stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elak
Juoni ja hahmot

”Ukkosta aamunkoitossa” (Thunder in the Dawn) esittelee henkilöhahmot ja maailman. Tarinan päähenkilö Elak, oikealta nimeltään Zeulas, on Atlantiksen mantereella sijaitsevan Cyrenan valtakunnan prinssi. Hän surmasi kaksintaistelussa isäpuolensa, joka oli kuningas, ja hylkäsi kotimaansa voidakseen seikkailla vapaana. Druidi Dalan saapuu Elakin luo ja kertoo pahuuden voimien uhkaavan Cyrenaa: sekä viikingit että Elf-niminen velho havittelevat valtakuntaa itselleen. Elak, hänen toverinsa Lycon sekä miekkaileva neito Velia matkustavat Atlantiksen halki ja auttavat Elakin veljeä Oranderia ottamaan valtaistuimen takaisin itselleen. Novelli on julkaistu suomeksi Markku Sadelehdon toimittamassa antologiassa Mustan jumalan suudelma (1993).
”The Spawn of Dagon” (ei suomennettu) sijoittuu rannikkokaupunkiin, jossa salaperäinen Gesti palkkaa Elakin ja Lyconin surmaamaan Zend-nimisen velhon. Paljastuu, että todellinen roisto on Gesti ja ainoastaan Zendin loitsut estävät Atlantista vajoamasta mereen. Tarinassa on vaikutteita H. P. Lovecraftilta, sillä Gesti ja hänen kumppaninsa muistuttavat syväläisiä, ja Robert M. Price laskee tarinan Cthulhu-tarustoon. Dagon on filistealainen jumala ja mainitaan Raamatussa, mutta Kuttnerin Dagon muistuttaa enemmän Lovecraftin samannimisessä novellissa esiintyvää hahmoa. ”The Spawn of Dagonissa” on viittaus myös Edmond Hamiltonin novelliin ”Kaldar, World of Antares” (The Magic Carpet, 1933) – molemmissa mainitaan Antaresta kiertävä taikaisa planeetta. Teini-ikäinen Kuttner oli jopa kirjoittanut Hamiltonille ihailijakirjeen, jossa kertoi pitävänsä tätä suosikkikirjailijanaan.
”Feeniksin tuolla puolen” (Beyond the Phoenix) sijoittuu Sarhaddonin kaupunkiin, missä Elak ja Lycon toimivat kuninkaan henkivartijoina. He epäonnistuvat tehtävässään ja saavat uuden määräyksen: saattaa edesmenneen hallitsijan ruumis ”Feeniksin porttien” takaiseen tuonelaan. Siellä he kohtaavat keskenään kiisteleviä manalan jumalia ja joutuvat mukaan näiden välienselvittelyyn. Novelli on julkaistu suomeksi antologiassa Weird Tales – fantasialehden parhaat alkuperäiskuvin (1992).
”Lohikäärmeen valtaistuin” (The Dragon Moon) on sarjan viimeinen osa. Dalan palaa Elakin ja Lyconin luo, sillä Cyrena on jälleen vaarassa. Toismaailmallinen olio Karkora on surmannut Oranderin ja riivannut naapurivaltion kuninkaan. Elak tapaa Mayana-nimisen merenneidon, joka on Karkoran entinen rakastajatar ja uhraa henkensä auttaessaan Elakia. Kertomuksen lopussa Elak voittaa vihollisensa ja asettuu Cyrenan valtaistuimelle. Novellin juoni ja nimi muistuttavat Robert E. Howardin Conan-romaania Lohikäärmeen hetki. ”Lohikäärmeen valtaistuin” ilmestyi suomeksi Seikkailujen sankareita -lehdessä jo 1943. Juhani Hinkkasen mukaan se oli ensimmäinen suomennettu miekka ja magia -tarina.
Elakia ei juurikaan kuvailla novelleissa. Hänen sanotaan olevan ”hoikka ja susimainen”, ja hän käyttää aseenaan rapiiria. Kuvittaja Virgil Finlayn piirroksissa Elak muistuttaa näyttelijä Errol Flynniä. Elakin apuri Lycon on lihava juoppo, joka puhuu paljon ja nokkelasti.
Vastaanotto > Aikalaisarviot

”Ukkosta aamunkoitossa” valittiin Weird Talesin lukijaäänestyksessä toukokuun numeron parhaaksi novelliksi. Lukijapalstalla ”kiihkeä Conan-fani” ilmoitti ”rienauksen” uhallakin pitävänsä Elakia parempana kuin Conania ja vertasi tarinaa A. Merrittin teoksiin. Myös jatkosarjan päätösosa sai myönteistä palautetta, vaikkakaan ei voittanut lukijaäänestystä.
”Spawn of Dagon” sai lukijoilta kehuja. Muuan Caroline Ferber ylisti Kuttnerin ylittäneen itsensä ja kiitti Virgil Finlayn kansikuvaa, joka esitti ”eloisan komeaa” Elakia. Kaikki lukijat eivät olleet samaa mieltä. Eräs R. Frederick piti ”Spawn of Dagonin” loppua pettymyksenä eikä muutenkaan piitannut Elak-tarinoista.
”Feeniksin tuolla puolen” sai sekin myönteistä palautetta ja useampi lukijakirje kehui sitä lokakuun parhaaksi novelliksi. Se ei kuitenkaan voittanut äänestystä.
Weird Talesin päätoimittaja vaihtui 1940. Kirjepalsta keskittyi tämän jälkeen kirjailijoiden kommentteihin. Kevään 1941 numeroissa ei käsitelty ”Lohikäärmeen valtaistuinta”.
Vastaanotto > Jälkimaine

Peter Hainingin (1976) mukaan Elak teki Kuttnerista Weird Talesin lukijakunnan parissa ”erittäin suositun”, mutta sarja ei yltänyt hänen ensimmäisen novellinsa ”Hautausmaan rotat” tehoon. Lin Carter sen sijaan piti Kuttnerin miekka ja magia -novelleja jopa Howardia parempina. Markku Sadelehdon mukaan Elak pitkälti unohtui vuoden 1985 uusintapainokseen asti. Robert M. Price kuvailee Kuttnerin miekka ja magia -tuotantoa pieneksi mutta arvokkaaksi.
Vuoden 2007 uusintapainoksen esipuheessa Joe R. Lansdale kehuu Kuttnerin huumorintajua ja nokkeluutta. Lansdalen mielestä sekä Elak että hänestä kertovat novellit ovat hienostuneempia kuin Conan. Weird Talesin miekka ja magia -novelleja käsittelevässä artikkelissaan Morgan T. Holmes (2015) arvelee, että piktien ja viikinkien kaltaiset anakronismit on tarkoitettu huumoriksi. Elak-novelleissa ei suuremmin kuvailla henkilöhahmoja, mutta Lovecraft-vaikutteet ovat voimakkaampia kuin muissa Weird Talesin julkaisemissa miekka ja magia -novelleissa. ”Ulkopuolisesta” tunkeutuvan kauhun rooli on iso, minkä Holmes tulkitsee merkiksi siitä, että miekka ja magia oli siirtynyt gotiikasta kosmiseen kauhuun. Holmesin mukaan Kuttnerin novellit eivät ”sanottavasti edistäneet tai muuttaneet lajityyppiä”, vaan niiden pääasiallinen saavutus oli genren pitäminen elossa vielä Howardin kuoltuakin.
Fantasy Literature -sivuston arviossa Sandy Ferber sanoo Kuttnerin kokemattomuuden näkyvän tarinoiden kömpelössä proosassa ja toisteisuudessa. Yhtä kaikki ne ovat ”nopeatempoisia, jännittäviä, mukavan väkivaltaisia ja loputtoman mielikuvituksekkaita”. Sarjan parhaana osana Ferber pitää ”Lohikäärmeen valtaistuinta”, joka tarjoaa muistettavia toimintakohtauksia ja koskettavan lopun. Georges T. Doddsin mukaan on mahdollista, että Elak ja Lycon innoittivat Fritz Leiberin Fafhrd ja Harmaa hiirestäjä -sarjaa, jossa seikkailee samantapainen sankarikaksikko. Doddsin mielestä Leiberin tarinat olivat kuitenkin huomattavasti parempia, ja Elak häviää myös Kuttnerin omille Prinssi Raynor -tarinoille. Omaperäisyyden puutteesta kärsivät miekka ja magia -novellit eivät kuulu Kuttnerin parhaimmistoon, sillä tämä kirjoitti parhaat tekstinsä vasta 1940–1950-luvuilla siirryttyään vaimonsa C. L. Mooren kanssa tieteisfantasiaan.
Vastaanotto > Suomessa

Markku Sadelehdon mukaan ”Kuttner ei ole Howard”, mutta hän oli ”aikaansa edellä, hän ennakoi sankarifantasian tulevaa kehitystä.” Sadelehdon mukaan kielteinen vastaanotto johtui siitä, että Howardin ihailijakunta ei ”mestarinsa menetettyään leikkiä ymmärtänyt. Kuttnerin tarinat eivät olleet huonoja, hänen ajoituksensa oli väärä.” Elak on Sadelehdon mielestä ”yksi puuttuvia renkaita Howardin ja Michael Moorcockin välillä, vaikka itsepäinen Moorcock ei sellaista ikinä tunnustaisi”.
Aikakoneen Vesa Lehtinen arvioi novellin ”Ukkosta aamunkoitossa”, kun se ilmestyi suomeksi 1993. Lehtisen mukaan Kuttnerin ”sepustus” ei edusta aivan kehnointa miekkaa ja magiaa, sillä siinä on sentään ”jonkinlainen juoni. Mutta jopa Howard osasi tehdä eläväisempiä päähenkilöitä!”
Luettelo novelleista

| Alkuperäinen nimi | Alkuperäinen julkaisu | Suomenkielinen nimi | Suomenkielinen julkaisu |
| --- | --- | --- | --- |
| ”Thunder in the Dawn” | Weird Tales, touko–kesäkuu 1938 (jatkosarja) | ”Ukkosta aamunkoitossa” | Mustan jumalan suudelma (1993) |
| ”Spawn of Dagon” | Weird Tales, heinäkuu 1938 | — | — |
| ”Beyond the Phoenix” | Weird Tales, lokakuu 1938 | ”Feeniksin tuolla puolen” | Weird Tales – fantasialehden parhaat alkuperäiskuvin (1992) |
| ”Dragon Moon” | Weird Tales, tammikuu 1941 | ”Lohikäärmeen valtaistuin” | Seikkailujen sankareita (1943) |

Lokakuun 1938 Weird Tales ja ”Feeniksin tuolla puolen” (Beyond the Phoenix). Kansitaiteilija Margaret Brundage.
”Lohikäärmeen valtaistuin” (Dragon Moon) tammikuun 1941 Weird Talesin kannessa. Kansitaiteilija Harold S. De lay.
Finnheimfjellet

Finnheimfjellet
| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 148 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Finnheimfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Breidalenin ja Langdalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 148 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Estadio de la Cartuja

Stadion ulkoa.
Stadion sisältä.
Estadio de la Cartuja on urheilustadion Sevillassa, Espanjan Andalusiassa. Stadion rakennettiin Sevillassa järjestettyjä vuoden 1999 yleisurheilun MM-kilpailuja varten. La Cartujan katsojakapasiteetti on normaalikäytössä 72 000 katsojaa (kaikki istumapaikkoja).
La Cartuja isännöi vuoden 2003 jalkapallon UEFA-cupin loppuottelua, jossa Porto voitti Celticin. Suuren osan ajasta stadion on kuitenkin tyhjillään, koska kumpikaan Sevillan suurseuroista ei käytä sitä vakituisesti. Sevilla FC pelaa kotiottelunsa Ramón Sánchez Pizjuánilla ja Real Betis Benito Villamarínilla.
Vuoden 2021 Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2020 siirrettiin Sevillaan, koska aiemmin isännäksi valittu  Bilbao ei voinut taata, että otteluihin voitaisiin päästää yleisöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Estadio de la Cartuja Wikimedia Commonsissa
Finnfrost

| Finnfrost |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1991
Lakkautettu:  Maaliskuu 2019
Toimitusjohtaja:  Markus Höglund
Kotipaikka:   Tuusula
Toimiala:  päivittäistavaran tukkukauppa
Tuotteet:  hankinta- ja logistiikkapalvelut
Kotisivu:  http://www.finnfrost.fi/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finnfrost Oy oli Tuusulassa, Jusslan teollisuusalueella sijaitseva, pakasteiden hankintaan ja logistiikkaan erikoistunut pakkasvarasto. Se oli tasaosuuksin Inex Partnersin sekä Tuko Logistics Oy:n omistuksessa. Finnfrost Oy kuului Tuusulan suurimpiin työnantajiin. Yhtiön suurimmat asiakasryhmät olivat S-ryhmän, Suomen Lähikaupan sekä Wihurin, Stockmannin ja Heinon Tukun vähittäiskauppa- ja HoReCa-alan asiakkaat. Finnfrostin toimitusjohtajana toimi Markus Höglund.
Finnfrostin vuonna 2000 Tuusulaan valmistuneita tiloja on jo kertaalleen jouduttu laajentamaan kasvavien markkinoiden myötä. Laajennusosa otettiin käyttöön kesäkuussa 2004. Nykyisin Finnfrostin vanhoissa tiloissa toimii vain Meira Nova.
Finaglen laki

Finaglen laki (tunnetaan myös Finaglen lisäyksenä Murphyn lakiin) voidaan summata:
Nimitystä "Finaglen laki" käytti ensi kerran John W. Campbell, Jr., Astounding Science Fiction (myöh. Analog) -lehden päätoimittaja. Hän käytti sitä yleisesti pääkirjoituksissaan 1940-luvulta 1960-luvulle, mutta nimitys ei koskaan yleistynyt samaan tapaan kuin Murphyn laki.
Myöhemmin nimitystä "Finaglen laki" teki tunnetuksi tieteiskirjailija Larry Niven sarjassaan Tunnettu Avaruus.
Face

Face on englantia ja tarkoittaa suomeksi kasvoja. Se tarkoittaa myös muun muassa seuraavia:
Face, venäläinen rap-artisti
The Face, brittiläinen aikakauslehti
Roy Face (s. 1928), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Face”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
F1 2009

| F1 2009 |
| --- | --- |

 F1 2009 pelin kansikuva.
Kehittäjä:  Sumo Digital
Julkaisija:  Codemasters
Jakelija:  App Store
Pelisarja:  Formula 1
Pelimoottori:  EGO Engine 1.0
Julkaistu:  NA 17. marraskuuta 2009 PAL 19. marraskuuta 2009 UK 20. marraskuuta 2009 JP 17. joulukuuta 2009
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3 ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Wii PlayStation Portable iOS
Jakelumuoto:  optinen levy, UMD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
F1 2009 on Sumo Digitalin kehittämä ja Codemastersin julkaisema ajopeli, joka perustuu Formula 1 -kauteen 2009. Peli julkaistiin Wii- ja PlayStation Portable -alustoille marraskuussa 2009. Pelistä on tehty myös versio Applen iPod Touchille ja iPhonelle. Seuraava osa F1 2010 julkaistiin PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja PC:lle.
Peli sisältää kaikki kauden 2009 kuljettajat, tallit, radat ja uuden Yas Marina Circuitin -radan Abu Dhabissa, sekä aiemmin peleistä puuttuneet Valencian ja Singaporen katuradat. Mukana on myös KERS-järjestelmä. Pelissä on myös suomalaiset kuljettajat, Kimi Räikkönen ja Heikki Kovalainen.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Valmistaja | Auto | Moottori | Renkaat | Nro | Kuljettaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Vodafone McLaren Mercedes | McLaren | MP4-24 | Mercedes | B | 1 |  Lewis Hamilton |
|  Vodafone McLaren Mercedes | McLaren | MP4-24 | Mercedes | B | 2 |  Heikki Kovalainen |
|  Scuderia Ferrari Marlboro | Ferrari | F60 | Ferrari | B | 3 |  Felipe Massa |
|  Scuderia Ferrari Marlboro | Ferrari | F60 | Ferrari | B | 4 |  Kimi Räikkönen |
|  BMW Sauber F1 Team | BMW Sauber | F1.09 | BMW | B | 5 |  Robert Kubica |
|  BMW Sauber F1 Team | BMW Sauber | F1.09 | BMW | B | 6 |  Nick Heidfeld |
|  ING Renault F1 Team | Renault | R29 | Renault | B | 7 |  Fernando Alonso |
|  ING Renault F1 Team | Renault | R29 | Renault | B | 8 |  Nelson Piquet |
|  Panasonic Toyota Racing | Toyota | TF109 | Toyota | B | 9 |  Jarno Trulli |
|  Panasonic Toyota Racing | Toyota | TF109 | Toyota | B | 10 |  Timo Glock |
|  Scuderia Toro Rosso | Toro Rosso | STR4 | Ferrari | B | 11 |  Sébastien Bourdais |
|  Scuderia Toro Rosso | Toro Rosso | STR4 | Ferrari | B | 12 |  Sébastien Buemi |
|  Red Bull Racing | Red Bull | RB5 | Renault | B | 14 |  Mark Webber |
|  Red Bull Racing | Red Bull | RB5 | Renault | B | 15 |  Sebastian Vettel |
|  AT&T Williams | Williams | FW31 | Toyota | B | 16 |  Nico Rosberg |
|  AT&T Williams | Williams | FW31 | Toyota | B | 17 |  Kazuki Nakajima |
|  Force India Formula One Team | Force India | VJM02 | Mercedes | B | 20 |  Adrian Sutil |
|  Force India Formula One Team | Force India | VJM02 | Mercedes | B | 21 |  Giancarlo Fisichella |
|  Brawn GP Formula One Team | Brawn | BGP 001 | Mercedes | B | 22 |  Jenson Button |
|  Brawn GP Formula One Team | Brawn | BGP 001 | Mercedes | B | 23 |  Rubens Barrichello |
Radat

| Nro | Kilpailu | Rata |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Australian Grand Prix | Albert Park Grand Prix Circuit, Melbourne |
| 2 |  Malesian Grand Prix | Sepang International Circuit, Sepang |
| 3 |  Kiinan Grand Prix | Shanghai International Circuit, Shanghai |
| 4 |  Bahrainin Grand Prix | Bahrain International Circuit, Sakhir |
| 5 |  Espanjan Grand Prix | Circuit de Catalunya, Montmeló |
| 6 |  Monacon Grand Prix | Circuit de Monaco, Monte Carlo |
| 7 |  Turkin Grand Prix | İstanbul Park, Istanbul |
| 8 |  Britannian Grand Prix | Silverstone Circuit, Silverstone |
| 9 |  Saksan Grand Prix | Nürburgring, Nürburg |
| 10 |  Unkarin Grand Prix | Hungaroring, Mogyoród |
| 11 |  Euroopan Grand Prix | Valencian katurata, Valencia, Espanja |
| 12 |  Belgian Grand Prix | Circuit de Spa-Francorchamps, Stavelot |
| 13 |  Italian Grand Prix | Autodromo Nazionale Monza, Monza |
| 14 |  Singaporen Grand Prix | Marina Bay Street Circuit, Singapore |
| 15 |  Japanin Grand Prix | Suzuka Circuit, Suzuka |
| 16 |  Brasilian Grand Prix | Autódromo José Carlos Pace, São Paulo |
| 17 |  Abu Dhabin Grand Prix | Yas Marina Circuit, Abu Dhabi |
Aiheesta muualla

Pelin virallinen sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:F1 2009 (video game)
Käännös suomeksi
Fredrik Ehrenmalm

Fredrik Georg Ehrenmalm (14. maaliskuuta 1767 – 25. huhtikuuta 1823 Tenhola) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Ehrenmalmin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Samuel Magnus Ehrenmalm ja Renata Juliana Åkerhielm ja puoliso vuodesta 1798 Gustava Charlotta Blomstedt (k. 1827). Ehrenmalm tuli ylioppilaaksi Turussa 1780 ja valmistui filosofian maisteriksi 1876. Hän oli samana vuonna ylioppilas Uppsalassa. Papiksi hänet vihittiin Turun hiippakunnassa 1789. Sandelsin jääkäripataljoonan pataljoonansaarnaaja hänestä oli tullut jo 1786, kuninkaan luvalla alaikäisenä ja ilman pappisvihkimystä. Rykmentinpastori Ehrenmalmista tuli 1789 ja maaherra Magnus Wilhelm Armfeltin kotisaarnaaja samana vuonna. Ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi Ehrenmalm tuli 1790 ja Tenholan kirkkoherraksi 1802. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Ensi rakkaus

| Ensi rakkaus> First Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joan Darling
Käsikirjoittaja:   Jane Stanton Hitchcock  David Freeman 
Perustuu:  Harold Brodkeyn novelliin ”Sentimental Education” (1957)
Tuottaja:   Lawrence Truman  David Foster 
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Bobby Byrne
Leikkaaja:  Frank Morriss
Pääosat:   William Katt  Susan Dey  John Heard  Beverly D’Angelo  Robert Loggia 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Truman-Foster Company
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   1977  Suomessa 1979 
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ensi rakkaus (First Love) on Joan Darlingin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1977. Collegeopiskelijoiden ihmissuhteista kertovan elokuvan pääparia näyttelevät William Katt´ja Susan Dey.
Juoni

Elokuvassa romanttisiin ihanteisiinsa uskova, sulkeutunut mutta komea opiskelijapoika Elgin rakastuu itseään kokeneempaan tyttöön Carolineen, jolla puolestaan on suhde itseään vanhemman, naimisissa olevan miehen kanssa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Katt  | … |  Elgin   |
|  Susan Dey  | … |  Caroline   |
|  John Heard  | … |  David   |
|  Beverly D’Angelo  | … |  Shelley   |
|  Robert Loggia  | … |  John March   |
Tuotanto

Ensi rakkaus kuvattiin muun muassa Reed Collegessa Oregonin osavaltion Portlandissa.
John Barry sävelsi elokuvaan musiikin, joka kuitenkin suurelta osalta korvattiin muun muassa Cat Stevensin levytyksillä ja Sibeliuksen Karelia-sarjan Alla marcialla. Barryn alkuperäinen musiikki julkaistiin sountrack-albumilla vuonna 2013.
Vastaanotto

The New York Timesin Janet Maslin näki naisohjaaja Joan Darlingin tavassa käsitellä tarinan keskeistä naishahmoa samankaltaista misogyniaa kuin joissakin Elaine Mayn ja Lina Wertmüllerin töissä.
Ensi rakkaus sai Suomessa ensi-iltansa Helsingin Viiskulman Meranossa 23. helmikuuta 1979. Se sai teatterikierroksellaan 429 katsojaa. Helsingin Sanomien Helena Ylänen luonnehti elokuvaa makeahkoksi tarinaksi ensilemmestä eikä ollut vakuuttunut ohjaajan tai käsikirjoittajien taidoista. Hän piti sitä eräänlaisena Love Storyn käänteisversiona, jossa poika on köyhä ja tyttö rikkaasta perheestä. Yläsen mielestä tarina hukkaa mielenkiintoisen asetelman, jossa poika suhtautuu rakkauteen vakavasti, tytöt taas kevytmielisesti. Myöskään college-miljööstä ei ole saatu paljoa irti. Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi kuittasi elokuvan ”vaisuntuntuiseksi ihmissuhdekelailuksi” ja antoi sille kaksi tähteä viidestä..
Aiheesta muualla

Ensi rakkaus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Filothéi (Árta)

| Filothéi Φιλοθέη |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Filothéi
 Koordinaatit: 39°09′N, 20°54′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Árta
Kunta:  Árta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  190105
Väkiluku (2011):  5 443
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filothéi (kreik. Φιλοθέη; virallisesti Δημοτική Ενότητα Φιλοθέης, Dimotikí Enótita Filothéis) on yksi Ártan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 5 443 (vuonna 2011).
Filothéin kunnallisyksikkö käsittää alueen Ártan kunnan keskiosissa. Sen suurin asutus on Chalkiádesin kylä, joka toimi myös lakkautetun kunnan kuntakeskuksena. Filothéi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ártan kuntaan yhdessä Amvrakikóksen, Vlachérnan ja Xirovoúnin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Filothéin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Spyrídon | Ágios Spyrídon | 971 |
| Ágios Spyrídon | Dokímia | 29 |
| Ágios Spyrídon | Vathýpedo | 59 |
| Chalkiádes | Chalkiádes | 1 284 |
| Kalamiá | Kalamiá | 1 018 |
| Kalóvatos | Kakóvatos | 58 |
| Kalóvatos | Kalóvatos | 589 |
| Kirkizátes | Kirkizátes | 466 |
| Kirkizátes | Plisioí | 356 |
| Rókka | Rókka | 613 |
Yhteensä: 5 443
FK Sibir Novosibirsk

FK Sibir Novosibirsk (ven. «Сибирь» Новосибирск) on jalkapalloseura Novosibirskistä. Se pelaa Venäjän 1. divisioonassa.
Historia

FK Sibir Novosibirsk perustettiin vuonna 1936 ja se on sittemmin yhdeksällä eri nimellä pelannut Venäjän ja Neuvostoliiton eri sarjatasoilla. Sibir nousi kauden 2009 päätteeksi ensi kertaa Venäjän pääsarjatasolle. Sibir eteni Venäjän cupin finaaliin 2010, mutta hävisi sen Zenit Pietarille 0–1. Se pääsi kuitenkin Eurooppa-liigaan kaudelle 2010–2011, koska Zenit oli jo varmistanut pääsynsä Mestarien liigaan.
Historia > Aiemmat nimet

Burevestnik (1936–1937)
Krylya Sovetov (1938–1956)
Sibselmash (1957–1965)
SETM (1970)
Dzeržinets (1971)
Tškalovets (1972–1991, 1993–1999)
Tškalovets-FoKuMiS (1992)
Tškalovets-1936 (2000–2005)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (venäjäksi)
Folia

Folia (myös ital. Follia, ransk. Folies d'Espagne, engl. Faronel's Ground) on yksi länsimaisen musiikinhistorian vanhimmista säilyneistä suosikkisävelmistä, jota on käytetty lukemattomien variaatioiden teema-aineksena ainakin 1400-luvulta lähtien. Nimitystä voidaan käyttää myös tietystä toistuvasta sointukulusta. Folian alkuperä on oletettavasti portugalilainen.
Folian ns. myöhäisemmän ja tunnetumman muodon rakenne d-mollissa on seuraava: /dm /A7 /dm /C /F /C /dm /A7 / /dm /A7 /dm /C /F /C /dm A7 /dm. Toistuvan bassolinjan päällä melodia ottaa erilaisia muotoja, myös muissa kuin alkuperäisessä tahtilajissa 3/4.
Yli 150 säveltäjää eri aikakausilta on käyttänyt Folia-sointukiertoa teoksissaan, muun muassa Diego Ortiz, Arcangelo Corelli, Marin Marais ja Franz Liszt. Teema tunnetaan suomalaisessakin kansanmusiikissa esimerkiksi Lampaanpolskana.
Folia-muunnelmia on käytetty myös monen elokuvan musiikkina. Toivo Kuulan ”Lampaanpolska” soi Paroni Paakkunaisen sovituksena Seppo Huunosen Lampaansyöjissä (1972) ja Georg Friedrich Händelin ”Sarabande” Stanley Kubrickin Barry Lyndonissa (1975). Myös Vangeliksen teema ”Conquest of Paradise” Ridley Scottin elokuvassa 1492 – paratiisin valloitus muistuttaa sointukierroltaan foliaa.
Folian melodia:
Folia
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Muita tunnettuja sointukiertoja ovat esimerkiksi romanesca ja bergamasca.
Evil Dead (vuoden 2013 elokuva)

| Evil Dead |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fede Alvarez
Käsikirjoittaja:   Fede Alvarez  Rodo Sayagues 
Tuottaja:   Sam Raimi  Bruce Campbell  Robert Tapert 
Säveltäjä:  Roque Baños
Kuvaaja:  Aaron Morton
Leikkaaja:  Bryan Shaw
Pääosat:   Jane Levy  Shiloh Fernandez  Lou Taylor Pucci  Jessica Lucas  Elizabeth Blackmore 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 8. maaliskuuta 2013  Suomi 10. toukokuuta 2013 
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  17 000 000 dollaria
Tuotto:  97 542 952 dollaria
Seuraaja:  Evil Dead Rise
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Evil Dead on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Fede Alvarez. Elokuva on uudelleenfilmatisointi Sam Raimin ohjaamasta vuoden 1981 elokuvasta.
Elokuvan jatko-osa Evil Dead Rise sai ensi-iltansa vuonna 2023.