stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Traumaperäinen stressihäiriö
Traumatisoitumista selittävä metateoria

Persoonallisuuden rakenteellinen dissosiaatio selittää niin välittömät trauman jälkeiset reaktiot kuin komplisoituneemmatkin häiriöt. Tällöin kaikki diagnosoitavat traumaperäiset häiriöt nähdään dissosiatiivisina häiriönä, joissa persoonallisuus on jakautunut erilaisiin evolutiivisesti määräytyviin psykobiologisiin tiloihin ja näiden tilojen/osien vaihtelu selittää oireet välttelystä, uudelleen elämisestä ja PTSD:stä dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön asti. Teoria antaa erilaisia tieteellisiä näkökulmia yhdistävän lähestymistavan kaikkien traumaperäisten häiriöiden diagnosoimiseen ja hoitoon.
PTSD populaarikulttuurissa

Vietnamin sodan jälkeen tehdyissä elokuvissa päähenkilöt ovat usein Vietnamin sodan veteraaneja, joiden käytöksessä on havaittavissa PTSD:n oireita. Tyyppiesimerkki on elokuvan Kauriinmetsästäjä päähenkilö Mike, joka palaa Vietnamista ärtyneenä ja vihaisena, sekä elokuvan Taistelija John J. Rambo, jonka käytöksessä on havaittavissa kaikki PTSD:n klassiset oireet. Populaarikulttuuri on tuonut traumaperäisen stressioirehäiriön yleiseen tietoisuuteen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Trauma ja dissosiaatio: PTSD (Arkistoitu – Internet Archive)
Traumaperäinen stressihäiriö – Terveyskirjasto.fi
Traumaperäinen Stressihäiriö (Mielenterveystalo.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Näljänkä

Näljänkää seututien 800 ja yhdystien 8980 risteyksessä pohjoiseen päin nähtynä.
Näljänkä on kylä Suomussalmen kunnassa Kainuussa. Kylä sijaitsee noin 50 kilometriä luoteeseen Suomussalmen keskustaajamasta Ämmänsaaresta. Pohjois–eteläsuuntainen seututie 800 sekä itä–länsisuuntaiset yhdystiet 8390 ja 8980 risteävät Näljängän kylällä.
Kylän nimi on saamelaista alkuperää ja tarkoittaa järjestyslukua neljäs. Luku voi tarkoittaa joko Näljänkäjärveä, joka on vesistönsä neljäs järvi pääjärvestä laskien, tai kylää ympäröivää neljää suota.
Kylässä on toiminut oma kirkko, joka valmistui vuonna 1981. Nykyisin kirkkorakennuksen omistajana on yksityinen henkilö. Kylän viimeinen koulu, vuonna 1925 perustettu Leinolan koulu on lakkautettu, ja sitä käytetään nykyisin harrastuspiirien tilana. Näljängän seudulla oli aiemmin myös Kurkikylän kansakoulu (1945–1968). Suomussalmen viimeisenä kyläkouluna toimii vuonna 1927 perustettu Nivan koulu Näljängän eteläpuolella.
Eräs lakkautetun Taivalkosken radan liikennepaikoista, Leinon rautatieasema, sijaitsi kahdeksan kilometrin päässä kylän itäpuolella yhdystie 8980 varrella.
Aiheesta muualla

Kylä vedenjakajalla : Näljänkä ja näljänkäläiset. Kianta-opiston Näljänkä-piiri, toim. Turo Manninen. Näljänkä-seura, 2006. ISBN 952-92-0574-0.
Näljänkä kuvina. Kianta-opiston Näljänkä-piiri, toim. Turo Manninen. Näljänkä-seura, 2007. ISBN 978-952-92-2600-9.
Näljänkä – Polkuja uuteen aikaan. Toim. Erkki Manninen. Näljänkä-seura, 2014.
Nädät

| Nädät |
| --- | --- |
 Minuartia setacea
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Nädät Minuartia  L.
Katso myös
   Nädät Wikispeciesissä   Nädät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nädät (Minuartia) on kohokkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on noin 65 lajia. Aiemmin nädät on rajattu laajemmaksi suvuksi, mutta siihen kuuluneita lajeja on 2010-luvulla siirretty kymmeneen eri sukuun: naskalinädät (Cherleria), piirtoarhot (Eremogone), Facchinia, Mcneillia, Minuartiella, Mononeuria, Pseudocherleria, Rhodalsine, piirtonädät (Sabulina) ja Triplateia.
Muutamia nätälajeja käytetään monivuotisina koristekasveina. Kolme nätien sukuun aiemmin kuulunutta lajia kasvaa luonnonvaraisena Suomessa: rusonätä, tunturinätä ja lapinnätä. Ne ovat harvinaisia Lapin tunturikasveja, jotka kasvavat kalkkipitoisilla paikoilla.
Lajeja

lanzarotennätä (Minuartia platyphylla)
furteventurannätä (Minuartia webbii)
Muihin sukuihin siirrettyjä nätälajeja:
polkunätä (Pseudocherleria aizoides, syn. Minuartia aizoides)
lapinnätä (Cherleria biflora, syn. Minuartia biflora)
polvinätä (Rhodalsine geniculata, syn. Minuartia geniculata)
ruohonätä (Mcneillia graminifolia, syn. Minuartia graminifolia)
neulasnätä (Cherleria laricifolia, syn. Minuartia laricifolia)
itunätä (Sabulina rossii, syn. Minuartia rossii)
rusonätä (Sabulina rubella, syn. Minuartia rubella)
tunturinätä (Sabulina stricta, syn. Minuartia stricta)
sironätä (Sabulina tenuifolia, syn. Minuartia hybrida)
kevätnätä (Sabulina verna, syn. Minuartia verna)
hietanätä (Sabulina viscosa, syn. Minuartia viscosa)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nädät (Minuartia)
Suomen Lajitietokeskus: Nädät – Minuartia
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q163073  Wikispecies: Minuartia  APDB: 192665  APNI: 90253  BioLib: 38506  CoL: 63C46  eFloraSA: Minuartia  EoL: 60601  EPPO: 1MTIG  FloraBase: 21419  FNA: 120768  FoC: 120768  GBIF: 8776773  GRIN: 7652  iNaturalist: 53156  IPNI: 6359-1  IRMNG: 1295799  ITIS: 19979  NBN: NHMSYS0000460729  NCBI: 258339  NZOR: 142aaa15-74a1-4796-a614-9cc42ca24af8  Open Tree of Life: 197077  PLANTS: MINUA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30406119-2  Tropicos: 40020144  VASCAN: 1421  VicFlora: bf87330e-2b9e-4575-a025-bc1878439a49  WFO: wfo-4000024350
Ole Nydahl

| Ole Nydahl |
| --- | --- |
 Nydahl vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1941 (ikä 83) Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  kirjailija, buddhalainen opettaja
Titteli:  lama
Puoliso:  Hannah Nydahl (1968–2007)
Muut tiedot
Järjestö:  Timanttipolku-buddhalaisuus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ole Nydahl (s. 19. maaliskuuta 1941 Kööpenhamina, Tanska) on yksi harvoista länsimaalaisista, joilla on valtuus toimia karma-kagyü-linjaa edustavana lamana. Vuodesta 1972 lähtien Nydahl on opettanut eri puolilla maailmaa, perustanut tähän mennessä yli 600 Timanttipolku-buddhalaista keskusta tai meditaatioryhmää ja kirjoittanut useita kirjoja.
Nuoruus ja ensikontakti buddhalaisuuteen

Ole Nydahl syntyi Kööpenhaminassa 19. maaliskuuta 1941. Hän opiskeli filosofiaa, englantia ja saksaa Kööpenhaminan yliopistossa, USA:ssa, Tübingenissä ja Münchenissä.
Vuonna 1968 Ole Nydahl ja hänen vaimonsa Hannah Nydahl tapasivat häämatkallaan Himalajalla drugpa-kagyü-linjan laman Lopön Tsechu Rinpochen, joka jätti heihin lähtemättömän vaikutuksen ja jonka ansiosta he seuraavana vuonna Nepaliin palattuaan tapasivat 16. Gyalwa Karmapan, karma-kagyü-koulukunnan johtajan. Olesta ja Hannahista tuli hänen ensimmäiset länsimaalaiset oppilaansa, ja he jäivät sittemmin kolmeksi vuodeksi Himalajalle harjoittamaan 16. Gyalwa Karmapan opastuksessa, minkä jälkeen Karmapa pyysi heitä työskentelemään buddhalaisuuden hyväksi ja tuomaan linjan kallisarvoiset opetukset länteen. Ennen kohtaamista Nydahlit kertovat olleensa "tavallisia hippejä, joita kiinnosti eksoottisten aineiden polttelu ja maailman ihmettely". Ole Nydahl olikin joutunut vaikeuksiin viranomaisten kanssa huumausaineiden käyttönsä vuoksi kotimaassaan.
Toiminta

Vuonna 1972 Nydahlit perustivat ensimmäiset Timanttipolku-buddhalaiset keskukset Itävaltaan, Norjaan, Ruotsiin ja Tanskaan. Saksan ensimmäinen keskus perustettiin vuonna 1974 ja vuonna 1975 Nydahlit alkoivat opettamaan ja perustamaan keskuksia Puolassa, vaikka ajat olivat vaikeita kommunistivallasta johtuen. Vuonna 1989 Nydahlit perustivat ensimmäisen keskuksen Neuvostoliittoon ja nykyisin Ole Nyhdahl matkustaa Venäjän läpi Siperian rautatietä pitkin jopa 200 oppilaansa kanssa kaksi kertaa vuodessa. Ole Nydahl kävi Suomessa ensimmäistä kertaa 1970-luvulla, mutta toimintaa ei vielä silloin saatu aikaiseksi. Seuraavan kerran Nydahl luennoi Suomessa vuonna 1998, minkä seurauksesta Helsinkiin perustettiin meditaatioryhmä. Nykyään Suomessa on kahdeksan Timanttipolku-keskusta tai -ryhmää ja maailmanlaajuisesti niitä on yli 600 yhteensä 52:ssa eri maassa.
Timanttipolku-keskuksissa tehtävät harjoitukset noudattavat täsmällisesti karma-kagyü-linjan tuhatvuotista perinnettä, mutta keskeiset harjoitukset on käännetty läntisille kielille ja varsinaiseen välitykseen kuulumattomat elementit, jotka liittyvät Tiibetin kulttuuriin, on pyritty karsimaan pois. Nydahlit ovat tehneet tämän käännös- ja karsimisprosessin hyvin varovasti pitäen huolta siitä, että linjan "siunaus" (tämä on vajrayana-buddhalaisuuden tekninen termi) pysyy heikentymättömänä välityksen siirtyessä länteen. Nydahlien perustamat Timanttipolku-keskukset ovat tarkoitettu maallikko- ja joogiharjoittajille.
Vuodesta 1973 Nydahlit ovat järjestäneet matkoja ja luentoja Tiibetin korkeimmille opettajille ensin ympäri Eurooppaa ja myöhemmin myös Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Venäjällä ja Australiassa. Näitä opettajia ovat olleet muiden muassa 16. Karmapa, Shamarpa Rinpoche, Jamgön Kongtrul Rinpoche, Gyaltsab Rinpoche, Beru Khyentse Rinpoche, Kalu Rinpoche, Topga Rinpoche, Tenga Rinpoche, Bokar Rinpoche, Lopön Tsechu Rinpoche, Trungpa Rinpoche, Ayang Rinpoche.
Vuodesta 1987 asti Ole Nydahl on pitänyt Phowa-kursseja. Phowa-meditaatio opettaa kuolemaan tietoisesti ja tähän mennessä Nydahl on antanut tämän meditaation yli 75 000 oppilaalleen ympäri maailmaa. Vuonna 2010 järjestettiin Suomen ensimmäinen Phowa-kurssi, johon myös osallistui yli 900 henkeä.
Lama Ole Nydahl on kuvaillut toimintaperiaatettaan seuraavalla tavalla:
»Reseptini on yksinkertainen: Kertokaa ihmisille, kuinka tärkeää on löytää jotain, mikä auttaa sairauden, vanhenemisen ja kuoleman yli, ja suokaa heille pilkahdus elämänilostanne. Kertokaa ihmisille, että mieli on kuin avaruus: avoin, kirkas ja rajaton. Ja kertokaa sekä päämäärästä että polusta sinne.»
Koska negatiivisten mielentilojen välttelemisellä ja positiivisten tavoittelemisella on buddhalaisuudessa vain väliaikaista, välineellistä arvoa ja perimmäisenä tavoitteena on tunnistaa se, mikä kokee tällaisia mielentiloja, Nydahl painottaa buddhalaisuuden ja kliinisen psykologian eroja kuvatessaan, että
»buddhalaisuus alkaa siitä mihin psykologia päättyy»
ja että toisin kuin psykologia,
»Buddhan opetukset ovat niille, jotka ovat terveitä.»
Kritiikkiä

Nydahlia on arvosteltu mm. tämän avoimen islam-kriittisistä näkemyksistä; kirjassaan Nydahl kirjoittaa esimerkiksi, että
»kukaan hyvin asioista perillä oleva ei odota islamilta muuta kuin vihaa ja sortoa.»
Tuotantoa

Riding the Tiger: Twenty Years on the Road - Risks and Joys of Bringing Tibetan Buddhism to the West. Blue Dolphin Publishing (1992). ISBN 978-0-931892-67-7
Entering the Diamond Way: Tibetan Buddhism meets the West. Blue Dolphin Publishing (1999). ISBN 978-0-931892-03-5
The Great Seal: Limitless Space and Joy - The Mahamudra View of Diamond Way Buddhism. Fire Wheel Publishing (2004). ISBN 0-9752954-0-3
The Way Things Are: A Living Approach to Buddhism for Today's World. O Books Publishing (2008). ISBN 978-1-84694-042-2
Suomennos: Kuinka asiat ovat: Elävää buddhalaisuutta nykypäivän ihmisille. (2003). ISBN 952-471-133-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lama Ole Nydahlin kotisivu
Timanttipolku-meditaatioryhmät Suomessa
Sertifikaatteja
Khenpo Chödrak Rinpoche, merkittävä karma-kagyü-koulukunnan opettaja (Arkistoitu – Internet Archive)
Shamar Rinpoche, karma-kagyü-linjan toiseksi korkein lama (Arkistoitu – Internet Archive)
Timanttipolku-buddhalaisuus, Youtube-kanava
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Marutei Tsurunen

| Marutei Tsurunen |
| --- | --- |

Japanin alahuoneen edustaja
 2002–2007  
Japanin ylähuoneen edustaja
 2007–2013  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Martti Ilmari Turunen (1940–1979)
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1940 (ikä 84) Pielisjärvi, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen (1940–1979) japanilainen (1979–)
Ammatti:  lähetyssaarnaaja, poliitikko
Puoliso:  Sachiko Tsurunen (vih. 1975)
Lapset:  5
Tiedot
Puolue:  Japanin demokraattinen puolue
Marutei Tsurunen  (jap. ツルネン マルテイ tai 弦念 丸呈, Tsurunen Marutei, syntyjään Martti Ilmari Turunen, s. 30. huhtikuuta 1940 Höntönvaara, Pielisjärvi (nyk. Lieksa) on suomalaissyntyinen japanilainen poliitikko. Tsurunen toimi demokraattien edustajana Japanin parlamentin ylähuoneessa vuosina 2002–2013 sen ensimmäisenä länsimaalaissyntyisenä jäsenenä. Pudottuaan ylähuoneesta vuoden 2013 vaaleissa Tsurunen jätti politiikan.
Varhainen elämä

Martti Turunen syntyi 30. huhtikuuta 1940 Höntönvaaran kylässä Pielisjärven pitäjässä. Hänellä on neljä siskoa. Kun neuvostoliittolaiset partisaanit olivat jatkosodan aikana hyökänneet naapurikylään ja surmanneet sen naiset ja lapset, Martin äiti vei perheen turvaan Liperiin. Isän palattua sodasta perhe muutti Jaakonvaaraan kun Martti oli viisivuotias. Turunen omaksui pasifistisen elämänasenteen ja alkoi 12-vuotiaana haluta lähetyssaarnaajaksi Afrikkaan.
Muutto ja asettuminen Japaniin

Vuonna 1967 Turunen lähti vaimonsa kanssa Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen lähetystyöntekijäksi Japaniin. Työskennellessään japanilaisessa lastenkodissa hän alkoi haluta kokonaan japanilaiseksi päästäkseen sisälle japanilaiseen yhteiskuntaan. Saadakseen Japanin kansalaisuuden hän päätti hankkia japanilaisen vaimon. Saatuaan myöntävän vastauksen kosintaansa hän pyysi suomalaiselta vaimoltaan eroa, ja vaimo palasi Suomeen. Turunen ja Sachiko menivät naimisiin vuonna 1975.
Turunen sai Japanin kansalaisuuden 1979 ja muutti samalla virallisen nimensä muotoon Marutei Tsurunen. Japanin kansalaisuuden saaminen edellytti vielä tuolloin japanilaisen nimen ottamista.
Tsurunen työskenteli Japanissa ennen 1990-luvulla alkanutta poliittista uraansa muun muassa parisuhdeterapeuttina, suomentajana ja englannin kielen opettajana.
Toiminta Japanin politiikassa

Vuonna 1992 Tsurunen valittiin Kanagawan prefektuurin Ashigarashimon piirikunnan Yugawaran kylän valtuustoon Japanin historian ensimmäisenä länsimaisena kunnanvaltuutettuna. Hän hoiti luottamustehtäväänsä vuoteen 1995, jolloin pyrki ensi kertaa parlamenttiin.
Tsurunen on osallistunut Japanin parlamenttivaaleihin kuusi kertaa. Vuonna 1995 hän pyrki ylähuoneeseen ja sai Kanagawan vaalipiiristä 340 000 ääntä, mikä ei riittänyt paikkaan. Hän uusi yrityksensä vuonna 1998 ja sai 500 000 ääntä. Valinta oli lähellä, sillä hän olisi tarvinnut vain noin 7 000 ääntä enemmän. Vuonna 2000 Tsurunen pyrki alahuoneeseen, muttei saanut riittävästi ääniä. Vuonna 2001 hän pyrki jälleen ylähuoneeseen. 160 000 ääntä riitti Japanin demokraattisen puolueen ensimmäiseen varapaikkaan. Suositun televisiokuuluttajan Kyosen Ōhashin eroaminen parlamentista seuraavana vuonna tarjosi Tsuruselle kauan odotetun ylähuoneen paikan 4. lokakuuta 2002.
Vuonna 2007 Tsurunen pyrki jälleen ylähuoneeseen ja sai yli 241 000 ääntä sijoittuen kuudenneksi demokraattisen puolueen niin sanotulla maanlaajuisella listalla. Listan kärkiehdokkaitten lisäksi myös monet puolueen prefektuurikohtaiset ehdokkaat saivat suuremman äänisaaliin kuin Tsurunen. Edellisistä vaaleista selvästi noussut kannatus riitti edustajanpaikan uusimiseen.
Kun demokraattinen puolue voitti vuoden 2009 vaalit, Tsurusen nimi nousi esille ministerikaavailuissa. Hän itse arveli voivansa nousta varaministeriksi. Näin ei kuitenkaan käynyt.
Vuoden 2013 ylähuonevaaleissa Tsurusen äänimäärä 82 858 ei riittänyt edustajapaikkaan. Tuloksen selvittyä Tsurunen jättäytyi sivuun politiikasta.
Parlamentin ylähuoneessa Tsurunen oli maanviljely-, metsätalous- ja kalastusvaliokunnan sekä hallintovaliokunnan jäsen ynnä luonnonkatastrofien erikoisvaliokunnan puheenjohtaja. Viimeksi mainitussa tehtävässä hän valvoi viranomaisten toimintaa näitten torjuessa vuoden 2011 Sendain maanjäristyksen ja sitä seuranneen hyökyaallon aiheuttamia tuhoja.
Tsurusen poliittisia teemoja ovat olleet muun muassa ekologinen valveutuminen, opetusjärjestelmän uudistaminen ja korruption vähentäminen. Demokraattisen puolueen linjasta poiketen hän on aina vastustanut ydinvoimaloiden rakentamista Japaniin, sillä luonnonkatastrofit ovat Japanissa yleisiä.
Tsurunen on pitänyt ensimmäisen ylähuonekautensa merkittävimpänä saavutuksena sitä, että hänen ajamansa luonnonmukaista maataloutta koskeva laki hyväksyttiin joulukuussa 2006. Kyseessä oli Japanin ensimmäinen luomulaki.
Yksityiselämä

Tsurusella on ensimmäisestä avioliitostaan kolme lasta, jotka asuvat Suomessa, sekä nykyisen vaimonsa kanssa kaksi lasta.
Tsurunen on asunut japanilaisen perheensä kanssa Azumin kunnassa Naganon prefektuurissa, Yugawarassa Kanagawan prefektuurissa ja Kamakurassa Tokion lähellä, mihin hän rakennutti perheelleen Suomesta tilatun hirsitalon vuonna 2009.
Kunnianosoituksia

Suomen leijonan ritarikunnan komentaja (Suomi, 2013)
Kirjallinen toiminta

Tsurunen on kääntänyt japanista suomeksi kolmasosan Murasaki Shikibun klassikkoromaanista Genjin tarina. Lisäksi hän on kääntänyt kolme Ihara Saikakun ja kaksi Ayako Miuran teosta. Tsurunen on myös itse kirjoittanut useita kirjoja japaniksi. Yksi niistä, Nihon-jin ni naritai (日本人になりたい) eli ”Haluaisin tulla japanilaiseksi” on julkaistu suomeksi nimellä Martti Turusen japanilainen elämä.
Tsurusen muistelmateos Sinisilmäinen samurai ilmestyi syyskuussa 2015.
Kirjallinen toiminta > Teokset

Pilkkeitä : lähetyskerhojen ohjelmisto, toim. Virpi & Martti Turunen. Suomen lähetysseura, 1962
Leiripilkkeitä, Martti & Virpi Turunen. Suomen lähetysseura, 1964
Martti Turusen japanilainen elämä, WSOY, 1994 ISBN 951-0-19824-2
Sinisilmäinen samurai, Gummerus, 2015 ISBN 978-951-24-0083-6
Ayako Miura, Jäätymispiste, suom. Martti Turunen. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, 1972 ISBN 951-617-007-2.
Ihara Saikaku, Viisi naista jotka rakastivat rakkautta, suom. Martti Turunen. Otava, 1977 ISBN 951-1-04207-6
Ayako Miura, Aurinko sulattaa jään, suom. Martti Turunen. SLEY-kirjat, 1978 ISBN 951-617-402-7 ISBN 951-617-405-1 .
Ihara Saikaku, Kirsikkatyttö, suom. Martti Turunen, Otava, 1978 ISBN 951-1-04704-3
Shikibu Murasaki, Genjin tarina. 1. osa, Kirsikankukkajuhla, suom. Martti Turunen, runot suom. Kai Nieminen. Otava, 1980 - (Seitsentähdet). ISBN 951-1-05711-1
Shikibu Murasaki, Genjin tarina. 2. osa, Tuuli männyissä, suom. Martti Turunen, runot suom. Kai Nieminen. Otava, 1982 - (Seitsentähdet). ISBN 951-1-06890-3
Ihara Saikaku, Päässälaskua : novelleja, suom. Martti Turunen. Otava, 1982 - (Delfiinikirjat). ISBN 951-1-05659-X
Shikibu Murasaki, Genjin tarina. 3. osa, Pilviverho, suom. Martti Turunen, runot suom. Kai Nieminen. Otava, 1983 - (Seitsentähdet). ISBN 951-1-07563-2
Aiheesta muualla

Kotisivu (englanniksi, japaniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Korea 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  SNAC
Office for Metropolitan Architecture

Office for Metropolitan Architecture eli OMA on Rem Koolhaasin yhdessä Madelon Vriesendorpin sekä Elia ja Zoe Zenghelisin kanssa vuonna 1975 perustama arkkitehtitoimisto. OMA:n päätoimipiste on Rotterdamissa, mutta sillä on sivutoimipisteet myös Lontoossa, New Yorkissa ja Berliinissä. OMA:n suunnitelmia leimaa varhaismodernismin estetiikka yhdistettynä osien fragmentaariseen ja kollaasinomaiseen käsittelyyn dekonstruktivismin hengessä.
Nyhäsiipi

| Nyhäsiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Aitonirkot Notodontinae
Suku::  Ptilodon
Laji::  capucinus
Kaksiosainen nimi
 Ptilodon capucinus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Ptilodon capucina 
Katso myös
   Nyhäsiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nyhäsiipi (Ptilodon capucinus) on erittäin yleinen nirkkoihin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Nyhäsiipi on vaihtelevan ruskeansävyinen perhonen, jonka ulkomuoto jäljittelee erittäin hyvin kuivunutta lehteä. Etusiiven poikki menee kaksi tummaa, mutkittelevaa poikkiviirua, jotka lähestyvät toisiaan siiven takaosaa kohti ja yhtyvät siiven takareunan suomutupsussa. Poikkiviiruista ulompi on selvästi leveämpi ja erottuu paremmin. Etusiiven ulkoreuna mutkittelee voimakkaasti. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat, ja niiden takanurkassa on tumma täplä. Ruumis on ruskeansävyinen ja karvainen. Keskiruumiin päällä on korkea huppumainen tupsu. Naaraiden siivet ovat koiraan siipiä enemmän pitkänomaiset eikä kuviointi ole yhtä selvää. Siipiväli on 33–45 mm.
Toukka on vihreä, ja sen sivuilla on keltainen, takapäätä kohti myös punertava pitkittäisviiru. Rintajalat ovat kirkkaanpunaiset, ja peräpäässä on kaksi ylöspäin sojottavaa punaista uloketta. Täysikasvuisena toukka on 30–40 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Espanjasta Keski-Euroopan poikki idässä aina Japaniin saakka. Pohjois-Euroopassa sitä tavataan Baltiassa ja lähes koko Skandinaviassa Etelä-Norjan tunturiseutuja ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Etelä- ja Keski-Suomessa nyhäsiipi on varsin yleinen laji. Pohjoisimmat havainnot ovat Keski-Lapista. Etelämpänä lajilla on kaksi päällekkäistä sukupolvea, jotka lentävät toukokuun lopulta elokuun lopulle. Pohjoisempana on yksi sukupolvi, joka lentää kesäkuusta elokuulle. Lennon huippu on heinäkuun alkupuolella.
Elinympäristö ja elintavat

Nyhäsiipi on pääasiassa kosteiden ja kuivien lehtimetsien ja pensaikkojen laji, jota varsinkin pohjoisempana tavataan kuitenkin myös sekametsissä. Tyypillisen elinympäristön ulkopuolella sitä tavataan harvakseltaan. Suurimmassa osassa elinaluettaan se on erittäin yleinen ja usein runsaslukuinen, mutta harvinaistuu pohjoista kohti. Nyhäsiiveltä tunnetaan myös tilapäisiä massaesiintymisiä. Päivisin perhosia löytää lepäämästä puiden oksilta tai rungoilta teeskennellen kuollutta lehteä tai kaarnanpalaa. Naaraat aloittavat lennon illan hämärtyessä, koiraat hieman myöhemmin. Lento jatkuu joskus aamuyölle saakka. Koiraat tulevat valolle helposti, naaraat vain harvoin. Käsiteltäessä perhonen tekeytyy kuolleeksi.
Naaras munii lehtien alapinnoille, lähelle reunaa yksitellen tai pieninä ryhminä yhteensä 250–350 munaa. Toukat kuoriutuvat reilua viikkoa myöhemmin ja elävät aluksi ryhmissä, mutta myöhemmin yksinään. Vaikka useimmat toukista elävätkin latvustoissa, niitä on helppo löytää myös alemmilta oksilta. Lepoasennossa toukan molemmat päät ovat irti alustasta. Häirittynä toukka taivuttaa päänsä voimakkaasti taaksepäin selkää vasten ja ojentaa kirkkaanpunaiset rintajalkansa ulospäin. Ensimmäisen sukupolven toukat ovat täysikasvuisia elokuun alussa, toisen syys-lokakuun vaihteessa. Pohjoisessa ainoan sukupolven toukat saavuttavat täysikasvuisuuden heinä-elokuun vaihteessa. Toukat koteloituvat maahan lehtien väliin, karikkeen sekaan tai maakoloon tekemäänsä kotelokoppaan. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, joka elää monilla erilaisilla lehtipuilla ja pensailla.
Aiheesta muualla

Suomen perhostutkijain seura: nyhäsiipi (Arkistoitu – Internet Archive)
Norges sommerfugler (norjaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q659174  BioLib: 53066  BOLD: 179032  CoL: 4Q839  EoL: 851836  EPPO: PTLOCA  Fauna Europaea: 446402  Fauna Europaea (new): 6fd371fd-66ad-4f18-9d61-118815e219cd  GBIF: 1828162  iNaturalist: 130105  LoB: 4646  MaBENA: PtilodCapuc  NBN: NBNSYS0000006094  Observation.org: 2006  Open Tree of Life: 960406  Laji.fi: MX.62107