stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Galaktinen sisällissota
Tärkeitä henkilöitä

Kapinaliitto
Luke Skywalker
Prinsessa Leia Organa
Han Solo
Chewbacca
Lando Calrissian
Obi-Wan Kenobi
Jan Dodonna
Rahm Kota
Carlist Rieekan
Mon Mothma
Amiraali Gial Ackbar
Garm Bel Iblis
Bail Organa
Galen Marek
R2-D2
C-3PO
Yoda
Kyle Katarn
Galaktinen Imperiumi
Darth Vader
Starkiller
Suurmoffi Wilhuff Tarkin
Keisari Palpatine
Boba Fett
Kenraali Maximillian Veers
Amirali Fiemus Piett
Amiraali Kendal Ozzel
Kapteeni Lorth Needa
Moffi Tiaan Jerjerrod
Esiintymiset

Tähtien sota: Episodi IV – Uusi toivo (1976) (ensiesiintyminen)
Tähtien sota: Episodi IV – Uusi toivo (1977)
Tähtien sota: Episodi V – Imperiumin vastaisku (1980)
Tähtien sota: Episodi VI – Jedin paluu (1983)
Star Wars: Battlefront (2004)
Star Wars: Battlefront II (2005)
Lego Star Wars II: The Original Trilogy (2006)
Star Wars: Empire at War (2006)
Star Wars Battlefront: Renegade Squadron (2007)
Lego Star Wars: The Complete Saga (2007)
Star Wars: The Force Unleashed (2008)
Star Wars Battlefront: Elite Squadron (2009)
Star Wars: The Force Unleashed – Ultimate Sith Edition (2009)
Star Wars: The Force Unleashed II (2010)
Star Wars: Battlefront (2015)
Star Wars: Battlefront II (2017)
Aiheesta muualla

Galaktinen sisällissota Wookieepediassa (englanniksi)
Galaktinen sisällissota Jedipediassa
John Mason Neale

John Mason Neale
John Mason Neale (24. tammikuuta 1818 Lontoo, Englanti – 6. elokuuta 1866) oli anglikaaninen pappi, opettaja ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ

Neale kävi Sherboren koulua Dorsetissä ja Cambridgen Trinity Collegea.  Hänet vihittiin papiksi 1841, mutta heikon terveytensä vuoksi hän ei voinut toimia pappina vaan oli opettajana Sackville Gollegessa, East Grinsteadissa kuolemaansa saakka.
Neale oli keskeinen hahmo Englannin anglikaanisen kirkon korkeakirkollisessa uudistusliikkeessä, Oxford-liikkeessä. Uudistusliikkeen tarkoituksena oli symboliikan avulla uudistaa Englannin kirkon jumalanpalveluselämää, joka evankelisen siiven vaikutuksesta keskittyi henkilökohtaiseen kokemukseen. Jotta muutos saataisiin aikaan, etsittiin siihen ilmaisukeinoja varhaisen kirkon perinteistä sekä ajalta ennen reformaatiota. Samoin seurakuntalaulussa pyrittiin löytämään ja arvioimaan uudelleen vanhat latinankieliset hymnit, jotka oli jätetty The Book of Common prayerin ulkopuolelle. Neale alkoi tutkia ja kääntää tekstejä ja hänen sekä hänen kanssaan yhteistyössä toimineen papin Thomas Helmoren työn tuloksena julkaistiin keskiaikaisia hymnejä ja sekvenssejä kokoelmassa Hymnal Noted (1851). Monia Nealin käännökssiä  pidettiin laulukelvottomina, niinpä hänen tekstejään muokattiin jo 1861 ilmestyneeseen Hymns Ancient & Modern laitokseen. Hän ei kuitenkaan esittänyt tekijänoikeusvaatimuksia käännöksilleen, vaan piti niitä koko kristikunnan yhteisenä omaisuutena.
Neale käänsi myös itäisen kirkon jumalanpalvelustekstejä englanniksi sekä kreikan, venäjän ja syyriankielisiä hymnejä. The English Hymnal -kirjassa vuodelta 1907 oli 63 hänen kääntämäänsä tai kirjoittamaansa laulua. Hän julkaisi noin 15 kokoelmaa kirjoittamiaan ja kääntämiään hymnejä. Hän kirjoitti myös joululauluja (carols), esim. "Good King Wenceslas" ja "Good Christian Men, Rejoice". Hän on kääntänyt englanniksi Piae Cantiones hymnejä jotka hän julkaisi 1853 ja 1854
Tunnetuin hänen kääntämistään teksteistä on ns oi-antifonien pohjalta tehty adventtihymni "Veni, veni, Emanuel, (O come, O come, Emmanuel, And ransom captive Israel)". Toinen tunnettu hänen kääntämänsä hymni on Theodulph Orleansilaisen n. 820 kirjoittama "Gloria, laus et honor", jonka Neale on kääntänyt alkusanoilla "All Glory, Laud and Honour".
Nealen merkityksestä englanninkieliselle virsirunoudelle kertoo se, että anglikaanisen kirkon kalenterissa on hänen muistopäivänsä 7. elokuuta ja Amerikan luterilainen kirkko viettää hänen muistoaan 1. heinäkuuta.
Nealen kirjoittamia kirjoja (valikoima)

Hymns for Children, in accordance with the Catechism, 1843
Tales of Christian Heroism and Endurance, 1846
History of the Holy Eastern Church with The Patriarchate of Alexandria and The Patriarchate of Antioch, 1850
Mediaeval Hymns and Sequences 1851, 1863
Hymnal Noted, Part I 1852, Part II 1856.
Carols for Christmas-tide 1853 (Piae Cantiones laulujen käännöksiä)
Carols for Easter-Tide 1854 (Piae Cantiones laulujen käännöksiä)
Hymns of the Eastern Church 1862
Nealen kääntämiä virsiä ja hymnejä suomenkielisissä virsikirjoissa

Suomen ev. lut kirkon virsikirjassa
94 Nyt kansat kaikki laulakaamme Johannes Damaskolaisen hymnien (n. 750) pohjalta (Άναστάσεως ήμέρα), engl. John Mason Neale "The day of resurrection". (Suom. ja muk. Anna-Maija Raittila 1984, sävelmä: Ilmari Krohn 1923)
933 Oi saavu jo, Immanuel  Latinankielinen teksti "Veni, veni, Emanuel" 1100-luvulta, John Mason Neale "O come, O come, Emmanuel" 1851. (Ruots. Anders Frostenson 1984, suom. Niilo Rauhala 1996, sävelmä keskiajalta)
Ruotsin kirkon virsikirjassa
423 Oi saavu jo, Immanuel (Veni, veni, Emanuel) Latinankielinen teksti 1100-luvulta (?), John M. Neale 1851 (Ruots. Anders Frostenson 1984, suom. Niilo Rauhala 1996, sävelmä keskiajalta)
470 Vapauteen ja elämään riemuiten jo tulkaa. Johannes Damaskolainen (n. 676‑754) (Αισωμεν παντεζ Λαοι), John M. Neale 1859 "Come, ye faithful raise the strain".( Ruots. Anders Frostenson 1984, suom. Anna-Maija Raittila 1999, sävelmä keskiajalta, Saksassa 1554)
Cantemus -Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja
30 Oi saavu jo, Immanuel (Latinanlielinen hymni "Venim veni Emmanuel" adventin "O-antifonien" pohjalta suom. Niilo Rauhala
Gerard Moultrie

Gerard Moultrie (16. syyskuuta 1829 Rugby Rectory, Warwickshire, Englanti – 25. huhtukuuta 1885 Southleigh, Englanti) oli englantilainen pappi, opettaja ja anglikaaninen virsirunoilija.
Elämä

Gerard Moultrien isä oli myös virsrunoilija. Hän opiskeli mm. Exeter Collegessa. Hänet vihittiin papiksi ja toimi eri viroissa. Hän kirjoitti ja käänsi virsiä. Hän julkaisi useita teoksia, muun muassa "Hymns from the Post Reformation Editions" (1864), ”The Devout Communicant” (1867), ”Hymns and Lyrics for the Seasons and Saints’ Days of the Church" (1867)
Moultrie käänsi englanniksi kreikan, latinan ja saksankielisä hymnejä. Useat käännökset ilmestyivät  Church Times -lehdessä sekä muissa lehdissä. Monet hänen hymnisnä oli kirjoittetu pyhimysten muistopäiviä ja muita juhlapäiviä varten.
Tunnetuin hänen kääntämistään hymneistä on kreikankielestä käännetty hymni «Let All Mortal Flesh Keep Silence». Se on Ortodoksien kirkon käyttämän Jaakobin liturgian kerubihymni ”Σιϒησάτω πδσα Σάρξ βροτЄία”. Moultrien virren on suomeksi kääntänyt Anna-Maija Raittila 1984. Sen sävelmänä on ranskalainen 1600-luvulta peräisin oleva sävelmä. Virsi "Vaiti kaikki palvokaamme” on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 228, Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 708 ja Helsingin katolisen hiippakunnan virsikirjassa Cantemus virsi 174.
Reetta

| Reetta, Reeta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  20. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  17. heinäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Greta, Reet, Reta
Nimen alkuperä:  Margareta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reetta-nimi on muotoutunut nimestä Reeta, joka on Margareta-nimen jälkiosasta syntynyt nimilyhenne. Reetta on nykyisin yleisempi kuin vanhempi Reeta-muoto. Nimi Reeta on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 036:lle ja Reetta 5 947 henkilölle.
Reeta on ollut suomalaisessa nimipäiväkalenterissa vuodesta 1929 alkaen ja Reetta vuodesta 1984. Reetta ja Reeta viettävät nimipäiväänsä 20. heinäkuuta yhdessä seuraavien kanssa: Marketta, Maarit, Maaret, Margareeta, Margereta, Margit, Marit, Greta ja Gretel. Ortodoksisessa kalenterissa Reetan päivä on suurmarttyyri Marinan muistopäivänä 17. heinäkuuta.
Tunnettuja Reettoja ja Reetoja

Reetta Aalto (s. 1976), elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja kirjailija
Reeta Aarnio (s. 1971), lasten- ja nuortenkirjailija
Reetta Andolin (ent. Kivelä, s. 1977), elintarviketieteilijä
Reetta Gröhn-Soininen (s. 1969), kuvanveistäjä
Reetta Huhtanen (s. 1981), dokumenttielokuvien ohjaaja
Reetta Hurske (s. 1995), pika-aitajuoksija
Reeta Hämäläinen (s. 1988), kartanlukija
Reetta Hämäläinen (s. 1992), seiväshyppääjä, pika- ja aitajuoksija
Reetta Joronen (s. 2000), keskimatkojen juoksija
Reetta Juntunen (s. 2001), pesäpalloilija
Reetta Kallio (s. 1989), korkeushyppääjä
Reetta Kankare (s. 1988), näyttelijä
Reeta Kivihalme (1959/1960), toimittaja ja tv-tuottaja
Reeta-Mari Kolkkala (s. 1969), suunnistaja
Reetta Korhonen (s. 1986), laulaja, tanssija ja näyttelijä
Reetta Kälviäinen (s. 1960), epilepsialääkäri ja professori
Reeta Laaksonen (s. 1972), korkeushyppääjä
Reetta Laitinen (s. 1982), kulttuurintutkija ja sarjakuvantekijä
Reetta Laitinen (s. 1961), kiekonheittäjä
Reetta Meriläinen (s. 1950), Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja
Reetta Niemelä (s. 1973), runoilija ja lastenkirjailija
Reetta Niemensivu (s. 1979), kuvittaja ja sarjakuvataiteilija
Reetta Pekkanen (s. 1985), runoilija
Reetta Piipari (s. 1980), koripalloilija ja valmentaja
Reetta Ranta (s. 1975), tietokirjailija, televisiojuontaja, mytologi ja toiminnanjohtaja
Reetta Ristimäki (s. 1964), laulaja ja näyttelijä
Reetta Räty (s. 1974), toimittaja, Helsingin Sanomien entinen toimituspäällikkö
Reetta Rönkä (s. 1989), radiojuontaja ja toimittaja
Reetta Suomela (s. 1998), jalkapalloilija
Reetta Toivanen (s. 1969), alkuperäiskansatutkimuksen professori
Reetta Vanhanen (s. 1990), lääkäri, Vihreiden poliitikko ja kaupunginvaltuutettu
Reeta-Leena Vestman, o.s. Korhola (s. 1983), laulaja ja pianisti
Reetta Vuokko-Syrjänen, kirjailija ja kriitikko
Reetta Ylä-Rautio (s. 2003), näyttelijä ja malli
Kuvitteellisia Reettoja ja Reetoja

Reeta, Elina Karjalaisen Uppo Nalle -kirjojen tyttö, Uppo-Nallen paras ystävä.
Reetta Ruusu, koreografi televisiosarjassa Pasila
Kersantti Reetta Räyhä, Masi-sarjakuvan hahmo
Reetta Tuura, Uuno Turhapuron anoppi
sokea Reetta, kansansanonnan henkilö, joka puuttuvasta näkökyvystään huolimatta kykenee sentään havaitsemaan ilmiselvät asiat
Greenpeace

| Greenpeace |
| --- | --- |

 Greenpeacen mielenosoitus Essoa vastaan.
Perustettu:  1971
Toimiala:  Luonnonsuojelu, rauha
Kotipaikka:   Amsterdam, Alankomaat
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Tukijamäärä:  3,3 miljoonaa (2015)
Toiminnanjohtaja:  Kumi Naidoo
Puheenjohtaja:  Ana Toni
Hallitus:  Ed Harrington, Athena Ronquillo-Ballesteros, Ravi Rajan, Michael Hammer, Thuli Makama
Aiheesta muualla
www.greenpeace.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luonnonsuojelu
Lainsäädäntö
Ramsarin kosteikkosopimus 1971
Euroopan talousyhteisö 1979–1992
Euroopan yhteisö 1992–
lintudirektiivin I liite
luontodirektiivin II, III, IV ja IV (a) liite
Suomen luonnonsuojelulainsäädäntö
erämaalaki
koskiensuojelulaki
luonnonsuojelulaki
lehtojensuojeluasetus
Suomen luonnonsuojeluohjelmat
Ympäristöhallinto
Ympäristöministeriö
Suomen ympäristökeskus
Ympäristöjärjestöjä
BirdLife International
Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestö
Greenpeace
Luonto-Liitto
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto
Suomen luonnonsuojeluliitto
WWF
Luonnonsuojelualueet
luonnonpuistot
kansallispuistot
Natura 2000 -alueet (ml. Ramsar-alueet)
Teemasivu
n
k
Greenpeace on kansainvälinen riippumaton ympäristöjärjestö. Järjestöllä on toimistoja yli 40 maassa ja kansainvälistä työtä koordinoiva päätoimisto Amsterdamissa, Alankomaissa. Greenpeace keskittyy maailmanlaajuisiin ympäristökysymyksiin, kuten ilmastonmuutokseen, metsäkatoon ja ympäristömyrkkyihin ilmoittaen tavoitteekseen "varmistaa maapallon kyky ylläpitää elämää kaikessa monimuotoisuudessaan". Greenpeacen toimintatapoihin kuuluvat tutkimus, lobbaus, keskustelu yritysten kanssa, mielipidevaikuttaminen sekä aktivismi.
Greenpeace sai alkunsa 1970-luvun alussa Yhdysvaltojen Alaskassa suorittamia ydinkokeita vastustaneesta protestista, jonka jälkeen järjestö siirtyi vastustamaan maailmanlaajuisesti ydinkokeita ja valaanpyyntiä. Seuraavina vuosikymmeninä Greenpeace käänsi huomiotaan myös muihin maailmanlaajuisiin ympäristökysymyksiin ja kasvoi yhdeksi maailman suurimmista ympäristöjärjestöistä. Greenpeacella on yleinen konsultatiivinen asema Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostossa. Järjestö ei ota vastaan rahoitusta valtioilta, yrityksiltä tai poliittisilta puolueilta saaden rahoituksensa 2,8 miljoonalta yksityishenkilöltä ja hyväntekeväisyyssäätiöiltä.
Greenpeace on tunnettu suorasta toiminnastaan ja järjestöä on kuvattu maailman näkyvimmäksi ympäristöjärjestöksi. Greenpeace on kampanjoillaan tuonut ympäristökysymyksiä julkiseen tietoisuuteen, vaikuttanut niin yksityisen kuin julkisen sektorin toimintaan ympäristönsuojelun saralla ja on ollut kahdesti ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.
Greenpeace on ollut myös kiistelyn aihe; järjestön toimintatavat ja motiivit ovat saaneet osakseen kritiikkiä, muun muassa tieteellinen aikakauslehti Nature on syyttänyt järjestöä piittaamattomuudesta tosiasioista. Greenpeacen toiminnasta on seurannut syytteitä järjestön aktivisteille, esimerkiksi ehdollisia vankeustuomioita australialaisen tutkimuslaitoksen koeviljelmän tuhoamisesta.
Historia > Amchitkan ydinkoe

1960-luvulla Yhdysvallat suunnitteli maanalaisia ydinkokeita geologisesti epävakaalle Amchitkan saarelle Alaskaan. Koska vuonna 1964 Alaskassa oli yksi voimakkaimpia koskaan mitattuja maanjäristyksiä, herättivät Yhdysvaltojen ydinkoesuunnitelmat huolta maanjäristyksen ja tsunamien laukaisemisesta. Yhdysvaltojen ja Kanadan rajalla mielenosoittajat protestoivat ydinkokeita vastaan kylteillä, joissa luki "Don't Make A Wave. It's Your Fault If Our Fault Goes" (engl. fault 'syy'; 'siirros(linja)'). 1969 Yhdysvallat kuitenkin suoritti ydinkokeen, eikä peloista huolimatta maanjäristyksiä tapahtunut. Pian Yhdysvallat ilmoitti aikeistaan toteuttaa viisi kertaa aikaisempaa suurempi maanalainen ydinkoe vuonna 1971.
Jim Bohlen, Hiroshiman ja Nagasakin pommitusten aikaan Yhdysvaltain laivastossa palvellut rauhanaktivisti sekä Irving Stowe, yhdysvaltalainen kveekari ja niin ikään rauhanaktivisti turhautuivat ympäristöjärjestö Sierra Clubin toimettomuuteen Yhdysvaltojen ydinkokeiden suhteen. Irving Stowelta Bohlen oppi rauhanomaisesta tavasta protestoida pelkästään olemalla läsnä epäkohtien tapahtuessa. Kveekarien vuonna 1958 yrittämästä Bikinin atollin ydinkokeita vastustaneesta protestista Jim Bohlenin vaimo Marie sai idean navigoida Amchitkan ydinkoealueelle. Suunnitelman päästyä julkisuuteen se liitettiin Sierra Clubiin, jonka jäseniä sekä Jim Bohlen että Irving Stowe olivat. Sierra Club ei pitänyt tällaisesta yhteydestä, joten vuonna 1970 Jim Bohlen ja Irving Stowe yhdessä oikeustieteellisen opiskelijan Paul Coten kanssa perustivat Don't Make A Wave -komitean, lainaten nimen aikaisemmista mielenosoituksista.
Don't Make A Wave -komitea vuokrasi itselleen laivan, Phyllis Cormackin, jolle annettiin nimeksi aktivisti Bill Darnellin keksimä termi Greenpeace protestin ajaksi. Syksyllä 1971 alus lähti kohti Amchitkaa, mutta Yhdysvaltain rannikkovartioston alus Confidence esti Greenpeacen pääsyn ydinkoealueelle. Confidencen miehistö ehti kuitenkin välittää kapteeninsa tietämättä aktivisteille viestin "johtuen tilanteesta, jossa olemme, me Confidencen miehistö koemme teidän toimintanne olevan koko ihmiskunnan hyväksi. Jos kätemme eivät olisi sotilastoimien sitomia, olisimme samassa asemassa kanssanne, jos se olisi lainkaan mahdollista. Onnea. Tuemme teitä sataprosenttisesti". Kuitenkin käännytyksen ja huonon sään takia miehistö päätti palata Kanadaan saaden tietää, että uutiset heidän protestistaan ja rannikkovartioston miehistön viestistä oli herättänyt laajalti myötätuntoa Greenpeacen protestia kohtaan. Järjestö yritti tämän jälkeen toisilla aluksilla navigoida ydinkoealueelle, kunnes marraskuussa 1971 Yhdysvallat toteutti ydinkokeensa. Ydinkokeen toteutuminen herätti laajalti kritiikkiä Yhdysvaltoja kohtaan, ja lopulta Yhdysvallat päätti olla jatkamatta ydinkokeita Amchitkassa. Vuonna 1972 Don't Make A Wave -komitea muutti viralliseksi nimekseen Greenpeace Foundation. Vaikka Greenpeacella ei ole selkeää perustamispäivää, katsoo järjestö toimintansa alkaneen vuoden 1971 ensimmäisestä protestista.
Historia > Toiminnan laajentaminen

Amchitkan ydinkokeiden päätyttyä Greenpeace siirsi huomionsa Ranskan ydinkokeisiin Mururoan atollilla Ranskan Polynesiassa. Vastaperustettu järjestö kuitenkin tarvitsi apua atollille päästäkseen, ja avuksi ilmoittautui David McTaggart, Uudessa-Seelannissa asuva entinen yksityisyrittäjä, joka ei hyväksynyt Ranskan ydinkokeita. McTaggart luotsasi Greenpeacen toistuvasti Mururoan atollin läheisyyteen kansainvälisille vesille. Ranskan laivasto pyrki estämään protesteja muun muassa pahoinpitelemällä McTaggartin. Pahoinpitelyn tultua julkisuuteen 1974 Ranska ilmoitti lopettavansa ydinkokeet ilmakehässä.
1970-luvun puolivälissä Greenpeace aloitti kaupallista valaanpyyntiä vastaan kampanjan, joka alkoi ensin erilliskampanjana nimeltä Project Ahab, sillä osa Greenpeacen johdosta ei halunnut laajentaa toimintaa muualle kuin ydinaseiden vastustamiseen. Tätä mieltä olleen Irving Stowen kuoleman jälkeen 1975 Phyllis Cormack lähti Vancouverista kohtaamaan neuvostoliittolaiset valaanpyytäjät Kalifornian rannikolla. Mielenosoittajat lähtivät kumiveneillä valaiden ja harppuunamiesten väliin, ja kuva-aineisto levisi maailman medioissa. 1970-luvulla järjestö alkoi puuttua myös muun muassa hylkeiden kaupalliseen pyyntiin ja ympäristömyrkkyihin.
Historia > Järjestön rakennemuutos

1970-luvun lopulla ympäri maailmaa oli alkanut muodostua jokseenkin autonomisia Greenpeacen paikallisryhmiä. Pohjois-Amerikassa paikallistoimistot kinastelivat keskenään, sillä monet toimistot eivät halunneet toimia Greenpeace Foundationin ja sen pääsihteeri Patrick Mooren alaisuudessa. Mururoan atollin tapahtumien jälkeen McTaggart oli siirtynyt Eurooppaan käymään oikeustaistelua Ranskan valtiota kohtaan ja päätyi myös kehittämään Euroopan paikallistoimistojen yhteistyötä. Lopulta vuonna 1979 David McTaggart ratkaisi erityisesti pohjoisamerikkalaisten paikallistoimistojen välisen pattitilanteen perustamalla Hollantiin Greenpeace Internationalin ja järjestämällä organisaation hallinnon uusiksi.
Historia > 2021 Air France isku

2021 maaliskuussa Ranskan Greenpeace teki iskun Air Franceen murtautumalla Charles de Gaullen lentokentälle ja vandalisoimalla Air Francen Boeing 777 koneen vihreällä maalilla.
Organisaatio > Hallinto

Greenpeace muodostuu Amsterdamissa, Hollannissa sijaitsevasta Greenpeace Internationalista (viralliselta nimeltään Stichting Greenpeace Council) sekä sen alaisuudessa 41 maassa ympäri maailmaa sijaitsevasta 27 alueellisesta toimistosta. Greenpeace Internationalia johtaa seitsenhenkinen hallitus, jonka puheenjohtaja toimii intialainen Lalita Ramdas. Greenpeace Internationalin hallitus valitsee järjestön päivittäisestä toiminnasta vastuullisen toiminnanjohtajan. Tällä hetkellä toimintaa johtaa eteläafrikkalainen Kumi Naidoo. Myös jokaista alueellista Greenpeacen toimistoa johtaa paikallinen hallitus. Alueelliset hallitukset nimeävät vuosittain kukin joukostaan luottamushenkilön, joka edustaa alueellista toimistoa vuosittaisessa yleiskokouksessa. Yleiskokouksessa luottamushenkilöt valitsevat Greenpeace Internationalin hallituksen jäsenet kolmeksi vuodeksi kerrallaan tai tarpeen vaatiessa erottavat hallituksen jäseniä. Greenpeace Internationalin hallitus siis toimii vuosittaisen yleiskokouksen luottamushenkilöiden valvonnan alaisuudessa. Yksittäiset Greenpeacen alueelliset toimistot toimivat taas Greenpeace Internationalin hallituksen valvonnan alaisena.
Alueellisten toimistojen hallitukset ovat alueiden toimistojen jäsenten äänestämät. Perusteet äänioikeutetuksi jäseneksi valitsemiselle vaihtelevat alueellisten toimistojen välillä. Suomen Greenpeace on osa Greenpeace Nordenia, joka kattaa Suomen lisäksi Ruotsin, Norjan ja Tanskan. Greenpeace Nordenilla on 20 äänestävää jäsentä, jotka valitsevat ketkä pääsevät äänestäviksi jäseniksi.
Organisaatio > Rahoitus

Greenpeace saa rahoituksensa yksityisiltä lahjoittajilta ja säätiöiltä. Hallituksilta, poliittisilta puolueilta tai yrityksiltä järjestö ei ota vastaan rahoitusta pysyäkseen riippumattomana valtiosta ja elinkeinoelämästä. Järjestön perinteisten tukijoiden määrän käännyttyä laskuun 1990-luvulla Greenpeace kehitti käyttöönsä feissauksen tavoittaakseen suurempia ihmisryhmiä tukijoiksi. Vuonna 2005 järjestö sai lahjoituksia yhteensä 169,6 miljoonaa euroa. Tästä rahasta suurin osa tuli kuukausilahjoituksina noin 2,7 miljoonalta yksityishenkilöiltä, pääasiassa Euroopasta, jossa järjestö onkin ollut menestyksekkäämpi kuin alkulähteillään Pohjois-Amerikassa.
Organisaatio > Näkemyksiä järjestörakenteesta

Greenpeacen mukaan järjestö ei ole ruohonjuuritason kansanliike, vaan riippumaton kansainvälinen järjestö, jolle on tärkeää pystyä tekemään päätöksiä nopeasti, ja jonka keskitetty hallinto mahdollistaa yritysten tehokkuuteen verrattavan ympäristösuojelutoiminnan. Järjestön mukaan sekä rahallisesti että ajatuksissaan Greenpeacea tukevien määrä antaa Greenpeacelle ja sen ympäristönäkökulmille painoarvoa neuvotellessa ympäristökysymyksistä.
Greenpeacen kansainvälisen hallintorakenteen 1979 suunnitelleen David McTaggartin mukaan keskitetyn päätöksenteon unohtaminen oli monen muun kansainväliseksi pyrkivän ryhmän ongelma. Hänen mukaansa yksinkertaistettu ja keskitetty päätöksenteko oli välttämätöntä kansainvälisen organisaation tehokkuuden takaamiseksi: "tiedän, emme pidä sanoista 'keskitetty päätöksenteko', mutta monikansalliset yritykset ja hallitukset, joiden toimintatapoihin yritämme vaikuttaa, pelkäävät noita sanoja kansanliikkeiden ja vastustajien yhteydessä".
Helsingin Sanomien toimittaja Juhana Rossin mukaan Greenpeace ei ole avoin kansalaisjärjestö esimerkiksi Punaisen ristin tapaan, eikä Greenpeacella ole demokraattisen kansalaisjärjestön moraalista voimaa, sillä kuukausilahjoittajat eivät voi vaikuttaa järjestön päätöksentekoon. Muutamat europarlamentaarikot kuten muun muassa Ville Itälä, Piia-Noora Kauppi ja Reino Paasilinna ovat olleet sitä mieltä, että Greenpeacen toiminnan kohdalla on kyse kaupallisesta toiminnasta, jota johdetaan kuin liikeyritystä.
Maan ystävien kampanjoitsija Mae Ocampon mukaan Greenpeacen hallintotapa tekee Greenpeacesta taitavan nostamaan asioita esille: "he voivat minä hetkenä tahansa päättää ryhtyä toimimaan. Päätöksentekoprosessit eivät rajoita heitä yhtä paljon kuin meitä." Ympäristötutkija Vanessa Timmer on esittänyt väitöskirjassaan, että Greenpeacen järjestörakenne mahdollistaa Greenpeacen selviytymisen ja toimintakyvyn jatkuvasti muuttuvissa olosuhteissa.
Kampanjat

Greenpeace keskittyy maailmanlaajuisiin ympäristökysymyksiin ja jaottelee toimintansa kampanjoihin. Jokainen alueellinen toimisto toteuttaa kampanjoita omalla alueellaan.