stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Systematiikka

Tieteellinen luokittelu
Taksonomia
Systematiikka
Kladistiikka
Luokittelun tasot
yläkunta / domeeni
kunta
alakunta
osakunta
yläjakso, yläkaari
pääjakso / kaari
alajakso / alakaari
osajakso / osakaari
yläluokka
luokka
lahko
heimo
tribus
suku
sektio
sarja
laji
alalaji
muunnos / serotyyppi
muoto
erityismuoto
lajike / rotu
Termejä
taksoni
fenetiikka
kladistiikka
tyyppilaji
binominen nimistö
holotyyppi
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
rengaslajit
Integrated Taxonomic Information System
Kasvien luokittelu
Angiosperm Phylogeny Group
APG II -luokittelu
APG III -luokittelu
Cronquistin luokittelu
Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan
Systematiikka on biologian haara, joka tutkii eliöiden luokittelua. Systematiikan ”isänä” voidaan pitää Carl von Linnéä (1707–1778). Linné jakoi eliöt kasveihin ja eläimiin sekä antoi niille tieteelliset nimet esimerkiksi Salmo salar (lohi) ja Salmo trutta (purotaimen). Tieteenä nykyaikaisen systematiikan tavoitteena on selvittää eliöiden kehityshistoria ja luokitella eliöt sen perusteella loogisiin ryhmiin.
Tieteellisen luokittelun perusyksikkö on laji. Lajin käsite ei sinänsä ole yksiselitteinen. Suvullisten eliöiden tapauksessa usein käytetään käsitettä biologinen laji. Se on eliöiden joukko, jonka jäsenet voivat lisääntyä keskenään ja saada lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä. Lajien välillä voi kuitenkin tapahtua useinkin risteytymistä.
Yleistajuisissa oppikirjoissa eliöt on useimmiten jaettu kuuteen kuntaan. Aiempi esitumallisten kunta on tällaisessa luokittelussa jaettu kahdeksi kunnaksi (arkit ja bakteerit). Tällainen kuuden kunnan jako on kuitenkin sikäli yksinkertaistettu, että siinä esiintyvä protoktistien eli protistien "kunta" itse asiassa koostuu tiukan fylogeneettisen luokittelun mukaan joukosta omia pieniä itsenäisiä kuntiaan.
Arkit Archaebacteria
Bakteerit Eubacteria
Protistit Protista
Eläimet Animalia
Sienet Fungi
Kasvit Plantae
Huom! Alkeiseliöillä tai alkueliöillä tarkoitetaan lähteestä riippuen joko protisteja tai esitumaisia eliöitä (bakteerit ja arkeonit).
Virukset jäävät eliökunnan kuusijaon ulkopuolelle.
Woese, Kandler ja Wheelis esittivät vuonna 1990 edellä mainitun kuusijaon kanssa kilpailevan mallin eliökunnan jakamisesta kolmeen domeeniin (engl. domains). Tätä luokittelua on sittemmin edelleen tarkennettu, ja sen olennaisena perusteena on käytetty molekyylitaksonomiaa eli eliöiden DNA-sekvenssien keskinäistä analysointia. Eliöiden kehityshistoriaa ja sukulaisuussuhteita paremmin kuvaavana tämä jako on sittemmin vakiintunut tieteellisissä yhteyksissä käytetyksi luokitteluksi. Domeenit jakautuvat edelleen kuntiin (engl. kingdoms). Eukaryoottien eli aitotumaisten suurimmat kunnat ovat sienet, kasvit ja eläimet. Arkkien ja bakteerin jako kuntiin on ongelmallisempi. Esimerkiksi arkit voidaan jakaa 2–30 (tai jopa useampaankin) kuntaan. Oleellisinta tässä luokittelussa on arkkien selkeä erottaminen omaksi tasavertaiseksi ryhmäkseen bakteerien ja eukaryoottien rinnalle.
Biologisen systematiikan lajeja:
Fylogeneettinen systematiikka (kladistiikka)
Mallipohjainen systematiikka (MPS)
Santiago

Santiago on pyhimyksenä pidetyn Jaakob vanhemman nimitys espanjan- ja portugalinkielisissä maissa. Nimi on espanjankielisissä maissa yleinen sekä etu- että sukunimenä, ja on myös useita Santiago-nimisiä paikkoja ja kirkkoja.
Paikkoja

Merkittävimpiä Santiago-nimisiä paikkoja:
Santiago de Chile, Chilen pääkaupunki
Santiago de Cuba, kaupunki Kuuban itäosassa
Santiago de Compostela, Galician pääkaupunki Espanjassa
Santiago de los Caballeros, Dominikaanisen tasavallan toiseksi suurin kaupunki
Santiago, Kap Verden saari
Santiago de Cali, kaupunki Länsi-Kolumbiassa
Santiago del Estero, kaupunki Pohjois-Argentiinassa
Santiago de Querétaro, kaupunki Meksikossa
Santiago, kaupunki Paraguayssa
Muita paikkoja:
Santiago del Esteron maakunta Argentiinassa
Santiago, kunta Brasiliassa
Santiagon provinssi Chilessä
Santiago de Puriscal, kaupunki Costa Ricassa
Santiago de Cuba, provinssi Kuubassa
Santiagon provinssi Dominikaanisessa tasavallassa
Santiago, Galápagossaarten saari
Santiago, kunta Nuevo Leónin osavaltiossa Meksikossa
Santiago de Surco, Perun pääkaupungin Liman kaupunginosa
Santiago de Veraguas, kaupunki Panamassa
Santiago Peak, vuori Yhdysvaltain Kaliforniassa
Estadio Santiago Bernabéu, jalkapallostadion Madridissa, Espanjassa
Henkilöitä > Santiago sukunimenä

Armando Santiago (s. 1932), portugalilais-kanadalainen säveltäjä, kapellimestari ja pedagogi
Christina Santiago (s. 1981), yhdysvaltalainen valokuvamalli
Francisco de Santiago (1578–1644), portugalilainen säveltäjä
Hugo Norberto Santiago (s. 1954), argentiinalainen piispa
José Mauro Ramalho de Alarcón Santiago (1925–2019), brasilialainen katolinen piispa
Kellee Santiago, yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija ja tuottaja
Maria Isabel Llaudés Santiago, Karina (s. 1943), espanjalainen laulaja
Ray Santiago (s. 1984), yhdysvaltalainen näyttelijä
Saundra Santiago (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä
Henkilöitä > Santiago etunimenä

Santiago Abascal (s. 1976), espanjalainen poliitikko
Santiago Acasiete (s. 1977), perulainen jalkapalloilija
Santiago Álvarez (1919–1998), kuubalainen elokuvaohjaaja
Santiago Amat (1887–1982), espanjalainen purjehtija
Santiago Arias (s. 1992), kolumbialainen jalkapalloilija
Santiago Bernabéu (1895–1978), espanjalainen jalkapalloilija
Santiago Botero (s. 1972), kolumbialainen maantiepyöräilijä
Santiago Bueno (s. 1998), uruguaylainen jalkapalloilija
Santiago Cabrera (s. 1978), chileläinen näyttelijä
Santiago Calatrava (s. 1951), espanjalainen arkkitehti ja insinööri
Santiago Cañizares (s. 1969), espanjalainen jalkapallomaalivahti
Santiago Carrillo (1915–2012), espanjalainen kommunistipoliitikko
Santiago Cazorla (s. 1984), espanjalainen jalkapalloilija
Santiago Denia (s. 1974), espanjalainen jalkapalloilija
Santiago Elías (s. 1983), argentiinalainen futsalmaalivahti
Santiago Ezquerro (s. 1976), espanjalainen jalkapalloilija
Santiago García Aracil (1940–2018), espanjalainen katolinen arkkipiispa
Santiago María García de la Rasilla Domínguez (1936–2018), espanjalais-perulainen katolinen piispa
Santiago Gentiletti (s. 1985), argentiinalainen jalkapalloilija
Santiago Giraldo (s. 1987), kolumbialainen tennispelaaja
Santiago Gómez Sierra (s. 1957), espanjalainen katolinen piispa
Santiago Lange (s. 1961), argentiinalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja
Santiago Lorenzo (s. 1978), argentiinalainen kymmenottelija
Santiago Malgosa (s. 1956), espanjalainen maahockeypelaaja
Santiago Martínez Acebes (1926–2006), espanjalainen katolinen arkkipiispa
Santiago Mina (s. 1995), espanjalainen jalkapalloilija
Santiago Peña (s. 1978), Paraguayn presidentti
Santiago Pérez (s. 1977), espanjalainen maantiepyörilijä
Santiago Ramón y Cajal (1852–1934), espanjalainen lääkäri ja patologi, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
Santiago Salcedo (s. 1981), paraguaylainen jalkapalloilija
Santiago Segura (s. 1965), espanjalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Santiago Solari (s. 1976), argentiinalainen jalkapalloilija
Santiago Urrutia (s. 1996), uruguaylainen moottoriurheilija
Santiago Ventura (s. 1980), espanjalainen tennispelaaja
Santiago Vila i Vicente, Santi Vila (s. 1973), katalonialainen poliitikko ja ministeri
Kuvitteellisia Santiagoja

Santiago Serrano, hahmo televisiosarjassa Serranon perhe
Laivoja

Santiago (1729), Espanjan laivaston San Luis -luokan linjalaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Santiago”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kauko

| Kauko |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  3. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  12. heinäkuuta
Muunnelmia:  Kake
Vastineita eri kielissä:  Virossa Kaugo
Nimen alkuperä:  muinaissuomalainen nimi; tunnettu kansanrunoudesta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauko on suomalainen henkilönnimi, yleensä miehen etunimi. Kauko on käytössä myös sukunimenä.
Alkuperä

Kauko liittyy muinaissuomalaisiin henkilönnimiin Kauka, Kauki, Kaukia ja Kaukoi, joiden merkitys lienee ollut ’etäällä asuva’, ’etäinen’. Nimiryhmästä on kehittynyt myöhemmin useita sukunimiä, Kaukon lisäksi esimerkiksi Kaukonen, Kaukola, Kaukanen, Kaukinen ja Kaukiainen.
Kaukon yleistyminen etunimenä ajoittuu kansallisromanttiseen kauteen. Nimen käyttöönottoa ehdotti H. A. Reinholm Uudessa Suomettaressa vuonna 1879. Kaukon on nähty pohjautuvan nimiin Kaukamoinen ja Kaukomieli, jotka esiintyvät kansanrunoissa. Kalevalassa Kauko, Kaukomieli on Lemminkäisen kertonimi. Tosiasiassa nimi on vanhempi; kansanrunous on vain tehnyt sen uudelleen tunnetuksi.
Yleisyys

Etunimi Kauko on ollut Suomessa yleinen varsinkin 1920- ja 1930-luvuilla syntyneillä. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi oli maaliskuuhun 2025 mennessä annettu 24 256 miehelle ja ainakin viidelle naiselle.
Lisäksi Kauko on kirjattu väestötietojärjestelmään maaliskuuhun 2025 mennessä 639 suomalaisen sukunimeksi. Luvussa ovat mukana kuolleet ja sukunimeä vaihtaneet. Nykyisenä sukunimenä Kauko oli tuolloin 315 ihmisellä.
Nimipäivä

Kaukon nimipäivä on 3. maaliskuuta. Suomalaisessa almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908 lähtien (lukuun ottamatta vuosia 1941–1942). Aikoinaan kalentereissa on ollut sen rinnalla nimi Kaukomieli.
Vastineita

Kaukon yleinen kutsumanimi on Kake. Virossa etunimeä Kauko vastaa muoto Kaugo.
Germaanien saagoissa esiintyy yleisimmän nykykäsityksen mukaan fiktiivinen Suomen kuningas Faravid. Nimi on tulkittu muinaisgermaanikieliseksi käännökseksi Kaukomieli-nimestä.
Tunnettuja Kaukoja > Kauko sukunimenä

Joni Kauko (s. 1990), jalkapalloilija
Jorma Kauko (1913–1987), rovasti ja kirjailija
Olavi Kauko (1926–2010), musiikkitieteilijä ja -arvostelija
Petri Kauko (s. 1979), salibandyn pelaaja
Yrjö Kauko (1886–1974), kemian professori
Kuvitteellisia Kaukoja

Kauko, Jouko Aholan esittämä hahmo televisiosarjassa Viikingit
Kauko Palmgren-Palmgren, kirjailija ja entinen vanki televisiosarjassa Pasila
Muita Kaukoja

Kino Kauko, Yle Teeman keskiviikon myöhäisillan pitkien elokuvien sarja
Esko Syvinki

Esko Edvard Syvinki (s. 10. joulukuuta 1943 Ruovesi) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja harmonikansoittaja.
Syvinki opiskeli sävellystä Aulis Sallisen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Hän opiskeli myös musiikin teoriaa Jouko Tolosen luennoilla, sekä pianon- että sellonsoittoa Riitta Parikan ja Timo Hanhisen oppilaana. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa musiikin teorian diplomin vuonna 1974 ja sävellysdiplomin 1979. Syvinki oli vuosina 1974–1981 lehtorina Päijät-Hämeen/Lahden konservatoriossa ja siirtyi tämän jälkeen Tampereen konservatorioon. Hän toimi siellä musiikin teorian ja säveltapailun yliopettajana vuosina 1982–1995. Syvingin johdolla ovat opiskelleet muiden muassa Jukka-Pekka Saraste, Paavo Kiiski, Harri Vuori, Juha Leinonen ja Risto Pelli. Syvinki on myös julkaissut oppimateriaaleja yhteistyössä Eero Hakkaraisen kanssa.
Syvingin teosten joukossa ovat kaksi pianokonserttoa (1977, 1982), sellokonsertto (1979), harmonikkakonsertto (1984), viulukonsertto (1996) sinfonietta jousille (1976) ja sinfonia (1988). Hänen teoksiaan on otettu suomalaisten orkesterien ohjelmistoihin.
Sylvia

| Sylvia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  8. elokuuta
– ruotsinkielinen:  8. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Sylvi, Silva
Vastineita eri kielissä:  Silvia
Nimen alkuperä:  latinan sana silva=metsä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sylvia tai Sylwia on latinalaisperäinen naisen etunimi, joka esiintyy myös muodossa Silvia. Nimi on johdettu latinan metsää tarkoittavasta sanasta silva, ja sana on myös kerttujen suvun tieteellinen nimi.
Suomessa Sylvia-nimen tekivät suosituksi Topeliuksen Sylvian laulut. Topeliuksen aloitteesta perustettiin myös Sylvia-yhdistys, lasten eläinsuojeluyhdistys. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Sylvia on Suomessa annettu noin 14 840 henkilölle, joukossa muutama mies. Sylvian nimipäivä on 8. elokuuta.
Tunnettuja Sylvia- ja Sylwia -nimisiä

Sylwia Bogacka (s. 1981), puolalainen kivääriampuja
Sylvia Bongo Ondimba (s. 1963), Gabonin presidentti Ali Bongo Ondimban puoliso
Sylvia Browne (1936–2013), yhdysvaltalainen psyykikko
Sylvia Brustad (s. 1966), norjalainen poliitikko ja ministeri
Sylvia Burka (s. 1954), kanadalainen pikaluistelija
Sylvia Cheeseman (s. 1929), brittiläinen pikajuoksija
Sylvia Daoust (1902–2004), kanadalainen kuvanveistäjä
Sylvia Dördelmann (s. 1970), saksalainen kilpasoutaja
Sylvia Earle (s. 1935), yhdysvaltalainen meribiologi ja tutkimusmatkailija
Sylvia Eder (s. 1965), itävaltalainen alppihiihtäjä
Sylwia Ejdys (s. 1984), puolalainen keskipitkän matkan juoksija
Sylvia Louise Engdahl (s. 1933), yhdysvaltalainen kirjailija
Sylvia Geszty (1934−2018), unkarilainen oopperalaulaja
Sylwia Gruchała (s. 1981), puolalainen miekkailija
Sylvia Hanika (s. 1959), saksalainen tennispelaaja
Sylvia Harris (s. 1965), brittiläinen jousiampuja
Sylvia Hitchcock (1946–2015), yhdysvaltalainen malli, Miss Universum 1967
Sylvia Hoeks (s. 1983), alankomaalainen näyttelijä
Sylwia Jaśkowiec (s. 1986), puolalainen maastohiihtäjä
Sylvia Juutinen (s. 1939), suomalainen kirjailija
Sylvia Jebiwott Kibet (s. 1984), kenialainen kestävyysjuoksija
Sylvia Kristel (1952–2012), alankomaalainen näyttelijä
Sylvia Lance Harper (1895–1982), australialainen tennispelaaja
Sylvia Lefkovitz (1924–1987), kanadalainen taidemaalari
Sylvia Likens (1949–1965), murhattu yhdysvaltalainen
Sylvia Limmer (s. 1996), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Sylvia Lopez, oik. Helga Tatiana Bernt (1933–1959), ranskalainen elokuvanäyttelijä
Sylvia Luke (s. 1967), amerikankorealainen poliitikko, Havaijin varakuvernööri
Sylvia McNair (s. 1956), yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Sylvia Miles (1924–2019), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sylvia van der Moer, Petronella (1923–2014), alankomaalainen lehtinainen
Sylvia Moy (1938–2017), yhdysvaltalainen lauluntekijä
Sylvia Pankhurst (1862–1960), brittiläinen poliittinen aktivisti, kirjailija ja taiteilija
Sylvia Picker (1912–1981), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sylvia Pinel (s. 1977), ranskalainen poliitikko ja ministeri
Sylvia Plath (1932–1963), yhdysvaltalainen runoilija
Sylvia Robinson (1936–2011), yhdysvaltalainen laulaja, muusikko, äänilevytuottaja ja levy-yhtiön johtaja
Sylvia Ruuska (1942–2019), yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti
Sylvia Saurette (1935–2005), kanadalainen oopperalaulaja
Sylvia Sidney (1910–1999), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sylvia Sini, oik. Eeva Eskola (1908–1992), suomalainen kirjailija
Sylwia Spurek (s. 1976), puolalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Sylvia Syms (1934–2023), englantilainen näyttelijä
Sylvia Tomčalová, Silvia Saint (s. 1976), tšekkiläinen pornonäyttelijä
Sylvia Vrethammar (s. 1945), ruotsalainen jazz- ja iskelmälaulaja
Sylvia Townsend Warner (1893−1978), englantilainen kirjailija ja runoilija
Kuvitteellisia Sylvioita

Sylvia Wielander (Barbara von Heidenberg), telenovela-sarjassa Lemmen viemää
Nimen muita käyttöyhteyksiä

87 Sylvia, asteroidi
Sylvia, elokuva vuodelta 1965
Sylvia, uusiseelantilainen elokuva vuodelta 1985
Sylvia, brittiläinen elokuva vuodelta 2003
Sylvia, A.R. Gurneyn kirjoittama näytelmä
Sylvia tai Sylvia ou La Nymphe de Diane, klassinen baletti
Sylvia, Nicole Hollanderin sarjakuvastrippi
Sylvia, vuonna 1868 karille ajanut vaasalainen höyrykuunari
Sylvia-yhtye, suomalainen tanssiorkesteri
Sylvia, kerttujen tieteellinen nimi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sylvia Wikimedia Commonsissa
Sebastian Brander

Sebastian Brander
Ernst Fredrik Sebastian Brander (21. kesäkuuta 1862 Kalajoki – 4. joulukuuta 1938) oli suomalainen everstiluutnantti, toimittaja ja sotahistoriasta ja politiikasta kirjoittanut kirjailija.
Brander suoritti Haminan kadettikoulun kurssin ja tuli 1882 vänrikiksi henkivartiojääkärirykmenttiin Pietariin. Vuonna 1884 hänet komennettiin luutnanttina Hämeenlinnan suomalaiseen tarkk’ampujapataljoonaan. Pietarissa Nikolajevin yleisesikunta-akatemiassa suoritettujen opintojen jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi 1892. Hän erosi armeijan palveluksesta everstiluutnanttina vuonna 1899 ja ryhtyi sitten maanviljelijäksi.
Brander omistautui tämän jälkeen sotahistoriallisia ja poliittisia aiheita käsittelevlle kirjoitustyölle. Hän oli 1899–1903 Hufvudstadsbladet-lehden toimituksen jäsenenä ja kirjoitti lehteen ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä. Brander oli 1900-luvun alussa myös Kagaalin jäsen. Hän julkaisi poliittisia kirjoitelmia ja toimitti ulkomaisille lehdille tietoja Suomen oloista. Teoksissaan Brander käsitteli sotilaallisia kysymyksiä sekä myös Suomen ja Venäjän välisiä valtio-oikeudellisia kysymyksiä. Näissä asioissa hän oli yhteistyössä muun muassa Leo Mechelinin kanssa. Vuoden 1905 suurlakon aikana hän kannatti kaksikamarijärjestelmään siirtymistä, ja vuonna 1918 hän kiinnitti yhtenä ensimmäisenä kommentaattorina huomiota Ahvenanmaan strategiseen merkitykseen Suomelle.
Sebastian Brander kuoli 76-vuotiaana joulukuussa 1938. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Sverdlovskin alue

| Sverdlovskin alue Свердловская область |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sverdlovskin alueen sijainti Venäjän federaation kartalla
 Koordinaatit: 56.8374°N, 60.5975°E (Jekaterinburg) 
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1934
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Jekaterinburg
 – suurin kaupunki:  Jekaterinburg (1 349 772 as.)
 – kuvernööri:  Jevgeni Kuivašev
Pinta-ala:  194 226 km²
Väkiluku (2010):  4 297 747
Kielet:  venäjä
BKT (2010):  1 033 747,7 milj. RUB (eli 2,76 % Venäjän BKT:stä)
 – asukasta kohti:  240 532 RUB,  noin 5 893 EUR (eli 92 % Venäjän keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Symbolit:  
 – lippu:  Sverdlovskin alueen lippu
 – vaakuna:  Sverdlovskin alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  66, 96, 196
 – ISO 3166:  RU-SVE
 
midural.ru (venäjäksi)
Sverdlovskin alue (ven. Свердло́вская о́бласть, Sverdlovskaja oblast) on Venäjän federaation Uralin federaatiopiiriin kuuluva alue Keski-Uralilla Euroopan ja Aasian rajalla.
Maantiede

Sverdlovskin alueen kartta
Sverdlovskin alue rajoittuu koillisessa Hanti-Mansiaan, idässä Tjumenin alueeseen, etelässä Kurganin ja Tšeljabinskin alueisiin sekä Baškortostaniin, lännessä Permin aluepiiriin ja luoteessa Komiin.
Alueen itäosa kuuluu Länsi-Siperian alankoon ja länsiosa Uralvuoristoon. Alue kuuluu pääasiassa Obin vesistöön. Luonnonvaroiltaan alue on rikas.
Alueen 194 226 neliökilometrin pinta-ala vastaa laajuudeltaan 57 prosenttia Suomesta. Sverdlovskin alueella on mittaa lännestä itään noin 560 ja etelästä pohjoiseen 660 kilometriä. Pinta-alasta 70,3 % on metsää, 21,1 % maatalousmaata, 3,5 % asutus- tai rakennusalueita, 2,2 % teollisuuden, liikenteen tai armeijan käytössä, 1,9 % on rajattu saastumisen tai muun syyn takia pois yleisestä käytöstä, 0,6 % on luonnonsuojelualueina ja 0,5 % vesistöjen peittämää.
Ilmasto on mantereinen. Ilman keskilämpötila on tammikuussa −16...−20 celsiusastetta ja heinäkuussa +16...+19 astetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 500 millimetrin luokkaa.
Alueen merkittävimpiin suojelualueisiin kuuluvat Denežkin kamenin luonnonpuisto, Visimskin biosfäärialue ja Pripyšmenskije boryn kansallispuisto.
Historia

Sverdlovskin alue muodostettiin 1934 entisen Uralin alueen lounaisosasta. Sittemmin siitä on erotettu Permin alue.
Väestö

Sverdlovskin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 4 297 747. Tällä väkiluvulla alue oli Venäjän viidenneksi väkirikkain federaatiosubjekti, edellään vain Moskova (11,50 milj.), Moskovan alue (7,10 milj.), Krasnodarin aluepiiri (5,22 milj.) ja Pietari (4,88 milj.).
Alueen suurimmat kaupungit olivat (asukasluku 2010 väestönlaskennasta):
Jekaterinburg (1 349 772 as.)
Nižni Tagil (361 811 as.)
Kamensk-Uralski (174 689 as.)
Pervouralsk (124 528 as.).
Kooltaan 30 000–100 000 asukkaan kaupunkeja olivat:
Serov (99 373 as.)
Novouralsk (85 522 as.)
Asbest (68 893 as.)
Polevskoi (64 220 as.)
Revda (61 875 as.)
Verhnjaja Pyšma (59 749 as.)
Krasnoturjinsk (59 633 as.)
Berjozovski (51 651 as.)
Lesnoi (50 363 as.)
Verhnjaja Salda (46 221 as.)
Katškanar (41 426 as.)
Krasnoufimsk (39 765 as.)
Irbit (38 357 as.)
Rež (38 215 as.) Alapajevsk (38 192 as.)
Tavda (35 421 as.)
Suhoi Log (34 554 as.)
Artjomovski (33 160 as.)
Bogdanovitš (30 670 as.)
Kušva (30 167 as.).
Väestö > Kansallisuusjakauma

Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan alueella asui 148 eri kansallisuutta:
venäläisiä 89,0 % (4 002 974)
tataareja 3,75 % (168 143)
ukrainalaisia 1,2 % (55 478)
baškiireja 0,8 % (37 296)
mareja 0,6 % (27 863)
saksalaisia 0,5 % (22 540)
muita 4,09 %
Lisäksi 28 975 ei ilmoittanut kansallisuuttaan.lähde?
Väestö > Asukasluvun kehitys

Neuvostoliiton alkuvuosina nykyista Sverdlovskin aluetta edelsi pinta-alaltaan nykyisestä paljon laajempi, 327 400 neliökilometrin laajuinen alue. Tästä erotettiin sittemmin Permin alue. Laajemman alueen väkiluku oli 4 201 300 vuonna 1934.lähde?
Oheinen taulukko kuvaa Sverdlovskin alueen väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2010 väestönlaskentojen pohjalta. Tänä aikana alue on pysynyt nykyisenkokoisena.
| Vuosi | Sverdlovskin alueen väestö | Sverdlovskin alueen kaupunkilaiset | Sverdlovskin alueen maaseutuväestö |
| --- | --- | --- | --- |
| 1959 | 4 044 416 | 3 087 486 | 956 930 |
| 1970 | 4 319 741 | 3 485 007 | 834 734 |
| 1979 | 4 453 491 | 3 786 370 | 667 121 |
| 1989 | 4 716 768 | 4 107 404 | 609 364 |
| 2002 | 4 486 214 | 3 943 529 | 542 685 |
| 2010 | 4 297 747 | 3 604 012 | 693 735 |
Väestö > Uskonto

Vuonna 2012 julkaistiin laaja, Venäjän uskontoja ja kansallisuuksia myös alueellisesti kartoittanut Arena-kyselytutkimus. Sen mukaan Sverdlovskin alueen väestön uskonnollinen vakaumus oli seuraava:
36 % jumalaan (tai korkeampaan voimaan) uskovia, muttei tunnustanut käytännössä mitään tiettyä uskontoa,
33 % ortodokseja (Venäjän ortodoksinen kirkko),
13 % ateisteja, ei usko jumalaan,
5,3 % islaminuskoisia, muttei sunneja eikä shiioja,
2,9 % kristittyjä, muttei ortodokseja, katolilaisia tai protestantteja,
1,8 % sunnilaisen islaminuskon kannattajia,
1,3 % ortodokseja, muttei kuulu Venäjän ortodoksiseen kirkkoon eikä ole vanhauskoisia,
< 1 % buddhalaisia,
< 1 % protestantteja (luterilaisia, baptisteja, evankelikalisteja, anglikaaneja),
< 1 % katolilaisia ja lisäksi on
monia juutalaisia.
Hallinto

Sverdlovskin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Jekaterinburg (1924–1991 nimenä Sverdlovsk). Paikallishallinnosta vastaavat kuvernööri, alueduuma ja lakiasäätävän kokouksen edustajainhuone.lähde? Alueen ensimmäisenä kuvernöörinä toimi vuosina 1995–2009 Eduard Rossel. Nykyisin kuvernöörinä on Jevgeni Kuivašev.
Alue on jaettu tavanomaisesta poikkeavasti paikallishallintoa varten ensin viiteen hallintopiiriin (ven. управленческий округ, upravlentški okrug), joiden alaisuuteen kaupunkipiirikunnat ja kunnallispiirit muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta sijoittuvat. Hallintopiirijaon ulkopuolella paikallishallinnossa toimivat Jekaterinburgin kaupunki ja neljä kaupunkipiirikuntaa.