stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petit-Sautin vesivoimalaitos

| Petit-Sautin vesivoimalaitos |
| --- | --- |
 Petit-Sautin voimalaitospato elokuussa 2011.
Tyyppi:  vesivoimalaitos
Teho:  116 MW
Pudotuskorkeus:  48 m
Omistaja:  Electricité de France
Rakentaminen aloitettu:  heinäkuu 1989
Valmistunut:  toukokuu 1994
Sijainti:  Sinnamary, Ranskan Guayana
Koordinaatit:  5°03′45.4″N, 53°02′51.2″W
Joki:  Sinnamary
Petit-Sautin vesivoimalaitos (ransk. barrage de Petit-Saut) on vesivoimalaitos Sinnamaryjoessa Ranskan Guayanan Sinnamaryn kunnassa. Voimalaitoksen ja siihen liittyvän padon rakentaminen käynnistyi heinäkuussa 1989 ja pato valmistui noin viisi vuotta myöhemmin toukokuussa 1994. Voimalaitos on varustettu neljällä Kaplan-turbiinilla, joiden yhteisteho on 116 megawattia. Voimalaitoksen padon pudotuskorkeus on 48 metriä ja se on 740 metriä pitkä. Padon taakse jäävä Petit Saut -järvi on pinta-alaltaan 310 neliökilometrinen, ja sen tilavuus on noin 3,5 miljardia kuutiometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petit-Sautin vesivoimalaitos Wikimedia Commonsissa
Piipponen

Piipponen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anja Piipponen (1940–1996), iskelmälaulaja
Esko Piipponen (1923–1995), jalkapalloilija ja urheilutoimittaja
Heikki Piipponen (1901–1964), metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Henrik Piipponen (1843–1922), pappi, opettaja ja valtiopäivämies
Ilari Piipponen (s. 1988), keskipitkien matkojen juoksija
Joni Piipponen (s. 1994), jääkiekkoilija
Jukka Piipponen (s. 1959), sotakirjailija
Marjo Piipponen (s. 1971), juoksija
Matti Piipponen (1894–1980), Korkeimman oikeuden presidentti 1963–1964
Matti Piipponen (1937–2021), oopperalaulaja ja professori
Mauno Gustaf Piipponen (1860–1937), kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos
Raimo Piipponen (s. 1948), laulaja
Samuli Piipponen (s. 1993), jääkiekkoilija
Tapio Piipponen (s. 1957), ampumahiihtäjä
Toivo Piipponen (1897–1938), jääkärivääpeli
Topi Piipponen (s. 1997), jääkiekkoilija
Vuokko Piipponen (1938–2002), televisiokuuluttaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Piippolan vaari

Old MacDonald Had a Farm.
Kappale soitettuna pianolla.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Piippolan vaari on lastenlaulu, jonka säveltäjä ja sanoittaja ovat tuntemattomat.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Piippolan vaarilla oli talo, hiiala hiiala hei! Vaari se hoiteli lampaitansa, hiiala hiiala hei! Mää mää siellä ja mää mää täällä ja siellä... | ” |

Sama sävel ja idealtaan samantyyliset sanat ovat pohjoisamerikkalaisessa laulussa "Old MacDonald Had a Farm". Laulu kuvaa maatilan eläimiä, joita laulun jatkuessa tulee yhä lisää.
Laulun ensimmäisen suomenkielisen levytyksen tekivät Cow-Cow-Cooers ja Rallikvartetti 17. helmikuuta 1952. Äänitearkiston tietokannan mukaan Reino Helismaa on tehnyt suomenkieliset sanat, mutta sanoituksista on olemassa useita, eri tekijöiden nimiin pantuja versioita.
Alula

Alula merkitty kaavakuvaan numerolla 3
Alula eli pikkusiipi on linnun käsisiivessä olevan peukalon luihin kiinnittynyt sulkaryhmä. Sulkia on joko 3 tai 4, lahkosta riippuen. Alula esiintyy kaikilla nykyisillä lintulajeilla. Se on analoginen lentokoneiden siipien solakkojen kanssa.
Alulan tehtävänä on lennon ohjailu, lähinnä ilmeisesti hienosäätö esimerkiksi linnun laskeutuessa tai lentäessä hitaasti ja tarkkuutta vaativasti. Alulan käyttö lisää siiven nostovoimaa. Lintu pystyy kääntelemään alulan sulkia peukaloon liittyvien lihasten avulla.
Useiden varpuslintulajien nuorten yksilöiden postjuvenaalisessa sulkasadossa alulan sulat jäävät joko kokonaan tai osittain vaihtumatta, jolloin vaihtumattomia sulkia voidaan käyttää yksilön iänmäärityksen apukeinona.
Alula on latinaa ja tarkoittaa pikkusiipeä.
Alexandre Rockwell

Alexandre Rockwell
Alexandre Rockwell (s. 1957 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja.
Yksityiselämä

Rockwell on venäläisen animaattorin ja pinscreen-animaation keksijän Alexandre Alexeieffin pojanpoika. Vuodesta 1986 vuoteen 1996 hän oli naimisissa näyttelijä Jennifer Bealsin kanssa. 8. helmikuuta 2003 lähtien hän on ollut naimisissa näyttelijä Karyn Parsonsin kanssa.
Rockwell opettaa ohjaamista New Yorkin yliopiston Graduate Film Schoolissa.
Filmografia

Hero (A Strange World of Misfits) (1983)
Sons (1989)
In the Soup (1992)
Somebody to Love (1994)
Neljä huonetta (Four Rooms, 1995)
Louis & Frank (1998)
13 Moons (2002)
Aloekuitu

Aloe Fiber
Aloekuitu on lääkeaaloesta (Aloe vera) saatavaa luonnonmukaista kuitua, jota käytetään tekstiilien valmistuksessa.
Aloekuitu koostuu lähes kokonaan aaloekasvin lehdistä valmistetusta selluloosasta, minkä lisäksi siihen on lisätty kasvin lehdistä puristettavaa aloegeeliä. Jotta aloekuitua voitaisiin käyttää tekstiiliteollisuudessa, siitä valmistetaan ensin viskoosia. Viskoosiprosessin jälkeen aloekuitu on valmista käytettäväksi tekstiilien valmistuksessa. Aloekuiduista valmistettuihin tekstiileihin sekoitetaan noin 45 % puuvillaa kestävyyden lisäämiseksi.
Aloekuidulla on paljon samoja ominaisuuksia kuin esimerkiksi puuvillalla. Aloekuidun parhaimpia ominaisuuksia on sen hyvä kosteudenimukyky, minkä ansiosta aloekuidusta valmistetut tekstiilit ovat miellyttävän tuntuisia, hengittäviä, eivätkä ne sähköisty. Sen lisäksi aloen erityisominaisuuksiin kuuluu materiaalin pehmeys, joustavuus sekä antibakteerisuus. Aloekuidusta valmistetut vaatteet sopivat myös herkälle ja allergioihin taipuvalle iholle.
Aloekuidusta valmistettuja tekstiilejä on toistaiseksi saatavilla vain rajoitetusti, mutta jo jonkin aikaa on ollut saatavilla tekstiilejä, jotka on käsitelty aloegeelillä. Aloekäsittely kuitenkin kestää vain rajallisen määrän pesukertoja.
Aiheesta muualla

Aloeinfo.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Pikkujalokotka

| Pikkujalokotka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Aasianjalokotkat Nisaetus
Laji::  nanus
Kaksiosainen nimi
 Nisaetus nanus  (Wallace, 1868) 
Alalajit
 Nisaetus nanus nanus  Nisaetus nanus stresemanni 
Katso myös
   Pikkujalokotka Wikispeciesissä   Pikkujalokotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkujalokotka (Nisaetus nanus, aiemmin Spizaetus nanus) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa.
Se on vaarantunut, koska sitä on vain vähän sen laajalla levinneisyysalueella. Thaimaasta se saattaa olla hävinnyt. Sen status on kuitenkin hiukan epäselvä, sillä sitä on vaikea erottaa vuorijalokotkasta. Sen uhkana on elinalueiden häviäminen laajojen, jopa suojelualueilla tapahtuvien hakkuiden vuoksi. Metsiä hävitetään myös viljelyn tarpeisiin, kuten öljypalmun ja kumipuun.
Ulkoasu

Sen pituus on 46 cm. Se on pieni voimakaskuvioinen kotka. Pään sivut ovat punaruskea, ja niissä on mustia juovia.  Tumma töyhtö on valkotäpläinen, pyrstössä on kolme tumma juovaa. Alapuoliset lentosulat ovat pohjaväriltään kellanruskeat-valkoiset, peitinhöyhenet lämpimän kellanruskea kapein tummin juovin.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset .kosteat alavat metsät 500 metrin korkeuteen saakka.
Alalajit

Sillä on kaksi alalajia:
Nisaetus nanus nanus (Wallace, 1868)
Nisaetus nanus stresemanni (Amadon, 1953)
Piippolimakotilo

| Piippolimakotilo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Vesikeuhkokotilot Basommatophora
Heimo::  Limakotilot Lymnaeidae
Suku::  Lymnaea
Laji::  stagnalis
Kaksiosainen nimi
 Lymnaea stagnalis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Piippolimakotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Piippolimakotilo (Lymnaea stagnalis) on suurin Suomessa esiintyvä vesikotilolaji. Sen kuori on suippo, teräväkärkinen, 25–50 mm pitkä. Elävänä kotilo on tummahko; tyhjänä kuori on kiiltävän kellanruskea ja osittain läpikuultava. Vartalo on kellanharmaa.
Piippolimakotilo on hyvin yleinen matalissa vesissä kuten rehevissä järvissä, lammikoissa ja vähäsuolaisissa merenlahdissa. Se liikkuu vesikasveja myöten, ruokailee liikkuessaan ja nousee useita kertoja tunnissa pintaan hengittämään. Piippolimakotilon vatsapuolella on raastinrautamainen kieli, jolla se raastaa ruokansa vesikasveista ja pohjakivistä. Se syö leviä, vihreitä lehtiä, lampipolyyppeja, kalanraatoja yms. Sitä on kutsuttu myös isolimakotiloksi.
Piippolimakotilon tyhjä kuori.
Piippolimakotilon kutua uistinvidan kelluslehden alapinnalla.
Piippolimakotiloita esiintyy koko Euroopassa, Aasian pohjoisosissa ja Pohjois-Amerikassa.
Alangu mastiff

| Alangu mastiff |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Intia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  2 500–5 000 vuotta sitten
Alkuperäinen käyttö:  suurriistan metsästys
Nykyinen käyttö:  vahtikoira, koiratappelut
Muita nimityksiä:  Indian Mastiff, Sindh Mastiff, Bully Kutta
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  69 cm
Väritys:  fawn, punainen tai musta - musta maski
Alangu mastiff, myös pakistaninmastiffi tai sindh mastiff on intialainen molossikoira. Se on yksi kolmesta mastiffirodusta, joita tavataan eri puolilla Intian niemimaata ja Irania. Rotu on yleinen Pakistanissa, jossa sitä käytetään taistelukoirana. Alangu mastiff tarkoittaakin nykyään usein samaa koiraa kuin siellä tavattu bully kutta, joka on myös yleisnimitys kaikille pakistanilaisille taistelukoirille. Jotkut harrastajat pitävät kuitenkin bully kuttaa omana rotunaan.
Ulkonäkö

Alangu on kookas mastiffi, jolla on upeat mittasuhteet ja jalo ryhti. Korvat perinteisesti typistetään. Selkä on pitkä. Raajat ovat lihaksikkaat ja raskaat. Häntä suippenee kärkeä kohden. Säkäkorkeus on noin 69 cm. Vuonna 1864 se oli kuitenkin nykyistä kookkaampi (76,2–86,3 cm korkea).[lähde? ] Väri voi olla fawn, punainen tai musta. Musta maski on erittäin yleinen, ja rinnassa voi olla valkoset merkit.
Luonne ja käyttäytyminen

Alangu on voimakas ja vahvatahtoinen. Se ei alun perin ollut aggressiivinen muita koiria kohtaan. Siitä on kuitenkin myöhemmin jalostettu sellainen koiratappeluita varten ja on sen vuoksi on sopiva myös vahtikoiraksi. Pakistanissa alangua käytetään edelleen koiratappeluihin.
Alkuperä

2 500–5 000 vuotta sitten Intiassa ja Persiassa esiintyi sekä alanguja, assyrianmastiffeja että alaunteja. Ensiksi mainittu oli kehittynyt Thanjavurin, alueella Tamil Nadun osavaltiossa
, ja sitä käytettiin suurriistan metsästykseen. Menetettyään alkuperäisen käyttötarkoituksensa rotua alettiin käyttää tappelu- ja vahtikoirana. Myös Persian armeija käytti sitä vartiointitehtäviin. Ajan kuluessa se alkoi harvinaistua, koska suurosa ihmisistä oli unohtanut sen olemassaolon.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alangu mastiff Wikimedia Commonsissa
Podsafe

Podsafe-materiaalissa käytettävä symboli.
Podsafe on podcasting-yhteisöä varten luotu termi, jolla viitataan mihin tahansa musiikkiteokseen, jonka lisensointi mahdollistaa teoksen käytön podcastingissä. Podsafen vaikuttava määritelmä yhden työn kohdalla riippuu täysin sopimuksesta, jonka kautta podcaster lisensoi teosta: ei ole olemassa vain yhtä podsafe-lisenssiä. Podsafe-musiikin käyttöön vaaditaan aina lupa tilanteesta riippumatta. Kaikista parhaimpana vaihtoehtona saada luvan käyttää podsafe-musiikkia on kääntyä asianajajan puoleen ennen kappaleen käyttöä.
Altti Uhlenius

Altti Uhlenius
Arno Altti Aleksander Uhlenius (s. 1976 Järvenpää) on suomalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on säveltänyt ja sovittanut teatterimusiikkia, lastenmusiikkia ja populaarimusiikkia. Hän on kitaristi, mutta soittaa myös bassoa, rumpuja ja koskettimia. Uhlenius on myös laulaja, ja hänen ensimmäinen levytyksensä laulajana on ”Pilvet karkaa - niin minäkin” (säv. Jani Uhlenius, san. Jarkko Laine).
Teatterisävellyksiä Altti Uhlenius on tehnyt muun muassa Järvenpään teatterin produktioihin Kuka pelkää Virginia Woolfia , Saiturin joulu, Lokki, Viettelyksen Vaunu ja Niskavuoren Heta , Keski-Uudenmaan teatterin (KUT) näytelmiin Piina, Sirkuspelle Hermanni, Rikos ja rangaistus ja Kansallisteatterin esityksiin Vuosisadan rakkaustarinat ja Aikaero.
Uhlenius on toiminut useana kesänä myös Keski-Uudenmaan teatterin (KUT) kesänäyttämön, Krapin kesäteatterin, sekä Järvenpään teatterin musikaalien, näytelmien ja revyiden kapellimestarina, mm. musikaaleissa Sävel Virta, sanat Ola (Keski-Uudenmaan teatteri 2000), Grease (Järvenpään teatteri 2002), Vaimoke (Keski-Uudenmaan teatteri 2006), Piukat paikat (Järvenpään teatteri 2008), Rock-ooppera Tommy (Peacock, Linnanmäki 2009) ja Evita (Järvenpään teatteri 2012).
Altti Uhlenius on soittanut pitkään kokoonpanossa Erja Uitto & Uhlenius -band (Erja Uitto, laulu; Petri Puolitaival, tenorisaksofoni ja laulu; Jani Uhlenius, piano; Altti Uhlenius, kitara ja laulu; Harri Virtamo, kontrabasso; Raine Kokkinen, rummut). Yhtye on yli kymmenen vuotta esiintynyt säännöllisesti muun muassa helsinkiläisessä jazzravintola Storyvillessa. Uhlenius on toiminut myös kitaristina orkestereissa The Sentimeters, Saunabadh, Petri Liski & Muukalaislegioona, Petri Liski & Pelimiehet, Ilkka ja Pertti Koivula ja Todistajat, Sierra -band, Timeline, Who the hell, Lakeside Allstars,  ja lukuisissa freelancer- ja sessiokokoonpanoissa.
Altti Uhleniuksen isä on muusikko Jani Uhlenius.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Altti Uhlenius Wikimedia Commonsissa
Aluke (molekyylibiologia)

DNA:n replikaatiohaarukka, johon on merkitty RNA-aluke.
Aluke (engl. primer) on lyhyt RNA- tai DNA-juoste (yleensä noin 20 emäsparia), joka toimii DNA:n replikaation aloituskohtana. Sitä tarvitaan DNA:n replikaatioon koska prosessia katalysoivat entsyymit (DNA-polymeraasit) voivat lisätä nukleotideja ainoastaan jo olemassa olevaan DNA-juosteeseen. Polymeraasi aloittaa replikaation alukkeen 3'-päästä ja kopioi vastakkaista juostetta.
DNA:n synteesiin ja replikaatioon tarvittava aluke on usein lyhyt RNA-juoste.
Monet biokemiassa ja molekyylibiologiassa käytettävät DNA-polymeraasia käyttävät laboratoriotekniikat kuten DNA:n sekvensointi ja polymeraasiketjureaktio (PCR) tarvitsevat DNA-alukkeita. Nämä alukkeet ovat yleensä lyhyitä kemiallisesti syntetisoituja oligonukleotideja, jotka ovat noin 20 emäksen pituisia. Ne hybridisoidaan kohteena olevaan DNA:han, jonka polymeraasi tämän jälkeen kopioi.
Pikkuimarteet

| Pikkuimarteet |
| --- | --- |
 Metsäimarre (Gymnocarpium dryopteris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Pteridopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Loikkokasvit Cystopteridaceae
Suku::  Pikkuimarteet Gymnocarpium  Newman
Katso myös
   Pikkuimarteet Wikispeciesissä   Pikkuimarteet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuimarteet eli metsäimarteet (Gymnocarpium) on loikkokasvien (Cystopteridaceae) heimoon kuuluva saniaissuku. Suku on aiemmin sijoitettu myös alvejuurikasvien (Dryopteridaceae), kiviyrttikasvien (Woodsiaceae) tai laajasti määriteltyyn kallioimarrekasvien (Polypodiaceae) heimoon. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi kahdeksan tai yhdeksän lajia sekä yksi lajiristeymä. Niiden lisäksi sukuun on kuvattu noin kymmenen muutakin lajia tai lajiristeymää, joiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Pikkuimarteet ovat monivuotisia sekä matalakasvuisia saniaisia, joilla on suikertava juurakko. Lehdet kasvavat juurakosta yksittäin, ja lehtiruoti on lehtilapaa pidempi. Lehtiruoti on väriltään musta ja sen tyvellä on muutamia, vaaleita sekä kalvomaisia suomuja. Lehtilapa on suunnilleen tasasivuisen kolmion muotoinen ja kolmeen kertaan parilehdykkäinen. Lehdykät ovat ohuita, vaaleanvihreitä ja sahalaitaisia. Itiöpesäkkeet ovat pyöreitä ja suojuksettomia.
Suomessa tavataan kolmea sukuun kuuluvaa lajia, metsäimarretta (Gymnocarpium dryopteris), idänimarretta (Gymnocarpium continentale) sekä kalkki-imarretta (Gymnocarpium robertianum), joista metsäimarre on selvästi yleisin.
Pikkuimarteiden (Gymnocarpium) suvun tieteellinen nimi tulee kreikankielisestä sanasta karpos (suom. hedelmä), johon on liitetty eteen gymno (suom. alaston), ja nimi viittaa suojuksettomiin itiöpesäkkeisiin.
Lajeja

Gymnocarpium appalachianum
Gymnocarpium continentale – idänimarre (syn. Gymnocarpium jessoense ssp. parvulum)
Gymnocarpium disjunctum
Gymnocarpium dryopteris – metsäimarre
Gymnocarpium heterosporum
Gymnocarpium jessoense
Gymnocarpium oyamense
Gymnocarpium remotepinnatum
Gymnocarpium robertianum – kalkki-imarre
Risteymiä:
Gymnocarpium × brittonianum
Gymnocarpium × intermedium – kuruimarre
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pikkuimarteet (Gymnocarpium)
Altti Mäkinen

Altti Mäkinen (s. 14. maaliskuuta 1987 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Järvenpään Palloseuran riveissä. Vuosien 2006-2010 aikana hän kuului espoolaisen FC Hongan miehistöön, mutta ei onnistunut saavuttamaan seurassa peliaikaa Veikkausliigan tasolla. Vuonna 2011 edessä oli paluu takaisin kasvattajaseura JäPS:in riveihin. Pelipaikaltaan Mäkinen on maalivahti.
Aiheesta muualla

Mäkisen pelaajakortti Futismaailma.com-sivustolla[vanhentunut linkki]
Mäkisen pelaajakortti Veikkausliigan kotisivuilla
Mäkisen pelaajakortti transfermarkt.co.uk-sivustolla
Mäkisen pelaajakortti footmercato.net-sivustolla[vanhentunut linkki]
Alesis

Alesis HD24.
Alesis SR-16 -rumpukone.
Alesis on elektronisia musiikki-instrumentteja valmistava yhdysvaltalainen yritys, jonka omistaa Numark. Sen pääkonttori sijaitsee Cumberlandissa Rhode Islandissa.
Alesiksen valmistamat tuotteet ovat pääasiassa studio- ja livekäyttöön ja ovat tarkoitettu sekä ammatti- että puoliammattimaiseen muusikkokäyttöön. Alesisin laitteita ovat mm. Nano-Synth, Nano-Bass, Nano-Piano ja Andromeda A6-analogisyntetisaattorin sekä Ion-nimisen analogimallintavan syntetisaattoriohjelmiston. Micron-syntetisaattori perustuu kyseiseen ohjelmistoon.
Historia

Alesis saavutti aikaisen onnistumisen alkuperäisellä MidiVerb-laitteella, joka on kahdella sisään- ja ulostulolla varustettu kohtuuhintainen stereokaikulaite. Yksikkö vastasiselvennä 63:sta eri esiohjelmoidusta kaikuäänenpäivityksestä. Sitä suuremmat ohjelmapaikat aktivoivat ”häviämismoodin”selvennä, joka oli ikään kuin Alesiksen vastine mykälleselvennä. MidiVerb rakennettiin yleisesti saatavilla olevista osista, mikä mahdollisti laitteen korjaamisen myös kotioloissa[lähde? ].
Tuotteet

Alesiksen laitteisiin lukeutuu muun muassa SR-16 rumpukone (tuotantoon vuonna 1991, valmistetaan yhä), samplepohjainen Quadrasynth-syntetisaattorimallisto sekä 1990-luvulla digitaalinen 8-raitainen ADAT-nauhatallennin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yrityksen kotisivu (englanniksi)
Numark Industriesin kotisivu (englanniksi)
Alexandre Prémat

Alexandre Prémat vuonna 2008.
Alexandre Prémat (s. 5. huhtikuuta 1982 Juvisy-sur-Orge) on ranskalainen moottoriurheilija. Nykyään hän ajaa DTM-sarjassa. Prémat on ajanut myös Formula Renault -sarjassa vuosina 2001–2002, Formula 3 -sarjassa vuosina 2003 ja 2004, GP2-sarjassa 2005–2006 ja Le Mansin 24 tunnin ajossa 2007–2009. Prémat voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006 ja Ranskan Formula Renault -sarjan mestaruuden vuonna 2002.
Prémat ajoi Midlandin Formula 1 -autoa Kiinan GP:n harjoituksissa 2006. Hän saavutti kolme voittoa GP2-sarjassa ART Grand Prix -tallissa kausina 2005–2006. Vuodet 2007-2010 lähtien Prémat kilpaili DTM-sarjassa Audilla. Vuonna 2011 Prémat ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoa joutuen keskeyttämään. Vuodesta 2012 alkaen Prémat on kilpaillut Australian V8 Supercars -sarjassa.
GP2 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | ART Grand Prix | SMRFEA 7 | SMRSPR 2 | ESPFEA 10 | ESPSPR Kesk. | MONFEA Kesk. | EURFEA 4 | EURSPR Kesk. | FRAFEA 9 | FRASPR Kesk. | GBRFEA 3 | GBRSPR 5 | GERFEA 2 | GERSPR 9 | HUNFEA 4 | HUNSPR 1 | TURFEA 1 | TURSPR 14 | ITAFEA Kesk. | ITASPR 18 | BELFEA Kesk. | BELSPR 12 | BHRFEA 2 | BHRSPR 3 | 67 | 4. |
| 2006 | ART Grand Prix | VALFEA 9 | VALSPR Kesk. | SMRFEA 4 | SMRSPR Kesk. | EURFEA 2 | EURSPR 17 | ESPFEA 1 | ESPSPR 3 | MONFEA 3 | GBRFEA 6 | GBRSPR Kesk. | FRAFEA 2 | FRASPR 3 | GERFEA 19 | GERSPR Kesk. | HUNFEA 6 | HUNSPR 3 | TURFEA 3 | TURSPR 7 | ITAFEA 5 | ITASPR Kesk. |  |  | 66 | 3. |
Formula 1 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Spyker MF1 | BHR   | MAL   | AUS   | SMR   | EUR   | ESP   | MON   | GBR   | CAN   | USA   | FRA   | GER   | HUN   | TUR   | ITA   | CHN TD | JPN   | BRA   | – | – |
Perintöruhtinaan palatsi

Perintöruhtinaan palatsi.
Perintöruhtinaan palatsi (ruots. Arvfurstens palats) on palatsimainen rakennus Tukholman Norrmalmin kaupunginosassa, Norrströmin pohjoisrannalla ja Gustav Adolfs torgin länsilaidalla. Se on ollut vuodesta 1906 lähtien Ruotsin ulkoministeriön toimipaikka. Palatsi muodostaa vastaparin aukion itälaidalla sijaitsevalle kuninkaalliselle oopperatalolle.
Palatsi rakennettiin vuosina 1783–1794 kuningas Kustaa III:n sisaren prinsessa Sofia Albertinan residenssiksi. Suunnittelijana oli arkkitehti Erik Palmstedt. Koristeelliset sisätilat suunnitteli Louis Masreliez. Paikalla oli aiemmin sijainnut sotamarsalkka Lennart Torstensonin 1640-luvulla rakennuttama niin sanottu Torstensonin palatsi, josta on säilynyt Fredsgatanin puoleinen siipi uuteen rakennukseen yhdistettynä. Myöhemmin talo toimi kruununperillisen pojan asuntona, eli rakennus oli tarkoitettu kruununperimysjärjestyksessä toisena olevan prinssin, josta käytettiin arvonimeä perintöruhtinas (arvfurste), asunnoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perintöruhtinaan palatsi Wikimedia Commonsissa
Pesonen

Pesonen on suomalainen sukunimi.
Kuvitteellisia Pesosia

Jaana Ala-Knaapi-Pesonen, Iltalypsyn toimittaja ja uutisankkuri
Pesonen (ruots. Pettson), päähenkilö Sven Nordqvistin lastenkirjasarjassa Viiru ja Pesonen
Ilari Pesonen, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät