stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evil Friends

| Evil Friends Portugal>  The Man |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. kesäkuuta 2013
 Tuottaja(t): Danger Mouse
 Tyylilaji: psykedeelinen pop, psykedeelinen rock, progressiivinen rock
 Kesto: 48.35
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Portugal. The Manin muut julkaisut
| In the Mountain in the Cloud 2011 | Evil Friends 2013 | Woodstock 2017 |
Singlet albumilta Evil Friends
 ”Evil Friends” Julkaistu: 1. huhtikuuta 2013  ”Purple Yellow Red and Blue” Julkaistu: 23. huhtikuuta 2013  ”Modern Jesus” Julkaistu: 30. elokuuta 2013
Evil Friends on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtyeen Portugal. The Manin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 4. kesäkuuta 2013.  Bändi teki levyllä ensimmäistä kertaa yhteistyötä tuottaja Danger Mousen kanssa.
Albumilta julkaistiin singlet "Evil Friends", "Purple Yellow Red and Blue" sekä "Modern Jesus". Se sai myönteisen vastaanoton musiikkikriitikoilta ja päätyi monille top-listoille ympäri maailman.
Singlet ja musiikkivideot

Yhtye julkaisi 7. maaliskuuta 2013 musiikkivideon albumin ensimmäisestä singlestä ja nimikkokappaleesta "Evil Friends". Videon ohjasi Michael Ragen.
Albumin toinen single "Purple Yellow Red and Blue" julkaistiin 23. huhtikuuta 2013.  Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Noel Paul ja Stefan Moore.  Radioon kappale julkaistiin 20. toukokuuta 2013 ja se esiintyi myöhemmin FIFA 14 -videopelin soundtrackilla. Kappaleen taustalaulajina toimivat yhdysvaltailaisbändi Haimista Este ja Danielle.
Yhtye julkaisi 23. toukokuuta 2013 musiikkivideon kappaleesta "Atomic Man". Sen ohjasi David Vincent Wolf.
Kolmas ja viimeinen single "Modern Jesus" julkaistiin 30. elokuuta 2013.  Siitä julkaistiin musiikkivideo 7. elokuuta 2013.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat yhtyeen laulaja John Baldwin Gourleyn sekä tuottaja Danger Mousen kirjoittamia.
Plastic Soldiers – 5.04
Creep in a T-Shirt – 3.54
Evil Friends – 3.36
Modern Jesus – 3.14
Hip Hop Kids – 3.28
Atomic Man – 3.48
Sea of Air – 4.22
Waves – 4.52
Holy Roller (Hallelujah) – 3.21
Someday Believers – 3.54
Purple Yellow Red and Blue – 4.11
Smile – 4.51
Leopardikämmekkä

| Leopardikämmekkä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Leopardikämmekät Ansellia
Laji::  africana
Kaksiosainen nimi
 Ansellia africana  Lindl. 
Katso myös
   Leopardikämmekkä Wikispeciesissä   Leopardikämmekkä Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leopardikämmekkä täysin keltaisilla terälehdillä.
Leopardikämmekkä (Ansellia africana) on Afrikassa kasvava kämmekkälaji. Se on leopardikämmekköjen suvun ainoa laji.  Kasvi on ollut kasvitieteellisillä kirjoilla vuodesta 1844 lähtien. Leopardikämmekkä on muun muassa hyvä ruukkukasvi.
Ulkonäkö

Leopardikämmekkäkasvi kasvaa yleensä noin metrin pituiseksi. Siinä on noin 70 cm pitkä varsimukula, ja 4 - 10 lehteä. Leopardikämmekän kukat ovat halkaisijaltaan yleensä noin 2.5 - 5 cm. Niiden värit vaihtelevat täysin keltaisesta ruskeankeltaiseen, joka muistuttaa nimensä mukaisesti leopardin kuviontia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Leopardikämmekkää tavataan Afrikan maanosan keski- ja eteläosissa. Sen yleisimmät kasvupaikat ovat kuivat ja lämpimät ympäristöt  lähellä rantoja ja jokia. Leopardikämmekkä on epifyytti, eli sillä ei ole juuria lainkaan maassa, vaan yleensä se kasvaa kimppuina isäntäpuussa kiinni saadakseen siitä tarpeellisen ravintoaineen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Leopardikämmekkä (Ansellia africana)
UniProt: Taxonomy - Ansellia africana (englanniksi)
PlantList: Ansellia africana (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ansellia africana (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Elintarvikeliike

Esimerkki turkkilaisesta elintarvikekaupasta
Elintarvikeliike on kauppa, jossa myydään elintarvikkeita sekä yleensä myös taloustarvikkeita. Suurimmissa elintarvikeliikkeissä myydään usein myös käyttötavaroita, kuten vaatteita sekä kodin ja vapaa-ajan tuotteita, jolloin liikettä sanotaan hypermarketiksi.
Historia

Siirryttäessä omavaraisesta ravinnonhankinnasta rahalla käytävään kaupankäyntiin elintarvikkeita ryhdyttiin hankkimaan toreilta. Aivan 1900-luvun loppupuolelle asti elintarvikkeita myytiin monesti tuoteryhmittäin erikoistuneissa liikkeissä, kuten maitokaupoissa meijerituotteita ja lihakaupoissa lihaa. Elintarvikeliikkeissä myynti tapahtui aikaisemmin palveluperiaatteella, mutta ovat muuttuneet ajan myötä entistä enemmän itsepalvelutyylisiksi valintamyymälöiksi, joissa asiakas valitsee ostoksensa itse ja maksaa ne poistuessaan.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elintarvikeliike Wikimedia Commonsissa
Lluís Corominas

Lluís Corominas
Lluís Maria Corominas i Díaz (s. 1963 Castellar del Vallès) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2003–2017 ja oli parlamentin ensimmäinen varapuhemies vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Heinäkuussa 2017 hän jäi pois puhemiehistöstä siirtyessään Junts pel Sín parlamenttiryhmän ryhmänjohtajaksi. Marraskuussa 2017 Corominas ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta.
Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Corominasille ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Guinó ja Ramona Barrufet) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.
Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte (kat. rebel·lió) lievennettiin Corominasin osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (kat. desobediència), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.
Corominas ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.
Ljungbyn piiri

Ljungbyn piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Ljungbyn piiri (Halland), piiri Falkenbergin kunnassa
Ljungbyn piiri (Kalmarin lääni), piiri Kalmarin kunnassa
Ljungbyn piiri (Kronobergin lääni), piiri Ljungbyn kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ljungby distrikt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ljungberg

Ljungberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Birger Ljungberg (1884–1967), norjalainen poliitikko ja ministeri
Bo Ljungberg (1911–1984), ruotsalainen seiväshyppääjä ja kolmiloikkaaja
Emmi Ljungberg (1846–1900), suomalainen kirjailija
Eva Ljungberg, Draba Verna (1850–1919), suomalainen toimittaja ja kirjailija
Fredrik Ljungberg (s. 1977), ruotsalainen jalkapalloilija
Hanna Ljungberg (s. 1979), ruotsalainen jalkapalloilija
Helena Ljungberg (1865–1923), ruotsalainen poliitikko ja pankkipalvelija
Lars Ljungberg (1902–1987), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
Leo Ljungberg (1930–2012), suomalainen nyrkkeilijä
Mikael Ljungberg (1970–2004), ruotsalainen painija
Paul Ljungberg (1893–1918), suomalainen jääkäriratsumestari
Sabrina Ljungberg (s. 1989), suomalainen musiikin maisteri, Sabrina ja Saarten tyttäret -yhtyeen perustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ljunggren

Ljunggren on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bobby Ljunggren (s. 1961), ruotsalainen lauluntekijä
John Ljunggren (1919–2000), ruotsalainen kilpakävelijä
Peter Youngren, alk. Peter Ljunggren (s. 1955), ruotsalaissyntyinen kanadalainen evankelista
Verner Ljunggren (1921–2006), ruotsalainen kilpakävelijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lorenz Diefenbach

| Lorenz Diefenbach |
| --- | --- |
 Lorenz Diefenbach
Henkilötiedot
Syntynyt: 1806 Ostheim, Hessen
Kuollut: 1883 (76–77 vuotta) Darmstadt, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija, kielitieteilijä, kansatieteilijä
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lorenz Diefenbach (1806 Ostheim, Hessen − 1883 Darmstadt, Saksa) oli saksalainen kirjailija ja kieli- ja kansatieteen tutkija. Diefenbach osallistui 1848 esiparlamenttiin Frankfurtissa, ja 1865 hänet nimitettiin Frankfurtin kaupunginkirjastonhoitajaksi. Hän julkaisi poliittisia kirjoituksia ja runoja ja romaaneja mutta myös tieteellisiä julkaisuja, kuten Celtica (1839−1842), Origines Europaeae (1861), Vergleichendes Wörterbuch der gothischen Sprache (1846−1851), Glossarium latino-germanicum mediae et infimae aetatis (1857), Völkerkunde Osteuropas (1880) sekä Ernst Wülckerin kanssa teoksen Hoch- und niederdeutsches Wörterbuch (1874−1885).
Nationalistikirjailijaksi luonnehditun Diefenbachin teoksen Arbeit macht frei (1873) nimestä on peräisin keskitysleirien yhteydestä tunnettu sanonta. Hän korostaa teoksessaan työnteon hyvettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorenz Diefenbach Wikimedia Commonsissa
Etelä-Korean naisten käsipallomaajoukkue

Etelä-Korean naisten käsipallomaajoukkue edustaa Korean tasavaltaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kahdesti olympiakultaa ja kerran maailmanmestaruuden.
Arvokilpailut > Kesäolympialaiset

Kultaa: 1988, 1992
Hopeaa: 1984, 1996, 2004
Pronssia: 2008
Neljäs: 2000, 2012
Kymmenes: 2016, 2024
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Kultaa: 1995
Pronssia: 2003
Viides: 1997
Kuudes: 1982, 2007, 2009
Kahdeksas: 2005
Yhdeksäs: 1999
Kymmenes: 1978 (sijat 10-12)
Yhdestoista: 1986, 1990, 1993, 2011, 2019
Kahdestoista: 2013
Kolmastoista: 2017
Neljästoista: 2015, 2021
Viidestoista: 2001
Arvokilpailut > Aasian kisat

Kultaa: 1990, 1994, 1998, 2002, 2006, 2014
Pronssia: 2010
Arvokilpailut > Aasian-mestaruuskilpailut

Kultaa: 1987, 1989, 1991, 1993, 1995, 1997, 1999, 2000, 2006, 2008, 2012, 2015, 2017
Hopeaa: 2002, 2010
Pronssia: 2004
Aiheesta muualla

Etelä-Korean käsipalloliiton kotisivut
Fast X: Part 2

| Fast X: Part 2 |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Louis Leterrier
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Fast & Furious X
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fast X: Part 2 on tuleva yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on Hurjapäät-elokuvasarjan yhdestoista ja viimeinen osa. Elokuvan esituotanto on jo aloitettu.
Ernst Mielck

| Ernst Mielck |
| --- | --- |
 Mielck vuonna 1898
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1877 Viipuri, Suomi
Kuollut: 22. lokakuuta 1899 (21 vuotta) Locarno, Sveitsi
Ammatti:  säveltäjä
Vanhemmat:  Theodor Mielck Irene Mielck (o.s. Fabritius)
Ernst Leopold Christian Mielck (24. lokakuuta 1877 Viipuri, Suomi – 22. lokakuuta 1899 Locarno, Sveitsi) oli suomalainen säveltäjä ja pianisti, joka kuoli tuberkuloosiin jo 21-vuotiaana. Hän ehti säveltää parikymmentä teosta.
Elämä

Mielck syntyi Viipurissa vuonna 1877. Hänen isänsä sukujuuret olivat Saksassa. Mielckin isoisä oli muuttanut Viipuriin Lyypekistä ja perustanut sinne kauppaliikkeen. Molemmat Mielckin vanhemmista harrastivat musiikkia. Hänen äitinsä Irene (o.s. Fabritius) oli monipuolisesti kiinnostunut taiteesta ja oli harjoittanut lauluopintoja. Irenen veljiä oli säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius sekä liikemies, arkkitehti Edoard Mielck. Säveltäjä Ilmari Krohn kuului Irene Mielckin äidinpuoleiseen sukuun.
Ernst Mielck oli sairaalloinen lapsi, mikä viivästytti hänen kehitystään. Pianonsoiton hän aloitti 10-vuotiaana Albert Tietzen johdolla. Vuonna 1891 Mielck lähetettiin opiskelemaan musiikkia Berliiniin Sternin konservatorioon. Hän palasi Suomeen vuonna 1894 ja alkoi toimia konsertoivana pianistina. Mielck täydensi opintojaan Berliinissä vuosina 1895–1896. Sävellyksessä häntä opetti Max Bruch. Syksyn 1896 ja vuoden 1897 Mielck vietti Suomessa. Syksyllä 1897 hän teki läpimurtonsa säveltäjänä, kun hänen teoksiaan esitettiin Helsingissä. Hän jatkoi edelleen säveltäjän opintojaan Bruchin johdolla kevääseen 1898. Joulukuussa 1898 Mielck piti Berliinissä sävellyskonsertin toimien itse pianosolistina.
Mielck sairastui tuberkuloosiin keväällä 1899. Kesällä hänen vointinsa kohentui ja hänet lähetettiin toipumaan Locarnoon Sveitsiin. Hän kuitenkin menehtyi 22. lokakuuta 1899 kaksi päivää ennen 22-vuotissyntymäpäiväänsä ja haudattiin Locarnoon.
Musiikki

Suuri osa Mielckin sävellystuotantoa on kamarimusiikkia, kuten jousikvintetto, jousikvartetto, muutamat yksinlaulut (esimerkiksi ”Heimath”) sekä pianoteokset (esimerkiksi ”Sarabande”). Hän sävelsi myös yhden sinfonian, ”Satu-sinfonian”, vuonna 1897. Muihin teoksiin kuuluvat Suomalainen sarja (1899), alkusoitto Macbethiin (1895), Dramaattinen alkusoitto (1897), konserttikappaleet sekä pianolle että viululle ja kaksi suurta vokaaliteosta.
Mielckin musiikki sai kriitikoilta kiitosta, mutta häntä moitittiin sävelkielestä, joka oli jäänyt ajastaan jälkeen. Teoksissaan Mielck osoitti harvinaista kypsyyttä ikäänsä nähden.[lähde? ]
Myöhemmin Mielckin musiikillinen testamentti jäi unholaan uuden sinfonikon ja kansallissäveltäjän Jean Sibeliuksen myötä 1899. Toisin kuin Sibelius, Mielck oli konservatiivi eikä osallistunut musiikillaan kansallisiin ja poliittisiin kamppailuihin tsaarinvaltaa vastaan.[lähde? ]
Teokset > Opusnumeroittain

op. 1 Jousikvartetto, g-molli (1895)
op. 2 Macbeth-alkusoitto orkesterille (1896)
op. 3 Jousikvintetto, F-duuri (1897) [ET 230]
op. 4 Sinfonia, f-molli (1897)
op. 5 Altböhmisches Weihnachtslied, kuorolle ja orkesterille (1898)
op. 6 Dramaattinen alkusoitto orkesterille (1898)
op. 7 Altgermanisches Julfest, baritonille, mieskuorolle ja orkesterille (1898)
op. 8 Konserttikappale viululle ja orkesterille, D-duuri (1898)
op. 9 Konserttikappale pianolle ja orkesterille, e-molli (1898)
op 10 Suomalainen sarja orkesterille (1899)
Teokset > Ilman opusnumeroa

Romanssi sellolle ja pianolle (1894)
Pianokonsertto, c-molli (keskeneräinen/ositt.kadonnut) (1895)
Kolme fantasiakappaletta suomalaisista polskamotiiveista (1895)
”En blomma”, ”Morgenlied”, ”Stjernorna”, ”Wanderlied” mieskuorolle (1897)
Kaksi impromptua pianolle (1899)
Sarabande pianolle, g-molli (1899)
Teokset > Liedit

Das Fischermädchen (Teksti: Theodor Fontane)
Auf der Wanderschaft (Teksti: Adelbert von Chamisso)
Vallkullans sång (Teksti: F. T. Hedberg)
Letzter Wunsch (Teksti: Julius Sturm)
Frage (Teksti: Julius Wolff)
Heimath (Teksti: Theodor Fontane)
Äänitteet

Mielck, Ernst: Symphony in F minor; Concert Piece for Piano and Orchestra, Sterling CDS 1035-2
Kirjallisuutta

W. Mauke, Ernst Mielck, Ein kurzes Künstlerleben, 1901
J. Rosas, Ernst Mielck, 1952
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Mielck Wikimedia Commonsissa
Ernst Mielck, Musiikki, Mielck Oy (Arkistoitu – Internet Archive) (Mielckin veljenpojanpojan laatima sivu)
Per Erik Floman: Ernst Mielck, Viborgs Nyheter s. 5 (laaja artikkeli, sisältää alussa lähteet)
Ernst Mielck Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla.
Seija Lappalainen: Ernst Mielck, 1994
Ernst Mielck International Music Score Library Project (englanniksi)
Ligne claire

Hergén suunnittelema Stockelin metroaseman muraalimaalaus Brysselin metrossa.
Ligne claire (ranskaa, ’selkeä viiva’) on sarjakuvan piirrostyyli, jonka ensimmäisenä edustajana pidetään Tintin luojaa Hergéä. Termin keksi Jooste Swarte vuonna 1977. Tyylissä viiva on selkeä ja paksuudeltaan sama. Varjostusta joko ei käytetä ollenkaan tai vain hyvin vähän. Värit ovat kirkkaita. Vaikka taustat ovat realistisia, hahmot voivat olla tyyliteltyjä tai humoristisia.
Hergé piirsi aluksi yhdysvaltalaisia 1920–1930-luvun sanomalehtisarjakuvia muistuttavalla tavalla, kunnes hänen tyylinsä kehittyi toisen maailmansodan jälkeen ligne claireksi. Viivan lisäksi myös tarinoiden juonet olivat suoraviivaisen selkeitä.
Suuri osa ”Brysselin koulukuntaa” alkoi käyttää tätä tyyliä, kuten Edgar P. Jacobs, Bob De Moor, Roger Leloup ja Jacques Martin, joista monet myös tekivät töitä Tintin-lehdelle.
Ligne claire oli huipussaan 1950-luvulla, mutta sen vaikutus alkoi heiketä seuraavalla vuosikymmenellä ja monet uuden sukupolven sarjakuvantekijät pitivät sitä vanhanaikaisena. 1970-luvun lopulla ligne claire tuli kuitenkin jälleen muotiin, suurelta osin hollantilaisten piirtäjien Joost Swarten ja Theo van den Boogartin sekä ranskalaisen Jacques Tardin ansiosta.
Nykyään ligne claire on usein itseironista. Van den Boogart käyttää selkeää tyyliä vastakohtana hahmojensa moraalittomuudelle. Tardi taasen loi sillä Adèle-sarjaansa nostalgisen tunnelman, jolle juoni luo kontrastin.
Ligne claire ei ole rajoittunut ranskalaisbelgialaisiin sarjakuviin. Brittiläinen Martin Handford ja yhdysvaltalainen Geof Darrow ovat myös käyttäneet tätä tyyliä.
Esimerkkejä ligne claire -sarjakuvista

Hergé: Tintti
Jacques Martin: Alix
Bob de Moor: Barelli
Edgar P. Jacobs: Blake ja Mortimer
Roger Leloup: Yoko Tsuno
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Loimaan leipätyttö

Alpo Jaakola: Loimaan leipätyttö, pronssi, 1982.
Loimaan leipätyttö on taiteilija Alpo Jaakolan pronssiin valettu veistos Loimaan keskuspuistossa Loimaalla. Veistos on vuodelta 1982, ja taiteilija on lahjoittanut sen Loimaan kaupungille. Paikalliseksi perinteeksi on muodostunut leipätyttö-patsaan pesu vappuna.
Fjalar Åsten

Rafael Fjalar ”Fjalle” Åsten (8. huhtikuuta 1929 Helsinki – 26. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen erotuomari useissa eri urheilulajeissa. Hän tuomitsi urallaan yhteensä lähes 10 000 ottelua, mikä lienee epävirallinen Suomen ennätys.
Åsten pelasi 1950-luvulla jalkapalloa ja jääpalloa Helsingin Palloseurassa. Vuonna 1955 hän ryhtyi erotuomariksi. Hän tuomaroi jalkapallo-, jääpallo-, käsipallo- ja kaukalopallo-otteluita. Jalkapallossa hän oli pääsarjatason ja käsipallossa kansainvälisen tason tuomari. Åstenin erotuomarinura päättyi vuonna 2001. Hän oli Suomen Palloliiton ainaisjäsen ja Helsingin Erotuomarikerhon kunniajäsen. Åsten oli mukana Stadin Slangi -yhdistyksen toiminnassa. Åsten kuoli Herttoniemessä kotinsa pihalla 26. tammikuuta 2016. Hän oli kuollessaan 86-vuotias.
Åstenin Hans-poika toimi myös jääpalloerotuomarina, ja Hansin Micke-Max-poika on pelannut jääkiekkoa. Åstenin tytär Krista/Kristiina Koskela pelasi pääsarjatasolla koripalloa ja käsipalloa. Åstenin tyttärenpoika Toni Koskela pelasi jalkapalloa miesten pääsarjassa ja ulkomailla ja on toiminut jalkapallovalmentajana.
Louis-August Chorin

Louis-August Chorin (17. heinäkuuta 1888 Alençon – 29. huhtikuuta 1965) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin La Société des Missions Etrangères'n papiksi 29. syyskuuta 1912 ja nimitettiin Bangkokin apostoliseksi vikaariksi sekä Polystyluksen titulaaripiispaksi 10. heinäkuuta 1947. Piispaksi konsekroinnin suoritti 5. lokakuuta Octave-Louis Pasquet, jota avustivat Charles-Joseph Lemaire ja Paul Raymond-Marie-Marcel Piquet.
Chorin kuoli 76-vuotiaana virassa.
Little Sister (Queens of the Stone Agen kappale)

| ”Little Sister” Queens of the Stone Age |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Lullabies to Paralyze
 B-puoli: ”The Blood Is Love (remix)”
 Julkaistu: 7. maaliskuuta 2005
 Formaatti: CD, 7 tuuman vinyyli
 Tekijä(t): Josh Homme Troy Van Leeuwen Joey Castillo
 Tuottaja(t): Joe Barresi Josh Homme
 Tyylilaji: alternative rock, stoner rock
 Kesto: 02.54
 Levy-yhtiö: Interscope Records
Queens of the Stone Agen muut singlet
| ”First It Giveth” 2003 | ”Little Sister” 2005 | ”In My Head” 2005 |
Little Sister on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Lullabies to Paralyze 7. maaliskuuta 2005. Kappale on Josh Hommen, Troy Van Leeuwenin ja Joey Castillon kirjoittama ja sille kuvattiin aiempien singlejen tapaan musiikkivideo.
”Little Sister” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 18. Singlen B-puolena julkaistiin remix kappaleesta ”The Blood Is Love”.
Kappaleet > CD-julkaisu

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Little Sister | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 2.57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Blood Is Love (Contradictor Remix)  | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 5.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Little Sister (CD-ROM Video)  |  | 2.57 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 11.18 |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > CD Maxi Single

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Little Sister | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 2.57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Blood Is Love (Contradictor Remix)  | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 5.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Little Sister (Contradictor Remix)  | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 11.30 |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > 7 tuuman vinyyli

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Little Sister | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 2.57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Little Sister (Contradictor Remix)  | Homme, Van Leeuwen, Castillo | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 3.26 |  |  |  |  |  |  |
Farit Zigangirov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Zigangirov (oik.) Moskovan kesäolympialaisissa 1980. |  Zigangirov (oik.) Moskovan kesäolympialaisissa 1980. |  Zigangirov (oik.) Moskovan kesäolympialaisissa 1980. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten maahockey
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Alankomaat 1983 |  |  |
Farit Nurgalijevitš Zigangirov (ven. Фарид Нургалиевич Зигангиров, s. 15. elokuuta 1954) on kilpauransa päättänyt, Neuvostoliittoa edustanut, maahockeypelaaja.[lähde? ]
Zigangirov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Moskovan kesäolympialaisissa 1980, missä maa voitti pronssia. Hän saavutti myös EM-hopeaa vuonna 1983.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Farit Zigangirov Wikimedia Commonsissa