stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palmuvehka
Käyttö muissa tarkoituksissa

Huonekasvikäytön lisäksi palmuvehkaa on käytetty villan värjäykseen keltaiseksi sen sisältämän apigeniinin vuoksi.
Kööpenhaminan yliopiston kasvi- ja ympäristötieteen laitoksen vuonna 2014 tekemässä tutkimuksessa osoitettiin, että palmuvehka pystyy laboratorio-olosuhteissa poistamaan haihtuvia orgaanisia yhdisteitä seuraavassa tehokkuusjärjestyksessä: bentseeniä, tolueenia, etyylibentseeniä ja ksyleeniä noin 0,01 mol/m2 vuorokaudessa. Samassa tutkimuksessa todettiin tosin, että tehokkuus sisäympäristöissä on epäselvää.
Kuvagalleria

Palmuvehkan kukinto on vehkakasveille tyypillinen. Kasvi kukkii harvoin.
Uusi lehtivarsi
Kasvin juurimukula mullan pinnalla. Suurin osa mukulasta on maan alla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Palmuvehka (Zamioculcas zamiifolia)
iNaturalist: Palmuvehka (Zamioculcas zamiifolia)
Puutarha.net: Palmuvehka (Zamioculcas zamiifolia)
Puutarha.net: Palmuvehka eli Zamioculcas (Zamioculcas zamiifolia)
Meillakotona.fi: Miten hoidan palmuvehkaa? Julkaistu: 1.3.2017 Visa Lipponen
Yle - Uutiset: Palmuvehkaa on lähes mahdotonta tappaa Yle
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Zamioculcas zamiifolia (englanniksi)
Iolu Abil

| Iolu Abil |
| --- | --- |
 Iolu Abil 2010
Vanuatun presidentti
 2. syyskuuta 2009 – 2. syyskuuta 2014  
Edeltäjä:  Kalkot Mataskelekele Maxime Carlot Korman (väliaikainen)
Seuraaja:  Philip Boedoro (väliaikainen) Baldwin Lonsdale
Henkilötiedot
Syntynyt: 1942 Tanna, Vanuatu
Iolu Johnson Abil (1942 Tanna, Vanuatu) on vanuatulainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 2009–2014.
Abil oli ministerinä itsenäisen Vanuatun ensimmäisessä hallituksessa, jota johti Walter Lini.
Abil valittiin Vanuatun presidentiksi 2. syyskuuta 2009 presidentinvaalissa. Hän vannoi virkavalansa samana päivänä. Abil tuli valituksi vaalin kolmannella kierroksella, jolla hän sai vaaditut kaksi kolmasosaa valintakollegion äänistä. Presidentti valittiin 11 ehdokkaan joukosta. Kuukautta aiemmin virkakautensa lopettanut edellinen presidentti Kalkot Mataskelekele oli myös ehdokkaana; hän sai kolmannella kierroksella toiseksi eniten ääniä. Vaalin kolmannelle kierrokselle oli päässyt kuusi ehdokasta. Useat kollegion jäsenet olivat aiemmin kannattaneet Mataskelekelen uudelleenvalintaa. Lopulta pääministeri Edward Natapein Abilille antama kannatus toi tälle riittävän enemmistön.
Ion Alexe

Ion Alexe
Ion Alexe (s. 25. heinäkuuta 1946 Cornu, Romania) on romanialainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Alexe saavutti hopeamitalin vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä, Länsi-Saksassa. Loppuottelussa häntä vastassa olisi ollut kuubalainen Teofilo Stevenson, mutta Alexe joutui luovuttamaan ottelun välierässä murtuneen peukalonsa takia.
Hugo Campagnaro

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Hugo Campagnaro kentällä vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi: Hugo Armando Campagnaro
Syntymäaika: 27. kesäkuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Córdoba, Argentiina
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: Pescara
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2002 | Deportivo Morón | 103 | (6) |
| 2002–2007 | Piacenza | 127 | (10) |
| 2007–2009 | Sampdoria | 38 | (1) |
| 2009–2013 | Napoli | 118 | (4) |
| 2013–2015 | Internazionale | 31 | (0) |
| 2015–2020 | Pescara | 62 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 479 | (25) |
Maajoukkue
| 2012–2014 | Argentiina | 14 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hugo Armando Campagnaro (s. 27. kesäkuuta 1980 Córdoba) on argentiinalainen, vuosina 1998–2020 ammattilaistasolla pelannut jalkapalloilija.
Campagnaro aloitti uransa Club Deportivo Morón -joukkueessa, joka pelasi Argentiinan toiseksi ja kolmanneksi ylimmillä sarjatasoilla. Vuonna 2002 hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavaan Piacenzaan. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 12 ottelussa tehden kaksi maalia. Joukkue kuitenkin tippui kauden päätteeksi Serie B:hen. Piacenzassa Campagnaro pelasi kauden 2006–2007 loppuun asti.
Kesällä 2007 hän siirtyi Serie A -joukkue Sampdoriaan. Joukkueessa hän pelasi 38 liigaottelua.
Vuonna 2009 Campagnaro siirtyi Napoliin neljän vuoden sopimuksella.
9. kesäkuuta 2011 Campagnaro joutui Argentiinassa autokolariin, jossa kuoli kolme henkilöä. Hän kuitenkin selviytyi hengissä saatuaan muutaman haavan ja aivotärähdyksen.
Kesällä 2013 Campagnaro siirtyi Internazionaleen ja vuonna 2015 Pescaraan. Hän lopetti uransa elokuussa 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hugo Campagnaro Wikimedia Commonsissa
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Romero |
2 Garay |
3 Campagnaro |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pérez |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Rodríguez |
12 Orión |
13 A. Fernández |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 F. Fernández |
18 Palacio |
19 Álvarez |
20 Agüero |
21 Andújar |
22 Lavezzi |
23 Basanta |
Valmentaja Sabella
Iser

| Iser |
| --- | --- |
 Iser Puolassa
Alkulähde:  Krkonoševuoret
Laskupaikka:  Elbe
Maat:   Puola,  Tšekki
Pituus:  171 km
Iser (saksaksi), Jizera (tšekiksi) eli Izera (puolaksi) on 171 kilometriä pitkä Elben sivujoki. Se alkaa Tšekin ja Puolan rajalta Krkonoševuorilta, virtaa etelään mm. Turnovin ja Mladá Boleslavin kautta ja yhtyy Elbeen Prahan koillispuolella.
Isetnofret

Isetnofret tai Isis-nofret oli yksi faarao Ramses II:n kuninkaallisista vaimoista ja Merenptahin äiti. Hän oli faaraon suosikin, Nefertarin, jälkeen tunnetuin vaimoista ja oli kuningattarena Nefertarin kuoltua (Ramseksen 24. hallintovuodella). Hänellä oli ainakin kolme poikaa ja kaksi tytärtä.
Hänen lapsiinsa kuuluivat:
Prinssi Rameses B, Ramseksen kruununprinssi tämän 25–50. hallintovuosina.
Prinssi Khaemwase, Ptahin ylipappi. Kruununprinssi Ramseksen 50–55. hallintovuosina.
Faarao Merenptah, Ramseksen 13. poika ja tämän seuraaja.
Prinsessa Bintanath, esikoistytär ja myöhemmin Ramseksen vaimo.
Prinsessa Isetnofret II, Merenptahin vaimo.
Prinssi Sethi (?)
Prinsessa Nebettawy (?)
Iiriläiset

Iiriläiset (iiriksi Muintir na hÉireann, engl. Irish people) ovat Irlannin saarelta lähtöisin oleva kelttiläisperäinen kansa ja etninen ryhmä. Historiallisesti iiriläisten pääkieli on ollut kelttiläinen iirin kieli, mutta nykyisin valtaosa puhuu äidinkielenään englantia. Vuoden 2022 väestönlaskennassa Irlannin tasavallan vakinaisista asukkaista noin 3,9 miljoonaa eli 76,6 prosenttia oli iiriläisiä, kun taas vastaavasti Pohjois-Irlannissa vuoden 2021 väestölaskennassa pääasiallisesti iiriläiseksi identifioitui noin 635 000 ihmistä eli noin 33,3 prosenttia väestöstä. Valtaosa maailman etnisistä iiriläisistä asuu diasporassa lähinnä englanninkielisissä maissa, vähemmissä määrin myös Latinalaisessa Amerikassa. Pelkästään Yhdysvalloissa iiriläiseen sukutaustaan samaistuu yli 30 miljoonaa ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iiriläiset Wikimedia Commonsissa
Hydromaalaus

Maalattavaa esinettä ollaan upottamassa.
Hydromaalaus tai hydrodippaus on menetelmä, jossa kuiva maalattava esine upotetaan vedellä täytettyyn astiaan, jonka päällä kelluu maalattavaan esineeseen tarkoitettu pinnoite. Siten värit ja kuviot tarttuvat upottamisen yhteydessä esineeseen tasaisesti.
Ilet

| Ilet, İllät, Elnet |
| --- | --- |
 Ilet jokea Marin tasavallassa
Alkulähde:  Marin tasavalta
Laskupaikka:  Kuibyševin tekojärvi, Volga
Maat:  Mari ja Tatarstan (Venäjä)
Pituus:  204 km
Valuma-alue:  6450 km²
Ilet (ven. Иле́ть, tat. latinalaisilla İllät ja kyrillisillä Илләт, mariksi Элнет, Elnet) on 204 kilometriä pitkä Volgaan (ja edelleen Kuibyševin tekojärveen) laskeva joki Marin ja Tatarstanin tasavalloissa Venäjällä. Iletiin laskevista joista suurimmat ovat Ašit, Jušut, Vontša ja Petjalka.
Joki on jäässä noin marraskuun puolivälistä huhtikuun puoliväliin. Alajuoksu on navigoitavissa. Marin tasavallassa joki virtaa alajuoksullaan Mari Tšodran kansallispuiston läpi.
Imiramesha

Imiramesha (myös Imyremeshaw tai Mermesha) oli muinaisen egyptin 13. dynastiaan kuuluva egyptiläinen faarao. Hän hallitsi joko noin vuosina 1712–1710 eaa. tai 1759–1757 eaa. Egyptologi Jürgen von Beckerathin mukaan Imirameshan nimi tarkoitti ”armeijan komentajaa”, ja Imiramesha lienee alun perin toiminut komentajana. Tästä arvonimestä tuli hänen hallitsijanimensä, kun hän nousi valtaan. Imirameshalle on omistettu Taniksen suuret istuma-asennossa olevat patsaat.
Ilex

Ilex tarkoittaa muun muassa seuraavia:
HMS Ilex, Britannian Kuninkaallisen laivaston I-luokan hävittäjä
Orjanlaakerit (Ilex), kasvisuku
Rautatammi (Quercus ilex), eteläeurooppalainen tammilaji
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ilex”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Inukai Tsuyoshi

| Inukai Tsuyoshi> 犬養 毅 |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 13. joulukuuta 1931–15. toukokuuta 1932  
Monarkki:  Hirohito
Edeltäjä:  Wakatsuki Reijirō
Seuraaja:  Saitō Makoto
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1855 Okayama
Kuollut: 15. toukokuuta 1932 (77 vuotta) Tokio
Tiedot
Puolue:  Rikken Seiyūkai
 Nimikirjoitus
Inukai Tsuyoshi (jap. 犬養 毅, Inukai Tsuyoshi, 5. toukokuuta 1855, Okayama–15. toukokuuta 1932, Tokio) oli japanilainen poliitikko ja Japanin 29. pääministeri 13. joulukuuta 1931–15. toukokuuta 1932.
Inukai syntyi entiseen Niwasen hanin samuraiperheeseen Niwasen kylässä Bizenin provinssissa (nykyinen Okayaman kaupunki Okayaman prefektuurissa). Hän valmistui Keiō-yliopistosta Tokiossa. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli journalistina. Hän meni yhdessä keisarillisen Japanin armeijan kanssa rintamalle Satsuman kapinan aikana.
Inukai auttoi liberaaleja aatteita kannattaneen rikken kaishintō -puolueen perustamisessa vuonna 1882. Hän vastusti vahvasti entisten Chōshūn ja Satsuman alueiden valtaa maan hallinnossa. Hänet valittiin Japanin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1890 ja sen jälkeen uudelleen yhteensä 17 kertaa. Hänen ensimmäinen hallituspaikkansa oli koulutusministerin virka Ōkuma Shigenobun ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1898. Hän toimi posti- ja viestintäministerinä Yamamoto Gonnohyōen toisessa hallituksessa. Hän oli johtava hahmo shinpotō-, kenseitō- ja rikken kokumintō -puolueissa, joista viimeinen lopulta kaatoi Katsura Tarōn hallituksen vuonna 1913.
Vuonna 1922 rikken kokumintōsta tuli kakushin kurabu, joka liitti voimansa yhteen muiden pienten puolueiden kanssa muodostaakseen hallituksen Katō Takaaki pääministerinään vuonna 1924. Hänen aikanaan Inukai toimi taas hallituksessa posti- ja viestintäministerinä. Sitten kakushin kurabu yhdistyi rikken seiyūkai -puolueeseen, jossa Inukai jatkoi vanhempana jäsenenä. Vuonna 1929 Tanaka Giichin äkillisen kuoleman jälkeen Inukaista tuli puolueen johtaja.
Inukaista tuli Japanin 29. pääministeri vuonna 1931. Japani oli vaikeassa taloustilanteessa suuren laman vaikutusten ja kultakantaan palaamisen vuoksi. Inukain hallitus yritti välittömästi kasvattaa taloutta ja asettaa kulta vientikieltoon. Inukai ei kuitenkaan kyennyt kontrolloimaan armeijaa taloudellisesti tai sen toimia Kiinassa Mukdenin välikohtauksen jälkeen. Inukain kamppailu armeijan kanssa johti hänen murhaansa toukokuun 15. päivän välikohtauksessa vuonna 1932. Se merkitsi käytännössä politiikan siviilivallan lakkaamista toisen maailmansodan loppuun saakka.
Inukain kolmas poika oli poliitikko, kirjailija ja sodanjälkeinen oikeusministeri Takeru Inukai.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inukai Tsuyoshi Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Inukai Tsuyoshi
Käännös suomeksi
Ion (mytologia)

Ion (m.kreik. Ἴων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Ksuthoksen ja Kreusan poika. Hänen isänsä sai Peloponnesoksen omalta isältään Helleniltä, jossa asuvat joonialaiset ovat saaneet nimensä Ionin mukaan.
Euripideen Ion

Euripides kertoo näytelmässään Ion, että Ion olisikin ollut Kreusan avioton lapsi, jonka tämä sai Apollonin kanssa. Äidin hylättyä lapsensa Apollon pyysi Hermestä pelastamaan lapsen, ja tämä veikin Ionin Delfoin oraakkelin luo Apollonin temppeliin, jossa papittaret huolehtivat lapsesta.
Myöhemmin oraakkeli kertoi Ksuthokselle, että ensimmäinen, jonka hän tapaisi lähdettyään, olisi tämän poika. Vastaantullut henkilö oli Ion, mutta Ksuthos luuli  olevansa tämän biologinen isä, kun taas oraakkeli tarkoitti hänen olevan adoptioisä.
Kreusa suunnitteli tappavansa Ionin, koska hän oli mustasukkainen siitä, että Ksuthoksella oli poika mutta hän itse oli lapseton. Samaan aikaan Ion suunnitteli vahingoittavansa Kreusaa. Lopulta Kreusalle selvisi, että Ion on hänen poikansa ja Ksuthos ainoastaan adoptoi tämän.
Huittula

Huittula on kylä ja taajama entisessä Sääksmäen kunnassa, joka kuuluu nykyään Valkeakosken kaupunkiin. Taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 332 asukasta.
Huittula on Sääksmäen kunnan entistä keskustaa, jonka lähellä sijaitsee keskiajalta peräisin oleva Sääksmäen kirkko. Kirkon seutu, joka muodostaa historiallisen Sääksmäen ytimen, kuuluu Valtioneuvoston päätöksen mukaisesti valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Huittulassa toimii Rauhalan koulu, ja lähellä sijaitsevat Rapolan kartano, Rapolanharjun muinainen linnavuori sekä Voipaalan kuvataidekeskus. Linkkimasto Huittulanharjun kupeessa on Huittulan ja Kemmolan kylien välisellä rajalla.
Kylän pääkatu on Huittulantie, joka on osa yhdystietä 3071 eli Vanhaa Hämeenlinnantietä.
Huittulan taiteilijayhdyskunta

Huittulassa oli merkittävä taiteilijayhdyskunta kesäisin 1910-luvulla ja itsenäisyyden alkuvuosina. Vakituisesti Huittulassa ovat asuneet ja työskennelleet taiteilijaveljekset Mikko Carlstedt ja Kalle Carlstedt. Heidän luoksensa kerääntyi kesäisin "marraskuulaisia" kuvataiteilijoita. Viljo Kojo kuvaa kylän ja taiteilijaboheemien kesäistä maalaiselämää teoksissaan Kylä ja kaupunki (1916), Aurinko, kuu ja valkoinen hevonen (1919), Kiusauksesta kirkkauteen (1922) ja Suruttomain seurakunta (1921).
Kalle Carlstedtin ystävä Joel Lehtonen osti Vanajaveden saaresta Lintukoto-nimisen huvilan 1920-luvun alussa. Myös hän kertoo Huittulasta kirjassaan Hyvästi Lintukoto. Mikko Carlstedtin kanssa Huittulassa maalasi jopa samoja aiheita useana vuonna Mikko Oinonen, joka suunnitteli asettuvansa kylään vakituisesti asumaan.
Filosofian tohtori Thorsten Renvall rakennutti Lars Sonckin suunnitteleman kansallisromanttisen huvilansa, nykyisen Tervapääskyn, keskeiselle paikalle Huittulaan vuonna 1913.
Lähteet ja kirjallisuutta

↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2011  8.2.2013. Tilastokeskus. Viitattu 22.3.2013.[vanhentunut linkki]
Historiallinen Sääksmäki Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Viljo Kojo: Liian onnellinen (1926).
Viljo Kojo: Postitalon Anna-Mari ja Särkän poika (1928).
Annamaija Kuuliala: Varrella Sääksmäen vienojen vesien. Sääksmäki-seura, 1988.
Joel Lehtonen: Putkinotkon herra. Joel Lehtosen kirjeitä Sylvia Avellanille, toim. Pekka Tarkka.
Ihmemies (vuoden 1979 elokuva)

| Ihmemies |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Antti Peippo
Käsikirjoittaja:  Jussi Kylätasku Antti Peippo
Tuottaja:  Kullervo Kukkasjärvi
Säveltäjä:  Antti Hytti Esa Helasvuo
Kuvaaja:  Juha-Veli Äkräs
Leikkaaja:  Juho Gartz
Pääosat:  Antti Litja Martti Pennanen Saara Pakkasvirta Tarja-Tuulikki Tarsala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  103 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihmemies on suomalainen tieteiskauhukomediaelokuva vuodelta 1979. Se on kuvaajana paremmin tunnetun Antti Peipon ainoa ohjaustyö, ja sen pääosassa nähdään Antti Litja.
Ihmemies oli Filminor-tuotantoyhtiön ensimmäinen elokuva sen johtohahmon Risto Jarvan kuoleman 1977 jälkeen. Alun perin ohjaajaksi kaavailtiin Jouko Turkkaa.
Juoni

Olli Ruusunen (Litja) on ainoana suomalaisena erikoiskoulutettu Yhdysvalloissa niin, että hänen aivojensa suorituskyky on kehitetty äärimmilleen. Koulutuksen on maksanut hänen työnantajansa, jolle hän nyt suunnittelee rationalisointiohjelmaa. Ruusunen esittää paitsi joka kolmannen työntekijän, myös koko johdon saneeraamista.
Jouduttuaan näin kahnauksiin työnantajansa kanssa Olli lähtee omille teilleen. Hän alkaa käyttäytyä holtittomasti, kuten uutisten mukaan muutkin saman koulutuksen USA:ssa läpikäyneet.
Vastaanotto

Julisteen mainoslauseen mukaan Ihmemies oli ”komedia meidän ajastamme”. Ensi-illan jälkeen kriitikot eivät oikein tienneet, miten siihen suhtautua. Sitä pidettiin komediaksi kireän julistavana ja sen slapstick-tyylistä visuaalista komiikkaa tarinaan päälleliimattuna. Käsikirjoitusta pidettiin liian kirjallisena ja tekijöiden katsottiin unohtaneen, että elokuvassa kaikki tärkeät asiat tulee kertoa toiminnan kautta. Myöhempi arvioija, DVD-oppaan Pekka Suorsa näkee Ihmemiehen kertovan pikemminkin kvartaalitalouden kiristämästä omasta ajastamme kuin 1970-luvun lopun ongelmista.
Kirjallisuutta

Peippo, Antti: ”Päiväkirja filmihulluille”, elokuvan kuvausvaiheista. Filmihullu 7–8/1979.
Ihmemaa (romaani)

| Ihmemaa> A Place Called Here |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Cecelia Ahern
Kieli:  englanti
Genre:  Fantasia, Romantiikka
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  2006
Suomennos
Suomentaja:  Terhi Leskinen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  455
ISBN:  978-951-20-7699-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmemaa (A Place Called Here) on kirjailija Cecelia Ahernin vuonna 2006 ilmestynyt romaani. Se on alkuperäiseltä julkaisemisjärjestykseltään Ahernin neljäs romaani.
Juoni

Sandy Shortin lapsuudennaapurin Jenny-Mayn kadottua Sandy alkaa miettiä minne kadonneet ihmiset ja asiat oikein joutuvat. Katoamisesta lähtien hän suhtautuu hukkaamiinsa esineisiin pakkomielteisesti ja muun muassa nimeää huolellisesti kaikki tavaransa. Sandyn vanhemmat ja palkkaavat tyttärelleen psykiatrin, joka auttaa Sandya pakkomielteessään. Aikuisena Sandy Short työskentelee Irlannin poliisivoimissa mutta perustaa pian oman yrityksen, joka etsii kadonneita ihmisiä.
Pian Sandy saa yhteydenoton Jack Ruttlelta, joka etsii kadonnutta pikkuveljeään, Donalia. Matkalla tapaamiseen Jackin kanssa Sandy eksyy metsään ja katoaa. Sandy päätyy paikkaan, Ihmemaahan, jonne kadonneet ihmiset ja asiat päätyvät. Hän löytää Ihmemaasta kaikki kadottamansa asiat ja ihmiset. Sandy ei kuitenkaan löydä kahta ihmistä, jotka hän todella haluaisi löytää, Donalia ja Jenny-Mayta.
Sandyllä on koti-ikävä ja hän huomaa, että ihmisiä katoaa myös Ihmemaasta ymmärtää, että hänen ainoana keinonaan päästä takaisin kotiin on hukata itsensä uudestaan. Ongelmana on kuitenkin se, että itseään on vaikea hukata tietoisesti.
Juoni > Henkilöitä

Sandy Short: Romaanin 34-vuotias päähenkilö, jolle muodostuu pakkomielle kadonneista ihmisistä ja asioista. Hän työskentelee omassa yrityksessään, joka etsii kadonneita ihmisiä.
Jenny-May Butler: Sandyn lapsuudenaikainen naapuri, joka katosi.
Gregory Burton: Sandyn vanhempien palkkaama psykiatri.
Jack Ruttle: Sandyn asiakas, joka etsii kadonnutta veljeään, Donalia.
Gloria: Jackin tyttöystävä.
Donal Ruttle: Jackin kadoksissa oleva veli.
Bobby Duke: Sandyn kauan etsimä henkilö, jonka hän löytää Ihmemaassa. Bobby ylläpitää Ihmemaan löytötavaratoimistoa.
Graham Turner: Vartija, joka ilmoittaa Jackille Sandyn katoamisesta.
Vastaanotto

Marie Clairen lisäksi kirjaa ovat kehuneet muun muassa Irish Independent, Irish Times ja Daily Mail, joka kehui kirjaa lumoavaksi taikuuden ja todellisuuden sekoitukseksi.
Iiriläisten diaspora

Irlantilaistaustaisten absoluuttinen määrä eri maissa
  Irlanti
  yli 1 000 000
  yli 100 000
  yli 10 000
  yli 1 000
Iiriläisten diaspora (iiriksi Diaspóra na nGael) tarkoittaa Irlannin saaren ulkopuolella asuvaa, etnisesti iiriläistä väestöä ja heidän jälkeläisiään. Irlannista arvioidaan muuttaneen ulkomaille yli 10 miljoonaa ihmistä vuoden 1800 jälkeen.  Nykypäivä arvioiden mukaan iiriläistaustaisia henkilöitä on maailmalla jopa 70 miljoonaa, siinä missä itse saaren väestö on vain kuusi miljoonaa.
Historia > Ennen suurta nälänhätää

1600-luvun aikana noin 25 000 irlanninkatolilaista siirtyi asuinalueiltaan brittiläisiin siirtokuntiin, erityisesti Karibialle ja Virginiaan. Näistä siirtolaisista osa lähti protestanttisten englantilaisten pakottamina. 1680-luvulta eteenpäin irlantilaisia kveekareita ja muita uskonnollisia toisinajattelijoita alkoi siirtyä Atlantin toiselle puolelle. Varsin merkittävä presbyteriaanien muuttoliike Ulsterista alkoi 1710-luvulla samalla, kun eteläisestä Munsterin provinssista lähti pienempi määrä anglikaaneja ja katolilaisia.
Pienimuotoinen maahanmuutto jatkui aina Napoleonin sotien loppuun asti. Sota oli ollut Irlannin kannalta hyödyllinen, sillä se oli nostanut hintatasoja. Waterloon taistelun jälkeen Euroopan hintatasot kuitenkin romahtivat, mikä aiheutti Irlannissa laajoja taloudellisia vaikeuksia. Vuodesta 1815 aina vuosisadan puoliväliin asti noin 0,8–1,0 miljoonaa irlantilaista muutti Pohjois-Amerikkaan, ja he jakautuivat lähes tasan Yhdysvaltojen ja brittiläisen Pohjois-Amerikan eli nykyisen Kanadan välille.
Vasta 1830-luvun alkupuolelta lähtien Irlannista lähteneiden katolilaisten osuus ylitti kaikki protestanttiset ryhmät. 1800-luvun alussa Amerikkaan muuttaneet iiriläisillä protestanteilla ei ollut suuria vaikeuksia uuteen yhteiskuntaan sopeutumisessa, sillä he jakoivat paikallisten uskonnolliset näkemykset, eikä heitä ollut missään vaiheessa kovinkaan suurta määrää. Teollinen vallankumous levisi Irlannin saarella Ulsterin alueelle, josta kehittyi Ison-Britannian tärkeä teollisuuden keskus. Teollistumisen vuoksi monet Ulsterin maaseudulla asuneet muuttivat töiden perässä Belfastiin. Muualla Irlannissa ei sen sijaan syntynyt teollisuutta, minkä vuoksi kaikkialta maaseutualueilta alkoi muuttaa yhä suurempi määriä ihmisiä Englannin ja Skotlannin teollisuuskaupunkeihin sekä Amerikkaan.
Historia > Irlannin suuri nälänhätä

Perunaruton aiheuttama nälänhätä Irlannissa oli väestölle erittäin tuhoisa. Nälänhädän aikana ja sen vähän jälkeen, vuosina 1845–1855, Irlannista muutti 1,8 miljoonaa siirtolaista Yhdysvaltoihin. Nälänhädän vuoksi lähteneet siirtolaiset olivat aiempaa köyhempiä, ja he muodostivat ulkomaille suuria iiriläisyhteisöjä. Valtaosa heistä asettui juuri Yhdysvaltoihin. Myöhemmillä vuosikymmenillä nälänhädän aikaan lähteneet auttoivat useita miljoonia läheisiään muuttamaan pois Irlannista. Arvioiden mukaan jopa puolet Irlannissa 1800-luvun aikana syntyneistä päätyi muuttamaan ulkomaille. Vuosisadan lopulla Irlannin ulkopuolella asui jo lähes yhtä paljon iiriläisiä kuin Irlannissa. Yhdestäkään muusta Euroopan valtiosta ei väkilukuun suhteutettuna ole lähtenyt yhtä paljon siirtolaisia Amerikkaan.
Henry Doylen (1827–1892) teos Siirtolaiset jättävät Irlannin.
Hydromantia

Hydromantia on ennustusmenetelmä, jolla tarkoitetaan vedestä ennustamista. Hydromantiassa ennustetaan tutkimalla veden väriä, virtausta ja väreilyä.
Jesuiitta M. A. Del Rio (1551–1608) kuvasi useita hydromantian menetelmiä. Eräässä hänen kuvaamassaan menetelmässä ennustetaan laskemalla narusta roikkuvan sormuksen kosketusten määrä vesikulhon reunoihin, kun sormuksella kosketetaan vettä. Toisessa menetelmässä heitetään sileitä kiviä seisovaan veteen ja tarkkaillaan veteen syntyviä renkaita.
Aiheesta muualta

Hydromancy (englanniksi)
Techniques and methods of Hydromancy (englanniksi)