stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Borum Eshøj
Bourm Eshøj I > Borumin nuori mies

Vuoden 1875 kaivauksissa löytyi 20–22-vuotiaan ja 166 senttimetriä pitkän miehen hautaus. Vainajan hiukset olivat runsaat ja suurilla kiharoilla. Hänen päässään ei ollut lakkia. Vainaja oli asetettu tammiarkkuun naudan nahan päälle ja hänellä oli yllään hyvin säilyneet villavaatteet. Hänen peitokseen oli laskettu kaulasta alaspäin villakankainen mantteli ja hänen vyötärönsä ympärille oli kiedottu kankainen miesten hame. Jalkoihin oli puettu kankaiset kengät, jotka oli sidottu kiinni nilkkoihin. Arkkuun oli laitettu mukaan lyhyt pronssitikari pitkässä puisessa miekan tupessa, kaarnasta valmistettu rasia, sarvesta valmistettu kampa, luinen vaateneula ja puinen kaksoisnappi. Arkun ajoitus tehtiin tammiarkun vuosirenkaista, jotka ajoittivat sen 1344 eaa. (virhemahdollisuus -10 vuotta/+18 vuotta). Vainaja on osa Tanskan kansallismuseon näyttelyä.
Bourm Eshøj I > Borumin nainen

Naisvainaja löydettiin vuonna 1871 hautakummun itäreunasta, kun kummusta otettiin maata. Vainaja makasi tammiarkussa, jota silloin käsiteltiin kovakouraisesti eikä se ole säilynyt nykypäivään asti. Vainaja, joka oli 157 senttimetriä pitkä, makasi arkussa naudan nahan päällä selällään käden vartalon sivuilla. Hänellä oli noin 70 senttimetriä pitkät hiukset ja ne oli koottu yhteen myssyllä, jonka voi solmia leuan alta kiinni. Kaulassa oli lankamainen kaularengas, jossa oli paksu lukko, ja hänellä oli käsissään avoimet käsirenkaat. Kolmessa sormessa oli spiraalisormus. Yllään hänellä oli lyhyt villasta kudottu paita, jossa oli puolipitkät hihat. Asujen villa oli hyvänlaatuista villaa, joka on tutkimusten mukaan peräisin eteläisestä- tai keskisestä Euroopasta. Paidassa oli koristelevyt, jollaisia kutsutaan nimellä tutulus. Niiden halkaisijat olivat yli neljä senttimetriä ja niissä oli keskellä parin senttimetrin piikit. Ilmeisesti vyötärön ympäri oli kiedottu pitkä naisten hame, joka oli sidottu vyötärölle pitkällä kanttinauhalla, jonka päissä oli runsaat tupsut. Vyön solmu jäi pronssista valmistetun vyölevyn suojaan. Vyölevy oli ympyräkiekon muotoinen ja sen halkaisija oli 17,8 senttimetriä. Levyn navasta työntyi ulos useita senttejä pitkä piikikäs kärki ja sitä kierisivät eri säteillä 3–4 viivoitettua rengaskuvioparia, joiden väliin oli piirretty kaksi spiraaliornamenttia. Sisemmässä oli ollut 13 ja uloimmassa ehkä 15 spiraalikuviota. Mukana oli myös hänen pronssitikarinsa, joka oli valettu yhdeksi kappaleeksi, ja sarvesta valmistettu kampa. Jalkoihin oli laskettu pieni keraaminen astia, joka oli pronssikauden tyyliä, sekä puurasia. Näiden sisällöstä ei ole tietoa.
Eshøj III

Kun vuonna 1918 mitattiin pellolla sijainnutta vuosittain viljeltyä hautakumpua, saatiin sen pohjan halkaisijaksi 18,25 metriä ja korkeudeksi 1,20 metriä. Se sijaitsi hautakummusta Eshøj I 150 metriä koilliseen. Sitä tutkittiin vuosina 1989–1992. Hautakummun pohjalta löydettiin taas aatran kynnysjälkiä, joita oli vedetty kahdesta suunnasta ristikkäin yli koko alueen. Sitten löydettiin toisesta Eshøj II hautauksesta poiketen pyöreä kivikehä, joka kiersi koko hautakummun keskustan ympäri niin, että sen sisähalkaisijaksi tuli 20–22 metriä. Kivikehässä oli ladottu kiviä kolmeen kerrokseen ja se oli neljää lyhyttä katkosta lukuun ottamatta täysin ehjä. Tämä kivikehän ulkopuolelta löytyi vielä kaksi muutakin kivikehää, jotka sijaitsivat kukin 1,5 metriä edellisestä sisemmästä kivikehästä ulospäin.
Hautakummun keskellä sijaitsi kaksi kivilatomusta vierekkäin niin, että niiden väliin olisi voinut sijoittaa tammiarkku. Kuitenkin sekä arkku että vainaja olivat lahonneet olemattomiin. Tammiarkusta löydettiin toki merkkejä, mutta ne olivat pikemminkin jäänteitä puusta kuin puuta. Myöskään mitään hauta-antimia ei löytynyt.
Eshøj IV

Vuonna 1918 mitattiin myös Eshøj IV, joka oli viljelyssä oleva loivarinteinen kumpu. Sen pohjan läpimitta oli 23,5 metriä ja korkeus 2,20 metriä. Se sijaitsi hautakumpujen Eshøj II ja Eshøj III välissä ja noin 125 metriä hautakummusta Eshøj I koilliseen. Hautakumpu tutkittiin vuosina 1990–1992. Tutkimuksissa huomattiin kummun keskellä olevassa sekoittuneessa täytemaassa palaneen luun kappaleita. Tutkijat arvelevat, että hautakumpu on joskus ryöstetty arvoesineiden toivossa. Ryöstäjät ovat löytäneet polttohautauksen jäänteet ja mahdollisesti joitakin vainajan mukaan laitettuja pronssiesineitä. Hautakummusta ei löytynyt kaivauksissa mitään pronssiesineitä.
Hieman kummun keskustasta pohjoiseen löytyi tammiarkkuhautauksen jäänteet. Tammiarkkua olivat tukemassa vain muutama pohjaa vasten laitettu kivi ja arkku oli lahonnut olemattomiin lukuun ottamatta muutamaa senttimetriä puuainesta. Ainoa esine, joka kummusta löydettiin, olivat puiset kantopaarit. Niillä on todennäköisesti kannettu ruohoisia turvepaakkuja, joista hautakumpu oli rakennettu. Hautakummun keskustaa kiersi kivikehä, josta puuttui paljon kiviä monista kohtaa. Puutteista huolimatta sen halkaisijaksi saatiin mitattua 20–21 metriä. Kivikehän ulko- ja sisäpuolella sijaitsi laajoja kivetyksiä, jossa oli kiviä 1–3 kerroksen paksuudelta. Useat kivilatomukset oli rakennettu hautakummun ulkopuolelle. Kun päästiin kaivauksissa aivan hautakummun pohjalle, huomattiin taas aatran kynnösjälkiä ja yllättäin löydettiin myös jäänteet kaksilaivaisesta pitkätalosta. Sen pituus oli paalunjäljistä päätellen ollut 19,4 metriä ja leveys 6,5 metriä. Se ajoitettiin myöhäiselle neoliittiselle kivikaudelle noin 2000 eaa. Maahan hautautuneita kivisiä kuoppaliesiä, jotka liittyivät selvästi pitkätaloon, löytyi muutama.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rössle, Anna: Han, hon eller hen i Håga- Vad spelar det för roll? (PDF)  2016. Uppsala, Ruotsi:  Uppsalan yliopisto. Viitattu 29.4.2018. (ruotsiksi)
Tanskan kansallismuseo: A Smalla Family
Borum Eshøj Huset, Eshøjhusets Venner
Kuvataulu Borum Eshøjn vanhemmasta naisesta (valokuva)
Piirros kaivauksista vuodelta 1875.
Rekosntruktio Bourm Eshøj I:stä ennen uusia kaivauksia.
Borumin vanha mies Tanskan kansallismuseon näyttelyssä
Borumin naisen vaatetus
Rekostruktio Borum Eshøj IV:stä ja sen alta löytyneestä pitkätalosta (katon kannatintolpat).
Rekonstruktio pitkätalosta alueen tien varressa.
Marin Bătšvarov

| Marin Bătšvarov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1947 (ikä 77) Sofia
Kansalaisuus:   Bulgaria
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  75 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1968–1982
Seurat:  Levski Sofia (Bulgaria) TsSKA Sofia (Bulgaria)
Marin Bătšvarov (bulg. Марин Бъчваров, s. 30. kesäkuuta 1947 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli keskushyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1968–1982 edustaen Levski Sofiaa ja yhden kauden ajan myös TsSKA Sofiaa.
Bătšvarov kuului yhdessä veljensä Ilijan kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa ja teki yhden maalin. Bătšvarov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa kahdeksasti.
Matka Suomeen

Matka Suomeen on vuonna 1984 julkaistu Juice Leskisen kokoelmalevy.
Kappaleet

Juankoski, Here I Come
Tampereen aamu
Risainen elämä
Manserock
Viimeinen kylähullu
Edestakaisin (Laihia–Heinäpää)
Dokumentti
Tango Iloharjulla soi
Kuopio tanssii ja soi
Ekumeeninen jenkka
Valssaaja konepajalla
Öljyshake
Twistin ylivoimaa
Kun rumba loppuu
Eesti (On My Mind)
Heinolassa jyrää
Elämänura
Epäile vain
Arkadianmäen ongelmajätelaitos
Lääninmurhaaja
Viime yönä ennen kahta
Ilomantsi
Hauho
Bluesia Pieksämäen asemalla
Matemaattinen malli

Matemaattinen mallintaminen on matemaattisissa luonnontieteissä ja insinööritieteissä käytettävä menetelmä, jonka avulla voidaan analysoida monimutkaisia systeemejä.
Systeemin analysoimiseen matemaattisella mallintamisella edellyttää ainoastaan, että systeemin käyttäytymistä voidaan kuvata riittävän hyvin matemaattisilla ilmaisuilla, kuten yhtälöillä tai muilla loogisilla säännöillä. Tästä johtuen mallintamista hyödynnetään hyvin laajasti erilaisissa sovelluksissa. Nykyisin matemaattisia malleja käytetään laajalti mm. biologiassa, taloustieteessä ja teknisessä suunnittelussa.
Matemaattinen mallinnus on ensimmäinen vaihe optimoinnissa ja edellytys tietokonesimulaatioiden suorittamiseen. Sään ennustaminen on tyypillinen esimerkki ongelmasta, joka voidaan parhaassakin tapauksessa ratkaista ainoastaan matemaattisella mallilla tietokoneessa. Perinteisiä matemaattisessa mallintamisessa käytettäviä menetelmiä ovat esimerkiksi elementtimenetelmä ja  differenssimenetelmä.
Matemaattisen mallin rakentaminen liittyy läheisesti teorian rakentamiseen. Malli yleensä rakennetaan siten, että siinä käytettävät matemaattiset rakenteet toteuttavat teorian asettamat oleellisimmat vaatimukset. Matemaattiset mallit ovat usein approksimatiivisia, eli likimääräisiä. Likimääräisyys on tietokoneen laskukyvyn asettama käytännön välttämättömyys. Malli yleensä suunnitellaan käytettävää likimääräistä mallia silmällä pitäen.
Mark Arm

| Mark Arm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1962 (ikä 62)
Muusikko
Aktiivisena:  1980-
Tyylilajit:  grunge  alternative rock
Soittimet:  laulu   kitara
Yhtyeet:  Green River   Mudhoney   Bloodloss   The Monkeywrench   Mr. Epp & the Calculations   The Thrown Ups
Levy-yhtiöt:  Sub Pop Records   Homestead Records   Tasque Force Records   C/Z Records   Reprise Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mark Arm (syntymänimeltään Mark Thomas McLaughlin) on grunge-yhtye Mudhoneyn vokalisti. Hänen myös sanotaan keksineen termin grunge kuvatakseen oman (ja muiden Seattlen rock-yhtyeiden) rock-musiikkityyliä. Hänen entistä yhtyettään, Green Riveriä, on usein kutsuttu ensimmäiseksi grunge-yhtyeeksi.
Uran alkuajat

Arm astui Seattlen musiikkikuvioihin ensimmäisen kerran vuonna 1980 yhtyeellä Mr. Epp & the Calculations, joka perustettiin hänen vielä opiskellessaan Bellevue Christian High Schoolissa. Yhtye soitti ensimmäisen keikkansa vasta vuonna 1981, lämmitellen bändiä Student Nurse. Yhtyettä mainostettiin sanomalla sen olevan "huonoin bändi maailmassa". Vuonna 1982 yhtye julkaisi 7" EP:n. Seuraavana vuonna he ottivat mukaan toisen kitaristin, Steve Turnerin ja julkaisivat kasetin. Mr. Epp & the Calculations saapui tiensä päähän seuraavan vuoden lopussa. Viimeisen keikkansa hei soittivat Malfunkshunin kanssa helmikuussa 1984.
Mr. Eppin erottua Arm ja Turner (joista oli tullut läheiset ystävät) liittyivät yhtyeeseen Limp Richerds muutaman viikon ajaksi. Myöhemmin vuonna 1983 Arm ja Turner yhdistivät voimansa tulevien Pearl Jamin jäsenten Jeff Amentin ja Stone Gossardin, sekä Alex Vincentin kanssa, ja perustivat Green Riverin. Green River julkaisi kaksi EP:tä ja yhden kokopitkän albumin ennen hajoamistaan. Steve Turner jätti yhtyeen suorittaakseen loppuun collegen, ja Armin täytyi etsiä jälleen uusi yhtye. Kun Turner palasi opiskelemasta, he aloittivat Green River -sivuprojektin, The Thrown Upsin.
Mudhoney

Arm ja Turner ottivat mukaansa rumpali Dan Petersin ja basisti Matt Lukinin, joka oli soittanut aiemmin The Melvinsissä. Yhtye nimesi itsensä uudelleen Mudhoneyksi. Vuonna 1988 Sub Pop julkaisi Mudhoneyn ensimmäisen singlen, "Touch Me I'm Sick"in. Laajan kertueen ja EP-albumin jälkeen Mudhoney julkaisi bändin nimeä kantaneen albumin vuonna 1989. Heidän seuraava albuminsa, Every Good Boy Deserves Fudge ilmestyi pian sen jälkeen, juuri ennen grungen räjähdystä, jota johti Nirvanan vuoden 1991 albumi Nevermind. Vuonna 1992 Mudhoney allekirjoitti sopimuksen suuren levy-yhtiön, Reprise Recordsin, kanssa ja julkaisi Piece of Caken Albumi ei myynyt hyvin, yhtyeen taipumattoman soundin ja genren ylitarjonnan vuoksi.
Vaikka he eivät koskaan saavuttaneet joidenkin aikalaistensa mainetta, Mudhoney on yksi harvoista grunge-yhtyeistä, jotka yhä jatkavat albumien julkaisemista. Vuonna 2002 he julkaisivat Since We've Become Translucentin. Heidän uusin albuminsa, The Lucky Ones, julkaistiin toukokuussa 2008 Sub Popilla. Armin ja Mudhoneyn vaikutus grunge-musiikkiin on ollut hyvin merkittävää.
Soolo- ja sivuprojektit

Arm julkaisi soolosinglen The Freewheelin' Mar Armin vuonna 1990.
Hän oli yhtyeen Bloodloss laulaja ja kitaristi, sekä seattlelaisen superyhtyeen The Monkeywrenchin laulaja. Hän on myös vieraillut useilla albumeilla, tunnetuimmin Alice In Chainsin EP:llä Sap vuonna 1992.
Vuonna 1998 hän esiintyi elokuvan Velvet Goldmine soundtrackilla Ron Ashetonin, Mike Wattin, Thurston Mooren ja Steve Shelleyn kanssa Wylde Ratttz -nimellä.
Vuonna 2004 hän kiersi MC5:n kanssa paikaten edesmennyttä Rob Tyneria laulussa.
Aiheesta muualla

Buddyheadin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
The Waven haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Matemaattinen merkintäkieli

Matemaattinen merkintäkieli on tietotekniikassa käytetty merkintäkieli, joka perustuu matemaattiseen merkintään ja käytetään matemaattisten |kaavojen ja yhtälöiden esittämiseen.[lähde? ]
Suosituimpia ovat TeX/LaTeX ja MathML (engl. Mathematical Markup Language). Useissa tietokoneohjelmissa (muun muassa Macsymassa, Mathematicassa, Maplessa ja Matlabissa) on myös omansa.[lähde? ]
Muita vastaavia ovat muun muassa OpenMath, jossa on kaksi muotoa: verkossa esitettävä XML-pohjainen ja suurten tietomäärien siirtoon tarkoitettu binääritiedosto.
Muita matemaattiseen merkintään käytettäviä kieliä ovat AsciiMath ja OMDoc.[lähde? ]
Käännös suomeksi
Makalu

Makalu
Makalu nähtynä lounaan suunnasta.
| --- | --- |
Sijainti:  Kosi Nepal ja Kiinan kansantasavalta
Vuoristo:  Himalaja
Korkeus merenpinnasta:  8 462 m
Prominenssi:  2 378  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  Lionel Terray ja Jean Couzy   15. toukokuuta 1955
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Makalu (virallisesti Makaru; kiinaksi: 马卡鲁山, pinyiniksi: Mǎkǎlǔ Shān) on maailman viidenneksi korkein vuori, jonka korkein huippu nousee 8 465 metrin korkeuteen merenpinnasta. Se sijaitsee Himalajan vuoristossa 23 kilometriä Mount Everestistä itään Khumbun alueella Kiinan ja Nepalin rajalla. Makalu on vaikeapääsyinen, nelisivuisen pyramidin muotoinen vuori.
Etymologia

Tiibetin kielellä Makalu tarkoittaa “suuri musta”. Nimi viittaa lumettoman vuoren huipun graniitin väriin. Nimi voi viitata myös sanskritin sanaan Maha-Kala, joka kääntyy myös “suuri musta”, ja on yksi hindulaisen Shiva -jumalan lisänimistä. Paikallisissa murteissa vuorta kutsutaan myös nimellä Kumba karna eli “Jättiläinen.“
Maantiede

Makalulla on myös kaksi matalampaa huippua. Kangchungtse tai Makalu II on 7 678 m korkea huippu, joka sijaitsee kolme kilometriä päähuipusta luoteeseen. Neljä kilometriä koilliseen päähuipusta sijaitsee Chomo Lonzo, joka on 7 818 metriä korkea. Sille johtaa päähuipulta erittäin kapea ja vaarallinen harjanne, joka on Himalajan alati muuttuvissa keleissä lähes mahdoton ylittää. Harjanne on samalla raja Nepalin alueen ja Kiinan hallitseman Tiibetin alueen välillä.
Makalu on pyramidin muotoinen vuori ja muistuttaa ilmakuvassa suurta x-kirjainta. Sen molemmilla sivuilla sijaitsevat jäätiköt ovat kuluttaneet vuorta ympäröivät neljä harjannetta hyvin teräviksi ja kapeiksi. Makalu nousee korkealle ympäristönsä yläpuolelle ja on altis tuulille, jotka puhaltavat lumen sen rinteiltä.
Makalun massiivi on merkittävä ilmastollinen raja. Massivilta etelään on monsuunisateiden ruokkima subtrooppinen ilmasto. Massiivilta pohjoiseen alkaa Himalajan ja Tiibetin ylänköjen puolikuiva aridi alue.
Geologia

Himalajan vuoristo ja Makalu I ovat syntyneet tektonisissa liikkeissä Intian mannerlaatan törmätessä ja työntyessä Euraasian mannerlaatan alle. Vaikka Makalu on osa Himalajan aluetta, jossa sijaitsee myös maailman korkein vuori Mount Everest, Makalu sijaitsee selvästi erillisellä omalla massiivillaan. Makalun huippu on kiviainekseltaan pääosin  metamorfista vaaleaa graniittia, joka on sekoittunut ja muuntunut mannerlaattojen törmätessä siirrosten paineessa ja kuumuudessa. Graniitti on syntynyt kahdessa sulamisilmiössä, joista vanhempi on tapahtunut 21–24 miljoonaa vuotta sitten ja nuorempi 16–15.6 miljoonaa vuotta sitten.
Vuorikiipeilyn historiaa

Makalu on yksi vaikeimmista yli 8 000 metriä korkeista huipusta kiivetä. Vuori on tunnettu jyrkistä nousuista ja veitsenterävistä harjanteista. Loppulähestyminen huipulle vaatii myös teknistä kiipeilyä. Vuoteen 2012 mennessä Makalun huipulle oli kiivetty 361  kertaa, ja  31 kiipeilijää oli kuollut yrityksessä. Kuolleiden osuus huipulle päässeistä oli 9%.
Ensimmäinen yritys valloittaa Makalun huippu tehtiin, kun yhdysvaltalainen ryhmä yritti vuonna 1954 kiivetä huipulle kaakkoisharjannetta pitkin. Ryhmä joutui kuitenkin kääntymään takaisin 7 100 metrin korkeudella myrskyjen vuoksi. Myös Everestin huipulle ensimmäisenä kiivenneen Edmund Hillaryn johtama uusi-seelantilainen ryhmä epäonnistui samana vuonna.
Lionel Terray ja Jean Couzy olivat Makalun huipun ensimmäiset valloittajat 15. toukokuuta 1955. He kuuluivat ranskalaiseen retkikuntaan, jota johti Jean Franco. Franco ja kaksi muuta kiipeäjää saavuttivat huipun päivää myöhemmin. Ranskalaisretkikunta kiipesi pohjoisseinämän ja koillisharjanteen reittiä Kangchutsen ja Makalun välisen kannaksen kautta. Se on edelleen standardireitti Makalun huipulle.
Ensimmäinen nousu kaakkoisharjanteen reittiä pitkin tehtiin 23. toukokuuta 1970 japanilaisretkikunnan kiipeämänä. Ranskalainen vuorikiipeilijä Jean-Christophe Lafaille katosi tammikuun 27. päivän paikkeilla vuonna 2006 yrittäessään tehdä ensimmäistä talvinousua Makalulle.
Suomalaisista kiipeilijöistä huipun ovat saavuttaneet Veikka Gustafsson vuonna 1995 ja Samuli Mansikka vuonna 2013.
2004 kuvamosaiikki:Himalaja, Makalu ja Mount Everest Kansainväliseltä avaruusasemalta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makalu Wikimedia Commonsissa
Marija Gimbutas

Marija Gimbutas.
Marija Gimbutas (liett. Marija Gimbutienė, 23. tammikuuta 1921 Vilna, Liettua – 2. helmikuuta 1994 Los Angeles, Yhdysvallat) oli liettualais-yhdysvaltalainen arkeologi. Gimbutas tunnetaan Euroopan neoliittista ja pronssikautta koskeneista tutkimuksistaan ja etenkin indoeurooppalaisten alkuperää selittävästä kurgaanihypoteesista. Vuosina 1946–1971 julkaistuissa tutkimuksissaan hän toi esiin uusia näkökulmia yhdistämällä perinteiseen kenttätyöhön kielitieteellistä ja mytologista tulkintaa, mutta hänen näkemystensä vastaanotto oli osittain ristiriitainen.
Kolme geneettistä tutkimusta vuonna 2015 tuki Gimbutasin kurganin teoriaa indoeurooppalaista urheimaattia.  Näiden tutkimusten mukaan Y-kromosomin haploryhmät R1b ja R1a, jotka ovat nykyään yleisimmät Euroopassa (R1a on yleinen myös Etelä-Aasiassa), olisivat laajentuneet Venäjän aroista indoeurooppalaisten kielten ohella.  he havaitsivat myös nykyeurooppalaisilla esiintyvän autosomaalisen komponentin, jota ei esiintynyt neoliittisen ajan eurooppalaisissa ja joka olisi tuotu isän sukupolvien R1b ja R1a sekä indoeurooppalaisten kielten kanssa.
Gimbutas syntyi Liettuassa vuonna 1921, väitteli Saksassa Tübingenin yliopistossa 1946 ja muutti Yhdysvaltoihin 1949.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marija Gimbutas Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marija Gimbutas
Käännös suomeksi
Matsukaze (1906)

| Matsukaze / 松風 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsubishi, Nagasaki
Kölinlasku:  25. syyskuuta 1905
Laskettu vesille:  23. joulukuuta 1906
Palveluskäyttöön:  15. maaliskuuta 1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  460 t
Pituus:  72 m
Leveys:  6,57 m
Syväys:  1,8 m
Koneteho:  6 000 ihp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 4 × 8 cm/28 -tykkiä 2 × 18″ torpedoputkea
Matsukaze (jap. 松風) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1907 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta osana vuoden 1904 hankintoja. Sen köli laskettiin 25. syyskuuta 1905, ja alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1906. Alus valmistui 15. maaliskuuta 1907.
Mayra Africano

Mayra Africano on venezuelalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa venezuelalaisessa Tuhkimotarina-telenovelassa Nereidan roolissa.
Aiheesta muualla

Mayra Africano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marimin

| Marimin |
| --- | --- |
Syntynyt:  27. kesäkuuta 1999
Kuollut:  20. heinäkuuta 2017 (18 vuotta)
Sukupuoli:  tamma
Rotu:  suomenhevonen
Synnyinmaa:  Suomi
Isä:  Turo
Emä:  Donna Min
Autoennätys:  21,7a
Tasoitusennätys:  23,3
Voittosumma:  362 905,00 €
Päivitetty:  26.5.2021
Marimin (27. kesäkuuta 1999 Taivalkoski - 20. heinäkuuta 2017) oli vuoden 2013 Ravikuningatar-tittelin voittanut suomenhevosravuri. Tamman kasvatti Pentti Haukivaara Taivalkoskelta ja omistajat olivat Esa Heikkinen ja Terhi Haukivaara Ypäjältä.
Uransa nelivuotiaana aloittanut Marimin osallistui kuninkuusraveihin myös vuosina 2007, 2009, 2011 sekä 2012 ja sijoittui kolme kertaa kokonaiskilpailun kolmanneksi. Suurimman osan tamman starteista ohjastivat Peter Lindroos sekä Arto Hammar, joka toimi hevosen pääasiallisena ohjastajana vuodesta 2008 lähtien. Marimin kilpaili maaliskuussa 2014 loppuneella kilpailu-urallaan yhteensä 216 kertaa, joista voittoja oli 56. Pitkän kilpailu-uran tehneen tamman merkittävimmät suurkilpailuvoitot ovat kaikki vuodelta 2013.
Marimin sai ensimmäisen varsansa huhtikuussa 2015, mutta varsa menehtyi varsomisessa. Tammasta saatiin kuitenkin sijaisemä oman emänsä menettäneelle lämminveriravurivarsa Majestic Manlle.. Ennen kuolemaansa Marimin synnytti vielä kaksi omaa varsaa.
Suurkilpailuvoittoja

Ravikuningatar (2013)
Karjalainen-ajo (2013)
Savo-ajo (2013)
Marin (yritys)

Marinin logo
Marinin täysjousitettu maastopyörä vuodelta 2021.
Marinin maastopyörä vuodelta 2007.
Marin on yhdysvaltalainen polkupyörävalmistaja, joka on erikoistunut etenkin maastopyörien valmistukseen. Yritys perustettiin vuonna 1986 Marinin piirikunnassa Kaliforniassa. Monet yrityksen valmistamista pyörämalleista on nimetty Marinin piirikunnan paikannimien mukaan.
Vuonna 2012 yritys siirtyi eurooppalaisen sijoitusyhtiön omistukseen.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marin (bicycles)
Käännös suomeksi
Matúš Bero

Matúš Bero (s. 6. syyskuuta 1995 Ilava) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bochumia. Hän on pelannut aiemmin kotimaansa lisäksi Turkissa ja Alankomaissa. Hän pelasi Slovakian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2016.
Bero nousi AS Trenčínin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014. Hän pelasi Slovakian liigassa 77 ottelua ja teki niissä 23 maalia. Hän voitti sekä liigamestaruuden että Slovakian cupin vuosina 2015 ja 2016. Kausina 2016–2018 hän pelasi
Trabzonsporin joukkueessa 38 Turkin Superliigan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kausina 2018–2023 hän edusti alankomaalaista Vitesseä ja pelasi konferenssiliigakarsinnat mukaan lukien 143 Eredivisie-ottelua, joissa hän teki 20 maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Konferenssiliigassa kahdeksan ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Bero siirtyi kesällä 2023 saksalaisseura Bochumiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa putoamiskarsinta mukaan laskien 26 ottelua, joissa hän teki yhden maalin tammikuussa Stuttgartia vastaan.
Bero pelasi Slovakian nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Slovakian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Georgiaa vastaan. Hän kuuluu Slovakian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024. Hän on kesäkuun 29. päivään 2024 mennessä pelannut 31 A-maaottelua, joissa hän on ollut 14 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan yhden maalin, kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Kazakstania vastaan.