stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wilhelm von Bode

Wilhelm von Bode vuonna 1909.
Wilhelm von Bode (10. joulukuuta 1845 Calvörde, Preussin kuningaskunta – 1. maaliskuuta 1929 Berliini) oli saksalainen taidehistorioitsija ja vaikutusvaltainen museonjohtaja. Hän työskenteli Berliinin valtionmuseoiden palveluksessa lähes puoli vuosisataa ja kartutti niiden kokoelmia. Hänen mukaansa on nimetty Berliinin Bode-museo, joka perustettiin hänen johdollaan vuonna 1904. Boden aikana Berliinin museoiden kokoelmat kohosivat maailmanmaineeseen.
Bode vietti nuoruutensa Braunschweigissa ja kiinnostui jo varhain taiteesta. Hän toimi Braunschweigin herttuallisessa taidemuseossa kokoelmien luetteloijana ja museo-oppaana. Isänsä tahdosta hän opiskeli kahden vuoden ajan oikeustiedettä Göttingenin ja Berliinin yliopistossa ennen kuin omistautui taidehistorialle. Käännekohdaksi Boden elämässä muodostui vuonna 1871 Italiaan tehty matka, jonka aikana hän vakuuttui kutsumuksestaan. Vuonna 1872 hänestä tuli Berliinin kuninkaallisten museoiden veistososaston kipsikokoelman kuraattori. Hänet nimitettiin 1883 koko veistoskokoelman ja 1890 Gemäldegalerie-maalauskokoelman johtajaksi. Hänen johdollaan Berliinin museosaarelle perustettiin uusi taidemuseo, Kaiser-Friedrich-Museum, jonka ensimmäisenä johtajana hän toimi 1904–1920. Bode sovelsi museossaan uudenlaista konseptia, jossa samaa aikakautta mutta eri taiteenlajeja edustaneita teoksia, esimerkiksi veistoksia ja maalauksia, asetettiin näytteille rinnakkain, jotta yleisö voisi aistia menneiden aikojen hengen. Monet muut museot omaksuivat myöhemmin saman mallin. Oman museonsa johtamisen ohella Bode toimi myös kaikkien Preussin kuninkaallisten museoiden ylijohtajana vuodesta 1906 aina eläkkeellejäämiseensä asti. Bode aateloitiin vuonna 1914. Kaiser-Friedrich-Museum nimettiin vuonna 1956 hänen mukaansa Bode-museoksi.
Boden aloittaessa uransa Berliinin museoihin kerättiin pääasiassa kipsikopiota kuuluisista veistoksista ja myös tunnetuista maalauksista aiottiin hankkia lähinnä kopioita. Bode otti kuitenkin tavoitteeksi alkuperäisten mestariteosten keräämisen. Hän vieraili monesti ulkomaisissa museoissa ja loi paljon suhteita taiteenkeräilijöihin, lahjoittajiin ja poliittisiin päätöksentekijöihin. Koska taideostoihin käytettävissä olleet julkiset varat olivat rajalliset, hän tarjosi opastusta yksityisille taiteenkeräilijöille, jotta nämä vastapalveluksena lahjoittaisivat taideteoksiaan museolle. Hänen on sanottu omistautuneen kokoelmiensa kartuttamiselle intohimoisesti ja häikäilemättömästikin. Hän pyrki myös luetteleloimaan museonsa kokoelmia tieteellisesti. Taidehistorioitsijana Bode julkaisi arvostettuja tutkimuksia hollantilaisesta maalaustaiteesta sekä saksalaisesta ja italialaisesta kuvanveistosta. Hänen erikoisalojaan olivat Rembrandt, 1600-luvun hollantilainen maalaustaide ja Italian renessanssin kuvanveisto. Boden teokset vaikuttivat moniin vaikutusvaltaisiin taiteenkeräilijöihin.
Bode oli koko ikänsä sairaalloinen ja oman museonsa avajaisiinkin hän joutui osallistumaan pyörätuolissa istuen. Vähän ennen kuolemaansa hän julkaisi muistelmateoksen Mein Leben.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wilhelm von Bode Wikimedia Commonsissa
Walter Howell

| Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Australia> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | kahdeksikko |  |
Walter Neville Howell (s. 17. joulukuuta 1929 Victoria, Australia) on entinen soutaja. Hän oli mukana saamassa pronssia kahdeksikossa kesäolympialaisissa 1956 Melbournessa. Hän kilpaili perämiehellisessä kaksikossa kesäolympialaisissa 1960 Roomassa.
William Karlsson

| William Karlsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1993 (ikä 31) Märsta, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Wild Bill
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Vegas Golden Knights
Sarja:  NHL
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  VIK Västerås HK (Allsv.) HV71 (SEL/SHL) Anaheim Ducks (NHL) Norfolk Admirals (AHL) Springfield Falcons (AHL) Columbus Blue Jackets (NHL)
NHL-varaus:  53. varaus, 2011 Anaheim Ducks
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Vegas Golden Knights | 2023  |
William Karlsson (s. 8. tammikuuta 1993 Märsta, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Vegas Golden Knightsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Karlssonin vahvuuksiin kuuluu nopeus, pelikäsitys, monipuolisuus, luistelu, kahden suunnan pelaaminen ja syöttäminen. Hänen heikkouksiinsa kuuluu ajoittainen pysähtymättömyys ja voiman puute.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Alberta 2012 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ufa 2013 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2011 | jääkiekko |  |
Karlsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Karlsson pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011 voittaen hopeaa.
Karlsson debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa MM-leirillä 3. huhtikuuta 2013 Slovakiaa vastaan. Karlsson oli voittamassa maailmanmestaruutta MM-kisoissa 2017.
Adrien René Franchet

| Adrien René Franchet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1834 Pezou, Ranska
Kuollut: 12. helmikuuta 1900 (60 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvitiede
Adrien René Franchet (19. huhtikuuta 1834 Pezou, Ranska – 12. helmikuuta 1900) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja hänet tunnetaan erityisesti suuresta työstään Kiinan ja Japanin kasviston kuvaamisessa. Franchet kuvasi lajeja Kiinassa toimineiden katolisen kirkon lähetystyöntekijöiden keräämien näytteiden perusteella. Näitä Franchetille näytteitä keränneitä lähetystyöntekijöitä olivat muun muassa Armand David, Pierre Jean Marie Delavay, Paul Guillaume Farges ja Jean-André Soulié.
Kaiken kaikkiaan Franchet on kuvannut lukuisia kasvitaksoneita, muun muassa noin 60 esikkolajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adrien René Franchet Wikimedia Commonsissa
JSTOR Global Plants: Franchet, Adrien René (englanniksi)
Walter Huston

| Walter Huston |
| --- | --- |
 Huston elokuvan Sierra Madren aarre trailerissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1884 Toronto, Ontario, Kanada
Kuollut: 7. huhtikuuta 1950 (66 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Howard elokuvassa Sierra Madren aarre.
Palkinnot
 Oscar-palkinto (1949) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Walter Huston (6. huhtikuuta 1884 Toronto, Ontario, Kanada – 7. huhtikuuta 1950 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ensimmäisen merkittävän roolinsa Broadwayllä Huston sai vuonna 1924 näytelmässä Mr. Pitt. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai elokuvassa Gentlemen of the Press vuonna 1929. Näyteltyään sekalaisissa rooleissa 1930-luvulla, Huston palasi vuonna 1938 lyhyeksi aikaa Broadwaylle näytelmään Knickerbocker Holiday. 1940-luvulla hän esiintyi muun muassa elokuvissa Piru ja Daniel Webster ja Tähtilipun sävel. Tunnetuimman roolisuorituksensa Huston teki vuoden 1948 elokuvassa Sierra Madren aarre, josta hän sai Oscar-palkinnon parhaasta miessivuosasta. Elokuvan ohjasi Walter Hustonin poika John Huston.
Walter Huston on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Aeroekologia

Aeroekologia (engl. Aeroecology) on monitieteellinen tutkimusala, jossa analysoidaan ekologian, meteorologian, fysiikan sekä tietokonemallinnuksen avulla lintujen, hyönteisten, lepakoiden, siitepölyn ja mikrobien riippuvaisuutta alimmista ilmakehän kerroksista. Aeroekologia eli ilmakehän ekologia on uusi tapa tutkia eri lajien liikkeitä ja muuttoa sekä sairauksien leviämistä. Samalla voidaan analysoida ja mallintaa itse ilmakehääkin.
Käsitteen on tehnyt tunnetuksi Bostonin yliopiston biologian professori Thomas H. Kuntz. Tutkijat hyödyntävät säätutkaverkostoja ja yksittäisiä tutkia paikantaakseen lintu- ja lepakkoparvet. Myös infrapunakameroita käytetään ja yksittäisiin lepakoihin voidaan kiinniittää radiovastaanottimia. Esimerkiksi lepakoiden liikkeistä saadulla tiedolla analysoidaan viljelysmaiden vuodenaikaista ja vuosittaista muuttumista ilmastonmuutoksen edetessä.
Aiheesta muualla

Wallenius, Jarmo: Aeroekologia luotaa ilmojen taitureita ts.fi.  3.5.2011. TS-Yhtymä Oy. Viitattu 18.12.2012.[vanhentunut linkki]
Hyönteisten reitit ja pisaroiden määrä selville ts.fi.  3.5.2011. TS-Yhtymä Oy. Viitattu 18.12.2012.[vanhentunut linkki]
Aeroecology Center for Ecology and Conservation Biology. Boston University. Viitattu 25.2.2011. (englanniksi)
Emerging Scientific Discipline Of Aeroecology (Boston University)  3.8.2008. ScienceDaily. Viitattu 25.2.2011. (englanniksi)
Aeroecology: Probing and Modeling the Aerosphere–The Next Frontier (Online ISSN 1557-7023) Oxford Journals.  8/2008. The Society for Integrative and Comparative Biology. Viitattu 25.2.2011. (englanniksi)
Palmer, Jason: 'Aeroecology' uses radar to track flying animals  18.2.2011. BBC News. Viitattu 25.2.2011. (englanniksi)
Xiphioidei

| Xiphioidei |
| --- | --- |
 Purjekala (Istiophorus platypterus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Xiphioidei  Rafinesque, 1810
Heimot
 Katso teksti. 
Katso myös
   Xiphioidei Wikispeciesissä   Xiphioidei Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Xiphioidei on ahvenkalojen (Perciformes) lahkoon kuuluva kalojen alalahko.
Heimot

Xiphioidei -alalahkoon kuuluu kaksi heimoa:
Purjekalat - Istiophoridae
Miekkakalat - Xiphiidae
William S. Rosecrans

William Rosecrans
William Starke Rosecrans (6. syyskuuta 1819 – 11. maaliskuuta 1898) oli keksijä, öljy-yhtiön johtaja, diplomaatti, poliitikko, Yhdysvaltain armeijan upseeri ja Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Rosecrans syntyi Little Taylor Runissa Delawaren piirikunnassa Ohiossa. Hän valmistui West Pointista 1842. Ennen sisällissotaa hän oli öljy-yhtiön johtaja ja 1859 paloi pahoin öljylampun räjähdettyä. Hän toipui vammoistaan juuri kun sisällissota alkoi, ja hän liittyi Unionin armeijaan George B. McClellanin kenttäadjuntattina, ja kohosi pian 23. jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hänet ylennettiin sodan alussa prikaatinkenraaliksi ja myöhemmin kenraalimajuriksi.
Rosecrans sai komentoonsa Unionin Mississippin armeijan vasemman sivustan toukokuussa 1862. Hän saavutti mainetta kenraalina, ja voitti useita taisteluita läntisellä taistelunäyttämöllä, kuten toisen Corinthin taistelun, jossa hän saavutti verisen voiton Konfederaation kenraali Earl Van Dornista, Stones Riverin taistelun ja Tullahoma-sotaretken. Hänen sotilasuransa päättyi Chickamaugan taisteluun 1863, jossa hän kärsi tappion ja vetäytyi Chattanoogaan, jonne Braxton Braggin Tennesseen armeija piiritti hänet. Tämän jälkeen Ulysses S. Grant siirsi hänet pois komennosta. Hän siirtyi Missouriin, jossa taisteli Sterling Priceä vastaan tämän ryöstöretkellä. Sodan jälkeen hän palveli ministerinä Meksikossa ja Ohion kuvernöörinä 1869.
Rosecrans kuoli Redondo Beachissä Kaliforniassa ja on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaahan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:William Rosecrans
Wil Huygen

Willibrord Joseph ”Wil” Huygen (1922–2009) oli alankomaalainen kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa yhdessä kuvittaja Rien Poortvlietin kanssa tekemästään Suuresta tonttukirjasta (1976), joka kertoo tontuista tietokirjaa jäljitellen. Menestyksen myötä Huygen ja Poortvliet laativat teokselle myös jatkoa.
Teoksia

Suuri tonttukirja (1976)
Tonttujen kutsu (1981)
Nukku-Matti – Suuri unitieto (1989)
Tonttuvuosi (1988)
Tonttujen vuosi (1999)
Wil Traval

Wil Traval televisiosarjan Jessica Jones paneelissa New York Comic Conissa 2015.
William ”Wil” Traval (s. 9. heinäkuuta 1980 Victoria) on australialainen televisionäyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta Ensiapuosasto. Hän esiintyi sarjassa Jack Quaden roolissa vuosina 2004–2008. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi televisiosarjoissa Rescue: Special Ops, Underbelly, The Inbetweeners, Red Widow, Olipa kerran ja Jessica Jones.
Aiheesta muualla

Wil Traval Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wil Traval Allmovie.comissa. (englanniksi)
Xiaomi Redmi 7A

| Xiaomi Redmi 7A |
| --- | --- |
Julkaistu:  Xiaomi Redmi 8A
Edeltäjä:  Xiaomi Redmi 6A
Näyttö:  5,45 tuumaa
Näytön kuvatarkkuus:  720 x 1 440
Värien lukumäärä:  16 miljoonaa
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 439
Keskusmuisti:  2 GB
Flash-muisti:  16/32 GB
Takakamera:  13 MP
Etukamera:  5 MP
Radio:  FM-radio
Käyttöjärjestelmä:  Android
Akku:  4 000 mAh Li-Po
Muistikorttipaikka:  microSDXC
Infobox OKNimi-testi OK: 
Xiaomi Redmi 7A on älypuhelin, jonka Xiaomi on valmistanut ja julkaissut toukokuussa 2019.
Tekniset tiedot > Kamera

Puhelimessa on yksi 13 megapikselin kamera takana, kun taas edessä on yksi viiden megapikselin kamera.
Tekniset tiedot > Muisti

Flash-muistia eli tallennustilaa puhelimessa on 16/32 gigatavua ja RAM-muistio 2 gigatavua. Tallennustilaa voi halutessaan laajentaa microSDXC-muistikortilla.
Tekniset tiedot > Muuta

Xiaomi Redmi 7A:ssa on 4 000 milliampeeritunnin Li-Po akku, ja se tukee 10 watin latausta. Puhelimessa on 5,45 tuuman näyttö 720 x 1 440 pikselin resoluutiolla ja se tukee kuuttatoista miljoonaa väriä. Prosessorina toimii QUalcomm Snapdragon 439. Puhelimen saa noin sadalla eurolla.
Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki

| Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki |
| --- | --- |

Nimi:  Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki
Toinen nimi:  Crescendo
Tekijä:  Taisto Martiskainen
Valmistumisvuosi:  1970
Taiteenlaji:  veistos
Sijainti:  Eläintarha
Paikkakunta:  Helsinki
Koordinaatit:  60°11′27.2″N, 24°55′31.8″E
Muistomerkin taustapuoli runonsäkeineen.
Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki (myös Crescendo) on Helsingin Eläintarhassa sijaitseva valtakunnallinen Suomen sisällissodan punaisten muistomerkki. Vuonna 1970 paljastettu pronssinen veistos on kuvanveistäjä Taisto Martiskaisen suunnittelema. Se on omistettu sisällissodassa punaisten puolella taistelleiden ja kaatuneiden sekä vankileireillä kuolleiden naisten ja miesten muistolle. Muistomerkki seisoo graniittisella jalustalla kallion päällä lähellä Nordenskiöldinkadun ja Pohjoisen Stadiontien risteystä.
Crescendo oli valmistuessaan Suomen suurin yhtenäinen pronssiveistos, jonka valaminen Suomen Kuvanveistäjäliiton taidevalimolla Herttoniemessä kesti yli puoli vuotta. Nimi on italiankielinen musiikkitermi, joka tarkoittaa ”voimistuen”. Muutoin abstraktiin veistokseen on kuvattu vääristyneitä ihmishahmoja, jotka työntyvät esille sen poimuista. Etupuolella on graniittijalustaan kiinnitetyssä pronssilaatassa teksti ”Punaisten puolella taistelleiden, kaatuneiden ja vankileireillä tuhoutuneiden naisten ja miesten muistolle”. Teoksen taustapuolella on Maiju Lassilan, Elmer Diktoniuksen ja Elvi Sinervon runonsäkeitä sekä Kansainvälisen ensimmäisen säkeistön sanoja.
Muistomerkkihanke

Hanke valtakunnallisesta punaisten muistomerkistä käynnistyi vuonna 1965. Sitä ajamaan perustettiin Vuoden 1918 Kansalaissodan Muistomerkkitoimikunta ry, jonka johtoon valittu Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) puheenjohtaja Kusti L. Kulo oli myös entinen punakaartilainen. Kyseessä oli aluksi pelkästään kansandemokraattisen liikkeen hanke. Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP) oli jo vuodesta 1961 suunnitellut ”Suomen työväenliikkeen nousun” muistomerkkiä, kun Suomen Kommunistinen Puolue (SKP) käynnisti kilpailevan hankkeen kansalaissodan muistomerkistä ja pyysi sosiaalidemokraatteja osallistumaan siihen. SDP kieltäytyi aluksi tukemasta väkivaltaista vallankumousta ihannoivana pidettyä muistomerkkihanketta, ja varsinkin puolueen puheenjohtaja Rafael Paasio vastusti siihen osallistumista. Kun SKDL:n eduskuntaryhmä syksyllä 1967 teki aloitteen valtion osallistumisesta muistomerkin kustannuksiin, enemmistö SDP:n eduskuntaryhmästä halusi tukea aloitetta. Pääministeriksi kohonnut Paasio hyväksyi lopulta puolueensa osallistumisen sillä ehdolla, että muistomerkin aiheena olisivat kuolleet sodan uhrit eikä itse vallankumous. Tämän jälkeen hankkeesta tuli koko työväenliikkeen ja valtion yhteinen.
Muistomerkin tekijäksi oli alun perin pyydetty 72-vuotiasta kuvanveistäjää Wäinö Aaltosta, joka kuitenkin kuoli toukokuussa 1966. Tämän jälkeen julistettiin syyskuussa 1967 muistomerkkikilpailu. Monumentin rahoitus oli tuolloin vielä auki, mutta se varmistui valtion tultua hankkeeseen mukaan. Lisäksi kustannuksiin osallistuivat Helsingin kaupunki, 40 muuta kaupunkia ja kuntaa sekä lukuisia työväenliikkeen järjestöjä, yhteisöjä ja laitoksia.
Kilpailuun tuli määräaikaan mennessä 45 ehdotusta, joista syksyllä 1968 valittiin voittajaksi hyvinkääläisen Taisto Martiskaisen ehdotus Crescendo. Toisen palkinnon sai Viljo Mäkisen ehdotus Käy eespäin, ja kolmannen Tapio Junnon Aate ja Uhri. Lisäksi muistomerkkitoimikunta päätti lunastaa Antti Neuvosen ja Tapio Tapiovaaran, Anja Juurikkalan sekä Toivo Peltosen työt. Muistomerkin paikasta tehtiin päätös kilpailun julistamisen yhteydessä, mutta lupa sen pystyttämiseksi saatiin vasta kesäkuussa 1969.
Teos

Veistoksen muoto symboloi liehuvaa punalippua, jonka poimuista nousee eteenpäin katsova sorrettujen ja väsyneiden ihmisten joukko. Muistomerkkitoimikunta olisi halunnut veistoksesta syyttävämmän ja katkeramman sävyisen, mutta Martiskainen piti kiinni omasta ratkaisustaan ja veistos toteutettiin hänen näkemyksensä mukaan. Martiskainen halusi veistoksessaan tuoda esille köyhän kansan tuntoja mahdollisimman rehellisesti ja kuvata samalla kauan häpeiltyä asiaa. Veistosta työstäessään hän oli ateljeessaan kuunnellut muun muassa Ludwig van Beethovenin säveltämää Kohtalonsinfoniaa sekä Peltoniemen Hintrikin surumarssia. Teoksen taustapuolelle tulleita runonsäkeitä Martiskainen valitsi yhdessä Pentti Saarikosken kanssa.
Martiskainen kertoi saaneensa ajatuksen voittaneeseen ehdotukseensa vasta kilpailun sulkeutumista edeltävänä yönä ja luonnoksen hän sai valmiiksi vasta aamulla. Martiskaisen mukaan ehdotus olisi myöhästynyt ja muistomerkin tekijäksi tullut joku muu, mikäli hän olisi matkalla Hyvinkäältä joutunut pysähtymään yksiinkään liikennevaloihin. Veistoksen paljastamisen jälkeen Martiskainen oli tavannut sen juurella vuonna 1918 koko perheensä menettäneen 90-vuotiaan naisen, joka sanoi teoksen olevan hänelle kuin pyhiinvaelluspaikka. Nainen kertoi Martiskaiselle ymmärtävänsä veistoksen jokaisen viillon ja reiän.
Paljastustilaisuus

Veistos paljastettiin sunnuntaina 30. elokuuta 1970. Muistomerkkiyhdistys luovutti sen Helsingin kaupungille, jonka puolesta veistoksen vastaanotti ylipormestari Teuvo Aura. Kusti L. Kulon ja Auran lisäksi tilaisuudessa puhui valtion tervehdyksen esittänyt opetusministeri Jaakko Itälä. Tilaisuudessa kuultiin myös kuorolaulua ja eri työväenjärjestön tervehdyksiä sekä näyttelijä Veikko Sinisalon runonlausuntaa. Paikalle oli saapunut tuhansittain yleisöä myös Helsingin ulkopuolelta. Tapahtuman jälkeen muistomerkkiyhdistys järjesti paikalle kutsumilleen punakaartin veteraaneille kahvitilaisuuden Kulttuuritalolla.
Veistoksen pienoismalli luovutettiin myöhemmin lokakuussa 1970 presidentti Urho Kekkoselle, joka itse osallistui sisällissotaan valkoisten puolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki Wikimedia Commonsissa
Eeva ja Simo Ristan valokuvia muistomerkin paljastustilaisuudesta Finna.
Taisto Martiskainen teoksensa äärellä.
Punakaartin veteraaneja veistoksen paljastustilaisuudessa.
Acker Bilk

| Acker Bilk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Bernard Stanley Bilk
Syntynyt: 28. tammikuuta 1929 Pensford, Somerset, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 2. marraskuuta 2014 (85 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mr. Acker Bilk
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  klarinetti
Levy-yhtiöt:  
Palkinnot
 MBE 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Acker Bilk, oik. Bernard Stanley Bilk, tunnetaan nimellä ”Mr. Acker Bilk” (28. tammikuuta 1929 Pensford, Somerset – 2. marraskuuta 2014) oli englantilainen jazz-muusikko, jonka soitin oli klarinetti.
Ura

Bilk liittyi vuonna 1954 Ken Colyerin yhtyeeseen mutta perusti sitten oman kokoonpanonsa ja nousi listoille kappaleellaan ”Summer Set”. Kansainväliseksi läpimurroksi osoittautui ”Stranger on the Shore” (1961). Vuonna 1984 hän levytti albumillisen Olavi Virran säveltämiä kappaleita
.
Aiheesta muualla

Acker Bilk  AllMusicissa (englanniksi)
1999–2009

| 1999–2009 Disco |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1999–2009
 Julkaistu: 27. toukokuuta 2009
 Tuottaja(t): Disco, Illusion Rake, Risto Asikainen
 Tyylilaji: pop, dance
 Kesto: 74.49
 Levy-yhtiö: Sony
Discon muut julkaisut
| Vihaa, rakkautta vai jotain muuta 2006 | 1999–2009 2009 |   |
1999–2009 on Disco-yhtyeen 27. toukokuuta 2009 julkaisema kokoelma-albumi. Kokoelma sisältää kaikki yhtyeen singlet ensimmäisestä ”Hei älä luule” viimeisimpään ”Mitä rakkaus saa aikaan?”, kaksi ennenjulkaisematonta uutta kappaletta sekä kaksi liveversiota.
Kokoelman ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Mitä rakkaus saa aikaan?” huhtikuun alussa 2009. Myöhemmin kappaleesta kuvattiin Virossa musiikkivideo.
Kappaleet

Mitä rakkaus saa aikaan? – 3.36
Aurinko laski – 3.42
Hei älä luule – 4.03
Levottomat tuulet – 3.56
Ilkeitä asioita – 3.44
Sanon sinulle – 3.35
Lähdön hetkellä – 3.50
Ketä sinä odotat – 4.19
Tiedän että me palataan – 4.02
Yhteys katkeaa – 4.50
Oon – 4.07
Toiseen suuntaan – 3.32
Enemmän – 4.09
Eedenistä itään – 3.27
New York Paris London – 3.51
Voinko – 4.18
Pelastus – 3.26
Musta sydän (Live – Vantaan Martimus-sali 2006) – 3.51
Vihaa, rakkautta, vai jotain muuta (Live – Vantaan Martimus-sali 2006) – 3.53
ITunes-versiossa:
Kuu kurkistaa
Jää (alkuperäisversio)
Arvostelut

Dome.fi:
Aiheesta muualla

1999–2009 discogs.com -sivustolla
Akrítes

| Akrítes Ακρίτες |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Akrítes
 Koordinaatit: 40°29′N, 21°00′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Länsi-Makedonia
Alueyksikkö:  Kastoriá
Kunta:  Nestório
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  160202
Väkiluku (2011):  669
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Akrítes (kreik. Ακρίτες; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ακριτών, Dimotikí Enótita Akritón) on yksi Nestórion kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kastorián alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 669 (vuonna 2011).
Akrítesin kunnallisyksikkö käsittää Nestórion kunnan pohjoisosan Albanian vastaisella rajalla. Sen suurin asutus on Dipotamián kylä. Akrítes oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Nestórion kuntaan yhdessä Arrénesin ja Grámoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.