stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marabou
Maraboun suklaalevyt

Appelsiinikrokantti, appelsiininmakuista maitosuklaata ja krispiä.
Caribbean, maitosuklaata kookoksella ja banaanilla (Limited Edition 2011)
Daim, maitosuklaata ja Daimia.
Digestive, sisältää kokonaisia keksinpalasia.
Domino, kaakaokeksiä ja vaniljanmakuisia paloja.
Dukat, sisältää nougat’ta. 100 g.
Grädd Nougat, sisältää kermanougat’ta. (Ei myydä Suomessa) 100 g.
Frukt & Mandel, rusinaa ja mantelia.
Helnöt, kokonaisia ja paahdettuja hasselpähkinöitä.
Jordgubb, maitosuklaata mansikan palasilla.
Mjölkchoklad, perinteinen maitosuklaa. (Maraboun ensimmäinen suklaalevy, jota on valmistettu vuodesta 1919 lähtien)
Mango, maitosuklaata mangon palasilla. (Limited edition 2010)
Mintkrokant, mintunmakuista maitosuklaata ja krokanttia.
Mörk, tummaa suklaata.
Non Stop, maitosuklaata ja suklaapastilleja.
Polka, maitosuklaata ja piparmintunmakuisia polkagrisar-karamellejä.
Schweizer nöt, maitosuklaata ja rouhittuja hasselpähkinöitä.
Black, suklaahippuja sisältävä suklaalevyke. (Limited edition 2012 alkuvuosi)
Brejk, täytteenä suklaakeksiä, toffeeta ja paahdettua riisiä.
Maraboun suklaalevyt > Sensation-suklaalevyt

Caramel & Crisp, mantelikrokantteja ja kinuskikastiketta.
Caramelized Almonds and Sea Salt, kinuskimanteleita ja merisuolaa.
Cookies & Cream, suklaakeksin paloja ja tummaa suklaakastiketta.
Yoghurt & Raspberry, jogurttia ja vadelmia.
Suklaapatukat > Brejk

Täytteenä suklaakeksiä, toffeeta ja paahdettua riisiä.
Suklaapatukat > Daim

Daim (alkuperäinen ruotsalainen nimi Dajm) on suklaamakeinen. Suklaa on maitosuklaata, jonka välissä on mantelikrokantteja. Daimia myydään patukoina ja makeispusseina. Suomessa Daim-suklaa tuli myyntiin vuonna 1963.
Suklaapatukat > Dubbel Nougat

Vaaleaa mantelinougatia ja tummaa hasselpähkinänougatia.
Suklaapatukat > Japp

Maitosuklaata, jossa täytteenä suklaamarenkia ja toffeeta.
Suklaapatukat > Pigall

Täytteenä krokantteja, riisimuroja ja pähkinätryffeliä.
Nappirullat > Mintchoko

Karamelillä ja mintulla täytettyjä suklaanappeja.
Nappirullat > Daim

Daimilla täytettyjä suklaanappeja.
Konvehdit

Maraboun jouluvalikoimiin kuuluvat Aladdin-, Paradis- sekä Noblesse-konvehdit. Muina aikoina myynnissä on Aladdin Sydän- ja Fortuna-konvehtirasiat sekä Twist-konvehtipussit.
Sertifiointi

Maraboun omistava Mondelez-yhtiö luopui vuonna 2015 Rainforest Alliance -sertifioinnista ja korvasi sen omalla Cocoa Life -vastuullisuusohjelmallaan. Cocoa Life -ohjelmassa ei ole kyse sertifioinnista, eikä ohjelmaan kuulu säännöllisiä auditointeja.
Aiheesta muualla

Kraft Foods, Marabou maitosuklaa
Suklaayhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Marabou-tuotteet
Marabou Premium -tuotteet (Arkistoitu – Internet Archive)
Mondelez Finland
Maraboun suklaalevyjä
Katkaistu Daim-patukka.
Japp.
Marabou Symphony konvehdit
Savonlinnan Teatteri

Savonlinnan Teatteri (alkuperäiseltä nimeltään Savonlinnan Työväen teatteri) on Savonlinnassa sijaitseva ammattiteatteri, jonka perustamisvuotena pidetään vuotta 1914.
Historia

Savonlinnassa nähtiin seuranäytelmiä jo 1850-luvulta alkaen, mutta varsinainen ensimmäinen ammattiteatteriesitys nousi teatterin näyttämölle vuonna 1873. Tuolloin kylpylälaitoksen toiminta ja ensimmäiset oopperajuhlat vilkastuttivat Savonlinnan kulttuuri- ja seuraelämää ja toivat vierailijoita kaupunkiin kulttuuripalveluiden äärelle. Myös vierailevia teattereita, kuten Suomalainen Teatteri (nyk. Suomen Kansallisteatteri) ja Suomen Maaseutunäyttämö vierailivat Savonlinnassa 1890-luvun ja 1900-luvun taitteessa. Tästä innoittuneina ryhdyttiin perustamaan Savonlinnalle omaa teatteria. Lukuisista yrityksistä ehkä merkittävin oli Savonlinnan Työväenyhdistyksen Näytelmäseura, joka perustettiin vuonna 1914.
Savonlinnan Työväenyhdistyksen Näytelmäseuran sisäiset erimielisyydet jakoivat kuitenkin teatterin kahtia vuonna 1917, jolloin perustettiin toinen työväennäyttämö Nuorten näyttämö. Kahden vuoden jälkeen teatterit kuitenkin päättivät yhdistyä takaisin yhdeksi teatteriksi, ja uudesta teatterista tuli nimeltään Savonlinnan Työväen Teatteri.
Vuonna 1923 teatteri kiinnitti ensimmäisen päätoimisen teatterinjohtajan sekä vakituisen näyttelijän. Saman vuoden kesällä aloitettiin kesäteatteritoiminta. Ensimmäinen kesäteatterinäytelmä oli Tukkijoella, joka nousi teatterikansan suosioon. Tuolloin samoihin aikoihin teatteri erosi myös Työväenyhdistyksestä, joskin Työväenyhdistys jäi teatterin kannatusyhdistykseksi. Vuonna 1927 valtio myönsi teatterille avustuksen. Ehtona avustukselle oli lopullinen ero Työväenyhdistyksestä. Työväenyhdistys lopetti kannatusyhdistystoimintansa, teatterille perustettiin oma uusi kannatusyhdistys ja nimeksi tuli Savonlinnan Teatteri.
Vuonna 1955 teatterin tilat muutettiin vanhasta työväentalosta Kisalinnan tiloihin Viiskulmaan, jossa teatteri toimi aina vuoteen 2015.  Vuonna 1979 Savonlinnan Teatterista tuli täyskunnallinen kaupunginteatteri, jota on vuodesta 2007 ylläpitänyt Savonlinnan Seudun Teatteriyhdistys Ry. Vuonna 2014 tehtiin päätös Savonlinnan Teatterin muuttamisesta Savonlinnasaliin. Savonlinnan Teatterin uudeksi johtajaksi valittiin vuonna 2015 Taava Hakala. Hakala aloitti johtajana elokuussa 2015 ja jää pois vuonna 2019. Hänen ensimmäinen ohjauksensa Savonlinnan Teatterissa oli Soittokielto ja viimeinen Kuin ensimmäistä päivää. Tähän väliin mahtuu paljon, mm. muutto Kisalinnasta Savonlinnasaliin sekä erinäisten tilojen jakautuminen eri toimipisteisiin.
Savonlinnan Teatterin seuraavaksi johtajaksi valittiin vuonna 2018 Jouni Rissanen, joka aloitti uutena johtajana elokuussa 2019. Samalla Savonlinnan Teatterin uusia kiinnityksiä on näyttelijät Pekka Johansson ja Maija Yrjölä, sekä ohjaaja Johanna Sorjonen ja skenografi Jonna Kuittinen. Jouni Rissasen työsuhde päättyi 31.12.2023.
Savonlinnan Teatterin johtajaksi valittiin Aleksander Anria, joka aloitti uutena johtajana tammikuussa 2024.
Johtajat

Lähde:
Johtajat > 1915–1923

Juho Öhman
Heikki Meriluoto
Albert Kerttula
Antti ”Assa” Julkunen
Anttti Kiiski
Johtajat > 1923–1931

Väinö Renvik (1923–1925)
Sulo Autere (1925-1929)
Uuno Ahlgren (1929-1931)
Johtajat > 1931–1950

Kasse Salminen
Yrjö Kyander (Kianne)
Eetu Hakanne
Kaarlo Aavajoki
Kalle Göös
Jussi Komi (1943–1944)
Toppo Nousiainen (1946–)
Väinö Kääriäinen
Kassa Salminen (1948–)
Johtajat > 1950–

Aarne Virkki (1950–1952)
Birre Blom (1952–1956)
Paavo Hyttilä (1956–1957)
Aulis Hämäläinen (1957–1963)
Aarne Virkki (1963–1965)
Mauri Liiti (1965–1977)
Vesa Raiskio (1977–1983)
Kimmo Lavaste (1983–1987)
Jori Savolainen (1987–1994)
Kimmo Lavaste (1994–2000)
Timo Rissanen (2001–2004)
Timo Seppälä (2004–2005)
Tiina Luhtaniemi (2005–2015)
Taava Hakala (2015–2019)
Jouni Rissanen (2019–2023)
Aleksander Anria (2024–)
Näyttelijöitä

Erkki Blomqvist
Yrjö Kallionpää (1958)
Risto Kosonen
Arvo Markkanen
Ensio Niiranen (1958)
Kaija Paasi (1958)
Kirsti Pallonen (1958)
Ida Pappinen (1923–1925)
Oiva Vainio (1958)
Ritva Vepsä
Näyttelijät (2024)

Pekka Johansson (vapaalla 2023–2025)
Lauri Kortelainen
Mikko Leinonen
Anneli Mahlamäki
Aino Mankonen
Johanna Ahonen
Aapo Stavén
Linda Taskinen (vapaalla 2024–2025)
Kari Suhonen
Jaana Joensuu
Lähde:
Carol of the Bells

Mykola Leontovytš.
Carol of the Bells on ukrainalaiseen kuoroteokseen pohjautuva englanninkielinen joululaulu. Joululauluna se on suosittu varsinkin Yhdysvalloissa.
Historia

Laulun pohjana on Mykola Leontovytšin säveltämä ja kahteen ukrainalaiseen kansansävelmään perustuva kuoroteos Štšedryk. Teoksen ensiesitys oli Kiovan yliopiston opiskelijakuoron joulukonsertissa 29. joulukuuta 1916 Kiovassa. Leontovytšin alkuperäisen teoksen aiheena on uusivuosi, ei joulu. Kuoroteoksen laulun tarina kertoo pääskystä, joka palaa kotiseudulleen keväällä. Se löytää miehen, jolla on kaunis vaimo. Maatila on pullollaan tervettä karjaa ja vaurautta. Sanoitukset noudattavat pakanallisen uudenvuoden juhlinnan tyylillistä perinnettä, jossa talon isäntää ja hänen perhettään kehutaan, ja toivotetaan hänelle vaurautta.
Viidenkymmenen laulajan ryhmä Ukrainan kansalliskuorosta matkusti esittämään kuoronsa ohjelmistoa Pohjois-Amerikkaan syksyllä 1922. He nauhoittuvat suosituimpia teoksiaan, mukaan luettuna Štšedrykin, New Yorkissa Brunswickin levy-yhtiössä syyskuussa 1922; tällöin taltioitiin sävelmän vanhin tunnettu levytys. Sävelmä esitettiin konsertissa Carnegie Hallissa lokakuussa 1922. Sittemmin ukrainalainen versio melodiasta on esitetty 70 kertaa yksistään Carnegie Hallissa.
Ukrainalaissukuinen, New Yorkissa julkisen koulun hallinnossa työskennellyt ja kuoronjohtajana toiminut Peter J. Wilhousky oli yksi kuorokappaleen Carnegie Hallissa kuulleista. Hän innostui kappaleen sävelkulusta ja pyysi esittäjiltä kappaleen nuotit. Kirjeessään ukrainalaiselle musiikkitieteilijä Roman Sawyckylle Wilhousky kertoi, että koska nuoret eivät luonnollisesti laulaisi New Yorkissa ukrainaksi, hänen täytyisi kirjoittaa kappaleeseen englanninkieliset sanat. Koska Wilhouskyn mielestä melodia muistutti kellojen lyöntiä, hän keskittyi tähän teemaan ja poisti pääskyn tarinasta. Syntyi joulun kelloista kertova ”Carol of the Bells”, jonka Wilhousky sanoitti ja sovitti. Englanninkielinen versio nauhoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936 Wilhouskyn koulun kuoron esittämänä National Broadcasting Companyn radio-ohjelmassa. Pian ohjelman jälkeen kappaleen englanninkielinen version nuotit julkistettiin, mikä inspiroi joululaulun esityksiä ympäri Yhdysvaltoja.
Käyttö elokuvissa

”Carol of the Bells” kuullaan muun muassa yhdysvaltalaisessa elokuvassa Yksin kotona (1990) ja sen jatko-osassa Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992). Yksin kotona on toistuvasti lukeutunut suosituimpiin Ukrainassa katsottuihin ulkomaisiin elokuviin..
Aiheesta muualla

Štšedrykin vanhin tunnettu levytys (1922) (ukrainaksi) (youtube.com)
Carol of the bells (Mykola Leontovytš, 1916) nuotit (englanniksi) (hymnsandcarolsofchristmas.com/)
Štšedryk-kappaleen nuottien alku.
Ukrainalainen vuoden 2022 postimerkki Štšedryk- ja Carol of the Bells -melodian kunniaksi.
Fat Bottomed Girls

| ”Bicycle Race” / ”Fat Bottomed Girls” Queen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Jazz
 Julkaistu: 13. lokakuuta 1978
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Queen, Roy Thomas Baker
 Tyylilaji: hard rock, rock
 Kesto: 03.22
 Levy-yhtiö:  EMI    Elektra Records
Listasijoitukset
  11. (28. lokakuuta 1978)    24. (1978)  
Queenin muut singlet
| ”It’s Late” 1978 | ”Bicycle Race” / ”Fat Bottomed Girls” 1978 | ”Don’t Stop Me Now” 1979 |
Fat Bottomed Girls on brittiläisen Queen-yhtyeen kappale vuonna 1978 julkaistulta albumilta Jazz. Se julkaistiin myös kahden A-puolen singlenä yhdessä kappaleen ”Bicycle Race” kanssa. ”Fat Bottomed Girls” on yhtyeen kitaristin Brian Mayn kirjoittama ja se kertoo rockyhtyeiden jäsenten perässä juoksevista bändäreistä. Kappaleesta muodostui suosittu livenumero ja se pysyi Queenin settilistassa aina 1980-luvun alkuun asti.
Kappale on periaatteessa duetto, sillä Brian May laulaa ensimmäisen kertosäkeistön pääasiallisen laulajan Freddie Mercuryn laulaessa pelkkiä taustoja. Live-esiintymisissä Mercury lauloi kuitenkin kappaleen yksin.
”Fat Bottomed Girls” ylsi singlenä yhdessä ”Bicycle Race” -kappaleen kanssa brittilistan sijalle 11 ja Yhdysvalloissa sijalle 24. Kappaleen singleversio on jonkin verran lyhyempi kuin albumiversio.
Kappaleet

A-puoli
Bicycle Race – 3.01 (säv. Freddie Mercury)
B-puoli
Fat Bottomed Girls – 3.22 (säv. Brian May)
Jari Toivanen

Jari Toivanen (s. 1965 Polvijärvi) on suomalainen yritysjohtaja. Joensuulainen Toivanen nimitettiin huhtikuun 2017 alusta lukien Assa Abloy -konserniin kuuluvan Abloy Oy:n toimitusjohtajaksi. Koulutukseltaan Toivanen on kauppatieteiden kandidaatti. Hän on tullut Abloyn palvelukseen vuonna 1988 finanssiosaston harjoittelijaksi ja on toiminut muun muassa Assa Abloy -konsernin Hongkongin yhtiössä, viennin ja kansainvälisen myynnin johdossa sekä myös laitelukituksen johdossa.
Cadillac Allanté

| Cadillac Allanté |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat (1986-1993)
Valmistaja:  Cadillac
Valmistusvuodet:  1986–1993
Korimalli:  2-ovinen roadster (metallikatto lisävarusteena)
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  ei ole
Seuraaja:  Cadillac_XLR
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  2
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  4,1–4,6 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
Cadillac Allanté oli Cadillacin loistelias roadster vuosimalleille 1987-1993, tuotannon alkaessa jo vuonna 1986. Se oli valmistajan ensimmäinen roadster-tyyppinen avoauto sitten 1930-luvun Series 355-mallin roadster-version. Allanté syntyi vastauksena Jaguarin ja Mercedes-Benzin suureen suosioon nousseille, loisteliaille XJS- ja SL-avomalleille, ja siksipä tarjolla oli SL-sarjan kaltainen kiinteä, alas taitetun avokaton päälle kylmänä vuodenaikana korvaava alumiininen kovakatto. Uusi malli kulki sisäisellä projektinimellä Callisto, kun taas tuotantoon tulleen mallin Atlantin ylittävään valmistusprosessiin viittaava fiktiivinen Allanté -nimi luotiin tietokoneavusteisesti.
Imagon luontia

Eurooppalaista tyyliä tavoitellessaan Cadillac antoi Allanté-korin suunnittelun ja valmistuksen toimeksi Pininfarina-korittajalla Torinossa. Koriin liitettävät osat kuten mm. elektroniikka lähetettiin Yhdysvalloista Italiaan, ja valmiit Allanté-korit kuljetettiin 56 kappaleen erissä Boeing 747-erikoiskoneella lentoteitse takaisin Yhdysvaltoihin GM-tehtaalle Hamtramckiin, missä kori yhdistettiin Cadillacin valmistamaan mallin alustaan. Maanosien välinen valmistustapa synnytti pilkallisen the longest assembly line in history l. kaikkien aikojen pisin tuotantolinja-nimityksen. Tyyriin valmistustavan vuoksi Allanté-hinta oli lähes kaksinkertainen verrattuna muihin Cadillac-automalleihin, joskin Cadillacin ja Pininfarinan yhteistyöllä oli pitkä perinne: Pininfarina oli muun muassa vuonna 1959 valmistanut 99 kappaleen sarjan erikoismallia Cadillac Eldorado Brougham muunnellulla matkustamolla ja yhdysvaltalaista versiota hillitymmillä takalokasuojien siivillä, sekä 101 kappaletta vuoden 1960 seuraajamallia. Allantén 1980-luvun lopun muodikkaita piirteitä olivat ohjaamon ja kojetaulun kulmikas muotoilu, digitaalinen päämittaristo värinäytöllä - loppusarjassa jälleen analoginen perinteisillä mittareilla - sekä arkisten toimintojen hallinta runsaslukuisilla näppäimillä keskikonsolista (kuva), mikä oli käännetty kuljettajaa kohti (matkustamossa oli kaikkiaan 44 painiketta tai kytkintä). Konsoli sisälsi mukavuus- ja viihdevarusteiden LCD-näyttöjen lisäksi C-kasettisoittimen (käyttöpastus C-kasetilla), myöhemmin CD-soittimen. Statussymbolina Allanté-käyttöavaimet olivat kullattuja, joskin kultauksen tiedetään käytön myötä hilseilleen irti, ja alkusarjan ohjekirjan pompöösi johdantokappale herätti huvitusta. Allanté-profilointikeinona (tuotesijoitteluna) käytettiin myös Dallas_(televisiosarja)-roolihahmoa "JR Ewing", jota kuvattiin kyseisen automallin omistajaksi, ja lisäksi vuoden 1991 Allanté esiintyi useassa ajanjaksonsa Hollywood -menestyselokuvassa (mm. vuoden 1992 Tappava_ase_3).
Tekniikka

Allantén voimanlähteenä oli aluksi uusi 4,1-litrainen, etuvetoinen 170 SAE-hevosvoiman V8-moottori HT4100 vuosimalleille 1987-1988, mutta uutuusmallin suorituskyky jäi asiakkaiden mielestä epätyydyttäväksi. Siksi Allanté sai vuosimalleissa 1989-1992 tehokkaamman 200 SAE-hevosvoiman 4,5-litraisen LW2-moottorin, ja viimeiseen vuosimalliin 1993 asennettiin vieläkin tehokkaampi uusi 295 hevosvoiman 4,6-litrainen L37-versio Northstar-moottorisarjasta. Valitettavasti Northstar-moottorin alumiinisten sylinteriryhmien alumiinikansia sitovilla pinnapulteilla oli ajomatkan kertyessä tapana löystyä, jolloin kansitiivisteet pettivät ja jäähdytysneste saattoi kulkeutua sylintereihin: moottoririkon korjaus sisältäen moottorin nostamisen pois oli huomattavan kallis toimenpide, joskin ongelma on sittemmin ratkaistu uudistetuilla pinnapulteilla. Myös öljyvuodot olivat kyseisen moottorin tunnettu ongelma, eikä Allanté-mallille etevän ajettavuuden antaneita Road Sensing Suspension System-alustan digitaalisesti säätyviä pyöränripustuksen alkuperäisiä komponentteja ole enää saatavilla valmistajalta. Allanté-malliin vihkiytyneet erikoisliikkeet (2007) saattavat pystyä vielä palvelemaan. Viimeisenkin vuosimallin 1993 koeajo esittää monen muun lähteen tapaisesti joitain kömmähdyksiä mm. alas taitetun kangaskaton peitteestä, ja että Allanté-korin vääntölujuus (cowl shake, konepellin ja lokasuojienkin ravistusilmiö) jättää toivomisen varaa. Myös tehokkaan Northstar-moottorin kulutus (14 l/100km maantiellä) on korkeahko.
Kireä kilpailutilanne

Allanté-kokonaismyynti oli 21 430 kappaletta, ja menekki jäi selvästi Cadillacin odotuksia pienemmäksi. Segmentti johon Allanté sijoittui oli myös odottamatta ylikilpailtu, sillä Allantén pääkilpailijoiksi nähtyjen, eurooppalaisten tuontiautojen lisäksi myös yhdysvaltalaiset autonvalmistajat lanseerasivat eurooppalaishenkisiä coupé-malleja. Chrysler-yhtymän pelastajaksi pestatun Lee Iacoccan ja Maserati-kriisiyhtiötä johtavan Alejandro de Tomason aiemman Ford-kauden (De_Tomaso_Pantera) yhteistyön toisintona syntyi Chryslerin K-malliin pohjautuva, samankaltaisesti yhdysvaltalaista tekniikkaa ja italialaista imagoa yhdistelevä malli Chrysler TC by Maserati. TC-mallin kehittely viivästyi, ja se tuli myöhästyneenä markkinoille vuonna 1988. Samaan segmenttiin lukeutui myöskin vuonna 1988 markkinoille tullut Buick Rivieran johdannainen, erikoiscoupé Reatta: GM-yhtymäjohto oli ensin myöntänyt Buickille coupé-mallin kehittelyluvan, mutta sitten sallinut asiakaskuntansa ikärakenteen vanhentumisesta kärsivän Cadillac-divisioonan tulla Allanté-hankkeella samoille apajille. Lähde esittää, että niin Allanté kuin noin 7 000 ostajaa löytänyt TC olivat valmistajillensa tappiollisia. Myös Buick oli Reatta-coupén kehitellessään hakenut kansainvälistä tietämystä Englannista ja Portugalista, sekä hankkinut korimuotit Japanista, joskin valmistus tapahtui Yhdysvalloissa. Reatta saavutti 21 751 kappaleen kokonaismyynnin, ja sen 3,8-litrainen Buick-V6 tarjosi hiukan Allantéa paremman suorituskyvyn, joskin suuremmilla kulutuslukemilla (16,6 mailia gallonalla l.mpg, vastaan Allantén 22,4 mpg). Ristiriitaisen vastaanoton markkinoilla saaneen Allanté-mallin keräilyarvo ei toistaiseksi (2018) ole osallistunut autoklassikkojen hintakehitykseen.
Allantén seuraajamalli

Allantén seuraajia olivat Allanté-pääinsinööri Dave Hillin suunnittelemat, Hillin vastuulla olleeseen Chevrolet_Corvette_C6-malliin pohjautuvat ja valmistajan kulmikasta Art and Science-muotoilua edustavat Cadillac_XLR l. Extra Luxury Roadster mallivuosille 2004-2009, sekä ahdettu ja hyvin suorituskykyinen XLR-V samoin vuosimalleille 2004-2009, mikä samalla oli Cadillacin mittavasti viritettyjen V-malliversioiden ensimmäinen edustaja.
Aiheesta muualla

Cadillac Allanté-mainosvideo 10:43 min 1980-luvulta (englanniksi)
Car & Driver-lehti, helmikuu 1988, Buick Reatta-testikertomus (englanniksi)
The Cadillac Allante Was a Quirky, Interesting Failure Doug de Muro esittelee, ajaa ja arvostelee loppusarjan Allantén Northstar-moottorilla, 26:09 min (englanniksi)]
Allanté, konsolin nappeja
Libanonin naisten jääkiekkomaajoukkue

Libanonin naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Libanonia kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Libanonin jääkiekkoliitto liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 2019. Vuosina 2022–2023 maassa oli 64 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, mutta ei yhtään jäähallia tai muutakaan kaukaloa. Näin oli myös vuoden 2025 alussa, minkä lisäksi pelaajien määrä oli vähentynyt hieman. Maan ainut kaukalo muunnettiin televisiostudioksi vuonna 2009. Monet libanonilaistaustaiset jääkiekkoilijat ovat kanadanlibanonilaisia.
Naisten jääkiekkomaajoukkuetta ei ollut sijoitettu maailmanrankingissa vuonna 2023, eikä vuonna 2024.
Cisse Häkkinen

| Cisse Häkkinen |
| --- | --- |
 Cisse Häkkinen lehdistötilaisuudessa 1976.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hugo Christer Häkkinen
Syntynyt: 30. tammikuuta 1951 Helsinki
Kuollut: 26. joulukuuta 1990 (39 vuotta) Espoo
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Cisse Häkkinen ja Cisse 
Aktiivisena:  1965–1990
Tyylilajit:  rock and roll hard rock poprock
Soittimet:  laulu bassokitara kitara
Yhtyeet:  Hurriganes
Levy-yhtiöt:  Love Records (1973-1977) Scandia (1973-1984) Sonet Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hugo Christer ”Cisse” Häkkinen (30. tammikuuta 1951 Helsinki – 26. joulukuuta 1990 Espoo) oli suomalainen muusikko, joka tunnetaan Hurriganesin basistina.
Ura

Häkkinen soitti 1960-luvun puolivälissä kitaraa Coyotes-yhtyeessä Markku Tolosen, Kari Harhakosken ja  Hannu Toppilan kanssa. Coyotes levytti vuonna 1965 singlen Angela/Go Home Sweet ja esiintyi Suosikki-lehden kannessa saman vuoden heinäkuussa. Jäsenistä levyä olivat tekemässä Kari Holopainen, Matti Järvinen, Jorma ja Kari Harhakoski. Coyotesin jälkeen Häkkinen soitti Linnanmäellä Rondo Four -yhtyeessä sekä Pepe Lindblomin kanssa yhtyeessä Insence. Sen laulusolisti oli Hurriganesin perustajajäsen Remu Aaltonen. Vuonna 1970 Häkkinen lähti armeijaan, jossa hän tapasi Hurriganesin tulevan jäsenen Albert Järvisen. Vuonna 1971 Aaltonen perusti Hurriganesin, kun hänet oli erotettu Kalevalasta, ja Häkkisestä tuli yhtyeen basisti.
Vuonna 1978 Cisse soitti myös vierailevana artistina komppikitaraa Remu Aaltosen ensimmäisellä soololevyllä No Panic. Vuonna 1976 Häkkinen levytti ensimmäisen soololevynsä Teendreams, jossa oli 1950- ja -60-lukujen hittejä. Remu Aaltosen tuottamasta levystä tuli kaupallinen menestys. Se oli vähän aikaa jopa Suomen suosituin rocklevy.selvennä Vuonna 1979 ilmestynyt toinen soololevy, niin ikään 50-60-lukujen hiteistä koostuva Summer Party, ei myynyt yhtä hyvin. Häkkinen vastasi albumin sovituksesta. Hurriganes oli ollut tärkeimpiä asioita Cissen elämässä, joten sen hajottua vuonna 1984 hänen elämältään putosi pohja pois, ja alkoholin käyttö kasvoi. Samana vuonna Häkkinen levytti kolmannen ja viimeiseksi jääneen levynsä I Love You Anyway.
Vuosina 1985–1988 Häkkinen ei juurikaan tehnyt musiikkia. Vuonna 1987 Albert Järvinen, Cisse Häkkinen, Mato Valtonen  ja Twist Twist Erkinharju levyttivät singlen Ragin’ on / Singing the Memory nimellä Bad Boys Club. Vuoden 1988 Hurriganesin paluu jäi muutaman esiintymisen mittaiseksi. 1980-luvun lopulla Häkkinen suunnitteli levyttävänsä suomenkielistä musiikkia. Harri Saksalan Häkkiselle tarjoamista kappaleista ”Sä sekoitit mun pään” sekä ”Hohtavaa kultaa ja hopeaa” tehtiin demonauhat, mutta lopulta ensimmäisen levytti Saksala itse ja toisen Katri Helena.
Elämänsä viimeisen vuoden Cisse vietti avopuolisonsa kanssa hiljaiseloa Espoon Otaniemessä, mutta Häkkisen paheneva alkoholismi vaati veronsa. Hän kuoli maksakirroosiin Jorvin sairaalassa tapaninpäivänä 1990, vaikka Remu Aaltonen oli vielä edellisenä päivänä karhealla huumorillaan useaan kertaan kieltänyt ystäväänsä kuolemasta. Häkkinen on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Häkkinen oli naimisissa Sirpa ”Siru” Häkkisen kanssa vuosina 1976–1986 ja heillä oli vuonna 1976 syntynyt poika Sami, joka soitti bassoa Madison ja Fuckin' Hippies -yhtyeissä. Sami Sebastian Häkkinen kuoli 34-vuotiaana 15. elokuuta 2010.
Häkkisen muistolle

Vuonna 2008 ilmestyi Atik Ismailin kirja Cisse : pieni kunnianosoitus. Se sisältää novelleja ja aiemmin julkaisemattomia kuvia Häkkisestä ja hänen ystävistään.
Vuonna 2007 ensi-iltansa saaneessa Ganes-elokuvassa Cisse Häkkistä esitti Olavi Uusivirta.
Häkkisen muistolaatta paljastettiin 8. elokuuta 2015 Pohjois-Haagassa Laajasuon liikuntapuiston jalkapallokenttien läheisyydessä.
Diskografia > Sooloalbumit

Teendreams (1976)
Summer Party (1979)
I Love You Anyway (1985)
Diskografia > Kokoelmat

Summerdreams – Complete Solo Recordings 1976–1986 (2017)