stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiia Hautala
Saavutukset

| Vuosi | Kilpailu | Paikkakunta | Sija | Laji | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut | Helsinki, Suomi | 20. | Seitsenottelu | 5 630 pistettä |
| 1995 | Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut | Göteborg, Ruotsi | 13. | Seitsenottelu | 6 135 pistettä |
| 1996 | Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut | Tukholma, Ruotsi | 5. | Viisiottelu | 4 450 pistettä |
| 1996 | Kesäolympialaiset | Atlanta, Yhdysvallat | 21. | Seitsenottelu | 5 887 pistettä |
| 1997 | Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut | Pariisi, Ranska | kesk. | Viisiottelu |  |
| 1997 | Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut  | Ateena, Kreikka | 14. | Seitsenottelu | 6 024 pistettä |
| 1998 | Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut | Valencia, Espanja | 4. | Viisiottelu | 4 473 pistettä |
| 1998 | Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut | Budapest, Unkari | 11. | Seitsenottelu | 5 851 pistettä |
| 1999 | Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut  | Sevilla, Espanja | 5. | Seitsenottelu | 6 369 pistettä |
| 2000 | Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut | Gent, Belgia | 4. | Viisiottelu | 4 580 pistettä |
| 2000 | Kesäolympialaiset | Sydney, Australia | 8. | Seitsenottelu | 6 173 pistettä |
| 2001 | Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut | Edmonton, Kanada | 10. | Seitsenottelu | 6 002 pistettä |
| 2002 | Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut | Wien, Itävalta | 11. | Viisiottelu | 4 207 pistettä |
| 2002 | Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut | München, Saksa | 11. | Seitsenottelu | 5 960 pistettä |
| 2004 | Kesäolympialaiset | Ateena, Kreikka | kesk. | Seitsenottelu |  |
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Tulos | Pvm | Paikkakunta |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 24,74 | 3. kesäkuuta 2000 | Götzis |
| 800 m | 2.13,98 | 4. elokuuta 1997 | Ateena |
| 100 m aidat | 13,43 | 3. kesäkuuta 2000 | Götzis |
| Korkeushyppy | 184 | 21. elokuuta 1999 | Sevilla |
| Pituushyppy | 652 | 31. toukokuuta 1998 | Götzis |
| Kuulantyöntö | 13,98 | 9. elokuuta 1998 | Oulu |
| Keihäänheitto | 47,72 | 21. heinäkuuta 2004 | Rauma |
| Seitsenottelu | 6369 | 21.–22. elokuuta 1999 | Sevilla |
Aiheesta muualla

Tiia Hautala Ylen Elävässä arkistossa
Thunderwing

| Thunderwing |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  The Transformers (1989)
Henkilötiedot
Ryhmäsidokset:  Decepticonit, Mini-Conit, Unicron
Sukupuoli:  Mies
Muuntautumismuodot:  cybertronilainen suihkukone 
Näyttelijä(t):  Robin Atkin Downes (2012)
Thunderwing on fiktiivinen hahmo Transformers-universumissa.
The Transformers > Sarjakuva

Hänen alaisiaan olivat mm. Pretenderit Bludgeon, Strangehold ja Octopunch, Triggerconit Ruckus, Windsweeper ja Crankcase sekä Targetmasterit Quake, Needlenose ja Spinister. Thunderwing halusi itselleen kadonnutta Matrixia ja yritti löytää sen ennen Autobottien etsintäpartioita.
Thunderwing oli Mega-Pretender, hänen Pretender-kuorensa oli jonkilaisen japanilaisen demonin näköinen ja ulkokuori pystyi muuttumaan avaruusalukseksi. Sarjakuvassa Thunderwing esiintyi aina Pretender-kuori päällään. Thunderwing sai haltuunsa Matrixin, joka oli "turmeltunut". Myöhemmin Thunderwing hyökkäsi Unicronin kimppuun, hän oli henkisesti turmeltuneen Matrixin kontrollissa. Unicron hajotti Thunderwingin romuksi. Optimus Prime otti sen jälkeen Matrixin itselleen ja tuhosi Unicronin.
Transformers: Armada

Transformers: Armadassa Thunderwing oli Mini-Con, joka kuului Ilmasotilaalliseen ryhmään (Air Military Team), johon kuuluivat myös Terradive ja Gunbarrel.
Transformers: Prime > Videopeli

Videopelissä Transformers: Prime – The Game Thunderwing oli transformeri, jonka Unicron oli luonut kauan sitten tuhotakseen Johtajuuden Matrixin. Yhdessä vaiheessa hän oli joutunut vangiksi pimeästä energonista koostuvan meteorin sisään. Kun Thunderwing vapautui, hänen toimintonsa olivat epävakaita. Decepticonit tarjoutuivat korjaamaan hänet, jos hän liittyisi Decepticoneihin. Mutta korjauksen jälkeen Thunderwing petti heidät.
Thunderwingin äänenä pelissä on Robin Atkin Downes.
Aiheesta muualla

Lisätietoa Thunderwingista TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Thunderstone (albumi)

| Thunderstone Thunderstone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 49.26
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
muut julkaisut
|   | Thunderstone 2002 | The Burning 2004 |
Thunderstone on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2002.
Kappaleet

Let the Demons Free – 3.59
Virus – 4.49
World's Cry – 4.20
Me, My Enemy – 3.41
Will to Power – 8.33
Weak – 3.10
Eyes of a Stranger – 5.23
Like Father, Like Son – 5.35
Voice in a Dream – 4.39
Spread My Wings – 5.17
Rajoitetun version bonuskappale:
Wasted Years – 5.31 (Iron Maiden -cover)
Japanin bonuskappale:
Diamonds And Rust (Judas Priest -cover)
Kokoonpano

Pasi Rantanen – laulu
Nino Laurenne – kitara, taustalaulu
Kari Tornack – kosketinsoittimet
Titus Hjelm – basso, taustalaulu
Mirka Rantanen – rummut
Arvostelut

The Metal Crypt:
Soundi:
Aiheesta muualla

Thunderstone (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Thunderstone (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thunderstone
| --- | --- |
Albumit:   Thunderstone  The Burning  Tools of Destruction  Evolution 4.0  Dirt Metal  Apocalypse Again 
Singlet:   ”Virus”  ”Until We Touch the Burning Sun”  ”Tool of the Devil”  ”Forevermore” / ”Face in the Mirror”  ”10.000 Ways”  ”I, Almighty”  ”The Path”  ”Through the Pain”
Tippukivitapaus

Tippukivitapaus on Laura Ruohosen samannimiseen runoteokseen perustuva koko perheen musikaali. Näytelmän kantaesitys oli Kansallisteatterin suurella näyttämöllä 22. marraskuuta 2017 . Tippukivitapaus on ensimmäinen Kansallisteatterin päänäyttämölle kirjoitettu lastennäytelmä.
Tippukivitapauksessa on Yökyöpelit-näytelmästä ja -televisiosarjasta tuttuja hahmoja, kuten mahtimummeli päätäi Väätäinen. Papupurkista seikkailemaan lähtenyt pikkupapu Seija Soija, hänen uusi ystävänsä Hujoppi ja pikkuinen Tukaani päätyvät matkallaan muun muassa tippukiviluoliin.
Musiikin on säveltänyt Anna-Mari Kähärä. Näytelmän kappaleet on julkaistu cd-levyllä Tippukivitapaus, jota myydään muun muassa Kansallisteatterin lippumyymälässä.
Näyttelijät ja muusikot (kantaesityksessä)

Markku Haussila (Keskirotta, Maailman vanhin pizza, Karmu Gurmee)
Vuokko Hovatta (Seija Soija)
Mikko Jutila (olmien kuningas)
Jani Karvinen (Hujoppi)
Katja Kortström (Tukaani)
Sami Kurppa (Hujopin pieni isä)
Markku Maalismaa (rottaperheen Papio, Rämeämmä, apumies Hönttijeff)
Pihla Maalismaa (Kultahamsteri, Iso-pikkurotta, Nirso ipana)
Sari Puumalainen (Täti-Soija, rottaperheen Mamio, diktaattori Diktaatta)
Marja Salo (Setä-Soija, Pikkurotta, Hiippailuhotellin mursuportieeri)
Seela Sella (päätäi Väätäinen)
Martti Suosalo (videolla agenttinero Naru)
Hra Ruttunen: Jaan Pöldsam / Antti Soininen
Mummot: Pihla Maalismaa, Marja Salo, Markku Maalismaa, Markku Haussila
Pikkuiset orjatoukat: Pihla Maalismaa, Marja Salo, Katja Kortström, Markku Maalismaa, Sari Puumalainen
Näyttelijät ja muusikot (kantaesityksessä) > Orkesteri

Sara Puljula – kapellimestari, kontrabasso, ukulele, lyömäsoittimet, laulu
Sami Kurppa – klarinetti, sopraanosaksofoni, ewi
Ville Leppilahti – koskettimet, sampleri, theremin, laulu
Marko Puro – piano, harmonikka, tuuba, laulu
Senni Valtonen – kantele, piano, lyömäsoittimet, puuhuilut, nyckelharpa, kitara, harmonikka, laulu
Työryhmä (kantaesityksessä)

Ohjaus ja käsikirjoitus: Laura Ruohonen
Musiikin sävellys ja sovitus: Anna-Mari Kähärä
Lavastus: Antti Mattila
Hahmot ja puvut: Erika Kallasmaa
Koreografia: Sanna Silvennoinen ja Henri Sarajärvi
Ilma-akrobatia: Sanna Silvennoinen ja Katja Kortström
Valosuunnittelu: Ville Toikka
Videosuunnittelu: Ville Virtanen
Äänisuunnittelu: Raine Ahonen, Veli-Pekka Lahtela ja Ville Leppilahti
Naamioinnin suunnittelu: Tuire Kerälä
Dramaturgi: Pipsa Lonka
Ohjaajan assistentti: Sanna Breilin
Kuninkaala

| Kuninkaala> Fastböle |
| --- | --- |
 Kuninkaalan kylänmäki
 Kaupungin kartta, jossa Kuninkaala korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Tikkurilan suuralue
Kaupunginosa nro:  64
Pinta-ala:  3,2 km² 
Väkiluku:  2 969 (31.12.2023)
Työpaikkoja:  2 008 kpl   (31.12.2017)
Postinumero(t):  01300, 01380, 01200; 00750, 00760
Lähialueet:  Tikkurila, Jokiniemi, Hakkila, Hakunila, Vaarala; Helsingin puolella Suurmetsä ja Puistola
Kuninkaala (ruots. Fastböle) on Vantaan kaupunginosa, joka ulottuu kapeana kaistaleena pääradalta Tikkurilan eteläpuolelta Lahdenväylään. Pohjoisessa Kuninkaala rajoittuu Hakkilan ja Jokiniemen kaupunginosiin, etelässä Helsingin rajaan, jossa rajanaapureina ovat Puistola ja Heikinlaakso. Kuninkaalan halki kulkee itä-länsisuunnassa Kehä III ja etelä-pohjoissuunnassa Vanha Porvoontie, joka noudattaa vanhan Helsinki–Viipuri-maantien reittiä.
Historia

Fastböle on yksi Helsingin pitäjän vanhoja kyliä ja se mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1540. Vuodelta 1708 olevassa kartassa näkyy Fastbölen kylässä neljä taloa: Gjutars, Konungs, Markusas ja Orädders. Nämä neljä taloa, samoin kuin isonjaon yhteydessä syntynyt Påkas, ovat vielä nykyään alkuperäisillä paikoillaan Kuninkaalan kylänmäellä, joka sijaitsee tiedekeskus Heurekan kohdalla pääradan itäpuolella aivan Tikkurilan keskustan kupeessa. Kuninkaala on saanut nykyisen suomenkielisen nimensä Konungsin talosta. Kylänmäen miljööseen kuuluu myös Keravanjoen partaalla oleva Helsinggård, Tikkurilan ruotsinkielisen nuorisoseuran vanha seuratalo.
Fastböle oli myös pääradalla Tikkurilan eteläpuolella sijainneen rautatiepysäkin nimi tiettävästi siitä syystä, että pysäkille johti tie Fastbölen kylästä. Vuonna 1926 pysäkille annettiin suomenkielinen nimi Puistola. Sen mukaisesti Fastböle oli käytössä myös läheisen Puistolan kaupunginosan ruotsinkielisenä nimenä. Vuonna 1954 pysäkin – ja koko Puistolan kaupunginosan – ruotsinkieliseksi nimeksi vahvistettiin Parkstad. Tämä pysäkki on Puistolan nykyisen rautatieaseman edeltäjä ja se sijaitsi noin 400 metriä pohjoiseen nykyisestä asemasta.
Vuonna 1964 Kuninkaalaan perustettiin Kuusikon kansakoulu, nykyinen Kuusikon koulu.
Asutus  ja ympäristö

Kuninkaalan nykyinen asutus on pientalovaltaista ja yli 60 % asunnoista omistusasuntoja. Tikkurilan suuralueen kaupunginosista Kuninkaalassa asuu eniten lapsiperheitä. Asutus on keskittynyt kolmelle alueelle: Heidehofiin, Kuusikkoon ja Hakkilankallioon. Kerrostaloasutusta on vain pienellä alueella radan varressa vanhan kylänmäen eteläpuolella. Kuninkaalan Tikkurilan puoleisessa länsiosassa sijaitsee Tikkurila Oyj:n pääkonttori ja maalitehdas. Sen kuutionmuotoinen ”maalitorni” valaistuine mainoskyltteineen on alueen maamerkki. Maalitehtaan lähistössä virtaa Tikkurilankoski, jonka etelärannalla on puistoalue Väritehtaanranta. 
Kuusikosta etelään Kehä III:n toisella puolen on 18,7 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue Kalkkikallio, joka on tunnettu muun muassa luonnonluolistaan. Kallioisen alueen laki kohoaa lähes 65 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Asutus  ja ympäristö > Liikenne

Liikenteellisesti alue on sujuvalla paikalla usean Kehä III:n liittymän yhteydessä. Kuninkaalasta on liityntäliikennettä Tikkurilan asemalle sekä suora linja-autoyhteys kauppakeskus Jumbon kautta Myyrmäkeen. Kuusikosta ja erityisesti Vanhalta Porvoontieltä on suoria linja-autoyhteyksiä Helsingin keskustaan ja Leppävaaraan. Suunniteltu Vantaan pikaraitiotie kulkee Kyytitietä pitkin Tikkurilaan, ja sen reitille kuuluu Kuusikko-niminen pysäkki Kyytitien, Kanervantien ja Sammaltien risteykseen.
Asutus  ja ympäristö > Porttipuisto ja Helsinki Outlet

Kehä III:n ja Lahdenväylän risteykseen Porttipuiston yritysalueelle on rakennettu liiketiloja erityisesti sisustuksen, kodin tavaroiden ja vapaa-ajan tuotteiden myymälöille. Alueelle on sijoittunut muun muassa Kierrätyskeskus, Tokmanni ja Ikea sekä esimerkiksi keravalaisen Finsoffan, lahtelaisen Iskun, maskulaisen Maskun Kalustetalon ja tanskalaisen Jyskin myymälät.
Marraskuussa 2019 Porttipuiston eteläosaan, Kehä III:n eteläpuolelle avattiin norjalaisrahoituksella rakennettu, erityisesti tunnettujen pohjoismaalaisten ja kansainvälisten vaate- ja sisustusmerkkien myymälöitä sisältävä Helsinki Outlet -outlet-kylä.
Porttipuisto
Ikea-tavaratalo avattiin Porttipuistoon vuonna 2003.
Kehä III:n eteläpuolelle Kuninkaalan ja Heikinlaakson rajalle rakennettu ostoskylä valmistui vuonna 2019.
Asutus  ja ympäristö > Maalitehtaan kaavamuutos

Tikkurilan maalitehdas on siirtymässä pois Kuninkaalasta, ja Väritehtaaksi kutsutulla noin 40 hehtaarin suunnittelualueella on käynnissä kaavamuutos. Muutos tuo Kuninkaalaan asumista, palveluita ja työpaikkoja. Suunnittelualueeseen kuuluu myös Heurekan pysäköintialue pääradan itäpuolella. Arkkitehtuurikilpailun ehdotukset julkaistiin kesäkuussa 2022, ja voittaja julkistettiin saman vuoden lokakuussa. Voitto jaettiin kahdelle eri ehdotukselle, joissa uusien asukkaiden määrä vaihtelee 1 500–3 000 välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuninkaala Wikimedia Commonsissa
Helsingin ohikulkutie (nyk. Kehä III) Kuninkaalan Kalkkikallion kohdalla vuonna 1970.
Kuninkaalan ja Jokiniemen välissä virtaa Keravanjokeen kuuluva Tikkurilankoski.
Tikkurila Oyj:n maalitehdas rakennettiin Kuninkaalaan 1970-luvulla. Sitä ennen tehdasalue sijaitsi Tikkurilan rautatieaseman kupeessa.
Trevor Rees-Jones

| Trevor Rees-Jones> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1968 (ikä 56) Rinteln, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  henkivartija
Trevor Rees-Jones (s. 3. maaliskuuta 1968 Rinteln, Länsi-Saksa), tunnetaan myös nimellä Trevor Rees, on brittiläinen henkivartija, joka loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa Pariisissa 31. elokuuta 1997, jossa Walesin prinsessa Diana ja tämän miesystävä Dodi Al-Fayed sekä autonkuljettaja Henri Paul menettivät henkensä. Vakavan päävamman takia Rees-Jones ei muista paljoakaan tapahtuneesta. Hän toimi tuolloin Al-Fayedin henkivartijana. Saksassa syntynyt Rees-Jones palveli armeijassa vuodesta 1987. Hän on ollut kahdesti naimisissa, nykyinen avioliitto Ann Scottin kanssa alkoi vuonna 2003.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
The Confessions Tour

| The Confessions Tour Madonna |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 31. tammikuuta 2007
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 73.14 (CD) 122.38 (DVD)
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Listasijoitukset
  5.  15.
Madonnan muut julkaisut
| I’m Going to Tell You a Secret 2006 | The Confessions Tour 2007 | Hard Candy 2008 |
The Confessions Tour on Madonnan Confessions Tour -kiertueesta tehty dvd/cd-paketti. Se ilmestyi myös pelkkänä dvd:nä. Dvd ja cd on nauhoitettu kahtena iltana Lontoon Wembley-areenalla. Se ilmestyi 30. tammikuuta 2007.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 15. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan viidennellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD Future Lovers/I Feel Love – 8.00  Like a Virgin – 4.12  Jump – 4.53  Confessions (Interlude) – 3.53  Isaac – 6.45  Sorry – 5.03  Sorry Remix (Interlude) – 3.44  I Love New York – 5.36  Let It Will Be – 4.45  Music Inferno – 7.41  Erotica/You Thrill Me – 4.55  Lucky Star – 3.50  Hung Up – 9.50  :  DVD Future Lovers/I Feel Love  Get Together  Like a Virgin  Jump  Confessions (Interlude/Dancers)  Live to Tell  Forbidden Love  Isaac  Sorry  Like It or Not  Sorry (Remix – Interlude)  I Love New York  Ray of Light  Let It Will Be  Drowned World/Substitute for Love  Paradise (Not for Me)  Music/Disco Inferno  Erotica/You Thrill Me  La Isla Bonita  Lucky Star  Hung Up
Arvostelut

Allmusic:
Pitchfork: 4.2/10
Trevor Smith

Trevor Smith voi viitata seuraaviin:
Trevor Smith (s. 1949), australialainen maahockeypelaaja
Trevor Smith (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija
Trevor Smith, yhdysvaltalaisen rap-artistin ja näyttelijän Busta Rhymesin oikea nimi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Trevor Smith”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SuomiLove

| SuomiLOVE |
| --- | --- |

Tyyli:  musiikkiviihde
Kestoaika:  58–120 minuuttia
Luoja(t):  Yle
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:    Suomi
Verkko:  Yle TV2 (2014–2016) Yle TV1 (2016–2022)
Esitetty:  15. marraskuuta 2014 –  2. huhtikuuta 2022
Tuotantokausia:  8
Jaksoja:  76
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Seija-Liisa Eskola  Antti Väisänen  Suvi Salokoski  Joona Kortesmäki  Samu Reijonen (Yle) 
Ohjaaja(t):   Aleksi Sariola (Kaudet 1–8)  Mika Kurvinen (Kaudet 1–2)  Olli Salonen (Kausi 3)  Juha Lahti (Kausi 4–5)  Riitta Helminen (Kausi 5–6)  Joona Kortesmäki (Kausi 5)  Tommi Pietiläinen (Kausi 6) 
Käsikirjoittaja(t):   Aleksi Sariola (Kaudet 1–8)  Mika Kurvinen (Kaudet 1–2)  Olli Salonen (Kausi 3)  Juha Lahti (Kausi 4–6)  Riitta Helminen (Kausi 5–6)  Joona Kortesmäki (Kausi 5)  Tommi Pietiläinen (Kausi 6) 
Tuotantoyhtiö(t):  Eyeworks Finland / Warner Bros. International Television Production Finland
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen Venla Vuoden viihdeohjelma 2014 Kultainen Venla Vuoden musiikkiviihdeohjelma 2015 Kultainen Venla Vuoden musiikkiviihdeohjelma 2016 Kultainen Venla Vuoden musiikkiviihdeohjelma 2017 Kultainen Venla Vuoden musiikkiviihdeohjelma 2019
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
SuomiLove oli vuosina 2014–2022 Yle TV1 ja Yle TV2 -kanavilla esitetty musiikkiohjelma, jossa kuuden ensimmäisen tuotantokauden ajan esiteltiin yhden tuotantokauden aikana sata suomalaista rakkaus- ja ystävyystarinaa, joihin liittyi jokin suomalainen musiikkikappale. Seitsemännellä ja kahdeksannella kaudella ohjelmaa uudistettiin ja sen kaudet alettiin lähettää kokonaisuudessaan suorina lähetyksinä. Seitsemännellä kaudella jaksot olivat eri artistien itsensä näköisiksi räätälöimiä ”SuomiLove-iltoja”, jolloin luovuttiin ohjelman alkuperäisestä ideasta.
Ohjelma perustui suomalaiseen, tuotantoyhtiö Eyeworks Finlandin kehittämään formaatiin.
Maaliskuussa 2023 ohjelman kerrottiin siirtyvän MTV:n ohjelmistoon. Ohjelman uusi nimi tulee olemaan Love.
Taustaa

Ohjelmaa juonsivat kahden ensimmäisen kauden ajan Marja Hintikka ja Ilkka Villi. Kolmannelle kaudelle uusina juontajina aloittivat Jenni Pääskysaari ja Mikko Leppilampi. Viidennellä kaudella Mikko Leppilammen tilalla uutena juontajana aloitti Mikko Kuustonen, Jenni Pääskysaaren jatkaessa toisena juontajana. Kuustonen ja Pääskysaari jatkoivat ohjelmassa myös kuudennen kauden ajan. Seitsemännellä kaudella Kuustosen juontajaparina aloitti Susanna Laine, kahdeksannella puolestaan Jannika B.
Ohjelma koostui studiossa kuvatuista sekä ympäri Suomea kuvatuista osuuksista, joissa musiikkikappaleita esittävät niitä levyttäneiden artistien lisäksi myös ohjelmassa Lovebandiksi kutsuttu yhtye, jonka solisteina toimivat Johanna Iivanainen ja Osmo Ikonen. Ohjelmassa kerrotaan myös kappaleiden taustoista niiden sanoittajilta, säveltäjiltä ja esittäjiltä. Kauden päätteeksi on järjestetty myös suorana lähetyksenä televisiossa esitettävä konsertti, jossa esitetään kauden aikana mukana olleita kappaleita.
Neljän ensimmäisen kauden ajan ohjelman studio-osuudet nauhoitettiin Yleisradion studioilla Helsingissä. Viidennestä kaudesta alkaen studio-osuudet kuvattiin Mediapoliksessa Tampereella.
Ohjelma palkittiin Kultaisella Venlalla vuoden 2014 parhaana viihdeohjelmana ja vuoden 2015 parhaana musiikkiviihdeohjelmana. Sarjan formaattia myydään ulkomaille nimellä Soundtrack of Love. Ohjelmaformaattiin perustuvat sarjat esittettiin keväällä 2016 Belgiassa ja Virossa. Sveitsissä formaattiin perustuvaa ohjelmaa alettiin esittää maaliskuussa 2017.
Ensimmäinen tuotantokausi

Ensimmäinen kausi koostui kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta.
Viimeisen jakson konsertin juonsivat Ilkka Villi ja äitiyslomalla ollutta Marja Hintikkaa tuurannut Jenni Pääskysaari. Konsertissa paljastettiin kauden aikana järjestetyn äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Voittajaksi äänestettiin Lauri Ylösen säveltämä, Paula Vesalan sanoittama ja Johanna Kurkelan esittämä ”Rakkauslaulu”.
Kauden kappaleita julkaistiin kokoelmalevyllä loppuvuodesta 2015. Singleinä kokoelmalta julkaistiin Jannan versio kappaleesta ”Voi kuinka me sinua kaivataan” sekä Anna Puun ja Kasmirin duetto Puun ”Linnuton puu” -kappaleesta.
Toinen tuotantokausi

Ensimmäisen tuotantokauden päätteeksi ilmoitettiin sarjan saavan toisen kauden. Toinen kausi koostui ensimmäisen tapaan kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta, sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta. Kauden juontajina jatkoivat Marja Hintikka ja Ilkka Villi.
Konsertissa paljastettiin kauden aikana olleen äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Voittajaksi äänestettiin Sielun Veljet -yhtyeen kappale ”Rakkaudesta”.
Kolmas tuotantokausi

Toisen kauden päätteeksi julkistettiin, että ohjelma tulee jatkumaan kolmannelle tuotantokaudelle. Kolmannella kaudella ohjelmaa juonsivat Mikko Leppilampi ja Jenni Pääskysaari. Myös ohjelman esityskanava vaihtui TV2:sta TV1:een. Kolmas tuotantokausi koostui edellisten kausien tapaan kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta, sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta.
Konsertissa paljastettiin kauden aikana olleen äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Kolmannen kauden voittajaksi äänestettiin Juha Tapion kappale ”Sinun vuorosi loistaa”.
Kolmannen kauden studiokuvauksissa sattui 9. elokuuta 2016 onnettomuus, kun osa katsomon takaseinästä "antoi periksi" ja sen myötä viisi henkilöä kaatui.
Neljäs tuotantokausi

Kolmannen kauden päätteeksi julkistettiin, että ohjelma tulee jatkumaan neljännelle tuotantokaudelle. Neljännen kauden esittäminen alkoi 9. joulukuuta 2017. Neljännellä kaudella juontajina jatkoivat Jenni Pääskysaari ja Mikko Leppilampi. Kausi koostui edellisten kausien tapaan kymmenestä studiossa nauhoitetusta jaksosta sekä kauden päätteeksi suorana lähetetystä konsertista Lahden Sibeliustalolta.
Konsertissa paljastettiin kauden aikana olleen äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Neljännen kauden voittajaksi äänestettiin Reino Nordinin kappale ”Antaudun”.
Viides tuotantokausi

Neljännen kauden päätyttyä tiedotettiin, että ohjelmasta on luvassa viides tuotantokausi. Kauden esittäminen alkoi 26. tammikuuta 2019. Avausjaksoa seurasi 525 000 katsojaa. Ohjelman uutena juontajana aloitti Mikko Kuustonen, jonka juontajaparina jatkoi aiemmillakin kausilla juontanut Jenni Pääskysaari.
Kauden päätösjaksossa konsertti järjestettiin ensimmäistä kertaa Helsingin Hartwall Arenalla ja paljastettiin kauden aikana olleen äänestyksen tulos, jossa etsittiin Suomen suosituinta rakkauslaulua. Viidennen kauden voittajaksi äänestettiin Elastisen kappale ”Supervoimii”. Päätösjaksoa seurasi 338 000 katsojaa.
Kuudes tuotantokausi

Ohjelman kuudes tuotantokausi alkoi 21.joulukuuta 2019 Yle TV1:llä.
Kauden suosituimmaksi lauluksi äänestettiin Ellinooran ja Eetun yhteiskappale ”Bäng Bäng typerä sydän”.
Seitsemäs tuotantokausi

Seitsemännen kauden esittäminen alkoi 6. maaliskuuta 2021.
Seitsemännellä kaudella ohjelmaa uudistettiin ja jaksoissa oli vaihtuva pääartisti, joka räätälöi jakson itsensä näköiseksi. Kauden artistit olivat Kaija Koo, Antti Tuisku, Lauri Tähkä, Elastinen ja Sanni.
Kahdeksas tuotantokausi

SuomiLoven kahdeksas kausi alkoi 5. maaliskuuta 2022.
Aiheesta muualla

Ohjelman verkkosivut
SuomiLove Yle Areenassa