stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentagrammi
Geometriset ominaisuudet

Geometriassa pentagrammi luokitellaan säännölliseksi tähtimonikulmioksi, koska kaikki sen sivut ovat yhtä pitkät ja kulmat yhtä suuret. Se on siten tasasivuinen ja tasakulmainen sekä vielä itseään leikkaava monikulmio. Sitä voidaan säännöllisyyden vuoksi kutsua myös tähdeksi. Jokaisen säännöllisen monikulmion, kuten myös pentagrammin, sisä- ja ulkopuolelle voidaan piirtää ympyrät, jossa ulkoympyrän kehällä ovat kaikki kärjet ja sisäympyrää sivuavat kaikki pentagrammin sivut.
Geometriset ominaisuudet > Muodostuminen

Kun ympyrän kehältä merkitään tasavälein viisi pistettä, joiden välisten kaarten keskuskulmat ovat  {\tfrac {1}{5}} täydestä kierroksesta eli 72°, saadaan pentagrammin piirtämiseen tarvittavat kiintopisteet. Kahden pisteen yhdistäminen janalla muodostaa yhden monikulmion sivun. Kun vierekkäiset pisteet yhdistetään janoilla, saadaan säännöllinen viisikulmio, ja kun joka toinen piste yhdistetään, saadaan pentagrammi. Piirtämällä molemmat samaan kuvioon, toistetaan antiikin kreikassa paljon käytettyä tapaa. Kuitenkin pythagoralaiset pitivät pentagrammia itseään ”pyhänä” kuviona, joka ilmensi heidän geometriansa monia löytöjä.
Se voidaan myös ajatella syntyvän murtoviivasta, jossa on viisi yhtä pitkää janaa, yhdistämällä sen vapaat päätepisteet ja taivuttamalla sen kulmat yhtä suuriksi. Tämä voidaan toteuttaa ajattelemalla, että murtoviiva asetetaan ympyrän kehälle niin, että sivujen keskikohdat koskettavat ympyrää tangentiaalisesti. Pienentämällä sisäympyrän sädettä, liikkuvat murtoviivan päätepisteet lähemmäksi toisiaan ja kun ne koskettavat toisiaan ensimmäisen kerran, syntyy viisikulmio, ja kun ne koskettavat toisen kerran, syntyy pentagrammi (katso oheinen animaatio).
Geometriset ominaisuudet > Muodostuminen > Schläflin merkintä

Viisikulmioita on olemassa kmax erilaista variaatiota, koska
Säännöllisiä monikulmioita voidaan merkitä käyttäen Schläflin symboleja {n/k}. Säännöllinen viisikulmio merkitään {5} eli murtoluvulla {5/1} ja pentagrammi murtoluvulla {5/2}. Luku k=1 tarkoittaa, että kehäpisteet kierretään kerran viisikulmiota piirrettäessä, ja k=2 tarkoittaa, että kehäpisteet kierretään kahdesti, kun pentagrammi piirretään. Variaatioiden mukaan kuvioita kutsutaan myös k-tangentiaalisisiksi säännöllisiksi viisikulmioiksi. Silloin 1-tangentiaalinen säännöllinen viisikulmio tarkoittaa säännöllistä viisikulmiota ja 2-tangentiaalinen säännöllinen viisikulmio tarkoittaa pentagrammia.
Geometriset ominaisuudet > Erityispiirteitä

Merkitään ympyrän kehältä tasavälein viisi pistettä, joiden välisten kaarten keskuskulmat ovat  {\tfrac {1}{5}} täydestä kierroksesta eli 72°. Jokatoisen pisteen yhdistäminen janalla muodostaa jänteen, jota vastaa 2 · 72°=144° keskuskulman. Viiden sivun piirtämiseksi joutuu kiertämään ympyrän keskipistettä 5 · 144°=720° eli kaksi kierrosta. Näin muodostuvan pentagrammin sisäkulma, joka siis on tähtisakaran kulma, voidaan laskea lausekkeesta
Kaikki lävistäjät, joita on  {\tbinom {5}{2}}-5=5, ovat kaikki saman pituisia. Kukin lävistäjä leikkaa kahta muuta lävistäjää kahdesta kohtaa ja kumpikin leikkauskohta jakaa lävistäjän kultaisessa leikkauksen suhteessa.
Geometriset ominaisuudet > Erityispiirteitä > Kultainen leikkaus

Monet mitat säännöllisissä viisikulmioissa ja pentagrammeissa liittyvät kultaiseen leikkaukseen. Se on irrationaaliluku, joka yksi isompi kuin käänteislukunsa
jonka positiivinen juuri on tämä luku
Jos piirtäjä pystyy muodostamaan tämän luvun harpilla ja viivoittimella, niin säännöllisten viisikulmioiden piirtäminen konstruoinnilla on mahdollista. Ympyrän viisi kehäpistettä (A, B, …, E) yhdistävät viisi janaa (esimerkiksi AC ja BE) leikkaavat toisensa kultaisessa suhteessa. Jos leikkauspiste on F, saadaan verranto
Suhdeluku esiintyy sekä säännöllisessä viisikulmiossa että pentagrammissa. Pentagrammissa jokainen janojen leikkauspiste jakaa janan kultaisen leikkauksen mukaisessa suhteessa: koko janan suhde sen suurempaan osaan on φ, kuten myös suuremman osan suhde pienempään. Lisäksi tällä tavoin muodostetun lyhemmän osan suhde kahden leikkauspisteen väliseen osaan eli keskellä olevan viisikulmion sivuun on myös φ. Kuten tämä nelivärinen kuvio (oikealla) osoittaa:
Geometriset ominaisuudet > Sisäympyrän säde

Säännöllisen tangentiaalisen viisikulmion sisäympyrän säteen rk (jota kutsutaan myös pieneksi säteeksi eli apoteemaksi) laskemiseksi ratkaistaan sisäympyröiden säteet generoiva yhtälö (siinä on sivu väliaikaisesti s=1)
eli
josta saadaan säännöllisen viisikulmion sisäympyrän säde (k=1, sivun pituus on taas s)
tai pentagrammin sisäympyrän säde (k=2)
Muita ratkaisuja ei ole ja eikä muita säännöllisiä kuvioita viidestä pisteestä saadakaan.
Geometriset ominaisuudet > Mittoja

Seuraavassa on luetteloitu pentagrammiin liittyviä pituusmittojen ja kulmien arvoja (kirjaimet viittaavat oheiseen kuvaan).
Pentagrammin pinta-ala on  A={\frac {s^{2}}{4}}{\sqrt {650-290{\sqrt {5}}}}.
Geometriset ominaisuudet > Kulmia ja kolmioita

Pentagrammin sivut yhditävät toisiinsa joka toisen kehäpisteen ja sivua vastaava kehäkulma silloin on 144°. Pentagrammia piirtäessä joutuu kiertämään ympyrän keskipistettä 5 · 144°=720°=2 · 360° eli kaksi kierrosta. Pentagrammin ulkokulma on (2 · 360°) / 5=144° ja sen sisäkulma on 36°.
Pentagrammilla ei ole lävistäjiä tavallisessa mielessä, jolloin lävistäjät kulkevat monikulmion sisäosassa. Pentagrammin ”lävistäjät”, jotka yhdistävät vierekkäiset kärjet toisiinsa ja joita on viisi, kulkevat pentagrammin ulkopuolella.
Molempien viisikulmioiden kärjet sijaitsevat ulkoympyrän (violetti) kehällä kohdissa, joissa keskuskulma on 72°. Pentagrammin muodostaneen murtoviivan kärjet sijaitsevat joka toisessa kohdassa, joten peräkkäisten kärkien keskuskulma on 144°. Tämän takia sivut leikaavat toisiaan kahdesti symmetrisissä kohdissa ja nämä viisi leikkauskohtaa muodostavat sisäympyrää (oranssi) hieman suuremman ympyrän (punainen). Kaikki kolme mainittua ympyrää ovat samankeskisiä.
Pentagrammiin sisältyy kymmenen tasakylkistä kolmiota, joista viidessä kaikki kulmat ovat teräviä, viidessä taas yksi tylppä. Niissä kaikissa pidemmän sivun suhde lyhyempään on φ eli kultainen leikkaus. Ne tasakylkiset kolmiot, joissa kaikki kulmat ovat teräviä ja jotka muodostavat tähden kärjet, ovat kultaisia kolmioita, joissa kulmat ovat 36°, 72° ja 72°.  Tylppäkulmaisissa tasakylkisissä kolmioissa kulmat ovat 144°, 36° ja 36°. Sen kantana on pentagrammin sivu ja kyljet ovat janat, jotka lähtevät kärjistä ja päättyvät sakaroiden takimmaiseen leikkauspisteeseen, ja ne on merkitty oheiseen kuvioon värillisillä viivoilla.
Pentagrammin sakarat ovat tasakylkisiä kolmioita, jonka kehäkulma on 36° ja kantakulmat 72°. Tähden sisäosa on säännöllinen konveksi viisikulmio, jonka sisäkulma on 108°. Pentagrammin sakaraa kutsutaan kultaiseksi kolmioksi, sillä sen kyljen suhde kantaan on kultainen leikkaus. Pentagrammista löytyy toinenkin tasakylkinen kolmio.
Geometriset ominaisuudet > Konstruktio

Jo antiikin kreikan geometrian puhtaassa haarassa korostettiin ratkaisujen älyllisiä perusteluita ja kuvioiden konstruoitavuutta. Vain harppia ja viivainta käyttäen tuli kuvio voida piirtää lähtien vain muutamasta lähtötiedosta ja joukosta päättelysääntöjä. Säännöllisellä viisikulmiolla ja pentagrammilla on muutama antiikin aikainen ratkaisu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pentagram. MathWorld. (englanniksi)
Tyypillinen uuspakanallinen, ympyrän sisään piirretty pentagrammi.
Pentagrammi, jossa eripituiset janat on merkitty eri väreillä. Nämä neljä pituutta ovat kultaisen leikkauksen mukaisessa suhteessa.
Säännöllisen viisikulmion kaksi muotoa, konveksi viisikulmio ja pentagrammi, syntyvät murtoviivan kiertyessä sopivan kokoisen ympyrän ympäri.
Pentagrammin rakenne.
Pesiökylä

Aamuista maisemaa Pesiökylän Uutelanvaarassa.
Pesiökylä on kylä Suomussalmen kunnassa, noin 18 kilometriä kuntakeskuksesta länteen Pesiöjärven lounaispuolella.
Yleistä tietoutta Pesiöstä

Ämmänsaaren radan Pesiökylän rautatieasemalta haarautuvat radat Ämmänsaareen ja Taivalkoskelle. Rataosuudella Pesiökylä–Taivalkoski kunnossapito on lopetettu vuonna 2004, ja rataosa lakkautettiin elokuussa 2004 liikennekelvottomana.
Pesiökylässä sijaitsi myös Hyrynsalmen–Kuusamon kenttäradan asema, jonka saksalaiset rakennuttivat jatkosodan aikana vankityövoimalla. Kenttäradan raideleveys oli Suomen rataverkkoa kapeampi.
Sodan jälkeen kapearaiteinen kenttärata muutettiin osin vankityövoimalla yleisen raideleveyden mukaiseksi. Rataa käytettiin 1950-luvulta alkaen sekä henkilö- että tavaraliikenteeseen. Lättähattuliikenne Kontiomäen ja Taivalkosken välillä lakkasi 1982 ja tämän jälkeen rata Taivalkoskelle toimi vielä puutavarakuljetuksiin.
Kulttuuria ja Pesiön ihmisiä

Pesiökylän asutus on hajaantunut laajalle alueelle. Aseman lähellä sijaitsee kauppiaskoti Pesiönlinna, jota kauppias Venja Niemen 
perhe asusti jo ennen sotia. Nykyisin Pesiönlinna on kesäaikaan museo- ja näyttelykäytössä ja sen käytöstä vastaa kauppiaan tytär Marja Niemi. Pesiönlinnan esineistö kertoo aikansa elämästä ja muun muassa Ilmari Kiannon monista vierailuista. Pääosa kylän taloista sijaitsee järven luoteispuolelle kiertävän tien varressa.
Koulun läheisyydessä on hautasaari, jonne kylän asukkaita on menneinä vuosisatoina haudattu. Pesiöllä on europarlamentaarikko Merja Kyllösen koti.
Pesiön koulu eli Kopionniemen koulu

Pesiön koululaiset kävivät Pesiön ja Laajan yhteistä Laajan koulua 1923–1938. Pesiön oma kansakoulu perustettiin 1938, ja opettajana toimi Ilmi Kauppinen. Koulutilat vuokrattiin Pesiön talosta Jooseppi Juntuselta ja asuntolatiloina toimi Lauri Juntusen pirtti. Oppilaita kouluun tuli 41. Toinen opettajan virka saatiin syksyllä 1939. Oppilaspaineen purkamiseksi valtuusto päätti siirtää osan Pesiön koulun oppilaista Piispajärvelle. Lapsia ei sinne voitu siirtää ilman vanhempien tahtoa. Oppilaat jäivät Pesiölle. Lähestyvä ratatyömaa tuli lisäämään paineita Pesiön suunnalla. Vuonna 1940 oppilasmäärä kasvoi 64:ään ja asuntolaan majoitettiin 42 oppilasta. Sota keskeytti toiminnan sekä koulussa että asuntolassa.
Uusi koulutalo valmistui Pesiön Kopionniemeen vuonna 1949, oppilaita oli 82 ja opettajia kolme. Uusi koulu antoi tilat myös asuntolalle. Oppilasmäärä saavutti huippunsa vuonna 1964, jolloin koulussa oli 92 oppilasta. Kuljetusten lisääntyminen vaikutti asuntolan olemassaoloon ja se suljettiin vuonna 1963. Peruskouluun tultaessa Pesiön koulussa oli 51 oppilasta ja opettajia kolme. Vuonna 1995 oppilaita oli 51 ja opettajia kolme. Koulun opettajina ovat toimineet viime vuosikymmeninä muun muassa Niilo Väisänen, Pasi Vahtera, Sirkka ja Elias Löhönen sekä Kari Ikonen. Loppuvaiheessa koulun johtajana toiminut hämeenlinnalaislähtöinen Ikonen oli 1970-luvulla kiertävänä englannin kielen opettajana.
Pesiö vapaa-ajan viettopaikkana

Pesiöjärven ja viereisen Pienen Pesiöjärven rannoilla on melko runsasta mökkiasutusta. Pesiöjärven vedet laskevat Pesiöjokea pitkin Kiantajärven Pesiönlahteen. Pesiöllä toimii mökkimatkailuyrittäjiä. Pesiökylän harjumaisemissa mutkittelee retkeilypolku. Ämmänsaaresta Pesiönjärven maisemiin on ainakin 1980-luvulla hiihdetty ns. Joosepin hiihtoa.
Aiheesta muualla

Suomussalmen kyläkoulut
Moilanen, Heikki ym.: Pesiö : vetten ja vaarojen kylä : Pesiön kyläkirja. Pesiön Kyläyhdistys, 2013. ISBN 978-952-93-2477-4.
Perushankintaohjelma

Perushankintaohjelma oli Suomessa 1930-luvulla toteutettu hanke, jolla pyrittiin kohentamaan armeijan kaluston määrällistä ja laadullista tasoa.
Taustaa

Suomen armeijan muodostuessa 1920-luvulla Valkoisen armeijan pohjalta sen aseistus ja muu varustus oli suurimmaksi osaksi keisarillisen Venäjän perintöä. Venäläiset joukot olivat jättäneet jälkeensä mittavat asevarastot poistuessaan Suomesta talven 1917–1918 aikana. Tätä aseistusta täydennettiin hankinnoilla ulkomailta. Suomen armeijan luominen tapahtui ajankohtana, jolloin ensimmäinen maailmansota oli juuri päättynyt ja kansainvälinen sotaväsymys oli luonut pyrkimyksiä aseistariisuntaan. Näissä oloissa Euroopan suurvallat myivät mittavaa ylijäämäkalustoaan, ja tarjonta oli runsasta. Suomi hankki näistä varastoista itselleen muun muassa Renault-panssarivaunuja ja lentokoneita, joilla luotiin ilmavoimat. Suomen armeija oli varustettu 1920-luvulla maailmansodan aikaisella tekniikalla, mutta se oli vielä käyttökelpoista, eikä uusiin hankintoihin nähty välitöntä tarvetta. Armeijan sisällä vallitsi monia erilaisia näkemyksiä kehityksen suunnasta, eikä tämänkään vuoksi ryhdytty uusiin hankintoihin.
1920-luvun puolustusrevisioni

Puolustusrevisioniksi nimetty komitea tutki vuosien 1923–1926 aikana Suomen puolustuskysymystä perusteellisesti. Se esitti perushankintaohjelmaa vuosiksi 1927–1936. Vuonna 1927 säädettiin laivastolaki, johon sisältyi muun muassa panssarilaivojen Ilmarisen ja Väinämöisen rakentaminen. Hankinta oli mittava, ja se nieli merkittävästi varoja suhteellisen köyhältä maalta. Jälkeenpäin tämä sai osakseen voimakasta kritiikkiä. Puolustusrevisionin esittämän ohjelman toteuttamismahdollisuudet olivat heikot. Toteutus olisi sattunut pahimpiin pulavuosiin, sillä 1930-luvun alussa maailmalla vallitsi suuri lamakausi. Armeijan varastoja tutkittaessa niiden kätköistä löydettiin täysin käyttökelvotonta romua, jolla ei olisi mahdollisessa taistelussa mitään arvoa. Tästä syystä säädettiin kesällä 1930 hätälaki, jolla pyrittiin korjaamaan kaikkein pahimmat epäkohdat puolustuskyvyssä ennen lopullisen selvityksen valmistumista.
Perushankintaohjelma

Perushankintaohjelmaa ryhdyttiin toimeenpanemaan vuonna 1936 hätäohjelman rinnalla. Tilanne Euroopassa ei ollut vielä tässä vaiheessa riistäytynyt täyteen asevarustelukierteeseen. Adolf Hitlerin valtaannousu oli muuttanut tilannetta, ja asenteet olivat muuttuneet jälleen päinvastaisiksi kuin 1920-luvulla. Eduskunta oli jo 1930-luvun lopulla myöntänyt määrärahoja hankintoihin, mutta kotimaisen asetuotannon valmistautumattomuus viivästytti varustautumista. Teollisuudelta puuttui erikoisvälineitä, kokemusta ja tietoa aseiden valmistuksesta. Jälkikäteen arvioituna kallista aikaa valui hukkaan, sillä varustautuminen alkoi muualla saavuttaa huippunsa. Tilanteen kiristyessä vuoden 1938 aikana ei ulkomailta ollut juurikaan enää saatavilla ajanmukaista kalustoa Suomeen. Vaikka nyt rahaa aseisiin olisi ollut, niitä ei saatu ostettua eikä kotimainen tuotanto ollut edes kunnolla prototyyppiasteella.
Pahimpana jarruna oli koko 1930-luvun ajan jatkunut kiistely aseiden tyypeistä ja niiden tulevaisuudesta. Esimerkiksi konepistooli nähtiin ohimenevänä ilmiönä eikä sen merkitystä taistelukentällä osattu nähdä. Erinomaisia Suomi-konepistooleja oli käytettävissä vain runsaat 4 000 kappaletta talvisodan alkaessa. Tykistön tyyppikysymyksessä ei ollut päästy sen pidemmälle, ja kalusto oli kirjavaa. Tykistö oli ikääntynyttä ja pienikaliiperista, ja sille ei ollut riittävästi ammuksia. Tykistön asetyyppikomitean vuonna 1936 tekemästä esityksestä huolimatta tykkien kaliiperia ei muutettu. Kranaattien puute johti myöhemmin talvisodassa suoranaiseen kriisiin, kun tykistöä ei voitu käyttää Neuvostoliiton joukkojen täysin avoimesti suorittamiin ryhmityksiin.
Malli Cajander

”Malli Cajander” -nimitys sai alkunsa pääministeri Cajanderin puheesta irrotetusta lauseesta, jossa hän elokuun 1939 sotaharjoitusten päättäjäispuheessa lausui muun muassa: ”Mitä silloin olisimme hankkineet, esimerkiksi lentokoneita, ilmatorjuntavälineitä ynnä muuta, olisivat jo nyt suurelta osalta vanhentuneita, ehkäpä romutettaviakin…” Puheessa oli siinä mielessä perää, että kehitys asetekniikassa noina vuosina oli ripeää ja Suomella ei olisi ollut köyhänä maana mahdollisuutta pysyä kehityksen mukana. Tätä asiaa ei otettu huomioon, kun muutamaa kuukautta myöhemmin taisteltiin olemassaolosta puutteellisin välinein ja kirottiin varustuksen olevan ”mallia Cajander”.
Henkilökohtaisen varustuksen puutteita kuvaa, että ylimääräisten harjoitusten alkaessa lokakuussa 1939 voitiin lähes kaikille jakaa vain lakki, kokardi, vyö, kenttäpullo ja leipälaukku. Asetakkeja ja sotilashousuja riitti noin kahdelle kolmesta ja selkäreppu vain joka toiselle palvelukseen kutsutulle.
Johtopäätökset

Jälkikäteen arvioituna on selvää, että mikäli perushankintaohjelmaan olisi voimallisesti ryhdytty 1930-luvun alussa, sen aseistus olisi ollut suurelta osalta vanhentunutta toiseen maailmansotaan mennessä, viimeistään jatkosodan alkaessa. Esimerkiksi panssarintorjunnassa 1930-luvun alussa suunniteltiin käytettäväksi panssarintorjuntakivääriä, mutta tämäntyyppinen ase sai vuosikymmenen loppupuolella panssareihin aikaan vain vähäisiä painaumia. Suomalaistenkin kipeästi kaipaaman, modernin ruotsalaisen panssarintorjunta-aseistuksen tuotanto alkoi vasta vuoden 1937 aikana. Suomen peitteiseen maastoon sopivaa tehokasta mutta miesvoimin operoitavaa panssarintorjunta-asetta ei ollut edes olemassa talvisodan alussa. Niin nopeaa oli etenkin panssariaselajin kehitys 1940-luvun alussa, sillä vasta myöhemmin panssarinyrkit ja -kauhut tasapainottivat asetelmia. Panssarilaivojen hankintaan liittyneen kritiikin kohdalla voidaan kysyä, mikä olisi ollut niiden sijaan hankitun aseistuksen taisteluarvo tulevassa sodassa. Arvostelijoiden mukaan varat olisi pitänyt käyttää esimerkiksi hävittäjälentokoneisiin, mutta toisaalta Suomen tulevassa maailmansodassa neuvostoilmavoimien torjumiseen tarvitsemia konetyyppejä ei tuolloin ollut vielä edes saatavilla. Neuvostoliitto piti Suomen panssarilaivoja itselleen todellisena uhkana.
Pidätysoikeus

Pidätysoikeus eli retentio-oikeus on toiselle kuuluvan irtaimen esineen haltijalla oleva oikeus pitää esinettä hallussaan, kunnes sen omistaja on toteuttanut sovitun suorituksen, esimerkiksi maksanut velan. Pidätysoikeus muistuttaa panttioikeutta, mutta on sitä heikompi. Pidätysoikeus on painostuskeino velan maksamiseen, koska esineen omistaja ei saa sitä haltuunsa ilman maksua.
Käsityöläisellä ja elinkeinonharjoittajalla on pidätysoikeus korjaamaansa esineeseen, kunnes työpalkka on maksettu.(kuluttajansuojalaki 8:31, kauppakaari 12:12) Myös asiamies saa pitää hallussaan oikeudenkäyntiasiakirjoja palkkion maksuun saakka. Pidätysoikeus on myös huolinnassa, kauppaedustajalla, laivan korjaajalla, rakennusurakassa, tavaran säilyttäjällä ja toimeksiannossa.
Pidätysoikeuden haltija ei saa myydä pidätettyä esinettä kuin poikkeustapauksissa. Tässä pidätysoikeus eroaa panttioikeudesta. Velkojalla saattaa määrätapauksissa olla ensin vain pidätysoikeus ja tietyn ajan kuluttua myös esineen myyntioikeus, jolloin käytetään nimitystä lakisääteinen panttioikeus. (Laki 688/1988)
Pidätysoikeus syntyy lain nojalla ilman velallisen ja velkojan tekemää sopimusta. Pidätysoikeus esineeseen syntyy siinäkin tilanteessa, ettei esineen tuoja olekaan sen oikea omistaja. Pidätysoikeus ei myöskään vanhennu, vaan velkoja saa pitää maksamatonta esinettä hallussaan määräämättömän ajan. Oikeus kuitenkin lakkaa, jos velkoja luovuttaa esineen pois. Esine voidaan ulosmitata jonkun toisen velkojan saamisesta, mutta vaikka pidätysoikeus tällöin lakkaa, on pidätysvelkojalla etuoikeus esineestä saatuun hintaan. Esineen omistajan konkurssissa on pidätysvelkojalla paras etuoikeus esineen arvoon.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1978

Pesäpallon SM-sarja 1978. Imatran Pallo-Veikot voitti toisen peräkkäisen Suomen mestaruutensa. Sarjasta pudonnut Nurmon Jymy sai hyvitystä Suomen Cupista, jonka seura voitti kaadettuaan loppuottelussa Haminan Palloilijat 10-4. Suomen mestaruus ratkesi viimeisen kerran suoraan runkosarjan perusteella.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Imatran Pallo-Veikot | 22 | 17 | 1 | 4 | 157-76 | 35 |
| Jyväskylän Kiri | 22 | 16 | 1 | 5 | 221-96 | 33 |
| Hyvinkään Tahko | 22 | 14 | 2 | 6 | 169-99 | 30 |
| Seinäjoen Maila-Jussit | 22 | 13 | 2 | 7 | 134-96 | 28 |
| Kouvolan Pallonlyöjät | 22 | 13 | 1 | 8 | 123-140 | 27 |
| Alajärven Ankkurit | 22 | 10 | 2 | 10 | 133-127 | 22 |
| Vimpelin Veto | 22 | 9 | 3 | 10 | 125-113 | 21 |
| Kiteen Urheilijat | 22 | 8 | 3 | 11 | 77-114 | 19 |
| Kankaanpään Maila | 22 | 5 | 4 | 13 | 109-136 | 14 |
| Ilmajoen Kisailijat | 22 | 6 | 1 | 15 | 112-174 | 13 |
| Nurmon Jymy | 22 | 5 | 1 | 16 | 114-199 | 11 |
| Helsinki-Pesis | 22 | 5 | 1 | 16 | 92-196 | 11 |
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Jyväskylän Lohi, Kauhajoen Karhu ja Vähänkyrön Viesti.
IPV: Ilpo Kytösalmi, Rauli Rapo, Pentti Lipponen, Vesa Lipsanen,  Jarmo Lipsanen, Veli-Matti Aitala, Kari Uosukainen, Kari Stenberg,  Arto Lippojoki, Matti Rapo, Jouko Hujanen.
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | IPV | JK | HT | SMJ | KPL | AA | ViV | KiU | KM | IK | NJ | HeP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Imatran Pallo-Veikot |  | 5-2 | 1-5 | 8-3 | 10-3 | 7-5 | 6-5 | 15-1 | 6-4 | 24-1 | 16-3 | 9-1 |
| Jyväskylän Kiri | 13-6 |  | 3-5 | 12-6 | 3-4 | 3-4 | 10-3 | 18-3 | 8-7 | 13-3 | 12-6 | 26-2 |
| Hyvinkään Tahko | 2-4 | 4-11 |  | 11-7 | 10-5 | 6-6 | 5-3 | 1-1 | 16-3 | 13-4 | 16-5 | 14-6 |
| Seinäjoen Maila-Jussit | 0-1 | 7-8 | 6-1 |  | 4-4 | 11-2 | 4-4 | 2-0 | 5-4 | 11-6 | 5-3 | 9-1 |
| Kouvolan Pallonlyöjät | 1-6 | 3-18 | 0-11 | 2-3 |  | 6-4 | 10-6 | 10-3 | 7-6 | 10-1 | 7-6 | 12-1 |
| Alajärven Ankkurit | 2-4 | 1-8 | 5-6 | 10-8 | 5-6 |  | 3-7 | 7-6 | 9-5 | 9-7 | 12-4 | 8-2 |
| Vimpelin Veto | 11-4 | 2-5 | 7-4 | 9-1 | 7-8 | 4-5 |  | 7-2 | 4-4 | 1-15 | 15-5 | 5-4 |
| Kiteen Urheilijat | 2-7 | 4-4 | 9-7 | 0-1 | 8-9 | 0-9 | 4-2 |  | 4-2 | 3-0 | 4-1 | 5-0 |
| Kankaanpään Maila | 4-2 | 1-8 | 10-7 | 1-10 | 14-2 | 6-6 | 5-0 | 2-2 |  | 8-0 | 1-4 | 5-8 |
| Ilmajoen Kisailijat | 2-2 | 11-5 | 1-8 | 5-6 | 2-4 | 7-6 | 2-12 | 4-5 | 12-3 |  | 8-6 | 5-11 |
| Nurmon Jymy | 3-6 | 6-14 | 2-9 | 2-16 | 7-3 | 7-11 | 5-5 | 5-3 | 8-6 | 7-12 |  | 12-6 |
| Helsinki-Pesis | 3-8 | 3-17 | 0-8 | 2-9 | 5-7 | 7-4 | 2-6 | 1-8 | 8-8 | 7-4 | 12-7 |  |
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Pekka Peltomäki | Alajärven Ankkurit |
| Vuoden lukkari | Mauri Pyhälahti | Seinäjoen Maila-Jussit |
| Lyöjäkuningas | Antti Laurila | Hyvinkään Tahko |
| Kärkilyöjä | Antti Laurila | Hyvinkään Tahko |
| Kärkilyöjä | Kalevi Luoma | Jyväskylän Kiri |
| Etenijäkuningas | Raimo Hirvi | Jyväskylän Kiri |
| Tehopelaaja | Raimo Hirvi | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden naispesäpalloilija | Paula Turja | Lapuan Virkiä |
| Vuoden naislukkari | Riitta Mikkola | Seinäjoen Maila-Jussit |
| Lyöjäkuningatar | Ulla Koponen | Hyvinkään Tahko |
| Etenijäkuningatar | Merja Virtanen | Ulvilan Pesä-Veikot |
| vuoden tuomari | Vesa Hämäläinen |  |
| Fair Play -joukkue |  | Jyväskylän Kiri |

Urheilulehden äänestyksessä parhaaksi pelaajaksi valittiin Imatran Rauli Rapo.
Ansiomerkit

| Palkinto | Henkilö |
| --- | --- |
PPL:n kultainen ansiomerkki no 34: Eino Kaakkolahti
PPL:n kultainen ansiomerkki no 35: Pekka Tamminen
PPL:n kultainen ansiomerkki no 36: Eero Kokko
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1988

Pesäpallon SM-sarja 1988. Kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta jatkoi pudotuspeleihin ja sijoille 9-12 jääneet jatkoivat karsintasarjassa. Pudotuspelit pelattiin paras kolmesta -menetelmällä, paitsi mitaliottelut, joissa pelattiin kaksoisotteluin. Karsintasarja pelattiin sarjamuotoisesti ja joukkueet saivat lähtöpisteitä 3-2-1-0 runkosarjan sijoituksen mukaan.