stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Golden Globe

| Golden Globe |
| --- | --- |

Palkitaan:  Elokuvia ja televisio-ohjelmia
Palkinnon antaja:  Hollywood Foreign Press Association
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  1944
Virallinen internet-sivu
Golden Globe (joskus suomeksi Kultainen maapallo) on vuosittain jaettava elokuva- ja televisioalan palkinto. Palkintoa on jakanut vuodesta 1944 alkaen Hollywood Foreign Press Association (HFPA), joka koostuu Yhdysvalloissa asuvista ulkomaisista toimittajista. Yhdistyksessä on noin 90 jäsentä.
Palkinnot jaetaan tammikuussa ja niitä pidetään yleensä hyvinä suunnannäyttäjinä myöhemmin järjestettävää Oscar-gaalaa ajatellen.
Palkintogaalan valtakunnallinen televisiointi aloitettiin 1960-luvun puolivälissä. 78. gaala järjestettiin 28. helmikuuta 2021 Beverly Hilton -hotellissa.
Palkintoveistos

Voittajat saavat jalustalla seisovan 24 karaatin kullalla päällystetyn veistoksen, jonka huipulla on filminauhaan kiedottu maapallo. Veistos on 29 senttimetriä korkea ja painaa 3,5 kilogrammaa. Kullatun pinnan alla veistos on sinkkiä, messinkiä ja pronssia.
Nykyinen malli otettiin käyttöön vuoden 2019 gaalaa varten. Se on pitempi, varreltaan kapeampi ja modernimpi kuin edeltäjänsä, ja siinä on enemmän kultaa. Lisäksi uudessa palkinnossa lukee voittajan nimi, kategoria ja vuosi. Elokuva- ja televisiokategorioiden voittajien palkinto on kauttaaltaan kullattu, ja erikoispalkintojen voittajien palkinnossa vain maapallo on kullattu.
Palkintokategoriat > Elokuvapalkinnot

Paras draamaelokuva
Paras musikaali- tai komediaelokuva
Paras miespääosa draamaelokuvassa
Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa
Paras naispääosa draamaelokuvassa
Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa
Paras miessivuosa
Paras naissivuosa
Paras ohjaus
Paras käsikirjoitus
Paras musiikki
Paras kappale
Paras vieraskielinen elokuva
Paras animaatioelokuva
Palkintokategoriat > Televisiopalkinnot

Paras draamasarja
Paras miespääosa draamasarjassa
Paras naispääosa draamasarjassa
Paras musikaali- tai komediasarja
Paras miespääosa musikaali- tai komediasarjassa
Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa
Paras minisarja tai televisioelokuva
Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa
Paras naispääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa
Paras miessivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa
Paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa
Palkintokategoriat > Kunniapalkinto

Cecil B. DeMille -palkinto
Suomi

Suomalainen elokuva on palkittu Golden Globella kerran: Erik Blombergin Valkoinen peura (1952) palkittiin parhaana vieraskielisenä elokuvana vuonna 1957. Parhaan ulkomaisen tai vieraskielisen elokuvan kategoriassa ovat olleet ehdolla Klaus Härön ohjaama Miekkailija vuonna 2016, Juho Kuosmasen Hytti nro 6 vuonna 2021 ja Aki Kaurismäen Kuolleet lehdet vuonna 2023.
Parhaana naisnäyttelijänä on palkittu yksi suomalainen: Taina Elg sai peräti kaksi Golden Globe -palkintoa. Vuonna 1957 Elg palkittiin parhaana uutena ulkomaisena tähtenä ja vuonna 1958 hänet palkittiin naispääosasta musikaali tai komedia -kategoriassa elokuvasta Les Girls. Musikaali- tai komediaelokuvien naisnäyttelijöiden sarjassa oli ehdolla myös Alma Pöysti vuonna 2023.
Kritiikkiä

Palkintoa jakavaa HFPA:ta on vuosien varrella arvosteltu. Vuonna 1968 Yhdysvaltain telehallintovirasto syytti järjestöä katsojien harhaanjohtamisesta sen suhteen, miten se valitsi voittajat. Vuonna 1982 palkinnon yllättäen voittaneen Pia Zadoran aviomiehen todettiin voidelleen useita raadin jäseniä ennen äänestystä. Kumpikin skandaali aiheutti monen vuoden tauon palkintogaalan televisiointiin valtakunnallisilla televisiokanavilla.
Palkintoa on kritisoitu myös siitä, että valintaryhmä on muiden vastaavien palkintojen taustaryhmiin verrattuna pieni ja siihen on vaikea päästä. HFPA:n jäsenistö ei myöskään koostu elokuva-alan ammattilaisista vaan ulkomaisista viihdetoimittajista. Myös palkinnosta äänestävien toimittajien riippumattomuuteen suhtaudutaan epäillen. Kriittisimpänä äänenä on Yhdysvalloissa ollut toimittaja Sharon Waxman. Hän on syyttänyt HFPA:ta muun muassa kapea-alaisuudesta ja mustien jäsenten puuttumisesta..
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
| n k Golden Globe |
| --- | --- |
Elokuvapalkinnot:  Draamaelokuva  Musikaali- tai komediaelokuva  Miespääosa draamaelokuvassa  Miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa  Naispääosa draamaelokuvassa  Naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa  Animaatioelokuva  Miessivuosa  Naissivuosa  Ohjaus  Käsikirjoitus  Musiikki  Kappale  Vieraskielinen elokuva 
Televisiopalkinnot:  Draamasarja  Musikaali- tai komediasarja  Minisarja tai televisioelokuva   Miespääosa draamasarjassa  Naispääosa draamasarjassa  Miespääosa musikaali- tai komediasarjassa  Naispääosa musikaali- tai komediasarjassa  Miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa   Naispääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa   Miessivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa  Naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa 
Entiset:  Miestulokas  Naistulokas  Dokumenttielokuva 
Gaalat:  1944  1945  1946  1947  1948  1949  1950  1951  1952  1953  1954  1955  1956  1957  1958  1959  1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Muut:  Cecil B. DeMille -palkinto 
Palkintoveistos, joka oli käytössä vuoteen 2019 saakka.
LRICBM

LRICBM (engl. limited-range intercontinental ballistic missile), rajoitetun kantomatkan ballistinen mannertenvälinen ohjus, on nimitys pitkien kantomatkojen IRBM:ille ja lyhyiden kantomatkojen ICBM:ille. LRICBM:n kantomatka on 3 500–8 000 km. Monet sukellusveneestä laukaistavat ballistiset ohjukset lukeutuvat tähän ryhmään.
Federico Chiesa

Federico Chiesa vuonna 2021.
Federico Chiesa (s. 25. lokakuuta 1997 Genova) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia.
Federico Chiesan isä Enrico Chiesa pelasi jalkapalloa ammattilaisena. Molemmat ovat tehneet maalin Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja ovat ensimmäinen tähän saavutukseen yltänyt isä-poika-pari. Molemmat tekivät maalinsa Englannissa, isä Liverpoolissa ja poika Lontoossa.
Seurajoukkueura

Chiesa nousi Fiorentinan junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017. Hän pelasi avauskaudellaan Serie A:ssa 27 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi liigassa 36 ottelua ja teki kuusi maalia. Kaudella 2018–2019 hän teki Serie A:n 37 ottelussaan jälleen kuusi maalia ja onnistui neljässä Italian cupin ottelussaan maalinteossa kuudesti; cupmaaleista kolme tuli puolivälieräottelussa Romaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 34 liigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, joista kolme syntyi kauden toiseksi viimeisessä ottelussa Bolognaa vastaan.
Kauden 2020–2021 Chiesa aloitti vielä Fiorentinassa mutta siirtyi lokakuussa kahden vuoden lainalle Juventukseen. Kauden aikana hän pelasi näissä joukkueissa yhteensä 33 Serie A -ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, joista kaksi Juventuksen voittaessa tammikuussa 2021 vierasottelussa AC Milanin. Juventuksen voittamassa Italian cupissa hän pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia, joista toinen oli loppuottelun 2–1-voittomaali Atalantaa vastaan. Kotimaan otteluiden lisäksi Chiesa pelasi Mestarien liigaa, jossa hän kahdeksassa ottelussaan teki neljä maalia, muun muassa kolme joukkueensa neljästä maalista putoamiseen päättyneissä neljännesvälierissä Portoa vastaan. Kaudella 2021–2022 hän kärsi monista vaivoista, joista eturistisidevamma piti hänet sivussa kentiltä tammikuusta lokakuuhun 2022. Hän pelasi kauden 2021–2022 aikana 14 ottelua Serie A:ssa ja neljä ottelua Mestarien liigassa, ja teki kummassakin kilpailussa kaksi maalia.
Chiesa siirtyi vakinaisesti Juventukseen 42,5 miljoonalla eurolla kesällä 2022. Hän teki seuraavalla kaudella 21 Serie A -ottelussa kaksi maalia ja seitsemässä Eurooppa-liigan ottelussa yhden maalin. Mestarien liigassa hän ehti loukkaantumisesta toivuttuaan pelata vain yhden ottelun. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Serie A:ssa 33 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Juventuksen voittamassa Italian cupissa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin.
Chiesa siirtyi Englannin Valioliigan Liverpooliin 12,7 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2024.
Maajoukkueura

Chiesa edusti Italiaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2019. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Italian A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Italian kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja pelasi kolmannen kokonaan. Neljännesvälierän hän aloitti jälleen vaihdossa ja pelasi puolivälierän kokonaan. Hän oli avauskokoonpanossa Italian voittamissa välierässä ja loppuottelussa, kummassakin hän tuli pelin loppupuolella vaihtoon. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi kolme ottelua avauskokoonpanossa ja tuli viimeisessä alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan vaihdosta kentälle.
Chiesa on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 51 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän teki ensimmäisen A-maaottelumaalinsa marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan, toisen kesäkuussa 2021 EM-kilpailujen neljännesvälierässä Itävaltaa vastaan ja kolmannen välierässä Espanjaa vastaan, neljännen syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan, viidennen kesäkuussa 2023 Kansojen liigan voitokkaassa pronssiottelussa Alankomaita vastaan sekä kuudennen ja seitsemännen marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.
Suzuki Ignis

Suzuki Ignis on Suzukin vuosina 2000–2008 ja uudelleen vuodesta 2016 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen henkilöautomalli. Mallin nimi Ignis on latinaa ja tarkoittaa tulta.
Suzuki Ignis I (2000–2006)

| Suzuki Ignis I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Suzuki
Valmistusvuodet:  2000–2006
Muut nimet:  Suzuki Swift
Korimalli:  3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Suzuki Ignis II
Iskutilavuus:  1,3–1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Ignis esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2000. Mallista oli sekä kolmi- että viisioviset korimallit. Japanissa autoa myytiin nimellä Suzuki Swift, jota ei kuitenkaan tule sekoittaa varsinaiseen Swift-malliin.
Moottorivalikoimassa olivat 1,3- ja 1,5-litraiset bensiinimoottorit. Voimansiirroksi oli valittavissa viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai neliportainen automaatti ja vetotavaksi etu- tai neliveto.
Vuonna 2003 mallille tehtiin pieni uudistus, jossa se sai muun muassa uuden etusäleikön ja kirkaslasiset etuvilkut.
Suzuki Ignis II (2001–2008)

| Suzuki Ignis II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Unkari
Valmistaja:  Suzuki
Valmistusvuodet:  2001–2008 (Chevrolet) 2003–2008 (Suzuki)
Muut nimet:  Chevrolet Cruze Holden Cruze Subaru G3X Justy
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Suzuki Ignis III
Iskutilavuus:  1,3–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Ignis tuli markkinoille vuonna 2001 alun perin Chevrolet Cruze -nimisenä. Australiassa malli esiteltiin vuonna 2002, ja sitä myytiin Holdenin merkillä. Euroopassa sama malli tuli myyntiin vuonna 2003 nimellä Suzuki Ignis, jota valmistettiin Unkarissa. Esittelyajankohtanaan Ignis oli Suomen edullisin nelivetoinen automalli. Euroopassa Ignisiä myytiin myös Subaru G3X Justy -nimellä, mutta vuonna 2007 esiteltiin uusi Justy, joka oli tällä kertaa uudelleennimetty Daihatsu Boon.
Moottorivalikoimassa olivat 1,3- (94 hv) ja 1,5-litraiset (99 hv) bensiinimoottorit sekä Fiatilta peräisin oleva 1,3-litrainen diesel, jota ei ollut Suomen tuontiohjelmassa. Voimansiirroksi oli jälleen valittavissa viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai neliportainen automaatti ja vetotavaksi etu- tai neliveto.
Suzuki Ignis III (2016–)

| Suzuki Ignis III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Suzuki
Valmistusvuodet:  2016–
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  J-segmentti
Iskutilavuus:  1,2 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Suzuki otti Ignis-mallinimen uudelleen käyttöön Pariisin autonäyttelyssä 2016 esitellyssä mallissa. Uuden Ignisin ulkomuoto perustuu Geneven autonäyttelyssä 2015 näytteillä olleeseen Suzuki iM-4 -konseptiautoon.
Ignis sai vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä tuloksekseen täydet viisi tähteä.
Ainoa moottorivaihtoehto on 1,2-litrainen (89 hv) Dualjet-bensiinimoottori. Voimansiirtona on viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai portaaton CVT-automaatti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suzuki Ignis Wikimedia Commonsissa
Kolmiovinen Suzuki Ignis Sport.
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Suzuki G3X Justy
Soft Cell

| Soft Cell |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1977–1984 2001–2005–2018
Tyylilaji:  synthpop, uusi aalto, post-punk
Kotipaikka:  Leeds, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Marc Almond, laulu   David Ball, syntetisaattori  
Levy-yhtiö:  Mute Sire Some Bizarre
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soft Cell oli englantilainen synthpop-duo 1980-luvun alkupuolella. Duon jäsenet olivat Marc Almond (laulu) ja David Ball (syntetisaattori). Yhtyeen sanoitukset keskittyvät yleensä rakkauteen ja romantiikkaan, mutta myös elämän pimeämpään puoleen, aiheina muun muassa transsukupuolisuus, huumeet ja murha. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1981 cover-hitistä ”Tainted Love”.
Diskografia > Studioalbumit

Non-Stop Erotic Cabaret (1981)
Non-Stop Ecstatic Dancing (1982)
The Art of Falling Apart (1983)
This Last Night in Sodom (1984)
Cruelty without Beauty (2002)
The Bedsit Tapes (2005)
Happiness Not Included (2022)
Diskografia > Livealbumit

Live (2003)
At the BBC (2003)
Say Hello, Wave Goodbye: Live (2005)
Say Hello, Wave Goodbye – 2018 (2019)
Diskografia > Kokoelma-albumit

The Twelve Inch Singles (1982)
The Singles (1986)
Memorabilia – The Singles (1991)
Down in the Subway (1994)
Say Hello to Soft Cell (1996)
The Very Best of Soft Cell (2002)
The Bedsit Tapes (2005)
Demo Non Stop (2006)
20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Soft Cell (2006)
Hits & Pieces The Best of Marc Almond and Soft Cell (2017)
Keychains & Snowstorms – The Soft Cell Story (2018)
Keychains & Snowstorms – The Singles (2018)
Aiheesta muualla

Marc Almondin viralliset sivut (englanniksi)
Soft Cellin epäviralliset sivut (englanniksi)
BBC:n Top of the Pops -haastattelu (englanniksi)
Audi A4

Audi A4 on Audin vuosina 1994–2024 valmistama ylemmän keskikokoluokan automalli, joka korvasi Audi 80:n. A4:n seuraajaksi tuli uusi A5-mallisto (B10).
Audi A4 B5 (1994–2001)

Ensimmäisen sukupolven Audi A4 pohjautui samaan B5-pohjalevyyn kuin Volkswagen Passat. Kuten Passatissakin, A4:ssa oli moottori pitkittäin ja voimansiirtovaihtoehtona oli etuveto tai Quattro-neliveto. Moottorivalikoimaan sisältyi laajasti neli- ja kuusisylinterisiä moottoreita kokoluokissa 1,6–2,8 litraa. Yksi suosituimpia moottoreita A4:ssa oli Volkswagen-konsernin 1,9-litrainen turbodiesel.
Urheilumalli S4 julkistettiin vuonna 1998, ja keväällä 2000 seurasi huippumalli RS4.
Vuonna 1999 ensimmäisen sukupolven Audi A4 sai faceliftin. Faceliftissä se sai muun muassa uudet etu- ja takavalot sekä pieniä muutoksia sisätiloihin.
Audi A4 B6 (2001–2005)

Vuoden 2000 lopulla julkistettiin toisen sukupolven Audi A4, joka pohjautui B6-pohjalevyyn.
Vuonna 2003 toisen sukupolven Audi A4 sai faceliftin. Samana vuonna julkaistiin myös uusi Cabriolet-avoauto, joka vihdoin korvasi vanhentuneen 80-malliin perustuneen avoauton. FSI-tekniikka lisättiin uuteen kaksilitraiseen moottoriin.
Uusi S4-malli julkistettiin vuonna 2003.
Audi A4 B7 (2004–2008)

Vuonna 2005 esiteltiin kolmannen sukupolven Audi A4 uudella B7-pohjalevyllä. Mallin piirsi italialainen Walter de’Silva. A4-mallissa esiteltiin myös Audi A6 -mallin 3,0-litrainen turbodieselmoottori, mutta hieman pienitehoisempana kuin A6:n vastaava moottori. Muut muutokset sisälsivät uuden singleframe-etumaskin, uudelleenmuotoillun peräosan, lisävarusteena valinnaiset Bi-Xenon-ajovalot, suuremmat etu- ja takajarrut, uuden kuusivaihteisen Tiptronic-vaihteiston, jousitusmuutoksia ja pieniä uudistuksia sisätiloissa.
Quattro-neliveto oli saatavilla melkein kaikkien moottorityyppien kanssa, mutta 3,0 TDI -moottori oli myynnissä ainoastaan Quattrona.
Uusi RS4-malli julkaistiin Euroopassa vuonna 2005. Moottorina siinä oli uusi vapaasti hengittävä 4,2-litrainen 420-hevosvoimainen V8-moottori. Vuonna 2005 esiteltiin myös kaksiovinen Cabriolet.
Audi A4 B8 (2007–2015)

Neljännen sukupolven Audi A4 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Se perustuu samalle perusrakenteelle keväällä 2007 esitellyn Audi A5:n kanssa. Kooltaan se oli suurempi kuin edellinen sukupolvi. Pienin moottori oli 1,8-litrainen TFSI ja suurin myöhemmin S4-mallissa esitelty 3,0 V6 TFSI. Avant-farmari saapui sedanin rinnalle keväällä 2008.
Audi A4 B9 (2015–2024)

Viidennen sukupolven Audi A4 tuli markkinoille vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Audi A4 Wikimedia Commonsissa
Kilpapurjehdus

Platu 25 -kilpaveneitä Suomen Urheiluveneliiton purjehduskilpailussa syyskuussa 2006.
Sonderklasse Saksasta, Kiel 2007.
Kilpapurjehdus on purjehtimista kilpaa purjeveneillä, -jollilla tai -laudoilla.
Kilpaa voi purjehtia monella eri tavalla muutaman tunnin ratapurjehduksista ja pari päivää kestävistä avomerikilpailuista aina haasteellisiin maailmanympäripurjehduksiin, joko yksin tai osana miehistöä. Kilpapurjevene voi vaihdella parin metrin mittaisesta jollasta tai kymmenmetrisestä köliveneestä aina lähes sadan metrin mittaisiin purjelaivoihin. Kilpailut voidaan järjestää joko yksityyppiluokkana, jolloin veneet ovat identtisiä tai tasoitussääntöjen avulla erilaisten veneiden kesken. Purjehduskilpailut käydään joko ratapurjehduskilpailuna (yleensä vastatuuli-myötätuuli-radalla) tai ns. avomerikilpailuina, joissa purjehditaan pitkiäkin matkoja paikasta toiseen. Purjehduskilpailuissa noudatetaan pääsääntöisesti aina Kansainvälisen Purjehtijaliiton (ISAF) kilpapurjehdussääntöjä.
Viime aikoina suosiotaan ovat kasvattaneet Match racet eli parikilpailut, jossa kaksi venekuntaa kilpailee vastakkain. Muissa ratapurjehduskilpailuissa on useita osallistujia samanaikaisesti radalla. Parikilpailu etenee cup-tyyppisesti, jossa siis vain kaksi venekuntaa kilpailee toisiaan vastaan, voittajan jatkaessa ja häviäjän pudotessa jatkosta.
Kilpapurjehduksen kattojärjestö Suomessa on Suomen Purjehdus ja Veneily, joka on perustettu vuonna 2011. Olympiakisojen ohjelmaan purjehdus otettiin vuonna 1900.
Purjehduskilpailut

Maailman suurimpiin purjehduskilpailuihin osallistuu tuhansia purjeveneitä ja yli kymmenentuhatta kilpapurjehtijaa.
Purjehduskilpailut > Kansainvälisesti tunnettuja purjehduskilpailuja

America's Cup, haastepurjehduskilpailu, vaihtuvaa järjestäjä
Barcolana, Trieste/Italia, syyskuun loppu
Centomiglia, Gardajärvi/Italia
Fastnet Race, Iso-Britannia/Irlanti
Gotland Runt, Ruotsi
Key West, Yhdysvallat
Kieler Woche, Saksa
Kings Cup, Phuket/Thaimaa, joulukuu
Sydney Hobart, Australia, vuoden vaihde
Vendée Globe, yksinpurjehduskilpailu maapallon ympäri
The Ocean Race, maailmanympäripurjehduskilpailu, joka tunnettiin aiemmin nimillä Whitbread Round the World Race ja Volvo Ocean Race
Transat650 (Classe Mini Atlantin yli yksinpurjehdus)
Purjehduskilpailut > Suomalainen kilpapurjehdus

Suomen suurimmat regatat ja purjehduskilpailut kokoavat yhteen monia veneluokkia. Parhaimmillaan osallistuvien veneiden määrä on noussut useisiin satoihin.
Purjehduskilpailut > Suomalainen kilpapurjehdus > Suomalaisia avomeri- ja matkapurjehduskilpailuja

Avomeri SM,
Emäsalon lenkki
SLAM Suursaari Race, Suomenlahti
Helsinki Tallinna Race
Matala Ocean Race, Oulu
Päijännepurjehdus, Päijänne
Viaporin Tuoppi, Helsinki, puuveneille
Pyytinkarin Kisat,Turku
Purjehduskilpailut > Suomalainen kilpapurjehdus > Regatat, monipäiväiset ratapurjehduskilpailut

Suunto Cup
RRegatta
Hangon Regatta
Helsingin Regatta
Baltic Classic Masters Cup
Musto Classic
Purjehduskilpailut > Suomalainen kilpapurjehdus > Viikkokilpailut

Useat suomalaiset pursiseurat järjestävät niin kutsuttuja tiistai- tai keskiviikkokilpailuja jolloin kilpapurjehduksesta kiinnostuneilla on mahdollista tutustua lajiin ja muilla purjehtijoilla harjoittaa kilpapurjehdustaitoja. Yleensä viikkokilpailut ovat luonteeltaan rentoja, mutta toisaalla järjestetään vakavampia viikkokilpailuja ja viikkokilpailusarjoja, joissa parhaat palkitaan kauden päätteeksi.
Kilpapurjeveneet

Kilpaa voi purjehtia periaatteessa kaikilla veneillä. Kilpailtaessa purjeveneet jaetaan kolmeen pääluokkaan:
yksityyppiluokkiin
konstruktioluokkiin
tasoitusluokkiin
Kilpapurjeveneet > Konstruktioluokat

Konstruktioluokissa kilpapurjeveneet on suunniteltu sovittujen, kullekin luokalle ominaisten sääntöjen mukaan. Tällaisia sääntöjä kutsutaan luokkasäännöiksi. Konstruktioluokissa nopein vene voittaa, eikä tulosten laskemiseen käytetä tasoituslukuja. Luokkasääntö laskee veneen tiettyjen mittojen perusteella veneelle mittaluvun. Tällaisia mittoja voivat olla esimerkiksi veneen äärimitat, purjepinta-ala tai paino. Usein myös veneiden rakenne on säädelty. Luokan rakennemääräyksissa esitetään sallitut materiaalit, rakennetavat ja materiaalipaksuudet sekä esimerkiksi rakenteiden vähimmäispainot pinta-alayksikköä kohden. Yksityyppiluokkaan verrattuna säännöt mahdollistavat veneiden kehittämisen sovituissa puitteissa, joten veneiden suunnittelu on myös osa kilpailua. Konstruktioluokat toimivat monien teknisten keksintöjen "testikenttänä". Merkittävä osa viimeisimmistä purjehduskeksinnöistä on nähty ensimmäistä kertaa tunnetuissa konstruktioluokissa.
Konstruktioluokkia on lukuisia, ja tunnetuimpia niistä ovat Mini Transat 650, IMOCA 60, America's Cup. Myös uusien konstruktioluokkien suosio kasvaa (esimerkiksi Transpac 52).
Kilpapurjeveneet > Konstruktioluokat > Yleisimmät konstruktioluokat

IOR tonniluokat
ILC 25, ILC 30, ILC 40
Classe Mini
Whitbread 60
Open 60, Class40, Class30, Open 30
ORMA
ORC level classes: GP26, GP33, GP42
IACC
TP52
VOR 70
International Moth, kevytvene
Klassiset konstruktioluokat ovat kuuluisia ja edelleen hyvin suosittuja kilpaluokkia. Suomessa on maan kokoon nähden erittäin suuret ja aktiivisesti kilpailevat klassikkoluokat. Maailmanlaajuisesti tunnetuimpia ja Suomessa suurimpia klassisia konstruktioluokkia ovat kansainväliset R-mittasäänön mukaiset metriluokat: 6mR (kuutoset), 8mR (kahdeksikot, kasit) ja 12mR (kaksitoistametriset), sekä niiden lähisukulaiset 5m (viitoset) ja 5.5m (viisviitoset). Rungon muodoltaan näitä muistuttavat etenkin Ruotsissa suositut, ja Suomessakin kasvussa olvat saaristoristeilijät eli neliömetriluokat sekä suomalaiset erikoisluokat A ja C. Metriluokat olivat ennen myös olympialuokkia. "Kasit" purjehtivat viimeisen kerran 1936 ja "kuutoset" purjehtivat Helsingin olympialaisissa vuonna 1952. Kutosluokka korvattiin kehittyneemmällä viisviitosella, mikä olikin sitten viimeinen olympialaisten konstruktioluokka. Kaksitoistametrisillä purjehdittiin Olympialaisissa vuosina 1908, 1912 ja 1920. America's Cup-kilpailuissa kaksitoistametrisillä kilpailtiin toisen maailmansodan jälkeen aina vuoteen 1987. Metriluokkien numero ei viittaa veneen pituuteen vaan mittasäännön tuottamaan mittalukuun, joka esimerkiksi kasilla on siis 8, vaikka kasi on noin 15 m:n pituinen ja 12 mR on noin 23 metriä pitkä.
Kilpapurjeveneet > Konstruktioluokat > Suomessa toimivia konstruktioveneluokkia ja luokkaliittoja

2.4 mR,
5m,
5.5m,
6mR,
8mR,
A-vene
Saaristoristeilijä,