stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lidköpingin kunta
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 2,7 | 2,6 |
|   | jalostus | 25,9 | 29,9 |
|   | palvelut | 69,9 | 66,0 |
|   | tuntematon | 1,5 | 1,5 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 17 466 | 18 382 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 95,0 |  |
Taajamat

Kunnassa on 7 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 75,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 9 171 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Lidköping | 25 644 |
| 2 | Vinninga | 1 078 |
| 3 | Järpås | 795 |
| 4 | Filsbäck | 615 |
| 5 | Örslösa | 307 |
| 6 | Saleby | 232 |
| 7 | Tun | 206 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Gillstad
Råda
Stenhammar
Såtenäs
Såtenäs Villastad
Tofta
Luettelossa mainituista taajamista Råda, Stenhammar ja Tofta ovat sittemmin kasvaneet yhteen Lidköpingin taajaman kanssa.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Gillstad
Granvik
Hasslösa
Kvarnbacken
Kållands-Åsaka
Lovene
Marbogården
Mellby
Norra Härene
Otterstad
Spiken + Torp
Sunnerby Gråmosse
Såtenäs
Tolsjö
Tranum
Östermalm
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Såtenäs villastad
Övre Stenhammar
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Kunnallisvaaleissa Lidköpingin kunta on jaettu seuraaviin vaalipiireihin:
Lidköpings Östra (24 valtuutettua)
Lidköpings Västra (27 valtuutettua)
Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Lidköpingin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 6 | 6 | 8 | 10 | 8 | 7 | 9 | 9 | 9 | 8 | 12 | 11 | 9 | 9 |  |
|   | Keskustapuolue | 13 | 12 | 9 | 8 | 8 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 5 | 4 | 4 | 5 |  |
|   | Liberaalit | 7 | 6 | 5 | 4 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 4 | 2 | 3 | 4 | 5 |  |
|   | Kristillisdemokraatit | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 2 | 4 | 2 | 5 | 5 | 5 | 3 | 3 | 3 |  |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 3 | 1 | 2 | 2 | 2 | 2 | 3 | 2 | 2 |  |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 19 | 18 | 18 | 20 | 20 | 20 | 18 | 21 | 19 | 21 | 21 | 21 | 21 | 18 |  |
|   | Vasemmistopuolue | 3 | 3 | 4 | 4 | 3 | 4 | 4 | 6 | 7 | 6 | 4 | 4 | 4 | 3 |  |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 4 | 6 |  |
|   | Muut | 0 | 3 | 6 | 3 | 2 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |
|   | Yhteensä  | 49 | 49 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 | 51 |  |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Frielin piiri
Gillstadin piiri
Gösslundan piiri
Hasslösan piiri
Hovbyn piiri
Häggesledin piiri
Härjevadin piiri
Järpåsin piiri
Karabyn piiri
Kållands-Åsakan piiri
Lavadin piiri
Lidköpingin piiri
Lindärvan piiri
Mellbyn piiri (Länsi-Götanmaa)
Norra Härenen piiri
Norra Kedumin piiri
Otterstadin piiri
Rackebyn piiri
Rådan piiri (Lidköpingin kunta)
Salebyn piiri
Skalundan piiri
Strön piiri
Sunnersbergin piiri
Sävaren piiri
Sönen piiri
Tranumin piiri
Trässbergin piiri
Tunin piiri
Tådenen piiri
Uveredin piiri
Välan piiri
Örslösan piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Lidköping
Järpås
Kållands-Råda
Sunnersberg
Sävare
Örslösa
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Friel
Gillstad
Gösslunda
Hasslösa
Hovby
Häggesled
Härjevad
Höra* (Hörene)
Järpås
Karaby
Kållands-Åsaka (Åsaka)
Landa*
Lavad
Lidköping
Lindärva
Läckö slottskapell*
Mellby
Norra Härene (Härene)
Norra Kedum (Fiskekedum, Kedum)
Otterstad
Rackeby
Resville*
Rycka*
Råda
Saleby
Sankt Katarinae kapell* (Synnerby)
Sankt Mariae kapell* (Traneberg, Törsö)
Senäte*
Skalunda
Skofteby*
Strö
Sunnersberg
Sävare
Söne
Tranum
Trässberg
Tun
Tådene
Uvered
Vedum*
Väla
Örslösa
Östby*
Seurakunnat > Kirkot

Frielin kirkko
Gillstadin kirkko
Gösslundan kirkko
Härjevadin kirkko
Järpåsin kirkko
Kållands-Åsakan kirkko
Lavadin kirkko
Lindärvan kirkko
Mellbyn kirkko
Norra Härenen kirkko
Norra Kedumin kirkko
Otterstadin kirkko
Rackebyn kirkko
Rådan kirkko
Salebyn kirkko
Sankt Nicolain kirkko
Skalundan kirkko
Strön kirkko
Sönen kirkko
Tranumin kirkko
Tunin kirkko
Uveredin kirkko
Örslösan kirkko
Ystävyyskunnat

Kouvola, Suomi
Nord-Aurdal, Norja
Skanderborg, Tanska
Utena, Liettua
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lidköpingin kunnan kotisivut (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Lidköpings kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Länsi-Götanmaan läänin kunnat
Kartta Lidköpingin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
George Dreyfus

George Dreyfus AM (s. 22. heinäkuuta 1928 Wuppertal) on saksalaissyntyinen, australialaistunut säveltäjä.
Dreyfus muutti perheineen Berliiniin natsipuolueen noustua valtaan ja aloitti pianotunneilla käymisen. Vuonna 1939 hän pakeni vanhempiensa ja veljensä kanssa Australiaan, jossa jatkoi pianotunneilla käymistä ja lauloi synagogan kuorossa. Melbournessa lukiota käydessään Dreyfus johti kuoroa ja soitti koulun orkesterissa klarinettia. Varhaisella ammattiurallaan muusikkona hän toimi fagotistina muun muassa vuodesta 1953 Melbournen sinfoniaorkesterissa. Hän suoritti fagottiopintoja Wienissä Karl Öhlbergerin johdolla. Säveltämisen Dreyfus aloitti itseoppineena aikansa eurooppalaissäveltäjien esimerkkien pohjalta. Hänestä tuli Australian nykymusiikkikentän aktiivinen vaikuttaja kokoonpanojen perustajana, kapellimestarina ja organisoijana. Hän sävelsi näyttämö-, orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia, mutta aloitti myös uran elokuva- ja televisiomusiikin parissa.
Dreyfus julkaisi vuonna 1984 omaelämäkerran ja vuonna 1998 esseekirjan. Hänestä tuli vuonna 1992 Order of Australianselvennä jäsen, ja vuonna 2002 hänelle myönnettiin ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz. 1990-luvulla Saksassa kantaesitettiin Dreyfusin oopperat Rathenau (1993) ja Die Marx Sisters (1996). The Takeover -lastenoopperan Euroopan-ensiesitys pidettiin Saksassa vuonna 1997. Dreyfusin tuotantoon 2000-luvun ajalta kuuluvat muiden muassa saksofonikvartetto (2007) ja kolmas sinfonia (kantaesitetty 2012).
Paul Lambert

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Paul Christopher Lambert
Syntymäaika: 7. elokuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka:  Paisley, Skotlanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura:  Ipswich Town
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1986–1993 |  St. Mirren | 227 | (14) |
| 1993–1996 |  Motherwell | 103 | (6) |
| 1996–1997 |  Borussia Dortmund | 44 | (1) |
| 1997–2005 |  Celtic | 193 | (14) |
| 2005–2006 |  Livingston | 7 | (0) |
Maajoukkue
| 1995–2003 |  Skotlanti | 40 | (1) |
Valmennusura
2005–2006:  Livingston
2006–2008:  Wycombe Wanderers
2008–2009:  Colchester United
2009–2012:  Norwich City
2012–2015:  Aston Villa
2015–2016:  Blackburn Rovers
2016–2017:  Wolverhampton Wanderers
2018:  Stoke City
2018–:  Ipswich Town
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Paul Lambert (s. 7. elokuuta 1969) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Lokakuusta 2018 lähtien hän on toiminut Ipswich Townin päävalmentajana.lähde?
Lambert voitti pelaajana muun muassa Skotlannin Cupin vasta 17-vuotiaana St. Mirrenissä ja Mestareiden Liigan pelatessaan Borussia Dortmundissa. Hän on pelannut 40 maaottelua Skotlannin maajoukkueessa.lähde?
Ura pelaajana

Lambert aloitti uransa ammattilaisena St. Mirrenissä, jossa hän aloitti 15-vuotiaana. St. Mirrenin pelaajana hän voitti Skotlannin cupin vuonna 1987. Ura St. Mirrenissa jatkui vuoteen 1993 saakka, jolloin hän siirtyi Motherwelliin.lähde?
Skotlannista Lambert siirtyi saksalaiseen Borussia Dortmundiin vuonna 1996. Hän voitti vuonna toukokuussa 1997 Mestareiden Liigan ensimmäisenä brittipelaajana ei-brittiläisessä seurassa. Finaalissa Lambert syötti Karl-Heinz Riedlen avausmaalin.lähde?
Ura Saksassa kesti runsaan vuoden verran kunnes skotlantilainen suurseura Celtic osti hänet riveihinstä. Celticissä pelatessaan hän voitti neljä Skotlannin Valioliigan mestaruutta, kaksi Skotlannin Cupia sekä kaksi Skotlannin liigacupia. Paul Lambert oli Celticin kapteeni vuoden 2003 UEFA-Cupin finaalissa, jossa vastustajana oli FC Porto.lähde?
Maajoukkueessa Paul Lambert pelasi 40 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli mukana maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1998lähde?.
Ura pelaajana > Ansiot pelaajana

lähde?
Skotlannin mestaruus (4): 1998, 2001, 2002, 2004
Skotlannin cup (2): 1987, 2001
Skotlannin liigacup (2): 1998, 2001
Mestarien liiga: 1997
UEFA Cup
Hopeaa: 2003
Ura valmentajana

Lambert suoritti valmentajatutkintonsa Saksassa ja aloitti valmentajauransta Livingstonessa. Joukkuetta vaivanneiden loukkaantumisten takia Lambert joutui myös jatkamaan pelaajauraansa ja rekisteröitymään uudelleen pelaajaksi. Hän erosi joukkueen voitettua hänen alaisuudessaan vain kaksi ottelua.lähde?
Englantilaisseura Wycombe Wanderers palkkasi hänet päävalmentajakseen kesäkuussa 2006. Lambert johdatti Wycomben Englannin liigacupin välieriin. Joukkue pudotti jatkosta muun muassa Fulhamin ja Charltonin. Lambert erosi joukkueen hävittyä nousukarsinnoissa Stockportille keväällä 2008. Sen jälkeen hän toimi Colchesterin päävalmentajana.lähde?
Lambert siirtyi Norwichin päävalmentajaksi elokuussa 2009 kun Norwichin päävalmentaja Bryan Gunn oli saanut potkut kauden avausottelussa kärsityn 7–1 tappion jälkeen. Tappio tuli vielä silloin Lambertin valmentamalle Colchesterille. Lambert johdatti Norwichin Englannin ykkösliigan mestariksi ja suoraan nousuun takaisin Englannin mestaruussarjaan huhtikuussa 2010. Seuraavalla kaudella Lambert jatkoi loistotyötään Norwichissä ja johdatti seuran mestaruussarjan kakkossijan myötä takaisin Valioliigaan.
Lambert siirtyi Aston Villan valmentajaksi kesäkuussa 2012. Lambertin johdolla Aston Villa pelasi odotuksia heikommin ja sijoittui kahdesti Valioliigassa vasta sijalle 15. Kausi 2014/15 sujui sekin jälleen heikosti ja lopulta Lambert sai potkut tehtävistään helmikuussa 2015 Villan pudottua Valioliigan putoamisviivan alapuolelle. .
Marraskuussa 2015 Lambert siirtyi Blackburn Roversin peräsimeen 2,5-vuotisella sopimuksella. Lambert ei juurikaan onnistunut kohtentamaan Blackburnin peliesityksiä ja joukkue jäi lopulta Mestaruussarjassa sijalle 15. Kauden viimeisen ottelun jälkeen seura ilmoitti purkaneensa Lambertin sopimuksen.
Marraskuun alussa 2016 Lambertista tuli Wolverhampton Wanderersin päävalmentaja. Lambertin johdolla Wolves kamppaili tiukasti Mestaruussarjasta putoamista vastaan ja lopulta loppukaudesta otetut voitot riittivät joukkueelle 15. sijaan. Sarjapaikka säilyi näin ollen 7 pisteen erolla. Kauden jälkeen Lambert jätti seuran. Taustalla olivat erimielisyydet siitä, kuka seurassa vastaa pelaajahankinnoista.
Tammikuun puolivälissä 2017 Lambertista tuli 2,5-vuotisella sopimuksella Valioliigan putoamiskamppailuun vajonneen Stoke Cityn päävalmentaja. Lambertin tavoitteena oli säilyttää sarjapaikka, mutta tavoite osoittautui liian haasteelliseksi. Stoke voitti Lambertin alaisuudessa vain kaksi pelaamistaan 15 ottelusta - ensimmäisen ja viimeisen. Nämä voitot ja seitsemän tasapeliä jättivät seuran liigan toiseksi viimeiseksi, kolmen pisteen päähän viimeisenä säilyneestä Southamptonista. Kauden jälkeen Lambert jätti Stoken.
Lokakuun lopussa 2018 Lambertista tuli Mestaruussarjan viimeiseksi juuttuneen Ipswich Townin päävalmentaja.
Ura valmentajana > Ansiot valmentajana

lähde?
Englannin ykkösliiga: 2010
Englannin mestaruussarja
Hopeaa: 2011
Ykkösliigan vuoden valmentaja: 2010
Mestaruussarjan vuoden valmentaja: 2011
Seura

| Seura |
| --- | --- |

Aihealue:  Tutkiva journalismi, ajankohtaisaiheet, terveys, kulttuuri, matkailu, henkilökuvat, viihde, ruoka,  luonto
Kustantaja:  Otavamedia
Julkaisija:  Otavamedia
ISSN:  ISSN 0358-8017
Levikki:  135 797 (2014)
Perustettu:  1934
Päätoimittaja:  Erkki Meriluoto
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  217 × 280 mm
Ilmestymistiheys:  49 kertaa vuodessa, 3 kaksoisnumeroa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
seura.fi
Seura on Otavamedian julkaisema 49 kertaa vuodessa ilmestyvä suomalainen aikakauslehti. Lehden päätoimittaja on Erkki Meriluoto.
Historiaa

Seuran ensimmäinen lehti ilmestyi 6. joulukuuta 1934; julkaisijana oli alusta alkaen Yhtyneet Kuvalehdet. Tuolloin lehden päätoimittajaksi valittiin Ensio Rislakki. Seurasta tuli siihen aikaan ”Suomen kotien viikkolukemisto”, tarkoituksena oli tehdä koteihin sopiva lehti. Alkujaan Seura oli Minna Craucherin perustama Kustannusosakeyhtiö Päivän 1926–1928 julkaisema suurelle yleisölle suunnattu kirjallisuus- ja ajanvietelehti, jonka päätoimittajina olivat muun muassa Lauri Viljanen ja Mika Waltari. Avustajina toimivat muun muassa Pentti Haanpää ja Olavi Paavolainen.
Seura on menettänyt 2000-luvulla levikkiään muille julkisuuden henkilöihin keskittyville lehdille. Levikinkehitys (255 000:stä 165 000:een vuosina 2001–2010) on ollut samanlaista kuin toisella perhelehdellä Avulla. Myös lukijamäärien kehitys on ollut hyvin tasaväkistä jo vuosikymmeniä. Vuonna 1970 Avulla oli 1,45 miljoonaa lukijaa, Seuralla 1,21 miljoonaa; vuonna 1993 Seura oli suurempi 1,24 miljoonalla lukijalla Avun 1,14 miljoonaa vastaan.
Vuosina 1974–1978 Seuraa julkaistiin nimellä Suur-Seura. Seura uudistettiin syyskuussa 2004 silloisen päätoimittajansa Jari Lindholmin johdolla. Lindholm irtisanoutui 14. huhtikuuta 2006 ja siirtyi toimittajaksi Suomen Kuvalehteen. Uudeksi päätoimittajaksi valittiin Pekka Numminen, joka irtisanoutui vuonna 2008. Hänen jälkeensä päätoimittajaksi tuli Saija Hakoniemi, maaliskuussa 2015 Tarja Hurme ja kesäkuussa 2018 Erkki Meriluoto..
Lehden toimittajiin kuuluu mm. Milla Ollikainen.
Päätoimittajia

Ensio Rislakki 1934–1941
Veikko Karumo 1942–1947
Olli Ohtomies 1947–1954
Olavi Järvi 1954–1961
Arto Tuovinen 1961–1965
Olli Ohtomies 1965–1974
Heikki Parkkonen 1974–1981
Hannu Parpola (vastaava päätoimittaja 1980–1988), Hannu Karpo (päätoimittaja) 1981–1985
Heikki Parkkonen 1985–1990
Ismo Valkki 1990–1991
Jouni Flinkkilä 1992–2004
Jari Lindholm 2004–2006
Pekka Numminen 2006–2008
Saija Hakoniemi 2008–2015
Tarja Hurme 2015–2018
Erkki Meriluoto 2018–
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu
UFL

| United Football League |
| --- | --- |
Laji:  Amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Yhdysvallat
Perustettu:  2007
Lopetettu:  2012
Joukkueita:  4
Hallitseva mestari:  Virginia Destroyers
Eniten mestaruuksia:  Las Vegas Locomotives (2)
TV:  ComCast
Sivusto:  The UFL (nykyliiga) (englanniksi)
UFL (lyhenne sanoista United Football League) oli Yhdysvalloissa syksyisin toiminut amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga. Se perustettiin vuonna 2007, ja ensimmäiset ottelut pelattiin lokakuussa 2009. Sarja lakkautettiin kesken kauden vuonna 2012. Sarjalla ei nimestään huolimatta ole mitään yhteyksiä 1961-1964 toimineeseen samannimiseen amerikkalaisen jalkapallon sarjaan.
Suurin osa UFL:n pelaajista oli joskus pelannut NFL:ssä, joka on lajin suurin ammattilaissarja. USA:n Leijonan luola -ohjelmasta tuttu sijoittaja Mark Cuban sijoitti sarjaan 5 miljoonaa dollaria ja haastoi sarjan oikeuteen, koska ei kokenut saaneensa vastinetta rahoilleen.
Joukkueet

Sarjan viimeisellä kokonaisella kaudella pelasi 4 joukkuetta, Florida Tuskersin jouduttua lopettamaan ennen kauden 2011 alkua. Sarja oli suunnitellut uusien joukkueiden perustamista muun muassa Chattanoogaan, Salt Lake Cityyn ja Jacksoniin.
Kahtena ensimmäisenä kautena mestariksi kruunattiin Las Vegas Locomotives, joka hävisi kauden 2011 loppuottelussa Virginia Destroyersille.
| Joukkue | Kaupunki | Kotikenttä (kapasiteetti) | Aloituskausi | Päävalmentaja | Pääomistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Las Vegas Locomotives | Las Vegas, Nevada | Sam Boyd Stadium (36 800) | 2009 | Jim Fassel | Bill Hambrecht |
| Omaha Nighthawks | Omaha, Nebraska | TD Ameritrade Park (24 000) | 2010 | Avoin | Zach Nelson |
| Sacramento Mountain Lions | Sacramento, Kalifornia | Hornet Stadium (21 195) | 2009 | Dennis Green | Paul Pelosi |
| Virginia Destroyers | Virginia Beach, Virginia | Virginia Beach Sportsplex (14 000) | 2009 | Marty Schottenheimer | Bill Mayer |
Sarjan paluu kaudeksi 2024

Syksyllä 2022 Crossroads Mall -ostoskeskuksen perustaja ja toimitusjohtaja Carri Lawrence ilmoitti sarjan tekevän paluun huhtikuussa 2023. Lokakuussa 2023 ilmoitettiin, että kevätliiga XFL on hankkinut oikeuden UFL-lyhenteeseen. Joulukuun 31. päivä XFL ja toinen kevätliiga USFL ilmoittivat yhdistyvänsä ja ottavansa uudeksi nimekseen 2024 alkaen lyhenteen UFL.
Aiheesta muualla

United Football League (https) Official Site of the United Football League. Arkistoitu 20.10.2023. Viitattu 1.1.2023.
Kolmivuorotyö

Kolmivuorotyö tarkoittaa vuorotyötä, jossa työskentely tapahtuu kolmessa vuorossa vuorokauden ympäri, ns. aamu-, ilta- ja yövuoroissa. Kolmivuorotyötä on siellä, missä palveluja tai koneita käytetään keskeytyksettä ympärivuorokautisesti. Tällainen työrytmi on yleistä esimerkiksi teollisuustyöntekijän, sairaanhoitajan, poliisin, vartijan tai mielenterveyshoitajan työssä.
Kolmivuorotyön haittoja työntekijälle ovat mm. vuorokausirytmin sekoittuminen ja väsymys. Monissa kolmivuorotöissä työ on jaksotettu siten, että työjakson jälkeen on pidempi vapaa-jakso.
Kavalakärpässieni

| Kavalakärpässieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Amanitaceae
Suku::  Kärpässienet Amanita
Laji::  phalloides
Kaksiosainen nimi
 Amanita phalloides  (Vaill. ex Fr.) Link 
Katso myös
   Kavalakärpässieni Wikispeciesissä   Kavalakärpässieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kavalakärpässieni (Amanita phalloides) on maailman vaarallisin kärpässieni ja yksi myrkyllisimmistä sienistä. Se on syynä lähes 90 prosenttiin kuolemaan johtaneista sienimyrkytyksistä.
Ulkonäkö

Kavalakärpässienen noin 5–15 senttimetriä leveän lakin väri voi vaihdella oliivinvihreästä kellanharmaaseen, ruskeanvihertävään tai jopa aivan vihreään tai valkoiseen. Lakki on nuorena pallomainen tai munamainen, kasvaessaan se laajenee ensin kuperaksi, vanhemmiten laakeaksi. Aivan nuoren sienen lakkia peittää valkoinen suojus. Lakki on pinnalta säteittäisviiruinen, kuivana silkinkiiltoinen ja kosteana limainen. Lakin alapinnan heltat ovat irtotyviset ja kellanvalkoiset. Jalka on vihertävänvalkoinen, nöyhtäpintainen, pitkä ja hoikka. Jalassa on leveä, hauras rengas ja iso, säkkimäinen tuppi. Sienen malto on valkoista, mutta kellertää heikosti pintakelmun alla. Itiöpöly on valkoista. Tuoksu on tyypillisesti nuorena makean hunajainen, vanhempana pistävän vastenmielinen, ammoniakkia muistuttava.
Kasvuaika ja -paikka

Kavalakärpässieni kasvaa yleisimmin ravinteikkaalla multamaalla tammi- ja pähkinälehdoissa sekä hakamailla loppukesällä ja alkusyksyllä. Keski-Euroopan tammimetsistä löytyy joskus massaesiintymiä.
Myrkyllisyys

Kavalakärpässieni sisältää amatoksiineja, erityisesti alfa-amanitiinia, jotka ovat myös valkokärpässienen sisältämiä solumyrkkyjä. Amatoksiinit vaikuttavat tuhoisasti erityisesti maksaan ja munuaisiin ja arviolta jo 50 gramman sienimäärän syöminen johtaa hoitamattomana kuolemaan. Myrkytysoireet, kuten pahoinvointi, oksentelu, maha- ja suolistovaivat sekä ripuli, ilmenevät 6–24 tunnin kuluessa sienen syömisestä ja maksavaurio syntyy parin-kolmen päivän kuluttua. Ainoa, toistaiseksi kokeellinen mutta lupaava hoitomenetelmä on lääkäri S. Todd Mitchellin Dominikaanisessa sairaalassa Santa Cruzissa, Kaliforniassa johtaman tutkijaryhmän maarianohdakkeesta (Silybum marianum) valmistama lääke. Lääkinnän aloittaminen 96 tunnin sisällä kavalakärpässienen syömisestä näyttää estävän maksavaurion ja siten mahdollistavan munuaisten poistavan myrkyn kehosta turvallisesti voimakkaan nesteytyksen avulla. Keittäminen ei poista kavalakärpässienen myrkkyjä.
Kavalakärpässieni sisältää myös fallotoksiineihin kuuluvaa falloidiinia (C35H48N8O11S, CAS-numero 17466-45-4), joka vaikuttaa sitomalla ja stabiloimalla eläinsolujen aktiinifilamenttiverkostoja. Vasta-aineeksi tähän vaikutukseen voi nauttia suuria määriä raakaa lihaa, missä on runsaasti aktiinia.
Kavalakärpässienen tekee erityisen vaaralliseksi sen ”ruokasienimäinen” ulkonäkö ja väri, ja erään arvion mukaan jopa 90 prosenttia maailman kuolemaan johtaneista sienimyrkytystapauksista on kavalakärpässienen aiheuttamia. Keski-Euroopassa kavalakärpässientä on poimittu herkkusieninä, valmuskoina ja haperoina. Kavalakärpässienestä poiketen herkkusienillä ei ole tuppea ja niiden heltat tummuvat itiöiden kypsyttyä. Valmuskoilla ja haperoilla ei ole tuppea eikä rengasta, paitsi tietyillä valmuskalajeilla on rengas.
Monien tunnettujen henkilöiden on sanottu kuolleen kavalakärpässienimyrkytykseen, joskus sekoitettuaan sienen keisarikärpässieneen. Näitä ovat keisari Claudius, paavi Klemens VII ja Pietari Suuren vanhemmat.
Diagnostiikkaväriaine indosyaanivihreä on alustavissa hiiritutkimuksissa todettu olevan potentiaalinen vastalääke kavalakärpässienimyrkytyksiin.
Kavalakärpässieni Suomessa

Kavalakärpässieni on Suomessa harvinainen. Sitä esiintyy vain lounaisrannikolla, muun muassa Halikossa, Turun seudun tammilehdoissa, Ruissalossa, Saaristomeren kansallispuistossa ja hieman yleisempänä Ahvenanmaalla. Itäisimmät löydöt ovat Lohjalta. Suomessa ei tunneta kavalakärpässienen aiheuttamia kuolemantapauksia sen pienen levinneisyysalueen ja harvinaisuuden takia.
Marko Sipilä

Marko Sipilä (s. 1980 Kypros) on suomalainen kirjailija, jonka pseudohistoriallinen esikoisteos Seppä julkaistiin keväällä 2018.
Teokset

Seppä (Reuna Kustannus 2018)