Lampedusan onnettomuus
Onnettomuus

Alustavien tietojen mukaan siirtolaisia kuljettanut alus oli noin puolen kilometrin päässä Lampedusan saaresta, kun siihen tuli konevika. Alus alkoi upota. "Mutta oli vielä pimeää, eikä kukaan ollut huomannut heitä vielä. Niinpä antaakseen merkin heidän sijainnistaan joku sytytti tulitikulla peitteen", kertoi New York Times. Tuli levisi alukseen ilmeisesti kannella olleen polttoaineen takia. 7. lokakuuta Italian viranomaiset ilmoittivat löytäneensä 194 ihmisen ruumiit. Seuraavana päivänä 47 metrin syvyyteen uponneen aluksen sisätiloista löydettiin vielä 80 ruumista. Laivan tunisialainen kapteeni Khaled Bensalem sai 18 vuoden vankeustuomion.
"Lähdimme kaksi päivää sitten Misratahin satamasta, Libyasta. Meitä oli siinä veneessä 500. Emme voineet edes liikkua", kertoi yksi pelastuneista 3.10.2013 klo 13.24. Aluksessa oli 3 kantta. "Meidät oli kaikki sullottu. Ei ollut mahdollisuutta liikkua. Matka kesti yli 24 tuntia. Suuri enemmistö oli Eritreasta; etiopialaisia oli korkeintaan 10. Lisäksi oli 2 vaaleaihoista: kapteeni ja hänen apulaisensa", kertoi Mussiie Ghebberhiert 8.10 klo 16.00. Alus oli lähtenyt 1.10.2013 noin kello 14 Misratahista, josta on 416 km uppoamispaikalle. Matkan hinta oli 1600 US-dollaria. Noin 100 matkustajaa olisi saanut tuntumaan, että alus on täynnä. Nyt heitä oli viisinkertaisesti.
3. lokakuuta noin kello 2 yöllä alus oli noin kilometrin päässä Lampedusasta. Kannella olijat saattoivat nähdä pimeydessä saaren vilkkuvat valot.
Moottori pysähtyi. Salakuljetusalusten kapteeneilla on tapana sammuttaa moottori, kun ranta on näköetäisyydellä. He odottavat rannikkovartioston alusta, joka hinaisi heidät rantaan. Näin miehistö voi kadota matkustajien joukkoon ja välttää pidätyksen. Moottorin ollessa pysähdyksissä pilssivesi alkoi nousta alimmalla kannella.
Kapteeni kuuli hätähuutoja. Hän kiirehti alakertaan ja yritti kiihtyneenä käynnistää moottorin. Ei onnistunut. Hän kaatoi bensiiniä peiton päälle ja sytytti sen tuleen yrittäen antaa signaalin lähialuksille ja rannikon väelle. "Mutta tuli poltti hänen kätensä ja sai hänet pudottamaan peiton. Kannelle valunut bensiini roihahti välittömästi." Seurasi paniikki. Väki siirtyi aluksen toiselle puolelle. Alus alkoi kallistua hitaasti. Kannen alla oli vain vähäiset mahdollisuudet selviytyä. Matkustajat, jotka olivat kannen päällä, liukuivat mereen tai jäivät roikkumaan.
Kukaan ei ollut kutsunut apua puhelimella, sillä kaikki puhelimet oli takavarikoitu ennen lähtöä. Laiva oli antanut sireenillä äänimerkkejä, ilman tulosta. Näin kertoi pelastuneiden kertomuksia kuullut kansanedustaja Mario Marazziti 5.10. klo 15.26.
Kolmisen tuntia myöhemmin paikalle saapui ensimmäinen kalastusalus. Kalastajat pelastivat yli 50 ihmistä, mutta se oli hankalaa, sillä nämä olivat dieselöljyn liukastamia ja uupuneita.
Rannikkovartiosto kertoi saaneensa hätäkutsun kello 7.00 ja saapuneensa paikalle 20 minuuttia myöhemmin.
Simone D'Ippolitoa pyydettiin sukeltamaan ja paikallistamaan hylky. Ippolito kuvaili kauhun hetkiään: "Ja kaikkialla ympärillä, kuin ne olisi varovasti aseteltu hiekkaan, on ruumiita… Uin ja itken.” Tohtori Pietro Bartolo joutui tarkastamaan useita ruumissäkkejä. Yhdessä oli juuri synnyttänyt nainen. "Laitoimme hänet ja hänen vauvansa samaan arkkuun, yhdessä nallekarhun kanssa."