stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kairanviemä
Aiheesta muualla

Holma, Petteri & Pyykkö, Risto: Kairanviemä : kirjailija A. E. Järvisen elämä.  Helsinki : Otava, 2006.  ISBN 951-1-21113-7
Koskimies, Pertti: Latuja ristissä (kirjan arvostelu Kiiltomato.net-sivustolla)
Ranta-Ojala, Veli: Lapin kuvaajan elämäkerta Petteri Holma, Risto Pyykkö: Kairanviemä (Arkistoitu – Internet Archive) (kirjan arvostelu Keskipohjanmaa-lehden verkkosivuilla)
Kirjan arvostelu professori Jukka Kemppisen blogissa
Gus Kahn

Gustav Gerson ”Gus” Kahn (6. marraskuuta 1886 Koblenz – 8. lokakuuta 1941 Beverly Hills) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen sanoittaja.
Kahn vietti nuoruutensa Chicagossa ja aloitti musiikkiuransa New Yorkissa. Hän kirjoitti sanoituksia Broadway-näytelmiin ja yksittäisiin populaarimusiikkikappaleihin ja muutti monien muiden New Yorkin laulunkirjoittajien tavoin Hollywoodiin musikaalielokuvien yleistyessä 1930-luvulla. Hänen yhteistyökumppaneitaan olivat muun muassa Walter Donaldson, Egbert Van Alstyne, Isham Jones, Nacio Herb Brown, George ja Ira Gershwin, Sigmund Romberg sekä Buddy DeSylva. Hän teki myös toisinaan kappaleita yhdessä vaimonsa, säveltäjä Grace LeBoyn kanssa.
Vuonna 1951 julkaistiin Kahnin elämästä kertova elokuva Lumottu laulu, jossa Kahnia näytteli Danny Thomas.
Kahn valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Tunnettuja sanoituksia

”Ain’t We Got Fun?” (1921; säv. Richard A. Whiting, san. Raymond B. Egan ja Gus Kahn)
”Everybody Rag with Me” (1916; säv. Grace LeBoy)
”I’ll See You in My Dreams” (1925; säv. Isham Jones)
”It Had to Be You” (1924; säv. Isham Jones)
”Liza (All the Clouds’ll Roll Away)” (1929; säv. George Gershwin, san. Ira Gershwin ja Gus Kahn)
”Love Me or Leave Me” (1928; säv. Walter Donaldson)
”Makin’ Whoopee” (1928; säv. Walter Donaldson)
”My Buddy” (1922; säv. Walter Donaldson)
”Side by Side” (1927; säv. Harry M. Woods)
”Toot Toot Tootsie” (1922; säv. ja san. Gus Kahn, Erdie Erdman ja Dan Russo)
”Yes Sir, That’s My Baby” (1925; säv. Walter Donaldson)
”You Stepped Out of a Dream” (1941; säv. Nacio Herb Brown)
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Gus Kahn on Wikiaineistossa (englanniksi)
Gus Kahn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gus Kahn Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Kairon konferenssi (1921)

Kairon konferenssin osallistujat valokuvattuna maaliskuussa 1921.
Kairon konferenssi järjestettiin vuonna 1921 Kairossa. Siirtomaista ja merentakaisista alueista vastannut ministeri (Colonial Secretary) Winston Churchill kutsui Ison-Britannian siviili- ja sotilasjohdon Lähi-idässä Kairossa järjestettyyn konferenssiin, jonka tarkoitus oli yhdenmukaistaa Ison-Britannian politiikkaa Lähi-idässä.
Konferenssissa sovittiin muun muassa Irakin muuttamisesta kuningaskunnaksi, jonka kuninkaaksi tulisi Faisal I. Lisäksi Iso-Britannia vahvisti tukensa Hijazin kuningaskunnan kuninkaalle Husain ibn Alille ja samaan aikaan antoi tukensa Ibn Sa’udin vaikutusvallalle sisämaassa. Palestiinan brittiläiseen mandaattiin kuuluvasta Transjordanian alueesta tehtiin kuningaskunta, jonka kuninkaaksi tuli Abdullah I.
Osallistujia

Winston Churchill
T. E. Lawrence
Hubert Young
Herbert Samuel
Percy Cox
Gertrude Bell
Ja'afar al'Askari
Hugh Trenchard
Geoffrey Salmond
Sasun Hasqail
Geoffrey Francis Archer
Edmund Allenby
Käännös suomeksi
Kaivinpaalu

Kaivinpaalu on paalutyyppi, jota käytetään useimmiten tukipaaluina siirtämään suuria ja keskitettyjä kuormia joko kallioon tai moreeniin. Se on maata syrjäyttämätön paalu, joka valmistetaan siten, että avonainen työputki painetaan maahan samanaikaisesti putkea hiertäen. Työputki voidaan myös joissakin tapauksissa lyödä maan sisään. Maa poistetaan putken upotustasoon asti ja sen sisään asennetaan raudoitus tai sen sisään lasketaan raudoituselementti. Putki nostetaan ylös samalla kun se valetaan täyteen betonia. Jos paalu joudutaan upottamaan pohjavedenpinnan alapuolelle, betonointi suoritetaan siten, että veden- ja valupaine pidetään korkeampina kuin putken alapään kautta vaikuttava pohjaveden paine. Paalun halkaisija on tavallisesti 900–1 500 millimetriä.
Ludwig Kaindl

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1938 | 3 000 m estejuoksu |  |
Ludwig Kaindl (13. joulukuuta 1914 Ergoldsbach, Ala-Baijeri – 5. heinäkuuta 1995) oli saksalainen kestävyysjuoksija päämatkanaan 3 000 metrin esteet, jossa hän saavutti parhaan menestyksensä voittamalla vuoden 1938 Pariisin EM-kisoissa hopeaa. Lisäksi hän oli 1940-luvulla viisinkertainen Saksan mestari 1 500 metrillä.
Ludwig Kaindl nousi kansainväliselle huipulle 1930-luvun lopulla. Kaindl nousi olympiamitalisti Alfred Dompertin jälkeen Saksan estejuoksun kärkihahmoksi. Kaindl saavutti vuonna 1937 Saksan mestaruushopeaa Dompertin jälkeen. Seuraavana hän otti ensimmäisen Saksan mestaruutensa ja syksyllä 1938 Pariisin Euroopan mestaruuskisoissa hän oli toinen Ruotsin Larssonin voittaessa.
Seuraavana kolmena vuotena 1940-42 peräkkäin Kaindl otti Saksan mestaruuden 1 500  metrillä ja edelleen sodan jälkeen Länsi-Saksan mestaruuden vuosina 1946-47. Vuonna 1949 Kaindl otti jälleen sitten vuoden 1939 mestaruuden 3 000 esteissä. Vuosina 1949 ja 1950 hän oli mukana seuransa TSV Munchenin maastojuoksumitaleita voittaneessa joukkueessa.
Kaindlin ura päättyi 1950-luvun alussa eli hänen uralleen ei toisen maailmansodan ja Saksan osallistumiskiellon vuoksi vuoden 1948 kisoihin tullut yhtään osallistumismahdollisuutta olympiakisoihin.
Ennätykset

800 m: 1.52,6 (1940)
1 500 m: 3.50,2 (1939)
3 000 m esteet: 9.06,8 (1939)
Aiheesta muualla

Siukonen, Markku & Ahola, Matti: Suuri EM-kirja, s. 30, 38.  Sporttikustannus Oy, 1990.  ISBN 951-8920-11-7
Ludwig Kaindlin parhaat kisat vuosittain
Aarne Kainlauri

Aarne Kainlauri (25. toukokuuta 1915 Luumäki, Suomen suuriruhtinaskunta – 11. maaliskuuta 2020 Kouvola) oli suomalainen kilpajuoksija. Hän on Paavo Nurmen ohella ainoa, joka on voittanut Suomen mestaruuden niin 800 metrillä, 1 500 metrillä kuin 3 000 metrin estejuoksussakin.
Kainlauri sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa 3 000 metrin estejuoksussa kymmenenneksi. Hän edusti seuratasolla Kouvolan Urheilijoita ja Luumäen Poikia. Hän voitti Suomen mestaruuden 800 metrillä vuosina 1940 ja 1943, 1 500 metrillä vuosina 1942, 1945 ja 1948 sekä estejuoksussa vuosina 1948 ja 1949. SM-hopeaa hän saavutti 800 metrillä vuosina 1938 ja 1942 sekä 1 500 metrillä vuosina 1943 ja 1944. SM-pronssia hän saavutti 800 metrillä vuosina 1939 ja 1944 sekä 1 500 metrillä vuonna 1947. Hän edusti Suomea 16 maaottelussa.
Kainlauri toimi Kouvolan Urheilijain johtokunnassa. Hänen veljenpoikansa Heikki Kainlauri oli 1960-luvulla maaottelujuoksija ja SM-mitalisti.
Kainlauri juhli satavuotissyntymäpäiväänsä Kouvolassa. Hän harrasti vielä tuolloin hengästyttävää liikuntaa päivittäin. Kainlauri oli kuollessaan maailman vanhin elossa ollut olympiaurheilija.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 metriä: 1.54,9 (1939)
1 000 metriä: 2.29,6 (1938)
1 500 metriä: 3.51,4 (1947)
Maili: 4.10,6 (1949)
3 000 metrin esteet: 9.15,8 (1948)
Aiheesta muualla

Aarne Kainlauri Olympedia. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Kaitila (yritys)

Kaitila Oy oli orimattilalainen trikoovaatteiden ja -asusteiden valmistaja, joka toimi vuodesta 1924 vuoteen 1986. Suurimmillaan vuonna 1974 se työllisti 840 ihmistä ja oli Suomen Trikoon jälkeen maan toiseksi suurin trikoovalmistaja. Kaitilan näkyvimpiä tuotemerkkejä olivat Kaitex-alusvaatteet ja Kaisport-vapaa-ajanasut.
Yritys sai alkunsa vuonna 1924, kun Bertta Kaitila perusti Orimattilan Mallusjoelle Kaitilan Kotikutomon, jossa teki käsikoneilla villapaitoja ja -takkeja aluksi yksin, mutta parin vuoden kuluttua jo viidentoista työntekijän voimin. Sotien aikana yritys muutti isompiin tiloihin Orimattilan kirkonkylään ja muutti nimekseen Kaitilan Kutomo Oy.
Bertta Kaitilan kuoltua 1954 toimitusjohtajaksi tuli hänen poikansa Pauli Kaitila. Päätuotteiksi muodostuivat trikoiset alusvaatteet ja paksummat neuleet. 1960-luvulla tehdasta Orimattilassa laajennettiin useaan otteeseen ja tuotantoa laajennettiin myös Kuusankoskelle ja Kouvolaan. Anna-Liisa Kajakosken suunnittelemasta Kaisport-vapaa-ajanmallistosta tuli yhtiön yksi menestystuote. Trikootuotteiden ja neuleiden tavaramerkki oli Kaitex, ja ne edustivat noin 80 prosenttia myynnistä.
1970-luvun alussa Kaitila Oy:ksi muuttunut yritys laajensi Jap Oy:ltä vapautuneeseen tehtaaseen Luumäelle ja vietti 1974 viisikymmenvuotisjuhliaan kunniavieraina tasavallan presidentti Urho Kekkonen sekä kauppa- ja teollisuusministeri Jermu Laine. Pauli Kaitila sai teollisuusneuvoksen arvon 1975.
Nopeasti kasvaneen yrityksen käänne huonompaan tuli vuosikymmenen lopulla perustetun oman 16 myymälän vähittäiskauppaketjun myötä. Se osoittautui tappiolliseksi ja lopetettiin 1982, jolloin myös Suomen korkeat työvoimakustannukset olivat alkaneet purra kaikkeen suomalaiseen tekstiiliteollisuuteen. Vuonna 1986 huippuvuosista työntekijämäärältään puolet pienentynyt yhtiö ajautui konkurssiin. Teollisuusneuvos Pauli Kaitila piti Orimattilan Sanomien haastattelussa joulukuussa 1986 konkurssin syinä työvoimakustannusten lisäksi pankkien löysää rahapolitiikkaa ja yhä korkeampia korkoja.
Anna-Liisa Kajakosken lisäksi muita Kaitilan käyttämiä vaatesuunnittelijoita olivat Mosaik-mallistollaan menestynyt Riitta-Liisa Lehto sekä Helka Partanen, Kaarina Koponen, Liisa Aumo, Liisa Vesterinen, Carita Korolainen, Eila Vainio ja Päivi Lampola.
Aiheesta muualla

Kai Hoffman: Teollisuusneuvos Pauli Kaitila (1925–1998). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kaitilan takki Suomen Hiihtomuseon kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Elmo Kaila

| Elmo Edvard Kaila |
| --- | --- |
 AKS:n puheenjohtaja E. K. Kaila.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1888 Jokioinen
Kuollut: 16. toukokuuta 1935 (47 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  fil.tri, järjestömies, sota-arkiston hoitaja
Vanhemmat:  kirkkoherra Edvard Johansson ja Märtha Carolina Anna Köhlin
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:   Aino Lyydi Pohjonen (1912–1920)  Martha Maria Eleonora Anthoni (1922–) 
Elmo Edvard Kaila (vuoteen 1901 Johansson, 6. helmikuuta 1888 Jokioinen – 16. toukokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen valkoinen aktivisti ja Sota-arkiston hoitaja, joka tunnetaan Akateemisen Karjala-Seuran puheenjohtajana ja salaseura Vihan veljien johtajana. Kailalla oli tärkeä osa Suomen itsenäisyyden alkuvuosien politiikassalähde? vaikka hän ei ollutkaan näkyvästi esillä julkisuudessa.
Julkaisuja

Nimellä E. E. Kaila:
Soininen, Mikael ja Kaila, E. E., Kansakoulun uusi maantieto. Otava, 1915
Puolustuslaitos ja puolustustahto: kolme ensimäisillä sotilaspedagoogisilla kursseilla Helsingissä 18–20. 11. 24 pidettyä luentoa. Kouvola 1925
Ilmassa on Suomen tulevaisuus ja turva – taikka turma : kirjoittanut "Lentävä". Suomen ilmapuolustusliitto, Helsinki 1927
Pohjanmaa ja meri 1600- ja 1700-luvuilla : talousmaantieteellis-historiallinen tutkimus. Historiallisia tutkimuksia 14. Suomen historiallinen seura, 1931 (väitöskirja)
Tervanpolton leviäminen Suomessa 1700-luvun puolimaissa. Silva Fennica 21. Suomen metsätieteellinen seura, Helsinki 1931
Kah’ovkan tekojärvi

| Kah’ovkan tekojärvi |
| --- | --- |
 Landsat-satelliittikuva Kah’ovkan tekojärvestä.
Valtiot:  Ukraina
Paikkakunta:  Zaporižžjan alue, Dnipropetrovskin alue ja Hersonin alue 
Koordinaatit:  47°30′N, 34°15′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Dnepr
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44  m 
Pituus:  230  km
Leveys:  23  km 
Rantaviiva:  896  km 
Pinta-ala:  2 155 km² 
Tilavuus:  18,15 km³ 
Keskisyvyys:  8,4 m 
Suurin syvyys:  32 m 
 fiKah’ovkan tekojärvi 
Kah’ovkan tekojärvi (ukr. Каховське водосховище, Kah’ovske vodosh’ovyštše) on Ukrainan eteläosissa sijaitseva, pinta-alaltaan Euroopan kahdeksanneksi suurin tekojärvi ja 12. suurin makeanveden allas. Se muodostaa osan Dneprin alajuoksun pääuomaa, ja sijaitsee noin 410–460 kilometriä pääkaupunki Kiovasta kaakkoon. Tekojärvi sijaitsee Dnipropetrovskin, Zaporižžjan ja Hersonin alueilla. Suurimmat, yli 30 000 asukkaan kaupungit tekoaltaan rannoilla ovat Nikopol, Enerhodar, Nova Kah’ovka ja Kah’ovka.
Kah’ovkan tekojärvi sijaitsee 410–460 km Kiovasta kaakkoon
Tekojärvi syntyi Kah’ovkan vesivoimalaitoksen padon rakentamisen seurauksena Dnepriin vuonna 1956. Voimalapato rakennettiin vuosina 1950–1956 ja sijaitsee 12 kilometriä Hersonin alueen Kah’ovkan kaupungista lounaaseen. Padossa on kuusi 58,5 MW:n generaattoria, ja näillä tuotetaan vuosittain keskimäärin 1,4 TWh sähköenergiaa. 3,84 kilometriä leveän padon yli kulkee maantie ja rautatie. Vesivoimalan läheisyyteen on sittemmin noussut Nova Kah’ovkan kaupunki.
Tekojärven pituus on 240 kilometriä ja leveys enimmillään 23 kilometriä. Pinta-ala on 2 155 neliökilometriä eli noin kaksi kertaa Päijänteen ala, keskisyvyys 8,4 metriä (vaihteluväli 3–26 m; maksimi 32 m). Tekoaltaan kokonaisvesitilavuus on 18,15 kuutiokilometriä (noin 1,5 kertaa Päijänteen tilavuus), josta 6,78 km3 on käytettävissä. Helmikuussa 2018 oli rakenteilla Kah’ovkan 2. vesivoimalaitos, jolla vesivoimayhtiö UkrHidroenerho pyrkii optimoimaan vesivoiman tuotantoa Kah’ovkan tekojärvestä. Tämä tuo valmistuessaan aiemman 335 MW:n voimalan (HES-1) lisäksi 250 MW uutta voimalakapasiteettia (HES-2).
Tekoaltaan vettä käytetään sähkövoiman tuottamiseen, kasteluun, teollisuuslaitosten tarpeisiin ja kalankasvatukseen. Vettä käytetään myös Pohjois-Krimin kanaaliin ja Dnepr-Kryvyi Rih -kanaaliin. Tekoallas synnytti valmistuessaan myös riittävän kulkusyvyyden Dneprin vesitielle ja mahdollisti laivaliikenteen. Voimalapadon vieressä on laivaliikennettä palveleva sulutus.
Kah’ovkan vesivoimalan pato Venäjän hyökkäyssodan aikana

Ukrainan tietotoimiston mukaan ilman tunnisteita olleita miehittäjiä (Venäjän joukkoja) tankkeineen saapui 24. helmikuuta 2022 päivällä Kah’ovkan vesivoimalan padolle. Seuraavana päivänä uutisoitiin venäläisjoukkojen miehittäneen vesivoimalan alueen osana Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainaan (2022-).
Vesivoimalan patorakennelman yli kulki kaksikaistainen maantie (osa eurooppatie E58:aa) ja rautatie. Maantie oli Antonivkan sillan ohella ainoa kiinteä maantien siltayhteys Dneprin alajuoksulla. Hyökkääjävaltio Venäjän tuhottua Antonivkan sillan menetettyään miehitysalueensa Dneprin länsipuolella marraskuussa 2022, näin vaikeuttaen Ukrainan vastahyökkäyksen jatkamista, Kah’ovkan padon merkitys strategisesti tärkeänä mahdollisena väylänä suurjoen yli korostui.
Tekojärven sulkeva pato murtui aamuyöllä 6. kesäkuuta 2023, aiheuttaen tulvan Dneprin alajuoksulle. Ukrainalaiset lähteet syyttivät venäläisiä padon räjäyttämisestä, kun taas venäläiset väittivät padon tuhoutuneen tykistöiskussa.
Kuvia

Kah’ovkan vesivoimala.
Maantie Dneprin yli Kah’ovkan vesivoimalapatoa pitkin.
Kah’ovkan tekojärveä.
Pohjois-Krimin kastelukanava saa alkunsa Kah’ovkan tekojärvestä.(venäjäksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kah’ovkan tekojärvi Wikimedia Commonsissa
Kah’ovkan vesivoimala (Kah’ovska HES) (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (uge.gov.ua)
Kah’ovkan pato ja vesivoimala.
Sari Kaasinen

| Sari Kaasinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. syyskuuta 1967 (ikä 57)
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1983–
Tyylilajit:  kansanmusiikki, maailmanmusiikki
Soittimet:  kantele, laulu
Yhtyeet:  Otawa, Värttinä, Sirmakka
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sari Johanna Kaasinen (s. 15. syyskuuta 1967 Rääkkylä) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, kanteleensoittaja ja kansanmusiikkialan vaikuttaja. Hän on yksi Värttinä-yhtyeen perustajajäsenistä ja on toiminut muun muassa Keski-Karjalan musiikkiopiston kansanmusiikin lehtorina vuosina 1995–2007 ja Kihaus Folk Music Festival -tapahtuman taiteellisena johtajana 1990–2005.
Ura

Kaasinen on harrastanut kansanmusiikkia jo nuoresta lähtien. Tunnetuksi hän tuli toimiessaan Värttinä-yhtyeen johtohahmona vuosina 1983–1996. Sittemmin hän on esiintynyt sooloartistina ja vuodesta 2001 lähtien myös Otawa-yhtyeen kanssa. Vuonna 2008 aloitti toimintansa Set'akat-lauluyhtye, jossa Sari Kaasisen lisäksi laulavat Mari Kaasinen ja Karoliina Kantelinen.
Kaasinen kirjoitti vuonna 1986 ylioppilaaksi Kuopion musiikkilukiosta  ja suoritti vuonna 1994 Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastossa musiikin maisterin tutkinnon sekä vuonna 2009 musiikin taiteellisen tohtorintutkinnon.
Lokakuussa 2006 Sari Kaasiselta ja Otawa-yhtyeeltä ilmestyi levy Mie kun ja ensi-iltansa sai Tampereen Teatterin musiikkinäytelmä Kun isoisä Suomeen hiihti, jonka Sari Kaasinen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut. Lokakuussa 2008 julkaistiin Sari Kaasisen kirjoittamana Nuku, nuku lapseni – kehtolauluja ja hyräilyhetkiä -kirja ja toukokuussa 2011 Sylissä ja sydämessä – äidin kirja.
Kaasinen on saanut valtion taiteilija-apurahan, Kansanvalistusseuran palkinnon, ja Emma-patsaan vuonna 1993, jolloin Värttinä valittiin Vuoden yllättäjäksi. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin Kareliaani-palkinto. Puu Kulttuurissa ry:n Luonnotar-palkinnon Sari Kaasinen sai vuonna 2001. Suomen Säveltäjät ry:n ja Elvis ry:n myöntämä Vuoden teatterimusiikkiteko -palkinnon Kaasinen sai vuonna 2011 musiikista näytelmään Kilpakosijat. Sari Kaasinen toimi valtion säveltaidetoimikunnan jäsenenä 2007–2009. Vuonna 2012 hänet valittiin Kalevalaisten Naisten Liiton puheenjohtajaksi.
Sari-yhdistys ry:n jäsenistö valitsi Kaasisen Vuoden Sariksi 2006.
Kaasinen toimi miehensä Petteri Ukkolan ja tyttärensä Kiisa Koskimiehen kanssa Lappeenrannan linnoituksessa sijaitsevan kulttuuri- ja tapahtumakeskus Kehruuhuoneen yrittäjinä vuosina 2015–2019. He myivät liiketoiminnan Etelä-Karjalan Osuuskaupalle maaliskuussa 2019.
Diskografia > Sooloalbumit

Joko joulun alkaa saa (yhdessä Mari Kaasisen kanssa, 1993)
Emo (1998)
Viisuja Vintiltä (1998)
Aika riemulle ruveta (2014)
Diskografia > Sari Kaasinen ja Otawa

Reissunainen (2002)
Sarin Joulu (2002)
Mie kun (2006)
Diskografia > Värttinä

Värttinä (1987)
Musta Lindu (1989)
Oi Dai (1991)
Seleniko (1992)
Aitara (1994)
Kokko (1996)
Diskografia > Sirmakka

Sirmakka (1992)
Tsihi Tsihi (1996)
Teos

Nuku, nuku lapseni: Kehtolauluja ja hyräilyhetkiä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-769-0
Aiheesta muualla

Sari Kaasisen kotisivut.
Kaasinen Populaarimusiikin museon tietokannassa.
Soili Pohjalainen: Rillumarein jälkeen. Vantaan Lauri 4.12.2008.
Pirjo Nenola: Sari Kaasinen lauloi musiikin tohtoriksi. Iisalmen sanomat 6.2.2009.
Kuusi kuvaa kansanmuusikko ja kulttuurijohtaja Sari Kaasisen elämästä, 24.12.2018 Yle Areena
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Kaiku (nimi)

| Kaiku |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  kreikan Echo; viron Kaigo ja Kaja 
Nimen alkuperä:  sana kaiku
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaiku on Suomessa käytetty harvinainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä miehiä on elokuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 90–110. Lisäksi Kaiku-nimi on ollut ainakin kahdella naisella.
Kaiku-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa hevosten nimipäiväkalenterissa. Sen mukaan Kaiku viettää nimipäivää 29. marraskuuta.
Tunnettuja Kaikuja

Kaiku Kallio (1890–1971), rovasti ja kansanedustaja
Kuvitteellisia Kaikuja

Kaiku, toinen päähenkilöistä sarjakuvassa Kieku ja Kaiku
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Kaiku (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Nihat Kahveci

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nihat Kahveci
Syntymäaika: 23. marraskuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Istanbul, Turkki
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 175 senttimetriä
Junioriseurat
1994-1997:  Beşiktaş
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2002 2002–2006 2006–2009 2009–2011 |  Beşiktaş  Real Sociedad  Villarreal  Beşiktaş | 114 (27) 133 (58) 62 (18) 30 (7) |
Maajoukkue
| 2000–2010 |  Turkki | 69 (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. joulukuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. tammikuuta 2019.
Nihat Kahveci eli Nihat (s. 23. marraskuuta 1979 Istanbul, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, joka edusti Turkin pääsarjassa pelaavaa Beşiktaşia sekä Espanjassa Real Sociedadia ja Villarrealia. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Nihat on Beşiktaşin junioriakatemian kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1997–1998 ja saavutti saman kauden päätteeksi Turkin cupin mestaruuden.
Tammikuussa 2002 Nihat siirtyi Espanjaan Real Sociedadin joukkueeseen, jota tuolloin valmensi entinen Beşiktaş-valmentaja John Toshack. La Realissa hän muodosti tehokkaan hyökkäyskaksikon serbialaisen Darko Kovačevićin kanssa ja sijoittui kaudella 2002–2003 Espanjan pääsarjan maalintekijätilaston toiseksi 23 maalillaan. Myös Real Sociedad sijoittui sarjan toiseksi ja pääsi kauden 2003–2004 Mestarien liigaan. Kesällä 2006 Nihat siirtyi Villarrealiin, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Kesäkuussa 2009 Nihat palasi takaisin kasvattajaseuraansa Beşiktaşiin.
Turkin maajoukkueessa Nihat pelasi 69 ottelua ja teki niissä 19 maalia vuosina 2000–2010. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon saman vuoden MM-kilpailuissa, joissa Turkki sijoittui pronssille. Nihat on yksi Turkin maajoukkueen kantavista voimista. Hänet muistetaan hyvin vuoden 2008 EM-kisoista, kun alkulohkovaiheessa Turkki nousi 15 minuutissa 0–2-tilanteesta 3–2-voittoon Tšekkiä vastaan. Nihat teki ottelussa kaksi maalia, 87. ja 89. minuutilla. Voiton ansiosta Turkki pääsi puolivälieriin ja Tšekki putosi kilpailuista. Puolivälierissä vastaan tuli Kroatia, jonka Turkki voitti rangaistuspotkukilpailussa. Välierissä Turkki hävisi Saksalle mutta siinä ottelussa Nihat ei enää pelannut.
Yksityiselämä

5. heinäkuuta 2003 hän meni naimisiin Pınar Kaşgörenin kanssa. Heillä on tytär Selin ja poika. He erosivat lokakuussa 2014.
Aiheesta muualla

Nihat Football Database -sivustolla (englanniksi)
Turkin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Rüştü |
2 Emre Aşık |
3 Bülent |
4 Fatih |
5 Alpay |
6 Arif |
7 Okan |
8 Tugay |
9 Hakan Şükür |
10 Baştürk |
11 Hasan Şaş |
12 Ömer |
13 Izzet |
14 Tayfur |
15 Nihat |
16 Ümit Özat |
17 İlhan |
18 Ergün |
19 Abdullah |
20 Hakan Ünsal |
21 Emre Belözoğlu |
22 Ümit Davala |
23 Zafer |
Valmentaja Güneş
Turkin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Rüştü |
2 Servet |
3 Hakan |
4 Gökhan Zan |
5 Emre |
6 Mehmet |
7 Mehmet Aurélio |
8 Nihat |
9 Semih |
10 Gökdeniz |
11 Tümer |
12 Tolga |
13 E. Güngör |
14 Arda |
15 E. Aşık |
16 U. Boral |
17 Tuncay |
18 C. Kazim |
19 Ayhan |
20 Sabri |
21 Mevlüt |
22 Hamit Altıntop |
23 Volkan |
Valmentaja Terim
Luettelo doom metal -yhtyeistä

Tämä on aakkosellinen luettelo doom metal -yhtyeistä.
Luettelo nimen mukaan > A

Abdullah
Acid King
Acrimony
Anathema
Ancient Ceremony
Apollyon
Ashes You Leave
Atrophia Red Sun
Luettelo nimen mukaan > B

Bal-Sagoth
Beseech
Black Cobra
Black Sabbath
Blindead
Boris
Burning Witch
Luettelo nimen mukaan > C

Cadaverous Condition
Candlemass
Cardinals Folly
Carpathian Full Moon
Cathedral
Celestial Season
Cemetary
Cemetery of Scream
Church of Misery
Cirith Ungol
Corrupted
Count Raven