stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heinä
Kuivaheinä

Kuivaheinä on heinää, jonka yleensä on annettu kasvaa niin vanhaksi, että se korsiintuu. Aikaisemmin heinä niitettiin viikatteilla, haravoitiin kokoon yöksi ja levitettiin päiväksi, kunnes se kuivuttuaan kannettiin talteen joko latoon, pielekseen tai suovaan eli kekoon.
Viikatteen korvasi myöhemmin niittokone. Samaan, aluksi hevosvetoiseen koneketjuun sen kanssa kuuluivat pöyhin, jolla heinää pöyhittiin sen kuivumisen nopeuttamiseksi, haravakone, jolla heinä koottiin karheiksi heinäseipäälle laittoa varten, ja kärryt, joilla heinä haasia- tai seiväskuivatuksen jälkeen ajettiin latoon.
Traktorien yleistyttyä koneet muutettiin traktorivetoisiksi ja äsken mainittujen lisäksi tulivat käyttöön vielä seiväskaira, jolla tehtiin maahan reiät seipäille, ja heinähäntä. Sillä joko luokona tai seipäillä kuivatut heinät voitiin korjata traktorilla suoraan karheelta piikit maassa peruuttamalla.
Sittemmin työvoiman käytön tehokkuuden vuoksi kehitettiin paalauskone, jolla seipäille mättäminen vältettiin paalaamalla niittämisen jälkeen karhoiksi haravoitu ja pöyhimällä kuivatettu heinä noin 10–15 kilon painoisiksi neliskanttisiksi heinäpaaleiksi. Ongelmaksi paalauksessa osoittautui kuitenkin heinän saaminen riittävän kuivaksi, koska paalauksen vaatimaan heinän täyteen kuivumiseen vaadittavia pitkiä poutia ei välttämättä osu joka kesään. Paalien riittävän kuivuuden ja siten säilymisen varmistaa latokuivuri, joka on heinälle tarkoitettu kylmäilmakuivuri. Sen avulla heinä voidaan paalata kosteampana, mikä vähentää varisemistappioita, ja hyvälaatuista kuivaa heinää saadaan useimpina vuosina.
Kun heinäpaalienkin siirtely on työvaltaista, kehitettiin pyöröpaalain, joka korvasi 25–50 paalia yhdellä traktorin käsiteltävällä paalilla. Näiden latokuivaus on kuitenkin vaikeaa. Siksi pyöröpaalaimen tuottamia suurpaaleja alettiin myöhemmin kääriä  tiiviiseen muoviin, jolloin nuorempana, kosteampana ja valkuaispitoisempana paalattu heinä voitiin jättää pellon reunaan, jolloin heinälatoa ei tarvita. Tällöin heinään saatetaan lisätä myös säilöntäainetta, jolloin kyseessä on jo pikemminkin säilöheinä kuin kuivaheinä.
Viime aikoina latokuivatun pienpaaliheinän (ja jopa paikoin seiväskuivatun irtoheinän) suosiota on uudelleen nostanut lisääntynyt hevosharrastus, koska hevosille yleensä kelpaa vain hyvälaatuinen seiväs- tai latokuivattu heinä.  Lähinnä hevosille heinää paalataan myös suurkanttipaalaimella, joka muistuttaa kovapaalainta, mutta on selvasti järeämpi ja tekee vain konevoimin siirrettäviä paaleja.  Suurkanttipaalit usein myös muovitetaan säilymisen ja säänkestävyyden vuoksi.
Säilörehu

Suomessa Valion piirissä kehiteltiin pääasiassa Britanniaan tapahtuvan voinviennin ympärivuotiseksi turvaamiseksi menetelmiä säilöä nurmirehu talveksi alentamalla sen pH riittävän happamaksi ja säilömällä se ilmatiiviisti. Näin syntyi AIV-rehu, jota nykyään kutsutaan säilörehuksi.
Ensimmäinen traktorikäyttöinen säilörehun tekoon tarkoitettu kone oli niittosilppuri, jolla nurmikasvusto niitetään suoraan pellosta. Säilörehun mukana tulee paljon vettä, kun se tehdään suoraan kasvustosta. Vesi on painavaa, vie tilaa ja erottuu puristenesteenä varastotornissa, siilossa tai aumassa.
Esikuivattu säilörehu niitetään niittokoneella tai yleensä niittomurskalla ja jätetään pellolle karholle kuivahtamaan muutamista tunneista pariin vuorokauteen.  Tällöin sopivalla säällä siitä haihtuu vettä niin paljon, ettei puristenestettä erity säilönnän aikana. Karholta esikuivattu kasvusto kerätään tarkkuussilppurilla, noukinvaunulla, ajosilppurilla tai pyöröpaalaimella.
Myös tilaa säästyy, kun vettä ei tarvitse säilöä. Riittävästi esikuivattu säilörehu ei jäädy talvella. Säilörehu voidaan säilöä joko siiloihin, aumoihin tai ulkosalla säilytettäviin muovilla päällystettyihin suurpaaleihin.
Historia

Heinänteko oli Suomessa maatalousyhteiskunnan aikaan vuoden tärkeimpiä tapahtumia. Heinä leikattiin ja koottiin kesäkuun jälkipuoliskolla heinäkuun alussa. Siitä johtuu heinäkuun suomenkielinen nimikin. Niittyjä ei usein ollut jaettu talojen kesken, vaan niittyheinäntekoon lähtivät koko kylän heinäväet yhdessä. .
Heinäntekoon lähdettiin puhtaissa vaaleissa vaatteissa. Naiset pukeutuivat heinäntekoa varten täysin valkoisiin ja miehet ainakin valkoiseen paitaan. Heinäntekoa pidettiin niin juhlavana työnä, että tavallista hienompi pukeutuminen oli aiheellista.
Heinänteko aloitettiin yleensä kaukaisimmilta heinämailta, joilta sitten edettiin kohti taloa. Heinäntekijät yöpyivät esimerkiksi ladoissa, niittysaunoissa tai kytötuvissa. Eväitä kuljetettiin mukana tuohikontissa. Mukaan otettiin myös työkalut ja keittovälineet. Työpäivät olivat pitkiä. Työ aloitettiin aamuyöllä ja lopetettiin vasta yhdeksän, kymmenen aikaan.
Heinänteossa sekä miehet että naiset saattoivat käyttää viikatetta. Haravoiminen oli yksinomaan naisten tehtävä. Miehet huolehtivat viikatteiden teroittamisesta. Niittokoneet alkoivat korvata viikatetta 1800-luvun lopulla.
Niitty- ja luhtaheinä kuivatettiin levällään maassa. Yöksi heinä koottiin pieniin ilmaviin rukoihin, jotka hajotettiin seuraavana päivänä taas kuivumaan. Sadekesinä heinää kuivatettiin myös haasioilla. Kylvöheinää alettiin kuivata seipäillä 1800-luvun lopulta lähtien. Se oli rakenteeltaan niittyheinää pidempää ja paksumpaa ja kuivui hitaammin. Heinäseipäät yleistyivät koko maahan vasta II maailmansodan jälkeen ja jäivät pois käytöstä 1980-luvun alussa.
Kuivaamisen jälkeen heinä kuljetettiin latoihin selässä kantaen  taakkavitsalla ja joskus hurstilla. Pareittain työskennellessä saatettiin kuljettamiseen käyttää sapilaita eli kahta toisesta päästään teroitettua puista salkoa. Sapilaat työnnettiin heinäkasan alle, ja niiden avulla heinää kannettiin kuten paareilla. Suurempia heinämääriä vedettiin hevosella joko reellä tai ns. rukolehtojen avulla. Yleensä hevosta ei heinätöissä tarvittu. Hevosta ja kärryjä alettiin yleisemmin käyttää heinän kokoamiseen vasta 1800-luvun lopulla.
Heinä ja oljet olivat myös kauppatavaraa. Niitä kuljetettiin kaupunkien heinätoreille myytäväksi. Tällaisessa käytössä ovat olleet muun muassa Tampereen Heinätori ja Pietarin Heinätori.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Avoimet perinnebiotoopit Maaseutuvirasto.[vanhentunut linkki]
Heinän seiväskuivatusta Saksassa
Kuivaheinää pyöröpaaleilla Montanassa
Heinänteko, Freka Ålanderin opetustaulumaalaus
Hekteus

Hekteus (m.kreik. ἑκτεύς) oli antiikin kreikkalainen kuiva-aineiden tilavuusmitta, nimensä mukaisesti ”kuudesosa” medimnoksesta. Se vastasi kahdeksaa khoiniksia. Attikalainen (ateenalainen) hekteus oli nykymitoissa noin 8,73 litraa.
Muuntotaulukko

Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:
| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 hekteus = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × hekteus |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – kokhliarion | 1 920 kokhliarionia | 1⁄1920 hekteusta |
| – kyathos | 192 kyathosta | 1⁄192 hekteusta |
| – oksybafon | 128 oksybafonia | 1⁄128 hekteusta |
| – kotylē | 32 kotyleä | 1⁄32 hekteusta |
| – ksestēs | 16 ksestestä | 1⁄16 hekteusta |
| – khoiniks | 8 khoiniksia | 1⁄8 hekteusta |
| – hēmiekton | 2 hemiektonia | 1⁄2 hekteusta |
| – medimnos | 1⁄6 medimnosta | 6 hekteusta |
Kansainväliset (SI)
| – litra | 8,73 l | 0,11 hekteusta |
Brittiläiset
| – pint | 15,36 imp pt | 0,07 hekteusta |
| – gallona | 1,92 imp gal | 0,52 hekteusta |
Yhdysvaltalaiset
| – pint | 18,45 US pt | 0,05 hekteusta |
| – gallona | 2,31 US gal | 0,43 hekteusta |
Heksametyleenidiamiini

| Heksametyleenidiamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,6-diaminoheksaani
CAS-numero:  124-09-4
PubChem CID:  16402
SMILES:  C(CCCN)CCN
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H16N2
Moolimassa:  116,208 g/mol
Sulamispiste:  41–42 °C
Kiehumispiste:  204–205 °C
Tiheys:  0,854 g/cm3
Liukoisuus veteen:  246 g/l (5 °C)
Heksametyleenidiamiini (C6H16N2) on diamiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään valmistettaessa nylonia ja eräitä muita orgaanisia kemikaaleja.
Ominaisuudet

Heksametyleenidiamiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee erittäin hyvin veteen muodostaen vahvasti emäksisen liuoksen ja 10% vesiliuoksen pH-arvo on 12,3. Vettä heikommin heksametyleenidiamiini liukenee alkoholeihin ja aromaattisiin liuottimiin. Alifaattisiin hiilivetyihin se ei liukene. Yhdisteen reaktiot ovat tyypillisiä alifaattisille amiineille ja se muodostaa muun muassa suoloja happojen kanssa.
Valmistus ja käyttö

Heksametyleenidiamiinia voidaan valmistaa usealla tavalla, mutta pääasiallinen tapa on adiponitriilin pelkistys vedyttämällä joko korkeassa tai matalassa paineessa. Reaktio voidaan suorittaa joko kaasu- tai nestefaasissa ja katalyyttinä prosessissa käytetään Raney-nikkeliä tai kobolttia. Välivaiheena reaktiossa muodostuu 6-syano-1-aminoheksaania. Vähäisemmässä käytössä oleva tapa syntetisoida yhdistettä on dimetyyliadipaatin pelkistys 1,6-heksaanidioliksi, joka reagoi katalyytin läsnä ollessa ammoniakin kanssa muodostaen heksametyleenidiamiinia.
Heksametyleenidiamiinin tärkein käyttökohde on Nylon 6,6:n valmistus. Tätä polymeeriä valmistetaan joko heksametyleenidiamiinin ja adipiinihapon tai heksametyleenidiamiinin ja adipamidin eli adipiinihapon diamidin välisellä reaktiolla. Heksametyylidiamiinia voidaan käyttää myös valmistettaessa heksametyleenidi-isosyanaattia, jota saadaan heksametyleenidiamiinin ja fosgeenin reaktiotuotteena.
Kosmopolis

| Kosmopolis: Kuinka uusi aika hukkasi humanismin perinnön> Cosmopolis: The Hidden Agenda of Modernity.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Stephen Toulmin
Kieli:  englanti
Genre:  filosofia
Suomennos
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1998
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  408
ISBN:  951-0-22647-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kosmopolis: Kuinka uusi aika hukkasi humanismin perinnön (engl. Cosmopolis: The Hidden Agenda of Modernity) on filosofi Stephen Toulminin vuonna 1990 ilmestynyt kirja.
Aiheesta muualla

Ilkka Niiniluoto: Toulminin Kosmopolis ja humanismin perintö[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 26.9.1998.
Raimo Lehti: Uljas uusi Kosmopolis (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 6/1998.
Jussi Silvonen: Stephen Toulmin etsii humanismin perintöä (Arkistoitu – Internet Archive). Psykologi 3/1999.
Heksyyliresorsinoli

| Heksyyliresorsinoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-heksyylibentseeni-1,3-dioli
CAS-numero:  136-77-6
PubChem CID:  3610
SMILES:  CCCCCCC1=C(C=C(C=C1)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H18O2
Moolimassa:  194,264 g/mol
Sulamispiste:  68-69 °C
Kiehumispiste:  333-335 °C
Liukoisuus veteen:  0,5 g/l (18 °C)
Heksyyliresorsinoli (C12H18O2) on resorsinolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena ja antiseptisenä aineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa heksyyliresorsinoli on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Heksyyliresorsinolilla on antibakteerisia, antiseptisiä ja puuduttavia ominaisuuksia.
Heksyyliresorsinolia valmistetaan resorsinolin ja kapronihapon tai kaproyylikloridin välisellä Friedel–Crafts-asyloinnilla ja pelkistämällä muodostuva ketoni sinkin ja elohopean amalgaamilla.
Heksyyliresorsinolia käytetään elintarvikkeissa hapettumisenestoaineena estämään äyriäispakasteiden värivirheitä. Yhdisteen E-koodi on E586. Ainetta käytetään myös kurkkukipua hillitsevissä pastilleissa.
Tapio Koskinen

| Tapio Koskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. tammikuuta 1953 Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tatsa
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1968–1983
Seurat:  Porin Ässät
Tapio Kalervo Koskinen (s. 22. tammikuuta 1953 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura

Koskinen edusti Ässiä koko peliuransa 1968–1983. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 475 runkosarja- ja 38 pudotuspeliottelussa. Pisteitä Koskinen teki runkosarjassa 185+173 ja pudotuspeleissä 14+15. Ässien seurahistoriassa Koskinen on edelleen kuudenneksi paras pistemies. Koskinen voitti Ässien paidassa kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1971 ja 1978 sekä kaksi hopeista ja yhden pronssimitalin.
Maajoukkueessa Koskinen pelasi 85 ottelua pistein 18+20. MM-kilpailuissa hän edusti Suomea kahdesti ja olympialaisissa sekä Kanada Cupissa kerran. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän oli maajoukkueen varamies.
Saavutukset ja palkinnot

2 Suomen mestaruutta
2 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
Suomen Jääkiekkoleijona #110
Pentti Helin

Pentti Helin (s. 1. maaliskuuta 1934) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Helin edusti koko uransa Rauman Palloa. Hän pelasi seurassa vuosina 1954–1964 kahdeksan kautta 1. divisioonassa ja kolme kautta 2. divisioonassa. Helin teki uransa aikana 1. divisioonassa 47 maalia. Vaikka Helin ei pelannutkaan yhtään ottelua mestaruussarjassa, hän edusti kuitenkin maajoukkuetta yhdessä maaottelussa vuonna 1960.
Kosmologinen vakio

Kosmologinen vakio (merkitään yleensä suurella lambdalla Λ) esiintyy Albert Einsteinin yleisessä suhteellisuusteoriassa. Vakion yksikkö on 1/sekunti2, ja se on verrannollinen tyhjiön energiatiheyteen ρ:
missä
π on pii
G on gravitaatiovakio
c on valonnopeus
Kosmologinen vakio voi olla joko positiivinen, negatiivinen tai nolla. Koska kosmologinen vakio toimii eräänlaisena "antipainovoimana", positiivinen kosmologinen vakio aiheuttaa avaruuden laajenemisen kiihtyvällä nopeudella (katso pimeä energia). Einstein lisäsi vakion yhtälöihinsä, koska oli tyytymätön siihen, että ne eivät sallineet vakaata maailmankaikkeutta. Jos universumin ainetiheys olisi riittävän suuri (kuten se näytti olevan), painovoima aiheuttaisi maailmankaikkeuden romahtamisen kasaan, minkä tasapainottamiseksi kosmologinen vakio otettiin kuvaan mukaan.
Pian Einsteinin jälkeen kävi kuitenkin ilmi muun muassa Edwin Hubblen havainnoista, että maailmankaikkeus laajenee. Einstein hylkäsi kosmologisen vakion ja kutsui sitä "elämänsä suurimmaksi munaukseksi". Ironisesti hän oli kuitenkin kaukaa viisas, sillä 1990-luvulla tehdyt supernovahavainnot osoittivat maailmankaikkeuden laajenevan kiihtyvällä nopeudella. Tämä voidaan selittää olettamalla kosmologinen vakio hyvin pieneksi, mutta kuitenkin nollasta poikkeavaksi. Kiihtyvästi laajeneva maailmankaikkeus voidaan selittää myös esimerkiksi kvintessenssillä, mutta kosmologinen vakio on "taloudellisin" ja siksi parhaana pidetty selitys.
Nykyfysiikan suurimpia ongelmia on se, että useimmat kvanttikenttäteoriat antavat kosmologiselle vakiolle valtavan suuren arvon. Ei tiedetä, kuinka havaintojen mukainen pienen pieni kosmologinen vakio saadaan johdettua hiukkasfysiikasta. Jotkut fyysikot, esimerkiksi Steven Weinberg, uskovat, että tyhjiöenergian arvo voidaan selittää vain antrooppisella periaatteella.
Aiheesta muualla

Scholarpedia: Cosmological constant (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Heksaklooributadieeni

| Heksaklooributadieeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,1,2,3,4,4-heksaklooributa-1,3-dieeni
CAS-numero:  87-68-3
PubChem CID:  6901
SMILES:  C(=C(Cl)Cl)(C(=C(Cl)Cl)Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4Cl6
Moolimassa:  260,74 g/mol
Sulamispiste:  –18 °C
Kiehumispiste:  212 °C 
Tiheys:  1,68 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Heksaklooributadieeni (C4Cl6) on butadieenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa klooria sisältävien yhdisteiden liuottimena ja eräissä muissa sovelluksissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa heksaklooributadieeni on väritöntä tärpätinhajuista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Kemiallisesti heksaklooributadieeni on stabiilia ja suhteellisen reagoimatonta. Se ei polymeroidu butadieenin tavoin eikä reagoi emästen kanssa. Kloorin kanssa heksaklooributadieeni reagoi korkeassa lämpötilassa ja tuotteina muodostuu lämpötilasta riippuen heksakloorietaania, tetrakloorieteeniä, oktaklooributeenia ja dekaklooributaania. Heksaklooributadieeni liuottaa eräitä muoveja ja kumeja.
Valmistus ja käyttö

Heksaklooributadiieniä muodostuu sivutuotteena valmistettaessa muita kloorattuja hiilevetyjä kuten tetrakloorieteeniä tai tetrakloorimetaania. Näiden klorinolyysiprosessien tuotanto kattaa tyypillisesti myös heksaklooributadieenin tarpeen. Yhdistettä voidaan valmistaa myös klooraamalla butadieeniä ja kloorattuja butaanijohdannaisia ja näissä prosesseissa käytetään suurta klooriylimäärää, joka tyypillisesti on vähintään neljäkertainen tarvittavaan kloorimäärään verrattuna. Katalyyttinä prosesseissa voidaan käyttää rauta(III)kloridia.
Tärkein heksaklooributadieenin käyttökohde teollisuudessa on muiden klooria sisältävien orgaanisten yhdisteiden liuotus. Yhdistettä voidaan käyttää myös kumien ja muovien liuottimena. Muita käyttökohteita ovat käyttö kylmäaineena ja hydraulisena nesteenä, sähköäjohtavien polymeerien valmistus, hiilivetyjen adsorboiminen kaasuista esimerkiksi vetykloridista ja levien kasvun estäminen teollisuuden vesisäiliöissä. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty myös tuhoeläinten hävittämiseen, mutta tästä käytöstä on luovuttu, koska yhdiste on myrkyllistä myös ihmisille.
Myrkyllisyys

Heksaklooributadieeni on myrkyllistä erityisesti maksalle ja munuaisille. Aineen hengittäminen aiheuttaa kurkkukipua, vaikeutunutta hengittämistä ja pahimmassa tapauksessa šokin. Yhdiste voi myös syövyttää kudoksia kuten ihoa. Eläinkokeissa heksaklooributadieenin on todettu aiheuttavan munuaiskasvaimia ja aine on todennäköisesti karsinogeeninen myös ihimisille.
Juha Helin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Juha Kyösti Sakari Helin
Syntymäaika: 4. tammikuuta 1954 (ikä 70)
Syntymäpaikka: Kemi, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 197 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1973–1975 |  RoPS | – | (4) |
| 1976–1980 |  Haka | 120 | (21) |
| 1981–1985 |  RoPS | 91 | (10) |
| 1987 |  RoLa | – | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 211 | (31) |
Maajoukkue
| 1975–1978 |  Suomi U21 | 20 | (2) |
| 1976–1981 |  Suomi | 24 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Juha Kyösti Sakari Helin (s. 4. tammikuuta 1954 Kemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut 197-senttinen Helin edusti Suomea 24 A-maaottelussa ja teki niissä yhden maalin.
Helin pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa. Hän oli jokaisessa Suomen kolmessa olympiaottelussa avauskokoonpanossa. Helin valittiin ennen olympiaturnausta Suomen MM-karsintaottelun kokoonpanoon Bulgariaa vastaan, mutta hän olisi menettänyt olympiakisojen edustusoikeutensa. Tästä syystä valmennusjohto peruutti Helinin valinnan. Olympiaturnauksen jälkeen Suomen manageri Esko Malm kehui Helinin peliesityksiä yhdeksi joukkueen parhaimmista. Olympiaturnauksen jälkeen Helin valittiin Suomen kokoonpanoon Norjaa vastaan pelattuun PM-turnauksen otteluun, mutta hän jäi selkäkipujen takia pois ottelusta.
Valkeakosken Hakan joukkueessa Helin voitti Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin vuonna 1977.
Hakan lisäksi hän edusti SM-sarjassa Rovaniemen Palloseuraa. Helin siirtyi Hakasta RoPSiin kauden 1980 päätteeksi.
Heksoosit

D-aldoheksoosien pyranoosien rakenteet
Heksoosit ovat monosakkarideja, joiden rakenteessa on kuusi hiiliatomia. Heksoosien yleinen rakenne voidaan esittää muodossa C6H12O6. Heksoosit voidaan jakaa ketoheksooseihin ja aldoheksooseihin sen perusteella sisältävätkö ne ketoneille vai aldehydeille tunnusomaisen funktionaalisen ryhmän.
Aldo- ja ketoheksoosit

Aldoheksoosit sisältävät aldehydiryhmän. Aldoheksoosien rakenteessa on neljä asymmetristä hiiliatomia, joten eri stereoisomeereja on 16 eli 8 diastereomeeria. Aldoheksooseihin kuuluvat monosakkaridit ovat alloosi, altroosi, glukoosi, mannoosi, guloosi, idoosi, galaktoosi ja taloosi. Jokaisella näistä sokereista on D- ja L-konformaatiot.
D-Alloosi
D-Altroosi
D-Glukoosi
D-Mannoosi
D-Guloosi
D-Idoosi
D-Galaktoosi
D-Taloosi
Ketoheksoosit sisältävät avoketjuisena ketoneille tunnusomaisen ryhmän. Ketoheksoosien rakenteessa on vain kolme asymmetristä hiiliatomia, jolloin stereoisomeereja on 8 ja diastereomeereja on 4. Ketoheksooseihin kuuluvat fruktoosi, psikoosi, sorboosi ja tagatoosi.Jokaisella näistä monosakkarideista on D- ja L-konformaatiot.
D-Psikoosi
D-Fruktoosi
D-Sorboosi
D-Tagatoosi
Heksoosit eivät esiinny liuoksissa yleensä avoketjuisena vaan rengasrakenteisena hemiasetaalina tai -ketaalina. Aldoheksoosit muodostavat tyypillisimmin kuusiatomisen renkaan sisältävän pyranoosin, mutta voivat muodostaa myös viisiatomisen renkaan sisältävän furanoosin. Ketoheksoosit muodostavat yleensä furanoosin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heksoosit Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Heksakloroplatinahappo

| Heksakloroplatinahappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  16941-12-1
PubChem CID:  92131645, 11281299 ja 76956171 61859, 92131645, 11281299 ja 76956171
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  H2[PtCl6]
Moolimassa:  409.796
Ulkomuoto:  Punaruskeita kiteitä
Sulamispiste:  60 °C 
Kiehumispiste:  115 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen hyvin
Heksakloroplatinahappo eli vetyheksakloroplatinaatti(IV) (H2[PtCl6]) on platinan kompleksiyhdiste ja keskivahva happo. Yhdisteellä on käyttöä teollisuudessa katalyyttinä ja reagenssina analyyttisessä kemiassa ja valmistettaessa muita platinayhdisteitä.
Ominaisuudet

Heksakloroplatinahappo on punaisenruskeaa kiteistä ainetta, joka imee vettä ja esiintyy usein heksahydraattina H2[PtCl6]·6H2O. Se liukenee sekä veteen että alkoholiin ja protolysoituu muodostaen vety- ja heksakloroplatinaatti(IV)ioneja.
Valmistus

Heksakloroplatinahappoa valmistetaan liuottamalla platinametallia, usein platinasientä, kuningasveteen, jos käytetään kuningasvettä puhdistetaan tuote tislaamalla, annetaan jäähtyä ja kiteytetään. Vaihtoehtoisesti platinasientä kuumennetaan kloorin ja väkevän suolahapon kanssa 150 °C:n lämpötilaan tai liuotetaan platina(IV)kloridia suolahappoon.
Käyttö

Heksakloroplatinahappo on platinan yhdisteistä teollisesti tärkein. Heksakloroplatinahappoa käytetään hydrosilylaatioreaktion katalyyttinä sekä hydrosilylaatiokatalyyttien valmistamiseen. Yhdisteestä saadaan muita platinayhdisteitä, joita voidaan niin ikään käyttää katalyytteinä. Muita heksakloroplatinahapon käyttökohteita ovat impregnointi, metallisen platinan valmistus autojen katalysaattoreihin ja valokuvausreagenssina yhdessä rauta(III)oksalaatin kanssa.
Heksakloroplatinahappoa saadaan liuottamalla platinaa kuningasveteen
Korva

Aavikkoketulla on suuret korvat, joilla se kuulee tarkasti öisin ja säätelee ruumiinlämpöään.
Korva on monien eläinten kuulo- ja tasapainoelin. Korvan osista sisäkorva ja välikorva ovat pään sisällä, ulkokorva osittain pään ulkopuolella. Jotkin eläimet käyttävät korviaan kuulemisen lisäksi myös viestintään tai itsensä viilentämiseen.