stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jim Carroll
Elämä > Paluu musiikkiin ja Basketball Diaries elokuva

Vuonna 1995 The Basketball Diaries -elokuva toi hänet takaisin julkisuuteen, ja Leonardo DiCaprio esitti Carrollia elokuvassa. Elokuvan soundtrackia varten Carroll teki yhteistyötä Pearl Jamin kanssa ja äänitti uudelleen Catholic Boy -albumin nimikkokappaleen. Myös vuonna 1995 kanadalainen ohjaaja John L'Ecuyer sovitti Carrollin novellin Curtis’s Charm elokuvaksi. Samana vuonna Carroll kirjoitti sanoituksia ja lauloi taustoja amerikkalaisen punk-yhtyeen Rancidin menestysalbumilla ...And Out Come the Wolves.
Vuonna 1997 musiikki vei Carrollin jälleen mukanaan, ja hän työskenteli Sonic Youthin kitaristin Lee Ranaldon, sekä Patti Smithin tuottaja, kitaristin Lenny Kayen kanssa  Jack Kerouac -tribuuttialbumilla Kicks Joy Darkness. Pian tämän jälkeen Kaye ja Sanko auttoivat häntä julkaisemaan ensimmäisen levynsä 15 vuoteen. Pools of Mercury sisälsi nyt jo legendaarisen runon 8 Fragments for Kurt Cobain, joka oli sovitettu lauluksi.
Palattuaan musiikin pariin Carroll jatkoi levyjen julkaisemista ja esiintyi spoken word -konserteissa eri yhtyeiden kanssa. Vaikka hänen Runaway EP:nsä indielevy-yhtiö Kill Rock Starsilla julkaistiin vähäisellä huomiolla, kriitikot arvostivat sitä. All Music Guide -sivuston MacKenzie Wilson kirjoitti: ”Vuonna 2000 julkaistu Runaway EP osoittaa, että Carroll kykenee yhä yhdistämään purevan sanaleikkinsä ja kulttuurikritiikkinsä rock & rollin kapinahenkeen. Runaway on klassista Carrollia – persoonallisen persoonatonta ja rehellisen kitkerää, karhean hiomattomalla otteella.”
Elämä > Viimeiset vuodet

Vuosina 2002–2003 Carroll äänitti kolme spoken word -albumia, mukaan lukien Jack Kerouacin Doctor Sax and the Great World Snake -teoksen sekä William Blaken The Marriage of Heaven and Hell -runoeepoksen luennan.
Jim Carroll kuoli sydänkohtaukseen kirjoituspöytänsä ääressä vuonna 2009.
Tuotanto

Runot
Organic Trains (1967)
4 Ups and 1 Down (1970)
Living at the Movies (1973)
The Book of Nods (1986)
Fear of Dreaming (1993)
Void of Course: Poems 1994-1997 (1998)
Muut kirjat
The Basketball Diaries (1978)
Forced Entries (1987)
Tuotanto > Diskografia

Jim Carroll band
Catholic Boy (1980)
Dry Dreams (1982)
I Write Your Name (1983)
A World Without Gravity: Best of The Jim Carroll Band (1993)
Pools of Mercury (1998)
Runaway EP (2000)
Jim Carroll vuonna 2000
S.O.S. Titanic

| S> O.S. Titanic |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William Hale
Käsikirjoittaja:  James Costigan
Tuottaja:   Lou Morheim  William S. Gilmore 
Säveltäjä:  Howard Blake
Kuvaaja:  Christopher Challis
Leikkaaja:  John A. Martinelli
Lavastaja:  Tim Hutchinson
Pääosat:   David Janssen  Cloris Leachman  Susan Saint James  David Warner  Ian Holm 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   EMI Films  Argonaut Films 
Levittäjä:  American Broadcasting Company Netflix
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
S.O.S. Titanic on vuonna 1979 ilmestynyt televisioelokuva, joka kertoo vuonna 1912 sattuneesta Titanicin haaksirikosta laivan matkustajien näkökulmasta. Elokuvan keskeisimpiä hahmoja esittävät David Janssen, Beverly Ross, Cloris Leachman, Susan Saint James, David Warner, Geoffrey Whitehead, Ian Holm, Helen Mirren, Harry Andrews ja Jerry Houser. Elokuvan on ohjannut William Hale. Elokuvan juoni keskittyy kolmeen eri matkustajaryhmään laivan ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luokassa.
Aiheesta muualla

S.O.S. Titanic Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Carmen Jones

| Carmen Jones |
| --- | --- |
 Elokuvan alkutekstit ja julisteen suunnitteli Saul Bass.
Ohjaaja:  Otto Preminger
Käsikirjoittaja:  Harry Kleiner
Perustuu:  Oscar Hammerstein II:n musikaalilibrettoon vuodelta 1943
Tuottaja:  Otto Preminger
Säveltäjä:  Georges Bizet, sovitukset Herschel Burke Gilbert
Kuvaaja:  Sam Leavitt
Leikkaaja:  Louis R. Loeffler
Pääosat:  Harry Belafonte, Dorothy Dandridge, Pearl Bailey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1954
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carmen Jones on Otto Premingerin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1954. Se perustuu Oscar Hammerstein II:n samannimiseen näyttämömusikaaliin vuodelta 1943, joka on muunnelma Georges Bizet’n oopperasta Carmen. Ooppera taas perustuu  Prosper Mériméen novelliin vuodelta 1845.
Carmen Jonesin pääosia näyttelevät Harry Belafonte, Dorothy Dandridge ja Pearl Bailey. Kun alkuperäinen novelli ja ooppera sijoittuvat 1820-luvulle ja sevillalaiseen tupakkatehtaaseen, Carmen Jonesissa tapahtumat on siirretty Pohjois-Carolinassa sijaitsevaan laskuvarjotehtaaseen toisen maailmansodan aikana. Elokuvan musiikki pohjautuu Bizet’n oopperan sävelmiin.
Dorothy Dandridge sai nimiroolistaan Oscar-ehdokkuuden ensimmäisenä afroamerikkalaisena naispääosasarjassa. Herschel Burke Gilbert oli Oscar-ehdokkaana musiikista. Elokuva voitti Pronssisen karhun Berliinissä ja Kultaisen leopardin Locarnossa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Carmen Jonesin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Carmen Jones Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Carmen Jones Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Carmen Jones (film)
Käännös suomeksi
Titanic (vuoden 1943 elokuva)

| Titanic |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Werner Klingler  Herbert Selpin 
Käsikirjoittaja:   Herbert Selpin  Walter Zerlett-Olfenius 
Tuottaja:  Willy Reiber
Säveltäjä:  Werner Eisbrenner
Kuvaaja:  Friedl Behn-Grund
Leikkaaja:  Friedel Buckow
Pääosat:   Sybille Schmitz  Hans Nielsen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Tuotantoyhtiö:  Universum Film – UFA
Levittäjä:  Universum Film AG Netflix
Ensi-ilta:   10. lokakuuta 1943  Suomi 12. joulukuuta 1943 
Kesto:  85 min.
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Titanic on vuonna 1943 ilmestynyt saksalainen sota-aikainen propagandaelokuva, jonka ovat ohjanneet Werner Klingler ja Herbert Selpin. Pääosia esittävät Sybille Schmitz ja Hans Nielsen. Elokuvan tarkoitus oli käyttää RMS Titanicin uppoamista hyväkseen saattaakseen brittiläiset ja amerikkalaiset kapitalistit huonoon valoon ja kunnioittaa laivalla olleita saksalaisia sankareina.
Gestapo pidätti elokuvan toisen ohjaajan Selpinin hänen laivan henkilökuntaan kohdistuvien lausuntojensa takia. Hänet löydettiin myöhemmin kuolleensa sellistään ja Gestapon mukaan Selpinin kuolinsyy oli itsemurha.
Elokuva kuvattiin Itämerellä Cap Arcona -laivalla.
Elokuva sai ensi-iltansa saksalaisten miehittämässä Pariisissa, mutta propagandaministeri Joseph Goebbels kielsi elokuvan pian sen ensi-illan jälkeen, sillä hänestä elokuvassa esiintyvä matkustajien paniikki muistutti liiaksi saksalaiskatsojia heidän pelostaan liittoutuneiden pommituksia kohtaan. Osaa elokuvan kohtauksista hyödynnettiin vuonna 1958 valmistuneessa elokuvassa Titanicin kohtalonyö.
Titanic löydettiin uudestaan vuonna 1949, mutta se joutui lännessä useimmissa maissa esityskieltoon. Elokuvaa esitettiin joitain kertoja Saksan televisiossa, mutta vasta 1992 se julkaistiin leikeltynä huonolaatuisena VHS-kopiona. Videokopiosta oli poistettu suurin osa kohtauksista, jotka sisälsivät natsipropagandaa. Vuonna 2005 Titanic julkaistiin entisöitynä special edition -DVD:nä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sybille Schmitz  | … |   Sigrid Olinsky   |
|  Hans Nielsen  | … |   1. perämies Petersen   |
|  Kirsten Heiberg  | … |   Gloria   |
|  Ernst Fritz Fürbinger  | … |   J. Bruce Ismay   |
|  Karl Schönböck  | … |   John Jacob Astor IV   |
|  Charlotte Thiele  | … |   Madeleine Astor   |
|  Otto Wernicke  | … |   kapteeni Edward J. Smith   |
|  Franz Schafheitlin  | … |   Henderson   |
|  Sepp Rist  | … |   Jan   |
|  Monika Burg  | … |   Heidi   |
|  Fritz Böttger  | … |   lordi Douglas   |
|  Hermann Brix  | … |   Gruber   |
|  Theo Shall  | … |   William Murdoch   |
|  Lieselott Klingler  | … |   Anne   |
|  Theodor Loos   | … |   Bergmann   |
Titanica

| Titanica |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stephen Low
Tuottaja:   Stephen Low  Pietro L. Serapiglia 
Kuvaaja:   Andrew Kitzanuk  Paul Mockler  Ralph White 
Leikkaaja:  James Lahti
Pääosat:  Leonard Nimoy (kertoja)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  IMAX
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1995
Kesto:  67 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Titanica on vuonna 1995 ilmestynyt dokumenttielokuva tutkimusmatkasta Atlantin pinnan alle etsimään Titanicia. Eloonjääneet kertovat Titanicin onnettomuudesta omia kokemuksiaan, myös ennennäkemättömiä kuvia Titanicista.
Aiheesta muualla

Titanica Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Titanica Elonet.
Karl Alexander Joachim Tesche

Karl Alexander Joachim Tesche (3. toukokuuta 1823 – 17. toukokuuta 1901 Tartto, Liivinmaan kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Karl Alexander Joachim Teschen isä oli luutnantti Peter Tesche ja puoliso vuodesta 1859 Julie Dorothea Luise Scharf. Tesche tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1845 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Volynian rykmenttiin. Hän suoritti 1845–1847 Yli-insinöörikoulun upseeriluokat Pietarissa. Koulun päätyttyä hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja siirrettiin Ahvenanmaan insinöörihallinnon palvelukseen. Tesche ylennettiin luutnantiksi 1848, alikapteeniksi 1850 ja kapteeniksi 1854. Krimin sodan aikana Tesche osallistui elokuussa 1854 Bomarsundin linnoituksen puolustukseen ja joutui haavoittuneena ranskalaisten sotavangiksi Evreux'iin Normandiaan. Maaliskuun 1856  rauhansopimuksen jälkeen Tesche vapautettiin ja hän palasi palvelukseen Väinänlinnan insinöörihallintoon Liivinmaalle.
Vuonna 1862 Tesche sai siirron Viaporin linnoituksen insinöörijoukkojen päälliköksi ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuonna 1863 hänet määrättiin Suomen sotilasrakennuksista vastanneen insinöörihallinnon päälliköksi, mutta siirrettiin kaksi vuotta myöhemmin palvelukseen insinöörialuehallintoon Länsi-Siperiaan. Everstiksi Tesche ylennettiin 1867, jolloin hänet siirrettiin Pietarin insinöörihallintoon. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina 1882.
Tampereen Ilves (jääkiekko)

| Tampereen Ilves |
| --- | --- |

Perustettu:  1931   1931 Tampereen Ilves   2000 Ilves-Hockey Oy
Kaupunki:   Tampere
Kotiareena:  Nokia Arena
Sarja:  SM-liiga
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Risto Jalo
Päävalmentaja:   Tommi Niemelä
Kapteeni:   Niklas Friman
Yhteistyöseurat:   Koovee (Mestis)
Media:  Aamulehti FUN Tampere
SM-mitalit
Kultaa:  16 (1936, 1937, 1938, 1945, 1946, 1947, 1950, 1951, 1952, 1957, 1958, 1960, 1962, 1966, 1972, 1985)
Hopeaa:  9 (1935, 1948, 1949, 1965, 1968, 1969, 1970, 1990, 1998)
Pronssia:  14 (1934, 1939, 1941, 1943, 1963, 1964, 1967, 1974, 1975, 1983, 1989, 2001, 2022, 2023)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tampereen Ilves on vuonna 1931 perustettu suomalainen urheiluseura, joka on tunnettu erityisesti jääkiekkotoiminnastaan. Ilveksen edustusjoukkueet pelaavat miesten SM-liigassa ja naisten SM-liigassa. A-nuoret (U20) pelaavat niin ikään omassa SM-liigassaan sekä B- ja C-nuoret SM-sarjassa. Edustusjoukkueen ja U20-joukkueen toiminnasta vastaavan Ilves Hockey Oy:n hallituksen puheenjohtajana toimii Jyrki Seppä ja toimitusjohtajana Risto Jalo. Yhtiön suurimpia omistajia ovat Ilves ry, Tuukka Rask, Pekka Kantonen, Timur Kärki sekä Hannu Meskanen.
Ilves pelaa kotiottelunsa Nokia Areenalla, jonne se siirtyi Hakametsän jäähallilta vuonna 2021. Vuosina 1934–1939 ja 1945–1965 Ilves pelasi Koulukadun kentällä, kaudella 1933–1934 Palomäen uimalaitoksella ja 1941–1944 Eteläpuiston kentällä. Muut Ilveksen joukkueet pelaavat nykyään kotiottelunsa Tampereen eri jäähalleissa.
Historia

Tampereen Ilves perustettiin Niilo Tammisalon johdolla keväällä 1931. Alkuun seura keskittyi jalka-, jää- ja pesäpalloon, mutta jo seuraavana talvena se pelasi myös ensimmäisen jääkiekko-ottelunsa. Lapinniemen Visan kentällä Näsijärven Naistenlahden jäällä pelatussa SM-cupin ottelussa Tampereen Palloilijat voitti Ilveksen 1–2. Ilveksen historian ensimmäisen maalin teki Reino Lahtinen.
Tunnukset > Värit

Ilveksen perinteiset värit ovat keltainen, vihreä ja musta. Ilveksen perinteinen vihreän sävy on metsänvihreä. Nämä värit ovat olleet tavallisimmat joukkueen peliasuissa vuosien varrella, joskin usein joko koti- tai vieraspaita on ollut valkopohjainen.
Kausina 1982–1984 Ilveksen peliasu oli kuitenkin poikkeuksellisesti violetti-valkoinen pääsponsorina toimineen SKOP:n tahdon mukaisesti. Kannattajat eivät pitäneet värityksestä, mutta seuran taloudelle yhteistyösopimus oli tärkeä.
Nykyisin Ilves pelaa kotiottelunsa vihreissä ja vierasottelunsa keltapohjaisissa paidoissa. Poikkeuksina ovat kuitenkin vierasottelut keltapohjaista kotipaitaa käyttäviä SaiPaa ja KalPaa sekä oranssipohjaista kotipaitaa käyttävää HPK:ta vastaan, joissa Ilves pelaa vihreissä paidoissa. Peliasun housut ja sukat ovat vihreät ja kypärä musta.
Tunnukset > Merkki

Ilveksen ensimmäinen merkki oli keltainen sivulta kuvattu ilves. Tämä merkki oli käytössä seuran perustamisesta vuoteen 1945, jolloin merkkiä muutettiin yksityiskohtaisemmaksi ja sijoitettiin keltareunuksisen ympyrän sisälle vihreämustalle pohjalle. Tämä merkki oli pienin muutoksin käytössä Ilveksen pelipaidoissa vuoteen 1962 asti.
Vuonna 1962 Ilveksen silloinen manageri Seppo Helle halusi uudistaa seuran merkin sähäkämmäksi ja vauhdikkaammaksi, nuorisoon vetoavammaksi. Lukuisia ehdotuksia torjuttuaan Helle valitsi harrastajataiteilija Rauno Bromsin suunnitteleman ilveksen päätä kuvaavan merkin, jota käytettiin vuosina 1962–1993.
Vuonna 1993 Ilveksen edustusjoukkueen johtoon noussut Mikko Mäkelä halusi uudistaa joukkueen visuaalista ilmettä. Peliasu uudistettiin ja Harri Sulonen suunnitteli vuotta 1962 edeltäneen kokovartaloilveksen pohjalta uuden merkin. Emoseura Ilves ry. ei kuitenkaan ilahtunut muutoksesta ja pysyttäytyi entisessä merkissä, ja seurauksena oli kiistaa muun muassa fanituotteiden myynnistä. Merkki säilyi käytössä vuoteen 1999, joskin vuonna 1997 siitä tehtiin joukkueen peliasuun yksinkertaistettu versio, jossa kuviota ei kiertänyt teksti.
Ilveksen toimitusjohtajaksi syksyllä 1999 valittu Risto Jalo halusi korjata vaurioituneet sillat liigajoukkueen ja emoseuran välillä, ja tämän symbolina palattiin jälleen vuosien 1962–1993 ilveksenpää-tunnukseen, joka on käytössä edelleen.
Ilveksen logo 1962–1993 ja 1999–
Ilveksen logo vuosina 1993–1999
Tunnukset > Musiikki

Ilveksen maalilaulu on Costello Companyn esittämä ”We Are the Kings”, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Popedan kitaristina tunnettu Costello Hautamäki. Toinen Ilveksen otteluissa soitettu kappale on Sami Hintsasen Ilves murisee esittäjinä Sami Hintsanen & Ruostuneet Hokkarit, jota soitetaan Ilveksen voittaessaan kotipelin.
Vanhempia Ilves-aiheisia kappaleita ovat Mika Sundqvistin ”Ilves ykköseksi”, Ilari Siekkisen ”Ipassa on voimaa” ja Toivo Honkosen ”Ilves iskee”. Vuonna 2013 tamperelainen räp-artisti BB Salby julkaisi Ulkojään Kingi Ilves -nimisen kappaleen.
Omistajat ja hallitus

Ilveksen edustusjoukkueen ja A-nuorten toiminta on eriytetty emoseura Ilves ry.:stä Ilves-Hockey -nimisen yhtiön alle. Alun perin toiminta siirtyi pois emoseurasta maaliskuussa 1981 Liiga-Ilves ry.-nimiseen yhdistykseen, ja osakeyhtiömuotoiseksi toiminta muuttui kesäkuussa 2000.
Ilves Hockey Oy:n hallituksen puheenjohtajana toimii Jyrki Seppä ja toimitusjohtajana Risto Jalo. Yhtiön suurimpia omistajia ovat Ilves ry, Tuukka Rask, Pekka Kantonen, Timur Kärki sekä Hannu Meskanen.
Pelaajat > Joukkue kaudella 2024–2025

| Ilves kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Ilves kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Ilves kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Ilves kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Ilves kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | Ilves kaudella 2024–2025 n k >  | Ilves kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  31   Jakub Málek   39   Dominik Pavlát Puolustajat   3   Niklas Friman (C)   33   Daniel Gazda   23   Simon Johansson   43   Otto Latvala   28   John Nyberg  (laina)    57   Jarkko Parikka   53   Arttu Pelli   56   Juho Rautanen    6   Sebastian Soini   37   Toni Utunen |  |  Hyökkääjät  21   Samu Bau   20   Kasper Björkqvist   11   Erik Borg   48   Carl Klingberg   19   Ondřej Kos   52   Juuso Könönen   27   Eemil Laurell   29   Jens Lööke   18   Ville Meskanen   12   Matias Mäntykivi   71   Adam Najman   86   Joonas Nättinen (A)   19   Mike O’Leary   17   Samuli Ratinen   10   Eemeli Suomi (A)   72   Lukas Svejkovsky   58   Kalle Väisänen  (laina)  |  |  Päävalmentaja Tommi Niemelä Apulaisvalmentajat Lauri Merikivi  Pasi Saarinen  Joonas Tanska  Markus Korhonen  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects Eliteprospects. Päivitetty: 9. tammikuuta 2025  |  |  |
Pelaajat > Valmentajat 2024–2025

Päävalmentaja  Tommi Niemelä
Valmentaja  Lauri Merikivi
Valmentaja  Pasi Saarinen
Valmentaja  Joonas Tanska
Maalivahtivalmentaja  Markus Korhonen
Fysiikkavalmentaja  Jarkko Näppilä
Videovalmentaja  Otto Kunnari
Joukkueenjohtaja  Timo Peltomaa
Lääkäri  Frederick Weitz
Huoltaja  Janne Jansson
Huoltaja  Lasse Laukkanen
Videointi  Risto Finneman
Kuljetus  Markku Valmiala
Fysioterapeutti  Lauri Asikainen
Kiropraktikko  Juha Kaari
Hieroja  Teemu Malhonen
Pelaajat > Entisiä pelaajia > Jäädytetyt pelinumerot

Ilves on jäädyttänyt seitsemän entisen pelaajansa numeron.
2: Jarmo Wasama †
7: Aarne Honkavaara †
13: Risto Jalo
14: Lasse Oksanen
16: Jorma Peltonen †
30: Jukka Tammi
41: Raimo Helminen
Yllä mainittujen lisäksi numeroa 24 ei käytetä. Sitä kantoi viimeksi Veikko Suominen, joka teki itsemurhan kesken kauden vuonna 1978. Numeroa ei ole jäädytetty kunnianosoituksena eikä paitaa kuvaava lippu roiku hallin katossa.
Pelaajat > Entisiä pelaajia > Muita maineikkaita entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Reijo Hakanen  Kalle Havulinna  Pentti Isotalo  Ossi Kauppi  Raimo Kilpiö  Erkki Koiso  Henry Kvist  Pekka Leimu  |  Juhani Lahtinen  Risto Lindroos  Juhani Linkosuo  Jyrki Lumme  Len Lunde  Markus Mattsson  Mikko Mäkelä  Lotfi Nasib  |  Mika Nieminen  Timo Peltomaa  Eero Saari  Risto Siltanen  Ville Sirén  Raimo Summanen  Jukka Tammi  Jukka Wuolio  Ville Snellman  |
Len Lundea lukuun ottamatta kaikki yllä luetellut on valittu Suomen Jääkiekkoleijoniksi. Heidän lisäkseen Ilveksessä pitkään vaikuttaneita jääkiekkoleijonia ovat valmentaja ja manageri Seppo Helle, huoltaja Lasse Laukkanen sekä Ilveksen naisjoukkueen monivuotinen pelaaja ja valmentaja Marianne Ihalainen.
Raimo Helminen ottelussa SaiPaa vastaan syyskuussa 2007.
Jyrki Lumme ottelussa HPK:ta vastaan maaliskuussa 2006.
Pelaajat > Entisiä pelaajia > Ilvestä edustaneet jääkiekkoleijonat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  5: Risto Lindroos  7: Juhani Linkosuo  8: Pentti Isotalo  9: Matti Rintakoski  10: Aarne Honkavaara  12: Henry Kvist  13: Kalle Havulinna  15: Lotfi Nasib  16: Jukka Wuolio  21: Yrjö Hakala  22: Ossi Kauppi  23: Tuomo Lindroos  27: Matti Lampainen  28: Erkki Koiso  29: Teppo Rastio  |  30: Raimo Kilpiö  34: Juhani Lahtinen  36: Jarmo Wasama  43: Juhani Wahlsten  48: Matti Reunamäki  53: Lasse Oksanen  59: Reijo Hakanen  60: Jorma Peltonen  88: Seppo Suoraniemi  90: Seppo Ahokainen  94: Eero Saari  107: Ilkka Sinisalo  111: Markus Mattsson  112: Risto Siltanen  129: Jorma Salmi  |  130: Jukka Tammi  138: Risto Jalo  139: Mikko Mäkelä  142: Raimo Summanen  148: Curt Lindström  152: Seppo Helle  165: Reijo Mikkolainen  166: Mika Nieminen  169: Lasse Laukkanen  173: Ville Sirén  175: Pekka Järvelä  187: Marianne Ihalainen  192: Raimo Helminen  194: Sari Krooks  196: Jyrki Lumme  |  197: Jarmo Myllys  203: Matti Rautiainen  210: Jukka Jalonen  215: Timo Peltomaa  216: Hannu Soro  217: Pertti Kontto  223: Sari Marjamäki  227: Anne Haanpää  229: Pekka Leimu  230: Tiia Reima  234: Rauli Virtanen  235: Päivi Virta  244: Katja Riipi  269: Mikko Eloranta  |
Pelaajat > Kannattajien äänestämät tähdistökentälliset

| --- | --- |
 1960-luvun lopulta  Juhani Lahtinen  Jarmo Wasama – Erkki Koiso  Lasse Oksanen – Jorma Peltonen – Aarne Honkavaara :  Vuodelta 1997  Jukka Tammi  Risto Siltanen – Jyrki Lumme  Lasse Oksanen – Raimo Helminen – Aarne Honkavaara
Tilastot ja luettelot > Saavutukset

SM-liigan maratontaulukossa Ilves on sijalla 4. Se on saavuttanut 74 miesten pääsarjakautensa aikana 16 Suomen mestaruutta, 9 hopeaa ja 12 pronssia. Saavutuksiin kuuluu myös kaksi Suomen Cupin voittoa ja kaksi kakkossijaa sekä Euroopan cupin kakkossija vuodelta 1967. Continental Cupissa Ilves on saavuttanut kahdesti pronssia. Ilveksen naiset ovat voittaneet yhdeksän Suomen mestaruutta; A-pojilla on 21, A-tytöillä 2, B-pojilla 7, C-pojilla 5, D-pojilla 3 ja E-pojilla 6 kultamitalia.lähde?
Kaikkiaan Ilveksen joukkueet ovat voittaneet jääkiekossa 69 Suomen mestaruutta, toiseksi eniten Suomessa. IIHF myönsi vuonna 2006 Ilvekselle kultaisen ansiomitalin merkittävästä työstä jääkiekon hyväksi. Ilves on ainoa pohjoismainen seura, jolle tämä kunnianosoitus on myönnetty.lähde?
Tilastot ja luettelot > Saavutukset > Mitalivuodet

16 mestaruutta: 1936, 1937, 1938, 1945, 1946, 1947, 1950, 1951, 1952, 1957, 1958, 1960, 1962, 1966, 1972, 1985
9 hopeaa: 1935, 1948, 1949, 1965, 1968, 1969, 1970, 1990, 1998
14 pronssia: 1934, 1939, 1941, 1943, 1963, 1964, 1967, 1974, 1975, 1983, 1989, 2001,  2022, 2023
Tilastot ja luettelot > Saavutukset > Suomen cup

Mestaruus 1958 ja 1971
2. sija 1955 ja 1969
Tilastot ja luettelot > Saavutukset > Muut saavutukset

1 Euroopan Cupin hopea: 1967
2 Continental Cupin pronssia: 1998 ja 2007
IIHF:n myöntämä kultainen ansiomitali merkittävästä työstä jääkiekon hyväksi: 2006 (ainoana seurana pohjoismaissa)
Karsi liigapaikastaan mestisjoukkue Jokipoikia vastaan 2010
Karsi liigapaikastaan mestisjoukkue Vaasan Sportia vastaan 2012
Karsi liigapaikastaan mestisjoukkue Mikkelin Jukureita vastaan 2013
1 Tampere Cupin Mestaruus: 2019
Tilastot ja luettelot > Ilves SM-tasolla yhteensä

(Tilanne kauden 2009–2010 jälkeen)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | TM | PM | Pisteet |
| 76 | 2179 | 1041 | 306 | 832 | 8628 | 7242 | 2563 |

Kaikkiaan Ilves on pelannut kauden 2014–15 loppuun mennessä 40 kautta SM-liigassa (1975–2015), 39 kautta SM-sarjassa (1933–54, 1955–75), 1 kauden Suomen sarjassa (1954–55), 2 kautta SM-sarjaa edeltäneessä SM-cupissa (1932, 1933) sekä 12 kautta SM-sarjan kanssa rinnakkain pelatussa Suomen Cupissa (1954–58, 1963–71).
Tilastot ja luettelot > Kausitaulukko > Selite

C – Ilves pelasi SM-sarjaa edeltäneessä cupissa, putosi 1932 puolivälierissä ja 1933 välierissä.
Kausina 1939–1940 ja 1941–1942 ei sodan vuoksi pelattu lainkaan.
K – sarja jäi kesken sodan vuoksi; Ilves olisi voittaessaan viimeisen ottelunsa ollut mestari.
3A, 5A – sijoitus SM-sarjan A-lohkossa, kokonaissijoitus määrittelemätön
1SS – Ilves pelasi Suomen sarjassa
Kaudella 1965–1966 pelattiin kahteen lohkoon jaettu alkusarja sekä ylempi ja alempi loppusarja. Taulukkoon on Ilveksen tilastot alkusarjan B-lohkosta ja ylemmästä loppusarjasta laskettu yhteen.
K – Kaudella 2019–2020 runkosarjan viimeinen kierros ja pudotuspelit jäivät pelaamatta koronaviruspandemian vuoksi; Ilves olisi päässyt suoraan puolivälieriin joukkueen sijoituttua runkosarjan 4. sijalle.