stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Pettersson

Johan Petter Pettersson (vuodesta 1945 Tehl, 29. heinäkuuta 1884 Jepua – 26. syyskuuta 1952) oli suomalainen yleisurheilija. Hän osallistui Suomen joukkueen mukana vuoden 1920 olympialaisiin Antwerpenissä sijoittuen painonheitossa kuudenneksi ja moukarinheitossa yhdenneksitoista.
Pettersson voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden kolme kertaa, vuosina 1912, 1913 ja 1920. Vuonna 1912 hänen voittotuloksensa oli 42,53 ja seuraavana vuonna 45,63. Vuonna 1920 hän voitti tuloksella 43,33. Pettersson voitti myös painonheiton Suomen-mestaruuksia. Hän oli paras vuonna 1915 tuloksella 10,09, 1916 tuloksella 9,98 ja 1917, jolloin hänen voittoheittonsa kantoi 9,10. Hän voitti painonheiton SM-kultaa vielä vuosina 1919 tuloksella 9,77, 1920 tuloksella 9,52, 1921 voittotuloksella 9,69 ja vielä 1922, jolloin hän heitti 9,40.
Pettersson teki vuonna 1912 moukarinheiton Suomen-ennätyksen 42,53, joka paransi Elmer Niklanderin ennätystä 2,49 metrillä. Pettersson paransi ennätystä seuraavana vuonna lukemiin 45,63. Tämä pysyi ennätyksenä vuoteen 1914, jolloin Niklander sai taas Suomen-ennätyksen nimiinsä.
Pettersson edusti uransa aikana Helsingin Kisa-Veikkoja, Helsingin IFK:ta ja Porvoon Akillesta.
Jari Haapamäki

| Jari Haapamäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. helmikuuta 1968 (ikä 56) Hämeenlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–1999
Seurat:  HPK (I-div./SML) JoKP (I-div.) Wiener EV (ÖEL) Zürcher SC (NLA) EC Graz (ÖEL) Reims Champagne Hockey (Ranska) Ahmat (I-div.)
Jari Haapamäki (s. 22. helmikuuta 1968 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan SM-liigaa Hämeenlinnan Pallokerhossa, jossa Haapamäki pelasi yhteensä 222 runkosarjaottelua tehopistein 14+38=52 ja keräten 379 jäähyminuuttia sekä 20 playoff-ottelua tehden kolme syöttöpistettä ja keräten 20 jäähyminuuttia. Hän voitti siellä SM-hopeaa vuonna 1993 ja SM-pronssia vuonna 1991. Haapamäki pelasi urallaan myös Itävallassa, Sveitsissä ja Ranskassa. Hänet tunnettiin melko kovaotteisena puolustajana, mistä kertoo mm. Ranskan pääsarjatason kaikkien aikojen yhden kauden jäähyennätys (231) kaudella 1998–1999.
Ura

Haapamäki on HPK:n kasvatti, jonka miesten I-divisioonajoukkueessa Haapamäki debytoi kaudella 1986–1987. Hänen tulokaskautensa toi 30 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. Seuraavan kauden 1987–1988 päätteeksi Haapamäki oli nostamassa HPK:ta SM-liigaan. Kaudeksi 1988–1989 hän siirtyi kuitenkin jatkamaan I-divisioonauraansa Joensuun Kiekko-Poikiin, joissa kausi päättyi myös sarjanousuun SM-liigaan.
Kaudeksi 1989–1990 Haapamäki palasi HPK:hon pelaamaan SM-liigaa, jossa hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8. Kaudella 1990–1991 Haapamäki teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+10=11. Hän oli kauden päätteeksi voittamassa HPK:n historian ensimmäistä SM-mitalia, pronssia. Kaudella 1992–1993 Haapamäki sivusi SM-liigan yhden kauden piste-ennätystään tehoilla 2+9=11. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 1994–1995 Haapamäki toimi HPK:n varakapteenina.
Haapamäki siirtyi kaudeksi 1996–1997 Itävallan pääsarjajoukkue Wiener EV:hen. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+14=19. 
Haapamäki edusti Wieneriä kauden aikana myös EHL:ssä. Joukkueen kauden päätyttyä hän siirtyi vahvistamaan Sveitsin Nationalliga A:n Zürcher SC:tä, jossa Haapamäki pelasi yhden playoff-ottelun. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Itävaltaan ja siirtyi EC Grazin riveihin. Kaudeksi 1998–1999 Haapamäki siirtyi Ranskan Élite Liguessa pelanneen Reims Champagne Hockeyn riveihin. Hän oli tehoilla 6+13=19 joukkueen tehokkain puolustaja maanmiehensä Jari Grönstrandin kanssa. Haapamäki voitti koko liigan jäähypörssin ja teki Ranskan pääsarjatason kaikkien aikojen yhden kauden jäähyennätyksen 231 minuutillaan.
Kaudeksi 1999–2000 Haapamäki palasi Suomeen ja siirtyi Hyvinkään Ahmojen I-divisioonajoukkueeseen. Hän pelasi siellä vain kahdeksan ottelua, kunnes Haapamäen sopimus purettiin joukkueen seurajohdon oltua tyytymättömiä hänen otteisiinsa. Haapamäki pohti vielä pelaajauransa jatkamista, mutta hän päätti kuitenkin keskittyä valmentamiseen. Haapamäki toimi kaudella 2000–2001 Mestis-joukkue Forssan Palloseuran apuvalmentajana Pasi Arvosen johtamassa valmennustiimissä.
Juhani Yli-Rantala

Johan Kustaa (Juhani) Yli-Rantala (9. kesäkuuta 1923 Lapua – 9. syyskuuta 2011 Espoo) oli yksi suomalaisen nuorisotyön uranuurtajista. Hänelle myönnettiin kanslianeuvoksen arvonimi 1982.
Juhani Yli-Rantala syntyi Lapuan Hellanmaassa seitsemänlapsisen maanviljelijäperheen esikoisena. Yli-Rantalasta piti tulla isänsä tavoin maanviljelijä, mutta nuoruusvuosien kulttuuri- ja liikuntaharrastusten kautta hän ajautui nuorisotyön pariin.
Yli-Rantala liittyi 12-vuotiaana suojeluskuntaan. Muutaman vuoden kuluttua kotikylän nuorisoseurasta tuli harrastusten pääpaikka. Nuorisoseuran toimintaan kuului sekä kulttuuria (näytelmiä, tanssia, lausuntaa ynnä muuta) että urheilua. Toiminta pysähtyi talvisodan aikana. Toiminta jatkui välirauhan aikana, mutta keskeytyi jälleen jatkosodan vuosina. Yli-Rantala osallistui jatkosotaan ja Lapin sotaan kenraali Laguksen jääkärijoukoissa.
Sotien jälkeen Yli-Rantala valittiin nuorisoseuran puheenjohtajaksi, ja hän osallistui vuoden 1945 lopulla Kauhajoella pidetylle viikon kestäneelle maakunnalliselle opetuskurssille. Vuodesta 1947 lähtien Yli-Rantala toimi ensin Suomen Nuorison Liiton liikuntaohjaajana sekä Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton Etelä-Pohjanmaan piirin liikuntaneuvojana.
Yli-Rantala palveli lyhyen kauden 1950-luvulla Etelä-Pohjanmaan nuorisoseuran ja Varsinais-Suomen nuorisoseurojen keskusseuran toiminnanjohtajana. Vuonna 1955 hän sai Suomen Nuorison Liiton järjestösihteerin vakanssin Helsingissä. Elokuussa 1958 hänet valittiin Suomen Nuorison Liiton pääsihteeriksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1985 saakka. Pääsihteerinä hän liikkui laajasti nuorisoseurajärjestön kentällä ja kiersi ahkerasti puhujana sekä kurssien johtajana ympäri Suomen. Pääsihteerin tehtävää seurasivat monet luottamustehtävät nuorisojärjestöjen yhteistyössä sekä valtiollisessa nuorisotoiminnassa. Yli-Rantala oli valtion nuorisotyölautakunnan sekä valtion kansansivistyslautakunnan jäsen useita vuosia, ja hänet valittiin Suomen nuorisojärjestöjen edustajiston 3. puhemieheksi. Työurallaan Yli-Rantala osallistui myös kansainväliseen toimintaan ja hän johti useita nuorisovaltuuskuntien matkoja muun muassa Neuvostoliittoon.
Yli-Rantala toimi nuorisoseurajärjestön yhteyteen perustetun opintokeskusliiton, Vapaan Sivistystoiminnan Liiton toiminnanjohtajana vuosina 1977–1986. Lisäksi Yli-Rantala on toiminut Opintotoiminnan Keskusliiton, Harrastajateatteriliiton ja Valtion askarteluopiston hallituksessa.
Yli-Rantala oli Suomen Kotiseutuliiton hallituksen jäsen vuosina 1970–1980. Eläkevuosinaan Yli-Rantala kirjoitti Suomen Nuorison Tuki -säätiön historian yhdessä Pentti Kurunmäen kanssa. Lisäksi hän on julkaissut Lapuan Hellanmaan nuorisoseuran satavuotishistorian ja Hellanmaan kyläkirjan. Yli-Rantala osallistui aktiivisesti vuosien ajan Espoon sotaveteraanien toimintaan.
Just Friends (kappale)

”Just Friends” (vap. suom. Vain ystäviä) on John Klennerin säveltämä ja Sam M. Lewisin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1931. Kappaleen ensimmäinen esittäjä oli Red McKenzien orkesteri. Vuonna 1932 kappale nousi Yhdysvalloissa listoille kahdesti, ensin Russ Colombon ja sitten Ben Selvinin esittämänä.
Jazzsaksofonisti Charlie Parker nauhoitti ”Just Friendsin” vuoden 1950 albumilleen Charlie Parker with Strings. Parkerin tulkinta herätti jazzartistien kiinnostuksen kappaletta kohtaan ja se on noussut lukuisien nauhoitusten myötä standardin asemaan. Kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Chet Baker, Sonny Rollins, John Coltrane, Tony Bennett, Lee Konitz ja Andy Bey.
Johnny Pacar

Johnny Pacar (oikealta nimeltään John Edward Pacararu,  6. kesäkuuta 1981 Dearborn, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko.
Pacarin vanhemmat ovat Judith ja John Pacuraru. Pacar aloitti jääkiekon pelaamisen seitsemänvuotiaana ja haaveili pääsystä NHL:ään. Musiikki ja näytteleminen alkoivat kuitenkin kiinnostaa enemmän. Toukokuussa 2001 hän muutti Los Angelesiin. Vuonna 2003 Pacar sai roolin elokuvasta Purgatory House. Hän on esiintynyt myös muun muassa televisiosarjassa Lento 29. Pacar näytteli myös Todistettavasti syyllisen jaksossa ”Verilöyly”. Pacar esiintyi vuonna 2005 elokuvassa Now You See It.... Hän esitti pääroolin hahmoa Danny Sinclair.
Vuonna 2009 Pacar voitti Orlandon elokuvafestivaaleilla parhaan sivuosanäyttelijän palkinnon roolistaan elokuvassa Love Hurts.
Pacar soittaa paljon kitaraa, mutta osaa myös soittaa bassoa ja rumpuja sekä laulaa. Hän laulaa ja soittaa kitaraa Forever The Day -nimisessä yhtyeessä.
Pacar on ollut kasvissyöjä 15-vuotiaasta saakka.
Elokuvat

Purgatory House - Sam (2004)
Kaikki mieheni ex-naiset - Jamal (2004)
Combustion - Jesse Harper (2004)
Now You See It... - Danny Sinclair (2005)
Detroit - Spike (2006)
Lento 29: The Hotel Tango - Cody Jackson (2007)
Wild Child - Roddy (2008)
Front of the Class - Jeff (2008)
Cryptic - Damon (2009)
Love Hurts - Justin Bingham (2009)
The Dead Undead - Travis (2010)
Fort McCoy - Texas Slim (2010)
Zombie Apocalypse - Julien (2011)
Playback - Julian (2012)
Of Light and Darkness - Lusian (2013)
Televisiosarjat

Amyn lailla - Jason Christopher (2002)
Käytäväpeliä - Boone (2002–2003)
Pelastaja - Adam Whitman (2003)
The Brothers Garcia - Rush Bauer (2003)
George Lopez - Noah (2004)
American Dreams - Jimmy Francis (2003–2004)
Näkijä - Päihtynyt poika (2005)
Todistettavasti syyllinen - Dayton Moore (2006)
Lento 29 - Cody Jackson (2005–2007)
Yli synkän virran - Ben Kensith (2007)
C.S.I. Miami - Nathan Atherton (2007)
Eli Stone - 19-vuotias Eli (2008)
Aavekuiskaaja - Miles Maitland (2009)
Näytön paikka - Damon Young (2009–2010)
Warehouse 13 - Dwayne Maddox (2011)
Musiikkivideot

Simple Plan – Perfect
Juhan Aavik

| Juhan Aavik |
| --- | --- |
 Juhan Aavik vuonna 1968.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1884 Viljandimaa, Viro
Kuollut: 26. marraskuuta 1982 (98 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  kapellimestari, säveltäjä, opettaja, professori
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juhan Aavik johtamassa laulufestivaaleja vuonna 1928.
Juhan Aavik (29. tammikuuta 1884 Viljandimaa, Viro – 26. marraskuuta 1982) oli virolainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänen isänsä Andres Aavik oli opettaja sekä kuoron ja puhallinyhtyeen johtaja, mikä mitä ilmeisimmin vaikutti Juhan Aavikin uran valintaan. Aavik aloitti musiikin opiskelun Pietarin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1907.
Ura

Vuosina 1911–1925 Aavik asui Tartossa. Hän aloitti opettajana vuonna 1919 Tarton korkeakoulussa sekä toimi orkesterin johtajana ja kapellimestarina Vanemuine-teatterissa. Hän oli samanaikaisesti myös yksi Tarton musiikkikorkeakoulun perustajista ja ohjaajista vuosina 1919–1925. Tartosta Aavik muutti vuonna 1925 Tallinnaan, jossa oli vuosina 1925–1944 Tallinnan konservatoriossa.
Vuosina 1925–28 hän toimi lehtorina, ja vuonna 1928 hänestä tuli professori. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Tuudur Vettik ja Gustav Ernesaks, joista tuli hänen ohellaan suuria vaikuttajia virolaiseen musiikkielämään. Hän oli Tallinnassa yksi musiikkielämän johtavista vaikuttajista. Vuonna 1933 hän aloitti orkesterin johtajana ja kapellimestarina Estonia-teatterissa, ja Aavik oli siten mukana lähes kaikissa merkittävissä musiikkihankkeissa.
Aavik oli myös lukuisten yhteisöjen ja yhdistyksien puheenjohtaja,varajohtaja tai hallituksen jäsen. Hän toimi Tallinnan konservatorion (1933–1940 ja 1941–1944) johtajana sekä Viron kuorojen yhdistyksen puheenjohtajana 1929–1940. Lisäksi hän oli Viron säveltäjäliiton edeltäjän, Viron muusikoiden akateemisen yhdistyksen (1924) perustajajäsen, Viron kulttuuriministeriön (1934–1940) musiikkitoimikunnan puheenjohtaja, Viron IX–XI laulufestivaalien pääohjaaja sekä monien maakuntaliittojen festivaalien johtaja.
Kirjalliset ja musiikilliset työt

Aavik oli virolaisen Muusikaleht-nimisen musiikkilehden toimittaja vuosina 1924–1940, ja hän kirjoitti siihen noin 200 artikkelia. Hän kirjoitti myös lukemattomia artikkeleja lehtiin Postimees, Tartu Päevaleht ja Päevaleht. Hän on myös kirjoittanut muistelmansa nimellä "From the Paths of Music I" (Toronto, 1959) ja neliosaisen Viron musiikin historiikin (I–II, Tukholma, 1965, III–IV, 1969).
Hän on säveltänyt kaksi sinfoniaa ynnä muita sinfonisia teoksia, piano- viulu-, sello- ja kontrabassokonserton ja yksin-, kuoro- ja lastenlauluja, näyttämömusiikkia sekä oopperan Sügisunelm.
Vuonna 1944 hän pakeni Tukholmaan, jossa kuitenkin jatkoi toimintaansa musiikin parissa. Aavik esitteli ja teki tunnetuksi virolaista kuoromusiikkia sekä johti monia virolaisia laulujuhlia Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Juhan Aavik kuoli Tukholmassa 98 vuoden ikäisenä 1982.
1864

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Tapahtumia

1. helmikuuta – Toinen Saksan–Tanskan sota alkoi.
11. maaliskuuta – Tulva tuhosi osia englantilaisesta Sheffieldin kaupungista ("Great Sheffield Flood"); katastrofissa sai surmansa ainakin 240 ihmistä.
22. huhtikuuta – Yhdysvalloissa säädettiin vuoden 1864 Coinage Act, jonka mukaan kaikkiin yhdysvaltalaisiin kolikoihin oli lyötävä teksti "In God We Trust".
9. toukokuuta – Helgolandin meritaistelu.
21. kesäkuuta – Maorisodat: "Tauranga Campaign" lopetettiin.
29. kesäkuuta – Saint-Hilairen junaonnettomuus Quebecissä. Grand Trunk Railwayn juna syöksyi Richelieujokeen ja 99 ihmistä kuoli.
4. heinäkuuta – Bukarestin yliopisto perustettiin.
15. syyskuuta – Firenzestä tuli Torinon jälkeen muutamaksi vuodeksi Italian pääkaupunki.
28. syyskuuta – Ensimmäinen Internationaali perustettiin.
5. lokakuuta – Kalkutan hirmumyrskyssä kuoli noin 60 000 ihmistä.
18. lokakuuta – Brasilia aloitti Kolmoisliiton sodan Paraguayta vastaan.
30. lokakuuta – Toinen Saksan–Tanskan sota päättyi Preussin ja Itävallan voittoon. Tanska joutui luovuttamaan voittajille Schleswig-Holsteinin.
31. lokakuuta – Nevadasta Yhdysvaltain 36. osavaltio.
24. marraskuuta – Säädettiin Suomen ensimmäinen osakeyhtiölaki.
29. joulukuuta – Sanomalehti Diário de Notícias perustettiin Lissabonissa.
Qing-dynastian keisarilliset joukot kukistivat Taiping-kapinan ja sen johtajat teloitettiin.
Alfred Nobelin laboratorio räjähti.
Espanjan joukot miehittivät Perun Chinchasaaret, espanjalais-eteläamerikkalainen sota alkaa.
Kenraali Shermanin sotilaat marssivat läpi Georgian.
James Clerk Maxwell esitti Maxwellin yhtälöt, jotka kuvaavat kattavasti sähkö- ja magneettikenttäilmiöt ja osoittivat samalla valon yhteyden sähkömagnetismiin.
Aleksis Kivi julkaisi ensimmäisen teoksensa, murhenäytelmän Kullervo.
Jules Vernen romaani Matka maan keskipisteeseen ilmestyi.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Alfred Stieglitz, yhdysvaltalainen valokuvaaja ja gallerian omistaja (k. 1946)
13. tammikuuta – Wilhelm Wien, vuoden 1911 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen fyysikko (k. 1928)
31. tammikuuta – Hilda Käkikoski, suomalainen kirjailija ja kansanedustaja (k. 1912)
1. helmikuuta – Albert Kerttula, suomalainen näyttelijä (k. 1922)
9. helmikuuta – Henry Bucher, norjalainen arkkitehti (k. 1944)
11. helmikuuta – Arthur af Forselles, suomalainen lääkäri, professori ja poliitikko (k. 1953)
27. helmikuuta – E. N. Setälä, suomalainen kielitieteilijä, kansanrunouden tutkija ja poliitikko (k. 1935)
28. helmikuuta – Futabatei Shimei, japanilainen kirjailija, kielenkääntäjä ja kirjallisuuskriitikko (k. 1909)
4. maaliskuuta – Alejandro Lerroux, espanjalainen poliitikko ja pääministeri (k. 1949)
8. maaliskuuta – Mathilda Wrede, suomalainen sosiaalityön kehittäjä, vankien ja vähäosaisten auttaja (k. 1928)
12. maaliskuuta – Alice Tegnér, ruotsalainen säveltäjä ja musiikinopettaja (k. 1943)
14. maaliskuuta – Juho Aitamurto, suomalainen hiihtäjä (k. 1939)
15. maaliskuuta – Carl Edvard Johansson, ruotsalainen insinööri ja keksijä (k. 1943)
18. maaliskuuta – Mikael Lybeck, suomenruotsalainen kirjailija (k. 1935)
30. maaliskuuta – Franz Oppenheimer, saksalainen sosiologi ja taloustieteilijä (k. 1943)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

2. huhtikuuta – Jakob Emanuel Lange, tanskalainen sienitieteilijä (k. 1941)
4. huhtikuuta – Alexander Uexküll-Gyllenband, venäjänsaksalainen filosofi, valtioneuvos ja teatterivaikuttaja (k. 1923)
8. huhtikuuta – Hannes Gebhard, suomalainen taloustieteen ja -historian professori, kansanedustaja ja osuustoiminnan uranuurtaja (k. 1933)
13. huhtikuuta – Emil Wikström, suomalainen kuvanveistäjä (k. 1942)
18. huhtikuuta – Tekla Hultin, suomalainen feministi ja nuorsuomalainen kansanedustaja, Suomen ensimmäinen naispuolinen filosofian tohtori (s. 1943)
19. huhtikuuta – Erik Lallerstedt, ruotsalainen arkkitehti (k. 1955)
21. huhtikuuta – Max Weber, saksalainen oikeus- ja taloustieteilijä sekä sosiologi (k. 1920)
30. huhtikuuta – Juhan Liiv, virolainen runoilija (k. 1913)
5. toukokuuta – Nellie Bly, yhdysvaltalainen toimittaja ja maailmanympärimatkailija (k. 1922)
5. toukokuuta – Henry Wilson, brittiläinen sotamarsalkka (k. 1922)
11. toukokuuta – Ethel Lilian Voynich, brittiläinen kirjailija (k. 1960)
21. toukokuuta – Belgian prinsessa Stephanie, Belgian kuninkaan Leopold II:n tytär (k. 1945)
11. kesäkuuta – Richard Strauss, saksalainen säveltäjä ja kapellimestari (k. 1949)
13. kesäkuuta – Rudolf Kjellén, ruotsalainen valtiotieteilijä (k. 1922)
14. kesäkuuta – Alois Alzheimer, saksalainen psykiatri ja neuropatologi (k. 1915)
18. kesäkuuta – Eivind Nielsen, norjalainen taidemaalari ja kuvittaja (k. 1939)
18. kesäkuuta – J. E. Rosberg, suomalainen maantieteen professori (k. 1932)
21. kesäkuuta – Heinrich Wölfflin, sveitsiläinen taidehistorioitsija (k. 1945)
22. kesäkuuta – Oskari Lahdensuo, suomalainen kansanedustaja (k. 1935)
22. kesäkuuta – Hermann Minkowski, saksalainen matemaatikko ja fyysikko (k. 1909)
23. kesäkuuta – José Agripino Barnet, Kuuban presidentti 1935–1936 (k. 1945)
23. kesäkuuta – Fredrik Ludvig Konow, norjalainen poliitikko (k. 1953)
23. kesäkuuta – Niilo Liakka, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja, ministeri, kanslianeuvos ja kansanvalistuksen edistäjä (k. 1945)
25. kesäkuuta – Walther Hermann Nernst, vuoden 1920 Nobelin kemianpalkinnon saanut saksalainen kemisti, fysikaalisen kemian kehittäjä (k. 1941)
26. kesäkuuta – Elof Hellquist, ruotsalainen kielitieteilijä (k. 1933)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

11. heinäkuuta – Charles Dawson, brittiläinen lakimies, harrastaja-arkeologi ja väärentäjä ("Piltdownin ihmisen" löytäjä) (k. 1916)
12. heinäkuuta – Alex Federley, suomalainen pilapiirtäjä ja taidemaalari (k. 1932)
13. heinäkuuta – John Jacob Astor IV, yhdysvaltalainen liikemies, keksijä ja kirjailija (k. 1912)
13. heinäkuuta – Alfred Roini, suomalainen näyttelijä (k. 1939)
20. heinäkuuta – Erik Axel Karlfeldt, vuoden 1931 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ruotsalainen runoilija (k. 1931)
2. elokuuta – Filip Grönvall, suomalainen juristi, hallintoneuvos ja lainvalmistelukunnan jäsen (k. 1936)
18. elokuuta – Gemma Bellincioni, italialainen sopraano (k. 1950)
23. elokuuta – Elefthérios Venizélos, kreikkalainen poliitikko ja pääministeri (k. 1936)
24. elokuuta – Hermann Weingärtner, saksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja (k. 1919)
1. syyskuuta – Motojirō Akashi, japanilainen kenraali ja Taiwanin kenraalikuvernööri (k. 1919)
5. syyskuuta – Onni Tarjanne, alk. Onni Törnqvist, suomalainen arkkitehti ja professori (k. 1946)
8. syyskuuta – Hanna Bergh, suomalainen taidemaalari (k. 1890)
8. syyskuuta – Jakob von Uexküll, baltiansaksalainen biologi ja filosofi (k. 1944)
14. syyskuuta – Robert Cecil, vuoden 1937 Nobelin rauhanpalkinnon saanut brittilinen lakimies, poliitikko ja diplomaatti (k. 1958)
26. syyskuuta – Frans Viitanen, suomalainen näytelmäkirjailija (k. 1932)
29. syyskuuta – Miguel de Unamuno, espanjalainen filosofi (n. 1936)
30. syyskuuta – Juho Vaarala, suomalainen poliitikko (k. 1926)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

5. lokakuuta – Louis Lumière, ranskalainen elokuvaohjaaja ja elokuvantekijä (k. 1948)
8. lokakuuta – Kikunae Ikeda, japanilainen kemisti (k. 1936)
9. lokakuuta – Reginald Dyer, brittiläinen kenraali (k. 1927)
9. lokakuuta – Maud Watson brittiläinen tennispelaaja (k. 1946)
10. lokakuuta – Anna Schreck, suomalainen kansakoulunopettaja ja urheiluopiston perustaja (k. 1955)
14. lokakuuta – Alfred Hackman, suomalainen arkeologi (k. 1942)
16. lokakuuta – Vilhelm Andersen, tanskalainen kirjallisuushistorioitsija (k. 1953)
17. lokakuuta – Robert Lansing, Yhdysvaltain ulkoministeri (k. 1928)
17. lokakuuta – H. G. Paloheimo, suomalainen teollisuusmies (k. 1919)
25. lokakuuta – Aleksandr Gretšaninov, venäläis-yhdysvaltalainen säveltäjä (k. 1956)
30. lokakuuta – Theodor Wiegand, saksalainen arkeologi (k. 1936)
31. lokakuuta – Cosmo Lang, brittiläinen Canterburyn arkkipiispa (k. 1945)
3. marraskuuta – Karl Neukirch, saksalainen voimistelija ja olympiavoittaja (k. 1941)
5. marraskuuta – Knut Hugo Pipping, suomalainen foneetikko, kielentutkija ja professori (k. 1944)
7. marraskuuta – Ali Krogius, suomalainen kirurgian professori (k. 1939)
11. marraskuuta – Alfred Hermann Fried, vuoden 1911 Nobelin rauhanpalkinnon saanut itävaltalainen journalisti ja pasifisti (k. 1921)
24. marraskuuta – Henri de Toulouse-Lautrec, ranskalainen taidemaalari (k. 1901)
1. joulukuuta – Carstens Borchgrevink, norjalainen tutkimusmatkailija (k. 1934)
4. joulukuuta – Kaarle Halme, suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, näytelmä- ja romaanikirjailija sekä elokuvaohjaaja (k. 1946)
9. joulukuuta – Willoughby Hamilton, irlantilainen tennispelaaja (k. 1943)
11. joulukuuta – Maurice Leblanc, ranskalainen kirjailija (Arsène Lupin) (k. 1941)
19. joulukuuta – Aapo Välikangas, suomalainen näyttelijä (k. 1896)
23. joulukuuta – Hugo Malmberg, suomalainen lakimies, poliitikko ja ministeri (k. 1956)
23. joulukuuta – Gertrud Zilliacus, suomenruotsalainen kirjailija (k. 1948)
31. toukokuuta – Robert Grant Aitken, yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, kaksoistähtien tutkija (k. 1951)