stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsinki 2006 -talviolympiahanke
Kisapaikat

Kisapaikkoina olisivat olleet Helsinki, Lahti ja Lillehammer naapurikuntineen.
Helsingissä olisi järjestetty avajaiset ja päättäjäiset olympiastadionilla, jääkiekko Hartwall Areenalla ja Barona Areenalla Espoossa, pikaluistelu Myllypuroon rakennetulla pikaluisteluareenalla, taitoluistelu ja short track -luistelu Helsingin jäähallissa sekä curling Pirkkola Areenalla. Olympiakylä olisi sijainnut Viikissä. Lahdessa olisi järjestetty ampumahiihto, mäkihyppy, yhdistetty ja maastohiihto Lahden hiihtostadionilla sekä freestyle Messilään rakennetulla suorituspaikalla.
Mahakelkkailu, rattikelkkailu, ohjaskelkkailu Lillehammerin kelkkailuradalla. Pujottelu, suurpujottelu ja lumilautailu olisi järjestetty Hafjellissa sekä syöksylasku, alppiyhdistetty ja supersuurpujottelu Kvitfjellissa Norjassa.
Arviointikomitea teki työnsä syksyn 1998 kuluessa. Sen puheenjohtajana oli KOK:n japanilaisjäsen Chiharu Igaya, joka oli jo neljännen kerran mukana arvioimassa olympiahakijoita. Muita jäseniä olivat muun muassa KOK:n jäsenet saksalainen Walter Tröger ja ruotsalainen Gunilla Lindberg. Urheilijajäsenenä oli Kazakstanin Vladimir Smirnov. He vierailivat Helsingissä, Lahdessa ja Lillehammerissa 15.–17. marraskuuta 1998. Arviointikomitean vierailun aikana kisapaikkojen katsastuksen lisäksi oli esillä ”Antiolympiakomitea”, joka järjesti helsinkiläishotellissa mielenilmauksen ja julisti lakanassaan ”Olympiakomedia ei naurata”. Arvioinnin lopuksi presidentti Martti Ahtisaari tarjosi päivällisen, jonka yhteydessä hän antoi täyden tukensa Helsingin olympiahankkeelle. Ahtisaaren mielestä hakemus oli kuin ”unelma, joka on hyvä toteuttaa yhdessä”.
Helsinki 2006 -olympiahankkeelle nimettiin myös tunnettuja urheiluihmisiä lähettiläiksi. Mukana oli Naganon vuoden 1998 olympiavoittaja Mika Myllylä, moninkertaiset olympiavoittajat Marja-Liisa Kirvesniemi ja Lasse Virén, jääkiekkoilija Saku Koivu, entinen lajipäällikkö Matti Pulli ja paralympialaisten voittaja Tanja Kari.
KOK:n korruptioskandaalin aiheuttamat muutokset valintaprosessiin

Marraskuun lopulla 1998 paljastunut KOK:n jäsenien korruptio vuoden 2002 Salt Lake Cityn kisojen haun yhteydessä vaikutti myös valintaprosessiin. Tilanne Suomen kannalta tuli ongelmalliseksi KOK:n toisen suomalaisjäsenen ja samalla Helsinki 2006 -hakukomitean jäsenen Pirjo Häggmanin joutuessa eroamaan KOK:sta. Samalla hän luopui myös hakukomitean jäsenyydestä.
KOK:n hallitus teki paljastuneen korruption vuoksi muutoksia vuoden 2006 talviolympialaisten hakuun. Sen mukaan KOK:n yleiskokous ei pääse suoraan valitsemaan kisaisäntää, vaan 15-henkinen valintaraati valitsee kaksi ehdokasta, joista KOK-yleiskokous 19. kesäkuuta 1999 valitsee sitten kisaisännän. Lisäksi KOK:n jäsenet eivät voi vierailla kisaehdokaspaikkakunnilla ja kisaisäntäehdokkaat voivat tavata heitä ainoastaan kansainvälisissä kokouksissa ja kilpailuissa.
Viime vaiheessa Helsinki 2006 -hakukomitea sai vielä 1,5 miljoonaa markkaa eli 250 000 euroa yritysrahaa aiemman lisäksi.
Kisakaupungin valinta

Helsingin olympiahakijoiden joukko – kaikkiaan noin 40 henkilöä – saapui ensimmäisien osalta Souliin jo 19. kesäkuuta 1999 ollutta äänestystä edeltävällä viikolla. Jokaiselle ehdokkaalle oli varattu tunnin mittainen esittelytilaisuus KOK:n jäsenille perjantaina 18. kesäkuuta. Helsinki 2006 -hakukomitean esittelyn ohjasi Ere Kokkonen, esityksen juonsi Anna Savela ja videolla esiintyi Andre Chaker.
Suomesta pääjoukko saapui 14. kesäkuuta 1998 Souliin puheenjohtaja Saarikankaan johdolla. Paikalle saapuivat hakukomiteasta ylipormestari Siitonen, apulaiskaupunginjohtaja Viinikka, Euroopan parlamentin jäsen Matikainen-Karlström, puheenjohtaja Ilkka, pääsihteeri Purontakanen ja johtaja Syväsalmi. Urheilijoista paikalle tuli jäätanssipari Susanna Rahkamo parinsa Petri Kokon kanssa. Urheilulähettiläistä paikalla oli Lasse Virén. Helsinkiä edustivat kahden suurimman poliittisen ryhmän keulahahmot, urheilumiehet Harry Bogomoloff ja Arto Bryggare. Norjalaisista olivat paikalla puheenjohtaja Myhrvold, johtaja Marit Myrmæl sekä kolmen Lillehammerin alueen kunnan johtajat.
Puheenjohtaja Samaranch ilmoitti, että ratkaisevaan äänestykseen olivat päässeet Italian Torino ja Sveitsin Sion. Tämä tieto oli täydellinen tyrmistys Helsinki 2006 -hakukomitealle. Hakukomitan puheenjohtaja Saarikankaan mukaan viimeiseen äänestykseen otettiin kaksi sellaista ehdokasta, jotka tuntuivat turvallisimmilta. Hakuprojektia vetänyt Jari Piirainen totesi: ”Mielestäni tämä oli selvä signaali siitä, että jaetut kisahankkeet älköön vaivautuko.” Ylipormestari Siitonen oli muiden mukana pettynyt ja totesi: ”On syytäkin olla pettynyt. Olimme selvästi ajastamme edellä. Lähes kaikki kisapaikat ovat valmiina, mutta KOK ei ollut valmis ottamaan haastetta vastaan. Joskus sen on pakko olla, mikäli se haluaa todella uudistaa itseään.”
KOK:n yleiskokous valitsi kahdesta vaihtoehdosta voittajaksi hieman yllättäen Torinon äänin 53–36.
Helsinki 2006 -hankkeen hakuasiakirjat

Hakuasiakirja, osa 1
Hakuasiakirja, osa 2
Hakuasiakirja, osa 3
Vuorineuvos Martin Saarikangas, Helsinki 2006 -hakukomitean puheenjohtaja vuonna 2003.
Helsingin olympiastadion talvella 2011. Jääkiekon talviklassikko Jokerit-HIFK pelattiin olympiastadionilla.
Lahden hiihtostadionin hyppyrimäet.
Hafjellin hiihtokeskus olisi ollut alppivauhtilajien suorituspaikka.
Herman Friele

| Herman Friele |
| --- | --- |
 Friele Bergenin pormestarina vuonna 2007.
Bergenin pormestari
 2003–2007  
Edeltäjä:  Kristian Helland
Seuraaja:  Gunnar Bakke
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1943 (ikä 81) Bergen, Norja
Ammatti:  liikemies, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Herman Friele (s. 21. elokuuta 1943 Bergen) on norjalainen liikemies ja Høyren poliitikko. Hänestä tuli kahvinvalmistaja Frielen johtaja vuonna 1981. Hän toimi myös Bergenin pormestarina vuosina 2003–2007. Friele ei asettunut uudelleen ehdolle vuonna 2007. Vuonna 2019 hänet valittiin Bergenin kaupunginvaltuustoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herman Friele Wikimedia Commonsissa
Herikit

| Herikit |
| --- | --- |
 Hopeaherikki (Polycarpaea nivea) Gran Canarialla
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Herikit Polycarpaea  Lam.
Katso myös
   Herikit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herikit (Polycarpaea) on kohokkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 76 lajia. Niitä esiintyy Afrikassa, Kanariansaarilla, Etelä-Aasiassa, Australiassa ja Etelä-Amerikassa.
Lajeja

otaherikki (Polycarpaea aristata) – Kanariansaarilla.
rikkiherikki (Polycarpaea carnosa) – Kanariansaarilla.
pursuherikki (Polycarpaea divaricata) – Kanariansaarilla.
neulaherikki (Polycarpaea filifolia) – Kanariansaarilla.
tupsuherikki (Polycarpaea latifolia) – Kanariansaarilla.
hopeaherikki (Polycarpaea nivea) – Kanariansaarilla, Marokossa ja Mauritaniassa.
pulskaherikki (Polycarpaea robusta) – Kanariansaarilla.
haroherikki (Polycarpaea smithii) – Kanariansaarilla.
tupasherikki (Polycarpaea tenuis) – Kanariansaarilla.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Polycarpaea
Howth

| Howth Binn Éadair |
| --- | --- |
 Howthin satama
 Howth
 Koordinaatit: 53°23′N, 6°04′W 
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Leinster
Kreivikunta:  Dublinin kreivikunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (2011):  8 195
 
 www.howthismagic.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Howth (iiriksi Binn Éadair) on Irlannin itärannikolla oleva kalastajakylä. Se sijaitsee Howthin niemellä noin 11 kilometriä Dublinista itään. Kylä on suosittu vapaa-ajanviettopaikka dublinilaisille.
Kuuluisia kyläläisiä

Howthissa asuu muusikoita, kuten U2:n rumpali Larry Mullen Jr. ja Cranberries-yhtyeen laulusolisti Dolores O'Riordan, kuten myös näyttelijät Saoirse Ronan ja Brendan Gleeson.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Howth Wikimedia Commonsissa
Hyppää ruutuun

| Hyppää ruutuun Kohu-63 |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1989, MSL-studio
 Julkaistu: 1989
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tuottaja(t): Kohu-63
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 08.15
 Levy-yhtiö: Wotan
Kohu-63:n muut julkaisut
| 3 vuotta myöhemmin (EP) 1986 | Hyppää ruutuun 1989 | Tervetuloa jouluun (EP) 1989 |
Hyppää ruutuun on hardcore punk -yhtye Kohu-63:n EP-levy, joka julkaistiin 7” vinyylinä vuonna 1989.
Kappaleet > A-puoli

Hyppää ruutuun – 5.15
Kappaleet > B-puoli

Viva la U.S.A – 3.00
Kokoonpano

Lättä – laulu
Lindström – kitara
Enqvist – basso
Poko – rummut
Hilkka Rahikainen

Hilkka Rahikainen (oik. Hilkka Rahikainen-Haapman, s. 1935) on designyhtiö Marimekossa työskennellyt yhtiön visuaalisesta ilmeestä vastannut taiteellinen johtaja. Rahikainen kuuluu designtalon historiassa vähemmälle huomiolle jääneisiin, vaikka hänen vaikutuksensa yhtiöön oli merkittävä.
Marimekon perustaja Armi Ratia palkkasi Hilkka Rahikaisen vuonna 1961.
Ratian pojan Ristomatti Ratian mukaan Rahikainen loi Marimekon visuaalisen ilmeen ja vastasi siitä.  Lisäksi hän suunnitteli yritykselle kankaita ja pikkutavaroita. Eri yhteyksissä Rahikaista on tituleerattu niin taiteelliseksi johtajaksi kuin suunnittelujohtajaksi.
Rahikaisesta sanottiin, että hän oli "yksi niistä harvoista, jonka tyylitajuun Ratia täysin luotti. Se on erityisansio, jonka muut muistavat edelleen mainita". Rahikaista kuvaillaan myös Ratian "luottonaiseksi".
Armi Ratian jälkeen Marimekon johdossa ehti olla useampi lyhytaikainen toimitusjohtaja, kunnes vuonna 1991 rahoitusvaikeuksiin ajautuneen yhtiön osti Kirsti Paakkanen. Hänkin arvosti Rahikaista paljon Marimekko – suuria kuvioita -kirjan mukaan  Paakkanen antoi Rahikaiselle kunnian Marimekon klassikkokankaiden uudelleenkeksimisestä 1990-luvun lopulla.
Julkisuudessa Hilkka Rahikainen on ollut omasta halustaan esillä vain vähän. Esimerkiksi vuonna 2015 ilmestyneeseen Into-kustannuksen Marimekko – suuria kuvioita -teokseen Rahikainen ei antanut haastattelua.
Suomen Kuvalehteen Rahikainen antoi haastattelun vuonna 1991. Siinä hän luonnehti työtään Marimekossa kertomalla, että "se oli intuitiivista päivän ja tilanteen mukaan liikkuvaa tietoa. Se oli kuin nahkojen sisällä olevaa tietoa samalla tavalla kun ihminen on minä itse, mutta kasvaessaan, vanhetessaan, ympäristön muuttuessa täytyy sen minä itsen kulkea mukana kaikessa hukkaamatta sitä itseään". Vuonna 1986 Rahikainen oli mukana toimittamassa Marimekon siihenastista taivalta käsitellyttä teosta Marimekkoilmiö.
Herman Gesellius

Gesellius 1910-luvulla. Kuva: Daniel Nyblin.
Wuorion talo Helsingissä
Herman Ernst Henrik Gesellius (16. tammikuuta 1874 Helsinki – 24. maaliskuuta 1916 Hvitträsk, Kirkkonummi) oli suomalainen arkkitehti, joka oli osakkaana arkkitehtitoimistossa yhdessä Eliel Saarisen ja Armas Lindgrenin kanssa vuodesta 1896 lähtien.
Geselliuksen vanhemmat olivat kauppias Herman Otto Gesellius ja Emilia Caroline Auguste Struckmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Gesellius suunnitteli aluksi insinöörin uraa: ennen arkkitehtiopintojen aloittamista 1893 hän oli harjoittelijana tehtaassa Pietarissa ja opiskeli koneenrakennustakin vuoden verran. Hän valmistui vuonna 1897 Polyteknillisestä opistosta (nyk. Teknillinen korkeakoulu). Gesellius kuoli verrattain nuorena kurkkusyöpään vuonna 1916, minkä vuoksi hänen tuotantonsa jäi suppeaksi. Hänet on haudattu Hvitträskiin.
Geselliuksen rakennussuunnitelmista tunnetuimpia ovat 1913 valmistunut Viipurin rautatieasema sekä Wuorion talo Helsingin Unioninkadulla. Sisustuksia hän teki muun muassa Suur-Merijoen kartanoon ja Haus Remeriin. Gesellius suunnitteli vuonna 1910 myös kaksi liike- ja asuintaloa Annankatu 10 ja Annankatu 11 Helsinkiin (ns. Geselliuksen portti). Näistä Annankatu 10:n talo purettiin 1960-luvulla mutta Annankatu 11 on säilynyt.
Gesellius oli naimisissa vuodesta 1904 Matilda Tony Charlotta Saarisen, o.s. Gyldén kanssa. Geselliuksen veli oli kauppaneuvos Rudolf Gesellius ja sisar tekstiilitaiteilija Loja Saarinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herman Gesellius Wikimedia Commonsissa
Herman Grimm

| Herman Grimm |
| --- | --- |
 Herman Grimm
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1828 Kassel
Kuollut: 16. kesäkuuta 1901 (73 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija, taidehistorioitsija
Vanhemmat:  Wilhelm Karl Grimm
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Herman Grimm (6. tammikuuta 1828 Kassel – 16. kesäkuuta 1901 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli oikeustiedettä Berliinissä ja Bonnissa ja teki sen jälkeen filologisia ja historiallisia tutkimuksia. Hänet nimitettiin 1872 Berliinin yliopiston taidehistorian professoriksi. Grimm oli naimisissa Bettina von Arnimin tyttären kanssa.
Grimm oli monipuolisesti oppinut ja syvähenkinen novellisti. Hän oli jälkiromantiikan edustaja ja uskoi älyn suvereenisuuteen. Sitä vastoin hän vihasi kaikenlaista pikkumaisuutta menetelmissä ja harrasti paradokseja ja sanaleikkejä. Näytelmän Armin (1851), runon "Traum und Erwachen" (1854), murhenäytelmän Demetrius (1854), Novellen (1856) ja romaanin Unüberwindliche Mächte (1867) suurin arvo on itse esityksen hienostuneisuudella ja kiinnostavuudella. Erilaiset esseekokoelmat, kuten Essays (1859), Neue Essays (1865), Zehn ausgewählte Essays (1871), Fünfzehn Essays (1875; uusi sarja 1890) ja Fragmente (1900–1902) ovat muodoltaan loistavia ja niissä on runsaasti omaperäistä taide- ja kirjallisuuskysymysten pohdiskelua. Grimmin pääteos, Leben Michelangelos (1860–1863) ei ole pelkästään taidehistoriallinen monografia vaan myös laaja kulttuurikuvaus.
Grimm käänsi Giorgio Vasarin kirjan Vita di Raffaello (1872) ja julkaisi aikakauskirjaa Über Künstler und Kunstverke (1865–1867), johon hän itse kirjoitti. Elämäkerrallisesti kriittinen Goethe (1877) oli hyvin merkittävä, sillä se herätti eloon uuden Goethe-tutkimuksen. Grimmin viimeisiä suuria töitä olivat Homer (1890–1895) ja Beiträge zur Deutschen Culturgeschichte (1897).
Grimmin isä oli Wilhelm Karl Grimm.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herman Grimm Wikimedia Commonsissa
Hilkka Silanen

Hilkka Ilta Tuulikki Silanen (31. tammikuuta 1908 Viipuri – 27. huhtikuuta 1989 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli uransa alkupuolen näyttelijänä monissa teattereissa, sittemmin ohjaajana Kotkan teatterissa 1957–1961 ja Tampereen teatterissa 1961–1979. Tampereen teatterissa hän oli ohjaajantyön ohella apulaisjohtajana 1963–1968. Häntä on arvostettu ohjaajana erityisesti nykydraaman tulkinnoista. Hänet palkittiin Pro Finlandialla 1964, ja vuodesta 1985 hän sai taiteilijaeläkettä.
Hoklot

| Hoklot> Hokkienit |
| --- | --- |
Asuinalueet:  Kiina, Taiwan, Kaakkois-Aasia, kiinalaisten diaspora
Kielet:  minnan sekä muut yhteisön paikalliset kielet
Uskonnot:  kiinalainen kansanusko, buddhalaisuus, kristinusko
Sukulaiskansat:  muut han-kiinalaiset
Hoklot (kiin.: 福佬人; Pe̍h-ōe-jī: Ho̍h-ló-lâng), tai hokkienit (kiin.: 福建人; Pe̍h-ōe-jī: Hok-kiàn-lâng), ovat han-kiinalaisten alaryhmä, joka sijoittuu maantieteellisesti Fujianin provinssin eteläosiin sekä Taiwanin länsirannikolle. Hoklot puhuvat min-kiinan eteläistä varianttia, josta käytetään Taiwanissa myös nimitystä taiwanin kieli.
Historia

Qing-dynastian syrjäytettyä Ming-dynastian Kiinan uudet hallitsijat määräsivät rannikolla asuvat ihmisryhmät muuttamaan sisämaahan huolimatta siitä, että rannikolta lähteneitä väestöryhmiä ei juurikaan toivotettu tervetulleiksi sisämaassa. Tämän seurauksena suuri määrä hokloja pakeni Kiinasta lopullisesti ja suuntasi mm. nykyisten Vietnamin, Malesian ja Thaimaan alueille.
On epäselvää saapuivatko hakka- vai hoklo-kiinalaiset Taiwaniin ensin, mutta varmaa on kuitenkin se, että hokloja saapui suhteessa hakka-kiinalaisiin niin paljon enemmän, että hakka-kiinalaiset ajettiin sisämaahan, jossa maa oli pääsääntöisesti köyhempää. Hakka- ja hoklo-kiinalaisten välit eivät myöskään ole olleet hyvät, ja nämä pitivät toisiaan jopa vihollisina. Taiwanin ollessa Japanin siirtomaa vuosina 1895–1945 hoklot olivat ylivoimaisesti saaren suurin etninen ryhmä: esim. vuoden 1936 väestönlaskennan mukaan Taiwanissa asui 5 451 863 ihmistä, joista hokloja oli 4 140 544. Japanilaisten siirtomaaisäntien alaisuudessa hakka- ja hoklo-kiinalaisten välit lämpenivät; tosin vain siksi, että molemmat kokivat olevansa japanilaisten sortamia. Aikojen saatossa nämä kaksi ryhmää alkoivat solmimaan avioliittoja keskenään.
Malakansalmen ympäristöön ensimmäiset hoklot saapuivat jo 1400-luvulla osana pyörittämiensä kauppareittien ylläpitämiseksi. Hoklot alkoivat muuttaa erityisesti Singaporeen 1820-luvulla, kun kaupungin merkitys kauppapaikkana alkoi kasvaa. Erityisesti kiinalaiset sekatavarakaupat on jo pitkään yhdistetty hokloihin.
Nykyään

Kiinalaisten diasporan keskuudessa hoklot ovat suurin ryhmä Filippiinien kiinalaisten keskuudessa.
Nykyään > Taiwanissa

Taiwanissa hoklot ovat maan suurin yksittäinen väestöryhmä: noin 65 % maan asukkaista on taustaltaan hokloja. Hakka-kiinalaisten osuus on sen sijaan noin 15 %. Taiwanin hoklojen kulttuuri on eriytyinyt merkittävästi Manner-Kiinan hokloista. Kuomintangin diktatuurin päätyttyä 1980-luvulla hoklot ovat alkaneet tekemään kulttuuriaan näkyväksi entistä enemmän mm. musiikin parissa.
Hoklojen kieli on ollut pitkään yksinomaan suullinen kieli, jota ei ole standardoitu. Taiwanin tapauksessa monet hoklo-taustaiset vanhemmat eivät enää puhu kieltään lapsille.
Nykyään > Singaporessa

Singaporen kiinalaisista merkittävä osa on hokloja: vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaikista maan kiinalaistaustaisista hokloja oli noin 40 %.
Hokkien on myös Singaporen puhutuin kiinan kielen variantti, mutta näiden kielten puhujien määrä on ollut laskussa. Syynä mandariinikiinan määrän kasvuun on se, että Singaporessa aloitettiin 1970-luvulla kampanjia, jolla kannustettiin puhumaan nimenomaan mandariinikiinaa.
Hägersten-Liljeholmen

Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueen sijainti Tukholman kartalla.
Hägersten-Liljeholmen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee kunnan eteläosassa (Söderort) ja siellä asuu 65 400 henkeä (vuonna 2007). Kaupunginosa-alue jakaantuu Aspuddenin, Axelsbergin, Fruängenin, Gröndalin, Hägerstenin, Hägerstensåsenin, Liljeholmenin, Midsommarkransenin, Mälarhöjdenin, Västbergan, Västertorpin, ja Årstadalin kaupunginosiin.
Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alue muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Hägerstenin ja Liljeholmenin kaupunginosa-alueet yhdistettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hägersten-Liljeholmen Wikimedia Commonsissa
Tukholman kaupunginosa-alueet
Ibaraki (Osaka)

| Ibaraki (茨木市) |
| --- | --- |
 Sōji-jin buddhalainen temppeli
 lippu:  Symboli
 Ibarakin sijainti Osakan prefektuurissa
 Ibaraki
 Koordinaatit: 34°48′59″N, 135°34′07″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Osaka
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  76,49 km²
Väkiluku (2017):  280 518
 – Väestötiheys:  3 667,4 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Ruusu
 – Puu:  Tammi (kashi)
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.ibaraki.osaka.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ibaraki (jap. 茨木市, Ibaraki-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Aijoen varrella Osakan pohjoispuolella. Kaupungissa on 280 518 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 76,49 neliökilometriä. Ibaraki on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Ibarakista tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1898 ja kaupunki kuntaliitoksen myötä vuonna 1948. Sen jälkeen se on kasvanut teollisuuskaupunkina ja Osakan asuinlähiönä. Ibarakia palvelevat JR Nishi-Nihonin Kioto-linja, Hankyū-rautateiden Kioto-päälinja ja Osakan monorail.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ibaraki Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Iiro Itämies

Iiro Itämies (s. 8. heinäkuuta 1972 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti, joka edusti Asplöven HC:n joukkuetta Ruotsin jääkiekon 1. divisioonassa. Nykyään hän toimii Kärppien junioreissa maalivahtivalmentajana.
Itämies debytoi kaudella 1989–1990 Oulun Kärpissä, jossa hän pelasi viisi kokonaista kautta ennen siirtymistään Kiekko-Espoon riveihin kaudelle 1994–1995. Kaudella 1997–1998 hän teki nopean vierailun Kölner Haiessa, josta hän seuraavaksi kaudeksi siirtyi Tapparaan. Tämän jälkeen Itämies siirtyi pelaamaan Saksan toiseksi korkeinta sarjatasoa EC Wilhelmshaven-Stickhausenin paidassa. Seuraavat kaudet hän vietti ES Weißwasserin riveissä, jossa hän nousi seuran ykkösmaalivahdiksi.
I Thought We Were Lovers

| ”I Thought We Were Lovers” Agnes |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: When the Night Falls
 Julkaistu: 28. elokuuta 2006
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Sony BMG Finland
Agnesin muut singlet
|   | ”I Thought We Were Lovers” 2006 | ”Danger in Love” 2006 |
I Thought We Were Lovers on Agnes Pihlavan single vuodelta 2006. Se on ensimmäinen singlejulkaisu hänen When the Night Falls-albumiltaan. Samalla se on Pihlavan ensimmäinen single.
Kappaleen ovat tehneet Tuomas Heikkinen (Leverage) ja Kimmo Blom.
Kappaleet

I Thought We Were Lovers
I Vow to Thee, My Country

I Vow to Thee, My Country on brittiläinen isänmaallinen hymni, joka perustuu englantilaisen Gustav Holstin säveltämän Planeetat-orkesterisarjan Jupiter-osan keskellä kuultavaan melodiaan, joka tunnetaan nimellä Thaxted (joskus myös The Jupiter Hymn).
Kappaleen sanat ovat peräisin brittiläisen diplomaatin Cecil Spring-Ricen runosta. Spring-Rice kirjoitti runonsa ensimmäisen version vuonna 1908, mutta uudisti sitä tammikuussa 1918 vähän ennen kuolemaansa. Hänen tyttärensä toi runon Holstin tietoon opiskellessaan St Paul's Girls Schoolissa, missä Holst toimi musiikin johtajana. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1921.
Kappaletta on kritisoitu yltiöisänmaalliseksi ja anglikaanisen kirkon edustajat ovat toivoneet, ettei sitä laulettaisi kirkoissa. Vuonna 2004 Hulmen piispa Stephen Lowe sanoi kappaleen olevan "kerettiläinen" ja "sisältävän kaikuja Saksan 1930-luvun kansallismielisyydestä ja Yhdysvaltain oikeistorepublikanismin vastenmielisemmistä piirteistä".
Sanat

| Englanniksi | Suora käännös suomeksi |
| --- | --- |
 I vow to thee, my country, all earthly things above, Entire and whole and perfect, the service of my love The love that asks no questions, the love that stands the test That lays upon the altar the dearest and the best The love that never falters, the love that pays the price The love that makes undaunted the final sacrifice. And there's another country, I've heard of long ago Most dear to them that love her, most great to them that know We may not count her armies, we may not see her King Her fortress is a faithful heart, her pride is suffering And soul by soul and silently her shining bounds increase And her ways are ways of gentleness, and all her paths are peace.:  Uskon sinulle, maani, yli kaiken maallisen Kokonaisena ja täydellisenä, rakkauteni palveluksen Rakkauden, joka ei kysy kysymyksiä; rakkauden, joka kestää koettelemuksen Joka laskee alttarille rakkaimpansa ja parhaansa Rakkaus, joka ei koskaan horju; rakkaus, joka maksaa hinnan Rakkaus, joka empimättä tekee viimeisen uhrauksen. Ja on toinen maa, olen kuullut kauan sitten Rakkain heille, jotka sitä rakastavat; parhain heille, jotka tietävät Emme voi nähdä sen armeijoita, emme voi nähdä sen Kuningasta Sen linnake on uskollinen sydän, sen ylpeys on kärsimys Ja sielu sielulta ja ääneti sen sädehtivät rajat laajentuvat Ja sen keinot ovat säyseyden keinot, ja kaikki sen tiet ovat rauhaa.
Hymns

| Hymns Godflesh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. lokakuuta 2001
 Tuottaja(t): J.K. Braodrick ja G. C. Green
 Tyylilaji: Industrial metal
 Kesto: 74.00
 Levy-yhtiö: Music for Nations, Koch
Godfleshin muut julkaisut
| In All Languages 2001 | Hymns 2001 | Messiah 2003 |
Hymns on englantilaisen industrial metal -yhtyeen Godfleshin kuudes albumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2001.