stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Romanikieli
Suomessa

Henry Hedmanin mukaan romanikieltä puhuu Suomessa vähintään tyydyttävästi 60 prosenttia romaneista ja hyvin noin kolmannes. Taito painottuu vanhempaan väestöön niin että alle 50-vuotiaiden romanien romanikielen taito on selvästi heikompi kuin sitä vanhempien.
Romanikielen asema on Suomessa turvattu lainsäädännöllä, mutta käytännössä asema ei ole toteutunut. Alle viidennes romanilapsista saa oman kielen opetusta.
Äänneoppi

Romanikielen foneemit:
| --- | --- |
Klusiilit: p, t, k, b, d, g, pʰ, tʰ, kʰ
Nasaalit: m, n
Frikatiivit: f, v, x, h, s, z, ʃ, joissain murteissa myös ʒ
Affrikaatat: ts, tʃ, dʒ, tʃʰ
Lateraalit: l, j
Tremulantit: r , joskus myös ř
Vokaalit: a, e, i, o, u, joskus myös ə
Eri murteiden vokaaleissa esiintyy muiden paikallisten kielten foneemeja.
Sanapaino on tavallisesti viimeisellä tavulla, mutta moni pääte on painoton.
Kielinäyte

»Sa e manušikane strukture bijandžona tromane thaj jekhutne ko digniteti thaj čapipa. Von si baxtarde em barvale gndaja thaj godžaja thaj trubun jekh avereja te kherjakeren ko vodži pralipaja.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Aiheesta muualla

Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Suomen romanit – finitiko romaseele- (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuukkanen, Pia: Romanikieli on vaarassa kadota. Yleisradio.
Terminologiako bankos Tieteen termipankki. Viitattu 11.3.2016. (romaniksi)
Granqvist, Kimmo: Suomen romanikieli kielikello.fi. 1.2001. Viitattu 5.7.2016.
Indoarjalaiset kielet
aer
andh
angika
assami
awadhi
bagheli
baškarik
bengali
bhadrawahi
bhili
bhisnupriya
bhodžpuri
bradž
buksa
bundeli
chambeali
chhattisgarhi
chittagon
chitwania tharu
dameli
dangaura tharu
dhatki
divehi
dogri
fidžinhindi
gaddi
garhwali
gawar
goaria
grangali
gudžarati
gurgula
halbi
haryanvi
hindi
hindko
hindustani
Induksenkohistani
kalaša
kanauji
kašmiri
katarkalai
kathariya tharu
khowar
kochila tharu
koli
kumaoni
kurdari
kutši
lahnda
lambadi
magahi
maijan
maithili
majhi
mandeali
marathi
marwari
musasa
nimadi
ningalami
nepali
od
orija
paali
palya bareli
pandžabi
pašai
pauri bareli
phalura
radžastani
rana tharu
rangpuri
rathwi bareli
rohingya
romani
sadri
sanskrit
saraiki
sawi
šina
sindhi
sinhali
sirmauri
sonha
šumašti
surjapuri
sylheti
tirahi
torwali
urdu
varhadi-nagpuri
varli
vasavi
Maat, jotka ovat antaneet romanikielelle virallisen vähemmistökielen aseman.lähde?
Diego Rivera

| Diego Rivera |
| --- | --- |
 Diego Rivera noin vuonna 1910.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Diego María de la Concepción Juan Nepomuceno Estanislao de la Rivera y Barrientos Acosta y Rodríguez
Syntynyt: 8. joulukuuta 1886
Kuollut: 24. marraskuuta 1957 (70 vuotta)
Taiteilija
Salanimi:  Barrientos, Diego María Rivera
Taidesuuntaus:  kubismi, realismi, meksikolainen muralismi
Diego Rivera (koko nimeltään Diego María de la Concepción Juan Nepomuceno Estanislao de la Rivera y Barrientos Acosta y Rodríguez, 8. joulukuuta 1886 Guanajuato Meksiko – 24. marraskuuta 1957 México) oli meksikolainen taidemaalari. Häntä pidetään yhtenä aikansa huomattavimmista monumentaalimaalareista ja hänet tunnetaankin parhaiten suurista seinämaalauksistaan.
Vallankumouksen aatteita ajanut Rivera toimi seinämaalaustensa avulla julistavana taidemaalarina. Hänen freskojaan on muun muassa New Worker's Schoolissa New Yorkissa ja Meksikon kansallispalatsissa.
Elämäkerta > Nuoruus

Rivera syntyi Guanajuatossa Meksikossa vuonna 1886. Hänen opettajaisällään oli espanjalais-portugalilais-juutalaista sukutaustaa, ja äiti oli espanjalaista ja intiaanisukua. Rivera varttui pääkaupunki Méxicossa.
Rivera aloitti yhdeksänvuotiaana taideopinnot San Carlosin taideakatemiassa ja opiskeli siellä vuoteen 1902 asti maineikkaiden opettajien alaisuudessa. Kyllästyttyään akatemian uuden rehtorin vaatimuksiin realismista Rivera keskeytti akatemian ja jatkoi itsenäistä opiskelua tunnettujen mestarien avulla.
Elämäkerta > Euroopassa

Rivera järjesti ensimmäisen näyttelynsä Veracruzissa vuonna 1907. Se teki niin vahvan vaikutuksen kuvernööriin ja muihin paikallisiin merkkihenkilöihin, että Rivera sai stipendin arvostettuun San Fernandon akatemiaan Espanjassa. Kahden vuoden ajan Rivera kierteli opintojensa lomassa Länsi-Eurooppaa ja tutustui muun muassa El Grecon ja Goyan tuotantoon. Palattuaan Meksikoon vuonna 1909 hän joutui pian keskelle vallankumousta, jota hän muiden meksikolaistaiteilijoiden tapaan kannatti.
Rivera palasi Eurooppaan vuosiksi 1912–1921. Hän matkusteli jälleen laajalti ja vietti aikaa Renoirin, Seurat’n, Gauguinin, Matissen, Modiglianin, Cézannen ja Picasson sekä maanpaossa olleiden venäläistaiteilijoiden kanssa. Riveran tyyli sai vaikutteita eurooppalaisilta mestareilta, ja hän osallistui näiden kanssa samoihin näyttelyihin. Rivera kiinnostui voimakkaasti kubismista ja kokeili myös fauvismia. Samalla hänen taiteessaan alkoi näkyä vahvasti hänen meksikolainen taustansa.
Rivera alkoi vuonna 1920 Pariisissa hahmotella David Alfaro Siqueirosin kanssa meksikolaista kansantaidetta, joka heijastelisi vallankumoustaistelua ja uskoa taiteen poliittisuuteen. Heidän liikkeeseensä liittyi monia muitakin taiteilijoita sekä poliitikkoja, joten Rivera palasi Meksikoon maalaamaan.
Elämäkerta > Meksikossa 1920-luvulla

Palattuaan Meksikoon Euroopasta vuonna 1921 Rivera sai opetusministeri José Vasconcelosilta toimeksiannon tehdä maalaus Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston valmistavan koulun seinään. Riveraa oli opetusministerille suositellut taidemaalari ja opettaja D. Atl eli Gerardo Murillo. Hän oli perustanut kymmenen vuotta aiemmin Centro Artístico -nimisen ryhmän luomaan Meksikolle oma kansallismielinen taidesuuntaus, jossa julkisten rakennusten seinään maalataan modernistisia seinämaalauksia, jotka ilmaisevat spontaania energiaa, hengellisyyttä ja symbolismia. Liike oli pysähtynyt vallankumousvuosiksi, mutta elpyi 1920-luvulla Vasconselosin toimesta, ja Meksikon julkisiin rakennuksiin alkoi ilmestyä suuria seinämaalauksia maan taiteilijoilta.
Rivera maalasi vuonna 1922 yliopistolle ensimmäisen seinämaalauksensa, jota seurasi maalaus opetusministeriön rakennuksen seinään. Aiheenaan Riveralla oli tavallisesti Meksiko ja sen edistys. Yksi Riveran kuuluisimmista töistä on vuosina 1926–1927 valmistunut fresko Chapingon kansallisessa maatalouskoulussa.
Elämäkerta > Yhdysvalloissa 1930-luvulla

Tehtyään useita seinämaalauksia Meksikossa Rivera sai vuonna 1926 yhdysvaltalaisen San Franciscon taidekomissiolta toimeksiannon maalata seinämaalaus Kalifornian taidekoulun seinään. Saatuaan lopulta viisumin Rivera matkusti Yhdysvaltoihin ja teki seinämaalauksia San Franciscossa, New Yorkissa ja Detroitissa vuosina 1930–1933. Yhden tunnetuimmista seinämaalauksistaan hän teki Detroitin taideinstituutin sisäpihalle. Vuonna 1932 teollisuusmies John D. Rockefeller, Jr. tilasi Riveralta seinämaalauksen Rockefeller Centeriin New Yorkiin. Toteutuksessa oli eroja alkuperäiseen luonnokseen, esimerkiksi yhden hahmon kasvot Rivera oli muuntanut Leninin kasvoiksi. Taiteilija ei suostunut muuttamaan kommunistista teostaan, joten maalauksen teko keskeytettiin ja vuonna 1934 se taltattiin seinältä.
Elämäkerta > Jälleen Meksikossa

Rivera palasi Meksikoon loppuvuonna 1933 ja jatkoi uraansa siellä 1950-luvulle asti. Hän kävi jälleen myös San Franciscossa maalaamassa vuonna 1940.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Rivera kääntyi viimeisinä vuosinaan roomalaiskatolisuuteen ja osallistui ydinkokeita vastustavaan liikkeeseen. Rivera kuoli 25. marraskuuta 1957 Méxicossa.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Rivera oli naimisissa kahdesti ennen kuin meni naimisiin meksikolaisen taidemaalarin Frida Kahlon kanssa vuonna 1929. He erosivat 1939 ja avioituivat uudestaan vuonna 1941. Kun Kahlo kuoli vuonna 1954, Rivera meni naimisiin Emma Hurtandon kanssa. Riveralla oli useita lapsia.
Elämäkerta > Poliittiset kannat

Poliittisesti Rivera oli kommunisti joskaan ei stalinisti. Hän pettyi Neuvostoliittoon käytyään siellä vuosina 1927–1928 ja taivutteli presidentin ottamaan Lev Trotskin maahan pakolaisena vuonna 1936.
Seinämaalauksia

Méxicon kansallispalatsi.
Méxicon kansallispalatsi.
Méxicon kansallispalatsi.
Méxicon kansallispalatsi.
Méxicon kansallispalatsi.
Detroit Institute of Arts.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diego Rivera Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  KulturNav  Museum of Modern Art  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Ville Ritola

| Ville Ritola |
| --- | --- |
 Ville Ritola Amsterdamin olympialaisten 10 000 metrillä.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Viljo Eino Ritola
Syntynyt: 18. tammikuuta 1896 Peräseinäjoki
Kuollut: 24. huhtikuuta 1982 (86 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:   Finnish-American Athletic Club  Tampereen Pyrintö  Helsingin Toverit 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | 3 000 m esteet |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | 10 000 m |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | 3 000 m joukkue |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | maastojuoksujoukkue |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 5 000 m |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | 5 000 m |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | maastojuoksu |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | 10 000 m |  |
Viljo Eino ”Ville” Ritola (18. tammikuuta 1896 Peräseinäjoki – 24. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän voitti Pariisin olympialaisissa 1924 ennätykselliset kuusi mitalia. Kukaan muu suomalainen ei ole yltänyt yhtä moneen mitaliin yksissä olympialaisissa, eikä kukaan yleisurheilija ole yksissä olympialaisissa saavuttanut useampia mitaleita. Ritola oli yksi ”Lentävistä suomalaisista” Paavo Nurmen ja Hannes Kolehmaisen ohella.
Lapsuus ja urheilu-uran alku

Ritola syntyi talollisen perheeseen 14. lapseksi. Kuusi vanhinta lasta oli synnyttänyt Villen isän Juha Ritolan ensimmäinen vaimo, jonka kuoltua Juha Ritola meni uudelleen naimisiin ja sai kaiken kaikkiaan 20 lasta. Näistä tosin viisi kuoli jo varhaislapsuudessa ja kaksi vanhinta oli muuttanut Amerikkaan jo ennen Villen syntymää. Ville oli seitsemäs Ritolan sisaruksista, joka muutti Yhdysvaltoihin. 11 Ritolan sisarusta muutti Amerikkaan.
Ritola toimi suuren osan elämästään kirvesmiehenä ja työnjohtajana. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1913 ollessaan vasta 17-vuotias. Vuonna 1919 Ritola liittyi suomalais-amerikkalaiseen urheiluseuraan (Finnish-American Athletic Club) ja harjoitteli siellä yhdessä Hannes Kolehmaisen kanssa, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin jo vuoden 1912 olympiakisojen jälkeen. Ensimmäinen kilpailu, joihin Ritola lähes harjoittelematta osallistui, oli New Yorkin ympärijuoksu. Tultuaan 700 kilpailijan joukosta sijalle 33 hän alkoi säännöllisen harjoittelun. Tuolloin hän oli jo 23-vuotias, ja urheilu-uransa päätyttyä hän usein totesikin antaneensa tämän takia tasoitusta kilpailijoilleen, kuten Paavo Nurmelle, jotka olivat harjoitelleet suunnitelmallisesti jo teini-iästä alkaen.
Kolehmainen yritti saada Ritolan liittymään Suomen vuoden 1920 olympiajoukkueeseen, mutta Ritola ei tuntenut olevansa vielä valmis. Lisäksi hän oli juuri mennyt naimisiin Selma Allosen kanssa. Vuonna 1921 hän alkoi kilpailla säännöllisesti ja vuonna 1922 hän voitti ensimmäiset Yhdysvaltain AAU-mestaruutensa. Vuonna 1922 hän tuli toiseksi Bostonin maratonilla.
Takaisin Yhdysvaltoihin

1924 olympialaisten jälkeen Ville Ritola etsi töitä Suomesta, mutta palasi kuitenkin loppuvuodesta Yhdysvaltoihin, vaimon ja marraskuussa syntyneen Anja-tytön seuratessa perässä keväällä 1925.
Talvikaudella 1924–1925 Ville Ritola kilpaili sisähalleissa Yhdysvalloissa ja Kanadassa alittaen silloiset ulkoratojen maailmanennätykset 3 000 metrillä (8.26,8), 3 000 metrin esteissä (9.18,6), 5 000 metrillä (14.23,2), kahdella maililla, kahden mailin esteissä, kolmella maililla ja viidellä maililla.
Amsterdamin olympialaiset 1928

Vuoden 1928 olympialaisten lähestyessä Ville Ritola oli jo 32-vuotias ja vuosikymmenen kuluttaville pilvenpiirtäjätyömailla toiminut urheilija. Hän panosti enemmän kirvesmiehen työhönsä kuin urheiluun ja siksi saattoikin pitää pitkiä harjoitustaukoja. 1927 oli viimeinen vuosi, jolloin hän osallistui Yhdysvaltojen amatöörimestaruuskisoihin, voittaen neljä kultaa. Yhteensä hän voitti 1922–1927 seitsemäntoista Yhdysvaltain amatöörimestaruutta.
Ritola palasi perheensä ja toisen suomalaisjuoksijan Ove Andersenin kanssa kotimaahan joulukuussa 1927. Tällä kertaa Ritola jäi asumaan ja harjoittelemaan Helsinkiin. Hänen seuransa oli tällöin Helsingin Toverit, jonka edustajina hänen kanssaan harjoittelivat Eino Purje, Toivo Loukola ja urheilulehtimiehenä paremmin tunnettu Sulo Kolkka Karsinnoissa Eläintarhan kentällä monikertaiset kultamitalistit Nurmi ja Ritola välttelivät toisiaan; Nurmi osallistui 1 500 metrille ja Ritola 10 000 metrille, jossa hän teki kärkiajan maailmassa.
Amsterdamin olympiakisoissa 1928 hänen saldonsa oli kultamitali 5 000 metrillä ja hopeaa 10 000 metrillä. Päävastustajana oli yhä Paavo Nurmi, joka otti hopean 5 000 metrillä ja kullan 10 000 metrillä.
Ensimmäisenä kisapäivänä juostiin 10 000 metrin loppukilpailu. Juoksun kärkeen nousi 1 500 metrin kohdalla Ville Ritola, jonka vauhtiin lähti mukaan vain neljä juoksijaa. Heistä yhdysvaltalainen Ray putosi jo ennen kolmen kilometrin kohtaa ja brittiläinen Beavers ennen neljää kilometriä. Puolimatkan väliaika oli 15.07. Ruotsalainen Edwin Wide putosi Ritolan ja Nurmen vauhdista 6 500 metrin kohdalla. Nurmi ohitti Ritolan vasta viimeisellä sadalla metrillä ja kiri voittoon olympiaennätyksellä 30.18,8. Ritola hävisi hänelle 0,6 ja Wide 45,2 sekuntia.
Ritolan viimeinen olympiaesiintyminen oli Amsterdamin 5 000 metrin loppukilpailu. Ritola oli loukannut nilkkansa 3 000 metrin esteiden karsinnoissa, ja joutunut jättämään kisan kesken. Nurmi oli loukannut samoissa karsinnoissa lonkkansa. Nurmi siirtyi 5 000 metrin loppukilpailun johtoon vajaan 800 metrin kohdalla mutta päästi puolimatkassa Ville Ritolan kärkeen. Kuusisataa metriä ennen maalia yhdysvaltalainen Lermond ja Ruotsin Wide putosivat viimeisinä Ritolan ja Nurmen vauhdista. Loppusuoralla Ritola jätti Nurmen lopullisesti ja voitti hänet lopulta 3 sekunnilla. Tämän voiton myötä Ritolan kokonaissaalis 1924–1928 olympialaisista nousi viiteen kultaan ja kolmeen hopeaan.
Urheilu-uran jälkeen

Ritola vetäytyi pois urheilumaailmasta pian vuoden 1928 olympiakisojen jälkeen ja palasi Yhdysvaltoihin rakennustyömaille, joilla hän työskenteli fyysisesti raskaissa tehtävissä aina vuoteen 1959. Vuonna 1937 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hänen tyttärensä, joka on avioiduttuaan nimeltään Anja Impola asuu edelleen Yhdysvalloissa.milloin? Vaimonsa Selman kuoltua vuonna 1965 Ritola meni uudelleen naimisiin Liisan (o.s. Lauren) kanssa 1967. Pariskunta muutti takaisin Suomeen vuonna 1971, kun Paavo Nurmi järjesti heille asunnon talostaan. Vuonna 1982 Ritola kuoli 86 vuoden iässä asuttuaan Helsingin Lauttasaaressa yli kymmenen vuotta.
Kunnianosoituksia

Ville Ritolan patsas pystytettiin Peräseinäjoelle (nykyään osa Seinäjokea) 1978
Peräseinäjoen liikuntahalli on nimetty Ritola-halliksi
Ville Ritolan arkunkantajina tämän hautajaisissa oli useita olympiavoittajia, muun muassa Lasse Virén
Kunto-Ritola, vuotuinen juoksutapahtuma
Triviaa

Alle kuukausi Pariisin olympialaisten jälkeen Ville Ritola joutui keskelle kaksoismurhan rikostutkintaa todistajan asemassa. Ritola oli siskonsa miehen kanssa huviajelulla keskellä yötä 5. elokuuta 1924 Messukylässä lähellä Tampereen rajaa. Miehet osuivat sattumalta kaksoismurhan tapahtumapaikalle. Kirjailija Tuomas Rimpiläinen kuvaa tapahtumia kirjassaan Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta. Rimpiläisen mukaan Ritolan osuminen kyseiseen vuorokaudenaikaan kyseiselle paikalle kieltolain Suomessa oli sinänsä epäilyttävää, sillä öiset ajelijat alueella olivat yleensä lähinnä laitonta alkoholia etsiviä. Ritola toimi rikospaikalla kuitenkin aivan oikein ja haki siskonsa miehen kanssa paikalle ensimmäiset poliisit Tampereelta. Ritolaa ei kuitenkaan koskaan kuulusteltu todistajana ja hänen nimeään ei julkaistu rikoksesta kertovissa lehtijutuissa. Tämä saattaa liittyä siihen, että tuoreen olympiasankarin mainetta haluttiin suojella.
5 000 metrin voitosta Amsterdamissa 1928 on kehittynyt sanonta ”ottaa ritolat”, joka tarkoittaa paikalta poistumista tai karkaamista. Sanonta juontaa juurensa Ritolan ottamaan loppukiriin, jonka avulla hän voitti Paavo Nurmen. Nurmi oli tapansa mukaan juossut Ritolan takana aikomuksena ohittaa loppukirissä. Ritola tiesi tämän ja aloitti hämmästyttävän kovan kirin 120 metriä ennen maalia. Nurmi ei kyennyt vastaamaan yllättävän kovaan kiriin vaan taipui hopealle.
Saavutetut olympiakisojen arvokisamitalit

kultamitali – 10 000 m juoksu
kultamitali – estejuoksu
kultamitali – 3 000 metrin joukkuejuoksu
kultamitali – maastojuoksu (joukkue)
hopeamitali – 5 000 m juoksu
hopeamitali – maastojuoksu
kultamitali – 5 000 m juoksu
hopeamitali – 10 000 m juoksu
Kirjallisuutta

Autio, Veli-Matti: ”Ritola, Ville (1896–1982)”, Suomen kansallisbiografia, osa 8, s. 319–321.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-449-5  / Teoksen verkkoversio.
Ritola, Ville: Pantiin Ritolaksi. Toimittanut Jouko Lehtonen. Weilin + Göös, 1974. ISBN 951-35-1160-X
Viita, Ossi: ”Suden hetkiä”, Amerikansuomalainen olympiavoittaja Ville Ritola. Siirtolaisinstituutin Pohjanmaan aluekeskuksen julkaisu n:o 1. ISBN 951-9266-56-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt Ville Ritolan elämäkerta
Ville Ritola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Martiskainen, Seppo: SUL 100 vuotta – Ville Ritola 2.10.2006. Suomen Urheiluliitto ry.
Ritola, Ville hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Miesten estejuoksun olympiavoittajat
Miesten 5 000 metrin juoksun olympiavoittajat
Miesten 10 000 metrin juoksun olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  World Athletics  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Tilastopaja 🔒  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Ville Ritola saapui vaimonsa kanssa tammikuussa 1924 Suomeen. Kuvassa vastaanottajina Turun satamassa Jaakko Mikkola (vas.), Ritoloiden oikealla puolella Hannes Kolehmainen ja tamperelainen liikemies ja urheilumesenaatti Yrjö Salminen.
Keväällä ja alkukesästä 1928 Nurmi ja Ritola välttelivät osallistumista samaan kilpailuun. Toukokuun lopussa 1928 he kuitenkin kilpailivat samassa kisassa Porvoossa. Lopputulos oli toisiaan tarkkailen samanaikainen maaliintulo. Kuvassa vasemmalla Sulo Kolkka Helsingin Toverien väreissä samassa kilpailussa Ritolan (oikealla) ja Nurmen (musta-asuinen keskellä) kanssa.
Ville ja Liisa Ritola Suomen-vierailullaan vuonna 1970.
Kurhila

Kurhilaa seututien 317 varrella.
Kurhila on Länsi-Asikkalassa sijaitseva kylä, jossa on ollut asutusta jo tuhansien vuosien ajan. Kurhila sijaitsee valtatie 24:n varrella, noin 7 kilometriä Asikkalan kuntakeskus Vääksystä pohjoiseen Jämsän suuntaan. Kurhilassa sijaitsee Länsi-Asikkalan koulu, jossa on luokat 1–6.
Kurhilassa toimii mm. Invalidiliiton Kaakkois-Suomen piirin jäsenyhdistys, Etelä-Päijänteen Invalidit.
Kirjallisuutta

Alho, Maila ym. (toim.): Nuijamäeltä Myötämäelle. Kurhilan-Hillilän maamiesseura, Kurhilan-Hillilän maatalousnaiset, 1997. ISBN 952-90-8658-X.
Veronica Roth

| Veronica Roth |
| --- | --- |
 Roth vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1988 (ikä 36) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Veronica Roth (s. 19. elokuuta 1988 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija.
Roth on tunnettu Outolintu-kirjasarjastaan, joka on nuorten dystopiatrilogia. Kirjoissa tulevaisuuden yhteiskunnassa ihmiset jaetaan kykyjensä ja ominaisuuksiensa mukaan viiteen erilaiseen ryhmään nimeltään Vaatimattomat, Sopuisat, Rehdit, Uskaliaat ja Terävät.
Outolintu-trilogiasta on tehty myös elokuvasarja, johon kuuluvat elokuvat Divergent – Outolintu (2014), Outolintu-sarja: Kapinallinen (2015) ja Outolintu-sarja: Uskollinen (2016). Elokuvasarjasta oli tarkoitus tulla neliosainen, sillä kirjasarjan viimeinen osa jaettiin kahdeksi elokuvaksi, mutta elokuvien huonon menestyksen takia neljättä ei lopulta tehty lainkaan.
Suomennetut teokset

Outolintu -trilogia
Outolintu.  (Divergent, 2011)  Suomentanut Outi Järvinen. Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-27367-7
Kapinallinen.  (Insurgent, 2012)  Suomentanut Outi Järvinen. Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-28005-7
Uskollinen.  (Allegiant, 2013)  Suomentanut Outi Järvinen. Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28211-2
Outolintuun liittyvät teokset
Neljä.  (Four: A Divergent Collection, 2014)  Suomentanut Outi Järvinen. Otava, 2014.  ISBN 9789511307945
Viillot -duologia
Viillot.  (Carve The Mark, 2017)  Suomentanut Outi Järvinen. Otava, 2017.  ISBN 9789511308744
Kohtalot.  (The Fates Divide, 2018)  Suomentanut Outi Järvinen. Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-30875-1
Muut teokset

The End and Other Beginnings. Katherine Tegen Books, 2019. ISBN 978-006-2-79652-3
Chosen Ones. John Joseph Adams/Houghton Mifflin Harcourt, 2020. ISBN 978-035-8-16408-1
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Jouni Kurola

| Jouni Kurola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1963 (ikä 61–62) Savonlinna
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  ensihoidon ylilääkäri; ensihoidon ma. professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kuopion yliopisto (LL 1989, LT 2006)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto, Kuopion yliopistollinen sairaala
Aiheesta muualla
Kotisivu ISY:ssa
Jouni O. Kurola (s. 1963 Savonlinna) on suomalainen erikoislääkäri, joka työskentelee Itä-Suomen yliopiston ensihoidon määräaikaisena professorina (9/2018-8/2023). Hän toimii myös Kuopion yliopistollisen sairaalan ensihoidon ylilääkärinä. Hän kouluttaa osaltaan muun muassa suomalaisia, lääkärihelikoptereissa työskenteleviä erikoislääkäreitä heille tarkoitetussa ensihoitolääketieteen lisäkoulutusohjelmassa. Kurola on itse toiminut pelastushelikopteri Ilmarin lääkärinä. Suomessa toimii viisi ympärivuorokautisesti vuoden kaikkina päivinä päivystävää lääkärihelikopteritukikohtaa.
Kurola on opiskellut Kuopion yliopistossa, josta valmistui lääkäriksi (LL) vuonna 1989 ja anestesiologian ja tehohoidon erikoislääkäriksi 2001. Samana vuonna hän sai yleislääketieteen erikoislääkärin pätevyyden Oulun yliopistosta, ja myös ensihoidon erikoispätevyyden. Hänen englanninkielinen, anestesiologian ja tehohoidon alaan kuuluva artikkeliväitöskirjansa Kuopion yliopistolle (2006) oli otsikoitu Evaluation of Pharyngeal devices for prehospital airway management (suomeksi Uusien hengitystievälineiden käytön arviointi ensihoidossa). Hänelle myönnettiin myös tehohoidon eurooppalainen diplomi (2006) ja tehohoidon erityispätevyys (2008). Hän on ollut anestesiologian ja tehohoidon, erityisesti ensihoidon dosentti Itä-Suomen yliopistossa vuodesta 2012.