stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zimmari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zimmari Wikimedia Commonsissa
Virkitysuimala Zimmarin kotisivut
Kempele
| --- | --- |
Kempeleen alueista ja kylistä kertovat artikkelit:  Alakylä (kylä) · Asemanseutu (keskustaajaman keskuspaikka, asuinalue) · Hakamaa (teollisuusalue) · Juurussuo (kylä) · Ketolanperä (kylä) · Kirkonseutu (keskustaajaman osa) · Rajakorpi (kylä) · Vihiluoto (kylä, asuinalue, yritysalue) · Väärälänperä (kylä, asuinalue) · Ylikylä (keskustaajaman osa)  · Zatelliitti (yritysalue)
Kempeleen asuinalueista kertovat artikkelit:  Kempeleen keskustaajaman asuinalueet (keskustaajaman länsipuolen asuinalueet) · Ylikylä (keskustaajaman itäpuolen asuinalueet)
Muuta Kempeleeseen liittyvää:  Honkasen lasten- ja nuortentalo · Kempelehalli · Kirjasto · Kotiseutumuseo · Köykkyrin virkistysalue · Meijeri · Mourunkijärvi · Pappila (uusi) · Pappila (vanha) · Pyhän Kolminaisuuden kirkko · Rautatieasema · Tiilitehdas · Vanha kirkko · Vesitorni · Zeppelin · Zimmari
Wade Mainer

| Wade Mainer |
| --- | --- |
 Wade Mainer viimeisinä vuosinaan.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1907 Weaverville, Pohjois-Carolina
Kuollut: 12. syyskuuta 2011 (104 vuotta) Flint, Michigan
Muusikko
Aktiivisena:  1934–1993
Tyylilajit:  bluegrass
Soittimet:  banjo
Yhtyeet:  The Mountaineers, The Sons of the Mountaineers
Levy-yhtiöt:  Old Homestead
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wade Mainer (21. huhtikuuta 1907 Weaverville, Pohjois-Carolina – 12. syyskuuta 2011 Flint, Michigan) on yhdysvaltalainen laulaja ja banjisti. Hän teki pitkän uran ja levytti 1930-luvulta 1990-luvulle. Hänet tunnetaan yleisesti ”bluegrassin isoisänä”.
Elämä

Mainer syntyi Weavervillessä, Pohjois-Carolinan osavaltiossa, ja kasvoi paikallisella maatilalla. Hän muutti jo nuorena Concordiin työskentelemään puuvillatehtaassa. Pian tämän jälkeen hän liittyi veljensä J. E. Mainerin yhtyeeseen, The Mountaineersiin, ja alkoi esiintyä radiossa. Mainer lähti yhtyeestä 1936, kun hän perusti toisen jäsenen Zeke Morrisin kanssa duon, joka kuitenkin hajosi pian, kun Morris perusti veljensä Wileyn kanssa Morris Brothersin.
Vuonna 1937 Mainer meni naimisiin laulaja-kitaristi Julia Brownin kanssa. Samana vuonna hän perusti oman yhtyeensä, The Sons of the Mountaineersin. Yhtye levytti vuoteen 1941 Bluebird Recordsille, jonka alaisuudessa yhtye julkaisi vuonna 1939 tunnetuimman kappaleensa ”Sparkling Blue Eyesin”. Toisen maailmansodan aikana yhtyeen toiminta hiipui, koska Mainerilla ei ollut varaa hankkia polttoainetta. Hän vetäytyikin sodan ajaksi maatilalle. Mainer pääsi kuitenkin kertaalleen esiintymään Valkoiseen taloon presidentti Franklin Rooseveltin kutsusta.
Sodan jälkeen Mainer organisoi yhtyeensä uudelleen, ja se alkoi esiintyä jälleen Pohjois-Carolinan radioasemilla. Seuraavien vuosien aikana yhtye levytti kuitenkin enää harvakseltaan, sillä old-timemusiikin suosio oli laskenut. Mainer vetäytyi musiikkimaailmasta tultuaan uskoon vuonna 1953 ja muutti vaimonsa kanssa Michiganin Flintiin, missä hän työskenteli General Motorsin tehtailla. Mainer lauloi vain uskonnollisissa tilaisuuksia, kunnes laulaja Molly O’Day vakuutti hänet siitä, että banjo on hyväksytty soitin myös gospelmusiikissa. Mainer palasikin levytysstudioon vaimonsa kanssa vuonna 1961, kun he alkoivat levyttämään King Recordsille. Hän levytti epäsännöllisesti 1960-luvulla, mutta jäätyään eläkkeelle 1973 hän alkoi levyttää jälleen enemmän.
Mainer julkaisi Old Homesteadin kautta muutamia albumeita 1970-luvulta 1990-luvun alkupuolelle ja soitti useilla Michiganin alueen bluegrass- ja folkmusiikkifestivaaleilla. Vuonna 1987 presidentti Ronald Reagan tunnusti Mainerin saavutukset Yhdysvaltain musiikille myöntämällä tälle National Heritage Fellowshipin. Mainer soitti vaimonsa kanssa vielä vuonna 2004 Ashevillen Mountain Dance and Folk Festivalilla. Samana vuonna hän soitti radiossa Grammy-palkinto ehdokkaana olleen banjistin George Bucknerin kanssa. Mainer kuoli kotonaan Flintissä syyskuussa 2011, 104-vuotiaana.
Diskografia > Albumit

1961: Soulful Sacred Songs
1971: Sacred Songs of Mother and Home
1973: The Songs of Wade Mainer
1976: From the Maple to the Hill
1980: Old Time Songs
1984: Old Time Banjo Tunes
1987: In the Land of Melody
1989: How Sweet to Walk
1990: String Band Music
1993: Old Time Gospel Favorites
1993: Carolina Mule
Diskografia > Kokoelmat

1979: Early Radio
1983: Early and Great, Volume 1
????: Early and Great, Volume 2
1993: Early and Great, Volume 3
Zweites Buch

Zweites Buch (”Toinen kirja”) on Adolf Hitlerin vuonna 1928 sanelema kirja, jota ei julkaistu hänen elinaikanaan. Teoksessa Hitler täydensi ja tarkensi aiemmin Taisteluni-kirjassa esiintuomiaan näkemyksiään varsinkin Saksan ulkopolitiikasta ja tarpeellisista aluelaajennuksista. Oleellisia muutoksia hänen ajattelussaan ei kirjasta ilmene.
Virikkeenä kirjalle oli Saksan kansallismielisissä piireissä syntynyt paheksunta Italian fasistien pyrkimyksistä italialaistaa pääasiassa saksankielinen Etelä-Tirolin osavaltio. Hitlerin mielestä Saksan tuli olla valmis luopumaan aluevaatimuksistaan Etelä-Tiroliin, sillä liitto fasistisen Italian kanssa oli tarpeellinen. Hän katsoi tarpeelliseksi selvittää tarkemmin näkemystään, sillä keskustelu aiheesta oli noussut uudelleen ja poliittiset kilpailijat olivat syyttäneet häntä petturiksi. Teos laajeni käsittelemään muitakin kansainvälisen politiikan aiheita, muun muassa Yhdysvaltain talousmahtia. Hitler saneli käsikirjoituksen pikaisesti kesällä 1928 puolueensa kustannusjohtajalle Max Amannille vieraillessaan Obersalzbergissa, mutta sitä ei toimitettu julkaisukuntoon. Syyt tähän saattoivat olla taloudelliset, eikä huonosti kaupaksi käyneelle Mein Kampfille ehkä haluttu kilpailijaa.
Käsikirjoitusta säilytettiin Hitlerin elinaikana salaisessa paikassa, eikä sen olemassaolosta kerrottu julkisuuteen. Toisen maailmansodan jälkeen se päätyi yhdysvaltalaisille ja julkaistiin lopulta saksaksi vuonna 1961.[lähde? ]
Yhdystie 2230

Yhdystie 2230 on yhdystie Varsinais-Suomessa. Se alkaa valtatieltä 10 Liedossa ja päättyy yhdystielle 2250 Tarvasjoen kirkonkylässä.
Tie alkaen Paappalantien risteyksestä Liedossa, samoin kuin yhdystien 2250 alkuosa siitä valtatielle 10, on osa historiallista Hämeen Härkätietä, joka on eräs Suomen Tiehallinnon määrittelemistä matkailuteistä ja valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Osoitenimenä tiellä on Liedossa Vanha Hämeentie ja Tarvasjoella Hämeen Härkätie.
Kulultaan tie seurailee ensin Paimionjoen  ja lopussa sen sivujoen Tarvasjoen pohjoisrantaa. Ennen nykyisen valtatien 10 valmistumista 1960-luvun alussa tieosuus on myös ollut osa vielä tuolloin pääosin historiallisen Hämeen Härkätien reittiä noudatellutta valtatietä 10.
Zwan

| Zwan> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2001–2003
Tyylilaji:  vaihtoehtorock indie rock
Kotipaikka:   Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Billy Corgan   Matt Sweeney   Jimmy Chamberlin   David Pajo   Paz Lenchantin  
Levy-yhtiö:  Reprise Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zwan oli yhdysvaltalainen rockyhtye joka toimi vuosina 2001–2003. Yhtye julkaisi ainoastaan yhden albumin: Mary Star Of The Sea.
Äitini merenneito

| Äitini merenneito> 인어공주 Ineo gongju |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Park Heung-shik
Käsikirjoittaja:   Park Heung-shik  Jang Myeong-suk 
Tuottaja:  Lee Jun-dong
Säveltäjä:  Jo Seong-woo
Kuvaaja:  Choi Yeong-taek
Leikkaaja:  Kim Yang-il
Pääosat:   Jeon Do-yeon  Park Hae-il  Ko Du-shim 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Korean tasavalta
Levittäjä:  CJ Entertainment
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  korea
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Äitini merenneito (hangul: 인어공주; hanja: 人漁公主; uudistettu latinisaatio: Ineo gongju, engl. My Mother, the Mermaid) on vuonna 2004 valmistunut eteläkorealainen elokuva. Elokuva kertoo nuoresta naisesta, joka riitelee äitinsä kanssa, mutta jokin kuljettaa hänet takaisin aikaan, jossa hän näkee vanhempansa ja jotain todella merkillistä heistä. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jeon Do-yeon, Park Hae-il ja Ko Du-shim.
Aiheesta muualla

Äitini merenneito Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Zoysia

| Zoysia |
| --- | --- |
 Zoysia japonica
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Zoysia  Willd. (1801)
Tyyppilaji
 Zoysia pungens Willd. 
Katso myös
   Zoysia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zoysia on heinäkasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kahdeksan lajia. Niitä esiintyy alkuperäisenä Itä-Aasiassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Lajit Zoysia japonica ja Zoysia matrella ovat monivuotisia, rönsyileviä ja mattomaisen kasvuston muodostavia. Ne ovat yleisesti viljeltyjä lämpimän vyöhykkeen nurmikkoheiniä. Zoysia japonica ja Zoysia matrella ovat levinneet tulokaslajeina muun muassa Yhdysvalloissa, muualla Amerikassa ja paikoin Afrikassa.
Lajeja

Zoysia japonica
Zoysia macrantha
Zoysia macrostachya
Zoysia matrella
Zoysia minima
Zoysia pauciflora
Zoysia seslerioides
Zoysia sinica
Xbox Games Store

Xbox Games Store (aiemmin Xbox Live Marketplace) on Microsoftin tarjoama latauspalvelu Xbox 360- ja Xbox One -pelikonsoleille. Palvelussa on tarjolla niin ilmaisia kuin maksullisiakin tuotteita, kuten lisäsisältöä videopeleihin sekä digitaalisia kokoversioita peleistä. Maksullisiin tuotteisiin vaadittiin aiemmin Microsoft Pointseja eli pisteitä, joilla maksu tapahtuu. Pisteitä pystyi ostamaan joko tavarataloista tai pankkikortilla suoraan Xbox Livestä. Elokuussa 2013 Microsoft Pointseista luovuttiin, ja siirryttiin käyttämään paikallista valuuttaa.
Kauppapaikka yhdistettiin Windows Storen kanssa Microsoft Storeksi syyskuussa 2017.
Yhdystie 2264

Yhdystie 2264 on osa historiallista Hämeen Härkätietä Marttilassa ja Tl. Koskella Varsinais-Suomessa. Osoitenimenä tiellä on sekä Marttilassa että Koskella Härkätie. Tie alkaa seututien 224 ja niin ikään Hämeen Härkätien reittiin kuuluvan yhdystien 12307 risteyksestä Marttilan Vättilässä ja päättyy  yhdystien 2260 ja samoin Hämeen Härkätien reittiin kuuluvan yhdystien 2810 risteykseen Kosken kirkonkylässä. Tie kulkee Marttilassa kirkonkylän kautta, ja sen varrelle jää myös Marttilan Ollilan kylä. Ennen Kosken kirkonkylää siihen yhtyy Salon ja Kuusjoen suunnasta yhdystie 2407.
Tie seurailee lähes koko matkaltaan Paimionjoen pohjoisrantaa, josta se erkanee vastaa vähän ennen Kosken kirkonkylää yhdystien 2407 risteyksessä. Ennen nykyisen valtatien 10 valmistumista 1960-luvun alussa tie on myös ollut osa tällöin pääosin historiallisen Hämeen Härkätien reittiä noudatellutta valtatietä 10.
Wienin poikakuoro

Wienin poikakuoro (2003)
Gustav Mahler: Sinfonia nro 8 Wieniläinen poikakuoro – Wiener Singverein – Philharmonischer Chor – Staatskapelle Berlin – Pierre Boulez Musikverein Wien, "suuri sali" (2009)
Wienin poikakuoro (saks. Wiener Sängerknaben) on itävaltalainen poikakuoro, joka on perustettu vuonna 1498. Se on yksi tunnetuimpia poikakuoroja koko maailmassa. Kuoro on tehnyt vuosisatojen ajan yhteistyötä monien säveltäjien kanssa, joita ovat esimerkiksi Mozart, Caldara, Salieri, Heinrich Isaac, Hofhaimer, Biber, Fux, Gluck, ja Bruckner.
Pojat käyttävät esiintyessään kuuluisia matruusin univormujaan.
Aiheesta muualla

Wieniläinen poikakuoro
Yhdystie 3002

Yhdystie 3002 on Hämeenkyrön Kyröskoskelta Ylöjärvelle kulkeva yhdystie. Tien pituus on 4,3 kilometriä.
Tien kulku

Tie saa alkunsa valtatien 3 risteyksestä. Ensin tie läpäisee Tippavaaran teollisuusalueen. Tippavaaran jälkeen tie jatkaa kohti pohjoista jonka jälkeen tie saapuu Kyröskosken keskustaan. Sieltä tie jatkaa Kyron paperi- ja kartonkitehtaan ohi kohti Ylöjärveä. Tie päättyy Ylöjärvellä seututielle 276.
Tie kulkee ensin valtatieltä 3 Valtakadulle nimellä Häijääntie. Sieltä tie kulkee Kyrönkadun ja Valtakadun risteykseen nimellä Valtakatu. Vilpeeseen asti tie kulkee nimellä Koskitie. Vilpeen kohdalla tien nimi muuttuu Viljakkalantieksi. Hämeenkyrön ja Ylöjärven rajalla tie muuttuu Kyröskoskentieksi.
Xbox-murhat

Xbox-murhiksi kutsutaan joukkomurhaa, joka tapahtui Floridassa 6. elokuuta 2004. Murhat saivat alkunsa varastetusta Xbox-pelikonsolista, jonka johdosta kuusi ihmistä surmattiin alumiinisella baseball-mailalla. Murhiin osallistui kolme ”Xbox-teurastajaa”, 29-vuotias Troy Victorino sekä 20-vuotiaat Jerone Hunter ja Michael Salas. Kallojen murskaamisen jälkeen uhreja oli lisäksi hakattu teräaseilla ja kurkut viilletty auki.
Tapauksesta annettiin tuomiot 2. elokuuta 2006. Michael Salas tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen. Troy Victorino ja Jerone Hunter tuomittiin teloitettavaksi myrkkyruiskeella. He odottavat tuomioidensa täytäntöönpanoa Floridan osavaltion vankilassa.
Murhat tapahtuivat 22-vuotiaan Erin Belangerin asunnossa. Hänen lisäkseen surmansa saivat hänen sulhasensa 30-vuotias Francisco "Flaco" Ayo-Roman ja heidän mäyräkoiransa, joka oli poljettu kuoliaaksi, 19-vuotias Michelle Nathan, 17-vuotias Jonathan Gleason, 28-vuotias Roberto "Tito" Gonzalez ja 34-vuotias Anthony Vega.
Zimbabwen naisten maahockeymaajoukkue

| Zimbabwe |
| --- | --- |
Liitto:  Zimbabwen maahockeyliitto
Maanosaliitto:  AfHF
Olympialaiset
Esiintymiset:  1 (ensimmäiset 1980)
Paras sijoitus:  kultaa (1980)
AM-kilpailut
Esiintymiset:  4 (ensimmäiset 1990)
Paras sijoitus:  kultaa (1990)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zimbabwen naisten maahockeymaajoukkue edustaa Zimbabwea naisten maahockeyn maaotteluissa.
Zimbabwen naismaajoukkue voitti nopeasti maan itsenäistymisen jälkeen olympiakultaa Moskovasta 1980. 1990-luvulla maajoukkue saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuista mitalin jokaista väriä laskevalla trendillä. Vuoden 1998 pronssin jälkeen Zimbabwe osallistui Afrikan-mestaruuskilpailuihin seuraavan kerran vuonna 2015, jolloin se sijoittui viidenneksi.
Sijoitukset

Kesäolympialaiset
1980 – kultaa
AM-kilpailut
1990 – kultaa
1994 – hopeaa
1998 – pronssia
2015 – viides
Aiheesta muualla

Zimbabwen naismaajoukkue (Arkistoitu – Internet Archive) Zimbabwen hockeyliitto (englanniksi)
Zimbabwen joukkue – Kesäolympialaiset 1980
Boxall ·
 Chase ·
 Chick ·
 Cowley ·
 Davies ·
 English ·
 George ·
 Grant ·
 Huggett ·
 McKillop ·
 Phillips ·
 Prinsloo ·
 Robertson ·
 Volk ·
 Watson ·
Pelaaja–valmentaja Stewart
Zimbabwen joukkue Moskovan kesäolympialaisissa 1980.
Well Respected Kinks

| Well Respected Kinks The Kinks |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1964–1965
 Julkaistu: 2. syyskuuta 1966
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: rock, pop
 Levy-yhtiö: Marble Arch Records
Listasijoitukset
  2. (elokuu 1966)    5. (syyskuu 1966)
The Kinksin muut kokoelmalevyt
| Greatest Hits! (USA) 1966 | Well Respected Kinks 1966 | Sunny Afternoon 1967 |
Well Respected Kinks on The Kinksin syyskuussa 1966 julkaistu kokoelma-albumi.
Albumi nousi Isossa-Britanniassa sijalle 5 ja vietti listalla yhteensä 35 viikkoa, enemmän kuin yksikään muu Kinks-albumi. Vuonna 2001 Well Respected Kinks julkaistiin CD-formaatissa.
Kappaleet

A-puoli
A Well Respected Man
Where Have All the Good Times Gone
Till the End of the Day
Set Me Free
Tired of Waiting for You
B-puoli
All Day and All of the Night
I Gotta Move
Don't You Fret
Wait Till the Summer Comes Along (säv. Dave Davies)
You Really Got Me
Kokoonpano

Ray Davies – laulu, kitara
Dave Davies – kitara, laulu
Pete Quaife – bassokitara, laulu
Mick Avory – rummut
Weligton

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Weligton Robson Pena de Oliveira
Syntymäaika: 26. elokuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Fernandópolis, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura: Málaga
Pelinumero: 3
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2003 | Paraná | 9 | (0) |
| 2003–2006 | Penafiel | 73 | (0) |
| 2006–2008 | Grasshopper | 30 | (1) |
| 2007–2008 | → Málaga (laina) | 38 | (0) |
| 2008– | Málaga | 216 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. heinäkuuta 2016.
Weligton Robson Pena de Oliveira, yleensä vain Weligton (s. 26. elokuuta 1979 Fernandópolis, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura

Weligton aloitti ammattilaisuransa brasilialaisesta Paraná Clubesta ja edusti sitä vuoteen 2003 asti, kunnes hän siirtyi portugalilaiseen Penafieliin. Ensimmäisen kautensa jälkeen, hän nousi joukkueensa luottopelaajaksi. Kun Penafiel putosi kauden 2005–2006 jälkeen Portugalin pääsarjasta, Weligton lähti joukkueesta ja siirtyi Grasshopperiin.
Weligton pelasi kuitenkin vain yhden kauden sveitsiläisten riveissä, kunnes hänet seuraavaksi kaudeksi lainattiin Málagaan. Hyvin sujuneen kauden jälkeen siirrosta tehtiin pysyvä ja uusi sopimus oli pituudeltaan nelivuotinen. Weligton jatkoi kaudella 2008–2009 joukkueen avauskokoonpanossa. Weligton teki ensimmäisen maalinsa ottelussa Sportingia vastaan, jonka Málaga hävisi 2–1
Aiheesta muualla

Weligtonin esittely ja tilastot Málagan virallisella sivustolla (englanniksi)
Weligtonin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Málaga – Primera División
1 Kameni |
2 Koné |
3 Weligton |
4 Villanueva |
5 Llorente |
6 Camacho |
7 Juankar |
8 Santos |
9 Charles |
10 Juanpi |
11 Castro |
13 Boiko |
14 Recio |
15 Ricca |
17 Duda |
18 Rosales |
19 Sandro |
20 Koke |
21 Jony |
22 Kuzmanović |
23 M. Torres |
26 En-Nesyri |
27 Escandell |
31 Fornals |
39 Ontiveros |
Valmentaja Ramos
Ylä-Pirttijärvi (Tampere)

| Ylä-Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°46′45″N, 23°56′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Keskiseen Pirttijärveen 
Järvinumero:  35.316.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,7 m  
Rantaviiva:  3,578 km  
Pinta-ala:  23,659 ha  
Saaria:  1 
 fiYlä-Pirttijärvi 
Ylä-Pirttijärvi  on Pirkanmaalla Tampereen Velaatassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Löytänänjärven valuma-alueeseen (35.316) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,7 metriä mpy.
Wimbledon (Lontoon osa)

Sijainti Suur-Lontoon alueella
Strathmore Road
Wimbledon Parkin metroasema
Wimbledon [ˈwɪmbəldən] on taajama Englannissa Lounais-Lontoossa noin 13 kilometriä Citystä. Se kuuluu Suur-Lontoon kreivikuntaan ja Mertonin kaupunkipiiriin (borough). Aikojen kuluessa Wimbledon on kasvanut kiinni Lontoon suurkaupunkialueeseen. Paikka tunnetaan siellä pidettävästä Wimbledonin tennisturnauksesta.
Lontoon metron District Line pysähty Wimbledon Parkin metroasemalla. Wimbledonin rautatieasemalle on junayhteys Lontoon Waterloosta sekä monista Etelä-Englannin kaupungeista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wimbledon Wikimedia Commonsissa
Wimbledonin tennisturnaus 1999

Wimbledonin tennisturnaus 1999 alkoi 21. kesäkuuta ja päättyi 4. heinäkuuta 1999. Kilpailu oli järjestyksessä 113:s. Pete Sampras voitti miesten kaksinpelin ja samalla 12. Grand Slam -voittonsa. Naisten kaksinpelin voitti Lindsay Davenport, joka saavutti toisen Grand Slam -voittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Mahesh Bhupathi ja Leander Paes ja naisten nelinpelin Lindsay Davenport ja Corina Morariu. Sekanelinpelin voittivat Lisa Raymond ja Leander Paes.
Sijoitetut pelaajat

| --- | --- |
 Miesten kaksinpeli  Pete Sampras (mestari)   Patrick Rafter (välierät)   Jevgeni Kafelnikov (3. kierros)   Andre Agassi (loppuottelu)   Richard Krajicek (3. kierros)   Tim Henman (välierät)   Mark Philippoussis (puolivälierät)   Todd Martin (puolivälierät)   Greg Rusedski (4. kierros)   Goran Ivanišević (4. kierros)   Gustavo Kuerten (puolivälierät)   Carlos Moyà (2. kierros)   Karol Kučera (4. kierros)   Tommy Haas (3. kierros)   Nicolas Kiefer (2. kierros)   Félix Mantilla (2. kierros) :  Naisten kaksinpeli  Martina Hingis (1. kierros)   Steffi Graf (loppuottelu)   Lindsay Davenport (mestari)   Monica Seles (3. kierros)   Jana Novotná (puolivälierät)   Venus Williams (puolivälierät)   Arantxa Sánchez Vicario (2. kierros)   Nathalie Tauziat (puolivälierät)   Mary Pierce (4. kierros)  -   Julie Halard-Decugis (3. kierros)   Amanda Coetzer (3. kierros)   Sandrine Testud (3. kierros)   Barbara Schett (4. kierros)   Dominique Van Roost (4. kierros)   Nataša Zvereva (2. kierros)   Anna Kurnikova (4. kierros)
Loppuottelut > Miesten kaksinpeli

Pete Sampras –  Andre Agassi 6–3, 6–4, 7–5
Loppuottelut > Naisten kaksinpeli

Lindsay Davenport –  Steffi Graf 6–4, 7–5
Loppuottelut > Miesten nelinpeli

Mahesh Bhupathi /  Leander Paes –  Paul Haarhuis /  Jared Palmer 6–7, 6–3, 6–4, 7–6
Loppuottelut > Naisten nelinpeli

Lindsay Davenport /  Corina Morariu –  Mariaan de Swardt /  Olena Tatarkova 6–4, 6–4
Loppuottelut > Sekanelinpeli

Lisa Raymond /  Leander Paes –  Anna Kurnikova /  Jonas Björkman 6–4, 3–6, 6–3
Zimbabwen historia

Zimbabwen historia kertoo Zimbabwen historiaan liittyvistä asioista. Zimbabwen alueella oli varhaismmillaan asutusta noin 100 000 vuotta sitten. Joistakin paikoista on löytynyt luolamaalauksia.
Jotkut merkit viittaavat siihen, että noin 150 eaa. pohjoisesta tuli karjaa paimentavaa bantukieltä puhuvia kansoja Zimbabwen alueelle. 400-luvun aikoihin nämä kansat olivat asettuneet asumaan Zimbabwen keskiosaan. Heidän tiedetään valmistaneen koruja ja viljelleen joitakin kasveja. Joskus 900-luvun tienoilla maan eteläosaan Mapungubwen alueelle tuli zhiroina tunnettu kansa. Tämä kansa metsästi norsuja saadakseen norsunluuta, joka oli kaupankäynnissä arvokasta. Heillä oli kauppasuhteita alueella, joka ulottui Tansanian rannikolle saakka. Näiden avulla luotiin laajempia kauppasuhteita, joiden alue ulottui Etelä-Afrikasta Persiaan ja Intiaan. Zhirojen kansa vaikutti alueella 1000-luvulle saakka, jolloin alueelle tuli Karangan kansa. 1220-1300 eteläisessä Zimbabwessa oli Mapungubwen valtakunta. Muualla nykyisen Zimbawen alueella oli 1200-luvulta alkaen Zimbabwen kuningaskunta. Sen pääkaupungissa, joka oli nimeltään Suuri-Zimbabwe, rakennettiin kivimuureja. Tämä kaupunki oli merkittävä keskus kaupankäynnin ja kulttuurin kannalta. Tämä Zimbabwen valtakunta kesti vuoteen 1550 saakka, jolloin siitä tuli Mutapan valtakunnan vasalli. Mutapan valtakunnalla oli järjestäytynyt ja pysvä armeija. 1490-alkaen jossain nykyisen Zimbabwen alueella alkoi vaikuttaa Rozvin valtakunta. 1800-luvulla, ennen alueen joutumista brittihallintoon, Zimbabwessa hallitsi Ndebelen suku.
Vuosina 1880–1965 alue oli Ison-Britannian siirtomaa, ja sen nimi oli tuolloin Rhodesia. 1950-luvulla maassa oli kansallinen vapautusliike nimeltä Nyasalandin liitto. 1965 Rhodesia julistautui itsenäiseksi. Alueella oli 1979 Zimbabwe-Rhodesian valtakunta, jota yksikään muu maa ei tunnustanut. Pian alue joutui uudelleen vähäksi aikaa siirtomaaksi. Pian alue kuitenkin itsenäistyi uudelleen ja siitä tuli Zimbabwe vuonna 1980.