stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eläinten hyvinvointikeskus

Eläinten hyvinvointikeskus (EHK) on eläinten hyvinvointiin erikoistunut asiantuntijaverkosto. EHK edistää eläinten hyvinvoinnin valvonnan ja tutkimuksen kansallista yhteistyötä eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi ja parantamiseksi. EHK:n tehtävänä on myös edistää eläinten hyvinvoinnin tutkitun tiedon levittämistä ja tunnistaa omalta osaltaan kansallisia tutkimustarpeita. EHK toimii Luonnonvarakeskuksen yhteydessä. Keskuksen toimintaa rahoittaa maa- ja metsätalousministeriö. Eläinten hyvinvointikeskuksen perustivat vuonna 2009 maa- ja metsätalousministeriö, Helsingin yliopisto ja silloinen Elintarviketurvallisuusvirasto (nykyinen Ruokavirasto).
EHK toimii läheisessä yhteistyössä suomalaisten eläinten hyvinvoinnin tutkimusryhmien (kuten Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus, Helsingin yliopisto) kanssa. Keskus hyödyntää myös eläinsuojeluasiamiehen sekä tieteellisten seurojen, kuten Yhteiskunnallisen ja kulttuurisen eläintutkimuksen seuran asiantuntemusta. Eläinten hyvinvointikeskus toimii sihteerinä tuotantoeläinten sekä seura- ja harrastuseläinten hyvinvoinnin neuvottelukunnissa.
Eläinten hyvinvointikeskus levittää puolueetonta, tutkimukseen perustuvaa tietoa eläinten hyvinvoinnista muun muassa eläintieto.fi -sivustolla ja sosiaalisessa mediassa.
Aiheesta muualla

Eläinten hyvinvointikeskus (EHK) (Arkistoitu – Internet Archive)
eläintieto.fi -sivusto - perustietoa eläimistä sekä EHK:n blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
EHK:n vanha blogiarkisto
Tuotantoeläinten hyvinvoinnin neuvottelukunta
Seura- ja harrastuseläinten hyvinvoinnin neuvottelukunta
Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus

Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus on Helsingin yliopiston eri tiedekuntien kotieläinten hyvinvointitutkijoiden muodostama monitieteellinen asiantuntijayhteisö, joka on perustettu vuonna 2003.
Keskus tutkii kotieläinten käyttäytymistä ja hyvinvointia, mm. eläinten käyttäytymishäiriöitä, pitotapojen ja käsittelyn hyvinvointivaikutuksia sekä eläinten kokemaan kipua. Keskus järjestää vuosittain yleisölle tarkoitetun Eläinten hyvinvointifoorumin, joista ensimmäinen pidettiin vuonna 2008. Keskuksen johtaja on eläinten hyvinvointitieteen professori Anna Valros.
Aiheesta muualla

Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus Helsingin yliopisto. Viitattu 9.2.2012.
Espanjan grande

Espanjan grande (Grande de España) on korkein aatelisarvo Espanjassa. Se on arvoasteikossa heti hallitsevan monarkin sekä Asturiasin ruhtinaan eli kruununperillisen poikien (infante) jälkeen. Nämä jälkeläiset saattoivat kutsua itseään Espanjan grandeiksi, mutta kuningas antoi tämän arvon myös muille tärkeille avustajilleen. Tämä aatelisarvo on verrattavissa pääreihin sekä Ranskassa että Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Historia

Kaarle V perusti Espanjan granden arvon vuonna 1520, kun hänet kruunattiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi. Nämä uuden tittelin haltijat saivat erioikeuksia, joista tärkeimpinä pidettiin oikeutta käyttää hattua kuninkaan läsnä ollessa ja sitä, että kuningas kutsui heitä nimityksellä ”serkku”, kun muista aatelisista hän käytti nimitystä ”sukulainen”.
Vuonna 1550 kaikkiaan 25 aatelista sai kruunajaisten yhteydessä Espanjan granden tittelin. Myöhemmin näiden henkilöiden perheistä koostui granden tittelin saaneiden ensimmäinen luokka. Usein granden arvon saaneilla on ollut aiemmin herttuan, markiisin tai kreivin titteli. Jotkut kuitenkin saivat sen ilman aiempaa arvoa. Vasta 1800-luvulta lähtien kaikki herttuan arvon saaneet ovat automaattisesti saaneet itselleen myös Espanjan granden arvon.
Espanjan grandet on aiemmin jaettu kahteen, välillä jopa kolmeen luokkaan. Nykyään on käytössä vain ensimmäinen luokka, johon kaikki grandet kuuluvat. Grandet ovat aina pitäneet toisiaan keskenään saman arvoisina. Vaakunatunnuksissaan heillä on herttuallinen vaakuna.
Kaikkein vanhimpia Espanjan grande -sukuja ovat:
herttualliset suvut:
Medinaceli
Alba
del Infantado
Osuna
Alburquerque
Segorbe
Medina Sidonia
Najera
Escalona ja Villenan  markiisi
Frias
markiisisuvut:
Aguilar de Campoo
Astorga
Priego
kreivilliset suvut:
Benavente
Cabra
Lemos.
Myös useat muut kuin espanjalaiset ovat saaneet Espanjan granden arvon: Louis de Rouvroy, Saint-Simonin herttua, Farinelli ja Wellingtonin herttua.[lähde? ] 18. Alban herttuattarella Cayetana Fitz-James Stuartilla oli yhteensä peräti 20 eri Espanjan granden arvoa.
Nykyaika

Nykyisin Espanjan grandeilla ei ole kuin kunniaan liittyviä etuoikeuksia, kun heiltä poistettiin vuonna 1984 viimeinenkin todellinen privilegio, joka oli oikeus käyttää matkustettaessa diplomaattipassia. Ehkä kaikkein selvin kunniaetuoikeus Espanjan grandeilla on nykyään tulla puhuteltaessa kutsutuiksi tittelillä Excelentísimos Señores (”loistokkaimmat herrat”).
Borderlands

| Borderlands |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Gearbox Software
Julkaisija:  2K Games
Jakelija:  Take-Two Interactive
Ohjaaja:  Matthew Armstrong
Säveltäjä:  Sascha Dikiciyan Cris Velasco Jesper Kyd
Pelisarja:  Borderlands
Pelimoottori:  Unreal Engine 3
Julkaistu:  PlayStation 3, Xbox 360 NA 20. lokakuuta 2009 EU 23. lokakuuta 2009 JP 25. helmikuuta 2010 Windows NA 26. lokakuuta 2009 EU 30. lokakuuta 2009 JP 25. joulukuuta 2009 OS X 3. joulukuuta 2010
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli, toimintaroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  BBFC: +18 ESRB: +17 PEGI: 18+ OFLC: +15 USK: +18
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows, OS X
Jakelumuoto:  DVD Blu-ray Steam
Vaatimukset:  Windows XP / Vista / 7 2.4 GHz prosessori 1 GB muistia Geforce 8600 tai Radeon HD3000 näytönohjain 8 GB kiintolevytilaa DVD-asema ja äänikortti
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Borderlands on Gearboxin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja toimintaroolipeli. Peli julkaistiin vuonna 2009 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille sekä vuonna 2010 OS X:lle.
Roolipelaamista esiintyy pääosin kolmessa eri muodossa; alussa valitaan neljästä hahmotyypistä, joiden tasoa kohotetaan myöhemmin suorittamalla ympäri maailmaa olevien tehtävien antajien tehtäviä, joista pelaaja kerää kokemuspisteitä. Kokemuksen karttuessa pelaaja voi valita hahmonsa kykypuusta lisäkykyjä ja erikoistua tiettyyn suuntaan.
Yleinen väärinkäsitys pelin grafiikkaa koskien on se, että peli olisi tehty käyttämällä cel-shading -tyyliä. Gearbox on kuitenkin todennut, että näin ei ole.
Pelaaminen

Borderlands sisältää yhteensä 160 tehtävää, joista 30 liittyy tarinaan, ja loppu koostuu sivutehtävistä.
Peli sisältää mahdollisuuden neljän pelaajan ”drop-in, drop-out” -yhteistyöpeliin. Pelaajat voivat valita neljästä eri hahmoluokasta, jotka ovat Siren, Soldier, Berserker ja Hunter. Jokainen hahmoluokka on erikoistunut tiettyihin kykyihin, kuten esimerkiksi berserker hallitsee parhaiten lähitaistelun ja hunter taas käyttää enimmäkseen pitkän kantaman aseita. Pelissä pystyy myös muokkaamaan visuaalisesti omaa hahmoaan ja ajoneuvoja.
Pelaaminen > PvP

Borderlandsissa voi milloin tahansa haastaa toisen pelaajan kaksintaisteluun lyömällä häntä. Pelaaja voi ottaa haasteen vastaan lyömällä takaisin. Pelaajat voivat myös mennä areenoille, jotka on suunniteltu useammankin pelaajan taisteluihin.
Ladattava lisäsisältö > The Zombie Island of Dr. Ned

Sisältää uusia tehtäviä, esineitä ja vihollisia. Pelipaikkana on Jakobs Cove, jossa paikalliset ovat muuttuneet epänormaaleiksi olioiksi Dr. Nedin takia. Lisäosa julkaistiin konsoleille 24. marraskuuta 2009 ja Windowsille Steamin kautta 9. joulukuuta 2009.
Ladattava lisäsisältö > Mad Moxxi’s Underdome Riot

Sisältää kolme uutta aluetta ja pankin pelaajan tavaroille. Lisäosa julkaistiin Xbox 360:lle 29. joulukuuta 2009 sekä PlayStation 3:lle ja Windowsille 7. tammikuuta 2010.
Ladattava lisäsisältö > Secret Armory of General Knoxx

Sisältää uusia tehtäviä, vihollisia ja aseita. Lisäosa nostaa tasokattoa 11:llä, joten ennen kuin peliin tuli päivitys, joka nosti tasokattoa kahdeksalla, nosti se tasokaton 50:stä 61:een. Nykyään vastaava luku on 69. Tämä lisäosa sisältää myös mahdollisuuden päästä käsiksi Crimson Lancen salaiseen asevarastoon. Lisäosa julkaistiin Xbox 360:lle 23. helmikuuta 2010 sekä PlayStation 3:lle ja Windowsille 25. helmikuuta 2010.
Ladattava lisäsisältö > Claptrap’s New Robot Revolution

Tämä oli viimeinen lisäosa peliin. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2010. Claptrap’s New Robot Revolution sisältää muun muassa uusia alueita tutkittavaksi, uusia vihollisia sekä tekoälyhahmoja, isomman tavararepun ja 20 uutta tehtävää.
Aiheesta muualla

Borderlandsin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Zombie Island of Dr. Ned lisäosan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Borderlands-pelisarja
Borderlands
Borderlands 2
Borderlands: The Pre-Sequel!
Borderlands Legends
Tales from the Borderlands
Borderlands 3
Tiny Tina's Wonderlands
New Tales from the Borderlands
Esiagricolalaiset tekstit

Esiagricolalaiset tekstit ovat sellaisia vanhan kirjasuomen kauden tekstejä, jotka on laadittu ennen Mikael Agricolan tekemiä käännöksiä ja julkaisuja. Tekstit ovat reformaatioaikaisia käsikirjoituksia. Niiden kääntäjiä tai kopioijia ei Westhin koodeksia lukuun ottamatta tiedetä, mutta eräissä tutkimuksissa Agricolaa   vanhemmaksi kääntäjäksi arvellaan ensimmäisenä Wittenbergiin opiskelemaan lähtenyttä Thomas Keijoita. Tarve suomenkielisille jumalanpalvelusteksteille oli ilmeinen jo ennen Agricolan teosten julkaisua, joten seurakunnissa piti turvautua omiin käännöksiin. Esiagricolalaisiin teksteihin voidaan katsoa kuuluvan myös Uppsalan koodeksin suomenkielinen messu, vaikka siinä viitataan Agricolan teksteihin.
Esiagricolalaisia tekstejä on yhteensä neljä:
Westhin koodeksi
Uppsalan koodeksin suomenkielinen messu
Kangasala missale
Uppsalan evankeliumikirjan katkelma
Eleutherai

| Eleutherai> Ἐλευθεραί |
| --- | --- |
 Eleutherain raunioita.
Sijainti
 Eleutherai
Koordinaatit:  38°10′46″N, 23°22′32″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Vília, Mándra-Eidyllía, Länsi-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunki ja linnoitus
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Attika/Boiotia
Kaupunki:  Ateena
Aiheesta muualla
  Eleutherai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eleutherai (m.kreik. Ἐλευθεραί, lat. Eleutherae) oli antiikin aikainen linnoitettu kaupunki Attikan ja Boiotian rajalla Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mándra-Eidyllían kunnassa noin kilometri pohjoiskoilliseen Vílian Profítis Ilíaksen kylästä ja noin neljä kilometriä länsiluoteeseen Oinóista.
Maantiede

Eleutherai sijaitsi Kithairon-vuoren (nyk. Kithairónas) rinteellä solassa, josta johti tie Attikan rannikon Eleusiista Boiotian Thebaan. Paikka tunnetaan nykyisin nimellä Gyftókastro (Γυφτόκαστρο). Kaupunki oli rakennettu kukkulalle.
Historia

Eleutherai kuului alun perin Boiotian alaisuuteen. 500-luvun eaa. loppupuolelta se kuului Ateenan alaisuuteen ja Attikaan, mutta siitä ei kuitenkaan koskaan tullut yhtä sen demoksista. Kaupunki linnoitettiin alun perin suunnilleen 400-luvun eaa. puolessa välissä, ja linnoitusta laajennettiin sen nykyiseen mittaan noin 330–300 eaa. Se oli osa Ateenaa ympäröinyttä puolustuslinnoitusten ketjua.
Kreikkalaisessa mytologiassa Eleutheraita pidettiin Dionysoksen synnyinpaikkana. Kaupungista oli peräisin Dionysos Eleuthereuksen kultti ja kulttipatsas, joka siirrettiin Peisistratoksen käskystä Ateenan Akropoliin etelärinteeseen Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköön kaupungin tultua Ateenan alaisuuteen. Eleutheraista oli kotoisin kuvanveistäjä Myron. Kaupunki säilyi asuttuna varhaiskristilliselle kaudelle saakka.
Eleutherain alueella on suoritettu melko vähän arkeologisia kaivauksia, mutta aluetta on siivottu kasvillisuudesta.
Rakennukset ja löydökset

Kaupunki oli ympäröity muurilla, jota on säilynyt nykyaikaan suhteellisen hyvin. Muurin kokonaispituus on noin 860 metriä, ja se ympäröi alueen, jonka pituus on noin 300 metriä ja leveys noin 100 metriä. Muurin paksuus on noin 2,6 metriä. Siinä oli useita torneja, jotka olivat kolmikerroksisia ja joissa oli ampuma-aukot katapulteille. Kuusi pohjoissivun kahdeksasta tornista on säilynyt parhaiten. Muurissa oli myös neljä porttia, joista pääportti sijaitsi länsisivulla, yksi portti itäsivulla ja kaksi pohjoissivulla.
Kaupungin alueelta on löydetty Dionysos Eleuthereukselle omistetun temppelin rauniot. Temppeli oli rakennettu 300-luvulla eaa. ja sen pohjan koko on noin 16,6 x 8,8 metriä. Muihin löydöksiin kuuluu asuinrakennusten jäänteitä arkaaiselta varhaiskristilliselle kaudelle, sekä kahden varhaiskristillisen basilikakirkon perustukset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eleutherai Wikimedia Commonsissa
Eleutherain raunioita.
Kaavakuva Eleutherain linnoituksesta.
Berliinin maraton

Berliinin maraton, 2007
Berliinin maraton on vuosittain Berliinissä juostava maratonkilpailu. Vuodesta 1974 lähtien järjestetty kilpailu juostaan tavallisesti syyskuussa. Kilpailun reitti on hyvin tasainen ja ajankohta kestävyysjuoksua suosiva, joten Berliinin maraton on yksi nopeimmista maratonkilpailuista. Siellä on juostu 12 maratonin maailmanennätystä. Syyskuussa 2023 kaikkien aikojen kymmenestä nopeimmasta ME-kelpoisella reitillä juostusta maratonajasta viisi oli juostu Berliinin maratonilla.
Berliinin maraton on osa World Marathon Majors -kilpailusarjaa.
Maailmanennätykset > Miehet

1998 – Ronaldo da Costa (BRA) → 2.06.05
2003 – Paul Tergat (KEN) → 2.04.55
2007 – Haile Gebrselassie (ETH) → 2.04.26
2008 – Haile Gebrselassie (ETH) → 2.03.59
2011 – Patrick Makau (KEN) → 2.03.38
2013 – Wilson Kipsang (KEN) → 2.03.23
2014 – Dennis Kimetto (KEN) → 2.02.57
2018 – Eliud Kipchoge (KEN) → 2.01.39
2022 – Eliud Kipchoge (KEN) → 2.01.09
Maailmanennätykset > Naiset

1999 – Tegla Loroupe (KEN) → 2.20.43
2001 – Naoko Takahashi (JPN) → 2.19.46
2023 – Tigst Assefa (ETH) → 2.11.53
Naisten voittajat

| Pvm | Urheilija | Maa | Voittoaika |
| --- | --- | --- | --- |
| 13. lokakuuta 1974 | Jutta von Haase |  Saksa | 3.22.01 |
| 28. syyskuuta 1975 | Christin Bochröder |  Saksa | 3.59.15 |
| 26. syyskuuta 1976 | Ursula Blaschke |  Saksa | 3.04.12 |
| 10. syyskuuta 1977 | Angelika Brand |  Saksa | 3.10.26 |
| 3. syyskuuta 1978 | Ursula Blaschke |  Saksa | 2.57.09 |
| 30. syyskuuta 1979 | Jutta von Haase |  Saksa | 3.07.06 |
| 28. syyskuuta 1980 | Gerlinde Püttmann |  Saksa | 2.47.18 |
| 27. syyskuuta 1981 | Angelika Stephan |  Saksa | 2.47.23 |
| 26. syyskuuta 1982 | Jean Lochhead |  Britannia | 2.47.04 |
| 25. syyskuuta 1983 | Karen Holdsworth |  Britannia | 2.40.32 |
| 30. syyskuuta 1984 | Agnes Sipka |  Unkari | 2.39.32 |
| 29. syyskuuta 1985 | Magda Ilands |  Belgia | 2.34.10 |
| 28. syyskuuta 1986 | Charlotte Teske |  Saksa | 2.32.10 |
| 4. lokakuuta 1987 | Kerstin Pressler |  Saksa | 2.31.22 |
| 9. lokakuuta 1988 | Renata Kokowska |  Puola | 2.29.16 |
| 1. lokakuuta 1989 | Päivi Tikkanen |  Suomi | 2.28.45 |
| 30. syyskuuta 1990 | Uta Pippig |  Itä-Saksa | 2.28.37 |
| 29. syyskuuta 1991 | Renata Kokowska |  Puola | 2.27.36 |
| 27. syyskuuta 1992 | Uta Pippig |  Saksa | 2.30.22 |
| 26. syyskuuta 1993 | Renata Kokowska |  Puola | 2.26.20 |
| 25. syyskuuta 1994 | Katrin Dörre-Heinig |  Saksa | 2.25.15 |
| 24. syyskuuta 1995 | Uta Pippig |  Saksa | 2.25.36 |
| 29. syyskuuta 1996 | Colleen de Reuck |  Etelä-Afrikka | 2.26.35 |
| 28. syyskuuta 1997 | Catherina McKiernan |  Irlanti | 2.23.44 |
| 20. syyskuuta 1998 | Marleen Renders |  Belgia | 2.25.22 |
| 26. syyskuuta 1999 | Tegla Loroupe |  Kenia | 2.20.43 ME |
| 10. syyskuuta 2000 | Kazumi Matsuo |  Japani | 2.26.15 |
| 30. syyskuuta 2001 | Naoko Takahashi |  Japani | 2.19.46 ME |
| 29. syyskuuta 2002 | Naoko Takahashi |  Japani | 2.21.49 |
| 28. syyskuuta 2003 | Yasuko Hashimoto |  Japani | 2.26.32 |
| 26. syyskuuta 2004 | Yoko Shibui |  Japani | 2.19.41 |
| 25. syyskuuta 2005 | Mizuki Noguchi |  Japani | 2.19.12 |
| 24. syyskuuta 2006 | Gete Wami |  Etiopia | 2.21.34 |
| 30. syyskuuta 2007 | Gete Wami |  Etiopia | 2.23.17 |
| 28. syyskuuta 2008 | Irina Mikitenko |  Saksa | 2.19.19 |
| 20. syyskuuta 2009 | Atsede Habtamu |  Etiopia | 2.24.47 |
| 26. syyskuuta 2010 | Aberu Kebede |  Etiopia | 2.23.58 |
| 25. syyskuuta 2011 | Florence Kiplagat |  Kenia | 2.19.44 |
| 30. syyskuuta 2012 | Aberu Kebede |  Etiopia | 2.20.30 |
| 29. syyskuuta 2013 | Florence Kiplagat |  Kenia | 2.21.13 |
| 28. syyskuuta 2014 | Tirfi Tsegaye |  Etiopia | 2.20.18 |
| 27. syyskuuta 2015 | Gladys Cherono |  Kenia | 2.19.25 |
| 25. syyskuuta 2016 | Aberu Kebede |  Etiopia | 2.20.45 |
| 24. syyskuuta 2017 | Gladys Cherono |  Kenia | 2.20.23 |
| 16. syyskuuta 2018 | Gladys Cherono |  Kenia | 2.18.11 |
| 29. syyskuuta 2019 | Ashete Bekere |  Etiopia | 2.20.14 |
27. syyskuuta 2020: Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
| 26. syyskuuta 2021 | Gotytom Gebreslase |  Etiopia | 2.20.09 |
| 25. syyskuuta 2022 | Tigst Assefa |  Etiopia | 2.15.37 |
| 24. syyskuuta 2023 | Tigst Assefa |  Etiopia | 2.11.53 ME |
| 29. syyskuuta 2024 | Tigist Ketema |  Etiopia | 2.16.42 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.berlin-marathon.com
Ensimmäiset ihmiset kuussa

| Ensimmäiset ihmiset kuussa> The First Men in the Moon |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  H. G. Wells
Julkaistu:  1901
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ensimmäiset ihmiset kuussa (engl. The First Men in the Moon) on vuonna 1901 ilmestynyt H. G. Wellsin tieteisromaani. Suomeksi romaani ilmestyi 1907.
Juoni

Romaani kertoo kahdesta englantilaisesta, jotka matkustavat kuuhun. Toinen heistä on tarinan kertoja, Bedford-niminen köyhtynyt liikemies, joka on matkustanut Kentiin aikomuksenaan selviytyä vararikosta kirjoittamalla näytelmä. Siellä hän tutustuu toiseen, loistavaan, mutta omalaatuiseen tiedemies Cavoriin.
Pian tämän jälkeen Cavor keksii "cavoriitin", aineen, joka ei päästä painovoimaa lävitseen. Bedford ja Cavor rakentavat suuren lasi- ja teräspallon, joka on päällystetty  cavoriittikerroksella, jossa on useita luukkuja. Eräänä yönä he nousevat palloon, sulkevat maan puoleiset luukut, avaavat kuun puoleiset ja nousevat kuun painovoiman vetämänä avaruuteen. Matkalla avaruuden halki he kokevat painottomuuden ja laskeutuvat lopulta Kuun yöpuolelle.
Auringon noustua jäätynyt ilma kaasuuntuu ja Bedford ja Cavor lähtevät tutkimaan ympäristöä. He löytävät nopeasti kasvavia, köynnösmäisiä kasveja, sekä suuripäisten, hyönteismäisten "seleniittojen" muodostaman sivilisaation. Pian he huomaavat, etteivät enää löydä palloa ja lähtevät harhailemaan umpimähkään. Nälän alkaessa ahdistaa he maistavat erästä kuun kasvia, josta he humaltuvat voimakkaasti. Heidän varovaisuutensa hävittyä seleniitat ottavat heidät vangeiksi maanalaisiin asuntoihinsa. Bedford ja Cavor saavat selville, että kulta on kuussa yhtä yleistä kuin rauta maassa ja että seleniitat asuvat yöt suunnattomissa luolastoissa suojassa kylmyydeltä.
Bedford onnistuu yksin pakenemaan, löytää pallon, palaa maahan ja rikastuu kuusta tuomansa kullan avulla. Pian tämän jälkeen hän saa kuitenkin kuulla, että tutkija nimeltä Julius Wendigee vastaanottaa säännöllisesti salaperäisiä radiolähetyksiä, jotka eivät voi olla peräisin muualta kuin Cavorilta Kuusta. Viesteistä käy ilmi, että Cavor on hyvässä kunnossa seleniittojen vieraana. Lähetyksissään hän kuvailee kuun yhteiskuntaa, kunnes sattuu kertomaan kuun hallitsijalle olevansa ainoa ihminen maailmassa joka tietää miten cavoriittia valmistetaan. Kun hän vielä kertoo ihmiskunnan sotaisuudesta ja kullanhimosta seleniitat tappavat hänet, ettei ihmiskunta koskaan saisi selville cavoriitin valmistustapaa ja pääsisi kuuhun.
Elsa – vapaana syntynyt

| Elsa – vapaana syntynyt> Born Free |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Hill
Käsikirjoittaja:  Gerald L. C. Copley
Perustuu:  Joy Adamsonin kirjaan Perheeseemme kuuluu leijona, 1961 (Born Free, 1960)
Tuottaja:   Paul Radin  Sam Jaffe 
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Kenneth Talbot
Leikkaaja:  Don Deacon
Pääosat:   Virginia McKenna  Bill Travers  Geoffrey Keen  Peter Lukoye 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures Corporation  Open Road 
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1966
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elsa – vapaana syntynyt (Born Free) on vuoden 1966 elokuva. Se perustuu Joy Adamsonin kirjaan Perheeseemme kuuluu leijona (Born Free), joka alun perin ilmestyi 1960. Elokuvan ohjasi James Hill joka on tullut tunnetuksi dokumenttielokuvistaan.
Elokuvasta

Elokuva perustuu Joy Adamsonin kirjaan Perheeseemme kuuluu leijona (Born Free, 1960) joka on julkaistu Suomessa 1961. Kirjasta käsikirjoituksen sovitti Lester Cole salanimellä Gerald L. C. Copley koska joutui Yhdysvaltain kommunistivainojen aikana Hollywoodin mustalle listalle mikä tuhosi hänet taloudellisesti ja ammatillisesti. Se jäi myös hänen viimeiseksi käsikirjoituksen sovitukseksi.
Elokuva on tosi tapahtumiin perustuva ja kertoo Keniassa asuvasta valkoihoisesta pariskunnasta, George (Bill Travers) ja Joy Adamsonista (Virginia McKenna) jotka ottavat hoiviinsa orvoksi jääneen leijonanpennun ja kasvattavat sen täysikasvuiseksi. Elokuvan pariskuntaa esittävät McKenna ja Travers ovat naimisissa myös todellisesti. Heistä tuli elokuvan myötä eläinten oikeuksien puolestapuhujia Vuonna 1984 McKenna ja Travers perustivat Zoo Checkin jonka nimi vaihdettiin myöhemmin Born Free Foundation nimeksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Virginia McKenna  | … |  Joy Adamson   |
|  Bill Travers  | … |  George Adamson   |
|  Geoffrey Keen  | … |  Kendall   |
|  Peter Lukoye  | … |  Nuru   |
|  Omar Chambati  | … |  Makkede   |
|  Bill Godden  | … |  Sam   |
|  Robert Young  | … |  James   |
|  Bryan Epsom  | … |  Baker   |
|  Geoffrey Best  | … |  Watson   |
|  Robert Cheetham  | … |  Ken   |
|  Surya Patel  | … |  intialainen lääkäri	   |
Lähde:
Palkintoja

Elsa – vapaana syntynyt toi Oscarin John Barrylle musiikista ja Barry ja Don Blackille teemalaulusta ”Born Free”.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Wollaston, Sam: Virginia McKenna’s Born Free review: a roaring old time in the land of the lions The Guardian.  24.10.2016. Viitattu 5.5.2021. (englanniksi)
Clark, Graeme: Born Free Review (1966) The Spinning Image. Viitattu 5.5.2021. (englanniksi)
Anna Dubuis: A lioness named Elsa inspired an epic fight against poachers BBC Earth.  6.6.2016. Viitattu 5.5.2021. (englanniksi)
Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu

| Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu |
| --- | --- |

Perustettu:  1993
Tyyppi:  liikunnan aluejärjestö
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Uusimaa, Kanta-Häme
Aluejohtaja:  Päivi Ahlroos-Tanttu
Puheenjohtaja:  Markku Sistonen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu (lyh. ESLU) on Uudenmaan ja Kanta-Hämeen alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Uudenmaan ja Kanta-Hämeen alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Uudenmaan ja Kanta-Hämeen liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Uudellamaalla ja Kanta-Hämeessä.
Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu on perustettu vuonna 1993. Järjestön toimisto sijaitsee Helsingissä. ESLUn toiminta-alueella on 29 eteläsuomalaista kuntaa. Alueella on noin 3 500 urheiluseuraa ja 150 000 vapaaehtoistoimijaa.
Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä.