja jakaa tälle omista ruuistaan.
Esiintymiset > Kirjat

Jynin virallinen ensiesiintyminen oli lapsena James Lucenon romaanissa Catalyst: A Rogue One Novel. Tasavallan luutnanttikomentajana työskennellyt Krennic oli pelastanut Galenin ja tämän perheen vallankaappushyökkäykseltä ja värvännyt Galenin auttamaan kyberkristallien tutkimisessa, väittäen aikovansa hyödyntää niitä energiantuotantoon. Todellisuudessa tutkimus oli tarkoitettu hyödyntämään kyberkristelleja Kuolemantähden voimanlähteenä, jonka rakennustyöt keisari Palpatine oli siirtänyt geonosislaisilta Krennicin vastuulle. Galen ja Lyra alkavat epäillä Krennicin motiiveja ja pakenevat Jyn mukanaan Lah’mulle. Beth Revisin romaani Rebel Rising kertoo Jynin vaiheista Rogue Onen prologin ja pääjuonen välillä.
Esiintymiset > Videopelit

Jyn tuli pelattavaksi hahmoksi vuoden 2015 Star Wars: Battlefront -peliin vuonna 2016 ilmestyneen ladattavan Rogue One: Scarif -lisälaajennuksen mukana.