stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Al-Ikhlas
Muut selitykset

Suura 112 korostaa sitä, että Jumalalla ei ole lasta, mikä edustaa itäisen kristinuskon piirissä yleistä polemiikkia Bysantin Nikean uskontunnustusta vastaan. Suurassa ei ole mitään puhtaasti islamilaista.
Koraanissa on useita kohtia, joita ei voi ymmärtää Jumalan omaksi puheeksi, vaikka Koraanin selityskirjallisuuden mukaan kyse on aina siitä. Suura 112 kuvailee Jumalan ominaisuuksia: ”Hän, Jumala, on yksi, Jumala, ikuinen.” Retorisesti asia ratkeaa, kun virkkeen alkuun pannaan imperatiivi ”Sano!” Näin virke muuttuu Jumalan puheeksi, jossa hän kehottaa uskovia lausumaan nämä sanat. Tätä ratkaisua Koraanissa käytetään kymmeniä kertoja.
Alaeddin pašša

Alaeddin pašša (k. 1333) oli Osmanivaltakunnan perustaja Osmanin poika ja tämän seuraaja Orhanin veli. Alaeddin tunnetaan kuitenkin suhteellisen huonosti, sillä hänet mainitsevat historialliset lähteet ovat epäselviä ja perustuvat usein legendaariseen kerrontaan.
Alaeddin oli Osmanien valtakunnan perustaja Osmanin poika ja joissakin lähteissä hänestä käytetään nimeä Erden Ali tai vain Ali. Hänen veljensä oli Orhan. Historiallisissa lähteissä Alaeddin mainitaan vaihtelevasti joko Orhanin nuorempana tai vanhempana veljenä. Samaan tapaan myös heidän äidistään on epäselvyyttä. Joissain lähteissä veljeksillä mainitaan olleen sama äiti, Mal Khatun, mutta on mahdollista että kyseessä on sekaannus lähteissä.
Historiallisten lähteiden epäselvyys heijastuu myös veljesten myöhempiin vaiheisiin. Alaeddinin sanotaan asuneen isänsä eläessä šeikki Edebalin kanssa Biledjikissä. Osmanin kuoltua joissakin lähteissä Orhanin sanotaan tarjonneen veljelleen jonkinlaista asemaa valtakunnan hallinnossa. Alaeddin kieltäytyi tarjouksesta ja vetäytyi Kotra tai Kudra-nimiselle paikkakunnalle Brusan (nyk. Bursa) ja Mikhaličin (nyk. Karacabey) välillä. Joidenkin historioitsijoiden mukaan tarinassa on kyse sittemmästä historiallisesta vääristelystä ja todellisuudessa veljesten välille puhkesi heidän isänsä kuoleman jälkeen valtataistelu.
Alaeddinillä oli sittemmin joka tapauksessa asema Osamnivaltakunnan hallinnossa. Joissakin lähteissä hänet mainitaan visiirinä ja asevoimien ylipäälikkönä. Joidenkin historioitsijoiden mukaan kyseessä on kuitenkin jälleen sekaannus ja Alaeddin on sekoitettu samannimiseen toiseen henkilöön, joka toimi visiirinä hänen veljensä alaisuudessa. Alaeddin nimiin on joka tapauksessa sittemmin pistetty useiden eri Osmanivaltakunnan institutioiden perustaminen. Hänen sanotaan esimerkiksi aloittaneen osmanien koilikoiden lyöttämisen ja järjestäneen osmanien jalkaväen (yaya).
Alaeddin kuoli suurin piirtein vuonna 1333. Hänen kuolemansa yksityiskohdista mainitaan eri lähteissä useampia eri tarinoita, joita ei kuitenkaan pidetä erityisen luotettavina. Hänet haudattiin Osmanin mausoleumiin Brusassa.
Perhe

Alâeddin Pasha meni naimisiin Baladin (nimi tuntematon) tyttären kanssa ja hänellä oli noin 8 lasta tästä avioliitosta. He olivat Kılıç Bey (poika), Hızır Bey (poika), Mehmed Bey (poika), Ibrahim Bey (poika), Şahi Çelebi (poika), Taci Hatun (tytär), Ayşe Hatun (tytär), Paşa Hatun (tytär).
Al-Naml

Suuran 27 alkua. Koraanin katkelma 1100-luvulta Irakista.
Al-Naml (arab. النمل‎, an-naml) eli Muurahaisen suura on Koraanin 27. suura ja sisältää 93 jaetta. Nöldeken ikäluokituksessa suura on mekkalainen.
Sisältö

Suura alkaa varoituksella, että uskottomia odottaa rangaistus (jakeet 4–6).
Sisältö > Profeettojen tarinoita

Suurin osa suuran tekstistä kertoo profeetoista. Mukana ovat Mooseksen tarina (7–14), Salomon tarina (15–44), Salihin tarina (45–53), ja Lootin tarina (54–58). Salomon tarinassa kerrotaan, että Saban kuningatar sai kirjeen Salomolta. Kirje alkoi Koraanin suurien aloituslauseella "Jumalan, armeliaan armahtajan nimeen" (jae 30).
Sisältö > Varoituksia ja kehotuksia

Lopussa korostetaan, että Jumala on suurempi kuin epäjumalat (59–66), polemisoidaan uskottomia vastaan (67–75), puhutellaan ja rohkaistaan nimettömäksi jäävää profeettaa "sinä" (76–81) ja varoitetaan tuomion päivästä (82–90). Jakeissa 91-92 nimetön profeetta puhuu minä-muodossa velvollisuuksistaan. Viimeinen jae käyttää "sano!" -toposta profeetan puheeseen.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan suuran lopussa on kyse Muhammedista. Tämä on kuitenkin Koraanin tulkintaa, sillä profeetan nimeä ei mainita.
Al-Nahl

Katkelma Sanaan käsikirjoitusta, joka sisältää Mehiläisen suuran jakeet 73-88.
Al-Nahl (arab. سورة  النحل‎, Sūra an-Naḥl) eli Mehiläisen suura on Koraanin 16. suura ja sisältää 128 jaetta. Ikäluokituksen nojalla suuran jakeet 126-128 ovat medinalaisia, muuten suura on mekkalainen. Suura on saanut nimensä jakeesta 68, jossa puhutaan mehiläisistä. Islamilaisen tulkinnan suurasta esittää esimerkiksi Ibn Kathir (n. 1300 – 1373).
Sisältö > Jumalan tunnusmerkit luonnossa

Suura käsittelee eri kohdissa Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa (jakeet 3-18, 65-69, 77-83). Tunnusmerkkien esittely antaa kuvan Koraanin luonnontieteellisistä käsityksistä, joita on pidetty nykytiedon vastaisina. Suuran  antama kuva luonnosta ei toisaalta sovi Arabian niemimaan maisemiin. Koraani ei vielä tässä tuomitse alkoholin käyttöä (16:67).
Ja Hän on luonut hevoset ja muulit ja aasit, jotta voisitte niillä ratsastaa sekä myöskin ylvästellä (16:8)
Sateen Hän saattaa kasvattamaan teille peltojen viljan, oliivit, taatelipuut, viinirypäleet ja kaikenlaiset hedelmät. Totisesti, tässä on tunnusmerkkejä niille, jotka ajattelevat. (16:11)
Ja juuri Hän hallitsee merta, niin että saatte siitä ravinnoksenne tuoretta lihaa ja etsitte merestä koristeita, joita kannatte. Ja sinä näet laivojen halkovan merta. (16:14)
Ja Hän on luonut maahan vuoret, ettei se horjuisi allanne, ja virrat sekä tiet teitä opastamaan. (16:15)
Totisesti teille on karjastannekin opetus. Me annamme juomaa Teille sen sisälmyksistä, siitä, mitä niiden suolisto ja veri sisältää, puhdasta maitoa, joka tuntuu juodessa suloiselta. (16:66)
Samoin on laita palmupuiden ja viiniköynnösten hedelmien, joista te valmistatte päihdyttäviä juomia ja oivallista ravintoa. Totisesti, tässä on merkki sellaisille, jotka oivaltavat. (16:67)
[Mehiläisille:] "Syökää sitten kaikenlaisia hedelmiä ja kulkekaa nöyrästi Herranne teitä". Niin niiden vatsasta tulee erilaisia juomia, jotka sopivat lääkkeeksi ihmisille. (16:69)
Sisältö > Naskh

Naskh eli abrogaatio tarkoittaa Koraanin jakeen kumoamista toisella jakeella. Periaate mainitaan Mehiläisen suurassa: Kun Me vaihdamme jonkun säkeistön toiseen - Jumala tietää parhaiten, mitä Hän ylhäältä lähettää - niin he sanovat: »Sinä olet pelkkä väärentäjä.» Useimmat heistä ovat tietämättömiä. (16:101).
Sisältö > Muuta

Suura sisältää lisää muista suurista tuttuja aiheita, kuten varoituksia tuomiopäivästä ja Helvetistä ja lupauksia uskovien saamasta palkasta Paratiisissa sekä muistutuksia siitä, että Jumala lähettää maan päälle profeettoja. Jae 16:98 sisältää kuuluisan formulan: Haen turvaa Jumalalta kirottua Saatanaa vastaan. Lausetta käytetään esimerkiksi silloin, kun aletaan resitoida Koraania  tai kun astutaan käymälään.
Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista, mutta nimeä ei tekstissä esiinny.
Alapta

| Alapta> Ἄλαπτα |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alapta (m.kreik. Ἄλαπτα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Myöskään Alaptan historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Antiikin lähteistä sen mainitsevat ainoastaan Pseudo-Skylaks ja Galenos. Kaupungin arvellaan olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Alaptēs (Ἀλάπτης).
Alaluostarin kirkko

Petsamon Alaluostarin evankelisluterilainen kirkko ja kellotapuli.
Alaluostarin kirkko (храм Рождества Христова) oli Petsamon Alaluostarilla sijainnut alun perin ortodoksinen kirkko, jota Petsamon luterilainen seurakunta käytti kirkkonaan. Kirkon oli rakennuttanut Petsamon luostari vuosina 1906-1908 ja se oli pyhitetty Kristuksen syntymän muistolle.  Kirkko oli puurakenteinen ja sen vieressä oli erillinen kellotorni.
Kun Petsamo liitettiin Suomeen vuonna 1920, siellä ei ollut luterilaista kirkkoa, vaikka alueella asuikin huomattava määrä luterilaista väestöä. Ortodoksisia kirkkoja Petsamon alueella oli sen sijaan useita. Sisäministeriö päätti vuonna 1921, että Petsamon luostarin omistama Alaluostarilla sijaitseva kirkko siirretään luterilaisen seurakunnan käyttöön. Alaluostarin kirkko oli vuosien 1918-1920 levottomuuksien jälkeen huonossa kunnossa.
Kirkko määrättiin annettavan Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön sisäasiainministeriön päätöksellä vuonna 1921, minkä jälkeen kirkossa suoritettiin välttämättömimmät sisustukselliset muutokset uutta luterilaista käyttötarkoitusta varten. Kirkkoon hankittiin muun muassa urkuharmoni ja seuraavana vuonna saarnatuoli. Kirkossa tehtiin koko 1920-luvun ajan korjauksia. Muun muassa kirkon penkit uusittiin 1925-1926, kirkon katto ja kupoli maalattiin 1928-1929 ja kirkon lämmitysuunit uusittiin 1928. Vuonna 1930 suoritettiin opetusministeriön myöntämän määrärahan avulla laajamittaisempi remontti, jolloin kirkko ja kellotapuli korjattiin kokonaisuudessaan. Vuoden 1930 remontin jälkeen kirkko ei enää kaivannut laajamittaista remonttia. Ainoa puute oli että kirkkoon ei saatu hankittua urkuja. Kellotornissa oli kahdeksan kelloa ja alttaritauluna palveli kirkon alkuperäinen ikonostaasi.
Kirkon kohtaloksi koitui talvisota, jonka aikana puna-armeija ryösti ja hävitti kirkon sisätilat. Lisäksi puna-armeijan mukaan lähti myös neljä kellotornin kahdeksasta kellosta ja kirkko kärsi myös tulipalon. Vuoden 1941 elokuusta lähtien osittain tuhoutunut kirkkorakennus palveli saksalaisten sotilaiden majapaikkana. Kirkolliseen käyttöön rakennusta ei enää talvisodan jälkeen korjattu. Vuosina 1940-1944 luterilaiset jumalanpalvelukset pidettiin muun muassa Petsamon kirkonkylässä sijainneessa Parkkinan ortodoksisessa kirkossa ja useissa tilapäistiloissa.
Aiheesta muualla

Kuva Alaluostarin kirkosta. Kirkon oikealta puolelta virtaa Petsamonjoki kohti Petsamonvuonoa.[vanhentunut linkki]
Kuva Alaluostarin kirkosta. Etualalla oikealla on erillinen kellotorni ja vasemmalla Petsamon Suomeen liittämisen muistoksi pystytetty monoliitti.[vanhentunut linkki]
Alarcosin taistelu

Alarcosin taistelun sijainti.
Alarcosin taistelu vuonna 1195 oli viimeinen almohadien saama suuri voitto Pyreneiden niemimaan kristityistä kuninkaista. Kastilian kuninkaan Alfonso VIII:n johtama kristitty armeija kärsi hirveän tappion kalifi al-Mansurin johtamia saraseeneja vastaan. Kalifi ei kuitenkaan käyttänyt tilannetta hyväkseen, vaan palasi Sevillaan ja lopulta Marokkoon, ja lopullinen välien selvittely niemimaan herruudesta jäi odottamaan Las Navas de Tolosan taistelua vuonna 1212.
Akvaarion vesikemia

Akvaarion vesikemiasta huolehtiminen on ensiarvoisen tärkeää akvaarion eliöiden hyvinvoinnille. Kasvit, kalat ja selkärangattomat sekä monimuotoinen bakteerikasvusto ovat täysin riippuvaisia vedestä, joka virtaa niiden aineenvaihduntajärjestelmän läpi. Akvaarioveden kemia riippuu osittain käytettävän vesijohtoveden arvoista, mutta akvaariossa tekijät kuten bakteeritoiminta, kalojen tuottama hiilidioksidi ja kasvien käyttämät ravinteet ja mineraalit vaikuttavat sekä veden kovuuteen että sen happamuuteen.
Emäksisyys ja happamuus

Veden happamuuden tai  emäksisyyden aiheuttavat oksoniumionit (H3O+) ja hydroksidi-ionit (OH-).  Näiden keskinäinen tasapaino määrää, onko vesi hapanta vai emäksistä.  Happamuutta/emäksisyyttä mitataan 14-portaisella pH-asteikolla, jossa 7 on neutraali, sitä pienemmät lukemat happamia ja korkeammat emäksisiä.
Jos happamuus muuttuu hitaasti, monet kalalajit voivat sopeutua elämään äärevissä happamuusoloissa, mutta nopeat happamuuden heilahtelut ovat tuhoisia. Usein kaloja ei vahingoita happamuus tai emäksisyys sinänsä, vaan siihen liittyvät kemialliset reaktiot, kuten ammoniakin muodostuminen.
Happamuuden vaihteluihin vaikuttaa veden puskurointikyky. Akvaariossa puskurointikyky riippuu ennen kaikkea vetykarbonaattien (HCO3-) määrästä.
Vedessä, jossa on paljon kasveja, hiilidioksidin määrä muuttaa happamuutta vuorokaudenaikojen mukaan. Yhteyttäessään kasvit kuluttavat hiilidioksidia, ja hiilidioksidin kuluttua vähiin hiiltä alkaa irrota vetykarbonaateista ja karbonaateista.  Siksi pH-mittaukset ovat vertailukelpoisia vain jos ne on tehty samaan vuorokaudenaikaan.
Luonnossa meriveden suuri puskurointikyky pitää sen pH:n tasaisena lähellä kahdeksaa, mutta sisävesien happamuus vaihtelee hiilidioksidin vuorokausivaihtelun mukana. Useimpien järvien ja jokien vesi on hapanta humushappojen takia, varsinkin tropiikissa. Poikkeuksena ovat Tanganjika- ja Malawijärvet.
Useimmat suositut akvaariokalat pärjäävät vedessä jonka pH on hieman alle seitsemän, poikkeuksena hammaskarpit (molli,platy, miekkapyrstö) joille sopiva pH on 7.5-8 sekä Malawi- että Tanganjikajärvien ahvenet jotka tarvitsevat noin 7.5-9pH:n.
Kovuus

Karbonaattikovuus  (KH) on liuoksen ominaisuus, joka kertoo, paljonko siinä on  karbonaatti-(CO32-) ja bikarbonaatti- (HCO3-) ioneita. Karbonaattikovuus ilmaistaan joko milligrammoina litrassa tai "saksalaisina kovuusasteina" (dH). Karbonaattikovuutta seurataan akvaarioissa siksi, että karbonaatit toimivat pH:n puskureina ja estävät haitallisia veden happamuuden heilahteluja.
Veden kovuus tarkoittaa liuenneiden kalsium- ja magnesiumsuolojen määrää, yleisemmin ottaen kaksi- ja kolmiarvoisten ionien määrää. Suomessa vesijohtovesi on yleensä pehmeää, ja kaivovesikin korkeintaan keskikovaa. Keski-Euroopassa on alueita, joiden vedessä kalsiumia ja magnesiumia on 2–4 kertaa niin paljon kuin Suomessa.
Kovuus, happamuus ja kalsiumpitoisuus ovat sidoksissa toisiinsa.
Riutta-akvaariossa kivikorallit kuluttavat kalsiumia kasvattaessaan kalkkirunkoaan. Kalsiumia  lisätään yleensä joko kalsiumhydroksidina tai kalsiumkloridina tai näiden yhdistelmänä.
Tietyt pohjamateriaalit ja koristeina käytettävät kivet sekä simpukoiden kuoret saattavat nostaa akvaarioveden kovuutta liuetessaan hitaasti veteen.
Ravinteet

Veteen liuenneet ravinteet voidaan jakaa makroravinteisiin ja mikroravinteisiin. Ne tulevat veteen kalojen ulosteista, ylijääneestä ruosta ja joskus raakaveden mukana, ja kasvit, levät ja bakteerit käyttävät niitä hyväkseen. Makroravinteisiin, joita kasvit käyttävät suuria määriä, kuuluvat typpi, fosfaatit, kalium, kalsium, hiili, happi, vety ja magnesium ja rikki.  Mikroravinteista tärkeimmät ovat kupari, rauta, mangaani, boori ja sinkki kloori nikkeli kobaltti ja molybdeeni.  Monet näistä hivenaineista ovat suurina pitoisuuksina myrkyllisiä kaloille ja  selkärangattomille. Kasvamiseen tarvittavan hiilen kasvit saavat vedessä olevasta hiilidioksidista, jota syntyy myös aineenvaihduntatuotteena, mutta runsaskasvisessa akvaariossa siitä voi tulla pulaa. Hiilidioksidin lisääminen tapahtuu yleisimmin hiilidioksidilevittimen avulla johon kaasu virtaa kaasupullosta. Muut ravinteet annostellaan usein valmiina nestemäisiä kasvilannoitteina tai akvaarion pohjamateriaaliin työnnettävinä lannoitepuikkoina.
Typen kiertoon osallistuvista aineista tärkeimpiä ovat  nitriitit, nitraatit ja ammoniakki Näiden keskinäiset suhteet riippuvat akvaariossa elävistä bakteereista. Osa bakteereista elää hapekkaissa, osa hapettomissa oloissa. Hyvin toimivissa merivesiakvaarion suodattimissa denitrifikaatiobakteerit hajottavat nitraatteja kaasumaiseksi typeksi, joka poistuu akvaariosta. Makean veden akvaarioissa nitraatteja ei pyritä muuttamaan kaasumaiseksi typeksi, vaan niiden pitoisuutta hallitaan säännöllisillä veden vaihdoilla tai pitämällä akvaariossa kasveja jotka käyttävät nitraatit ravinteenaan.
Fosfaatit eivät ole vaarallisia kaloille, mutta suuri fosfaattien määrä (yli 1 mg litrassa) johtaa yleensä levien liikakasvuun. Riutta-akvaariossa liiallinen fosfaatti estää korallien kasvua. Epäorgaanisen ortofosfaatin määrän testaaminen on helppoa, mutta orgaanisten fosfaattiyhdisteiden mittaus on vaikeampaa.
Kupari on myrkyllisintä silloin, kun se on puhtaana tai epäorgaanisina yhdisteinä. Meriakvaarioissa se on usein sitoutuneena humushappoihin tai fulvohappoihin kelaateiksi.
Riutta-akvaariossa tarvitaan pieniä määriä myös jodia.   Eräät rapulajit, kuten Lysmata amboinensis, vaihtavat kuortaan useammin jodipitoisessa kuin vähän jodia sisältävässä vedessä. Magnesiumin ja strontiumin tarpeesta on erilaisia mielipiteitä: joidenkin mielestä strontium on välttämätöntä korallien kasvulle, toisten mielestä se on myrkky. Eliöitä, jotka ainakin tarvitsevat strontiumia, ovat mustekalat ja tietyt nilviäiset kuten merietanat.
Aiheesta muualla

Akvaarion veden kemiaa
Vedenparannus
Amazonin biotooppiakvaarioissa käytetään hapanta, pehmeää vettä
Malawi-järven biotooppiakvaarioissa käytetään kovaa, emäksistä vettä: KH 10°–14° DH, pH 7,4–8,6
Akharnalaiset

| Akharnalaiset> Ἀχαρνεῖς |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Aristofanes
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Kantaesitys:  425 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Dikaiopolis Amfitheus Euripides Lamakhos megaralainen tyttärineen boiotialainen  sykofantteja, lähettiläitä, airuita, palvelijoita yms.
Kuoro:  akharnailaisia miehiä
Akharnalaiset (tai Akharnailaiset, m.kreik. Ἀχαρνεῖς, Akharneis, lat. Acharnenses) on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia. Siinä peloponnesolaissotaan kyllästynyt ateenalainen solmii spartalaisten kanssa henkilökohtaisen erillisrauhan, ja saa nauttia yksinään rauhan tuomista eduista joidenkin ateenalaisten vastustuksesta huolimatta.
Historia

Akharnalaiset oli kolmas Aristofaneen kirjoittama näytelmä, ja se on ensimmäinen, joka on säilynyt nykyaikaan. Komedian kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla Lenaia-juhlissa vuonna 425 eaa. Esityksen koregina toimi Kallistratos. Komedia voitti juhlien näytelmäkilpailussa ensimmäisen palkinnon. Näytelmän esittämisen aikaan peloponnesolaissotaa Spartan johtamaa liittoumaa vastaan oli kestänyt kuusi vuotta, mutta sota tuli kestämään vielä yli 20 vuotta.
Komedia on selvästi sodanvastainen monien muiden Aristofaneen komedioiden, kuten Lysistrate ja Rauha, tavoin. Lisäksi komedia vaikuttaa olevan kirjoittajansa vastine sille, että Kleon oli haastanut hänet edellisvuonna oikeuteen näytelmästä Babylonialaiset, joka ei ole säilynyt nykyaikaan.
Sisältö

Akharnalaiset edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan niin kutsuttua vanhaa attikalaista komediaa. Näytelmä koostuu 1 234 runosäkeestä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristofanes: Akharnalaiset. Monisteessa Aristofanes: Komediat 1.  (Akharnalaiset, Ritarit, Pilvet, Ampiaiset)  Suomentanut Aulis Rissanen. Omakustanne, 1972.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristophanes: Acharnenses. Teoksessa Aristophanis Comoediae Vol. I.  (Ach., Eq., Nub., Vesp., Pax, Aves. Toim. F. W. Hall  & W. M. Geldart. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1963.  ISBN 978-0-19-814504-2  Kreikankielinen alkuteksti.
Aristophanes: Acharnians. Teoksessa Aristophanes: Acharnians. Knights.  (Aristophanes Volume I. Käännös Jeffrey Henderson. Loeb Classical Library 178)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1998.  ISBN 9780674995673  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aristophanes: Acharnians.  (Toim. S. Douglas Olson)  Oxford University Press, 2004.  ISBN 0199275866
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akharnalaiset Wikimedia Commonsissa
Αριστοφάνης: Ἀχαρνεῖς. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Aristophanes: Acharnians. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Aristofaneen näytelmät
Akharnalaiset · Ampiaiset · Linnut · Lysistrate · Naishallitus · Naistenjuhla · Pilvet · Rauha · Rikkaus · Ritarit · Sammakot
Akharnalaisten italiankielinen laitos vuodelta 1545 (DjVu-kokoteksti).
Alakylä (Lappeenranta)

| Alakylä |
| --- | --- |
Kaupunki:  Lappeenranta
Kaupunginosa nro:  10
Väkiluku:  1 769 (31.12.2013)
Alakylä on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa.
Alakylän nimi tulee sen sijoittumisesta jyrkän mäen alareunalle. Alakylä on tunnettu myös nimellä Kelttu. Kaupunginosan alue liitettiin Lappeenrannan kaupunkiin vuoden 1932 alueliitoksessa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Pohjoisen naapurikaupunginosansa Peltolan tavoin Alakylä oli Armilan kylän Nikurin talon Peltolan tilan mailla, jonne alkoi kehittyä esikaupunkiasutusta 1880-luvulla. Alue tunnettiin myös nimellä Siivola tai Sivola Nikurin talon isännän Vsevolod Wolkoffin mukaan. Vuodelta 1894 olevassa kartassa Viipurin maantien (nykyinen Kauppakatu) varressa hautausmaata vastapäätä eli nykyisten kaupunginosien rajalla oleva asutus on nimetty Sivolankyläksi.
Alakylässä oli vuonna 1964 valmistunut Alakylän koulu, joka purettiin vuonna 2012 homeongelmien vuoksi. Ratakadun varrella on kaupallisten palveluiden keskittymä.
Alakylän asutus on 80-prosenttisesti pientaloasutusta. Alakylän tilastoalueella on 1 769 asukasta.
Kaupunginosaa rajaavat Savonkatu ja Juvakankatu pohjoisessa, Kisapuisto idässä, Karjalan rata etelässä ja Kauppakatu lännessä. Alakylän naapurikaupunginosia ovat Peltola, Lepola, Parkkarila, Harapainen, Reijola ja Tykki–Kiviharju.
Aiheesta muualla

Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Alajärven vapaaseurakunta

| Alajärven vapaaseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Vapaakirkollisuus
Kirkkokunta:  Suomen Vapaakirkko
Perustettu:  1973
vt. Johtaja:  Jorma Suopuro
Pääkirkko:  Hoiskontie 4 62900 Alajärvi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alajärven Vapaaseurakunta on Suomen Vapaakirkon jäsenseurakunta, joka toimii Alajärvellä ja sen ympäristössä. Alajärvellä alkoi vapaakirkollinen kokoustoiminta 1920-luvulla, mutta varsinainen seurakunta perustettiin vuonna 1973.  Seurakunta toimii Alajärven, Lappajärven, Vimpelin ja Vetelin alueelle mutta enimmäkseen toiminta on keskittynyt Alajärvelle. Seurakunnan vt. johtaja on Jorma Suopuro. Vapaaseurakunta on vuodesta 2016 lähtien toteuttanut ruoka-apua seurakuntasalin edustalla.