Rovaniemen valtaus
Sunnuntai 15. lokakuuta

15. lokakuuta Taisteluosasto Hanste saavutti Jääkäriprikaatin kärkijoukot edettyään Pullinpuolelle, keskustaa vastapäätä olevalle Ounasvaaran rinteelle, josta osasto pyrki häiritsemään rakennuksia tuhoavia saksalaisjoukkoja joen toisella puolella. Suomalaisten häirintätulitus saikin säästettyä joitakin rakennuksia vastapäisellä rannalla. Väsyneet joukot käskettiin kuitenkin pysyttäytymään joen itäpuolella.
Suutarinkorvan sillan tienoilla Jääkäriprikaatin kolmas pataljoona ylitti joen tilapäisveneillä Saarenkylän puolelle. Sillan kohdalle ryhdyttiin rakentamaan ylikulkupaikkaa. Pohjoisrantaa pitkin edennyt Jääkäripataljoona 4 eteni läpi Saarenkylän ja yritti Yläkunnarin kohdalla ylittää joen. Saksalaisten vastarinta oli kuitenkin liian kovaa, ja Jääkäriprikaati komennettiin saksalaisten perään Jäämerentielle.
Ranuan tietä edenneet joukot löysivät Ounasvaaran rinteeltä saksalaisten jättämän osittain tuhotun suuren elintarvikevaraston, puoli miljoonaa tölkkiä erilaisia säilykkeitä. Alue oli kuitenkin vaarallinen: lääninsairaalan katolla ollut tulenjohtaja osoitti alueelle tykkitulta Korkalovaarassa sijaitsevasta patterista, lisäksi saksalaiset tulittivat aluetta panssarintorjuntatykeillä ja konekivääreillä. Nälkäiset joukot täydensivät heikkoja varastojaan välittämättä saksalaisten tulituksesta ja useat suomalaissotilaat kaatuivat.
Samana päivänä, 15. lokakuuta Kemintietä pitkin saapuvan Pajarin ryhmän Jalkaväkirykmentti 11:n (JR 11) eteneminen pysähtyi maantien varteen Ala-Korkalon Kuolaniemeen ja Mäntyniemeen tulivoimaisiin saksalaisasemiin, vajaat kymmenen kilometriä Rovaniemen keskustasta. Tietäen että kauppalan tuhoaminen oli täydessä käynnissä, päätti kärkijoukoissa kulkeva Halsti jatkaa koukkauksella eteenpäin katkaistakseen saksalaisten perääntymistien Ounasjokivartta pitkin luoteeseen. Hän jätti Ala-Korkaloon yhden pataljoonan, ja otti mukaansa JR 11:stä II ja III pataljoonan ja Erillinen Pataljoona 13:n, viimeksi mainitun ilman lupaa, sillä yksikkö oli Pajarin komennossa. Pimeässä yössä joukot siirtyivät maantieltä metsään löytääkseen kauppalaan johtavan rautatielinjan. Rautatietä pitkin taisteluosasto eteni itään kohti kauppalaa, kunnes kolmen kilometrin päässä rautatieasemalta törmäsi vahvoihin saksalaisasemiin ja hyökkäys pysähtyi.
Halsti jätti yhden pataljoonan, II/JR 11:n rautatien luokse, ja taisteluosasto kääntyi kohti pohjoista. Tarkoitus oli kiertää Korkalovaaran länsirinnettä pitkin ja koukata kauppalaan pohjoisempaa. Yön pimeydessä marssiosasto kuitenkin venyi ja katkesi kahtia. Alkupää harhautui kauppalan suuntaan liian aikaisin, nousi Korkalovaaran huipulle ja törmäsi saksalaisten asemiin. Kiivaassa tulituksessa osasto levisi pitkin metsiä. Saksalaisten jatkaessa tulitusta summamutikassa yön pimeyteen ja valorakettien syttyessä taivaalle paljastuivat saksalaisten asemat suomalaisille. Puolustuslinja vei katkeamattomana nauhana etelästä pohjoiseen erottaen kauppalan keskustan niemen kärkeen. Kysymyksessä oli operaatio Birken johdosta rakennettu, linnoitettu puolustuslinja Ringwall. Suomalaiset pääsivät irtautumaan taemmas metsiin, kokosivat harhailevat joukkonsa ja vetäytyivät rautatien tuntumaan lepäämään muutamaksi tunniksi.