stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kemiallinen kaasufaasipinnoitus
Kaupallisesti tärkeitä CVD:n avulla valmistettuja materiaaleja > Metallit > Volframi

CVD-prosessilla valmistettua volframikalvoa käytetään elektroniikkateollisuudessa. Volframia valmistetaan pääasiassa teollisesti LPCVD-valmistusmenetelmällä volframiheksafluoridista (WF6) piin tai vetykaasun pelkistämisellä. Fluorin sijasta voidaan reaktiossa käyttää myös klooria eli WCl6- tai WCl5-yhdisteitä.
Reaktiot volframiheksafluoridille alla:
WF6 → W + 3 F2
WF6 + 3 H2 → W + 6 HF
LPCVD-prosessilla on haittapuolena WF6:n reaktiivisuus ja reaktiossa syntyvän vetyfluoridin (HF) reaktiivisuus piisubstraattia kohtaan. Tästä voi syntyä halkeamia ja reikiä tuotteeseen. Jos reaktiossa käytetään volframiyhdisteitä, joissa ei ole fluoria, näitä ongelmia ei esiinny.
Kaupallisesti tärkeitä CVD:n avulla valmistettuja materiaaleja > Metallit > Alumiini

Ohuita alumiinikalvoja käytetään elektroniikkateollisuudessa mikropiireissä. Alumiini on parempi vaihtoehto volframille, jolla on paljon suurempi resistiivisyys kuin alumiinilla. Nykyään alumiinin ohutkalvon valmistuksessa käytetään organometalliyhdistettä MOCVD-prosessissa. Tässä prosessissa käytetään lähtöaineena alkyylialumiinia kuten tri-isobutyylialumiinia, trimetyylialumiinia tai dimetyylialumiinihydridiä.
Kaupallisesti tärkeitä CVD:n avulla valmistettuja materiaaleja > Metallit > Kupari

CVD:llä voi valmistaa ohuita kuparikalvoja joko epäorgaanisesta tai organometalliyhdisteestä. Epäorgaanisessa prosessissa käytetään joko kupari(I)kloridia (CuCl), kupari(II)kloridia (CuCl2), kupari(I)fluoridia (CuF), tai kupari(II)fluoridia (CuF2). Epäorgaanisten kupariyhdisteiden kanssa ongelmana on niiden huono syttyvyys ja ne tarvitsevat korkeita reaktiolämpötiloja. Korkean lämpötilan takia syntyy korrodoivia sivutuotteita kuten vetykloridia (HCl) ja vetyfluoridia (HF) sekä suuria määriä epäpuhtauksia.
Nykyään käytetään enemmän kuparin organometalliyhdisteitä, sillä niillä on huomattavia etuja verrattuna epäorgaanisiin yhdisteisiin. Organometalliyhdisteen avulla suoritettavassa CVD-prosessissa ei tarvita läheskään niin korkeita lämpötiloja ja sillä saadaan puhtaampaa tuotetta.
Muita metalleja joista voi tehdä ohutkalvoja CVD-prosessilla ovat molybdeeni, tantaali, titaani ja nikkeli.
Kaupallisesti tärkeitä CVD:n avulla valmistettuja materiaaleja > Timantti

Timantti on materiaalina hyvin monikäyttöinen ominaisuuksiensa vuoksi, ja nykyään sitä onkin helppo valmistaa LPCVD-prosessin avulla useisiin eri käyttötarkoituksiin.
Timantin CVD-prosessissa kaasuna käytetään vetykaasun (H2) ja metaanin (CH4) sekoitusta. Prosessin kannalta vety on tärkeämpi ja metaanin tarkoitus on vain antaa hiiliatomeja prosessiin. Vedyn päätehtävä on terminoida timantin pinnalla tai ytimessä olevia hiiliatomeja, jotka eivät ole reagoineet. Vety myös katkoo sidoksia hiilivedyistä luoden radikaaleja hiilivetyjä, kuten CH2, jotka muodostavat trigonaalisia tai tetraedrisiä hiilimolekyylejä. Vety myös estää grafeenin sekä polymeerien ja suurien rengassysteemien synnyn halkaisemalla hiilivetyjä nopeaan tahtiin, jolloin timanttiin vaadittavia hiili–hiili-sidoksia ehtii syntyä. Substraattina timantin CVD-prosessissa käytetään yleensä molybdeeniä, piinitridiä ja volframikarbidia. Substraatin pintaan laitetaan pieniä timanttikiteitä, joista prosessin aikana uudet timanttikiteet lähtevät kasvamaan.
Prosessi tapahtuu 1–200 Torr paineessa ja 700–1 200 °C:n lämpötilassa.
Timantin CVD-prosessilla voidaan valmistaa yksittäisiä timanttikiteitä tai monikiteisiä timantteja, riippuen käyttötarkoituksesta. Yksikiteisen timantin valmistamiseen tarvitaan substraatti, jolla on yksikiteisen timantin rakenne. Monikiteisen timantin valmistukseen tarvitaan substraatti, jolla ei ole timantin kiderakennetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kemiallinen kaasufaasipinnoitus Wikimedia Commonsissa
Kemiallisen kaasufaasipinnoituksen yleisperiaate.
Termisen CVD:n periaate, kuumaseinämäreaktori.
Plasmapohjaisen kaasufaasipinnoituksen periaate.
Kemiallisella kaasufaasipinnoituksella valmistettu synteettinen timantti hionnan jälkeen.
Kellolampi (Kangasniemi)

| Kellolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°52′17″N, 26°27′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Pitkälampeen 
Järvinumero:  14.923.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,4 m  
Pituus:  730 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  1,772 km  
Pinta-ala:  4,324 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKellolampi 
Kellolampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Piipankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 730 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,4 metriä mpy.
Lapin yliopisto

| Lapin yliopisto> Lapin korkeakoulu |
| --- | --- |
  

 lat. Universitas Lappoensis 
 engl. University of Lapland 
Perustettu:  1979
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Antti Syväjärvi
Henkilökunta:  650 (2022) 
Opiskelijoita:  4 275 (2022) 
Jatko-opiskelijoita:  483 (2022) 
Sijainti:  Rovaniemi,  Suomi
Osoite:  Yliopistonkatu 8 96101 Rovaniemi
Sivusto:  www.ulapland.fi
Lapin yliopisto (lyhenne LY, ruotsiksi Lapplands universitet, latinaksi Universitatis Lappoensis) on Rovaniemen kaupungissa sijaitseva tiedekorkeakoulu. Yliopiston historia ulottuu vuoteen 1979, jolloin silloinen Lapin korkeakoulu perustettiin Rovaniemelle. Yliopistoksi korkeakoulu muuttui vuonna 1991.
Yliopistossa opiskelee noin 4 000 tutkinto-opiskelijaa ja 500 jatko-opiskelijaa. Suurin osa Lapin yliopiston opiskelijoista tulee muualta Suomesta tai ulkomailta. Kansallisella tasolla Lapin yliopisto sijoittuu 20 parhaan korkeakoulun joukkoon ja kansainvälisesti on sijalla 2570 (uniRank 2022).
Lapin yliopiston strategiset painotukset ovat: arktinen globaali vastuullisuus, kestävä matkailu ja tulevaisuuden palvelujen ja etäisyyksien hallinta. Henkilökuntaa Lapin yliopistossa on 647 ja näistä professoreja on 68. Lapin yliopiston vuoden 2011 talousarvion loppusumma oli noin 54 miljoonaa euroa.
Tiedekunnat

Lapin yliopistossa on neljä tiedekuntaa:
Kasvatustieteiden tiedekunta
Oikeustieteiden tiedekunta
Taiteiden tiedekunta
Yhteiskuntatieteiden tiedekunta
Tiedekuntien lisäksi yliopistossa toimivia laitoksia ovat Arktinen keskus, Avoin yliopisto, Koulutus- ja kehittämispalvelut sekä Hallintoyksikkö. Lapin korkeakoulukonsernin kanssa yhteiset yksiköt ovat Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutti, Pohjoisen kulttuuri-instituutti, Lapin korkeakoulukirjasto ja Lapin korkeakoulukonsernin kielikeskus.
Historia

Lapin yliopisto perustettiin vuonna 1979 nimellä Lapin korkeakoulu. Yliopiston nimi muuttui nykyiseen muotoonsa 1. tammikuuta 1991. Alkuperäiseen korkeakouluun kuului kasvatustieteiden tiedekunta, oikeustieteiden tiedekunta sekä yliopiston kirjasto. Korkeakouluun perustettiin myöhemmin yhteiskuntatieteiden tiedekunta (1982) ja taiteiden tiedekunta (1990).
Historia > Laitokset ja rakennukset

Yliopistoon perustettiin erillislaitoksiksi täydennyskoulutuskeskus (1983), kielikeskus (1983), Pohjoisen ympäristö- ja vähemmistöoikeuden instituutti (PYVI; 1985) sekä Arktinen keskus (1989). Pohjoisen ympäristö- ja vähemmistöoikeuden instituutti yhdistyi Arktiseen keskukseen vuonna 1997.
Vuonna 1992 valmistui Arktikum-talo ja vietettiin ensimmäinen promootio. Vuonna 1994 avautui muotoilu- ja yrityspalveluyksikkö Kemissä. Yksikkö yhdistettiin vuonna 1998 samana vuonna syntyneeseen Meri-Lappi Instituuttiin, jonka yliopisto oli perustanut yhteistyössä Oulun yliopiston kanssa.
Korkeakoululle rakennettiin nykyinen päärakennus vuonna 1987. Päärakennusta on laajennettu 1992, 2000 ja 2006.
Historia > Tutkimus ja yhteistyö

Matkailuntutkimus alkoi Lapin yliopistossa vuonna 1996. Samana vuonna Rovaniemen taide- ja käsiteollisuusoppilaitos (Rotko) liitettiin yliopistoon. Lapin yliopisto vastaa vuonna 2001 perustetun kansainvälisen Arktisen yliopiston hallinnollisesta johtamisesta ja koordinaatiosta.
Vuonna 2001 alkoi kauppatieteellisen alan koulutus yhteistyössä Oulun yliopiston kanssa. Kauppatieteille ja matkailuntutkimukselle perustettiin oma tiedekunta vuonna 2004. Matkailun ja liiketoiminnan tiedekunta liittyi yhteiskuntatieteiden tiedekuntaan vuonna 2010.
Ikääntyvien yliopistotoiminta alkoi Lapin korkeakoulussa 1989. Useiden tieteellisten julkaisujen ohella ikääntyvien yliopistotoiminnan tuloksena on syntynyt väitöskirjoja. Keväällä 2008 väitellyt yhteiskuntatieteiden tohtori Pentti Kortelainen oli Suomessa ensimmäinen, joka teki väitöskirjan ikääntyvien yliopiston pohjalta.
Historia > Juhlavuosi

Lapin yliopisto täytti 25 vuotta vuonna 2004. Juhlavuoden kunniaksi yliopisto järjesti kolmannen tohtori- ja maisteripromootion, jossa vihittiin 14 kunniatohtoria, heidän joukossaan muun muassa Antti Eskola ja Peter McLaren. Yliopiston ensimmäinen promootio pidettiin vuonna 1992, jolloin vihittiin yhdeksän kunniatohtoria. Toisessa promootiossa vuonna 1999 vihittiin 15 kunniatohtoria.
Hallinto > Rehtori

Lapin yliopiston rehtorina toimii Antti Syväjärvi.
| Nimi | Kausi |
| --- | --- |
Esko Riepula: 1979–2006
Mauri Ylä-Kotola: 2006–2019
Antti Syväjärvi: 2020–
Hallinto > Hallitus

Lapin yliopiston hallituksessa on 11 jäsentä, joista kuusi edustaa yliopistoyhteisöä ja viisi tulee sen ulkopuolelta. Hallituksen puheenjohtajana toimii Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori Hannele Niemi.
| Nimi | Status | Affiliaatio |
| --- | --- | --- |
| Hannele Niemi | Ulkopuolinen jäsen | Professori, Helsingin yliopisto |
| Olli Väyrynen | Ulkopuolinen jäsen | Kehitysjohtaja & Hallituksen varapuheenjohtaja, Finavia |
| Liisa Holmberg | Ulkopuolinen jäsen | Film Commissioner, International Sámi Film Institute |
| Johanna Buchert | Ulkopuolinen jäsen | Pääjohtaja, Luonnonvarakeskus |
| Markku Ollikainen | Ulkopuolinen jäsen | Puheenjohtaja, Suomen Ilmastopaneeli |
| Jonna Häkkilä | Sisäinen jäsen | Professori, Taiteiden tiedekunta |
| Jarno Valkonen | Sisäinen jäsen | Professori, Yhteiskuntatieteiden tiedekunta |
| Heikki Huilaja | Sisäinen jäsen | Tutkijatohtori, Yhteiskuntatieteiden tiedekunta |
| Satu Pesola | Sisäinen jäsen | Tutkimuspalveluiden johtaja, Tutkimuspalvelut |
| Jesse Häyhä | Sisäinen jäsen | Opiskelija, Yhteiskuntatieteiden tiedekunta |
| Krista Perälä | Sisäinen jäsen | Opiskelija, Yhteiskuntatieteiden tiedekunta |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lapin yliopiston kotisivut
Katharine Lee Bates

| Katharine Lee Bates |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1859
Kuollut: 28. maaliskuuta 1929 (69 vuotta)
Ammatti:  runoilija, lauluntekijä
Muusikko
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Katharine Lee Bates (1859–1929) oli yhdysvaltalainen runoilija ja lauluntekijä. Hänen tunnetuin laulunsa on vuonna 1893 kirjoitettu ”America the Beautiful”, jota pidetään joskus Yhdysvaltojen vaihtoehtoisena kansallislauluna ”Tähtilipun” ohella.
Bates syntyi Falmouthissa, Massachusettsissa ja muutti lapsena perheensä mukana Wellesleyhin. Hän suoritti alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon Wellesley Collegessa ja opiskeli jonkin aikaa myös Oxfordin yliopistossa. Hän toimi vuosina 1880–1925 Wellesley Collegessa englanninkielisen kirjallisuuden opettajana. Hän julkaisi paljon runoja, kirjoja ja näytelmiä.
”America the Beautiful” -runon Bates kirjoitti vuonna 1893. Se julkaistiin ensimmäisen kerran kaksi vuotta myöhemmin Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä The Congregationalist -lehdessä. Yhdysvaltalainen säveltäjä Silas G. Pratt sävelsi sanoihin melodian pian sen ilmestymisen jälkeen, ja laulu alkoi saada nopeasti huomiota. Vuonna 1904 Bates, jolle runon suosio tuli yllätyksenä, muotoili sanoituksen uudelleen. Tämä versio julkaistiin 19. marraskuuta 1904 The Boston Evening Transcript -lehdessä. Nykyään laulu tunnetaan parhaiten Samuel A. Wardin säveltämän ”Materna”-kappaleen melodialla laulettuna.
Koko elämänsä naimattomana ja lapsettomana elänyt Bates jäi eläkkeelle opettajan työstä vuonna 1925. Hän kuoli 28. maaliskuuta 1929.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Katharine Lee Bates on Wikiaineistossa (englanniksi)
Libera (kuoro)

Libera on englantilainen anglikaaninen poikakuoro, jonka kotikaupunki on Lontoo. Kuoro koostuu pojista, jotka ovat iältään 7–16-vuotiaita. Kuoron nimi on vaihtunut pariin otteeseen. Kuoron aiemmat nimet ovat Saint Philip's Boys' Choir  (1984-) ja Angel Voices (1990-). Libera-nimen kuoro otti käyttöön vuonna 1998.
Perinteisistä kirkkokuoroista poiketen Libera käyttää musiikissa taustalla rumpuja, syntetisaattoreita ja muita soittimia, mikä tekee kuoron musiikista varsin ainutlaatuista. Liberan musiikissa on paljon vaikutteita muun muassa Gregoriaanisesta kirkkolaulusta. Kuoron johtaja, Robert Prizeman, on säveltänyt ja sovittanut monet Liberan esittämistä kappaleista.
Libera on julkaissut viisi musiikki-CD:tä, Libera (1998), Luminosa (2001), Free (2004), Visions (2005) ja Angel Voices (2006). 2. lokakuuta 2007 Libera julkaisi Leidenissa Alankomaissa nauhoitetun konserttivideon nimellä Angel Voices: Libera in Concert. Lisäksi Libera on julkaissut useita musiikkivideoita, joita esitetään usein esimerkiksi Classic FM TV -kanavalla.
Lukuisten TV-esiintymisten lisäksi Libera konsertoi ympäri maailmaa. Vuoden 2007 aikana Libera on esiintynyt Japanissa, Etelä-Koreassa, Alankomaissa, Yhdysvalloissa ja tietysti monissa paikoin Isoa-Britanniaa.
2. joulukuuta 2007 Libera esiintyi Yhdysvalloissa, Washington D.C.ssä vuotuisessa Kennedy Center Honors -tilaisuudessa. Libera esitti kuoroversion Brian Wilsonin (Beach Boys) "Love and Mercy" -kappaleesta. Tilaisuudessa kunniamaininnan saivat Brian Wilsonin lisäksi pianisti Leon Fleisher, näyttelijä Steve Martin, laulaja Diana Ross sekä ohjaaja Martin Scorsese. Paikalla oli myös Yhdysvaltain presidentti George W. Bush. Tilaisuus näytettiin CBS-kanavalla 26. joulukuuta 2007.
Aiheesta muualla

Libera: Liberan viralliset kotisivut
Libera Gateway (Arkistoitu – Internet Archive): Lisätietoa
BCSD (Arkistoitu – Internet Archive): Lisätietoa CD:istä
BCSD (Arkistoitu – Internet Archive): Lista Liberan Youtube-videoista
Angel Voices -albumin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Liberasta lisää ClassicalX
Liberan sivut EMI Classics -levy-yhtiön sivuilla
Kengurusaari

Kengurusaari
Kengurusaaren kartta
| --- | --- |
Sijainti:  Etelä-Australia  Australia
Vesialue:  Intian valtameri 
Korkein kohta:  174  m 
Pinta-ala:  4 416 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  4 702 (2016)
Suurin kaupunki:  Kingscote
Kieli:  englanti
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kengurusaari (engl. Kangaroo Island) on saari Etelä-Australiassa. Se on Tasmanian ja Melvillensaaren jälkeen Australian kolmanneksi suurin saari. Saari on noin 150 kilometriä pitkä ja 0,9–55 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 4 416 neliökilometriä. Yli kolmasosa saaresta on kansallispuistoa tai suojelualuetta. Vuonna 2006 saarella asui 4 702 ihmistä.
Kengurusaari erkani Australian mantereesta merenpinnan nousun takia noin 10 000 vuotta sitten. Saarelta tehdyt löydöt viittaavat saarella olleen aboriginaalien asutusta ennen eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden saapumista. Aboriginaalien jälkeen seuraavat asukkaat saarella olivat merileijonien metsästäjiä. He saapuivat 1800-luvun alussa ja toivat saarelle mukanaan myös Tasmaniasta ja manner-Australiasta kidnapattuja aboriginaalinaisia, jotka pakotettiin saarella töihin. Britit löysivät saaren ensimmäisinä eurooppalaisina vuonna 1802. Tutkimusretkeä johtanut kapteeni Matthew Flinders nimesi saaren Kengurusaareksi (Kangaroo Island), koska he olivat metsästäneet kenguruita saarelta tutkimusmatkan aikana.
Saarella sijaitsee neljä majakkaa: vuonna 1852 rakennettu Cape Willoughby, 1858 rakennettu Cape Borda, 1908 rakennettu Cape St Albans ja 1909 rakennettu Cape du Couedic. Cape Willoughbyn majakka on Etelä-Australian vanhin.
Toukokuussa 1860 Kengurusaaren edustalla haaksirikkoutui suomalainen parkkilaiva Fides. Haaksirikossa kuoli laivan kapteeni ja yhdeksän miehistön jäsentä.
Kuvia

Vuonna 1852 rakennettu Cape Willoughby on Etelä-Australian ensimmäinen majakka.
Ainutlaatuisia kiviä.
Merileijona Kengurusaarella.
Cape du Couedic on rakennettu vuonna 1909.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kengurusaaren turismi (englanniksi)
Abc:n artikkeli: Kangaroo Island Unearthed (englanniksi)
Lisa Cuddy

Lisa Cuddy on fiktiivinen sairaalan dekaani televisiosarjassa House. Häntä näyttelee Lisa Edelstein.
Lisa Cuddy on sarjan tapahtumapaikka Princeton-Plainsboro-opetussairaalan dekaani. Hän on sarjan hahmoista ainoa, joka pystyy ohjailemaan erittäin omapäisen Housen käytöstä edes jonkin verran. Housella ja Cuddylla on jatkuvasti kinaa muun muassa Housen lääkärinvelvollisuuksia koskien. Housen aiheuttamista harmeista huolimatta Cuddy pitää tätä sairaalalle korvaamattomana.
Cuddyn perhettä ei ole kuvattu sarjassa. Hänellä ei äitiyshaluistaan huolimatta ole lapsia, ja hän on sarjan kuluessa harkinnut hedelmöittymiskeinona muun muassa keinohedelmöitystä ja sairaalan lääkäri James Wilsonia.
Gregory House ja Cuddy ovat tunteneet opiskeluajoistaan lähtien, ja heidän välillään on ollut seksuaalista jännitettä jo kauan. Jaksossa "Top Secret" tulee ilmi, että heillä on ollut joskus yhden yön juttuja. Ensimmäisellä tuotantokaudella Cuddya ei näytetä Housen kanssa juuri muuten kuin moittimassa tätä. Toisen tuotantokauden lopussa House huomaa Cuddyn rintojen kasvaneen, ja että tämä vilkuilee vauvoja jatkuvasti. Jaksossa "Forever" Cuddy lopulta kertoo käyvänsä hedelmöityshoidossa, sillä on jo pitkään halunnut lasta. Jaksossa "Who's your daddy?" Cuddy kertoo Houselle, että tullakseen raskaaksi hänen täytyy ottaa hedelmöityshoitoruiskeita kaksi kertaa päivässä ja pyytää Housea antamaan pistokset, koska ei pysty siihen itse. House suostuu palvelukseen ja lupaa pitää salaisuuden. Itselleen epäominaisesti House ei paljasta tapausta edes parhaalle ystävälleen James Wilsonille.
Kolmannella tuotantokaudella Cuddy ei ole vieläkään tullut raskaaksi. House puhelee Cuddyn vatsalle sekä kehuu Cuddyn rintojen kasvaneen. Jaksossa "Finding Judas" Cuddy luopuu lapsensaamistoiveista ymmärrettyään, että yritykset ovat olleet turhia. House suuttuu ja toteaa Cuddylle: "Hyvä, että sinusta ei tule äitiä, koska olisit surkea siinä!" Cuddy luopuu toivosta lopullisesti ja kertoo Wilsonille, että on saanut jo yhden keskenmenon. House ja Cuddy eivät rakasta toisiaan, joskin he suutelevat viidennen tuotantokauden jaksossa "Joy". Jaksossa "Under my skin" House hallusinoi suutelevansa Cuddya ja harrastavansa seksiä tämän kanssa.
Kaita

Kaita voi tarkoittaa seuraavia:
Järviä

Kaita, järvi Heinävedellä
Kaita, järvi Joroisilla
Kaita, järvi Lopella
Kaita, järvi Luumäellä
Kaita, järvi Mäntyharjulla
Kaita, järvi Savitaipaleella
Kaita, järvi Savonlinnassa
Kaita, järvi Sulkavalla
Kaita, järvi Suonenjoella
Kaljujärvi-Kaita, järvi Mäntyharjussa
Iso-Kaita, järvi Hämeenkyrössä
Pieni-Kaita, lampi Pieksämäellä lähellä Sakonkylää
Pikku-Kaita, järvi Tammelassa
Särki-Kaita, järvi Pieksämäellä lähellä Sakonkylää
Vähä-Kaita, järvi Hämeenkyrössä
Saaria

Kaita, saari Naantalissa
Kaita, saari Leppäviralla
Kaita, saari Virolahdella
Kaita, saari Mikkelissä
Kaita, saari Jyväskylässä
Kaupunkeja

Kaita, kaupunki Japanissa
Henkilöitä

Sani Kaita (s. 1986), nigerialainen jalkapalloilija
Laivoja

M/S Kaita, Saaristomerellä liikennöivä yhteysalus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaita”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Love (Innan kappale)

| ”Love” Inna |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Hot
 Julkaistu: 22. heinäkuuta 2009
 Tuottaja(t): Play & Win
 Tyylilaji: House
 Kesto: 03.41 (Play & Win:n radioversio) 05.02 (Play & Win:n klubiversio) 04.13 (alkuperäinen versio) 02:31 (Britannian radioversio)
 Levy-yhtiö: Roton, Ultra
Innan muut singlet
| ”Hot” 2008 | ”Love” 2009 | ”Déjà Vu” 2009 |
Love on romanialaisen laulaja-lauluntekijä Innann kappale. Sen sanoitti ja tuotti tanssimusiikkitrio Play & Win. Se julkaistiin Innan ensimmäisen, Hot-studioalbumin toisena singlenä. Sen julkaisivat Roton ja Ultra Records digitaalisesti ladattavana lukuisissa Euroopan valtioissa sekä Yhdysvalloissa 22. heinäkuuta 2009. Britanniassa kappaleen singlejulkaisu tapahtui vasta 3. heinäkuuta 2011. "Love" on kuitenkin ollut saatavuudeltaan hyvin rajoitettu julkaisunsa jälkeen, sillä sitä on ollut saatavilla pääosin airplay-singlenä ja kokonainen virallinen single on julkaistu tähän mennessä vain Romaniassa, Espanjassa sekä Yhdysvalloissa. Monissa valtioissa, joissa kappale julkaistiin singlenä, käytetään Play & Winin radioversiota virallisena singlenä. Kappaleen sanoitus kertoo siitä kuinka monimutkaisia tilanteita rakkaudessa voi tulla vastaan.
Kappale on tähän mennessä saavuttanut menestystä Tšekissä, Puolassa, Unkarissa ja Romaniassa, jossa siitä tuli artistin toinen peräkkäinen Top 20-hitti. Romaniassa ja Puolassa "Love" päihitti edellisen Hot-singlen listasijoitusten osalta. Alankomaissa se julkaistiin albumin kolmantena singlenä, kun kuultiin huhua että "10 Minutes" julkaistiin siellä albumin ensimmäisenä singlenä.
Käännös suomeksi
Lil Scrappy

Lil Scrappy
Lil Scrappy (oik. Darryl Kevin Richardson, s. 19. tammikuuta 1984 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko.
Albumit

2006: Bred 2 Die Born 2 Live
2008: Prince of the South
2010: Prince of the South 2
TBA: Tha Grustle