stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelä-Sudan olympialaisissa

Etelä-Sudan osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa vuonna 2016 Rio de Janeirossa, jossa sitä edusti kolme urheilijaa, kaikki yleisurheilussa. Vuonna 2011 Sudanista itsenäistynyt valtio hyväksyttiin kansainvälisen olympiakomitean 206. jäseneksi elokuussa 2015 ja näin maa sai osallistumisluvan vuoden 2016 kesäolympialaisiin.
Eteläsudanilainen maratoonari Guor Marial osallistui jo vuonna 2012 käytyihin kesäolympialaisiin Lontoossa, mutta hän edusti tuolloin Itsenäisiä olympiaurheilijoita. Marial sijoittui maratonilla sijalle 47.
Etelä-Schleswigin tanskalainen kirkko

Etelä-Schleswigin tanskalainen kirkko (tanskaksi Dansk Kirke i Sydslesvig) on protestanttinen kirkko Etelä-Schleswigissä Pohjois-Saksassa. Kirkolla on noin 6000 rekisteröityä jäsentä 27 seurakunnassa. Vuosittain toimitetaan noin 1400 jumalanpalvelusta, joihin osallistuu yhteensä 40 000 kirkkovierasta. Kirkko kuuluu Tanskan kansankirkon Haderslevin hiippakunnan kaitsentaan. Pappeja on 24. Kirkkokunnan pääkirkko on Pyhän Hengen kirkko Flensburgissa. Kirkko hyväksyy naispappeuden.
Kirkon pääkirkko, Pyhän Hengen kirkko (Heiliggeistkirche, Helligåndskirken) Flensburgissa.
Aiheesta muualla

Tanskalainen Kirkko Etelä-Schleswigissä (tanskaksi)
Euroopan parlamentin konservatiiviryhmä

Euroopan parlamentin konservatiiviryhmäksi
kutsuttiin joskus entistä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmää (nykyisin Euroopan kansanpuolueen ryhmä)
kutsutaan nykyistä Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmää
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Euroopan parlamentin konservatiiviryhmä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Beninin kielet

| Beninin kielet |
| --- | --- |
 Ranskan- ja tammarinkielinen kyltti Beninissä.
Virallinen:  ranska
Kansalliskielet:  mm. fon, yom, joruba, mina, kabiye, tammari, bariba, fulfulde
Vieras kieli:  englanti, ranska, espanja, arabia, portugali, saksa
Viittomakieli:  ranskankielisen Afrikan viittomakieli
Kartta gbe-kielten (ewe, fon, aja, gen ja phla–pherá) alueista Ghanassa, Togossa, Beninissä ja Nigeriassa.
Beninin kielet kuuluvat nigeriläis-kongolaisten kielten kielikuntaan, mistä lähes kaikki sen gurilaiseen alaryhmään. Vain Pohjois-Beninin fulfulde lasketaan kuuluvaksi atlanttisiin kieliin. Tämän lisäksi maassa puhutaan siirtomaa-ajan perintönä indoeurooppalaisiin kieliin kuuluvaa ranskaa.
Beninissä puhutaan yhteensä 55 eri kieltä, joista kaikki ovat eläviä kieliä. Näistä 50 on alkuperäiskansojen kieliä ja viisi on ei-alkuperäiskansojen kieltä. Kahdeksan kieltä on institutionaalisia (kieli on kehittynyt siihen pisteeseen, että sitä käyttävät ja pitävät yllä kodin ja yhteisön ulkopuolella olevat instituutiot), 21 kehittyvää ja 24 elinvoimaista kieltä.[lähde? ]
Uhanalaisia kieliä Beninin alueella ovat:
Aguna (Awuna, Agunaco), 3 470 puhujaa
Anii (Gisida, Basila, Bassila), 25 000 puhujaa
Gwamhi-Wuri (Lyase, Lyase-Ne, Gwamhyə-Wuri-Mba), 16 000 puhujaa
Miyobe (Soruba, Mi yɔbɛ, Bijobe), 8 700 puhujaa
Notre (Nõtre, Bulba, Nootre), 2 368 puhujaa
Tchumbuli (Basa, Tshummbuli, Chombulon), 1 838 puhujaa (vakavasti uhanalainen)
Yksi kieli on vaikeuksissa ja yksi kuolemassa.
Lukutaitoisuus oli Unescon mukaan Beninissä vuonna 2017 36 prosenttia.
Ranska on virallinen kieli, ja kaikkia alkuperäiskansojen kieliä pidetään kansallisina kielinä.
Virallinen kieli ranska

Beninin virallista kieltä puhuu 11 miljoonaa henkeä käsittävästä väestöstä noin 4 miljoonaa ihmistä. Sen tunteminen on tärkeää, jos haluaa saada hallinnollisen aseman tai työskennellä kaupungeissa, ja yleensä ranskan puhuminen on arvovallan merkki. Amadou Sannin ja Mahouton Atodjinoun vuonna 2012 tekemän tutkimuksen mukaan Benin on täysin ranskaa puhuva vuoteen 2060 mennessä. Kirjoittajat toteavat, että vuonna 2002 miehistä 43 puhui ranskaa verrattuna naisiin, joista ranskaa puhui 25,8 prosenttia. Vuonna 2002 yli puolet Cotonoun asukkaista puhui ranskaa. Ranska otettiin käyttöön siirtomaa-ajan kuluessa, ja se säilyi virallisena kielenä maan itsenäistyttyä. Nykyään ranska on tärkeä lingua franca erilaisten etnisten ryhmien välillä.
Kielipolitiikka

Perustuslaissa taataan sananvapaus. Benin on jäsen järjestössä Organisation internationale de la francophonie. Beninin Gi-Mono alue on jäsen ranskaa puhuvien alueiden kansainvälisessä yhdistyksessä.
Kansalliset kielet

Fon on Beninin yleisimmin puhuttu alkuperäiskansojen kieli, jota puhuu 24 prosenttia väestöstä. Se on äidinkieli yli 17 prosentille Beninin väestöstä. Tätä kieltä puhutaan pääasiassa Atlantiquen, Littoralin, Collinesin ja Zoun maakunnissa.
Muita tärkeitä kieliä ovat joruba, bariba, mina ja dendi. Beninissä on otettu käyttöön Kansallinen lukutaito-ja aikuiskoulutuspolitiikka, joka mahdollistaa sen, että kansallisten kielten aikuispuhujat voivat käyttää kieliään kulttuurin edistämiseksi.
Vieraat kielet

Englantia opiskellaan vieraana kielenä lukioissa. Beninissä on paljon kysyntää englannin opettajille. Englanti on tulossa tärkeäksi kieleksi kaupan alalla Beninissä, koska se on kansallinen kieli Beninin alueellisesti voimakkaassa naapurissa Nigeriassa.
Vuonna 2014 espanjaa opiskeli Beninissä 412 515 henkilöä.
| Lukumäärä | % | Kieli | Levinneisyys |
| --- | --- | --- | --- |
| 1,7 milj. | 26 | Fon | keski- ja itäosat |
| 30 milj. (Benin, Nigeria, Kuuba) | 14 | Joruba | etelä |
| 560 000 (1995) | 13 | Bariba | pohjoinen |
|  | 12 | Gungbé | etelä |
|  | 11 | Adja-gbé, xlagbé, guingbé | etelä |
|  | 8 | Ayizo-Gbe | etelä |
|  | 5 | Ditamari | pohjoinen |
| 300 000 | 4 | Tem | pohjoinen |
|  | 3 | Dendi | pohjoinen |
| 13-17 milj. | 2 | Peul, Hausa | pohjoinen |
|  |  | Nagô | keski |
|  |  | Tofin-gbe | etelä |
|  |  | Toli-Gbe | etelä |
|  |  | Ede-Idaasha | keski ja etelä |
|  |  | Yom | lounais |
|  |  | Waama |  |
|  |  | Nateni |  |
|  |  | Fulfulde |  |
|  |  | Biali |  |
|  |  | Lekpa |  |
|  |  | Mbelime |  |
|  |  | Foodo |  |
|  |  | Anii |  |
Aiheesta muualla

Jorubankielinen Wikipedia
Hautomovaiheessa oleva foninkielinen Wikipedia (Arkistoitu – Internet Archive)
Beninin kielet
boko | fon | fulani | gbe-kielet | ifè | joruba | mina | ranska | tammari | tem | toli | waama
Ranskankielisiä mainoksia Porto-Novon markkinoilla.
Kartta Beninin, Nigerian ja Kamerunin alueiden kielistä.
Esa Silander

Esa Silander Turun kirjamessuilla.
Esa Silander (s. 1956) on suomalainen tv-toimittaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on tehnyt lukuisia urheiluaiheisia dokumenttielokuvia ja suunnitellut televisio-ohjelmia.
Silander on kirjoittanut muun muassa Yle TV2:lle tv-sarjoja Ei vanhene koskaan, Kadonneet ja Rikoksen maailma. Hän suunnitteli ja juonsi 42-osaisen Aleksis K -kirjallisuusohjelman Yle Teemalle. Silander on suunnitellut yhdessä Janne Porkan kanssa Onnenpallo -gameshow'n. Hän on ollut käsikirjoittajana Eränkävijät-ohjelmassa, joka palkittiin parhaan tv-ohjelman Kultainen Venla-palkinnolla tammikuussa 2018.
Silander on kotoisin Turusta. Hän toimi turkulaisessa Auran Aallot -paikallisradiossa sen perustamisesta saakka ja oli myöhemmin aseman päätoimittaja.
Hän on ollut mukana kansainvälisissä televisiotuotannoissa muun muassa Ateenan 2004 ja Pekingin 2008 olympialaisissa sekä juoksulajien päävaroittajana yleisurheilun MM-kilpailuissa 2005.
Kirjallisella puolella Silander on julkaissut Timo Nummelinin elämäkerran Elämäni pelikentät yhdessä Turkka Talosen kanssa. Vuonna 2010 ilmestyi Silanderin toimittama teos Sivuääniä, joka sisältää mietelauseita Jari Tervon tuotannosta. Kokoelma Asialliset ilmestyi 2011, se sisältää aforismeja Kari Hotakainen tuotannosta. 2018 Karhumies - Sulo Karjalaisen tarina yhdessä Vesa Tuomisen kanssa.
Silander oli 1979–2007 avioliitossa kirjailija Leena Landerin kanssa. Liitosta on kolme yhteistä lasta.
Aiheesta muualla

Esa Silander Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
http://tv2.yle.fi/juttuarkisto/asiasanat/Kadonneet%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://elisa.net/elisatv/tvjaradio/tv/tiedot.tv?t=&s=&id=YTE20080229002
http://tv2.yle.fi/juttuarkisto/kakkonen-kertoo/rikoksen-maailma-0 (Arkistoitu – Internet Archive)
Bensonhurst (Brooklyn)

Bensonhurstin naapurustoa.
Bensonhurst on naapurusto New Yorkin Brooklynissa Yhdysvalloissa. Alueelle syntyi aiemmin maine Brooklynin Little Italyna, mutta sittemmin siitä on tullut monikulttuurisempi.
Historiaa

Bensonhurst on nimetty Arthur Bensonin mukaan, joka oli vaikutusvaltainen henkilö alueella 1800-luvulla.
1900-luvun taitteessa suuri määrä italialais- ja juutalaistaustaista väestöä muutti Bensonhurstiin. Alue tuli tunnetuksi Brooklynin Little Italyna.
1980-luvulla alueelle alkoi tulla paljon maahanmuuttajia muun muassa Venäjältä, Lähi-idästä, manner-Kiinasta ja Hongkongista. 2000-luvulla aasialaistaustaisten osuus alueen väestöstä alkoi kasvamaan räjähdysmäisesti. Bensonhurstia on nykyään kutsuttu myös Brooklynin Chinatowniksi ja Little Hong Kongiksi.
Tunnettuja asukkaita

Vic Damone, laulaja ja näyttelijä
Jerry Ferrara, näyttelijä
Daniel Franzese, näyttelijä
Jacque Fresco, teollinen suunnittelija, arkkitehti, yhteiskuntainsinööri ja futuristi
Carlo Gambino, gangsteri
Elliott Gould, näyttelijä
Larry King, talk show -isäntä
Alyssa Milano, näyttelijä ja laulaja
Steve Schirripa, näyttelijä
Tony Sirico, näyttelijä
Paul Sorvino, näyttelijä
Kuvia

Bensonhurstin Chinatownia.
Synagoga Bensonhurstissa.
Roomalaiskatolinen kirkko Bensonhurstissa.
Bensonhurstia
Boogie Jungle

| Boogie Jungle Kalevala |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Tuottaja(t): Tommi Liuhala
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 35.57
 Levymerkki: Hi-Hat
Kalevalan muut julkaisut
| People No Names 1972 | Boogie Jungle 1975 | Abraham's Blue Refrain 1977 |
Boogie Jungle on Kalevalan toinen studioalbumi. Tyyliltään levy on suoraviivaisempaa ja funkyvivahteisempaa kuin edeltäjänsä. Levyn julkaisi Hi-Hat vuonna 1975, ja se on julkaistu CD-levynä People No Names - levyn kanssa. Kokoonpano oli vaihtunut edellisestä albumista: Zape Leppänen oli liittynyt uudeksi laulajaksi, Ari Vaahterasta tuli basisti, Beaver Aitto-Oja palasi rumpuihin ja Salonen siirtyi bassosta kitaraan.
Kappaleet

Sanoitukset Jim Pembroke, sävellykset Salonen ja Kurkinen.
Mind the Fly Hunter – 4.33
Attack at Nineteen Hundred – 2.36
If We Found the Time – 3.43
While the Fire’s Warm – 3.25
Boogie – 4.23
Rockin’ Fish – 2.14
Snow Bill – 4.06
Capseller – 3.26
Jungle – 7.29
Singlet

”Rockin’ Fish” / ”While the Fire’s Warm” (Hi-Hat 1975)
Kokoonpano

Zape Leppänen – laulu, lyömäsoittimet & toiset rummut kappaleella "Boogie"
Ari Vaahtera – basso & Moog
Juha Salonen – kitara & kosketinsoittimet
Matti Kurkinen – kitara
Beaver Aitto-oja – rummut
Jim Pembroke – sanoitukset, taustalaulu
Jukka Gustavson – klavinetti kappaleella "While the Fire's Warm"
Tommi Liuhala – tuottaja
Asterix ja Obelix Britanniassa

| Asterix ja Obelix Britanniassa> Astérix et Obélix: Au Service de Sa Majesté |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Laurent Tirard
Käsikirjoittaja:  Grégoire Vigneron Laurent Tirard René Goscinny Albert Uderzo
Tuottaja:   Olivier Delbosc  Marc Missonnier 
Säveltäjä:  Klaus Badelt
Kuvaaja:  Laurent Tirard Denis Rouden
Leikkaaja:  Valérie Deseine
Tuotantosuunnittelija:  Véronique Melery (käännä suomeksi)
Pääosat:   Gérard Depardieu  Fabrice Luchini  Catherine Deneuve 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Espanja  Italia  Unkari 
Tuotantoyhtiö:  Fidélité Films
Levittäjä:  Wild Bunch Big Bang Media
Ensi-ilta:  17. lokakuuta 2012
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Edeltäjä:  Asterix olympialaisissa
Seuraaja:  Astérix et Obélix : L'Empire du Milieu (2023)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Asterix & Obelix Britanniassa (Astérix et Obélix: Au Service de Sa Majesté) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Laurent Tirard’n ohjaama neljäs näytelty Asterix-elokuva. Elokuva on 3-D.
Juoni

Asterix lähtee kanaalin toiselle puolelle auttamaan pikkuserkkuaan roomalaisten invaasiossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Édouard Baer  | … |   Asterix   |
|  Gérard Depardieu  | … |   Obelix   |
|  Fabrice Luchini  | … |   Julius Caesar   |
|  Catherine Deneuve  | … |   Englannin kuningatar   |
|  Gérard Jugnot  | … |   Barbe-Rouge (Punaparta-sarjakuvista parodioitu merirosvopäällikkö)   |
|  Jean Rochefort  | … |   Lucius Fouinus   |
|  Valérie Lemercier  | … |   A matron   |
|  Guillaume Gallienne  | … |   Pikkuserkku Poppix (Aladobixin veljenpoika)   |
|  Charlotte Le Bon  | … |   Ophelia, Jolitorax's fiancée   |
|  Vincent Lacoste  | … |   A Gaul   |
|  Dany Boon  | … |   Tetedepiaf   |
|  Bouli Lanners  | … |   Grossebaf (Olaf Timandahaf)   |
Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pepe Laaksonen  | … |  Asterix   |
|  Tuomo Rysti  | … |  Obelix   |
|  Roni Kantola  | … |  Poppix   |
|  Mika Räinä  | … |  Julius Caesar   |
|  Riikka Salminen  | … |  Kuningatar   |
|  Jari Hämäläinen  | … |  Seismograf   |
|  Janette Sorvoja  | … |  Ofelia   |
|  Cride Lönegren  | … |  Kiraf   |
|  Hanna Kommeri  | … |  Miss Macintosh   |
|  Juki Nurmela  | … |  Lucius Fouinus   |
|  Jukka Tiirikainen  | … |  Megacursus   |
|  Marko Kokko  | … |  Fritax   |
|  Sami Hassinen  | … |  Pindepis   |
|  Matti Rasila  | … |  Pragraf   |
Aiheesta muualla

Asterix & Obelix Britanniassa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eerika

| Eerika |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  18. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Erica, Erika, Heather
Nimen alkuperä:  mm. Erik
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eerika on suomalainen naisen etunimi. Se on Eerikin sisarnimi ja samalla kansainvälisen Erika-nimen muunnelma, jota myös käytetään Suomessa.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity vajaat 5 200 Eerika-nimen saanutta naista.
Pohjoismaissa nimen Eerika alkuperä on miehen etunimi Erik, jonka muinaisgermaaninen merkitys on hallintoalue tai yksinvaltias.
Tunnettuja Eerikoita

Eerika Appelqvist (s. 2001), suomalainen jalkapalloilija
Eerika Hämäläinen (s. 2000), suomalainen jalkapalloilija
Eerika Jouppila (s. 1993), suomalainen trampoliinivoimistelija
Eerika Koski (s. 2004), suomalainen salibandyn pelaaja
Eerika Tarkki (2004–2012), suomalainen toistuvan pahoinpitelyn ja lopulta tukehduttamisen uhriksi joutunut tyttö
Fanfare for the Common Man

Fanfare for the Common Man (”Fanfaari tavalliselle ihmiselle”) on Aaron Coplandin toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 säveltämä orkesteriteos. Siitä tuli nopeasti yksi Coplandin soitetuimmista sävellyksistä. Teos syntyi kapellimestari Eugene Goossensin ja Cincinnatin sinfoniaorkesterin tilauksesta. Fanfare for the Common Man on kestoltaan lyhyehkö, vain alle neliminuuttinen kappale vaskille ja lyömäsoittimille. Sen teho perustuu lyömäsoitinten dramaattisten iskujen säestämään, läpi teoksen toistuvaan yksinkertaiseen, mutta ylevään hymnimäiseen fanfaarisävelmään, joka kasvaa lopussa suureen huipennukseen. Fanfare for the Common Mania pidetään yhtenä amerikkalaisen klassisen musiikin ydinteoksista ja siitä on laadittu jopa rock-versioita. Copland siteerasi itse Fanfare for the Common Manin teemaa kolmannen sinfoniansa finaalissa. Sävellys ehti luomisprosessin aikana kulkea useilla eri työnimillä, kuten Fanfare for a Solemn Ceremony, Fanfare for Four Freedoms ja Fanfare for our Soldiers. Copland kuitenkin päätyi lopulta Fanfare for the Common Maniin, koska se kuvasti kenties parhaiten säveltäjän demokratian ja vapauden ihanteita aikana, jolloin ne olivat jopa monissa Euroopan maissa kaikkea muuta kuin itsestäänselvyys.
Aiheesta muualla

New Yorkin filharmonikot ja kapellimestari James Levine esittävät Fanfare for the Common Manin Japanin-kiertueellaan
Emanuelinkirkko

Emanuelinkirkko
Emanuelinkirkko oli Helsingin ruotsalaisen metodistiseurakunnan kirkko, joka sijaitsi Kalevankatu 4:ssä Yrjönkadun ja Kalevankadun kulmauksessa. Vuonna 1892 perustettu Helsingin metodistikirkko hankki kirkon tontin vuonna 1897, kirkko rakennettiin 1906–1907 ja se vihittiin kesäkuussa 1907. Kirkon suunnitteli arkkitehti Eliel Saarinen.
Seurakunta rakensi Töölöön Apollonkadun varteen Kristus-kirkon, joka valmistui 1928. Uuden kirkon rakentaminen saattoi seurakunnan 1930-luvulla talousvaikeuksiin, ja sen vuoksi Emanuelinkirkko myytiin 4,3 miljoonan markan kauppahinnasta Paul Pennasen perustamalle osakeyhtiölle, joka purki sen ja rakensi tilalle liike- ja asuintalon. Seurakunta siirtyi käyttämään Töölössä olevaa kirkkoaan, ja Emanuelinkirkossa oli viimeinen hartaushetki 30. tammikuuta 1938.
Fibonacci Sequence 1–55

Mario Merz, Fibonacci Sequence 1–55, 1994.
Fibonacci Sequence 1–55 on Turku Energia Oy:n voimalaitoksen savupiipun kylkeen ripustettu italialaisen Mario Merzin valoteos, joka paljastettiin Turun Linnankatu 65:ssä toukokuussa 1994. 35 metriä korkea, neonvaloputkista muodostuva teos koostuu Fibonaccin lukujonon kymmenestä ensimmäisestä luvusta 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, 34 ja 55. Fibonaccin lukujonossa sarjan kukin luku on kahden edellisen luvun summa.
Teos oli ensimmäinen ”Turku – eurooppalainen kuvanveistokaupunki” -ympäristötaideprojektin puitteissa paljastettu taideteos. Merz loi vastaavanlaisia teoksia myös New Yorkin Guggenheim-museoon vuonna 1990, Pariisin Pompidou-keskukseen 1981 ja Kölnin Ludwig-museoon 1986. Turun numerosarja on Merzin kookkain julkinen taideteos.
Fibre Channel

Fibre Channel "director": suuriporttinen kytkintyyppi.
Fibre Channel (FC) on suurinopeuksinen verkkoteknologia massamuistivälineiden liittämiseksi palvelimiin.
Teknologian pääasiallinen käyttö on Storage area network (SAN) järjestelmissä.
Fibre Channel Protocol (FCP) on väylällä käytetty protokolla, joka voi välittää ylemmän tason protokollia kuten FDDI, SCSI, HIPPI ja IPI.
Käännös suomeksi
Eerik Voittoisa

| Eerik Voittoisa |
| --- | --- |
 
Ruotsin kuningas
Valtakausi:  ~970–995
Seuraaja:  Olavi Sylikuningas

Syntynyt:  n. 945
Kuollut:  n. 995 Vanha Uppsala
Puoliso:  Sigrid Storråda   Swiatoslawa Puolalainen
Lapset:  Olavi Sylikuningas
Suku:  Munsö
Isä:  Björn Eriksson (mahdollisesti)
Äiti:  Emund Eriksson (mahdollisesti)
Uskonto:  Skandinaavinen muinaisusko   Katolilaisuus (luultavasti)
Eerik Voittoisa (ruotsiksi Erik Segersäll, noin 945–995) tuli kuninkaaksi Uplannin alueella 970-luvulla.
Adam Bremeniläinen kertoo, että Eerik myös taisteli vallasta tanskalaisen Sven Haaraparran kanssa. Hän olisi myös ollut naimisissa Puolan Boleslav I:n sisaren kanssa.
Islantilaisissa saagoissa kerrotaan Eerikin taistelleen veljenpoikaansa Styrbjörn Starkea vastaan suuressa taistelussa Fyrisjoen tasangolla Vanhan Uppsalan liepeillä (slaget vid Fyrisvallarna).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eerik Voittoisa Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: — | Ruotsin kuningas   | Seuraaja: Olavi Sylikuningas |
Fibonaccin kertoma

Fibonaccin kertoma on kertoma, jossa kerrotaan keskenään Fibonaccin lukujonon lukuja. Tätä merkitään  n!_{F} ja määritellään seuraavasti:  n!_{F}=\prod _{k=1}^{n}F_{k}, missä  F_{k} on Fibonaccin lukujonon k:s. luku. Ensimmäiset Fibonaccin kertoman arvot ovat 1, 1, 2, 6, 30, 240, 3 120, 65 520.
On olemassa alkulukuja, jotka ovat muotoa  n!_{F}\pm 1. Muotoa  n!_{F}+1 on alkuluku Fibonaccin kertoman arvoilla 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 22 ja 28. Vastaavasti muotoa  n!_{F}-1 on alkuluku Fibonaccin kertoman arvoilla 4, 5, 6, 7, 8, 14 ja 15. Nämä ovat ainoat tätä muotoa olevat alkuluvut Fibonaccin kertoman arvoilla, jotka ovat pienempiä kuin 500.
Eva Ekvall

Eva Mónica Anna Ekvall Johnson (15. maaliskuuta 1983 – 17. joulukuuta 2011) oli venezuelalainen missi, uutisankkuri ja kirjailija. Hän oli vuoden 2000 Miss Venezuela ja vuoden 2001 Miss Universum -kilpailun kolmas perintöprinsessa.
Ekvallilla oli oppiarvo viestinnässä Caracasin Universidad Santa Maríasta. Hän puhui sujuvasti espanjaa ja englantia, sillä hän oli asunut Yhdysvalloissa ja käynyt Caracasissa kaksikielistä koulua (Academia Washington). Hän oli buddhalaisena ensimmäinen ei-kristitty Miss Venezuela.
Ekvallin isä Eric Ekvall on yhdysvaltalainen, ja hän on juuriltaan ruotsalais-unkarilainen. Hän asui Venezuelassa 1980-luvun alusta saakka ja toimi poliittisena analyytikkona. Ekvallin äiti, Dawn Johnson, syntyi Jamaikalla, ja hänellä oli pieni mallitoimisto Alaskassa, jossa hän tapasi tulevan miehensä. Ekvallilla oli yksi veli, Alec. Ekvall meni syyskuussa 2007 naimisiin radiotuottaja John Fabio Bermúdezin kanssa. Parille syntyi tytär Miranda heinäkuussa 2009.
Ekvall aloitti televisiouransa esiintymällä Televenin Las Rottenmayer -show'ssa.
Helmikuussa 2010 Ekvallilla todettiin edennyt rintasyöpä, ja hänelle annettiin kemoterapiaa sekä sädehoitoa ja tehtiin mastektomia. Sairauskokemuksestaan hän julkaisi valokuvakirjan Fuera de Foco (2011). Ekvall kuoli sairauteen liittyneisiin syihin Houstonissa, Teksasissa 28-vuotiaana joulukuussa 2011. Hänen jäännöksensä tuhkattiin Houstonissa ja kuljetettiin Venezuelaan, jossa järjestettiin virallinen seremonia 19. joulukuuta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Eva Ekvall
Erik Prosperin

Erik Prosperin (25. heinäkuuta 1739 – 4. huhtikuuta 1803) oli ruotsalainen tähtitieteilijä.
Prosperin oli lehtori matematiikassa ja fysiikassa Uppsalan yliopistossa vuonna 1767, havainnointitähtitieteen professori vuosina 1773–1796, ja tähtitieteen professori vuosina 1797–1798. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen Tukholmassa vuonna 1771.
Prosperin oli kuuluisa kiertoratojen laskija: komeettojen, planeettojen ja niiden kuitten. Hän laski Uranuksen (löydetty vuonna 1781) ja sen kuitten kiertoradat. Hän oli myös ensimmäinen, joka laski asteroidi 1 Ceresin kiertoradan vuonna 1801.
Eerik X Knuutinpoika

| Eerik X Knuutinpoika |
| --- | --- |
 Eerik Knuutinpojan sinetti.
Ruotsin kuningas
Valtakausi:  31. tammikuuta 1208 – 10. huhtikuuta 1216
Kruunajaiset:  1210
Edeltäjä:  Sverker II Kaarlenpoika
Seuraaja:  Juhana Sverkerinpoika

Syntynyt:  1180
Kuollut:  10. huhtikuuta 1216 Näsin linna
Lapset:  Sofia Marianne Ingeborg Eerik XI
Suku:  Eerik
Isä:  Knuut Eerikinpoika
Äiti:  Cecilia Juhanantytär
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Eerik Knuutinpojan hautakivessä oleva kuva.
Eerik X Knuutinpoika (n. 1180 – 10. huhtikuuta 1216) oli Ruotsin kuningas vuosina 1208–1216. Hän oli Knuut Eerikinpojan ja tämän tuntemattoman vaimon poika.
Isänsä kuollessa vuonna 1195 Eerik ja hänen veljensä olivat vasta lapsia ja Ruotsin kuninkaaksi valittiin Sverker Kaarlenpoika. Pojat saivat asua kuninkaallisessa hovissa, kunnes vuonna 1203 hänen veljensä ja perheensä alkoivat vaatia kruunua takaisin omalle suvulleen. Sverker ei kuitenkaan tähän myöntynyt, ja Erik pakeni veljineen Norjaan.
Vuonna 1205 veljekset palasivat Ruotsiin norjalaisten joukkojen tukemana ja taistelivat kuningasta vastaan Älgaråsin taistelussa vuonna. He kuitenkin hävisivät, ja kolme Eerikin veljistä kuoli taistelussa.
Vuonna 1208 Eerik palasi jälleen Ruotsiin, ja tällä kertaa hän löi Sverkerin Lenan taistelussa.  Sverker yritti saada kruunun valtaansa vielä vuonna 1210, mutta hänet kukistettiin ja surmattiin Gestirlenin taistelussa.
Vuonna 1210 arkkipiispa Valerius kruunasi Eerikin Ruotsin kuninkaaksi. Hän oli tiettävästi ensimmäinen Ruotsin kuningas joka kruunattiin. Arkkipiispan kutsuminen oli osa Eerikin ponnisteluja saada kirkko omalle puolelleen.
Eerik avioitui Tanskan prinsessan, Valdemar Suuren ja venäläisen prinsessan tyttären, Rikissan (Richissa) kanssa. Avioliitolla yritettiin luoda diplomaattisia suhteita Tanskaan, joka oli perinteisesti kannattanut Sverker-sukua Norjan kannattaessa Eerikin sukua. Avioliitosta syntyi useita tyttäriä mutta vain yksi poika, joka syntyi isänsä kuoleman jälkeen ja oli tuleva kuningas Eerik Eerikinpoika.
Eerik kuoli äkillisesti kuumeeseen vuonna 1216 Näsin linnassa Visingsö-saarella. Hänet haudattiin Varnhemin luostariin.