Moshe Dayan
Elämäkerta > Puolustusministerinä

Sittemmin Dayan suoritti oikeustieteen opintoja Tel Avivin yliopistossa ja Heprealaisessa yliopistossa Jerusalemissa. Suezin kriisin aikainen maine siivitti Dayanin poliittista uraa. 17. joulukuuta 1959 Dayan aloitti Mapain edustajana 4. knessetissä. David Ben-Gurion muodosti uuden hallituksen ja nimitti Dayanin maatalousministeriksi. Dayan piti ministerinsalkkuaan aina marraskuuhun 1964 saakka. Vuonna 1965 Dayan erosi Mapaista, liittyi David Ben-Gurionin Rafi-puolueeseen, ja hänet valittiin sen listoilta kuudenteen knessetiin. Elokuussa 1966 Dayan matkusti sotaa käyvään Vietnamiin ja julkaisi itsenäisen tutkimuksen maan tilanteesta. Egypti oli tällä välin alkanut Neuvostoliiton tuella siirtää joukkoja Siinaille. Tiraninsalmen sulku aiheutti paniikin, ja Israelissa suoritettiin yleinen liikekannallepano. Sodan uhan alla monet uskoivat uuden holokaustin häämöttävän. Tuolloista pääministeriä Levi Eshkolia alettiin syyttää heikkoudesta. Israelin armeijan painostuksesta Eshkol laajensi hallitusta opposition edustajilla. Dayanista tuli Suezin kriisin maineen ansiosta uusi puolustusministeri uuden sodan uhatessa.
Kuuden päivän sota alkoi 5. kesäkuuta 1967 Israelin iskiessä lentokentille Egyptissä. Egyptin ilmavoimat lamautettiin, ja pian seurasivat Syyrian ja Irakin ilmavoimat. Israel saavutti täyden ilmaherruuden ja miehitti jälleen koko Siinain. Jordaniassa oli kaavailtu aluksi puolustuksellista sotaa, mutta ällistyttävän menestyksen jälkeen politiikka tälläkin suunnalla muuttui hyökkäävämmäksi. Vaikka Dayan oli vastustanut alun perin esimerkiksi taisteluja Jerusalemissa ja sanonut, että Israel ei tarvitse "sitä Vatikaania", tilanne sopi kuitenkin hänen pitkään ajamaansa käsitykseen vuoden 1948 rajojen virheellisyydestä. Kun Israel valtasi Länsirannan ja 7. kesäkuuta Jerusalemin vanhankaupungin Dayan saapui Itkumuurille julistamaan armeijan "vapauttaneen" Jerusalemin. 9. kesäkuuta Dayan ja armeijan johto tekivät päätöksen iskeä Syyriaan, jossa vallattiin Golan. Sodan päättänyt aselepo astui voimaan 10. kesäkuuta.
Sodan voittaneena Dayan oli jälleen niittänyt kansallissankarin mainetta. Puolustusministerinä hän oli sodan jälkeen vastuussa Israelin miehittämistä uusista alueista. Palestiinalaisiin miehitetyillä alueilla suhtauduttiin Dayanin alaisuudessa suhteellisen liberaalisti. Esimerkiksi liikenne Jordaniaan säilyi melko vapaana. Dayan tavoitteli alueiden hallintaa käytännön läheisesti Jordanian kanssa, kun taas esimerkiksi Yigal Allon alkoi ajaa ajatusta Palestiinalaisen valtion perustamisesta. Dayanin ajatuksen mukaan Länsirannalla vallitsisi Jordanialainen siviilihallinto, ja Israel johtaisi vastaisi sen turvallisuudesta. Sodan jälkeen perustettiin myös Israelin työväenpuolue, johon Rafi liittyi. Dayan oli edelleen Israelin puolustusministeri, kun vuonna 1973 alkoi jälleen uusi sota.
6. lokakuuta 1973 Egypti ja Syyria tekivät yllätyshyökkäyksen Israeliin. Egyptiläiset ylittivät Suezin kanavan onnistuneesti ja Syyrian joukot etenivät Golanille. Helppoihin voittoihin tottuneet israelilaiset olivat poissa tolaltaan. Dayan puhui jopa "kolmannen temppelin" eli Israelin tuhosta. Israelin onnistui lopulta kääntää sodan kulku, mutta se päättyi ilman täysin selkeää voittajaa. Huonosta valmistautumisesta uuteen sotaan tuli kansallinen trauma, josta monet syyttivät puolustusministeri Dayania. Sodan jälkeen perustettiin valmistautumattomuutta tutkinut Agranatin komissio. Se ei kritisoinut Dayania, mutta Golda Meirin eron jälkeen hallitusta kesäkuussa 1974 muodostamaan lähtenyt Yitzhak Rabin jätti Dayanin hallituksen ulkopuolelle.