stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Deepak Chopra
Julkaisut

Chopra on kirjoittanut yli 45 kirjaa. Joukossa on sekä tieto- että kaunokirjallisia teoksia. Hänen teoksiaan on käännetty 35 kielelle ja niitä on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
1987 Creating Health ISBN 0-395-75515-8
1988 Return of the Rishi ISBN 0-395-57420-X
1989 Quantum Healing: Exploring the Frontiers of Mind/Body Medicine ISBN 0-553-34869-8
1991 Unconditional Life: Mastering the Forces That Shape Personal Reality
1991 Perfect Health: The Complete Mind/Body Guide ISBN 0-517-58421-2
1993 Ageless Body, Timeless Mind : The Quantum Alternative to Growing Old ISBN 0-517-59257-6
1993 Creating Affluence: Wealth Consciousness in the Field of All Possibilities
1994 The Seven Spiritual Laws of Success: A Practical Guide to the Fulfilment of Your Dreams
1995 The Way of the Wizard: Twenty Spiritual Lessons in Creating the Life You Want ISBN 0-517-70434-X
1995 The Return of Merlin: A Novel ISBN 0-449-91074-1
1995 The Path to Love: Spiritual Strategies for Healing
1997 The Path to Love: Renewing the Power of Spirit in Your Life ISBN 0-517-70622-9
1997 The Seven Spiritual Laws for Parents: Guiding Your Children to Success and Fulfillment
1999 Everyday Immortality: A Concise Course in Spiritual Transformation ISBN 0-609-60484-8
1999 Lords of Light: A Novel ISBN 0-312-96892-2
2000 The Angel is Near: A Novel ISBN 0-312-97024-2
2000 How to Know God : The Soul's Journey into the Mystery of Mysteries ISBN 0-609-60078-8
2001 The Deeper Wound: Recovering the Soul from Fear and Suffering, 100 Days of Healing
2001 Grow Younger, Live Longer: 10 Steps to Reverse Aging ISBN 0-609-60079-6
2002 Manifesting Good Luck Cards: Growth and Enlightenment
2003 Golf for Enlightenment: The Seven Lessons for the Game of Life
2003 The Spontaneous Fulfillment of Desire: Harnessing the Infinite Power of Coincidence ISBN 0-609-60042-7
2003 Synchrodestiny: Harnessing the Infinite Power of Coincidence to Create Miracles ISBN 1-84413-221-8
2003 Manifesting Good Luck: Love and Relationships, 50 Card Deck
2004 The Book of Secrets: Unlocking the Hidden Dimensions of Your Life ISBN 0-517-70624-5
2004 Fire in the Heart: A Spiritual Guide for Teens ISBN 0-689-86216-4
2005 Peace Is the Way : Bringing War and Violence to an End ISBN 0-307-23607-2
2005 The Seven Spiritual Laws of Yoga: A Practical Guide to Healing Body, Mind, and Spirit
2006 Ask The Kabala: Oracle Cards/Kabala Guidebook ISBN 978-1401910396
2006 Power Freedom and Grace: Living from the Source of Lasting Happiness ISBN 978-1-878424-81-5
2006 Life After Death: The Burden of Proof ISBN 0-307-34578-5
2006 Kama Sutra: Including the Seven Spiritual Laws of Love ISBN 978-1-852273-85-9
2007 Buddha: A Story of Enlightenment ISBN 978-0-06-087880-1
2008 The Third Jesus: The Christ We Cannot Ignore ISBN 978-0-307-33831-0
2008 Why Is God Laughing? The Path to Joy and Spiritual Optimism
2008 Jesus: A Story of Enlightenment ISBN 978-0061448737
2009 Reinventing The Body, Resurrecting The Soul
2009 The Ultimate Happiness Prescription: 7 Keys to Joy and Enlightenment
Julkaisut > Levyt

1998 A Gift of Love: Love poems inspired by Rumi
2001 Soul of Healing Meditations - A Simple Approach to Growing Younger
2002 A Gift of Love II: A Musical Valentine to Tagore
2004 Chakra Balancing: Body, Mind, and Soul
2009 The Soul Of Healing Meditations
Julkaisut > Videot

1995 Seven Spiritual Laws of Success
1995 The Way of the Wizard
2003 God and Buddha - a dialog
2004 Soul of Healing - Body, Mind, and Soul Vol. 1
2008 The Love Guru
Julkaisut > Suomennetut kirjat

2004 Polku rakkauteen ISBN 951-1-19991-9
2008 Ikuinen elämä ISBN 978-951-1-22006-0
2009 Salaisuuksien kirja ISBN 978-952-5734-53-9
2009 Kolmas Jeesus ISBN 978-952-483-111-6
2010 Buddha ISBN 978-952-483-131-4
2014 Superaivot - Vapauta mielen voimavarat ISBN: 978-952-260-284-8
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Chopra Center
Suomalainen kustantaja
Suomalainen kustantaja
Suomalainen kustantaja
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Käbi Laretei

Käbi Laretei 1959
Käbi Laretei ja Ingmar Bergman.
Käbi Alma Laretei (14. heinäkuuta 1922 Tartto – 31. lokakuuta 2014 Tukholma) oli virolais-ruotsalainen pianisti ja kirjailija. Hän opiskeli pianonsoittoa Tallinnan konservatoriossa ja pakeni vuonna 1940 Ruotsiin, jossa hänen isänsä Heinrich Laretei (1892–1973) työskenteli Viron suurlähettiläänä ja sittemmin asianajajana. Hän jatkoi pianonsoiton opiskelua Ruotsissa ja Sveitsissä. Laretei teki kansainvälisen uran ja järjesti varsinkin luentokonsertteja, esiintyi myös televisiossa ja levytti muun muassa Eduard Tubinan musiikkia sekä julkaisi kirjoja. Hän teki yhteistyötä Paul Hindemithin ja Igor Stravinskin kanssa. Vuodesta 1968 hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Käbi Laretei saattoi palata synnyinmaahansa vasta vuonna 1988, ja Viron itsenäistyttyä uudelleen hän konsertoi Tallinnassa ja Tartossa.
Laretei oli vuosina 1959–1969 naimisissa Ingmar Bergmanin kanssa. Heidän poikansa on ohjaaja Daniel Bergman.
Fanny Churberg

| Fanny Churberg |
| --- | --- |
 Fanny Churberg
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1845 Nikolainkaupunki (nyk. Vaasa), Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 10. toukokuuta 1892 Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  Taidemaalari
Palkinnot
 Dukaattipalkinto (1879) 
Düsseldorfin koulukuntaan kuuluvat suomalaiset taiteilijat
Werner Holmberg, , 1860.
Fanny Churberg, Karl Anders Ekman, Severin Falkman, Ellen Favorin, Alina Forsman, Hanna Frosterus-Segerstråle, Alexandra Frosterus-Såltin, Emma Gylden-von Schantz, Werner Holmberg, Karl Emanuel Jansson, Arvid Liljelund, Berndt Lindholm, Erik Johan Löfgren, Hjalmar Munsterhjelm, Victorine Nordenswan, Augusta Soldan, Victoria Åberg
Fanny Maria Churberg [ku:rbärj] (12. joulukuuta 1845 Nikolainkaupunki (nyk. Vaasa) – 10. toukokuuta 1892 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Fanny Churberg kuuluu niihin suomalaisiin taiteilijoihin, joita aikalaiset eivät arvostaneet ja joiden poikkeuksellista lahjakkuutta he eivät nähneet, mutta jotka myöhemmät sukupolvet ovat löytäneet. Churberg oli poikkeuksellinen suomalainen romantikko ja aikansa suuria maisemamaalauksen mestareita, jonka Helene Schjerfbeck tunnusti esikuvakseen.
Suomessa työskenteli 1800-luvun lopulla tiettävästi enemmän huomattavia naistaiteilijoita kuin missään muussa maassa. Kolme naistaiteilijaa lukeutuukin Suomen taiteen parhaimmistoon: Fanny Churbergin ohella Helene Schjerfbeck ja Ellen Thesleff. Thesleff ja Churberg olivat pääasiassa impressionisteja. Myös Helene Schjerfbeckillä oli tuotannossaan impressionistinen kausi. He elivät aikana, jolloin taidekoulut olivat naisilta suljettuja ja joutuivat siksi turvautumaan yksityisopetukseen. Tähän oli mahdollisuus lähinnä varakkaiden perheiden tyttärillä, ja Churbergillä oli perittyä varallisuutta.
Teoksia

Kaskimaisema Uudeltamaalta, n. 1872
Ruiskuhilaita, 1876
Metsäpuro, 1877
Kuutamomaisema, 1878
Kuutamomaisema, 1878
Kallioinen saaristomaisema, 1878
Muuttolinnut, 1878
Talvimaisema, iltatunnelma, 1880
Kirjallisuutta

Ahtola-Moorhouse, Leena 1988. ”Fanny Churberg – myytin ainekset”, Fanny Churberg 1845–1892: Näyttely Pyyninkinlinnassa 25.5.–7.8.1988, s. 14. Toimittanut Marna Maula. Tampere: Pyynikinlinna. ISBN 951-96028-1-X
Holger, Lena 1997. ”Churberg, Fanny (Maria), Finnish painter (1845–1892)”, Dictionary of Women Artists, s. 392–394. Edited by Delia Gaze. Taylor & Francis. ISBN 1-88496-421-4
Konttinen, Riitta: ”Churberg, Fanny (1845–1892)”, Suomen kansallisbiografia, osa 2, s. 194–196.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-443-6  / Teoksen verkkoversio.
Lindström, Aune 1938. Fanny Churberg: Elämä ja teokset. Porvoo: WSOY.
Ojanperä, Riitta 2000. Tuntematon horisontti: Suomen taidetta 1870–1920. Helsinki: Ateneum, Valtion taidemuseo. 326 s. Ateneumin julkaisusarja.
Tandefelt, Signe 1919. Fanny Churberg. Helsingfors: Schildt. Stenmans konstsalongs publikationer 3.
Tandefelt, Signe 1920. Fanny Churberg.  Arena, no. 1, 1920.
Schauman, Sigrid 1922. Fanny Churbergs teckningar. Svenska Pressen 11.2.1922.
Westermarck, Helena 1935. Fanny Churberg: Anteckningar om hennes insats i vår målarkonst. Finsk Tidskrift 1935, s. 315.
Westermarck, Helena 1937. Tre konstnärinnor: Fanny Churberg, Maria Wiik och Sigrid af Forselles. Helsinki: Söderström.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fanny Churberg Wikimedia Commonsissa
Churberg, Fanny hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  IdRef 
Nuori Churberg 1860-luvulla
Chicagon yliopisto

| Chicagon yliopisto |
| --- | --- |
  
 Chicagon yliopiston kampus toukokuussa
 lat. Universitas Chicaginiensis 
Motto:  Crescat scientia; vita excolatur
Perustettu:  1890
Tyyppi:  Yksityinen
Säätiön varat:  4,5 mrd. USD
Rehtori:  Paul Alivisatos
Sijainti:  Chicago, Illinois  Yhdysvallat (koord. 41.78972° -87.59972°)
Kampus:  850 000 m²
Sivusto:  www.uchicago.edu
Chicagon yliopiston pääportti
Chicagon yliopisto on John D. Rockefellerin perustama yksityinen yliopisto Chicagon kaupungissa Yhdysvalloissa. Maa-alueen ja rahaa yliopiston perustamiseen lahjoitti chicagolainen tavaratalon omistaja Marshall Field. Yliopistoon on saatu 82 Nobel-palkintoa, se sijoittuu vuosittain lähes poikkeuksetta maailman 10 parhaan yliopiston joukkoon ja sillä on erittäin intellektuaalinen maine.
Yliopisto oli Yhdysvaltojen ensimmäisiä, joka yhdisti toisaalta yleissivistävät aineet (vapaat taiteet) kirjallisuudesta matematiikkaan ja toisaalta saksalaistyyppisen tutkimuspainotteisen yliopiston. Se on kuuluisa myös muun muassa talouden ja sosiologian koulukunnistaan, lakikoulustaan (jossa muun muassa Barack Obama opetti) ja maailman ensimmäisestä ydinreaktorista.
Historia

Chicagon yliopisto on ollut alusta asti avoin naisille ja mustille, mikä oli vuonna 1891 poikkeuksellista. Se on myös ensimmäinen merkittävä yliopisto, joka nimitti mustan professorin (1947) ja otti naisopiskelijoita samoin pääsyehdoin miesten kanssa.lähde?
Yliopiston uskontovapaa linja on houkutellut monia vapaa-ajattelijoita, kuten kirjailijat Kurt Vonnegut ja Carl Sagan.lähde?
Improvisaatioteatteri sai alkunsa Chicagon yliopistossa, vuonna 1955 (ks. Compass Theater -ryhmä ja Paul Sills).
Vuonna 1978 yliopistoon nimitettiin naisrehtori, Hanna Holborn Gray. Hänestä tuli samalla maailman ensimmäinen merkittävän yliopiston naisrehtori.lähde?
Vuonna 2007 yliopisto perusti opiskelija-avustusrahaston, jonka on määrä poistaa kokonaan niiden perusopiskelijoiden tarve ottaa opintolainaa, joiden perheen vuositulot ovat alle 60 000 dollaria, ja puoliksi niiden, joiden perheillä vuositulot ovat 60 000–70 000 dollaria. Arvion mukaan tämä koskee neljännestä opiskelijoista.
Vuonna 2008 yliopisto ilmoitti perustavansa Milton Friedman -instituutin. Friedman valmistui yliopistosta vuonna 1933 ja työskenteli siellä professorina yli kolmekymmentä vuotta. Vuodesta 2011 lähtien instituutti on tunnettu nimellä Becker Friedman -instituutti, kun mikrotalousteorian Becker-keskus yhdistyi Friedman-instituuttiin.lähde?
Yliopistossa on jatko-opiskelijoita yhä kaksi kertaa niin paljon kuin college-opiskelijoita.lähde?
Chicagon koulukunta (taloustiede)

Chicagon yliopiston taloustieteellinen tiedekunta on erittäin tunnettu, myös termin Chicagon koulukunta (Chicago School of Economics) alla. Sitä ovat johtaneet kuuluisat Nobel-palkitut professorit Milton Friedman, Ronald Coase, George Stigler, Gary Becker, Robert Lucas, James Heckman, Robert Fogel ja Roger Myerson. Koulukunta on ollut tärkeässä osassa kehitettäessä vapaan markkinatalouden periaatteita nykyaikaan.
Chicagon koulukunta on kuulu taloustieteen soveltamisesta kaikkiin ihmiselämän puoliin, kuten yliopiston professori Steven Levitt havainnollistaa menekkiteoksessaan Freakonomics.lähde?
Chicagon sosiologinen koulukunta

Yliopistossa on myös Yhdysvaltain ensimmäinen sosiologian tiedekunta. Sen mukaan on nimetty kuuluisa Chicagon sosiologinen koulukunta, jonka uranuurtajia ovat Albion Small, George Herbert Mead, Robert E. Park, W. I. Thomas ja Ernest Burgess.
Maailman ensimmäinen ydinreaktori

Yliopisto tunnetaan maailman ensimmäisen ydinreaktorin, Chicagon läjän, sijaintipaikkana. Chicagon läjän pääsuunnittelijoihin kuului muun muassa Enrico Fermi. Koereaktori oli tärkeässä osassa Yhdysvaltojen ydinaseeseen johtaneessa Manhattan-projektissa ja ydinvoiman perusteiden luomisessa.lähde?
Yliopiston kampuksella sijaitsee aiheeseen liittyvä veistos, Henry Mooren Nuclear Energy.lähde?
Rehtorit

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Chicagon yliopiston rehtoreina:
1891–1906: William Rainey Harper
1906–1923: Harry Pratt Judson
1923–1925: Ernest DeWitt Burton
1925-1928: Max Mason
1929–1951: Robert Hutchins
1951–1960: Lawrence A. Kimpton
1961–1968: George Wells Beadle
1968–1975: Edward H. Levi
1975–1978: John T. Wilson
1978–1993: Hanna Holborn Gray
1993–2000: Hugo F. Sonnenschein
2000–2006: Don Michael Randel
2006–2021: Robert J. Zimmer
2021– Paul Alivisatos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chicagon yliopisto Wikimedia Commonsissa
Carl von Linnén patsas Chicagon yliopistossa
Lars Porsenna

Lars Porsenna. Promptuarii Iconum Insigniorum, 1553.
Lars Porsenna oli Clusiumin kaupungin etruskikuningas. Perimätiedon mukaan Porsenna piiritti Roomaa 507 eaa. palauttaakseen Tarquiniukset valtaan. Roomalaisten urhoollisen vastarinnan vuoksi hän kuitenkin luopui piirityksestä ja sen sijaan liittoutui heidän kanssaan taistellakseen Ariciaa ja Cumaea vastaan. Toisen käsityksen mukaan Porsenna käytti Roomaa tukikohtanaan latinalaisia vastaan ja oli osaltaan lakkauttamassa Rooman kuningasvaltaa. Sen mukaan Porsenna olisi lyönyt roomalaiset ja karkottanut Rooman etruskisyntyisen kuninkaan Tarquinius Superbuksen. Hän joutui kuitenkin vetäytymään kaupungista, jolloin Rooma jäi ilman kuningasta. Roomalaiset päättivätkin olla valitsematta uutta kuningasta. Sen sijaan he korvasivat kuninkuuden kahdella vuosittain valittavalla virkamiehellä, joita kutsuttiin konsuleiksi.
Lappalaisten mytologian katkelmia

| Lappalaisten mytologian katkelmia> Fragmenter i lappska mythologin |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Lars Levi Laestadius
Suomennos
Suomentaja:  Niila Outakoski
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  2000
ISBN:  951-746-204-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lappalaisten mytologian katkelmia (ruots. Fragmenter i lappska mythologin) on Lars Levi Laestadiuksen tutkielma vuosilta 1840–45. Teoksen on julkaissut suomeksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 2000 ja uudistettuna laitoksena 2011. Toimittaja on Juha Pentikäinen ja suomentaja Risto Pulkkinen.
Teoksesta on vanhempi suomennos nimellä Katkelmia lappalaisten mythologiasta, suomentajana Niila Outakoski (1994 ISBN 9985-60-045-2 Sarja: Deanu kultur ja musea, n:o 3. Alkuteos: Fragmenter i lappska mythologien).
Aiheesta muualla

Lappalaisten mytologian katkelmia SKS:n sivut [vanhentunut linkki] (Arkistoitu sivu)
Lappalaisten mytologian katkelmia julkaistiin tieteellisesti toimitettuna. Verkkouutiset 17.11.2000.
Juha Pentikäinen: Toisenlainen Lars Levi Laestadius – Lapin tutkijan juuria etsimässä (Arkistoitu – Internet Archive). Teologia.fi 3.4.2008.
Osmo Pekonen: Lappalaisten mytologian katkelmia[vanhentunut linkki]. Keskisuomalainen 22.10.2011.
Salome Tuomaala: Laestadius etnografina. Yliopisto-lehti 5/2001.
Aarne Lang

Aarne Karl Adolf Lang
Aarne Karl Adolf Lang (19. huhtikuuta 1888 Jyväskylä – 3. huhtikuuta 1960) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti ja tilanomistaja.
Perhe ja opinnot

Langin vanhemmat olivat varatuomari August Edvard Adolf Lang ja Olga Augusta Rosvall. Hän kävi viisi luokkaa Oulun klassillista lyseota, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan ja suoritti farmaseuttitutkinnon vuonna 1909 ja jatkoi edelleen opintojaan Helsingin yliopiston farmaseuttisessa laitoksessa kolme ja puoli lukukautta. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Mary Helena Hartosen kanssa.
Jääkäriaika

Lang liittyi yhtenä ensimmäisistä Saksassa järjestetylle Pfadfinder-kurssille 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, ja 31. elokuuta 1915 alkaen hänet liitettiin Kuninkaallisen Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. marraskuuta 1915 pataljoonan 3. komppaniaan ja edelleen 19. elokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja 5. lokakuuta 1916 uudelleen 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa ja Riianlahden rannikkoasemissa. Hän osallistui sotakoulun A-kurssiin Libaussa vuonna 1917.
Suomen sisällissota

Lang astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 kapteeniksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi 1. Jääkärirykmentin 2. Jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 22. maaliskuuta 1918 komppanianpäälliköksi Reserviupseerikouluun (puolustusministeriön sotavänrikkikoulu).
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Lang komennettiin 5. elokuuta 1918 Karjalan rykmentti n:o 1:een, josta muodostettiin myöhemmin ensin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5 ja myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Hänet sijoitettiin ensin III pataljoonan komentajaksi ja l. tammikuuta 1921 alkaen talouspäälliköksi sekä 8. maaliskuuta 1924 alkaen I pataljoonan komentajaksi. Hän hoiti useita kertoja rykmentinkomentajan tehtäviä. Hänet siirrettiin 11. heinäkuuta 1924 Polkupyöräpataljoona 3:n komentajaksi. Armeijasta hän erosi 10. lokakuuta 1925 ja toimi sen jälkeen vuosina 1926–1929 Keskinäisen Henkivakuutusyhtiö Suomen tarkastajana ja vuosina 1930–1932 Oy Nielsen & Winter ab:n edustajana ja vuosina 1933–1937 rohdoskauppiaana Helsingissä. Näiden työtehtäviensä jälkeen hän toimi Hietalahden kartanon omistajana Mikkelissä vuoteen 1950, jolloin hän muutti Helsinkiin. Luottamustehtävissä hän toimi 3. Divisioonan kunnianeuvoston jäsenenä vuosina 1919–1925. Hänet on haudattu Mikkelin maalaiskunnan hautausmaalle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Gruppenführer 2. syyskuuta 1915  Zugführer 4. huhtikuuta 1916  Kapteeni 11. helmikuuta 1918  Majuri 24. joulukuuta 1919  Everstiluutnantti 10. lokakuuta 1925 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun 1. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Seija Lampila

Seija Lampila.
Seija Lampila (oik. Lampila-Lassiter, 22. helmikuuta 1936 Helsinki – 1. syyskuuta 2021 Roswell, Georgia, Yhdysvallat) oli suomalainen iskelmälaulaja. Suuren osan levytyksistään hän teki ennen kahdettakymmenettä ikävuottaan. Lampilasta ei koskaan tullut suurta yleisön suosikkia, mutta musiikin ammattilaiset arvostivat hänen kykyään eläytyä kulloiseenkin tulkintaan. Esimerkiksi George de Godzinsky sijoitti Lampilan taidoiltaan 1950-luvun naislaulajien kärkeen.
Levytykset > Kokoelma

Unohtumattomat (1999)
Levytykset > Mukana myös kokoelmilla

Viihdemusiikkia 8 (1990)
50-luvun parhaat 2: 20 suosikki-iskelmää vuosilta 1952–53 (1995)
50-luvun parhaat 5: 20 suosikki-iskelmää vuosilta 1958–59 (1995)
Iskelmäradio soi: Arkiston aarteita 1949–60 (1995)
Laulajia jazztunnelmissa (1996)
Italialaisittain (2006)
Kirjallisuutta

Lampila-Lassiter, Seija: Laululintunen, siipirikko: Iskelmälaulajattaren muistelmia. WSOY 1995. ISBN 951-0-20456-0
Aiheesta muualla

Seija Lampilan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Seija Lampila Pomus.netin tietokannassa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 2 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Börje Lampenius

Börje Lampenius vuonna 1957 Nikolai Gogolin Reviisorin nimiosassa.
Tor Börje Lampenius (18. joulukuuta 1921 Helsinki – 3. marraskuuta 2016) oli suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä-laulaja. Hän teki mittavan uran Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa. Hänen kuuluisia roolejaan ovat olleet muun muassa Kauppamatkustajan kuoleman päärooli ja tavaramerkiksi muodostunut Freddyn osa näytelmässä My Fair Lady. Lampenius on levyttänyt useita iskelmiä ja näytellyt elokuvissa sekä Suomessa että Ruotsissa. Vuonna 2000 Lampeniukselle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Teatteriura

Börje Lampeniuksen kiinnostus teatteriin heräsi jo kuusivuotiaana. Rintamapalveluksen jälkeen vuosina 1944–1946 hän suoritti Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun. Lisäksi hänellä oli lauluopintoja Klosters Röstskolassa. Hän työskenteli Ruotsalaisessa teatterissa vuodesta 1946 ohjaajana ja näyttelijänä ja toimi myös lavastajana. Lampeniuksen merkittäviä rooleja olivat muun muassa Hertig Adam (Tiggarstudenten), Freddy (My Fair Lady) ja Theseus (Theseus). Ohjauksista mainittakoon Kort möte, Åtta kvinnor ja Swedenhjelms. Lisäksi hän ohjasi revyitä ja lastennäytelmiä. Lampenius jäi eläkkeelle 1987. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa Robert Alftanin revyyssä På hemmafrontet intet nytt Ruotsalaisessa teatterissa. Hänen viimeiseksi esiintymisekseen jäi Riko Eklundhin ohjaama muisteluesitys Thalias trotjänare helmikuussa 2016.
Elokuvat ja iskelmät

Lampeniuksen ansioihin kuuluu sivuosia 1950-luvun suomalaisissa elokuvissa, esimerkiksi Filip von Schantzin rooli elokuvassa Mä oksalla ylimmällä vuonna 1954. Vuonna 1978 hänellä oli sivuosa ruotsalaisessa elokuvassa Lakeuden laulu.
Lampenius levytti 1950-luvulla yli kaksikymmentä iskelmää, esimerkiksi "Vanha riimu", "Istanbul", "Nainen – mies" (Brita Koivusen kanssa) ja "Erämaajärven mökki". Myöhemmällä iällä Lampenius on harrastanut muun muassa maalausta ja pianonsoittoa.
Yksityiselämä

Börje Lampeniuksen vanhemmat olivat Karl Wilhelm Lampenius ja Berta Maria Sandberg. Vuosina 1951–1970 hän oli naimisissa näyttelijä Gunvor Sandkvistin kanssa. Liitosta syntyivät lapset Lili Charlotte (s. 1955) ja Bo Harald (s. 1962). Viulisti Linda Lampenius on Börje Lampeniuksen ja näyttelijä Ulla Eklundin tytär.
Filmografia

Läpi usvan (1948)
Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952)
Salakuljettajan laulu (1952)
Rantasalmen sulttaani (1953)
Onnelliset (1954)
Mä oksalla ylimmällä (1954)
Pieni luutatyttö (1958)
Män kan inte våldtas (Miestä ei voi raiskata) (1978)
Harjunpää och kalla döden (Harjunpää ja kylmä kuolema) (1983)
Aiheesta muualla

Börje Lampenius: Tula tullalla. Ylen Elävä arkisto.
Börje Lampenius: Jos sais kerran reissullansa. Ylen Elävä arkisto.
Lampenius, Börje hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Uppslagsverket Finland