stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hermance
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermance Wikimedia Commonsissa
Piuz, Anne-Marie: Das Historische Lexikon der Schweiz (HLS) (Sveitsin historiallinen tietosanakirja, artikkeli nro D2907, Hermance) Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 11.7.2013. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
Samsung Gear Sport

Samsung Gear Sport on Samsungin valmistama älykello, joka tuli markkinoille vuonna 2017.
Samsung Gear Sport
Tekniset tiedot

| --- | --- |
Syvyys: 11 millimetriä
Halkaisija: 42 millimetriä
Rannekkeen materiaali: silikoni
Koneistotyyppi: digitaalinen
Käyttöjärjestelmä: Tizen 3.0
Paino: 67 grammaa
Vedenkestävyys: 50 metriin asti
Muisti: 4 gigatavua
RAM-muisti: 768 megatavua
Bluetooth: kyllä
WiFi: kyllä
NFC: kyllä
Akku: 300 mAh
Anturit: kiihtyvyysanturi, gyro-anturi, barometri, sykemittari
Lisätietoja

Gear Sport vastaanottaa puhelimen ilmoituksia, puheluita ja tekstiviestejä. Kello näyttää myös tarkan sijainnin GPS:ää hyväksi käyttäen. Kellossa on noin 17 valmista urheilulajia, kuten pyöräily ja kävely.
Kiinan riittikiista

Matteo Ricci (vasemmalla) ja Xu Guangqi (kiin. 徐光啟) (oikealla) Eukleideen
Alkeet-teoksen (kiin. 幾何原本) vuonna 1670 julkaistun kiinankielisen painoksen kannessa
Kiinan riittikiista oli katolisten lähetys­saarnaajien 1600-luvulla käymä kiista kungfutse­laisuuden uskonnolli­sesta luonteesta ja kiinalaisista rituaaleista. Kiistan aiheena oli, oliko kiinalaisten perinteisiä esi-isien kunnioittamiseksi suoritettuja rituaaleja sekä muita kungfutselaisia ja kiinalaisia keisarillisia riittejä pidettävä pakanallisina uskonnollisina menoina, missä tapauksessa ne olisivat katolisen uskon vastaisia.
Jesuiitat esittivät mielipiteenään, että kiinalaiset riitit olivat maallisia eivätkä ne, tosin tietyin edellytyksin, olleet risti­riidassa kristinuskon kanssa, minkä vuoksi ne oli hyväksyttävä ja kristitty­jen­kin oli luvallista osallistua niihin. Toista mieltä olivat kuitenkin dominikaanit ja fransiskaanit, jotka laativat asiasta raportin Roomaan.
Rooman Kansojen evankelisoimisen kongregaatio asettui vuonna 1645 dominikaanien puolelle ja tuomitsi selon­teossaan kiinalaiset riitit. Vuonna 1656 sama kongregaatio kuitenkin asettui jesuiittojen puolelle ja peruutti tuomionsa. Tämä oli yksi monista kiistoista, joita jesuiitat ja dominikaanit kävivät keskenään Kiinassa ja muuallakin Aasiassa, muun muassa Japanissa ja Intiassa.
Kiistaan puuttuivat myös Euroopan johtavat yli­opistot samoin kuin Qing-dynastian keisari Kangxi, useat paavit, erityisesti Klemens XI ja Klemens XIV sekä Pyhän istuimen viran­omaiset. Ennen 1600-luvun loppua monet dominikaanit ja fransiskaanit olivat siirtyneet jesuiittojen kannalle, mutta Rooma vastusti. Klemens XI tuomitsi kiinalaiset riitit vuonna 1704. Vuonna 1742 Benedictus XIV vahvisti tuomion uudestaan ja kielsi enää väittelemästä asiasta.
Kaksi vuosi­sataa myöhemmin Pyhä istuin otti asian jälleen käsittelyyn. Paavi Pius XII antoi 8. joulukuuta 1939 julistuksen, jonka mukaan kristityillä oli oikeus osallistua esi-isien ja Kungfutsen kunniaksi pidettyihin riitteihin ja seremonioihin. Myöhemmin Vatikaanin toinen kirkolliskokous (1962–1965) hyväksyi peri­aatteen, jonka mukaan paikallisia seremonioita voitiin mahdollisuuksien mukaan sisällyttää kirkon kristilliseen liturgiaan.
Tausta > Varhainen mukautuminen paikallisiin tapoihin

Toisin kuin Amerikan manterella, jonka Espanja ja Portugali olivat valloittaneet sotilaallisesti, Aasiassa eurooppalaiset lähetys­saarnaajat kohtasivat yhtenäisiä, luku­taitoisia yhteis­kuntia, joihin Euroopan vaikutus­valta ei ollut vielä sanottavasti ulottunut.
Alessandro Valignano, Jeesuksen veljeskunnan edustaja, oli yksi ensimmäisistä jesuiitoista, joka suositteli teoksissaan Résolutions ja Cérémonial, että kristilliset tavat oli mukautettava Aasian yhteiskuntiin.
Tausta > Matteo Riccin sopeutumispolitiikka

Kiinassa Matteo Ricci sovelsi Valgnanon Cérémonial-teoksen periaatteita Kiinan oloihin. Yhdessä vaiheessa jesuiitat jopa alkoivat käyttää buddha­laisten munkkien asua, ennen kuin he ottivat käyttöon arvokkaampana pidetyn Kiinan oppineiden virka­miesten silkki­puvun. Erityisesti Matteo Riccin kristillisiä humanistisia näkemyksiä kungfutse­laisuudesta ja kiina­laisista rituaaleista, ”Matteo Riccin direktiivejä” (kiin. 利瑪竇規矩), seurasivat Kiinassa ja Japanissa toimineet jesuiitta­lähetys­saarnaajat.
Paavi Aleksanteri VII hyväksyi 23. maalis­kuuta 1656 antamassaan päätöksessä ”kiinalaisille tavoille suosiolliset” käytännöt ja vahvisti samalla vuonna 1615 tehdyn päätöksen, joka hyväksyi kiinan kielen käytön liturgiassa. Tämä merkitsi huomattavaa poikkeusta katolisen kirkon yleisestä käytännöstä, joka yleensä kielsi paikallisten kielten käytön kirkossa ja edellytti käytettävän yksinomaan latinaa.
Vuonna 1659 Kansojen evankelisoimisen kongregaatio, joka tunnetaan myös nimellä Propaganda Fide, antoi Aasiassa toimineille uusille lähetys­saarnaajille ohjeet, joissa heitä selvästi kehotettiin mukautumaan paikallisiin tapoihin ja kunnioittamaan niitä:
»Älä toimi kiihkomielisesti, älä esitä mitään syitä näiden kansojen vakuut­tamiseksi siitä, että heidän on muutettava riittejään, tapojaan tai käytäntöjään, paitsi jos ne selvästi ovat uskonnon (katolisen kristin­uskon) ja moraalin vastaisia. Mikä olisikaan järjettö­mämpää kuin tuoda Ranska, Espanja, Italia tai mikä tahansa muu Euroopan maa kiina­laisille? Älä vie heitä pois maistaan, vie heidät sen sijaan uskoon, uskoon joka ei hylkää riittejä tai taistele niitä vastaan, eikä muitakaan kansojen tapoja vastaan, elleivät ne ole sopi­mattomia, vaan sen sijaan yllä­pitää ja suojelee niitä » 
( Lainaus vuoden 1659 ohjeista.)
Tausta > Kiinalaisten suhtautuminen

Keisari Kangxi oli aluksi hyvissä väleissä Kiinassa toimineita jesuiitta­lähetys­saarnaajien kanssa. Hän oli kiitollinen niistä palveluksista, joita he suorittivat hänelle tähti­tieteen, diplomatian ja tykkien valmistamisen alalla. Jesuiitat tekivät suuria palveluksia myös keisarikunnan sotavoimille välittämällä tietoa eurooppalaisesta tykistön teknologiasta, ja he johtivat monien eri kaliiberia olevien tykkien valmistusta. Jesuiitat Jean-François Gerbillon ja Thomas Pereira osallistuivat vuonna 1689 myös Nertšinskin rauhan­neuvotteluihin, joissa he toimivat kielen­kääntäjinä. Ennen 1600-luvun loppua jesuiitat olivat myös saaneet monia kiinalaisia kääntymään kristin­uskoon.
Vuonna 1692 Kangxi antoi asetuksen suvaitse­vai­suudesta kristin­uskoa kohtaan (kiin. 容教令 tai 正教奉傳)
»Eurooppalaiset ovat hyvin rauhallisia; he eivät lietso levottomuuksia maakunnissa, he eivät aiheuta vahinkoa kenellekään, he eivät tee rikoksia eikä heidän opillaan ole mitään yhteistä keisari­kunnassa esiintyvien valheellisten lahkojen kanssa, eikä sillä ole taipumusta kiihottaa kapinaan ... Päätämme sen vuoksi, että kaikki Taivaan herralle omistetut temppelit, missä paikassa ne sijaitsevatkin, on säilytettävä, ja että kaikille, jotka haluavat palvoa tätä Jumalaa, on sallittava pääsy näihin temppeleihin, suitsukkeiden uhraaminen hänelle ja kristittyjen vanhojen tapojen mukaiset seremoniat. Tämän vuoksi älköön kukaan tästedes vastustako heitä.»
Tämä asetus soi kristin­uskolle Kiinassa saman aseman kuin buddha­laisuudella ja tao­laisuudella oli. Keisari Kangxi otti myös muutamia jesuiittoja hoviinsa tiede­miehiksi ja taiteilijoiksi.
Kiista

Kiinaan päässeet jesuiitat onnistuivat menestyksellisesti palvelemaan keisarin hovissa. He tekivät kiinalaisiin vaikutuksiin tietämyksellään tähtitieteestä ja mekaniikasta, ja keisarillinen observatorio annettiin heidän ylläpidettäväkseen. Heidän täsmällisten lasku­menetelmiensä ansiosta keisari onnistui ennustamaan auringon- ja kuun­pimennykset, mikä kuului hänen rituaalisiin velvollisuuksiinsa. Toiset jesuiitat toimivat hovimaalareina. Jesuiittoihin taas Kiinan konfutse­lainen yläluokka teki suuren vaikutuksen, ja he omaksuivat pitkälti Kiinan ylä­luokan elin­tavat.
Ongelmaksi lähetystyötä harjoittaville jesuiitoille muodostui kuitenkin, miten heidän olisi suhtauduttava kiinalaisiin riitteihin. Vähitellen he alkoivat Matteo Riccin oppien mukaisesti hyväksyä ne. Kiinan yläluokka oli sitoutunut kungfutse­laisuuteen, kun taas muu väestö harjoitti enimmäkseen buddha­laisuutta ja tao­laisuutta. Tästä huolimatta kaikki kolme muodostivat sekä valtiollisen että yksityisen elämän viitekehykset. Sekä kungfutse­laisuuteen että tao­laisuuteen kuului oleellisena osana kunkin omien esi-isien kunnioitus.
Jesuiittojen lisäksi muutkin uskonnolliset järjestöt kuten dominikaanit, fransiskaanit ja augustinolaiset aloittivat lähetystyön Kiinassa 1600-luvulla ja saapuivat sinne usein Espanjan siirto­maana olleilta Filippiineiltä. Toisin kuin jesuiitat, he kieltäytyivät millään tavoin sopeutumasta paikallisiin tapoihin ja halusivat soveltaa Kiinaan samaa tabula rasa -periaatetta, jota he olivat soveltaneet muuallakin, ja jesuiittojen käytännöt kauhistuttivat heitä. Täten he panivat alulle kiivaan kiistan, jonka he toivat Roomaan tiedoksi ja ratkaistavaksi. He nostivat esiin kolme erimielisyyden aihetta:
Miten sana ”Jumala” olisi käännettävä kiinan kielelle. Tavallisin käännös oli ollut Tianzhu (天主), ”Taivaan Herra”, mutta jesuiitat olivat hyväksyneet, että kiinalaiset kristityt käyttäisivät Jumalasta sanaa Tian (天) (”taivas”) tai Shangdi (上帝) (Ylin herra, Korkein hallitsija)
Saivatko kristityt osallistua Kungfutsen kunniaksi tiettyinä aikoina vuodesta järjestettyihin riitteihin
Saivatko kristityt käyttää muisto­tauluja, joissa oli sanat ”sielun paikka”, ja osallistua kiinalaisten esi-isiensä kunniaksi pitämiin riitteihin.
Roomassa jesuiitat yrittivät selittää, että nämä ”kiinalaiset riitit” eivät olleet uskonnollisia vaan sosiaalisia seremonioita, ja että kristinuskoon kääntyneillekin oli hyväksyttävää osallistua niihin. Jesuiittojen mukaan myös kiinalainen kansan­usko, uhrit keisarille ja esi-isille olivat luonteeltaan ei-uskonnollisia eivätkä sen vuoksi olleet yhteen­sopimattomia katolisuuden kanssa, kun taas heidän vastustajiensa mukaan nämä olivat sikäläisten pakanallisten uskontojen harjoittamista, ensimmäisen käskyn kieltämää epä­jumalien palvontaa ja sen vuoksi katolisen uskon vastaisia.
Keisari Kangxin vastatoimet

Vastatoimena paavin päätökselle kiinalaiset karkottivat 1700-luvun alussa maasta kaikki katoliset lähetys­saarnaajat.
Heinäkuussa 1706 Kiinan keisari Kangxi oli saanut tarpeekseen Charles-Thomas Maillard De Tournonin johtamasta paavillisesta lähetystyöstä, ja hän antoi keisarillisen määräyksen, että lähetys­saarnaajat saivat jäädä Kiinaan vain sillä ehdolla, että he julistivat noudattavansa Matteo Riccin sääntöjä.
Vuonna 1721 Kangxi, joka ei voinut hyväksyä Klemens XI:n säännöksiä, kielsi kristillisen lähetystyön Kiinassa. Kangxin säädöksessä sanottiin:
»Luettuani tämän julistuksen olen päätellyt, että länsimaalaiset ovat todella pikkumaisia. Heidän kanssaan on mahdotonta keskustella järkevästi, koska he eivät ymmärrä suurempia asioita niin kuin me Kiinassa ne ymmärrämme. Ei ole ainoatakaan länsi­maalaista, joka olisi perehtynyt kiinalaisiin teoksiin, ja heidän huomautuksensa ovat usein uskomattomia ja naurettavia. Tästä julistuksesta päätellen heidän uskontonsa on aivan saman­lainen kuin monet pienet mutta kiihko­mieliset buddhalaiset ja taolaiset lahkot. En ole koskaan nähnyt asia­kirjaa, joka sisältäisi yhtä paljon mielettömyyttä. Tästä lähtien länsi­maalaisten ei sallita saarnata Kiinassa, jotta he eivät aiheuttaisi enempää levottomuuksia.»
Kiinalaiset käännynnäisetkin osallistuivat kiistaan laatimalla vasta­lause­kirjelmiä, kirjoja ja pamfletteja. Ankarimmat kiistat käytiin eräiden kristittyjen oppineiden ryhmän ja katolisen piispa Charles Maigrot de Crisseyn välillä Fujianin maakunnassa. Kiinalainen käännynnäis­ryhmä oli jesuiittojen, piispa vähemmän mukautuvien domikaanien ja fransiskaanien kannalla.
Qianlongin vahvistus

Vaikka jesuiitat yhä puolustivat kristin­uskoa Kiinassa tavalla, joka perustui Matteo Riccin ensimmäisenä harjoittamaan mukautumis­politiikkaan, heidän toimintansa päättyi 1700-luvulla epä­onnistumiseen. Keisari Qianlongin aikana kiinalaisia kristittyjä alettiin vainota yhä enemmän. Vaikka keisari Qianlong arvosti ja ihaili jesuiitta Giuseppe Castiglionen taide­teoksia ja länsi­maista teknologiaa, hän saattoi kristin­uskon vastaiset säädökset uudestaan voimaan vuonna 1737.
Jesuiittajärjestön lakkauttaminen

Paavi Klemens XIV lakkautti jesuiitta­veljes­kunnan vuonna 1773 muun muassa sen vuoksi, koska hän ei hyväksynyt jesuiittojen mukautumis­politiikkaa; erityisesti vuoden 1773 säädös ei hyväksynyt sitä, että kiinalaiset riitit voitaisiin asettaa Euroopan ja kristin­uskon rinnalle.
Paavi Pius XII:n päätös

Riittikiista oli edelleen suurimpana esteenä katolisen kirkon yrityksille kiinalaisten käännyttämiseksi kristin­uskoon. Vuonna 1939, muutamia viikkoja paaviksi valitsemisensa jälkeen, Pius XII määräsi Kansojen evankelisoimisen kongregaatiota lieventämään Klemens XI:n ja Benedictus XIV:n säännöksiä. Sen jälkeen kun apostoliset sijaiset olivat saaneet Mantšukuon hallitukselta vakuutuksen, että niin sanotut ”kiinalaiset riitit” olivat luonteeltaan vain ”maallisia”, Pyhä Istuin antoi 8. joulukuuta 1939 uuden Plane Compertum -nimisen säännöksen, jonka mukaan:
Katolilaisten on sallittua olla läsnä kungfutse­laisissa temppeleissä tai kouluissa Kungfutsen kunniaksi pidetyissä seremonioissa.
Katolilaisten virkamiesten ja opiskelijoiden on sallittua olla passiivisesti läsnä julkisissa seremonioissa, jotka näyttävät taika­uskoisilta.
On luvallista kallistaa päänsä tai muutoin osallistua kuolleiden tai heidän kuviensa edessä suori­tettaviin menoihin.
Kiinalaisia riittejä koskeva Benediktus XIV:n määräämä vala ei ole täysin sopu­soinnussa äskeisten säännösten kanssa, ja se on tarpeeton.
Tämä merkitsi, että kiinalaisia tapoja ei enää pidetty taika­uskoisina vaan hyväk­syttä­vinä tapoina osoittaa kunnioitusta sukulaisille ja sen vuoksi sallittuja katolisille kristityille. Samalla julis­tettiin, että kungfutselaisuus ei ole epäkristillinen, pakanallinen uskonto vaan filosofia ja oleellinen osa kiinalaista kulttuuria. Pian tämän jälkeen, vuonna 1943, Kiinan hallitus solmi diplomaatti­suhteet Vatikaanin kanssa. Paavin päätös muutti Kiinan kirkollisia oloja lähes vallan­kumouksellisesti. Kun kirkko alkoi kukoistaa, Pius XII perusti paikallisen papillisen hierarkian, ja vuonna 1946 hän nimitti Thomas Tien Ken-sinin (kiin. 田耕莘), Qingdaon silloisen apostolisen vikaarin, ensimmäisenä Kiinan kansalaisena kardinaaliksi, ja myöhemmin samana vuonna Pekingin arkkipiispaksi.
Aiheesta muualla

Catholic encyclopedia – The Church in China
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chinese Rites controversy
Kiinassa lähetys­saarnaajina toimineet jesuiitat yrittivät omaksua kiinalaisia tapoja. Nicolas Trigault (1577–1628) kiinalaisessa asussa, Peter Paul Rubensin maalauksessa.
Keisari Kangxi ja jesuiitta­tähti­tieteilijä Adam Schall. ”Tapisserie de Beauvais”, 1690–1705.
Isä Philippe Couplet’n ja isä Prospero Intorcettan teos Confucius Sinarum Philosophus ("Kiinalainen filosofi Kungfutse") vuodelta 1687.
Paavi Klemens XI
Käännös suomeksi
Samuli Sirviö

Janne Samuli Sirviö (s. 12. maaliskuuta 1985) on vantaalainen laulaja-kitaristi-lauluntekijä, joka tunnetaan erityisesti Calf-yhtyeestä. Hän on opiskellut Vaskivuoren lukiossa.
Fullsteam Recordsin toimitusjohtaja Rauha Kyyrö on todennut Samuli Sirviön olevan "yksi lupaavimpia nuoria biisinkirjoittajia Suomessa". Keväällä 2008 Samulin mainittiin aktivoituneen myös DJ:nä.
Samuli Sirviö on arvostellut levyjä Noise- ja Hengis-sivustoille. Mediassa hänet on nähty ainakin Tartu mikkiin!, YleX:n X-ryhmä ja MTV3:n Kids Top 20 -ohjelmissa sekä Soundi-, Rumba- ja Suosikki-lehdissä.
Sirviö on yksi Elements Musicin listoilla olevista kirjoittajista.
Samuli Sirviö on myös vieraillut Vend-yhtyeen kappaleella The Pier sekä Mikael "MC" Gabrielin kappaleella Mökille jonka säveltämisessä hän oli myös mukana. Lisäksi Samuli Sirviö on toiminut lauluntekijänä mm. Stina Girsille, Antti Railiolle, Veljenpojat-yhtyeelle, Antti Tuiskulle, Eliselle ja Pate Mustajärvelle.
Nykyään Samuli vaikuttaa Ellinooran taustalla tuottajana, keikkakitaristina ja toisena säveltäjänä. Lisäksi tuottajana Samuli on toiminut myös joidenkin muiden artistien kuten Antti Ketosen julkaisuille.
Aiheesta muualla

MySpace.com - Samuli
https://jannesamuli.wordpress.com/
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Porrassalmentie

Porrassalmen museotie on museotieosuus yhdystiestä 15131 Mikkelissä, entisen Mikkelin maalaiskunnan alueella. Porrassalmentiestä tuli vuonna 1982 museotie, sen pituudeksi on nykyään rajattu 4,9 kilometrin mittainen osuus muutoin 7,2 kilometriä pitkästä yhdystie 15131:stä.
Porrassalmentie sisältyy Porrassalmen kulttuurimaiseman osana Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Tien merkittävyys museotienä perustuu suuresti sen 200 vuotta entisellään säilyneeseen linjaukseen ja tien säilymiseen Suomen automatkailun alkuvuosikymmenten asussa.
Historiallinen tieyhteys

Pitkin harjua kulkeva Porrassalmentie on vanha kulkureitti. Savilahden ja Ristiinan Brahelinnan välillä oli viimeistään 1600-luvun puolivälistä alkaen jalan ja ratsain kuljettava polku. Tie haarautui Suuresta Savontiestä. Talvitienä reitti oli jo edellisellä vuosisadalla ja kesäreitin uskotaan 1600-luvulla ulottuneen Lappeeseen, tie yhtyi Yliseen Viipurintiehen Luumäellä. Ratsupoluilla saattoi kuljettaa tavaraa purilailla, mutta vasta 1700-luvulla Suomen teitä alettiin parantaa kärryillä kuljettaviksi. Turun rauhassa 1743 Ruotsin ja Venäjän keisarikunnan raja vedettiin Ristiinan eteläpuolelle Kyyröön ja yhteys Lappeenrannan suuntaan katkesi. Kustaa III varusti kuitenkin valtakuntansa itärajan teitä sotaa silmällä pitäen parempaan kuntoon, ja muun muassa Porrassalmen harjua valmisteltiin sodankäyntiin parantamalla tietä. Porrassalmen sillan pohjoispuolella harjun etelärinteeltä raivattiin puustoa pois häiritsemästä tykeillä ampumista.
Historiallinen tieyhteys > Porrassalmen taistelu

Kuninkaan sotajoukot torjuivat keisarillisen Venäjän joukot Porrassalmella 13. kesäkuuta 1789. Taistelun maine on ehkä noussut sen tosiasiallista suuruutta ja merkitystä korkeammalle, mutta taistelulupaikalle vuonna 1923 pystytetty muistomerkki kuvasti nuorelle Suomen valtiolle tärkeitä arvoja. Taistelu ja sen jäänteet sekä muistomerkki lisäävät Porrassalmentien museaalista arvoa.
Ruotsin kuninkaan valmistautuminen sotaan tuotti myös karttamateriaalia. Vuosien 1776–1805 välisenä aikana tehdyistä varsin tarkoista ja yksityiskohtaisista sotilaskartoista ja nykyajan maastoselvityksistä on päätelty tien noudattavan nykyäänkin sotilaskartoissa esitettyä linjausta. Myös muut kohteet ovat nykyäänkin kartassa esitetyillä sijoillaan, näitä ovat muun muassa alueen kartanot ja ratsutilat sekä Tuukkalan kylän taloryhmä.
Historiallinen tieyhteys > Automatkailua, tienoikaisuja ja -parannusta

Porrassalmentie oli 1910-luvun automatkailukartoissa merkitty kaupunkien välistä liikennettä välittäväksi tieksi ja vuonna 1938 siitä tuli valtatie 13. Tie jäi paikallistieksi vuonna 1960 valtatien oikaisun myötä. Liikenne väheni entisestään, kun Kirkonvarkauden silta valmistui kantatielle 62 ja entiseen Anttolan kuntaan päin suuntautuva liikenne ei enää käyttänyt Porrassalmentietä matkalla Siikasalmen lossille.
Porrassalmentie on päällystetty öljysoralla vuonna 1969, tieojat on kaivettu 1980, jolloin tielle tuli myös levennykset linja-autopysäkeille. Vuonna 1985 tien eteläpäässä tehtiin maanleikkauksia ja -pengerryksiä ja liittymä valtatiehen 13 siirrettiin liikenneturvallisuuden parantamiseksi sopivampaan paikkaan aikaisempaa pohjoisemmaksi. Näiden muutostöiden johdosta museotieosuutta lyhennettiin alkuperäisestä noin seitsemästä kilometristä nykyiseen 4,9 kilometriin.
Daddy and the Muscle Academy

| Daddy and the Muscle Academy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ilppo Pohjola
Käsikirjoittaja:  Ilppo Pohjola
Tuottaja:  Kari Paljakka Alvaro Pardo
Säveltäjä:  Elliott Sharp
Kuvaaja:  Kjell Lagerroos
Leikkaaja:  Jorma Höri
Pääosat:  Touko Laaksonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmitakomo Yleisradio
Levittäjä:  Kristallisilmä
Ensi-ilta:  18. lokakuuta 1991
Kesto:  58 min (24 fps)
Alkuperäiskieli:  suomi, englanti
Budjetti:  1 000 000 mk
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Daddy and the Muscle Academy on vuonna 1991 julkaistu dokumenttielokuva, joka kertoo suomalaisen homotaiteilijan Tom of Finlandin eli Touko Laaksosen elämästä ja työstä. Elokuva koostuu taiteilijan, hänen työtovereidensa ja ihailijoidensa haastatteluista, piirustuksista ja poseerauksista.
Daddy and the Muscle Academy on Ilppo Pohjolan esikoiselokuva. Ohjaaja suostutteli Laaksosta puolentoista vuoden ajan, ennen kuin tämä päätti osallistua elokuvahankkeeseen.
Elokuvaa on levitetty sekä Suomessa että ulkomailla. Elokuvan tekijäryhmälle myönnettiin erikois-Jussi sekä Berliinissä Prix Futura -erikoispalkinto. Televisiossa elokuvaa on esitetty lyhennettynä.
Iltalehden arvion mukaan Daddy and the Muscle Academy on ”informatiivinen, hallitusti jäsennelty”, ”suomalaisissa mittapuissa rohkea, tuore dokumentti”. Helsingin Sanomien mukaan elokuva on ”sävykäs ja taitavasti valaistu – se on määrätietoinen, mutta se tavoittaa jotain hyvin harrasta”.
Daddy and the Muscle Academy on julkaistu 2000-luvun alussa useissa maissa DVD:nä sekä vuonna 2017 restauroituna blu-rayna Yhdysvalloissa. Useimmissa videojulkaisuissa on mukana Laaksosen haastattelukelat kokonaisuudessaan.
Aiheesta muualla

Daddy and the Muscle Academy. Yle Teema 31.3.2017.
Gy (Sveitsi)

| Gy |
| --- | --- |
 Gyn kylä.
 lippu:  vaakuna
 Gy
 Koordinaatit: 46°15′05″N, 6°15′20″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Geneven kantoni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,19 km²
Korkeus:  434–474 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  499
 – Väestötiheys:  152 as./km²
 
 www.mairie-gy.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gy on kunta Sveitsissä Geneven kantonissa. Kunnassa on vajaat 500 asukasta.
Maantiede

Gy sijaitsee Genevenjärven itäpuolella, kymmenkunta kilometriä Genevestä koilliseen. Kunta rajoittuu pohjoisessa Ranskaan. Sen naapurikuntia ovat etelässä Jussy sekä lännessä Meinier ja Corsier.
Historia

Gy on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1850.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gy (Sveitsi) Wikimedia Commonsissa
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
TrioSoft

| TrioSoft |
| --- | --- |

Perustettu:  1985
Kotipaikka:  Tampere
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  tietotekniikka, viihde-elektroniikka, kodinkoneet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TrioSoft on suomalainen tietokone- ja toimistotarvikkeiden verkko- ja kivijalkakauppa, joka perustettiin vuonna 1985. 1980-luvulla se toimi myös tietokonepelien ja -tarvikkeiden maahantuojana ja postimyyntiliikkeenä sekä yhtenä ensimmäisistä suomalaisten videopelien julkaisijoista.