stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Umpianjärvi

| Umpianjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°58′48″N, 24°37′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuoreveden alue (35.61)
Laskujoki:  oja Kuoreveteen 
Järvinumero:  35.611.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,2 m  
Rantaviiva:  1,255 km  
Pinta-ala:  6,366 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiUmpianjärvi 
Umpianjärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Kaltilan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Valladolidin polemikea

Valladolidin polemikea oli espanjalaisessa Valladolidin kaupungissa vuosina 1550 ja 1551 järjestetty väittelytilaisuus intiaanien kohtelusta. Kaarle V:n toimeksiannosta järjestetyssä väittelytilaisuudessa kiisteltiin valloitussodan oikeutuksesta, intiaanien kristinuskoon käännyttämisen menettelytavoista ja encomenderojen oikeuksien ikuistamisesta.
Väittelytilaisuudessa olivat osapuolina Chiapasin piispa Bartolomé de las Casas ja Espanjan johtava humanisti, kuninkaan virallinen historioitsija, tohtori Juan Ginés de Sepúlveda, jonka mukaan  käännytystyö sujuisi helpommin sotaa ja pakkoa käyttäen.  Chiapasin piispa Bartolomé de las Casas vastusti Sepúlvedan näkemystä, vaikka hyväksyikin Francisco de Vitorian tavoin sodan joissakin tilanteissa oikeutetuksi. Käännytystyön tuli kuitenkin tapahtua rauhanomaisesti. Kokouksen tulokset jäivät heikoiksi.
Upseeriliitto

| Upseeriliitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1918
Toimiala:  edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  6 400 (1.1.2022)
Puheenjohtaja:  Ville Viita
Jäsenlehti:  Sotilasaikakauslehti
Aiheesta muualla
upseeriliitto.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Upseeriliitto (UL) on Akavaan kuuluva ammattiliitto, johon kuuluu yli 6 400 jäsentä eli noin 98 prosenttia Suomen puolustusvoimien upseereista. Jäsenkunta kattaa upseeriston kadeteista kenraaleihin ja siihen kuuluu myös eläkkeelle vakinaisesta palveluksesta siirtyneitä. Suurin osa jäsenistä toimii aktiivipalveluksessa Puolustusvoimissa, Rajavartiolaitoksessa, kansainvälisissä esikunnissa, puolustusministeriössä tai kriisinhallintatehtävissä. Liiton jäsenen tulee olla Maanpuolustuskorkeakoulusta (ent. Kadettikoulu) valmistunut ns. kadettiupseeri. Upseeriliitto on perustettu 24. marraskuuta 1918. Akavaan liitto liittyi vuonna 1958.
Upseeriliitto julkaisee  ammatti- ja jäsenlehtenään Sotilasaikakauslehteä. Tämän lisäksi sen tehtäviin kuuluvat mm. neuvottelut upseerien palvelussuhteen ehdoista valtion kanssa ja luottamusmiespalvelut. Lisäksi Upseeriliitto tarjoaa jäsenpalveluita, kuten koulutusta, oikeusturva- ja vastuuvakuutuksen, vero- ja eläkeneuvontaa sekä loma-asuntoja.
Liiton johto koostuu hallituksesta ja 55-henkisestä liittovaltuustosta, jonka valitsevat liiton 25 eri osastoa. Osastot sijaitsevat eri puolilla Suomea pääasiassa palveluspaikkojen yhteydessä ja niitä johtavat johtokunnat.
Nykyinen puheenjohtaja Ville Viita on toiminut tehtävässään marraskuusta 2017 lähtien.
Liittojohto 2022

Upseeriliiton hallitus koostuu puheenjohtajistosta, kahdeksasta hallituksen jäsenestä ja kahdeksasta varajäsenestä.
Puheenjohtajisto:
puheenjohtaja: everstiluutnantti Ville Viita
varapuheenjohtaja: everstiluutnantti Markku Jämsä
varapuheenjohtaja: everstiluutnantti Janne Rautakorpi
Valko-Venäjän armenialaiset

Valko-Venäjän armenialaisilla tarkoitetaan armenialaisten etnisen ryhmän jäseniä, jotka asuvat Valko-Venäjällä. Heitä asuu maassa noin 25 000.
Suurin osa armenialaisista asuu Minskissä.
Vallan

Vallan on kaupunginosa Pietarsaaressa. 1700-luvulla alue oli Pietarsaaren tärkein karjamaja-alue. Vuonna 1773 Vallanissa oli kaksikymmentä karjamajaa.
Upseerien uimakoulu

Upseerien uimakouluksi kutsuttiin 11. syyskuuta 1917 Viipurissa tapahtunutta venäläisten upseerien surmaamista. Pari päivää aiemmin Pietarissa alkaneesta kenraali Lavr Kornilovin johtamasta oikeistopiirien vallankaappausyrityksestä kiihtyneet bolševikkeja kannattaneet venäläiset sotilaat sieppasivat Viipurin päävartiosta 11 kenraalia ja everstiä. Siepatut upseerit vietiin Turun sillalle, josta heidät heitettiin veteen. Upseerit, jotka yrittivät päästä uimalla rantaan, ammuttiin. Surmattujen joukossa oli muun muassa 42. armeijakunnan komentaja, kenraali Vladimir Oranovski sekä suomalaissyntyinen Viipurin sensuuria aiemmin johtanut everstiluutnantti Karl Kyrenius, joka ehti ennen surmaamistaan ampua yhden rannalla seisseen sotilaan. Tapahtumaa seuraamassa oli myös suuri väkijoukko. Surmaajat kutsuivat tekojaan ”upseerien uimakouluksi” ja tämä nimitys levisi myös lehtikirjoitteluun tapauksesta.
Ilmaisutapana Upseerien uimakoulu on eufemismi eli kaunisteleva kiertoilmaus.
Aiheesta muualla

Elena Dubrovskaja ja Lars Westerlund : Upseerien uimakoulu - Viipurin upseerisurmat syyskuussa 1917 teoksessa Venäläissurmat Suomessa vuosina 1914-22 osa 1 : Sotatapahtumat 1914-17 ; toim. Lars Westerlund. Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja 1/2004. Helsinki 2004, s. 185[vanhentunut linkki]
Tōrō

Dai-dōrō, eli maahan asennettu Tōrō-lyhty
Tsuri-dōrōja, eli katosta roikkuvia Tōrō-lyhtyjä.
Tōrō (jap. 灯籠, 灯篭, 灯楼) on kiinalaista alkuperää oleva lyhtytyyppi, joka valmistetaan yleensä puusta, kivestä tai metallista. Sitä käytetään muun muassa puutarhoissa sekä buddhalaisissa temppeleissä Kiinassa ja Japanissa. Lyhdyn historia ulottuu Han-dynastian ajalle asti.
Tōrō-lyhtyjä on yleensä kahdenlaisia: maahan asennettu dai-dōrō tai katosta roikkuva tsuri-dōrō.
Japanissa Tōrō-lyhdyt olivat alun perin buddhalaistemppeleihin sijoitettuja valaisimia, jotka koristivat ja valaisivat polkuja. Niitä katsottiin pyhiksi ja niitä käytettiin alun perin uhrauslahjoina Buddhalle. Tōrōja alettiin myöhemmin käyttää myös shintolaisissa pyhäköissä ja japanilaisten kotien ympäristössä Heian-kaudelta (794–1185) lähtien.
Tōrō-lyhdyt on tyypillisesti valmistettu kuudesta osasta, jotka lepäävät toistensa päällä: jalusta, kuilu, keskialusta, jossa on valo-osasto, katto ja katon huipun koriste. Lähimpänä maata oleva osa edustaa maata (chi); sen yläpuolella oleva osa symboloi vettä (sui). Valoa heijastava osa lyhdyn ympärillä symboloi tulta (ka). Ilmaa (fu) ja henkeä (ku) edustavat kaksi ylempää osaa, jotka ovat lähellä taivasta. Lyhdyt toimivat myös vertauskuvana elämän katoavaisuudesta: kuoleman jälkeen fyysinen kehomme palaa takaisin alkukantaiseen ja alkuperäiseen muotoonsa.
Nykyään tyypillisiä lyhtytyylejä on kolme: Taima-ji-tyyliset lyhdyt ovat korkeita, korealaisissa temppelityylisissä lyhdyissä on lyhyet akselit ja suuret keskikorokkeet ja valo-osastot, joten ne näyttävät matalammilta ja leveämmiltä, kun taas puutarhatyyliset lyhdyt on muotoiltu tavoilla, joita ei löydy pyhäköistä tai temppeleistä. Näistä ikonisin on Kenroku-enissä sijaitseva Kotoji-tourou, joka on sijoitettu järven viereen. Kotoji-tourou esiintyy toistuvasti Japanin opaskirjoissa ja kuvissa.
Lyhtytyypit

Lyhdyt voidaan luokitella eri tyyppeihin: pronssi- tai kivilyhtyihin, upotettuihin, roikkuviin, siirrettäviin tai jalustalla oleviin lyhtyihin.
Lyhtytyypit > Pronssiset lattialyhdyt

Kondo-doro (jap. 金銅燈籠, kullattu pronssilyhty) on yleensä antiikkinen, usein korkea, eikä se ole yhtä yleinen kuin kivilyhdyt.
Lyhtytyypit > Metalliset roikkuvat lyhdyt

Tsuri-doro (jap. 釣灯籠, roikkuva lyhty) on pronssi-, kupari-, rauta- tai puulamppu, joka yleensä roikkuu palatsimaisten asuinrakennusten, pyhäköiden ja temppelien kattoristikoista. Tsuri-doro, jota kutsutaan myös nimellä kaitomoshi (jap. 掻灯), on neli- tai kuusisivuinen pieni lyhty. Ne tuotiin alun perin Kiinasta Nara-kaudella (710–784), ja niitä käytettiin aluksi keisarillisissa palatseissa. Narassa sijaitsevassa Kasugan pyhäkössä on yli 1000 roikkuvaa lyhtyä, jotka palvojat ovat lahjoittaneet.
Lyhtytyypit > Kivilyhdyt

Dai-doro (jap. 台灯籠, tasolyhty) on lyhty, jota käytetään puutarhoissa ja pyhäkköjen tai temppelien poluilla. Kaksi yleisintä dai-doron tyyppiä ovat pronssi- ja kivilyhdyt. Ne muistuttavat muodoltaan hyvin paljon riippuvia lyhtyjä, mutta ne seisovat jalustalla. Kivestä tehtyä dai-doroa kutsutaan yleisnimellä ishi-doro (jap. 石灯籠, kivilyhty). Aichin prefektuurissa sijaitseva Okazaki on yksi suosituimmista ja perinteisimmistä kivilyhtyjen tuotantoalueista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tōrō Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Stone lantern
Käännös suomeksi
Valitut teokset (Juice Leskinen)

Valitut teokset on vuonna 1993 julkaistu Juice Leskisen kokoelmalevy.
Kappaleet

Marilyn
Jyrki boy
Einarin polkupyörä
Syksyn sävel
Viidestoista yö
Anne ja Jacques
Isadora Duncan
Paperitähdet
Minä (sunnuntailapsi)
Musta aurinko nousee
Per Vers, runoilija
Mussolini perusdiini
Osapäivänatsi
Mimosan hipiä
Snadisti sadisti
Se oli jautaa
Erkki twistaa
Boogieteorian alkeet
Rock'n roll'n blues's jazz
Aamu alkaa A:lla
Mies joka rakastaa itseään
Ei elämästä selviä hengissä
Midas
I love you
Myrkytyksen oireet
Kaksoiselämää
Skorpioni nainen
Luonas kai olla saan
Rakkauden ammattilainen
Ollaan ihmisiksi
Sinä (yönä lähtivät jäät)
Pyhä toimitus
Dokumentti
3:30
Graniitti hikoilee
Syys
Puhelinpylvään henkinen elämä
Rakastellaan
Sietämätön mies
Daisarit
Juankoski, here I come
Iisalmen diskossa
Kuopio tanssii ja soi
Ilomantsi
Lahti
Hauho
Espooseen
Yölento
(We want) Lasse Vehviläinen
Haetarirock
Mitä minä Egyptissä teen
Erggae reggae
Norjalainen villapaita
Eesti (On my mind)
Labradorinnoutajan vapaapäivä
Että mitenkä
Tanssimaa
Viimeinen kylähullu
Radioaktiivisten marssi
Siniristiloppumme
Valdemar Nyman

Valdemar Nyman
Bruno Valdemar Nyman (15. elokuuta 1904 Vaasa – 25. marraskuuta 1998) oli ahvenanmaalainen kirkkoherra ja kirjailija. Nyman tunnetaan Ahvenanmaata käsittelevistä historiallisista romaaneistaan.
Nyman opiskeli teologiaa Åbo Akademissa ja hän muutti 1935 Ahvenanmaalle Finströmin kirkkoherraksi. Hänen esikoisromaaninsa Kuin valkoliljat (Som tusen liljor) kuvasi elämää 1800-luvun Ahvenanmaalla. Historiallisten rommanien lisäksi Nyman kirjoitti Ahvenanmaan luontoa ja kulttuuria käsitteleviä opaskirjoja. Hän "löysi" ahvenanmaalaisen taidemaalarin ja kirjailijan Joel Petterssonin ja hän julkaisi myös kirjailija Anni Blomqvistin ja tämän ystävän Hildegard Ostarhildin kirjeenvaihdon.
Teoksia

Som tusen liljor, romaani. 1944 (suom. Kuin valkoliljat, 1947)
Sko, sko hästen, romaani. 1945
Broder Kilian, romaani. 1947
Personhistoriska förbindelser mellan områdena för de gamla Linköpings och Åbo stiften. 1947
Margareta Jönsdotter till Bastö, romaani. 1950
St Colombas arvingar. 1951
Den stora flykten, romaani. 1954
Åland. 1955
Längs åländska sjövägar. 1968
Osmund Kåresons ungdom, romaani. 1972
Osmund och aftonstjärnan, romaani. 1974
Pojken och den gråa byn. 1977
Joel Pettersson 1892-1937. 1977
På åländska vägar. 1980
Grelsby kungsgård. 1985
Kyrkogränden. 1988
Postvägsbyarna. 1989
Från Tuna till Ljugarn. 1989
Joels brev till Werner Eker. 1990
Vassrike. 1990
Thul i Thule, runoja. 1991
Getakarla marklag. 1991
Slant i håven. 1993
Kom Videla - kom Vadela, runoja. 1994
Jag är en stenskärva som det roar gudomen att kasta smörgås med. 2004
Vajukosken voimalaitos

| Vajukosken voimalaitos |
| --- | --- |
 Vajukosken voimalaitos
Tyyppi:  Vesivoimalaitos
Teho:  21 MW
Pudotuskorkeus:  16 m
Omistaja:  Kemijoki Oy
Rakentaminen aloitettu:  1982
Valmistunut:  1984
Sijainti:  Sodankylä
Joki:  Kitinen
| Vajunen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Sodankylä
Koordinaatit:  67°44′46″N, 26°46′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kitinen 
Järvinumero:  65.822.2.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  204 m  
Rantaviiva:  75,356 km  
Pinta-ala:  14,2689 km²  
Saaria:  23 
 fiVajukosken voimalaitos 
Vajukosken voimalaitos on Sodankylän Petkulassa Kitisen varrella sijaitseva Kemijoki-yhtiön omistama vesivoimalaitos. Se on rakennettu vuosina 1982–1984, ja on yksi Kitisen seitsemästä voimalaitoksesta. Voimalaitoksen putouskorkeus on 16 metriä ja teho 21 MW. Voimalaitos tuottaa sähköä vuosittain noin 69 GWh.
Vajukosken voimalaitospato muodostuu 68 metrin mittaisesta betonipadosta sekä yhteensä 1 830 metrin mittaisista maavallipadoista. Padon taakse jäävän Vajukosken altaan pituus on noin 15 kilometriä.
Patoallas

Patoaltaasta käytetään nimeä Vajunen.
Patoallas > Altaan piirteitä

Patoaltaan pinta-ala on 1 400 hehtaaria eli 14 km². Se on 16,6 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 75 kilometriä.
Altaassa on 23 saarta, joista suurin osa on pieniä luotoja. Suurin saari on Vajusensaari, joka on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Yhdessä saaressa on kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Patoallas > Säännöstely

Järven vedenpinnan korkeus on 204 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 203,74 metriä ja 204,14 metriä mpy.
Ukrainalainen kulttuurirahasto

| Ukrainalainen kulttuurirahasto Український культурний фонд |
| --- | --- |
 Tutkimuslaitoksen logo

Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  2017
Sijainti:  Kiova
Ministeriö:  Ukrainan kulttuuriministeriö
Budjetti:  4 mrd. ₴ (2020)
Johtaja:  Julia Fediv (pj.) Mihailo Zaharevitš (tj.)
Kotisivu
Ukrainalainen kulttuurirahasto (ukrainaksi Український культурний фонд, Ukrajinsky kulturny fond) on Ukrainan kulttuuriministeriön alaisuudessa toimiva rahasto, jonka tehtävä on rahoittaa ukrainalaisen kulttuurin kehittämistä. Kulttuurirahasto on perustettu vuonna 2017..
Kulttuurirahaston tehtäviin kuuluvat mm.:
Ukrainalaisen taiteen popularisointi
Ukrainalaisen diasporan tekemän taiteen tukeminen
Tukea nuorten taiteilijoiden uran alkua
Tukea Ukrainan kansallisen kulttuuriperimän säilyttämistä
Ukrainan parlamentti hyväksyi lain kulttuurirahaston perustamisesta maaliskuussa 2017. Kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajaksi voidaan nimittää sellainen henkilö, joka on kulttuurialan asiantuntija, korkeatasoinen julkisuuden henkilö, joka osaa sekä ukrainaa että yhtä Euroopan neuvoston virallista kieltä (englantia tai ranskaa).. Julia Fediv valittiin kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajaksi helmikuussa 2018. Ivan Frankon kansallisen teatteriakatemian entinen johtaja Mihailo Zaharevitš valittiin kulttuurirahaston toimitusjohtajaksi vuoden 2021 alussa.
Vuonna 2020 kulttuurirahaston budjetti oli 4 miljardia hryvniaa.
Tyttilampi

| Tyttilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  60°53′52″N, 26°43′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  Tytinoja Lappalanjärveen 
Taajamat:  Lehtomäki, Kouvolan keskustaajama
Järvinumero:  14.181.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  76,6 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,421 km  
Pinta-ala:  1,003 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTyttilampi 
Tyttilampi , tai myös Tytinlampi , on Kymenlaaksossa Kouvolan keskustaajaman Lehtomäessä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Tyttilammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kaupunkialueen koillispuolella, Lehtomäen asuinalueen reunalla, sijaitsevan Vahtermäen rinteen alla. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen metsäiset rannat ovat soistuneita. Lampi sijaitsee Lehtomäeltä alkavan kuntopolun lähellä. Lampi on autio eikä lammella ole kartan mukaan saaria.
Vesistösuhteet

Tyttilampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Lappalanjärven alueeseen (14.181) se kuuluu. Vaikka viereisellä Kalalammella ei ole laskuojaa, luetaan se kuuluvaksi Kymijokeen laskevaan valuma-alueeseen.
Tyttilampeen on johdettu muutama metsäoja. Sen laskuoja Tyttioja on yläjuoksulla suoraksi kaivettua metsäojaa, joka laskeutuu seututie 370 ali peltoalueelle, jossa siihen yhtyy oikealta tuleva Alassuonoja ja sitten vasemmalta Matinoja. Vasta 3,7 kilometrin jälkeen oja laskee Haarunojan nimisenä Lappalanjärveen. Tyttilampi vedenpinnan korkeus on 76,6 metriä mpy. ja Lappalanjärven 56,1 metriä mpy., joten ojalle tulee pudotusta 20,5 metriä.
Historiaa

Vuosien 1965 ja 1970 peruskartoissa on Tyttilammesta johdettu kaivettu oja Heparon kautta peltoalueen joto-ojaan. Lähin asuinalue sijaitsee Kurvin kohdalla peltoalueen reunalla. Kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1980 alkaa kaariteiden varsille nousta Lehtomäen kerrostaloalueen ensimmäiset kerrostalot. Kalalammen ja Tyttilammen väliin on rakennettu metsäautotie. Lehtomäen kerrostaloalue valmistuu seuraavan seitsemän vuoden aikana ja kerrostalojen taakse, lampien läheisyyteen ja metsäautotien lähelle, on valmistunut ensimmäinen pientaloalue.
Vallada

| Vallada |
| --- | --- |
 Valladan linna
 lippu:  vaakuna
 Vallada
 Koordinaatit: 38°53′45″N, 00°41′31″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Valencia
Maakunta:  Valencia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,5 km²
Korkeus:  300 m
Väkiluku (1.1.2016):  3 089
 – Väestötiheys:  50 as./km²
Postinumero:  46691
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vallada on kunta Espanjan Valencian itsehallintoalueella Valencian maakunnassa. Kunnan asukasluku vuoden 2016 alussa oli 3089,  ja sen pinta-ala on 61,5 neliökilometriä.
Ensimmäisiä todisteita alueen kaupunkimaisesta asutuksesta löytyy Rooman valtakunnan ajoilta. Vallada oli hyvin pitkään maurien hallussa. Reconquistan aikana Aragonian kuningas Jaakko I valtasi sen ja luovutti kristityille 15. kesäkuuta 1273. Vallada kasvoi luontevasti, mutta 1800-luvulla luonnonmullistukset vaurioittivat sitä pahoin. Samoin myöhemmät maauudistukset suuntasivat asutusta muualle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vallada Wikimedia Commonsissa
Vall d’Hebronin metroasema

Vall d’Hebron on Barcelonan metron linjan 3 ja linjan 5 asema, joka sijaitsee Passeig de la Vall d’Hebron -kadun alla Horta-Guinardón alueella Barcelonan kaupungin pohjoisosassa. Asema avattiin vuonna 1985, kun Lessepsin ja Montbaun välinen osuus valmistui.
Vall d’Hebronin aseman vieressä sijaitsee Sant Genísin varikko, joka yhdistyy metroverkkoon aseman molemmilla puolilla.
Aiheesta muualla

Vall d’Hebronin asema Trens de Catalunya -sivustolla (katalaaniksi)
Valladolidin yliopisto

| Valladolidin yliopisto> Universidad de Valladolid |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1241
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Marcos Sacristán Represa
Opiskelijoita:  31 780
Sijainti:  Valladolid,  Espanja (41°39′08″N, 4°43′17″W)
Kampus:  Valladolid Palencia Soria Segovia
Sivusto:  www.uva.es
Yliopiston rakennuksia
Valladolidin yliopisto (esp. Universidad de Valladolid, myös UVa) on keskiajalla perustettu julkinen yliopisto Espanjassa. Yliopistolla on kampuksia Valladolidin lisäksi Segoviassa, Palenciassa ja Soriassa. Opiskelijoita on 31 780.
Yliopisto on perustettu vuonna 1346, ja se kuuluu Espanjan vanhimpiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valladolidin yliopiston verkkosivut (espanjaksi)
Varjobänni

Varjobänni (engl. shadow banning) on erilaisilla internetsivustoilla, etenkin sosiaalisessa mediassa, tapahtuva toimenpide, jolla käyttäjän luomaa sisältöä ei virallisesti kielletä (eli bännätä), vaan sivusto estää sen näkymisen muille käyttäjille joko osittain tai kokonaan.
Termiä "varjobänni" alettiin käyttää jo 2000-luvun alussa, jolloin keskustelufoorumien moderaattorit käyttivät varjobänniä piilottaakseen häiritsevien profiilien luoman sisällön muilta käyttäjiltä, muttei häiriköiltä itseltään. Tällaisia häiritseviä profiileja olivat muun muassa trollit ja spämmääjät. Varjobänni perustuu siihen, että koska häirikkö ei tiedä saaneensa bänniä, hän ei luo uutta profiilia, vaan jatkaa päivitysten julkaisemista olemattomalle yleisölle tietämättään. Suuren yleisön tietoon termi tuli vuonna 2018, kun joukko yhdysvaltalaisia konservatiiveja väitti saaneensa varjobänniä Twitterissä, koska näiden profiilit eivät näkyneet sivuston hakukentässä automaattisesti.
Varjobänniä pidetään kiistanalaisena sensuurin muotona ja sen havaitseminen on vaikeaa. Yksi keino tunnistaa se, on tarkastella, saako sisöllöntuottajan sisältö vähemmän huomiota (tykkäyksiä, kommentteja ja jakoja) kuin tavallisesti. Mikäli näin on, on mahdollista, muttei kuitenkaan varmaa, että sisällöntuottaja on joutunut varjobännin kohteeksi.
Suuria some-yrityksiä, kuten Twitter ja Tiktok, on syytetty varjobännien langettamisesta, mutta yritykset itse eivät myönnä tekevänsä tätä. Esimerkiksi Redditissä varjobännäys oli pitkään ainoa moderaattorien käytössä oleva keino häiritsevään sisältöön puuttumisessa. Varjobännäys on yksi moderoinnin muoto, ja koska some-alan yritys saa moderoida sivustollaan olevaa sisältöä, varjobännäys ei ole laitonta.
Umpijärvi

Umpijärvi eli laskujoeton järvi  tarkoittaa hydrologiassa järveä, jolla ei ole laskujokia tai -ojia.
Humidissa ilmastossa umpijärven valuma-alue ja sitä ympäröivä vedenjakaja sisältyvät kokonaan laajemman valuma-alueen sisälle siten kuin edempänä selostetaan. Aridissa ilmastossa sen ympärille muodostuu sisäinen valuma-alue. Aridin ilmaston umpijärvien tyyppejä ovat aavikkojärvi, suolaliejukko ja chott.
Kosteassa ilmastossa umpijärven vesi on yleensä peräisin sekä järven pohjassa olevien lähteiden tuomasta pohjavedestä että taivaalta satavasta lumesta tai vedestä. Jos valuma-alueen sadanta on suurta, kasvaa umpijärvi ja sen valuma-alue alkaa täyttyä. Vesi voi kuitenkin poistua joko haihtumalla ilmaan tai imeytymällä maaperään. Imeytyminen johtaa veden poistumiseen valuma-alueelta vain, jos pohjavesi pääsee virtaamaan maaperän huokosissa pois valuma-alueelta. Maaperässä voi silloin olla esimerkiksi kallioruhje tai jäätikköjokikerrostumia, joihin vesi vajoaa ja sitten suodattuu sieltä eteenpäin.
Mikäli valuma-alueen sadannalle ei löydy vastapainoksi riittävästi kokonaishaihduntaa ja muuta maanalaista veden virtaamaa, täyttyy valuma-alueen allas ja järvelle syntyy vedenjakajan kynnykselle laskujoki, joka vuorostaan kuluttaa kynnystä niin kauan kunnes järvi on tyhjä tai kynnys ei enää alene. Samaan lopputilanteeseen päästään, jos umpijärvelle kaivetaan laskuoja. Lasku-uomainen järvi osallistuu ympäröivän valuma-alueen tapahtumiin saamalla esimerkiksi uusia kaloja.
Umpijärvet ovat herkkiä ympäristön muutoksille. Järveen päätyneet ravinteet tai hapan sade jää vaivaamaan järven ekosysteemiä pitkään. Toisaalta, jos ravinteita ei tule ympäristöstä järveen riittävästi, esimerkiksi pienen valuma-alueensa takia, muodostuu siitä helposti oligotrofinen järvi.
Esimerkkejä > Pohjoisen pallonpuoliskon umpijärviä

Suppa on harjualueen painaumaan syntynyt järvi tai lampi. Harjualueiden maaperä muodostuu jääkauden jäätikköjokien tuomasta kivestä, sorasta ja hiekasta. Tällainen aines läpäisee hyvin vettä, joten suppaan kertynyt vesi imeytyy helposti maaperään. Vettä kuitenkin kertyy suppaan samasta syystä. Silloin pohjaveden yläpinta on supan pohjan yläpuolella ja pohjavesi pääsee suotumaan hiekan läpi suppaan, joka täyttyy vedellä. Supan vedenpinta seuraakin harjualueen pohjaveden pinnan vaihteluita, vaikka siihen sataisikin runsaasti vettä.
Suojärvi on alkujaan syntynyt jääkauden jälkeen luontaiseen maaperän painaumaan, mutta järven ympäristö on alkanut tämän jälkeen soistumaan. Soistuminen on hidas mutta vääjäämätön prosessi kosteilla seuduilla. Sammalikko kasvattaa paksuuttaan ja kasvukerroksen alle kertyy turvetta. Turvekerros on kasvanut tuhansien vuosien aikana useita metrejä tai jopa toistakymmentä metriä. Tällaisen soistumisprosessin aikana järven tulo-ojat tai laskuoja voi tyrehtyä. Soilla tavataankin luonnontilaisina järviä ja lampia, joilta puuttuvat sekä tulo- että laskuojat kokonaan.
Euroopassa sijaitsee muutama umpijärvi. Itävallan ja Unkarin rajalla oleva Neusiedlerjärven vedenpinta on noin 115 metriä merenpinnan yläpuolella. Italian Umbriassa sijaitsee Trasimenojärvi, jonka vedenpinta on 258 metriä merenpintaa korkeammalla.