stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bimediaani
Nelikulmio > Neljän massan painopiste

Bimediaanien leikkauspiste on myös painopiste neljälle samanpainoiselle massalle, jotka ovat nelikulmion kärjissä. Lisäksi myös Varignonin suunnikkaan oma painopiste yhtyy tähän painopisteeseen.
Tetraedri

Epäsäännöllisen tetraedrin kuuden särmän keskipisteet voidaan yhdistää kolmella bimediaanilla, jotka leikkaavat toisensa yhteisessä pisteessä. Taso, joka leikkaa tetraedrin kahtia pitkin yhtä bimediaania, jakaa tetraedrin tilavuuden kahteen puolikkaaseen.
Azealia Banks

Azealia Banks vuonna 2018.
Azealia Banks (s. 31. toukokuuta 1991 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pop-laulaja ja rap-artisti. Hänet tunnetaan parhaiten hittikappaleestaan 212. Banks on myös tunnettu lukuisista riidoista muiden julkkisten kanssa.
1991–2011: Lapsuus ja Miss Banks

Azealia Amanda Banks syntyi vuonna 1991 New Yorkissa Brooklynissä, jossa hän eli kahden siskonsa ja äitinsä kanssa lapsuutensa. Hän kiinnostui näyttelemisestä ja laulamisesta ja kirjoitti aluksi muutamia R&B-tyylisiä lauluja. Banks lähetti kappaleet ”Gimme Me Change” Ja ”Seventeen” amerkikkalaiselle DJ:lle Diplolle ja sai levytyssopimuksen, joka myöhemmin irtisanottiin.
2011–2012: Fantasea

Banks julkaisi ensimmäisen singlensä "212" vuonna 2011 ja se sai paljon huomiota. Myöhemmin samana vuonna Banks julkaisi ensimmäisen ep:nsä "1991". Joulukuussa 2011 Banks ilmoitti työskentelevänsä studioalbumiin parissa. Hän julkaisi nettiin kappaleen "NEEDSUMLUV", joka oli kunnianosoitus Aaliyahille, joka olisi täyttänyt julkaisupäivänä 33 vuotta. Kesäkuussa 2012 Banks ilmoitti että hänen ensimmäinen mixtape "Fantasy" julkaistaan pian. Hän julkaisi "Fantasyn" 11. heinäkuuta 2012 ja hänen oli tarkoitus julkaista singlenä "Esta Noche", mutta se peruutettiin koska Banksilla oli ristiriitoja kappaleen tuottajan kanssa.
2012–2015: Broke with Expensive Taste

Joulukuussa 2012 Banks julkaisi BBD:n, joka meni albumille Broke with Expensive Taste ja saman vuoden lopulla Banks julkaisi albumin nimen.
Albumin ensimmäisenä singlenä oli tarkoitus olla "Miss Amor" ja B-Puolella "Miss Camaraderie", mutta kappaleita ei ikinä julkaistu tuntemattomista syistä. Maaliskuussa 2013 Banks julkaisi SoundCloudiin kappaleen "Yung Rapunxel", joka oli ensimmäinen single albumilta. Kesäkuussa hän julkaisi "ATM Jam" Pharrell Williamsin kanssa, mutta kappale poistettiin myöhemmin myynnistä ja albumilta, joka päättyi Pharrelin ja Banksin välirikkoon. Banks julkaisi vuonna 2014 ”Heavy Metal And Reflective” ja ”Chasing Time”. Banks julkaisi Broke with Expensive Tasten syyskuussa 2014.
2015–2016: Slay-Z

Vuonna 2015 Banks julkaisi vielä "ICE Princess", joka oli albumilta Broke with Expensive Taste. Kappaleen bonuksena oli tarkoitus olla "Anna Wintour", "Skylar Diggins" ja "Big Talk". jossa on mukana Rick Ross. Banks innostui tekemään uutta musiikkia ja julkaisi 2016 "The Big Big Beat", joka sai paljon huomiota. Banks julkaisi albumin helmikuussa 2016.
2015–2017: Love Beats Rhymes

Banks näytteli elokuvassa Love Beats Rhymes. Elokuvan kuvausten takia hän joutui perumaan muun muassa Suomen keikkansa vuonna 2015.
2015–2019: Business and Pleasure ja Fantasea II: The Second Wave

Banks sanoi olevansa kiinnostunut tekemään jatko-osaa vuoden 2014 Broke with Expensive Tastesta. Banks lupasi julkaista vuosina 2015-2016 Business and Pleasuren. 2017 Banks julkaisi kappaleet "Chi Chi" ja "Escapades", mutta jäi epäselväksi olivatko ne singlenä vai promootiosinglejä.kenen mukaan?
Banks julkaisi 2018 "Anna Wintour” ja "Treasure Island" singlenä Fantasea II: The Second Wavelle. 2018 Banks julkaisi "Pyrex Princess" jonka oli tarkoitus tulla Business and Pleasurelle. Hän julkaisi "Playhouse" vuonna 2019. Banks kertoi aikovansa julkaista mixtapen Yung Rapunxel: Pt.II.
Konfliktit > Angel Haze

Banks ajautui riitaan vuonna 2012 Angel Hazen kanssa, koska Banks oli sitä mieltä, että Haze leikkii, että Brooklyn on hänen alueensa, koska Angel Haze muutti alueelle vasta 16-vuotiaana, kun taas Banks on asunut siellä koko ikänsä. Riita ajautui niin pahaksi, että Haze julkaisi mollauskappaleen ”On The EDGE” ja Banks ”No Problems”, lopulta Haze julkaisi vielä ”Shut The Fuck Up” -nimisen kappaleen.
Julkaisut > Albumit

Broke with Expensive Taste (2014)
Kiertueet

Mermaid Ball Tour (2012-2013)
Broke with Expensive Taste Tour (2014-2015)
North American Tour (2017)
Brasil Tour (2018)
Käännös suomeksi
Liekkikaulurikolibri

| Liekkikaulurikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Kaulurikolibrit Threnetes
Laji::  ruckeri
Kaksiosainen nimi
 Threnetes ruckeri  (Bourcier, 1847) 
Katso myös
   Liekkikaulurikolibri Wikispeciesissä   Liekkikaulurikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkikaulurikolibri (Threnetes ruckeri) on amerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Keski-Amerikan Belizestä ja Guatemalan itäosista Panamaan, Kolumbiaan, läntiseen Ecuadoriin ja Venezuelan luoteisosaan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Ecuadorin Esmeraldasista vuonna 1847.
Käyn uudelleen eiliseen (albumi)

| Käyn uudelleen eiliseen Lea Laven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991 Finnvox, Helsinki
 Julkaistu: 1991
 Tuottaja(t): Chrisse Johansson
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 42.49
 Levy-yhtiö: Polarvox Oy
Lea Lavenin muut julkaisut
| Ali Baba 1990 | Käyn uudelleen eiliseen 1991 | Vie 1993 |
Käyn uudelleen eiliseen on Lea Lavenin vuonna 1991 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Polarvox Oy. Albumi sisältää uudelleen levytettynä Lavenin vuoden 1969 ensilevytyksen "Se on elämää".
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Antero Jakoila.
Käyn uudelleen eiliseen – 3.13 (säv. Les Reed, sov. Juha Vainio)
Oli kuu, oli ilta – 2.36 (säv. B. de Flippi, san. Kari Tuomisaari)
Sydän – 3.32 (säv. Barry Mann & Cynthia Weil, san. Saukki)
Kukkia ja mehiläisiä – 2.42 (säv. H. Newman, san. Chrisse Johansson)
Mandshurian kummut – 3.16 (säv. J. Schateow, san. Saukki)
Vapaapäivä – 2.47 (säv. E. Sbriccoli, I. Greco, M. Cantini, Mogol, G. Boncompagni & Fontana, san. Saukki)
Se on elämää – 3.08 (säv. Mattone & Migliacci, san. Johansson)
Keinu kanssani – 2.13 (säv. P. Beltran Ruiz, san. Vainio)
Sataman valot – 3.03 (säv. J. Kennedy & H. Williams, san. S. Tuuli)
Käy tanssimaan – 5.03 (säv. Trad., san. Saukki)
Anna mun ajoissa tietää – 2.54 (säv. Hammond & Hazlewood, san. Vainio)
Tulenliekki – 3.44 (säv. Antonio Brave, san. Orvokki Itä)
Pojat – 2.45 (säv. Trad., san. Saukki)
Nousevan auringon talo – 5.01 (säv. Trad., san. Lasse Mårtenson)
Tekijät

Chrisse Johansson – tuottaja
Make Törrönen – äänittäjä, miksaaja
Erik Uddström – kannen kuva
Vesa Lempiäinen – kannen suunnittelu
Aiheesta muualla

Käyn uudelleen eiliseen -albumi Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Käpypalmut

| Käpypalmut |
| --- | --- |
 Japaninkruunukävykin (Cycas revoluta) hedekukinto.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cycadales  Dumort.
Heimot
 Cycadaceae – kruunukävykkikasvit eli käpypalmukasvit  Stangeriaceae – saniaiskävykkikasvit  Zamiaceae – samiakävykkikasvit eli samiakasvit 
Katso myös
   Käpypalmut Wikispeciesissä   Käpypalmut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käpypalmut ovat paljassiemenisiä siemenkasveja, jotka muodostavat lahkon Cycadales. Ne eivät ole kovinkaan läheistä sukua muille nykyisin eläville kasveille, vaikka niitä usein luullaankin palmuiksi tai saniaisiksi. Siinä mielessä ryhmän suomenkielinen nimi käpypalmut onkin hieman harhaanjohtava, sillä ryhmän lajit eivät ole erityisen läheistä sukua palmuille. Käpypalmujen lehdet ovat jäykät ja ne kasvavat viuhkamaisena rykelmänä paksusta varresta, joka nuorena muistuttaa suurta käpyä.
Esiintyminen

Nykyisin elävät käpypalmut jakautuvat kolmeen heimoon, yhteentoista sukuun ja 289 tunnettuun lajiin, jotka kaikki esiintyvät maapallon trooppisissa ja subtrooppisissa osissa. Keski- ja Etelä-Amerikassa lajimäärä on runsain; lisäksi useita lajeja esiintyy Australiassa, Tyynenmeren saarilla, Japanissa, Kiinassa, Intiassa, Madagaskarilla ja ainakin 65 lajia Afrikan mantereen eteläosassa ja trooppisessa keskiosassa.
Useimmat käpypalmut tarvitsevat elinympäristökseen suhteellisen valoisan ja lämpimän paikan, mutta muutoin ne eivät ole kasvupaikkansa suhteen vaativia. Jotkut lajit selviytyvät hiekalla tai jopa kalliolla tai suolaisella maaperällä. Jurakaudella käpypalmut olivat yksi hallitsevista kasvityypeistä, mutta nykyään ne muodostavat varsin pienen osan kasvikunnasta. Lisäksi monet lajit ovat käyneet uhanalaisiksi elinympäristön muutosten takia. Käpypalmut ovat nykyisin melko suosittuja koriste- ja huonekasveja, ja niitä voi myös kasvattaa suoraan siemenistä.
Kehityshistoria

Yhdessä neidonhiuspuiden kanssa käpypalmut ovat vanhin nykyään elävä siemenkasviryhmä. Ne kehittyivät todennäköisesti muinaisista siemensaniaisista myöhäisellä paleotsooisella maailmankaudella. Varhaisimmat Kiinasta tehdyt fossiililöydöt ovat peräisin alapermikaudelta 270–280 miljoonaa vuotta sitten. Ne levisivät mesotsooisella maailmankaudella kaikkialle maailmaan, ja yhdessä neidonhiuspuiden sekä havupuiden kanssa ne hallitsivat kauden kasvillisuutta. Kyseiset käpypalmut eivät kuitenkaan olleet läheistä sukua nykyään eläville kolmelle heimolle, jotka ilmestyivät tertiäärikaudella 50–60 miljoonaa vuotta sitten. Koppisiemenisten noustua hallitseviksi kasveiksi liitukaudella alkoivat käpypalmut vähitellen harvinaistua ja monet lajit kuolivat sukupuuttoon.
Käyttö

Käpypalmuista tehdään joissakin maissa saagon tapaista jauhoa ihmisravinnoksi. On olemassa hypoteesi, että mikrobien tuottama aminohappo beeta-N-metyyliamino-L-alaniini (BMAA) joutuisi käpypalmujen ravintokäytön vuoksi ihmisiin ja aiheuttaisi ainakin Guamin alkuperäisasukkaiden tšamorrojen keskuudessa motoneuronitaudin kaltaista dementiaa.
Aiheesta muualla

Karala, Maija: Kaikki mitä halusit tietää japaninkäpypalmusta Viidakkokirjeet -blogi.  23.8.2014. Viitattu 30.11.2020.
Lipponen, Visa: Käpypalmu kärsii Meillä kotona.  28.4.2005. Viitattu 30.11.2020.
Cycads Links for Palaeobotanists. Viitattu 30.11.2020. (englanniksi)
Lattia- ja kattofunktio

Lattiafunktio
Kattofunktio
Lattia- ja kattofunktio ovat kaksi matematiikassa ja tietojenkäsittelytieteessä käytettävää funktiota, jotka muuntavat mielivaltaisen reaaliluvun kokonaisluvuksi.
Nimet "katto" (ceiling) ja "lattia" (floor) sekä vakiintuneet merkintätavat esitti ensimmäisenä Kenneth E. Iverson vuonna 1962.
Lattiafunktio

Lattiafunktio reaaliluvusta x, joka merkitään  \lfloor x\rfloor  tai floor(x), palauttaa suurimman kokonaisluvun, joka on pienempi tai yhtäsuuri kuin x.
Siis kaikille reaaliluvuille x pätee:
Esimerkiksi floor(2.9) = 2, floor(−2) = −2 ja floor(−2.3) = −3.
Positiivisilla luvuilla x funktiota floor(x) voidaan kutsua myös x:n kokonaislukuosaksi. Funktio  x-\lfloor x\rfloor  (myös x mod 1) on x:n desimaaliosa.
Kattofunktio

Kattofunktio, jota merkitään  \lceil x\rceil  tai ceil(x), palauttaa pienimmän kokonaisluvun, joka on suurempi tai yhtäsuuri kuin x.
Siis kaikille reaaliluvuille x pätee:
Esimerkiksi ceil(2,3) = 3, ceil(2) = 2 ja ceil(−2.3) = −2.
Lattiafunktion ominaisuuksia

Seuraava epäyhtälö on aina voimassa reaaliluvulle x :
Kun x ja n ovat positiivisia lukuja,
Lattiafunktio on idempotentti:  \lfloor \lfloor x\rfloor \rfloor =\lfloor x\rfloor .
Mille tahansa kokonaisluvulle k ja reaaliluvulle x,
Luvun x perinteinen pyöristäminen voidaan ilmaista tavalla: floor(x + 0,5)
Lattiafunktio ei ole jatkuva, vaan puolijatkuva funktio. Vakiofunktiona sen derivaatta on nolla jokaisessa pisteessä jotka eivät ole kokonaislukuja.
Jos x on reaaliluku ja n on kokonaisluku, pätee n ≤ x jos ja vain jos n ≤ floor(x).
Reaalilukujen x, jotka eivät ole kokonaislukuja, lattiafunktio voidaan esittää Fourier-esityksenä:
Jos m ja n ovat keskenään jaottomia lukuja, niin
Jokaisen positiivisen kokonaisluvun k numeroiden määrä määritellään
Kattofunktion ominaisuuksia

Voidaan näyttää, että
Jokaiselle kokonaisluvulle k pätee
Laura Žemberyová

Laura Žemberyová Kansojen liigan ottelussa Suomea vastaan Turussa syyskuussa 2023.
Laura Žemberyová (s. 20. elokuuta 2001) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän edustaa Yhdysvalloissa Cincinnatin yliopiston Cincinnati Bearcats -joukkuetta, johon hän siirtyi Alabaman yliopiston UAB Blazersista vuonna 2023. Euroopassa hän edusti viimeksi tšekkiläistä Slavia Prahaa vuonna 2020. Hän on pelannut maaliskuun 2024 loppuun mennessä 21 maaottelua Slovakian naisten maajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa kesäkuussa 2019.
Lauri Brander

Lauri Sakarias Pailemo (vuoteen 1935 Brander) (30. maaliskuuta 1897 Helsinki – 24. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen, nuoruudessaan pikaluistelija ja yleisurheilija ja myöhemmin urheilujohtaja, yritysjohtaja. Hän edusti seuratasolla luistelussa Helsingin Luistelijoita (HL) ja Helsingin Kisa-Veikkoja (HKV).
Lauri Brander kilpaili 1910-luvulla niin yleisurheilussa kuin pikaluistelussa asuessaan Helsingissä. Hän osallistui luistelussa ensimmäisen kerran Suomen mestaruuskisoihin keväällä 1920 osallistuen sen jälkeen vielä neljä kertaa SM-kisoihin. Yleisurheilussa Brander saavutti HKV:n riveissä vuosien 1917 ja 1919 SM-viesteissä kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Hän oli jo vuoden 1918 SM-kisoissa 100 ja 200 metrin loppukilpailuissa saavuttamatta kuitenkaan mitalia.
Brander siirtyi 1920-luvun lopulla Viipuriin, jossa hän toimi sikäläisen polkupyöräliikkeen Albin Kemppi Oy palveluksessa. Samaan aikaan hän toimi aktiivina urheilun seurajohtajana eli vuodesta 1930 Viipurin Luisteluseuran ja vuodesta 1937 Viipurin Pyöräilijöiden puheenjohtajana. Vuosina 1944−1945 hän toimi Suomen Pyöräilyliiton puheenjohtajana.
Henkilökohtaiset ennätykset > Pikaluistelu

500 m: 48,2 s (8.3.1924, Tampere)
1 000 m: 1.41,9 s (18.3.1923, Viipuri)
1 500 m: 2.32,6 s (16.2.1919, Helsinki)
5 000 m: 9.17,2 s (3.3.1917, Helsinki)
10 000 m: 19.26,5 s (28.1.1923, Tampere)
Henkilökohtaiset ennätykset > Yleisurheilu

100 m: 12,1 s (19.8.1917, Tampere)
200 m: 24,7 s (31.8.1918, Helsinki)
400 m: 56,6 s (1.9.1918, Helsinki)
Lauri Brander myöh. Pailemo poika oli 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa pikajuoksijana menestynyt Ensio Pailemo.
Liivinmaan voivodikunta

Voivodikunnan vaakuna. Nimikirjaimet SA viittaavat Puola-Liettuan hallitsijaan Sigismund II:seen (Sigismund August).
Liivinmaan voivodikunnan sijainti Puola-Liettuassa
Liivinmaan voivodikunta (puol. Województwo inflanckie) eli Puolan Liivinmaa oli hallinnollinen alue (voivodikunta) Puola-Liettuan kuningaskunnassa. Se muodostettiin aiemmista Liivinmaan herttuakunnasta ja Wendenin voivodikunnasta vuonna 1621 ja se kesti vuonna 1772 tapahtuneeseen Puolan ensimmäiseen jakoon asti.
Voivodikunta muodostettiin siitä osasta Liivinmaata, joka oli jäänyt Puolalle Ruotsia vastaan käydyn Puolan sodan (1600–1629) jälkeen. Alue oli ollut Puolan hallinnassa vuodesta 1561, ja Puola tunnusti Ruotsin vallan muualla Liivinmaassa vasta Olivan rauhassa vuonna 1660. Voivodikunta säilytti herttuakunnan aseman, koska se ei kuulunut Puolaan eikä Liettuaan, vaan se oli molempien kondominaatti.
Liivinmaan voivodit asuivat Dünaburgissa (puol. Dyneburg, latv. Daugavpils). Voivodikunta vastasi alueeltaan suunnilleen nykypäivän Latgallian historiallista aluetta, joka muusta Latviasta poiketen on pääasiassa katolinen. Tämä johtuu nimenomaan pidemmästä ajasta katolisen Puolan alaisuudessa.
Entisen Kuurinmaan hiippakunnan Piltenen aluetta hallinnoitiin vuosina 1617–1656 osana Liivinmaan herttuakuntaa, mutta vuonna 1717 Puola-Liettua siirsi sen jälleen suoraan Kuurinmaan herttuakunnan alaisuuteen. Tuolloin aluetta hallittiin Liivinmaan voivodikunnasta.
Luettelo voivodeista

Jerzy Farensbach
Maciej Demblński
Krzysztof Słuszka
Teodor Doenhoff
Joachim Tarnowski
Tomasz Sapieha
Paweł Sapieha
Mikołaj Korft
Przecław Leszczyński
Alexander Morszlyn
Jan Teodor
Jerzy Płatem
Otto Fryderyk Felkierzamb
Jan Koss
Jędrzej Głębocki
Piotr Przebendowski
Antozi Morsztyn
Wilhelm Płatem
Jan Borch
Stanisław Brzostowski
Jozafat (Jan) Zyberg
Gaspar Rogaliński
Adam Falkierzamb
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Woiwodschaft Livland
Käännös suomeksi
Linda Moes

Linda Moes (s. 24. syyskuuta 1971 Veendam, Groningen) on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1988.
Siellä hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa seitsemänneksitoista (ajalla 1.11,87) ja 200 metrin selkäuinnissa yhdenneksitoista (ajalla 2.20,83). Moes ui myös rintauintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, yhdessä Jolanda de Roverin (selkäuinti), Conny van Bentumin (perhosuinti), ja Karin Brienessen (vapaauinti) kanssa. He sijoittuivat viidensiksi, ajalla 4.12,19.
Neljä vuotta myöhemmin, hieman ennen kesäolympialaisia 1992 Moes luovutti kisapaikkansa Alankomaiden joukkueessa. Kira Bulten korvasi hänet 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Liekkikala

| Liekkikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Liekkikalat Cepolidae
Suku::  Cepola
Laji::  macrophthalma
Kaksiosainen nimi
 Cepola macrophthalma  Linné, 1758 
 Liekkikalan levinneisyys
Katso myös
   Liekkikala Wikispeciesissä   Liekkikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkikala (Cepola macrophthalma) on liekkikalojen heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1758. Liekkikala voi kasvaa pisimmillään 80 senttimetriä pitkäksi.
Liekkikalaa tavataan Atlantin itäosassa Brittein saarilta Senegalin edustalle, ja lisäksi Välimerellä. Se elää 15-400 metrin syvyydessä, hiekka- ja mutapohjien päällä mutta ui joskus keskikerroksessa.
Liekkikalaa kalastetaan Välimeressä ruokakalaksi trooleilla ja kalaverkoilla. Länsi-Afrikan rannikolla se joutuu trooleihin sivusaaliina. Atlantilla suurimmat liekkikalan kalastajat ovat Espanja ja Portugali.
Langeland

Langeland
| --- | --- |
Sijainti:  54°55′N, 10°45′E Tanska
Vesialue:  South Funen Archipelago (d) (käännä suomeksi) 
Korkein kohta:  Skøvlebjerg (d) 
Pinta-ala:  284 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  12 071
Asutuskeskukset:  Rudkøbing
Kieli:  tanska
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Langeland on Tanskan saarista yhdeksänneksi suurin. Sen naapurisaaria ovat luoteessa Fyn ja Tåsinge, lännessä Ærø ja idässä Langelandin Beltin takana Lolland.
Maantiede

Langeland on 52 km pitkä ja 11 leveä, pohjois-etelä-suuntainen saari. Sen korkein kohta on Skøvlebjerg, 46 m merenpinnasta. Se muodostaa parin pienemmän asutun saaren kanssa Langelandin kunnan, joka on osa Etelä-Tanskan aluetta.
Saaren suurin asutuskeskus on Rudkøbing länsirannikolla, vastapäätä Siøtä ja Tåsingea. Sen asukasluku on n. 4500 henkeä. Muita asutuskeskuksia ovat Humble, Bagenkop, Lohals, Spodsbjerg, Tranekær ja Tullebølle.
Liikenneyhteydet

Langelandista on silta pienen Siøn saaren kautta Tåsingeen ja sieltä Fyniin. Saarelta on kolme lauttayhteyttä: Rudkøbingistä Strynøhön ja Ærøhön lännessä, sekä Spodsbjergistä Langelandin Beltin poikki Tårsiin Lollandissa.
Historiaa

Langeland on ollut asuttuna esihistoriallisista ajoista lähtien. Saarella sijaitsee dolmeneita ja käytävähautoja, joista "Humblen kuninkaan hautana" tunnettu hauta saaren eteläosassa on merkittävin. Siellä on myös viikinkiaikaiset Borrebjergin ja Guldborgin linnavuoret, joihin asukkaat vetäytyivät suojaan vendien hyökkäyksiltä. Valdemar I:n aikana Tranekæriin rakennettiin linna, joka auttoi rauhoittamaan aluetta.
 Langeland kärsi pahoin Ruotsin ja Tanskan sodassa 1657-1650, mutta toipui seuraavalla vuosisadalla.
Tanskalainen fyysikko Hans Christian Ørsted ja tämän veli, Tanskan pääministeri Anders Sandøe Ørsted olivat kotoisin Rudkøbingistä.
Kuvia

Gåsetorvet ("Hanhitori") Rudkøbingissä. Torilla on H.C. Ørstedin patsas.
Rudkøbingin kirkko
1962 avattu silta Langelandista Tåsingeen
Humblen kuninkaan hauta
Dolmen Haugebøllen lähellä
Tranekærin linna saaren länsirannikolla
Lapsuuden satuaarre

| Lapsuuden satuaarre> Barndomslandets klassiska sagor.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Margareta Schildt, toimittanut
Suomennos
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1987
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  346 + 5
ISBN:  951-1-09754-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lapsuuden satuaarre (Barndomslandets klassiska sagor) on alkujaan Ruotsissa koottu satuantologia, jonka valikoima on peräisin pohjoismaisena yhteistyönä syntyneestä kahdeksanosaisesta satukokoelmasta Satumaailma. Lapsuuden satuaarteen on julkaissut vuonna 1987 Otava. Sen on koonnut Margareta Schildt.
Sadut

Tuhattylleröisten tie – Britt G. Hallqvist
Viikko jossa oli pelkkiä sunnuntaipäiviä – irlantilainen kansansatu
Kolumbus ja muna – James Baldwin
Väärin toivottu – vanha saksalainen tarinan mukaan kertonut G. Djurclou
Räätälimestari – ruotsalainen satu
Sammakkoprinsessa – Vasilisa Semjonov
Kolmen Jäärä Väärän seikkailu – norjalainen kansansatu
Harmaan aasin joululaulu – James Krüss
Marakatti Poppinen – Egon Mathiesen
Kolme pientä porsasta –englantilainen satu
Tuhma-Jussi – H. C. Andersen
Kolme karhua –englantilainen satu
Bremenin kaupungin soittoniekat – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
Satu keittäjistä ja ennustuksista – Joan Aiken
Kissamatka – Ivar Arosenius
Laivalapsi
Olli Oskari Ohtonen – Munro Leaf
Poika joka meni hakemaan Pohjatuulelta jauhonsa takaisin
Tittelintuure – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
Punahilkka – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
Hiiri Hopea – Marika Stiernstedt
Saapasjalkakissa – Charles Perrault
Siilipoikien talvikengät – Eva Billow
Tuhkimo – Charles Perrault
Kun suuri mustikkavuori tuli kaupunkiin – Elsa Beskow
Nukke nurmikossa
Kissa joka kulki itsekseen – Rudyard Kipling
Hölmölän akkojen uinti
Lissun nurinperinpäivä – Britt G. Hallqvist
Paimenpoika ja susi – Aisopos
Tyhmä Pjotr ja prinsessa – puolalainen kansantarina
Susi – Marcel Aymé
Kolme pikkumiestä metsässä – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
Valterin toinen seikkailu – Zacharias Topelius
Viisas Huuhu – Wilhelm Busch
Possun huimat kekkerit – Kenneth Grahame
Artturin pitkä käsi – Erich Kästner
Prinsessa ja herne – H. C. Andersen
Aniliina Vaniliina – Thomas Lin Yun
Kettu ja haikara – Aisopos
Velli-Vilhon Tarina – Heinrich Hoffmann
Kukon komeat pidot – Hugo Gyllander
Kuusi – Tove Jansson
Miksi karhu on töpöhäntäinen – norjalainen kansansatu
Aurinkopuu – Anna Wahlenberg
I-haa viettää syntymäpäiväänsä ja saa kaksi lahjaa – A. A. Milne
Miksi kukaan ei enää kanna krokotiilia veteen – Blaise Cendrars
Pikku tuomari – Tuhannen ja yhden yön saduista
Pannukakku
Naulakeitto – ruotsalainen kansantaru
Kuningas Alarik ja prinsessa Dunsa – Albrekt Segerstedt
Itsekäs jättiläinen – Oscar Wilde
Mies, jonka piti hoitaa taloutta
Kumma koira
Keisarin uudet vaatteet – H. C. Andersen
Mylläri ja hänen aasinsa – Aisopos
Pako Egyptiin – Selma Lagerlöf
Satumaa – Per Pihl
Nokkela jänis – afrikkalainen kansansatu
Prinsessa Ei-kukaan – Andrew Lang
Miten Pinocchio sai alkunsa – Carlo Collodi
Kana Kot – Hildur Lundbergin ruotsalainen versio tanskalaisesta kansansadusta
Kotihiiri ja peltomyyrä