stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mankeli (televisiosarja)
Biisinurkkaus

Biisinurkkauksen artisteja parodioi pääosin Heikki Hela.
Pekka Luuska – Rapainen enkeli (1/01)
Niemine – Maksavaurio (2/01)
Riki Sorsa – Muuttotoukka (3/01)
J. Arjalainen – Vaimo (4/01)
Pate Järvi – Mustan nahan alla (5/01)
Mari Taavitsa – Tarpeeks (6/01)
Isto Aranko – Lapiolla (7/01)
Vartti Syrjä – Nipponin rellestäjä (8/01)
Aarit ja Masi – Kohmelokesä (9/01)
Orja Nariseva – Hammaslääkärin silmin (10/01)
Viikon artistit

| --- | --- |
 1. tuotantokausi Mikko Kuustonen – Let It Grow (1/00)  Jore Marjaranta – Tahdon rakastella sinua (2/00)  Samuli Edelmann – Vain elämää (3/00)  Arja Koriseva – Kun aika on (4/00)  Nylon Beat – Right Here Waiting (5/00)  Pave Maijanen – Cafe' on the Road (6/00)  Aki Louhela – Love Will Keep Us Alive (7/00)  Maarit ja Sami Hurmerinta – You've Got A Friend (8/00)  Paula Koivuniemi – Paratiisi (9/01)  Martti Syrjä – San Francisco (10/01) :  2. tuotantokausi Mike Monroe – All Night with the Light On (1/01)  Marjo Leinonen – Rip it Up (2/01)  Edu Kettunen – Blowin´ Down the Road (3/01)  Hector – Wonderful Tonight (4/01)  Pate Mustajärvi – Rokkaan (5/01)  Jari Sillanpää – Morning Has Broken (6/01)  JoHope – Time After Time (7/01)  Niko Ahvonen – Blueskaava (8/01)  Mari Rantasila – Amalia (9/01)  Tero Vaara – Minä kävelen (10/01)
Jaksoluettelo

| --- | --- |
 1. tuotantokausi (2000–2001) Jakso 1: Suomalainen unelma (10.11.2000)  Jakso 2: Kuinka tärkeää on kuulla ja tulla kuulluksi (17.11.2000)  Jakso 3: Ystävyys (24.11.2000)  Jakso 4: Vuorovaikutus (1.12.2000)  Jakso 5: Naiseus (8.12.2000)  Jakso 6: Yhdentyvä Eurooppa (15.12.2000)  Jakso 7: Virtuoositeetti (22.12.2000)  Jakso 8: Miehuus (29.12.2000)  Jakso 9: Itsekkyys (5.1.2001)  Jakso 10: Veljeys (12.1.2001) :  2. tuotantokausi (2001) Jakso 1 (13.4.2001)  Jakso 2 (27.4.2001)  Jakso 3 (11.5.2001)  Jakso 4 (18.5.2001)  Jakso 5 (25.5.2001)  Jakso 6 (8.6.2001)  Jakso 7 (22.6.2001)  Jakso 8 (29.6.2001)  Jakso 9 (6.7.2001)  Jakso 10 (13.7.2001)
Tuotanto

Käsikirjoitus: Heikki Silvennoinen ja Olli Keskinen
Ohjaus: Matti Grönberg
Tuotanto: Pirkka-Hämeen Apina & Gorilla Oy ja Yle TV2 Viihdeohjelmat
Kuvauspaikka: Teatterimonttu Tampereen yliopisto
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Hampus

| Hampus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  27. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  saksalainen Hampo tai Hans, Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hampus on miehen etunimi. Alkujaan nimi on latinalaistettu muoto vanhasta saksalaisesta nimestä Hampo, mutta nykyään se käsitetään varsinkin Ruotsissa muunnokseksi Johannes-nimen lyhentymästä Hans.
Suomessa nimi Hampus on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 180 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Hampuksen nimipäivä on 27. joulukuuta. Päivä on apostoli Johanneksen perinteinen muisto­päivä, jolle Hampus-nimikin on sijoitettu, koska se on käsitetty Hans- ja siten Johannes-nimen muunnokseksi. Ruotsissa Hampuksen samoin kuin Hansin nimipäivä on 29. elokuuta, jota on vanhastaan vietetty Johannes Kastajan mestauksen muisto­päivänä.
Tunnettuja Hampus-nimisiä

Hampus Dalström (1829–1882), suomalainen arkkitehti
Hampus Falk (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
Hampus Furuhjelm (1821–1909), suomalainen vara-amiraali, tutkimusmatkailija, Venäjän Kaukoidän ja Taganrogin kuvernööri
Hampus Gustafsson (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija
Hampus Holmgren (s. 1995), suomalainen jalkapalloilija
Hampus Lindholm (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
Hampus Lönn (s. 1991), ruotsalainen jalkapalloilija
Hampus Julius Oldenburg (1819–1876), ruotsalaissyntyinen kauppias, Porin tulitikkutehtaan perustaja
Hampus Poser (s. 1998), ruotsalainen Counter-Strike 2 -pelaaja
Soinniton labiodentaalinen frikatiivi

| --- | --- |
IPA:  f
UPA:  f
X-SAMPA:  f
Kirshenbaum:  f
IPA – Unicode:  U+0066
Soinniton labiodentaalinen frikatiivi eli f-äänne on konsonanttiäänne, joka esiintyy useissa puhutuissa kielissä, kuten englannissa. Latinalaisia aakkosia käyttävissä kielissä se merkitään yleensä f-kirjaimella, toisinaan kuitenkin, varsinkin kreikkalaisperäisissä sanoissa kirjainyhdistelmällä ph. Saksan kielessä sen merkkinä käytetään myös v-kirjainta. Äänteen merkki on kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa ⟨f⟩.
AIK Bandy

| AIK Bandy |
| --- | --- |

Perustettu:  1905
Kaupunki:  Tukholma
Kenttä:  AIK Arena
Värit:           
Mestaruudet:  3 (1909, 1914, 1931)
AIK Bandy on vuonna 1905 toimintansa aloittanut AIK:n jääpallojaosto, nyttemmin oma jääpalloseura Ruotsin Tukholmasta. Seura on voittanut kolme Ruotsin mestaruutta, viimeisimmän vuonna 1931.
Historia > 1910-luvun suurseura

AIK tuli mukaan ruotsalaiseen jääpalloiluun 1909, jolloin se voitti välittömästi Ruotsin mestaruuden ja samassa yhteydessä pelatun Pohjoismaisen mestaruuden. Seuraavan kerran AIK menestyi cup-muotoisena pelatussa sarjassa 1913, jolloin tuli Ruotsin mestaruusfinaalissa tappio, mutta voitto Pohjoismaiden mestaruuskisassa. Seuraavana vuonna 1914 AIK otti sekä Ruotsin että Pohjoismaisen mestaruuden. AIK oli loppuottelussa Ruotsin mestaruudesta vielä kaksi kertaa eli keväällä 1915 ja 1917, mutta koki molemmilla kerroilla tappion IFK Uppsalalle.
Historia > Menestyksen hiipuminen

AIK ei menestynyt enää 1920-luvulla Ruotsin cup-muotoisissa jääpallomestaruuskisoissa. Jääpallomestaruudesta pelattiin Ruotsissa ensimmäisen sarjamuotoisena kaudella 1931, ja siinä AIK voitti välittömästi mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa toisen lohkon ykkösen eli Karlstadin IF Götan. Sen jälkeen AIK oli vielä 1930-luvun alkupuoliskolla Ruotsin jääpallon kärkijoukkueita pääsemättä kuitenkaan enää loppuotteluun. AIK:n menestys heikkeni 1930-luvun lopulla niin, että keväällä 1940 seura putosi Ruotsin 2-lohkoisesta pääsarjasta. Seuraavan kerran AIK nousi Ruotsin jääpallon 2-lohkoiseen pääsarjaan kaudelle 1950 ja pysyi pääsarjassa aina kevääseen 1960 asti. AIK kävi vielä kauden 1964-1965 pääsarjassa pudoten siitä kuitenkin yhden kauden jälkeen. Seuran menestys heikkeni 1970-luvulla, ja niinpä kevään 1986 jälkeen monilajinen AIK-seura luopui jääpallosta miesten osalta. Naisten jääpallosta tuli AIK:lle menestyslaji AIK-naisten voittaessa useita Ruotsin mestaruuksia 1980-luvulta lähtien.
Historia > Jääpallon uudelleennousu seurassa

Syksyllä 2004 eli lähes 20 vuoden jälkeen AIK aloitti miesten jääpallotoiminnan uudelleen. Kaudelle 2008 AIK siirtyi pelaamaan Sollentunasta Solnaan Bergshamra IP:lle. Seura pelasi tällöin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta syksyn 2017 panostuksilla seura nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle eli Allsvenskaniin kauden 2018 jälkeen. Uusia nimipelaajia olivat mm. suomalaiset Pekka Rintala ja Rolf Larsson sekä venäläinen Rinat Šamsutov. Seuraavasta kaudesta 2019 tuli jälleen menestys, kun AIK nousi karsintojen kautta Elitserieniin. Syksyllä 2019 seuraan siirtyi suomalaisista pelaajista kokenut Ilari Moisala ja Kalle Lempinen. Kokemusta edustivat joukkueessa uusina pelaajina myös maailmanmestarit Pavel Rjazantsev, Patrik Nilsson ja Johan Willes. Valmennuspuolelle tuli myös kokeneita entisiä ruotsalaispelaajia eli Andreas Bergwall ja Magnus Muhrén.
Saavutukset

Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
3 Ruotsin mestaruutta: 1909, 1914 ja 1931
4 hopeaa: 1913, 1915, 1917, 2021
Kansainvälisiä saavutuksia:
Pohjoismaiden mestaruus: 1909, 1913 ja 1914
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
SvenskaFans
Leväkkö

| Leväkkö |
| --- | --- |
 Kukkiva leväkkö.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Leväkkökasvit Scheuchzeriaceae
Suku::  Leväköt Scheuchzeria  L.
Laji::  palustris
Kaksiosainen nimi
 Scheuchzeria palustris  L. 
Katso myös
   Leväkkö Wikispeciesissä   Leväkkö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leväkkö (Scheuchzeria palustris) on kosteiden paikkojen kasvi, jolla on tähden muotoiset kukat. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen leväkkö kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Juurakko on suikertava ja lehtituppien jäänteiden verhoama. Varsi on kalju, mutkikas, haaraton ja lehdekäs. Tupelliset lehdet ovat kierteisesti ja kielekkeellisiä. Kooltaan ne ovat 10–20 cm pitkiä ja 1–2 mm leveitä, muodoltaan tasasoukkia, puoliliereitä ja yhdeltä särmältään teräviä. Lehtien kärjissä on pieni ilmahuokonen. Kukinto on 3–10-kukkainen harsu terttu. Kellanvihreät kukat ovat kaksineuvoisia. Kukassa on kuusi 2–3 mm pitkää verholehtimäistä kehälehteä. Heteitä kukassa on kuusi ja emejä on kolme tai joskus kuusi kappaletta. Leväkkö kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kesällä kasvi on kirkkaan vihreä, syksyllä se tuleentuu ruosteenruskeaksi. Hedelmä on noin 5 mm pitkä, erikoisenmuotoinen kolmiosainen tuppilo, josta kasvi on helppo tunnistaa. Tuppilohedelmiä puristettaessa niiden tuoksu muistuttaa klooria.
Levinneisyys

Leväkköä kasvaa Euroopassa Saksasta ja Alppien alueelta Pohjois-Balkanille, ja edelleen Venäjän keskiosiin. Pohjoisessa lajia tavataan lähes koko Fennoskandian alueella. Levinneisyysalue jatkuu euroopanpuoleiselta Venäjältä Keski-Aasiaan, ja erillisenä esiintymisalueena Venäjän Tyynenmeren rannikolle ja Pohjois-Japaniin. Pohjois-Amerikassa tavataan lajin toista alalajia. Suomessa leväkköä voi tavata sopivilla kasvupaikoilla lähes koko maasta aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Yleisin laji on Keski-Suomessa, Kainuussa ja Keski- ja Itä-Lapissa. Etelä-Suomessa laji on harvinaistunut soiden vähenemisen myötä. Esimerkiksi Helsingissä leväkköä kasvaa vain Maununnevalla.
Elinympäristö

Leväkkö kasvaa karuilla nevoilla erityisesti kuljuissa ja rimpisilmäkkeissä sekä lampien suorannoilla. Laji karttaa kalkkipitoista maaperää.
Morfologisia ja anatomisia tuntomerkkejä

Leväkkökasvit ovat pieniä ruohoja, joiden kasvutapa on epäsäännöllisen sympodiaalinen eli haarajatkoinen. Varressa on sisäketto (endodermi). Ilmaraot ovat tetrasyyttisiä eli apusoluja on neljä ja niistä kaksi on samansuuntaisia huulisolujen kanssa, toiset kaksi poikittaista. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja niissä on kärkihuokonen. Lehtituppi on avoin, ja sen reunalla on pienet korvakkeet ja sisäpinnalla karvoja. Kukinto on suojuslehdellinen ja terttumainen, suojus on enemmän tai vähemmän lehtimäinen. Kaikki kukan osat ovat erillisiä, paitsi emilehdet hieman yhteenkasvaneita. Siitepölyhiukkaset ovat kaksittain (dyadeina) eikä niissä ole itureikiä. Erillisiä emilehtiä on tavallisesti kolme, harvoin jopa kuusi; ne sijaitsevat kohdakkain ulompien kehälehtien kanssa. Emit ovat tyveltään kasvaneet yhteen. Kussakin emissä on tavallisesti kaksi, harvoin yksi siemenaihe laitaistukassa. Siemenaiheen ulkokalvo on noin neljän solukerroksen paksuinen, sisäkalvo noin kahden. Siemenaiheessa on parietaalisolukko, jonka paksuus on neljä tai viisi solukerrosta. Kukan kehälehdet ovat jäljellä hedelmässä. Siemenkuori on sileä, sen mesotesta-kerros on monisolukerroksinen ja sen solut ovat paksuseinäisiä. Siemenessä on vihreä alkio, vaikka sirkkalehti ei olekaan itämisen jälkeen yhteyttävä. Kromosomiluku (karyotyyppi) on n = 11.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Leväkön levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Leväkkö (Scheuchzeria palustris)
Pohjolan kasvien pauloissa: Scheuchzeria palustris – leväkkö
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q156984  Wikispecies: Scheuchzeria palustris  BioLib: 41894  Calflora: 10354  CoL: 4V7TZ  CNPS: 1443  EoL: 1089004  EPPO: SUZPA  EUNIS: 193986  FNA: 220012103  FoC: 220012103  GBIF: 2865260  GRIN: 450846  iNaturalist: 78991  IPNI: 603500-1  IRMNG: 10941506  ITIS: 38983  IUCN: 201616  MichiganFlora: 2673  NatureServe: 2.157508  NBN: NBNSYS0000002119  NCBI: 29653  Observation.org: 2737  Open Tree of Life: 814198  PalDat: Scheuchzeria_palustris  PFI: 6700  Plant List: kew-308817  PLANTS: SCPA2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:603500-1  Tropicos: 17000004  VASCAN: 9317  WisFlora: 4984  WFO: wfo-0000770094  Laji.fi: MX.40122 
Leväkön tunnusomainen kolmiosainen tuppilohedelmä.
Gazan saarto

Gazan kaistan kartta UK:n OCHA:n mukaan (syyskuu 2023).
Israel saartaa Gazan kaistaa, perustellen toimintaansa sillä, että Hamas-järjestö on vallassa alueella.
Gazan saarto on Israelin ja Egyptin kesäkuussa 2007 aloittama saarto, jossa Israel ja Egypti rajoittavat Gazan kaistaan vietävien hyödykkeiden määrää ja laatua. Gazaan ei saa viedä muun muassa aseita, rakennustarvikkeita ja joitain ruoka-aineita. Saarto on voimassa maalla, merellä ja ilmassa. Israel julisti Gazan saartoon, kun palestiinalaispuolue Hamas voitti parlamenttivaalit ja nousi valtaan Gazassa. Egypti osallistuu saartoon, koska sen nykyinen hallinto vastustaa Hamasin politiikkaa. Israel yrittää saarrollaan puolestaan kukistaa Hamasin, jonka Yhdysvallat, Euroopan unioni ja Israel luokittelevat terroristijärjestöksi.
Saarto on johtanut Gazan talouden luhistumiseen. Muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomissaarin ja usean ihmisoikeusjärjestön mukaan saarto on epäinhimillinen, kansainvälisen oikeuden vastainen ja siten laiton, koska se rankaisee siviilejä kollektiivisesti ja aiheuttaa Gazaan humanitäärisen katastrofin. Saartoa arvostellaan lisäksi laajalti esimerkiksi länsimaissa. Suurvalloista vain Israelin läheinen liittolainen Yhdysvallat tukee sitä. Kesäkuun puolivälissä 2010 Israel ilmoitti lieventävänsä Gazan saartoa, mutta aikovansa edelleen estää aseiden viennin Gazaan.
Tausta

Hamasin saavuttama voitto palestiinalaishallinnon vuoden 2006 parlamenttivaaleissa aiheutti ensin länsimaissa suurta paheksuntaa ja johti lopulta parlamenttivaaleissa toiseksi tulleen Fatahin ja Hamasin sotilaallisten siipien välisiin taisteluihin. Järjestöt ajautuivat lähes sisällissodan partaalle, mutta taistelujen päätyttyä järjestöt suostuteltiin lännen avulla muodostamaan yhteishallitus vuoden 2007 alkupuolella. Myöhemmin kesällä 2007 Hamas valtasi kuitenkin Gazan hallinnan itselleen ja palestiinalaishallinnon presidentti Mahmud Abbas erotti hallituksen. Näin Länsiranta jäi Fatahin haltuun ja Gaza Hamasin haltuun. Tämän jälkeen Israel vastasi Hamasin valtaannousuun Gazassa asettamalla Gazan saartoon, koska Israel piti Hamasia Gazasta Israeliin vuosikausia ammuttujen Kassam-rakettien ampujana ja rakettihyökkäysten rahoittajana. Saarrolla Israel halusi estää uudet rakettihyökkäykset ja Hamasin materiaalisen sekä taloudellisen avustamisen.
Vaikutukset

Saarrolla Israel ja Egypti pyrkivät estämään pääsääntöisesti kaikenlaisen avun, ennen kaikkea aseviennin ja taloudellisen avun Hamasille ja muille aseellisille palestiinalaisjärjestöille. Terroristien lisäksi saarto vaikuttaa myös siviileihin, sillä saarto estää myös muun muassa kaasun, rakennustarvikkeiden ja polttoaineen viennin alueelle. Veden puhdistukseen tarvittavien kemikaalien ehtyessä eräin paikoin alueella saatiin vain kahdeksan tunnin ajan vettä viikossa, ja alueen viemärien jätevedet lasketaan puhdistamattomina Välimereen. Israelin ja Egyptin ylläpitämän Gazan saarron läpi lasketaan vain tiettyjä tuotteita, eikä listaa siitä mikä on sallittua tai kiellettyä ole ikinä julkisesti esitetty. Israelin viranomaisten tiedetään pitävän kirjaa ja arviota Gazan asukkaiden päivittäisestä kaloritarpeesta iän ja sukupuolen mukaan.
Gazaan vietävien sallittujen tuotteiden lista on salainen ja muuttuu jatkuvasti, mikä vaikeuttaa Gazan avustamista. Gazaan ei saa esimerkiksi viedä tiettyjä ruoka-aineita. Rakennustarvikkeiden vientikielto johtuu Israelin mukaan siitä, että Hamas käyttää rakennustarvikkeet, kuten sementin, omiin sotilaallisiin tarkoituksiin, mutta samalla vientikielto estää myös Israelin iskuissaan tuhoamien siviilirakennusten ja humanitääriseen apuun keskittyvien rakennusten uudelleenrakentamisen ja korjaamisen. Gazan alueen tavaraliikenne on supistunut neljännekseen ja YK:n mukaan humanitaarinen apu Gazaan on riittämätöntä. Gazan talous onkin tämän vuoksi kansainvälisten eri arvioiden mukaan romahtamassa, työttömyys suurta ja köyhyys lisääntymässä, vesi juomakelvotonta ja viemäröinti ei toimi.
Kriitikoiden mielestä Gazan saarto on kollektiivinen rangaistus kaikkia gazalaisia kohtaan. Tämän vuoksi kansainvälisten avustusjärjestöjen mukaan Hamasiin ja asejärjestöihin kohdistettuun saartoon kuulumattomat siviilit kärsivät saarrosta, mikä vain lisää Hamasin kannatusta Gazassa. Arvioiden mukaan saarto eristää noin puolitoista miljoonaa Gazassa asuvaa pohjattomaan köyhyyteen.
Saarron keskeytymiset

Saarrosta huolimatta Gazaan on kuljetettu mahdollisesti jonkin verran aseita salaa saarron kiertämiseen käytettävien tunnelien kautta, joita Israel ei pysty kyllin tehokkaasti valvomaan.
Saarto katkesi väliaikaisesti 23. tammikuuta 2008, kun palestiinalaiset räjäyttivät kaistan ja Egyptin välisestä rajamuurista kymmenen kilometrin pituisen osuuden ja ryntäsivät Egyptiin ostamaan ruokaa ja tavaroita. Egyptiläiset poliisit eivät aluksi reagoineet maahantuloon, mutta Israelin hallituksen vaatiessa Egyptiä sulkemaan rajan raja suljettiin nopeasti.
Turkista purjehtinut Gazan saartoa vastustavien aktivistien avustuslaivue pysäytettiin Israelin armeijan suorittamalla sotilasoperaatiolla kansainvälisellä merialueella 31. toukokuuta 2010. Avustuslaivueen johtajat olivat aiemman ilmoittaneet yrittävänsä rikkoa Gazan saarron, ja Israel oli  ilmoittanut estävänsä yrityksen tarvittaessa voimakeinoin. Israelin erikoisjoukot nousivat yöllä kansainvälisellä merialueella avustuslaivueen kaikkiin kuuteen laivaan, koska laivat eivät totelleet pysähtymiskäskyä. Yhdellä laivalla syntyi tämän seurauksena taistelu, jossa kuoli ainakin yhdeksän aktivistia Israelin erikoisjoukkojen luoteihin. Muilla avustuslaivoilla vastaavia välikohtauksia ei sattunut. Israelin armeijan ja aktivistien versiot tapahtumien kulusta eroavat jyrkästi. Tapaus ja Israelin toiminta kansainvälisellä vesialueella herätti erittäin paljon kansainvälistä pahennusta.
Kansainvälinen suhtautuminen

Israelia ja sen politiikkaa tukeva Yhdysvallat tukee pääsääntöisesti myös saartoa. Saartoa vastustetaan laajalti maailmalla ja osittain myös Israelissa. Virallisesti Suomi on kritisoinut saartoa, muttei ole suoranaisesti vaatinut saarron lopettamista. Suomessa muun muassa Kirkon ulkomaanapu on vaatinut saarron välitöntä purkamista. Länsivalloista muun muassa Ranska ja Iso-Britannia vastustavat saartoa. YK vastustaa saartoa virkamiestasolla, mutta virallista kantaa saarron lopettamisesta YK:lla ei ole. Valtioita kärkevämmin saarron oikeutukseen ja laillisuutteen ovat ottaneet kantaa useat kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt, kuten Amnesty International.
Israelia tukeva mielenosoitus Helsingin Narinkalla marraskuussa 2012. Julisteessa lukee: ”Yritys rikkoa merisaarto on rikollista.”
Oolannin sota

Oolannin sota tarkoittaa Pohjanlahdella ja Suomenlahdella käytyjä Krimin sodan taisteluita. Nimitys tarkoittaa ”Ahvenanmaan sotaa”; nimi ”Oolanti” on suomenkielinen muunnos Ahvenanmaan ruotsinkielisestä nimestä Åland.
Tausta

Romanian rintamalla etenevä Venäjä oli provosoinut Osmanien valtakunnan julistamaan sodan 4. lokakuuta 1853, ja Britannia sekä Ranska päättivät tukea osmaneja. Oolannin sodan tarkoituksena oli eristää Venäjän huoltoreitit ja ulkomaankauppa ja pakottaa se rauhaan sekä saada Ruotsi mukaan Venäjän vastaiseen sotaan. Saarto oli tarkoitus toteuttaa niin, että Venäjän laivasto Itämerellä tehtäisiin toimintakyvyttömäksi tuhoamalla rannikkopuolustuslinnakkeet, laivastoa ja ulkomaankaupan varastoina toimivia kauppamakasiineja. Vahingosta huomattava osa kohdistui Suomeen, koska suuri osa tuonaikaisesta Venäjän lipun alla purjehtivasta kauppalaivastosta oli Suomessa.
Oolannin sodan alku

Brittiläinen laivasto-osasto, johon kuului yhdeksän höyrykoneilla varustettua alusta, neljä vanhempaa myös höyrykoneilla varustettua toisen linjan alusta, neljä fregattia sekä useita pienempiä siipirataslaivoja, lähti 11. maaliskuuta 1854 Spitheadistä Itämerelle vara-amiraali Sir Charles Napierin komentamana.
Sota julistettiin alkaneeksi kuitenkin vasta 27. maaliskuuta. Brittiläis-ranskalainen sadan laivan ja veneen laivasto-osasto oli silloisten mittapuiden mukaan varsin nykyaikainen höyrykäyttöisine aluksineen, ja sen onnistui pakottaa Venäjän laivasto saartoon. Venäjän laivasto kävi puolustustaisteluja vain kiinteiden merilinnoitusten lähistöllä. Laivaston toiminnasta kohdistui pääosa Suomen suuriruhtinaskuntaa vastaan. Brittiläis-ranskalaisessa Itämeren laivastossa taistelleille myönnettiin kaikkien aikojen ensimmäiset Viktorian ristit.
Kesäkuussa brittiläis-ranskalaisen laivaston uhka oli jo todettu sellaiseksi, että Suomen vanhan Ruotsin vallan aikaisen kaltaisen ruotusotaväen perustaminen uudelleen katsottiin tarpeelliseksi. Suostumuksensa sille antoi väliaikainen kenraalikuvernööri Rokassovski. Sodan alkupuolella Suomen suuriruhtinaskunnassa ollut armeija koostui vain Kaartinrykmentistä, meriekipaasista ja krenatööripataljoonasta. Venäjä ei laivastonsa vanhanaikaisuuden vuoksi kyennyt vastustamaan tehokkaasti, mutta piti laivojaan niiden tykkien lavettina sotasatamien, kuten Viaporin (nykyisin Suomenlinna) ja Kronstadtin, lisäsuojana. Suomessa oli jo 1855 reserviarmeija yhdeksän pataljoonan vahvuisen vakinaisen armeijan täydennyksenä.
Sotatoimet Ahvenanmaalla (Oolannissa)

Brittiläis-ranskalainen laivasto-osasto piiritti ja valtasi keskeneräisen Bomarsundin linnoituksen Ahvenanmaalla loppukesällä 1854. Linnoitus räjäytettiin syyskuun alussa. Koska laivatykkien kantama oli pidempi kuin rannikkotykkien, laivat kykenivät tuhoamaan merilinnakkeen ilman, että tämä kykeni tehokkaasti vastaamaan tykkiensä kantaman ulkopuolelle.
Sotatoimet Pohjanlahdella

Kontra-amiraali Sir James Hanway Plumridge purjehti laivasto-osastolla, johon kuuluivat HMS Leopard (George Giffard), HMS Valorous (Claude Buckle), HMS Vulture (Frederick Glasse) ja HMS Odin (Francis Scott), Pohjanlahdelle tehtävänään varastoista löydettävien sotatarvikkeiden tuhoaminen. Pohjanlahdella sotatoimet ulottuivat vuosien 1854–1855 aikana kaikkiin rannikkokaupunkeihin, joista merkittävimmät kahakat nähtiin Raumalla, Oulussa, Raahessa, Torniossa ja Kokkolassa.
Plumbridgre oli valtuuttanut HMS Leopardin päällikön George Giffardin vartioimaan Pohjanlahden sulkeemusta. Britannian sotaministeri Newcastlen herttua oli pyytänyt välttämään puolustuskyvyttömien kaupunkien tuhoamista. Giffardin oma-aloitteisuus asiassa ei johtanut toimenpiteisiin kontra-amiraali Plumbridgen osalta. Raahessa aiheutettu tuho aiheutti keskustelun Britannian alahuoneessa. Kveekarit vaativat rahankeruuta vahinkojen korvaamiseksi. Korvausrahoilla rakennettiin Raaheen Kveekarintie.
Sotatoimet Pohjanlahdella > Uusikaupunki

Pohjanlahdella purjehtineen vihollisen toimet ulottuivat Uuteenkaupunkiin kesäkuussa 1855, jolloin sen vesille saapui brittiläinen korvetti Harrier. Aluksen päällikkö lähetti maistraatille kirjeen, jossa varoitettiin kaupungin pommittamisesta, mikäli sinne tulisi sotilaita. Eversti Engelhardin komentamat venäläiset joukot oli tuolloin sijoitettu seitsemän kilometrin päähän Uudestakaupungista. Samassa yhteydessä britit kaappasivat satamasta luvialaisen kaljaasin ja polttivat 14 muuta kauppa-alusta. Heinäkuun 6. päivänä kuitenkin pommitettiin kaupungissa toiminutta optista lennätintä, kun viholliselle ei pystytty luovuttamaan heidän vaatimaansa tuoretta lihaa. Muutama asukas sai surmansa ja lennätinaseman läheisyydessä syttyi pieniä tulipaloja.