stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Rebmann
Kilimanjaro

Rebmann oli kuullut afrikkalaisilta kertomuksia sisämaassa olevasta suuresta vuoresta, jonka huipulla on outoa valkoista ainetta, joka on kylmää ja hohtaa kuin hopea. Vuoren arveltiin olevan pahojen henkien vallassa. Eräällä retkellään 11. toukokuuta 1848 Rebmann näki Kilimanjaron noin 40 kilometrin etäisyydeltä ensimmäisenä eurooppalaisena. Näystä innostuneena hän palasi marraskuussa uudelle tutkimusretkelle. Tällöin hän teki lisää näköhavaintoja kahdesta huipusta ja kirjoitti niistä raportin, joka ilmestyi Church Missionary Intelligencerissä huhtikuussa 1849.
Raportti herätti laajalti hämmästystä ja epäuskoa. Monet pitivät mahdottomana, että lunta esiintyisi näin lähellä päiväntasaajaa. Erityisesti irlantilainen maantieteilijä William Desborough Cooley pilkkasi havaintoa ja piti sitä Rebmannin mielikuvituksen tuotteena. Epäusko jatkui, vaikka Rebmannin kollega Johann Krapf teki uusia näköhavaintoja vuoresta marraskuussa 1849.
Vuorelle yritettiin kiivetä vuodesta 1861 alkaen. Joulukuussa 1862 saksalainen Karl Klaus von der Decken pääsi noin 14 000 jalan (4 300 metrin) korkeuteen, mutta joutui palaamaan jouduttuaan lumimyrskyyn. Raportissaan hän kirjoitti: ”Eiköhän tämä vakuuta jääräpäisen Cooleyn.”
Tunnustuksia

Vuonna 1852 Rebmann sai ranskalaisen Société de géographien hopeisen kunniamitalin. Hänen mukaansa on myös nimetty Rebmannin jäätikkö Kilimanjarolla.
Joachim Karsch

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joachim Karsch. |  Joachim Karsch. |  Joachim Karsch. |  |
Maa:   Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | taidegrafiikka |  |
Joachim Karsch (20. kesäkuuta 1897 Breslau – 11. helmikuuta 1945 Groß Gandern Sternberg) oli saksalainen kuvataiteilija. Hän osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa voitti pronssia taidegrafiikassa teoksellaan Stabwechsel ("Viestikapulan vaihto").
Karschin muistohauta Berliinissä.
Jody Hull

| Jody Hull> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. helmikuuta 1969 (ikä 55) Petrolia, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Seura
Seura:  Niagara IceDogs
Sarja:  OHL
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2004
Seurat:  Hartford Whalers (NHL) New York Rangers (NHL) Ottawa Senators (NHL) Florida Panthers (NHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Philadelphia Flyers (NHL) Binghamton Whalers (AHL) Binghamton Rangers (AHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Binghamton Senators (AHL) Orlando Solar Bears (IHL)
NHL-varaus:  18. varaus, 1987 Hartford Whalers
Jody Hull (s. 2. helmikuuta 1969 Petrolia, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Pelaajaura > Juniorivuodet

Hull pelasi ennen ammattilaisuraansa vuodet 1985–1988 Peterborough Petesissä juniorisarja OHL:ssä. Parhaat pisteensä hän teki viimeisellä juniorikaudellaan, 94 tehopistettä, 50 maalia ja 44 syöttöpistettä, 60:ssä runkosarjaottelussa. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa eniten maaleja tehnyt pelaaja sekä OHL:n maalipörssin kahdeksas, ja kauden päätteeksi hänet nimettiin OHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Hartford Whalers varasi hänet NHL:ään numerolla 18 NHL:n varaustilaisuuden 1987 ensimmäisellä kierroksella.
Pelaajaura > Ammattilaisura

Hullin rooliksi NHL:ssä muodostui vuosien myötä toimia puolustavana hyökkääjänä.  Hän aloitti ammattilaisuransa Hartford Whalersissä kaudella 1988–1989, jolla hän teki NHL-uransa parhaimpiin kuuluvat tehot 34 tehopistettä, 16 maalia ja 18 syöttöpistettä, 60:ssä runkosarjaottelussa. Hän ylitti 30:n tehopisteen rajan myöhemmin kaudella 1992–1993, jolla hän teki niin ikään 34 tehopistettä, 13 maalia ja 21 syöttöpistettä, ja kaudella 1995–1996, jolla hän teki 37 tehopistettä, 20 maalia ja 17 syöttöpistettä. Muina kausina hänen pistemääränsä jäivät kautta 1993–1994 lukuun ottamatta alle 20:n.
Hull edusti Hartford Whalersiä kaksi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi heinäkuussa 1990 New York Rangersiin vaihdossa hyökkääjä Carey Wilsoniin ja Rangersin kolmannen kierroksen varausvuoroon varaustilaisuudessa 1991, jolla Whalers varasi hyökkääjä Michael Nylanderin. Hullin aika Rangersissä jäi niin ikään kahteen kauteen, joista jälkimmäisellä hän pelasi muutamaa ottelua lukuun ottamatta kokonaan farmisarja AHL:ssä. Heinäkuussa 1992 hän siirtyi tulokasseura Ottawa Senatorsiin, jossa pelasi yhden kauden. Kesällä 1993 hän siirtyi vapaana agenttina niin ikään tuolloin uuteen NHL-seuraan Florida Panthersiin, joka oli hänen pisimpään edustamansa seura. Hän edusti Panthersia viidellä kaudella, kaudesta 1993–1994 kauteen 1997–1998, ja oli vuonna 1996 osa Stanley Cupin voitosta pelannutta joukkuetta, joka kuitenkin hävisi NHL:n loppuotteluissa Colorado Avalanchelle. Hull pelasi tuona pudotuspelikeväänä 14 ottelua, joissa hän teki viisi tehopistettä, kolme maalia ja kaksi syöttöpistettä.
Tammikuussa 1998, kesken kauden 1997–1998, Hull siirtyi Tampa Bay Lightningiin pelaajakaupassa, jossa Lightning sai hänen lisäkseen maalivahti Mark Fitzpatrickin, ja jossa Panthers sai hyökkääjä Dino Ciccarellin ja puolustaja Jeff Nortonin. Hän pelasi Lightningissa vain tuon kauden lopun. Lokakuussa 1998 hän teki vapaana agenttina sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa, jossa pelasi kolme kautta, vuoteen 2001 asti. Kesäkuussa 1999 tulokasseura Atlanta Thrashers varasi hänet laajennusvaraustilaisuudessa, mutta Flyers hankki hänet takaisin rahallista korvausta vastaan jo ennen kauden 1999–2000 alkua. Uransa viimeisiksi kausiksi Hull palasi Ottawa Senatorsiin tehtyään seuran kanssa sopimuksen tammikuussa 2002, kesken kauden 2001–2002. Hän pelasi Senatorsissa tuon kauden lopun ja kauden 2002–2003 sekä yhden ottelun kaudella 2003–2004. Pääosan viimeisestä kaudesta hän pelasi AHL:n Binghamton Senatorsissa, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana.
Hull lopetti uransa vuoteen 2004. Hän pelasi 16 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 831 runkosarjaottelua, joissa teki 261 tehopistettä, 124 maalia ja 137 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi yhteensä 69, joissa teki yhdeksän tehopistettä, neljä maalia ja viisi syöttöpistettä. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä vuoden 1996 lisäksi kahdeksana vuonna. Kuuden NHL-seuran lisäksi hän pelasi ammattilaisurallaan AHL-seuroissa Binghamton Whalers, Binghamton Rangers, Grand Rapids Griffins ja Binghamton Senators sekä IHL-seurassa Orlando Solar Bears.
Pelaajaura > Maajoukkue

Hull ei edustanut urallaan Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta aikuisten arvokilpailuissa, mutta oli osa kultaa voittanutta nuorten jääkiekkomaajoukkuetta jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1988. Hän pelasi tuossa turnauksessa seitsemän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi yhden maaliin johtaneen syötön.
Valmentajaura

Pelaajauransa päättymisen jälkeen Hull on luonut uraa valmentajana. Hän on toiminut vuosina 2005–2008 ja uudelleen vuodesta 2010 aiemmin pelaajana edustamansa OHL-seuran Peterborough Petesin apulaisvalmentajana. Vuonna 2006, jolloin joukkueen päävalmentajana toimi Dick Todd, Petes voitti OHL:n mestaruuden. Vuosina 2008–2010 Hull toimi alemman tason junioriseuran Peterborough Liftlock Starsin apulaisvalmentajana.
Perhe

Hull on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Joe Corvo

| Joe Corvo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1977 (ikä 47) Oak Park, Illinois
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  Ottawa Senators
Sarja:  NHL
Pelinumero:  77
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Springfield Falcons (AHL)   Lowell Lock Monsters (AHL)   Manchester Monarchs (AHL)   Los Angeles Kings (NHL)   Chicago Wolves (AHL)   Ottawa Senators (NHL)   Washington Capitals (NHL)   Carolina Hurricanes (NHL)   Boston Bruins (NHL)
NHL-varaus:  83. varaus, 1997 Los Angeles Kings
Joe Corvo (s. 20. kesäkuuta 1977 Oak Park, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän edustaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsia.
Ura > Seurajoukkueissa

Ennen ammattilaisuraansa Corvo pelasi Western Michigan Broncosin yliopistojoukkueessa. Hänet valittiin kaudella 1995–1996 CCHA-liigan tulokaskentälliseen ja seuraavalla kaudella koko liigan kakkostähdistöön. Kaudeksi 1998–1999 Corvo siirtyi AHL-joukkue Springfield Falconsiin, jossa pelasi hyvän tulokaskauden tehden 20 pistettä 50 ottelussa. Seuraavan kauden Corvo jätti pelaamatta kokonaan ja syksyllä 2000 siirtyi AHL:n Lowell Lock Monstersiin.
Los Angeles Kings oli varannut Corvon kesällä 1997, mutta ensimmäisen kautensa Kings-organisaatiossa hän pelasi vasta kaudella 2001–2002, kun hän edusti AHL-liigan Manchester Monarchsia. Kaudella 2002–2003 Corvo teki NHL-debyyttinsä Los Angelesissa. Hän pelasi 50 ottelua pistein 5+7. Osan kaudestaan hän kuitenkin vietti edelleen AHL:ssa. Seuraavalla kaudella hän vakiinnutti paikkansa Los Angelesin kokoonpanosta. Työsulkukaudella 2004–2005 Corvo edusti 23 ottelun verran AHL:n Chicago Wolvesia.
Kausi 2005–2006 on tähän mennessä ollut pisteiden valossa Corvon uran paras. Hän teki Los Angelesille 81 ottelussa 40 pistettä, joista maaleja oli 14.  Kesällä 2006 hän teki neljän vuoden sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa . Corvon Ottawa-ura alkoi huonosti sillä hän loukkaantui harjoitusleirille ennen kauden 2006–2007 ja joutui sivuun ensimmäiseksi kuukaudeksi runkosarjasta, kun hänen oikea jalkansa murtui .
Corvo ehti pelata neljän vuoden sopimuksestaan Ottawassa vajaan kaksi kautta. Helmikuussa 2008 hän oli osana neljän pelaajan kauppaa, jossa hän ja Patrick Eaves siirtyivät Carolinaan, josta vaihdossa tulivat Cory Stillman ja Mike Commodore.  Maaliskuussa 2010 Corvo siirtyi Washington Capitalsiin osana pelaajakauppaa, jossa Carolina sai Oskar Osalan, Brian Pothierin ja Washingtonin toisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän pelasi Washingtonissa loppukauden 2009–2010, minkä jälkeen hän palasi heinäkuussa 2010 Carolina Hurricanesiin tehtyään seuran kanssa sopimuksen vapaana pelaajana.
Hurricanesissa Corvo pelasi kauden 2010–2011. Hän edusti joukkuetta kauden jokaisessa ottelussa ja teki 40 pistettä. Kauden jälkeen Boston Bruins hankki hänet vaihtokaupassa, jossa Hurricanes sai neljännen kierroksen varausoikeuden vuoden 2012 varaustilaisuuteen. Corvo pelasi kauden 2011–2012 Bruinsissa ja teki 75 runkosarjaottelussa 25 pistettä. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Hurricanesiin tehtyään joukkueen kanssa vuoden sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Corvo pelasi ensimmäisen arvoturnauksensa nuorten kisoissa, kun hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 1997 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Yhdysvallat voitti hopeaa ja Corvo valittiin ensimmäisenä yhdysvaltalaisena turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Miesten maajoukkueessa Corvo on pelannut kahdet MM-kilpailut. Hän edusti USAa vuonna 2003 ja 2006.
Siviilielämä

Corvo oli vuonna 2002 ravintolakahakassa, josta hän sai kolmen vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen. Hän oli tarttunut 34-vuotiasta naista takapuolesta, minkä seurauksena ravintolahenkilökunta oli pyytänyt Corvoa poistumaan. Corvo kuitenkin palasi vielä ja löi naista kasvoihin ja vielä tämän jälkeen potkaisi kaatunutta naista. Nainen joutui tapauksen johdosta sairaalahoitoon turvonneiden kasvojen ja ruhjeiden takia. Corvo tuomittiin loppusyksystä 2003 ja Los Angeles Kings, jossa Corvo tuolloin pelasi, langetti miehelle kolmen ottelun pelikiellon.
John Rafael Ekelund

John Rafael Ekelund (19. heinäkuuta 1877 Turku – 14. joulukuuta 1946) oli suomalainen taidemaalari.
Ekelundin vanhemmat olivat Turun linnan vankilan johtaja Adolf Fredrik Ekelund ja Emma Fredrika Grönlund. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1893–1896, Taideteollisessa keskuskoulussa 1896–1899 sekä Berliinin kuninkaallisessa taidekoulussa 1901 ja 1905. Ekelundin teoksia oli esillä Amsterdamissa ja Antwerpenissä 1931.
Ekelund työskenteli Kansallisteatterin lavastajana. 1920-luvulla hän vietti kesänsä Naantalissa ja toimi samalla "Naantalin kylpylälaitoksen huvi-intendenttinä" järjestäen venetsialaisia ja muita juhlatilaisuuksia. Ekelund maalasi Naantalissa maisemia ja hän maalasi myös tilaustöinä muotokuvia ja huviloiden kuvia.
Teoksia

Huvila : öljymaalaus. 1903
Sisäkuva Rosenborgin linnasta : sekatekniikkateos. 1911
Näkymä Aurajoelta : öljymaalaus. 1919
Naantalin kirkko : öljymaalaus.
Ihmisiä pommisuojassa talvisodan aikaan Kristiinankadun ja Mannerheiminkadun kulmatalossa Naantalissa : lyijykynätyö. 1940
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : John Rafael Ekelund
Josef Binnemann

Frans Johann Josef Binnemann (26. huhtikuuta 1865 Bad Kreuznach, Reininmaa, Saksa – 5. marraskuuta 1942 Espoo) oli suomensaksalainen muusikko, musiikkikauppias ja musiikkikoulun johtaja. Hän toimi myös säveltäjänä, sitrataiteilijana, soitonopettajana, musiikin kustantajana ja orkesterinjohtajana.
Saksassa syntynyt Binnemann tuli Suomeen vuonna 1891 ruotsalaisen Eduard Schmidtin varieteeorkesterin muusikkona. Orkesteri esiintyi Helsingissä Seurahuoneella ja muissa ravintoloissa keväällä 1891 ja Binnemann oli mukana kitaran ja viulun soittajana, sitrasolistina ja kvartettilaulajana. Syksyllä 1891 Binnemann oli mukana Emil Pulchaun taiteilijaseurueessa ja esiintyi sitransoittajana konserteissa Helsingissä ja Viipurissa. Vuoden lopulla hän meni naimisiin suomalaisen kieltenopettaja ja amatööripianisti Elina von Brandenburgin (1848–1902) kanssa, asettui asumaan Helsinkiin ja sai Suomen kansalaisuuden 1897. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Binnemann meni 1910 naimisiin hovineito, vapaaherratar Eugenie af Forsellesin (1860–1953) kanssa.
Binnemann esiintyi pääasiassa konserttisitran soittajana suomalaisten oopperalaulajien ja näyttelijöiden järjestämissä kansankonserteissa sekä yhdistysten iltamissa ja juhlissa. Hän teki myös esiintymiskiertueita Etelä- ja Itä-Suomen kaupunkeihin. Binnemann antoi soittotunteja sitran ja kitaran ja myöhemmin lisäksi mandoliinin, banjon ja kanteleen soitossa. Hän toi Suomeen kielisoittimia ja perusti niiden myyntiä varten musiikkiliikkeen 1902. Hän perusti Finska Zittran – Suomen Sitra -yhdistyksen, jonka orkesteriin kuului kymmenen soittajaa soittiminaan kuusi sitraa, viulu, kitara, huilu ja kontrabasso. Vuonna 1905 Binnemann perusti musiikkikoulunsa oppilaista koostuneen Binnemannin italialaisen orkesterin, myöhemmin Binnemannin kansanorkesteri. Binnemannin oppilaista muodostettu orkesteri toimi vuoteen 1914 saakka ja siihen kuului enimmillään 20 muusikkoa. Orkesteri esiintyi hyväntekeväisyys- ja kansankonserteissa.
1910-luvulla Binnemannin musiikkikoulu laajeni antaen perusopetusta näppäilysoitinten lisäksi pianon ja viulun soitossa. Koulussa oli vuosikymmenen alussa oppilaita jo yli 300. Binnemann laati ja julkaisi näihin aikoihin kouluaan ja itseopiskelijoita varten soitto-oppaat sitran, kitaran, kanteleen ja mandoliinin soitossa. Hän ryhtyi mys nuottikustantajaksi koska muut alan kustantajat eivät julkaisseet näppäilysoitinten nuotteja. Hän julkaisi myös omia sävellyksiään ja tunnettuja populaarisävelmiä sovitettuina eri näppäilysoittimille ja niiden kokoonpanoille. Binnemannin musiikkikauppa harjoitti soitin- ja nuottikaupan ohella myös soittimien korjausta ja soittimien varaosien myyntiä. Binnemannin 40-vuotisen musiikkiuran aikana mandoliinista ja kitarasta tuli suosittu populaarimusiikin laulujen säestyssoitin, ja niitä oli käytössä paljon 1920- ja 1930-luvun tanssiyhtyeissä. Säveltäjänä Binnemann teki kymmeniä pienimuotoisia sävellyksiä sitralle, mandoliinille, pianolle ja viululle sekä tanssikappaleita nimimerkillä Jubb.
Josef Binnemann kuoli sydänkohtaukseen 77-vuotiaana kotonaan Espoon Kilossa marraskuussa 1942. Binnemann on haudattu Espooseen Kirkon hautausmaalle.
Julkaisuja

Guitarrskola: Innehåller alla dur-och moll-tonarter accompagnement till finska och svenska folksånger samt solostycken - Kitarakoulu: Sisältää kaikki dur- ja moll-sävellait, suomalaisten ja ruotsalaisten kansanlaulujen säestykset sekä soolokappaleita. Binnemannin soitinkauppa, Helsinki 1900
Oppijakso kanteleensoitossa. Binnemannin soitinkauppa, Helsinki 1906
Mandoliinikoulu. Binnemannin soitinkauppa, Helsinki 1907
Binnemann's snabbmetod i guitarrspel: lättfattlig anvisning att lära sig accompagnera på guitarr eller luta utan notkännedom. Binnemann's Musikhandel, , Helsingfors 1910
Kantelekoulu. Binnemannin musiikkikustannusliike, Helsinki 1910
Sitrakoulu. Binnemannin Musiikkikauppa, Helsinki 1910
Alotteleville: harjoituksia, kansanlauluja ja helppoja tanssikappaleita pianolle - För Nybörjare: öfningar, folksånger och lätta danser för piano. Binnemann'in Nuottikustannusliike, Helsinki 1914
Binnemann'in pikajärjestelmä kitaran-soitossa: helppotajuinen ohjaus kitaran tahi luutun säestykseen ilman nuottia. Binnemannin musiikkikauppa, Helsinki 1915, 1924
Jari Tomppo

Jari Tomppo (s. 16. helmikuuta 1966 Virolahti) on suomalainen ultrajuoksija. Hän asuu Kaarinassa.
Tomppo rikkoi ensimmäisenä suomalaisena 250 km:n rajan 24 tunnin juoksussa 8.–9. syyskuuta 2012 Puolassa järjestetyssä lajin yhdistetyssä MM- ja EM-kilpailussa ja sijoittui tuloksella 252,250 km EM-kilpailussa neljänneksi ja MM-kilpailussa kuudenneksi. Nämä ovat parhaat suomalaisen saavuttamat henkilökohtaiset sijoitukset 24 tunnin juoksun MM- ja EM -kilpailuissa.
Saavutuksia

24 tunnin juoksun MM-kilpailu 2012 Katowice 6.
24 tunnin juoksun MM-kilpailu 2010 Brive 30.
24 tunnin juoksun EM-kilpailu 2012 Katowice 4.
24 tunnin juoksun EM-kilpailu 2010 Brive 22.
Spartathlon 246 km, 2014, 22., 29.43.37
Spartathlon 246 km, 2008, 91., 35.01.04
Voitto, Gax Trans Scania 2010 (Ruotsi) 246 km 37 h 51 min (reittiennätys)
Kaksinkertainen Suomi-Juoksu 100 km voittaja (2006, 2009)
Mammuttimarssi 100 km 2006, Voitto yhdessä Petri Lietzénin kanssa
24 tunnin ratajuoksun SE 239,417 km (Skövde , Ruotsi ), 23.–24.8.2013
12 tunnin juoksun SE katuradalla 144,019 km (Hønefoss, Norja), 28.4.2012
24 tunnin juoksun SE katuradalla 252,250 km (Katowice , Puola ), 8.–9.9.2012
48 tunnin juoksun SE katuradalla 373,142 km (Kaustinen ), 5.–7.8.2011
Reittiennätys Helsinki–Turku-juoksussa (165 km), 15.44.26, 15.–16.6.2012
Ennätykset

3 000 m: 8.38,13 (1990)
5 000 m: 15.07,8 (1989)
10 000 m: 30.59,00 (1990)
Puolimaraton: 1.11.42 (1994)
Maraton: 2.31.38 (1990)
100 km: 8.05.21 (2006)
100 mailia: 15.03.40 (2012)
12 tunnin juoksu maantiereitillä: 144,019 km (2012, SE)
24 tunnin juoksu maantiereitillä: 252,250 km (2012, oli maantiereittien SE 2012–2022)
24 tunnin juoksu radalla: 239,417 km (2013, SE)
24 tunnin juoksu sisäradalla: 234,989 km (2010, oli sisäratojen SE 2010–2011)
48 tunnin juoksu maantiereitillä: 373,142 km (2011, SE, oli maantiereittien pohjoismaiden ennätys 2011–2014)
Aiheesta muualla

Jari Tompon blogi
Ultrajuoksun Suomen ennätykset
Jari Tomppo's statistics on DUV Statistics (englanniksi)
Jeremias Kaari

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. kesäkuuta 1993 (ikä 31)
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura:  ÅIFK
Junioriseurat
–2012:  TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011– |  ÅIFK | 30 | (7) |
| 2013 | →  TPS | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 31 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. lokakuuta 2014.
Jeremias Kaari (s. 7. kesäkuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kakkosessa pelaavaa Åbo IFK:ta.
Kaari on Turun Palloseuran kasvatti, joka pelasi seuran junioreissa kauteen 2012 asti. Hän nousi ÅIFK:n edustusjoukkueeseen kaudella 2011, jonka aikana hän pelasi kolme Kakkosen ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi neljä ottelua. Kaudella 2013 Kaari pelasi ÅIFK:ssa 16 ottelua ja teki myös ensiesiintymisensä Veikkausliigassa edustaen TPS:aa yhdessä sarjaottelussa (FC Honka–TPS 11. elokuuta). Kaudella 2014 Kaari pelasi seitsemän sarjaottelua ÅIFK:ssa.
Jones Kusi-Asare

Jones Kusi-Asare (s. 21. toukokuuta 1980 Kumasi, Ghana) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi pelannut Ruotsin Superettan-sarjaa Assyriskan joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Kusi-Asare aloitti ammattilaisuransa Djurgårdenissa vuonna 2001, mutta pelasi vuosina 2000—2003 kahden kauden ajan Itävallassa Grazerissa ja kaudet 2003—2004 Landskrona BoISissa ennen siirtymistä takaisin kotimaahansa Djurgårdeniin. Hän on edustanut myös turkkilaista Denizlisporia.
Kausina 2009–2010 Kusi-Asare pelasi Tanskan superliigaa Esbjergissä. Kauden 2011 hän pelasi lainasopimuksella AaB:ssä ennen kuin siirtyi Assyriskaan kaudeksi 2012. Tällä hetkellä hänellä ei ole voimassa olevaa pelaajasopimusta.
Kusi-Asare on 178 cm pitkä ja painaa 75 kgmilloin?.
Aiheesta muualla

Kusi-Asare Djurgårdenin sivuilla (ruotsiksi)
Kusi-Asare Voetbal International -tietokannassa (hollanniksi)
José Couto

| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Portugali> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 2002 | 50 metrin rintauinti |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Hopeaa | Lissabon 1999 | 200 metrin rintauinti |  |
|  Pronssia | Lissabon 1999 | 100 metrin rintauinti |  |
José Guilherme Ferreira do Couto (27. helmikuuta 1978 Lissabon) on portugalilainen entinen uimari ja MM-mitalisti. Hän oli erikoistunut rintauintiin. Couto voitti Moskovan lyhyen radan MM-kilpailuista 2002 hopeaa 50 metrin rintauinnista. Couto voitti uransa aikana myös hopean ja pronssin lyhyen radan EM-kilpailuista. Hänen kaikki arvokilpailumitalinsa ovat rintauinnista. Hän edusti kotimaataan yhteensä kolmissa olympialaisissa, vuosina 1996, 2000 ja 2004, parhaana sijoituksenaan kaksi kertaa 18. tila.
Couto ehti edustaa uintiurallaan seuratasolla kolmea eri uimaseuraa. Ne olivat Sporting Clube de Portugal, Clube Natacão da Adamora ja Florida Gators. Couto on 192 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 82 kilogrammaa.
Jong

Jong voi viitata:
Sukunimeen

Adrianus de Jong (1882–1966), alankomaalainen miekkailija
Antoinette de Jong (s. 1995), alankomaalainen pikaluistelija
Arie de Jong (1865–1957), alankomaalainen lääkäri ja kieltenharrastaja
Bob de Jong (s. 1976), alankomaalainen pikaluistelija
Daniël de Jong (s. 1992), hollantilainen moottoriurheilija
Daniëlle de Jong (s. 2002), alankomaalainen jalkapallomaalivahti.
Erica Jong (s. 1942), yhdysvaltalainen kirjailija
Frenkie de Jong (s. 1997), alankomaalainen jalkapalloilija
Henk de Jong (s. 1964), alankomaalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Hong Su Jong (s. 1986), pohjoiskorealainen voimistelija
Hong Un Jong (s. 1989), pohjoiskorealainen telinevoimistelija
John de Jong (s. 1977), alankomaalainen jalkapalloilija
Jong Pok-sim (s. 1985), pohjoiskorealainen jalkapallopuolustaja
Jong Song-Ok (s. 1974), pohjoiskorealainen kestävyysjuoksija
Jong Su-hyon (s. 1996), pohjoiskorealainen jääkiekkoilija
Jong Tae-Se (s. 1984), pohjoiskorealainen jalkapalloilija
Luuk de Jong (s. 1990), alankomaalainen jalkapalloilija
Nigel de Jong (s. 1984), alankomaalainen jalkapalloilija
Piet de Jong (1915–2016), alankomaalainen poliitikko, pääministeri 1967–1971
Reggie de Jong (s. 1964), alankomaalainen vapaauimari
Siem de Jong (s. 1989), alankomaalainen jalkapalloilija
Tonny de Jong (s. 1974), alankomaalainen pikaluistelija
Xenia Stad-de Jong (1922–2012), alankomaalainen pikajuoksija
Etunimeen

Jong Uichico, filippiiniläinen koripallovalmentaja
Kim Jong, pohjoiskorealainen tennispelaaja
Paikkaan

Jong, kylä Iranissa
Jong, piiri Norjassa
Jong, joki Sierra Leonessa
Pulau Jong, saari Singaporessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jong”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.