stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mercedes (artisti)
Kirjat

Venla Pystynen ja Linda-Maria Roine, Mercedes Bentso – ei koira muttei mieskään, Johnny Kniga, 2019 ISBN 978-951-0-43580-9
Linda-Maria Roine, Mercedes Bentso – Totuus ja tunnustus, Johnny Kniga, 2020 ISBN 978-951-0-45395-7
Alviina Alametsä, Linda-Maria Roine, Koulumustelmat: kiusaaminen on väkivaltaa. Helsinki: Johnny Kniga 2022 ISBN 978-951-0-47841-7
Aiheesta muualla

Ei koskaan enää – rap-artisti Mercedes Bentson rehellinen tarina, Dokumenttiprojekti Yle (katsottavissa Areenassa)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Mežduretšenski

| Mežduretšenski (Междуреченский) |
| --- | --- |
 Hanti-Mansian sijainti, alla taajaman sijainti piirikunnassa
 Mežduretšenski
 Koordinaatit: 59.5971°N, 65.8956°E 
Valtio:  Venäjä
Feneraatiopiiri:  Ural
Alue:  Tjumenin alue
Piirikunta:  Hanti-Mansia
Piiri:  Kondan piiri
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1964lähde?
Väkiluku (2010):  11 058
Postinumero:  628200 (Kondan piiri 628200-628233)
Suuntanumero(t):  +7 34677
 
 admkonda.ru 
 Kondan piirin sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mežduretšenski (ven. Междуреченский) on kaupunkityyppinen taajama Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnan lounaisosassa, Obin sivujoki Irtyšin läntisen sivuhaaran Kondan etelärannalla. Taajama sijaitsee linnuntietä noin 233 kilometriä piirikunnan pääkaupunki Hanty-Mansijskista lounaaseen.
Taajama sijaitsee historiallisesti obinugrilaisten mansien asuinalueella Konda-joen äärellä. Sittemmin neuvostoaikana taajamaan rakennettiin Konda-joen satama, etelästä saapuvan radan pääteasema (Ustje-Aha, Устье-Аха) ja Tjumeniin johtavan öljyn siirtoputken pumppausasema. Vuoden 1995 alkupuolesta lähtien tämä nykyään 11 058 (2010) asukkaan kaupunkityyppinen taajama on toiminut nyt 34 494 asukkaan Kondan piirin hallintokeskuksena.
Metsäorvokki

| Metsäorvokki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Orvokkikasvit Violaceae
Suku::  Orvokit Viola
Laji::  riviniana
Kaksiosainen nimi
 Viola riviniana  Rchb. 
Katso myös
   Metsäorvokki Wikispeciesissä   Metsäorvokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsäorvokki (Viola riviniana) on orvokkien (Viola) sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi.
Metsäorvokki on 10–25 cm korkea, ja sen terälehdet ovat siniset, valkotyviset, joskus harvoin täysin valkoiset. Terälehtiä on 5, joista 2 osoittaa ylöspäin ja 3 alaspäin. Juurakko on pysty. Lehtiruusukkeesta kohoavat lehdet ovat 2–4 cm leveitä, herttamaisia, ja väriltään puhtaanvihreitä. Kasvin varsi ja lehtiruodit ovat tavallisesti kaljuja.
Metsäorvokki on hermafrodiitti eli kaksineuvoinen. Sen kukkia pölyttävät monet pistiäiset ja perhoset. Sen siemenet karisevat touko-kesäkuussa.
Metsäorvokki kasvaa yleisenä suurimmassa osassa Eurooppaa. Suomessa se kasvaa Etelä-Suomessa yleisenä tuoreissa metsissä, lehdoissa, reheväpohjaisilla niityillä ja tienvarsilla. Pohjanmaalla se on harvalukuinen ja puuttuu Lapista aivan eteläosia lukuun ottamatta. Metsäorvokki kukkii touko-kesäkuussa.
Lajinimensä riviniana metsäorvokki on saanut saksalaisen kasvitieteilijän August Quirinus Rivinuksen mukaan.
Metsäorvokki muistuttaa lehto-orvokkia (Viola mirabilis) ja aho-orvokkia (Viola canina). Etelä-Suomessa tavataan metsäorvokin ja hietaorvokin (Viola rupestris) risteymää (Viola riviniana × rupestris).
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Metsäorvokin (Viola riviniana) levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsäorvokki (Viola riviniana)
Luontoportti: Metsäorvokki (Viola riviniana)
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola riviniana – metsäorvokki
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola canina subsp. ruppii x riviniana – aho-orvokki subsp. isoaho-orvokki x metsäorvokki
Valokki – nettikasvio: Metsäorvokki (Viola riviniana)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q74174  Wikispecies: Viola riviniana  APDB: 155511  APNI: 94588  BioLib: 38867  BOLD: 292128  CoL: 5BHGS  EoL: 2867522  EPPO: VIORI  FNA: 250100958  FoAO2: Viola riviniana  GBIF: 7296321  GRIN: 430159  iNaturalist: 61481  IPNI: 869126-1  NBN: NHMSYS0000464897  NCBI: 214052  NSWFlora: Viola~riviniana  NZOR: a0062312-a9f3-4b71-af9e-f018ad9456c1  NZPCN: 2639  Open Tree of Life: 1080619  PalDat: Viola_riviniana  PfaF: Viola riviniana  Plant List: kew-2459647  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:869126-1  RHS: 19012  Tropicos: 33800039  VASCAN: 29340  VicFlora: a393843d-e1a1-488b-8f08-a1af5e44bb63  WFO: wfo-0000423605  Laji.fi: MX.38321
Messerschmitt P.1106

| Messerschmitt P> 1106 |
| --- | --- |
 P.1106:n pienoismalli. Merkinnät eivät ole todellisia
Tyyppi:  Hävittäjä
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Messerschmitt A.G.
Ensilento:  Ei lentänyt koskaan
Valmistusmäärä:  0 
Kehitetty mallista:  Messerschmitt P.1101
Messerschmitt P.1106 oli suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen yksimoottorinen suihkuhävittäjä.
Kehitys

Konetyyppi kehitettiin samaan aikaan Messerschmitt P.1101:n kanssa, jolloin yritettiin kehittää parasta aerodynaamista ulkomuotoa yksimoottoriselle hävittäjälle.
Tekniset ratkaisut

P.1106:n muoto ei vastannut tavanomaista hävittäjää. Ohjaamo sijaitsi peräsimen kyljessä ja moottori etummaisena. Suihkumoottorin suihkuputki sijaitsi myös rungon keskellä, mikä oli myös hyvin epätavallista. Koneen myöhemmissä versioissa ohjaamo oli siirretty takaa eteen. Ensimmäisten versioiden aseistukseksi oli suunniteltu kahta 30 millimetrin MK 108 -tykkiä suihkumoottorin ilmanottoaukon yläpuolelle.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Heinkel HeS 011A -suihkumoottori; &&&&&&&&&&&&&012.070000012,7 kN
Suoritusarvot
Aseistus
2 × kiinteää MK 108 -tykkiä moottorin ilmanottoaukon yläpuolella
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messerschmitt P.1106 Wikimedia Commonsissa
Ralph Metzner

Ralph Metzner
Fil. tri. Ralph Metzner (18. toukokuuta 1936 Saksa – 14. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen saksalaissyntyinen psykologi, kirjailija ja tutkija, joka osallistui Harvardin yliopiston psykedeelitutkimukseen 1960-luvun alussa Timothy Learyn ja Richard Alpertin (myöh. Ram Dass) kanssa. Metzner oli psykoterapeutti ja Kalifornian Institute of Integral Studiesin psykologian emeritusprofessori San Franciscossa. Aiemmin hän toimi instituutin akateemisena dekaanina ja varapresidenttinä.
Metzner teki yli 45 vuoden ajan tietoisuustutkimusta, joka on kohdistunut mm. psykedeeleihin, joogaan, meditaatioon ja šamanismiin. Hän oli voittoatavoittelemattoman, ihmisten ja maapallon välisen suhteen parantamiseen ja tasapainottamiseen pyrkivän Green Earth -säätiön johtaja ja yksi sen perustajista. Metzner esiintyi myös vuoden 2006 dokumentissa Entheogeneesi: Sisäisen jumaluuden havahtuminen, joka käsittelee kosmoksen lumouksen uudelleenlöytämistä modernissa maailmassa.
Metzner oli myös runoilija ja laulaja-lauluntekijä.
Diskografia

1966 - The Psychedelic Experience: A Manual Based on the Tibetan Book of the Dead (with Richard Alpert & Timothy Leary) (uudelleenjulkaistu CD-muodossa vuonna 2003)
2006 - Bardo Blues - and Other Songs of Liberation (Kit Walkerin kanssa) Music CD (Green Earth Foundation)
Vincas Mickevičius-Kapsukas

Vincas Mickevičius-Kapsukas neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Vincas Mickevičius-Kapsukas (7. huhtikuuta 1880, Būdviečiai, Vilkaviškisin kunnallispiiri - 17. helmikuuta 1935, Moskova) oli liettualainen poliitikko ja kommunisti. Hän oli Liettuan kommunistisen puolueen perustajia ja Liettuan neuvostotasavallan johtaja.
Mickevičius syntyi vauraan maanviljelijän perheeseen ja opiskeli Marijampolėn gymnasiumissa vuosina 1890-1897. Valmistumisensa jälkeen Mickevičius liittyi Sejnyn pappisseminaariin, mutta vuoden päästä hänet erotettiin johtuen Venäjän keisarikunnan vastaisesta toiminnasta. Mickevičius toimi Liettuan kansallisen heräämisen puolesta edistämällä ja painattamalla viikoittain ilmestyneitä lehtiä Varpasia ja Ūkininkasia. Lisäksi hän levitti laitonta kirjallista aineistoa Liettuan lehdistökiellon aikana. Tuohon aikaan hän otti toiseksi sukunimekseen nimimerkin Kapsukas, joka on väännös Varpasin perustajan Vincas Kudirkan nimimerkistä Kapsas. 1900-luvun alussa Mickevičius-Kapsukasin poliittinen ideologia muuttui vähitellen sosialistiseksi ja hän alkoi vastustaa Liettuan itsenäisyyspyrkimyksiä.
Vuonna 1904 hän perusti Sosiaalidemokraattisen työläisten puolueen, joka kuitenkin yhdistettiin pian Liettuan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.Huolimatta siitä että Kapsukas oli bolševikkien keskuskomitean jäsen, hän ei suostutellut puoluetta liittymään Venäjän bolševikkeihin. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana Kapsukas organisoi työläislakkoja Suwałkin alueella. viranomaiset pidättivät ja karkottivat hänet vuodesta 1907 lähtien useita kertoja. Vuonna 1913 Kapsukas pakeni Venäjän keisarikunnan alueelta. Pakomatkallaan hän liittyi kommunistiseen liikkeeseen ja tapasi Vladimir Leninin.
Vuonna 1918 Kapsukas lähetettiin perustamaan ja johtamaan lyhytikäistä Liettuan sosialistista neuvostotasavaltaa, joka vuonna 1919 yhdistettiin Valko-Venäjän neuvostotasavallan kanssa Liettualais-valkovenäläiseksi neuvostotasavallaksi. Neuvostotasavallan hajottua epäonnistuneen politiikan johdosta, Kapsukas lähti Neuvosto-Venäjälle, jossa hän jatkoi liettualaisen kommunismin johtamista ja Kominternissa työskentelyä. Kapsukas kuoli epäselvissä olosuhteissa vieraillessaan Moskovassa tavatakseen Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin vuonna 1935.
Neuvostoliiton miehitettyä Liettuan toisessa maailmansodassa Kapsukasin oppilaana toiminut Antanas Sniečkusista tuli uuden Liettuan neuvostotasavallan johtaja. Valta-aikanaan Sniečkus aloitti henkilökultin luomisen Kapsukasin kunniaksi. Vuosina 1956-1989 Marijampolėn kaupunki oli nimetty Kapsukasiksi ja vuosina 1955-1990 Vilnan yliopisto oli nimetty hänen mukaansa. Kaksi suurta Kapsukasia kuvaavaa patsasta pystytettiin; yksi Vilnan raatihuoneen eteen (vuonna 1962) ja toinen Kapsukasia Leninin kanssa kuvannut patsas Antakalnisiin (1979).
Stephen C. Meyer

Stephen C. Meyer vuonna 2004.
Stephen C. Meyer (s. 1958) on yhdysvaltalainen tiedemies ja älykkään suunnittelun kannattaja. Hän väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistossa tieteenfilosofiasta. Meyer toimi aiemmin geofyysikkona ja yliopisto-opettajana, mutta johtaa nyt Tieteen ja kulttuurin keskusta Discovery Instituutissa Seattlessa, Yhdysvalloissa.
Vuonna 2004 Meyer herätti kiistelyä mediassa ja tiedeyhteisössä, kun eräs Smithsonian-instituutin yhteydessä oleva biologian alan aikakausjulkaisu julkaisi Meyerin älykästä suunnittelua puolustavan vertaisarvioidun artikkelin. Meyer on esiintynyt useissa kansallisissa TV- ja radio-ohjelmissa sekä kahdessa New York Times -lehden kansikuva-artikkelissa ja saanut huomioita muissa tunnetuissa medioissa.
Teokset

Stephen C. Meyer, Signature in the Cell: DNA and the Evidence for Intelligent Design. HarperOne (June 23, 2009) ISBN 0061472786
David K. DeWolf, Stephen C. Meyer, and Mark E. DeForrest (1999) Intelligent Design in Public School Science Curriculum: A Legal Guidebook. Foundation for Thought and Ethics. ISBN 0-9642104-1-X
Michael J. Behe, William A. Dembski and Stephen C. Meyer (2000) Science and Evidence of Design in the Universe. Ignatius Press ISBN 0-89870-809-5
John Angus Campbell and Stephen C. Meyer (2003) Darwinism, Design, and Public Education, Michigan State University Press. ISBN 0-87013-675-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Messukylä

| Messukylä> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Tampere |
| --- | --- |

 sijainti 
Sijainti:  61°29′01.7″N, 023°50′53.7″E
Lääni:  Hämeen lääni
Kuntanumero:  486
Hallinnollinen keskus:  Messukylä
Perustettu:  1636
– emäpitäjä:  Messukylä
Kuntaliitokset:  Osa Tampereeseen (1918)
Liitetty:  1947
– liitoskunnat:  Tampere Messukylä
– syntynyt kunta:  Tampere
Pinta-ala:  82,5 km²
– maa:  71,21 km²
Väkiluku:  7 340  (1947)
Tapani Talarin Kuntaliitolle suunnittelema Messukylän kunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Näkymä Messukylänkadulta
Messukylä (ruots. Messuby) on entinen Suomen kunta, joka liitettiin osaksi Tamperetta vuonna 1947.
Messukylän kylät

Messukylän kuntaan kuului 16 maakirjakylää: Aitoniemi, Haihara, Hallila, Hirviniemi, Hyllilä, Juvela, Laalahti, Leinola, Messukylä, Nurmi, Palo, Pappila, Rasula, Sorila, Takahuhti ja Vehmainen. Suurin osa nimistä on säilynyt Tampereen kaupunginosina.
Lisäksi entisen Messukylän alueella on sellaisia uudempia kaupunginosia, joita ei itsenäisessä Messukylässä vielä ollut tai jotka ovat saaneet nimensä paikalla olleen talon mukaan mm. Järvensivu, Koivistonkylä, Turtola, Uusikylä, Veisu ja Viiala.
Kuuluisia messukyläläisiä

Matti Heinivaho (1936–2024), laulaja
Kaarlo Helminen (1907–1978), rakennusmestari ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Tellervo M. Koivisto (1927–1982), kansanedustaja
Henrik Lilius (1683–1745), runoilija
Jorma Peltonen (1944–2010), jääkiekkoilija
Yrjö Penttilä (1903–1982), linja-autoliikennöitsijä, liikenneneuvos
Pentti Salonen (1924–2006), kauppaneuvos.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messukylä Wikimedia Commonsissa
Aviisi: Messukylän historiaa
Messukylän Vanha kirkko - Tampereen vanhin rakennus (Arkistoitu – Internet Archive)
Messukylän liitos
Messukylän perinneseura ry:n sivut
Siirtyykö Tampereen rajapyykki Messukylän toiselle puolelle? Entinen kappeli kasvamassa emäseurakuntansa yli, Aamulehti, 16.07.1939, nro 187, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
Messukylän vanha kirkko on Tampereen vanhin rakennus.
Messukylän kylät:
1. Aitoniemi, 2. Hirviniemi, 3. Laalahti, 4. Sorila, 5. Palo, 6. Nurmi, 7. Juvela, 8. Leinola, 9. Pappila, 10. Takahuhti, 11. Messukylä, 12. Hallila, 13. Haihara, 14. Vehmainen, 15. Rasula, 16. Hyllilä
Mezen (kaupunki)

| Mezen Мезень |
| --- | --- |
 vaakuna
 Arkangelin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Mezen
 Koordinaatit: 65.844°N, 44.243°E 
Valtio:   Venäjä
Subjekti:  Arkangelin alue
Piiri:  Mezenin piiri
Kaupungiksi:  1780
Väkiluku (2010):  3 575
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  164750 ( piiri 164750- 164773)
Suuntanumero(t):  +7 818 48
Rekisterikilpi:  29
 
 Mezenin piirin sivut 
 OKATO-tilastotunnus:  11242501 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mezen (ven.  Мезе́нь) on kaupunki Arkangelin alueen koillisosassa Pohjois-Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Vienanmereen laskevan Mezenjoen oikealla eli itäisellä rannalla, noin 40 km Mezeninlahdesta ylävirtaan.  Mezen on Mezenin piirin hallinnollinen keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan koko kunnallispiirissä asui yhteensä 10 330 henkeä, joista noin kolmannes (3 575 asukasta) Mezenin kaupungissa.
Mezenin lentoasemalta
Mezenin keskiasteen koulu
Kaupungissa on lentokenttä, ja seitsemän kilometrin päässä alavirtaan Kamenkassa Mezenjoen vastarannalla on satama. Kaupungissa on pieni satama, muttei kiinteitä laiturirakenteita, joskin paikallisella sahalla on pieni, uitettava lastauslaituri. Rautatieyhteyttä ei ole eikä myöskään suoraa maantieyhteyttä linnuntietä noin 225 km:n päässä sijaitsevaan aluekeskukseen Arkangeliin.
Paikkakunta mainitaan 1500-luvulla novgorodilaisten perustamana nimellä Okladnikova (Окладникова). Paikkakunnalla oli suuri merkitys Venäjän pohjoisosien asuttamisessa, ja 1600-luvulla siellä järjestettiin suuria markkinoita. Vanhauskoisten pappi Avvakum oli karkotettuna maanpakoon kaupunkiin vuosina 1664–1666. Okladnikova yhdistyi vuonna 1780 naapuripaikkakunta Kuznetsovan (Кузнецова) kanssa ja sai kaupungin aseman.
Mezen tunnetaan omintakeisista, usein erityisesti mustalla ja punaisella värillä maalatuista puukäsitöistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mezen (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Мезень - город полярных мореходов Kaupungin historiasta (venäjäksi)
| n k Arkangelin alueen kaupungit |
| --- | --- | --- |
|  Arkangeli  Kargopol  Korjažma  Kotlas  Mezen  Mirnyi  Narjan-Mar  Njandoma  Novodvinsk  Onega (Ääninen)  Šenkursk  Severodvinsk  Solvytšegodsk  Velsk  |  Arkangeli  Kargopol  Korjažma  Kotlas  Mezen  Mirnyi  Narjan-Mar  Njandoma  Novodvinsk  Onega (Ääninen)  Šenkursk  Severodvinsk  Solvytšegodsk  Velsk  |  |
Metonin jakso

Metonin jakso on tähtitieteessä ja ajanlaskussa käytetty 19 vuotta kestävä jakso, jonka kuluttua kuun vaiheet sattuvat likipitäen samoille vuoden päiville. Jakso on saanut nimensä ateenalaisen tähtitieteilijän Metonin mukaan, jonka vuonna 432 eaa. suorittamien laskelmien mukaan 19 trooppista vuotta on likipitäen yhtä pitkä aika kuin 235 synodista kuukautta ja molemmat lisäksi likipitäen 6 940 vuorokautta. Nykyistenkin tietojen mukaan ero 19 trooppisen vuoden ja 235 synodisen kuukauden välillä on vain noin kaksi tuntia.
Matemaattinen perusta

Nykyisten tietojen mukaan synodinen kuukausi on aika uudestakuusta seuraavaan uuteenkuuhun. Sen pituus on 29 vuorokautta, 12 tuntia, 44 minuuttia ja 2,9 sekuntia eli 29,530 589 vuorokautta. Näin ollen 235 synodista kuukautta on noin 6 939,688 415 vuorokautta.
Trooppinen vuosi on aika esimerkiksi kevätpäiväntasauksesta seuraavaan kevätpäiväntasaukseen. Sen pituus on 365 d 5 h 48 min 45 s eli 365,242 189 67 vuorokautta. Näin ollen 19 trooppista vuotta on 6 939,601 604 vuorokautta.
Näiden erotus on vain 0,086 811 vuorokautta eli noin kaksi tuntia. Jaksollisuus pitää siis paikkansa vain likimäärin. Maan kiertoaika Auringon ympäri ja Kuun kiertoaika Maan ympäri eivät ole fysikaalisessa resonanssissa keskenään.
Kallippoksen jakso on Metonin jakson parannettu, tarkempi versio. Se koostuu neljästä Metonin jaksosta.
Merkitys kalentereissa

Vanhalla ajalla monissa kulttuureissa oli käytössä lunisolaarinen kalenteri eli yhdistetty aurinko- ja kuukalenteri. Sellaisessa kalenterissa kuukauden vaihde sijoittui aina uudenkuun aikaan. Vuodessa oli yleensä 12 kuukautta eli tällöin yhteensä 354 päivää, mutta aika ajoin vuoteen lisättiin kolmastoista kuukausi, karkauskuukausi, jotta kalenterikuukaudet pysyivät ainakin suunnilleen samana vuodenaikana.
Ennen Metonin aikaa Ateenassa ei tiettävästi ollut vahvistettua sääntöä siitä, milloin kolmastoista kuukausi lisättiin kalenteriin, vaan siitä päätettiin joka vuosi erikseen. Kun Metonin jakso oli tullut tunnetuksi, se otettiin vuonna 383 eaa. ajanlaskun perustaksi, jolloin karkauskuukaudet toistuivat säännönmukaisesti. Kaksi vuotta myöhemmin otettiin vastaava jakso käyttöön myös Babyloniassa, jossa aikaisemmin oli käytetty huomattavasti epätarkempaa 8 vuoden jaksoa. Sen aikainen kaldealainen tähtitieteilijä Kidinnu tunsi 19-vuotisen jakson, mutta on mahdollista, että se oli Babyloniassa tunnettu jo aikaisemmin.
Muutamat tutkijat kuten Gilbert Murray ja Joseph Campbell ovat arvelleet, että Metonin jakso olisi ollut Kreikassakin tunnettu jo Homeroksen aikana. Tähän viittaa heidän mukaansa se, että Odysseian mukaan Odysseus palasi Penelopen luokse juuri 19 vuoden kuluttua siitä, kun hän oli lähtenyt Troijan sotaan. Metonin jakson osoitin oli mukana Antikytheran koneessa, joka valmistettiin noin 150–100 eaa.
Vielä nykyäänkin Metonin jakso on käytössä muun muassa juutalaisessa ajanlaskussa. Siinä samoin kuin muinaisessa ateenalaisessa ja babylonialaisessa ajanlaskussa karkauskuukausi lisätään Metonin jakson 3., 6., 8., 11., 14., 17., ja 19. vuoteen.
Vaikka gregoriaaninen ajanlasku ei muutoin perustu kuun vaiheisiin, useimmat kristilliset kirkkokunnat viettävät pääsiäistä kevätpäiväntasausta seuraavan täydenkuun jälkeisenä sunnuntaina. Pääsiäisen ajankohtaa määritettäessä täydenkuun ajankohta lasketaan olettamalla, että se sattuu joka 19. vuosi samaksi päiväksi.
Merkitys kalentereissa > Kultainen luku ja epakti

Kultainen luku on järjestysluku, joka osoittaa, kuinka mones vuosi on Metonin jaksossa. Nimitys johtuu siitä, että Ateenassa luku oli merkittynä kultaisiin tauluihin.  Kunkin vuoden kultainen luku saadaan jakamalla vuosiluku 19:llä ja lisäämällä jakojäännökseen 1. Niinpä esimerkiksi vuoden 2009 kultainen luku on 15, koska jaettaessa 2009 luvulla 19:llä jää jakojäännökseksi 14. Termiä on käytetty pääsiäisen ajankohdan laskusäännöissä sekä riimusauvojen yhteydessä.
Metonin jakson jokaiseen vuoteen liittyy myös tietty luku, epakti, joka ilmoittaa likipitäen, kuinka monta vuorokautta vuoden ensimmäisenä päivänä on kulunut edellisestä uudestakuusta. Epaktia käytetään pääasiassa pääsiäisen ajankohdan laskemiseen.
Muita sovelluksia

Nykyään Metonin jaksoa käytetään apuna myös Kuuhun lähetettävien avaruusluotainten lentojen suunnittelussa ja niiden liikeratojen laskennassa.
MGM-52 Lance

Kuvassa Lance-ohjus sekä sen telalavetti eli ampuma-alusta.
MGM-52 Lance on telalavetilta ammuttava taktinen ydinohjus, jonka valmistaja on LTV Vought -yhtymä. Se saapui korvaamaan vanhentuneita Sergeant- ja Honest John -ohjustyyppejä, joista jälkimmäinen oli itse asiassa ohjaamaton rakettiase. MGM-52 Lance käytti M113-, M548-, M688- ja M752-tukiajoneuvoja. Palvelukseen astuminen tapahtui vuonna 1972. Lance-ohjukset poistettiin käytöstä vuonna 1992, jolloin niiden palvelusura oli kestänyt tasan kaksi vuosikymmentä. Ohjuksesta oli A-, B ja C-versiot; niistä B oli tarkoitettu merivoimien käyttöön.
Aiheesta muualla

http://missilethreat.com/missiles/mgm-52-lance/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.designation-systems.net/dusrm/m-52.html
http://www.historyofwar.org/articles/weapons_MGM-52_Lance.html
http://www.militaryfactory.com/munitions/detail.asp?munitions_id=Missile-MGM52-Lance (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.atominfo.pl/przeglad/mgm52.html (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)
http://www.onwar.com/weapons/rocket/missiles/USA_Lance.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Lance missile (ballistic weapon) -- Encyclopedia Britannica
Metallisidos

Metallisidoksessa vapaa ”elektronikaasu” (keltaiset pallot) liikkuvat eri puolilla atomeja.
Metallisidos on metalliatomien välillä vallitseva kemiallinen sidos. Sen voidaan ajatella yksinkertaistetusti koostuvan metallikationeista, joiden ympärillä ja välissä on vapaasti liikkuvaa ”elektronikaasua”, jonka liike siirtää sähköä, lämpöä ja valoa nopeasti läpi metallikiteen.