stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Les Échos

Les Échosin päiväpainoksen etusivu vuodelta 2017. Lehti oli tuolloin viisipalstainen ja kaksitoistasivuinen neliväripainate. Sen painos oli 5 000 kappaletta.
Les Échos on Malin pääkaupungissa Bamakossa ilmestyvä ranskankielinen sanomalehti.
Alpha Oumar Konarén johtaman kulttuuriosuuskunta Jamanan julkaisema Les Échos oli Malin ensimmäinen hallituksesta riippumaton sanomalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 1989 opiskelijajohtaja Abdoul Karim Camaran kuoleman vuosipäivänä. Kahden tuhannen kappaleen painos valmistettiin valtion omistaman EDIM:in kirjapainossa. Lehteä julkaistiin aluksi kahdesti kuukaudessa ja maaliskuusta 1991 lähtien viikoittain, jolloin se saavutti ennätyksellisen 30 000 kappaleen levikin. Les Échos muuttui päivälehdeksi helmikuussa 1994, mutta sen rinnalla julkaistaan yhä myös viikkopainosta.
Lehti oli Moussa Traorén hallinnon viimeisinä vuosina yksi Malin demokratialiikkeen äänenkannattajista. Vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen Adéma-PASJ:n puheenjohtajaksi ja myöhemmin presidentiksi valittu Konaré erosi Jamanan ja Les Échosin johdosta toukokuussa 1991, jolloin hänen tilalleen tuli Abdoulaye Barry ja syyskuussa 1991 Salif Berthé. Lehti pyrki ottamaan etäisyyttä Adéma-PASJ:sta, mutta sitä syytettiin usein Konarén ja hänen kabinettipäällikkönsä Soumeylou Boubèye Maïgan äänitorveksi. Puolueen hajottua ensimmäisen kerran joulukuussa 1994 lehden päätoimittajaksi tuli Maïgan veli Tiégoum Boubèye Maïga. Tutkimusten mukaan Les Échos oli 1990-luvulla L’Essorin jälkeen Malin suosituin sanomalehti. Sen toimittajat joutuivat toisaalta häirinnän kohteeksi ja vuonna 1993 lehti menetti toimitilansa tuhopoltossa.
Vuonna 2000 lehden julkaisupäälliköksi tuli Aboubacar Saliph Diarra, joka kuoli vuonna 2002. Häntä seurasi Alexis Kalambry. Vuosien kuluessa Les Échos on ”aikuistunut” ja kehittynyt ”taistelulehdestä” tavanomaiseksi journalistiseksi tuotteeksi. Samalla siitä on tullut menestyvä liikeyritys.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto (ranskaksi)
Lepa Radić

Lepa Radić hirttolavalla.
Lepa Svetozara Radić (serbiaksi Лепа Светозара Радић, 19. joulukuuta 1925 Gašnica – 8. helmikuuta 1943 Bosanska Krupa) oli jugoslavialainen partisaani, joka jäi toisen maailmansodan aikana saksalaisten vangiksi ja teloitettiin 17-vuotiaana.
Gradiškan kaupungin lähistöllä sijaitsevassa Gašnican kylässä syntynyt Radić aloitti kansakoulun jälkeen opinnot Bosanska Krupan käsityökoulussa. Hän oli mukana kommunistisen nuorisoliikkeen SKOJ:n toiminnassa ja liittyi Jugoslavian kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1941. Natsi-Saksan miehitettyä Jugoslavian huhtikuussa 1941 Radić osallistui miehityksen vastaisen kansannousun valmisteluihin muun muassa aseita kätkemällä. Marraskuussa 1941 Radić perheineen joutui saksalaisia tukeneen äärioikeistolaisen Ustaša-järjestön pidättämäksi. Vastarintataistelijoiden avustuksella hän onnistui joulukuussa pakenemaan sisarensa Daran kanssa, jonka jälkeen Radić liittyi partisaanien taistelujoukkoihin.
Helmikuussa 1943 Radić oli kuljettamassa Neretvan taistelua paennutta pakolaisjoukkoa suojaan, kun hänen yksikkönsä joutui taisteluun saksalaisten 7. SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugenin osastoa vastaan. Radić jäi saksalaisten vangiksi ja kuljetettiin Bosanska Krupaan, jossa häntä kuulusteltiin ja tuomittiin muutamaa päivää myöhemmin kuolemaan. Radić teloitettiin hirttämällä 8. helmikuuta. Vielä ennen tuomion täytäntöönpanoa saksalaiset tarjoutuivat säästämään hänen henkensä, mikäli Radić paljastaisi taistelutoveriensa nimiä. Radić kieltäytyi, ja kertoi sen sijaan heidän paljastavan itse itsensä kostaessaan hänen kuolemansa saksalaisille.
Joulukuussa 1951 Radićille myönnettiin postuumisti Jugoslavian kansan sankarin kunniamerkki ansioistaan akselivaltojen vastaisessa taistelussa toisen maailmansodan aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lepa Radić Wikimedia Commonsissa
Linnonmaa

Linnonmaa on suomalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä:
Anne Linnonmaa (s. 1954), vaatesuunnittelija
Harri Linnonmaa (s. 1946), jääkiekkohyökkääjä
Jaajo Linnonmaa (s. 1978), juontaja, näyttelijä
Olavi Linnonmaa (1920–1995), ratapyöräilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Linnonmaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Linnoittautuminen

Linnoittautuminen voi tarkoittaa:
Linnoittautuminen sodankäynnissä, Linnoittaminen, linnoitteen tai linnoituksen tekeminen
Erikoissiirto shakissa, katso lyhyt linnoitus ja pitkä linnoitus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Linnoittautuminen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lesaka

| Lesaka Lesaca |
| --- | --- |
 Oninjoki Lesacassa
 lippu:  vaakuna
 Lesaka
 Koordinaatit: 43°14′57″N, 1°42′14″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Nafarroa
Maakunta:  Nafarroa
Comarca:  Bortziriak
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  José Luis Etxegarai
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54,7 km²
Korkeus:  71 m
Väkiluku (2016):  2 733
 – Väestötiheys:  50 as./km²
 
 www.lesaka.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lesaka (esp. Lesaca) on kunta Nafarroan maakunnassa Espanjan puoleisessa Baskimaassa.
San Martin Tourskoaren eliza
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesaka Wikimedia Commonsissa
Suhoi Su-24

| Suhoi Su-24 |
| --- | --- |
 Venäjän ilmavoimien Suhoi Su-24
Tyyppi:  rynnäkkökone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto  Venäjä
Valmistaja:  OKB Suhoi (nykyisin osa OAK-konsernia)
Ensilento:  2. heinäkuuta 1967
Esitelty:  1974
Valmistusvuodet:  1967–1993
Suhoi Su-24 (ven. Сухой Су-24, Nato-raportointinimi Fencer) on alun perin neuvostoliittolainen rynnäkkökone, jossa on muuttuvageometrinen siipi.Se oli Neuvostoliiton kehittynein joka sään rynnäkkökone ja ensimmäinen itäblokin kone, jossa oli integroitu digitaalinen navigaatio- ja asejärjestelmä. Konetta rakennettiin noin 1 400 kappaletta, ja se on yhä Venäjän ilma- ja merivoimien käytössä. Muihin käyttäjiin lukeutuvat Iranin, Ukrainan, Azerbaidžanin, Valko-Venäjän ja Uzbekistanin ilmavoimat.
Koneen siivet kääntyvät neljään eri asentoon: 16 astetta nousua ja laskua varten, 35 ja 45 astetta normaaliin lentoon ja maksimikääntö 69 astetta. Kone pystyy saavuttamaan 1,35-kertaisen äänennopeuden eli korkealla 1 600 km/h.
Su-24:n kiinteä aseistus on yksi 23 millimetrin konetykki, ja kahdeksaan siipiripustimeen on kiinnitettävissä 8 000 kiloa aseistusta. Tavallisesti Su-24 varustetaan kahdella R-60-ilmataisteluohjuksella itsepuolustustarkoituksiin. Ilmasta maahan -aseistus koostuu yleensä yhdistelmästä laser- ja tv-ohjattuja ohjuksia, laserohjattuja pommeja tai tutkaan hakeutuvia ohjuksia. Kone voi myös kuljettaa ohjaamattomia pommeja tai rakettikasetteja, ylimääräisiä tykkejä tai taktisia ydinaseita.
Konetyypin seuraajaksi on määritelty Suhoi Su-34. Se on nopeampi, ja yltää yli 1 900 km/h nopeuteen, joka on melkein kaksi Machia. Su-34:n suurin asekuorma on sekin noin 8 000 kiloa, eli edeltäjää vastaava.
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&022.053000022,53 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&017.064000017,64 m
Korkeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.6,19 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&055.020000055,2 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&022300.&&&&0022 300 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&038040.&&&&0038 040 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&043550.&&&&0043 550 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Ljulka AL-21F-3A -suihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&075.&&&&0075 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&01315.&&&&001 315 km/h matalalla
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&&0615.&&&&00615 km
Siirtolentomatka: &&&&&&&&&&&04000.&&&&004 000 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&011000.&&&&0011 000 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&0150.&&&&00150 m/s
Aseistus
1 × GŠ-6-23-konetykki, 500 ammusta
8 000 kg 8 siipiripustuspisteessä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suhoi Su-24 Wikimedia Commonsissa
Suhoin lentokoneet
| --- | --- |
Hävittäjät:   Su-9  Su-11  Su-15  Su-27  Su-30  Su-33  Su-35 Su-37  Su-57 (T-50) 
Pommi- ja rynnäkkökoneet:   Su-2  Su-4  Su-7  Su-17 Su-20  Su-22  Su-24  Su-25  Su-34  Su-39 
Tiedustelukoneet:   Su-12 
Koulukoneet:   UTB  Su-26  Su-28  Su-29  Su-31 
Kuljetuskoneet:   Su-38  Su-80  S-21  Superjet 100 
Kokeelliset:   Su-1  Su-3  Su-5  Su-6  Su-8  Su-10  Su-11  Su-13  Su-37  Su-47  P-1  T-3  T-4 
Suhoi Su-24
Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta

| Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sulho Ranta
Kansitaiteilija:  Eeli Jaatinen
Kieli:  suomi
Genre:  musiikin tietokirja
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1945
Sivumäärä:  762
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta on Sulho Rannan toimittama ja WSOY:n vuonna 1945 julkaisema yksiosainen elämäkertateos suomalaisista säveltäjistä. Kirja on omistettu Jean Sibeliukselle hänen 80-vuotispäivänään 8. joulukuuta 1945.
Toimittaminen

Elämäkertojen kirjoittajia ovat osin säveltäjät itse itsestään tai muista, osin toimittaja sekä musiikin tutkijat ja asiantuntijat. Esimerkiksi elämäkerta August Tavaststjernasta on Erik Tawaststjernan laatima, Fredrik August Ehrströmistä Taneli Kuusiston laatima ja Wilho Siukosesta Armas Maasalon laatima. Toimittaja Sulho Ranta laati omalla nimellään kolmetoista elämäkertaa, Väinö Pesola kymmenen ja Toivo Haapanen ja Heikki Klemetti kumpikin viisi. Sulho Ranta laati kuitenkin myös teoksessa ilman kirjoittajan nimeä olevia elämäkertoja ja täydensi ja korjasi muiden laatimia elämäkertoja. Myös säveltäjien itsestään laatimat elämäkerrat on esitetty teoksessa ilman tekijän nimeä.
Toivo Haapanen paitsi avusti toimittajaa elämäkertojen kirjoittajana, osallistui myös niiden valintaan ja kirjan suunnitteluun. Veikko Helasvuo kokosi elämäkertoihin henkilötiedot ja laati hakemiston, samoin kuin suomensi Margareta Jalaksen kanssa ruotsinkieliset elämäkertatiedot.
Sisältö

Kirjassa on yhteensä 98 säveltäjän elämäkerrat sekä omistusaukeama, toimittajan alkusanat, lähdekirjallisuuden luettelo, hakemisto ja kuvien luettelo. Elämäkerrat ovat säveltäjän syntymäajan mukaisessa järjestyksessä, ensimmäisenä esitelty säveltäjä on Erik Tulindberg (s. 22. tammikuuta 1761) ja viimeisenä Heikki Suolahti (s. 2. helmikuuta 1920). Kunkin elämäkerran alussa on tiivistelmä säveltäjän elämänvaiheista ja toiminnasta. Elämäkertojen pituutta ei ole rajattu yhdenmukaiseksi eikä pituus ilmennä säveltäjän merkittävyyttä.
Kuvia kirjassa on yhteensä 648. Ainoa värikuva, joka on omistusaukeamalla, esittää Eero Järnefeltin maalausta Jean Sibeliuksesta. Kuvituksessa toimittajaa avustivat Eila Koponen ja Reino Rauanheimo. Taiteilijat Viljo Kojo, Aarne Nopsanen ja Lauri Santtu piirsivät kirjaan pilakuvia joistakin säveltäjistä. Kirjassa on esitetty myös näytteitä säveltäjien käsialasta heidän sävellystensä yhteydessä.
Kirjan päällys on Eeli Jaatisen suunnittelema.
Laitokset

Kirjasta julkaistiin sellaisenaan vain yksi painos, mutta Einari Marvia toimitti sen pohjalta korjatun ja laajennetun kaksiosaisen laitoksen Suomen säveltäjiä I: Erik Tulindbergistä Armas Launikseen (491 s.) vuonna 1965 ja Suomen säveltäjiä II: Heino Kaskesta Leif Segerstamiin (556 s.) vuonna 1966.
Sittemmin Erkki Salmenhaaran toimittama Suomalaisia säveltäjiä (574 s.) julkaistiin vuonna 1994. Kimmo Korhosen Suomen säveltäjiä neljältä vuosisadalta, edellisiä huomattavasti lyhyempänä (224 s.), ilmestyi vuonna 2004.
Liikenteen turvallisuusvirasto

| Liikenteen turvallisuusvirasto (Trafi)  |
| --- | --- |

Perustettu:  2010
Lopetettu:  2019
Ministeriö:  Liikenne- ja viestintäministeriö
Päätoimi­paikka:  Vallila, Helsinki
Pääjohtaja:  Mia Nykopp
Työntekijöitä:  545 (31.12.2016)
Sisäänkäynti Liikenteen turvallisuusvirasto Trafin pääkonttoriin Helsingin Vallilassa.
Liikenteen turvallisuusvirasto Trafin pääkonttorin julkisivu Helsingin Vallilassa, osoitteessa Kumpulantie 9.
Liikenteen turvallisuusvirasto (ruots. Trafiksäkerhetsverket) oli vuosina 2010–2018 toiminut Suomen valtion virastokokonaisuus. Se oli osa liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonalaa. Sen tehtävänä oli vastata liikenteen sääntely- ja valvontatehtävistä, kehittää liikenteen turvallisuutta sekä vähentää sen ympäristöhaittoja. Virastosta käytettiin etenkin kansainvälisissä yhteyksissä lyhennettä Trafi. Vuoden 2019 alussa Liikenteen turvallisuusvirasto, Viestintävirasto ja osa Liikenneviraston toiminnoista yhdistettiin Liikenne- ja viestintävirasto Traficomiksi.
Virasto muodostettiin yhdistämällä viiden eri viraston toimintoja:
Merenkulkulaitoksen meriturvallisuustoiminto, luotsauksen viranomaistehtävät, alusliikennepalveluiden toimivaltaisen viranomaisen tehtävät ja alusrekisterin pitäminen;
Ilmailuhallinto;
Rautatievirasto;
Tiehallinnon toiminnot, jotka liittyvät liikenneturvallisuutta koskevaan norminantoon sekä tienpidon turvallisuussäännösten valvontaan;
Ajoneuvohallintokeskus.
Lisäksi virastossa oli liikennejärjestelmätason operatiivisia tehtäviä.
Viraston pääjohtaja oli Mia Nykopp. Virastossa työskenteli noin 550 henkilöä.
Liikenteen turvallisuusvirasto peri liikenteeltä perittävät veroluontoiset maksut, joista noin 15 % palautui takaisin liikenteen infrastruktuurin ylläpitoon.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Liikenteen turvallisuusvirasto
Liikenne- ja viestintäministeriön verkkopalvelu
Liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonala
Leyton Midland Roadin rautatieasema

| Leyton Midland Road |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  LEM
Aiemmat nimet:  Leyton (1894–1949)
Rataosa:  Gospel Oak to Barking Line
Sijainti:  51°34′09.5″N, 0°0′25.9″W
Osoite:  Midland Road, Leyton, Suur-Lontoo, E10 6JT
Kunta:  Waltham Forest, Lontoo
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  9. heinäkuuta 1894
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  795 236 (2017–2018)
Liikennöitsijä(t):  London Overground
Vaihtoyhteydet:  linja-autot 69, 97, W16 ja N26
Asemarakennus
Tyyppi:  silta-asema
Lipunmyynti:  automaatti
Ratapiha
Raiteisto:  2 laituriraidetta
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Leyton Midland Roadin rautatieasema on London Overgroundin asema Waltham Forestin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Walthamstow Queen’s Roadin ja Leytonstone High Roadin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3.
Asema avattiin 9. heinäkuuta 1894 nimellä Leyton. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1949. Asemaa käytti noin 795 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Aseman sisäänkäynti
Aseman nimikyltti
Limbus corneae

Cornea = sarveiskalvo
Sclera = kovakalvo
Limbus = sarveiskalvon raja
Limbus corneae eli limbus on sarveiskalvon (lat. cornea) ja kovakalvon (silmän valkuaisen, lat. sclera) välisestä rajasta käytetty nimitys. Silmän etuosassa kovakalvo liittyy sarveiskalvoon, mutta koska sen kaarevuussäde on keskimäärin loivempi kuin sarveiskalvon kaarevuussäde, siksi liittymäalue eli limbus on hiukan uurteinen
Aiheesta muualla

Silmän poikkileikkauskuva, Limbus merkitty nuolenkärjellä (Arkistoitu – Internet Archive)
Louise Dresser

| Louise Dresser |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1878 Evansville, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 24. huhtikuuta 1965 (86 vuotta) Woodland Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1922–1937
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Louise Dresser (17. lokakuuta 1878 Evansville, Indiana – 24. huhtikuuta 1965 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla Oscar-palkintoon kaikkien aikojen ensimmäisessä Oscar-gaalassa roolistaan elokuvassa A Ship Comes In.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louise Dresser Wikimedia Commonsissa
Louise Dresser Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Louise Dresser
Käännös suomeksi
Lounais-Somalia

Lounais-Somalian sijainti
Lounais-Somalia (Maay-Maay: Koofur-Orsi) oli itsenäiseksi julistautunut alue Somaliassa. Sen perusti Rahanwein Resistance Armyn sotapäällikkö Hassan Muhammad Nur "Shatigadud" 1. huhtikuuta 2002. Alueeseen kuului kuusi Somalian maakuntaa: Bay, Bakool, Keski-Juba (Jubada Dhexe), Ala-Shabelle (Shabeelada Hoose), Gedo ja Ala-Juba (Jubada Hoose).
Vuonna 2006 Lounais-Somalian hallitus luopui itsenäisyysvaatimuksistaan ja alkoi tehdä yhteistyötä Somalian väliaikaishallituksen kanssa.
Library of Living Philosophers

Library of Living Philosophers on kirjasarja, jonka kukin osa on omistettu yhdelle elossa olevalle maineikkaalle filosofille. Sarjan tekemisen aloitti Paul Arthur Schilpp vuonna 1939. Hän toimi sarjan toimittajana vuoteen 1981 saakka. Vuodesta 1981 vuoteen 2001 toimittajana toimi Lewis Edwin Hahn ja hänen jälkeensä sarjaa on toimittanut Randall E. Auxier.
Kirjat sisältävät aiheena olevan filosofin ”intellektuaalisen omaelämäkerran” ja täydellisen julkaisuluettelon lisäksi kokoelman kriittisiä ja tulkitsevia esseitä useilta aikalaisfilosofeilta kohteena olevan filosofin käsittelemiltä aloilta, sekä kohteena olevan filosofin vastaukset kirjoituksiin. Sarjan alkuperäisenä tavoitteena oli mahdollistaa, että tunnetut filosofit saattoivat vastata tulkitsijoilleen vielä eläessään ja toivottavasti ratkaista loputtomat väittelyt siitä, mitä joku ”todella tarkoitti”. Vaikka sarja ei välttämättä olekaan onnistunut tässä nimenomaisessa tarkoituksessaan — vastaushan voi vaatia yhtä paljon tulkintaa kuin alkuperäinenkin essee — sarjasta on tullut arvostettu filosofinen resurssi ja keskeinen filosofisen keskustelun areena. Sarjaan pääsemistä pidetään filosofian alalla Nobelin palkintoon verrattavissa olevana kunnianosoituksena.
Suomalaisista filosofeista sarjassa on julkaistu osat Georg Henrik von Wrightille (1989) ja Jaakko Hintikalle (2006).
Osat

Tähän mennessä sarjassa on julkaistu seuraavat osat:
John Dewey (1939)
George Santayana (1940)
Alfred North Whitehead (1941)
G. E. Moore (1942)
Bertrand Russell (1944)
Ernst Cassirer (1949)
Albert Einstein (1949)
Sarvepalli Radhakrishnan (1952)
Karl Jaspers (1957)
C. D. Broad (1959)
Rudolf Carnap (1963)
Martin Buber (1967)
C. I. Lewis (1968)
Karl Popper (1974)
Brand Blanshard (1980)
Jean-Paul Sartre (1981)
Gabriel Marcel (1984)
W. V. Quine (1986)
Georg Henrik von Wright (1989)
Charles Hartshorne (1991)
A. J. Ayer (1992)
Paul Ricoeur (1995)
Paul Weiss (1995)
Hans-Georg Gadamer (1997)
Roderick Chisholm (1997)
P. F. Strawson (1998)
Donald Davidson (1999)
Seyyed Hossein Nasr (2000)
Marjorie Grene (2002)
Jaakko Hintikka (2006)
Michael Dummett (2007)
Richard Rorty (2010)
Arthur Danto (2013)
Hilary Putnam (2015)
Umberto Eco (2017)
Tällä hetkellä suunnitelmissa ovat osat seuraaville filosofeille:
Martha Nussbaum
Julia Kristeva
Aiheesta muualla

Library of Living Philosophers (Arkistoitu – Internet Archive), Southern Illinois University (englanniksi)
Open Court: Library of Living Philosophers (englanniksi)
Lissabonin viiltäjä

| Lissabonin viiltäjä> Henkilötiedot.Muut tiedot |
| --- | --- |
Uhrit:  3; mahdollisesti jopa 9
Aikavälillä:  1992-1993
Lissabonin viiltäjä oli Lissabonissa Portugalissa vuosina 1992–1993 toimineesta sarjamurhaajasta käytetty nimitys. Viiltäjä murhasi 31. heinäkuuta 1992 ja 15. maaliskuuta 1993 välisenä aikana kolme HIV-positiivista naispuolista prostituoitua terävällä esineellä viiltämällä.
Hänen henkilöllisyytensä on tuntematon. Vuonna 2011 Joel Guedes, 21, väitti isänsä José Pedro Guedesin, 46, olevan Lissabonin viiltäjä. Guedes on todettu kuitenkin syyttömäksi.
Samankaltaisia murhia esiintyi ympäri Eurooppaa 1993-1997. Murhat tapahtuivat Alankomaissa, Tšekissä, Belgiassa ja Tanskassa. Koska murhia ei ole ikinä selvitetty, ei voida tietää onko niiden tekijä sama.
Sokrates (täsmennyssivu)

Sokrates (m.kreik. Σωκράτης, Sōkratēs; kreik. Σωκράτης, Sokratis; lat. Socrates) on kreikkalainen nimi.
Etunimenä > Antiikin kreikkalaisia

Sokrates (470/469 eaa.–399 eaa.), filosofi
Sokrates nuorempi, henkilö Platonin dialogeissa Sofisti ja Valtiomies
Sokrates Akhaialainen (n. 436-401 eaa.), palkkasotilas Kyyros nuoremman sotaretkellä
Sokrates Makedonialainen (300-luku eaa.), ratsuväenkomentaja Aleksanteri Suuren armeijassa
Sokrates Skolastikko (Sokrates Konstantinopolilainen, s. n. 380), bysanttilainen kirkkohistorioitsija
Etunimenä > Muita

Sócrates (1954–2011), brasilialainen jalkapalloilija
Sokratis Kokkalis (s. 1939), kreikkalainen liikemies
Sokratis Papastathopoulos (s. 1988), kreikkalainen jalkapalloilija
Sokratis Skartsis (s. 1936), kreikkalainen runoilija ja professori
Sukunimenä

José Sócrates (s. 1957), Portugalin pääministeri 2005-2011
Muuta

5450 Sokrates, asteroidi
Sokrates, Pekka Himasen laatima filosofinen äly- ja strategiapeli
Sokrates-kahvila, kokoontuminen, jossa pohditaan ideoita sokraattisella metodilla
Sokrates-ohjelma, Euroopan unionin koulutusohjelma
Sokrates-palkinto, Skepsis ry:n myöntämä palkinto järkiperäisen ajattelun edistämisestä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sokrates”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Limburgin kieli

| Limburgin kieli |
| --- | --- |
 Limburgin kielen puhuma-alue
Oma nimi:  Limburgs
Muu nimi:  Limburgisch, Limbourgeois
Tiedot
Alue:   Alankomaat  Belgia  Saksa
Puhujia:  900 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  germaaniset kielet länsigermaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  li
ISO 639-2:  lim
ISO 639-3:  lim
 Ohje 
Puhuttua limburgia
Limburgin kieli (omakielinen nimi: lèmburgs) on alueellinen kieli, jota puhutaan Limburgin maakunnassa Alankomaissa ja samannimisessa provinsissa Belgiassa sekä Saksan puolella lähellä Alankomaiden ja Belgian rajaa. Limburgin maakunnan asukkaista noin 75 % osaa kieltä. Yhteensä puhujia on noin 900 000.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Kielellä katsotaan olevan seitsemän päämurretta ja se luokitellaan uhanalaiseksi.
Sanasto ja kielioppi

Lukusanat 1–10 limburgiksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ein | twiëe | drie | veer | vief | zés | zeve | ach | nege | tiëen |
Lime (yritys)

| Lime |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  tammikuu 2017
Perustaja:  Toby Sun Brad Bao
Kotipaikka:   San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Kotisivu:  https://www.li.me
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lime, aiemmin LimeBike ja virallisesti Neutron Holdings, Inc., on yhdysvaltalainen liikennealan yritys. Se vuokraa ja valmistaa polkupyöriä, sähköpyöriä ja sähköpotkulautoja sekä tarjoaa erilaisia yhteiskäyttöautopalveluita eri puolilla maailmaa.
Yrityksen tarjoamat sähköpotkulaudat ovat saatavilla myös Helsingissä ja Oulussa. Yrityksen arvoksi lasketaan yli kaksi miljardia dollaria.
Historia

LimeBike perustettiin tammikuussa 2017. Se saavutti aluksi 12 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria rahoituksessa maaliskuuhun 2017 mennessä. Yrityksen ensimmäiset vuokrattavat pyörät julkistettiin kesäkuussa 2017 Pohjois-Carolinan yliopiston kampuksella Greensborossa.
Tammikuussa 2018 LimeBike ilmoitti aloittavansa kokeilut sähköpyörien vuokrauksesta. Seuraavassa kuussa se julkisti sähkökäyttöiset potkulautansa. Toukokuussa 2018 yritys kertoi aloittavansa yritysyhteistyön Segwayn kanssa uusien sähköpotkulautojen valmistamisesta sekä vaihtavansa nimensä LimeBikestä Limeksi.
Yritys on kertonut tavoitteekseen pienten itseajavien sähkökulkuneuvojen tuomisen markkinoille.
LimeBiken polkupyörä
Limen sähköpotkulauta Göteborgissa, Ruotsissa