Cliff Burton
Tyyli ja vaikutteet > Soittotekniikka ja musiikintuntemus

Cliff Burton soitti bassoa pelkästään sormilla eikä käyttänyt plektraa. Jo varhaiset esiintymiset Trauman riveissä osoittivat Burtonin lahjakkuuden: yhtyeellä oli tapana soittaa omana ohjelmanumerona kahden kitaristin komppeja Burtonin soittaessa bassosooloja taustojen päälle.
Klassisen musiikin teoriaa opiskellut Burton hyödynsi oppejaan heti alettuaan soittaa bassoa. Erityisesti hänen käyttämänsä kolmisoinnut ja arpeggiot perustuivat suoraan klassisessa musiikissa esiintyvään symmetriaan. Musiikintuntemuksen hän yhdisti harjoitteluun. Kirk Hammettin mukaan Burton harjoitteli kiertueilla jatkuvasti, sekä bassolla että kitaralla. Hänellä oli hotellihuoneissa tapana kytkeä pieni kuulokesoittoon tarkoitettu Scholz Rockman -vahvistin kasettisoittimeen ja kahden kaiuttimen avulla säestää kuuntelemaansa musiikkia myös sähkökitaralla.
Burton myös vältteli soitossaan kitaroiden tuplaamista eli kitarariffin tai muiden kitarakuvioiden toistamista bassokitaralla. Hänellä oli tapana kuunnella Hetfieldin soittamia kitarariffejä ja tehdä niiden ympärille oma bassosovitus. Burtonin melodiantaju käy ilmi esimerkiksi ”Jump In the Fire” -kappaleen bassokulusta, jossa hän keksi soittaa joka toisen tahdin loppukohdan ylempää kuin kitarat. Näin hän kykeni täyttämään rytmisoittimellaan melodiaosuuksia kappaleen osissa, joissa ei varsinaisesti ollut enää kahden rytmikitaran sahaaman riffin jälkeen melodialle tilaa. Eräs toinen Burtonin keinoista saada basso kuulumaan sähkökitaravallien yli, vaikkapa kappaleessa ”Phantom Lord”, oli soittaa kuudestoistaosanuotteja yläkielillä, kun kitarat soittivat kahdeksasosanuotteja. Pitkäaikainen Metallica-tuottaja Flemming Rasmussen vahvisti Burtonin jatkuvat pyrkimykset luovuuteen:
»Cliff halusi aina kehitellä kappaleiden sovituksia. [Hänelle] oli hyvin tärkeää, että biisissä oli mahdollisimman paljon hyviä bassojuttuja, eikä pelkästään orjallisesti rumpukomppia seuraavaa jumputusta.» 
()
Studiossa Burton hyödynsi myös päällekkäin soittoa. Esimerkiksi kappaleen ”Damage Inc.” introssa on äänitetty useita efekteillä muutettuja bassokitararaitoja ja miksattu ne kappaleeseen päällekkäin. Burton käytti soittaessaan paljon efektejä, jolloin hän sai bassosta hyvin kitaramaisia ääniä. Esimerkiksi kappaleen ”For Whom the Bell Tolls” intro ja kappaleen ”Orion” bassosoolo kuulostavat hyvin kitaramaisilta. Burtonin bassosoolojen, tyypillisen soundin ja wah-wah- sekä säröefektien käytön testamentiksi jäi albumin Kill ’Em All instrumentaalikappale ”(Anesthesia) Pulling Teeth”.
Metallica-rumpali Lars Ulrich paljasti vasta vuonna 1992 haastattelussa, miten paljon Burtonin musiikintuntemus oikeastaan vaikutti Metallican kehittymiseen esikoisalbumin ja sitä seuranneen albumin Ride the Lightning välissä:
»Hän antoi meille uuden tavan ajatella musiikkia harmonioiden ja melodioiden kautta. Se työtapa, jolla minä ja James [Hetfield] teemme musiikkia, kehittyi sinä aikana, kun Cliff oli bändissä, ja oikeastaan se muotoutui – – Cliffin ideoiden ympärille. Cliff on pitkälti vastuussa siitä, mitä Metallica nykyään on, vaikkei hän enää olekaan itse messissä.» 
()
Myös James Hetfield on myöntänyt Burtonin vaikuttaneen vahvasti Metallican äänimaailmaan ja imagoon. Hetfield on sanonut, että ”ilman Cliffiä Metallica ei olisi se yhtye, mikä se on nykyään” ja että ”Cliff toi musiikkiin melodisuutta, jonka hän oli oppinut klassista musiikkia opiskellessaan”. Metallican valokuvaaja Ross Halfin oli myös sitä mieltä, että alkuaikoina Metallica oli nimenomaan Cliff Burtonin yhtye ja että Burton oli vahvasti vastuussa nelikon musiikillisesta suunnasta, ei niinkään Hetfield.
Vaikka Burton oli varmasti tietoinen soittotaidoistaan, hän oli silti vaatimaton eikä pitänyt itseään tähtenä. Cliff Burtonilla oli tapana usein sanoa, että joka hetki häntä parempi muusikko soittaa jossakin autotallissa – ero oli vain siinä, että tätä autotallimuusikkoa ei ollut vielä löydetty.