stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Häämarssi

Häämarssi on hääseremonian aikana perinteisesti esitettävä musiikkikappale. Se soitetaan yleensä hääparin saapuessa kirkkoon (tai muuhun vihkimispaikkaan) tai varsinkin heidän poistuessaan sieltä.
Tunnetuimmat ja käytetyimmät häämarssit ovat Felix Mendelssohn Bartholdyn Häämarssi Kesäyön unelma -näytelmämusiikista sekä Richard Wagnerin Morsiuskuoro Lohengrin-oopperan kolmannesta näytöksestä. Suomessa suosittuja ovat myös Toivo Kuulan häämarssi sekä Juhlamarssi Erkki Melartinin näytelmämusiikista Prinsessa Ruusunen.
Joissakin kirkoissa järjestetään häämusiikkikonsertteja. Muun muassa Turun Mikaelinkirkossa kirkon kanttori Marko Hakanpää soitti toukokuussa 2015 parikymmentä häämarssia kirkon 52-äänikertaisilla uruilla.
Suosittuja häämarsseja

Suomessa ja muissa maissa suosittuja häämarsseja on kerätty seuraavaan luetteloon. Ääninäytteet eivät kaikki ole kappaleiden urkusovituksia.
| Säveltäjä | Teos | Osa | Ääninäyte |
| --- | --- | --- | --- |
| Bach, Johann SebastianJohann Sebastian Bach | Preludi ja fuuga Es-duuri (BWV 552) | Preludi |  |
| Bach, Johann SebastianJohann Sebastian Bach | Preludi ja fuuga C-duuri (BWV 553) | Preludi | Ulf Norbergin tulkinta YouTubessa |
| Clarke, JeremiahJeremiah Clarke | Trumpet Voluntary (”Tanskan prinssin marssi”) |  |  |
| Elgar, EdwardEdward Elgar | Pomp and Circumstance | Marssi nro 1, ”Land of Hope and Glory” (Maa tulevaisuuden) |  |
| Händel, Georg FriedrichGeorg Friedrich Händel | Salomo | Saban kuningattaren saapuminen |  |
| Kuula, ToivoToivo Kuula | Häämarssi op. 3 nro 2 |  | Marko Hakanpään tulkinta YouTubessa |
| Melartin, ErkkiErkki Melartin | Musiikkia näytelmään Prinsessa Ruusunen | Juhlamarssi | Marko Hakanpään tulkinta YouTubessa |
| Mendelssohn Bartholdy, FelixFelix Mendelssohn Bartholdy | Musiikkia näytelmään Kesäyön unelma | Häämarssi | Marko Hakanpään tulkinta YouTubessa |
| Pachelbel, JohannJohann Pachelbel | Kaanon ja Gigue D-duuri | Kaanon |  |
| Verdi, GiuseppeGiuseppe Verdi | Aida | Juhlamarssi |  |
| Wagner, RichardRichard Wagner | Lohengrin | Morsiuskuoro |  |
| Widor, Charles-MarieCharles-Marie Widor | Urkusinfonia nro 5 | Toccata |  |
Ian Arkley

| Ian Arkley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1970
Ammatti:  veturinkuljettaja
Muusikko
Aktiivisena:  1987–
Tyylilajit:  doom metal   death metal   thrash metal  goottimetalli   progressiivinen metalli   psykedeelinen rock
Soittimet:  laulu,  murinalaulu   sähkökitara
Yhtyeet:  Seventh Angel (1987–1992)   Ashen Mortality (1993–1998)  Paramaecium (1999)  My Silent Wake (2005–)  The Other Window (2005–)  Century Sleeper (2005–)
Levy-yhtiöt:  Under One Flag (1989–1992)   Forsaken Records (1994–1998)   Bombworks Records (2006–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ian Arkley (s. 1970) on brittiläinen metallimusiikin kitaristi-laulaja, joka tunnetaan parhaiten töistään yhtyeissä Seventh Angel, Ashen Mortality ja Paramaecium. Nykyisinmilloin? hän soittaa yhtyeessä My Silent Wake.  Ammatiltaan Arkley on veturinkuljettaja.
Historia

Vuosina 1987–1992 Arkley soitti thrash metal -yhtyeessä Seventh Angel, joka julkaisi albumit The Torment (1990) ja Lament for the Weary (1992). Jälkimmäisestä albumista eräs kriitikko sanoi, että se "sisältää joitain hänen parhaita koskaan kuulemiaan kitarasooloja". Lament for the Weary -albumilla alkoi myös kuulua Ian Arkleyn kiinnostus doom metalia ja goottimusiikkia kohtaan.
Seventh Angelin hajottua 1992 Arkley perusti goottilaisen death-doom metal -yhtyeen Ashen Mortalityn Melanie Boltonin kanssa vuonna 1993. Tuossa yhtyeessä Arkley alkoi harjoittaa murinalaulua ja goottirocktyylille ominaista matalaa, puhdasta baritonilaulua. Ashen Mortality julkaisi täyspitkät albumit Sleepless Remorse (1996) ja Your Caress (1998).
Vuonna 1999 Arkley soitti sessiokitaristina australialaisessa doom metal -yhtye Paramaeciumissa albumilla A Time to Mourn.
Vuonna 2005 Ashen Mortalityn hajottua Arkley perusti entisten jäsenten kanssa uuden goottilaisen death-doom metal -yhtyeen My Silent Waken. Yhtye julkaisi nimi-ep:n vuonna 2005 sekä täyspitkät albumit Shadow of Sorrow 2006 ja The Anatomy of Melancholy 2007.
Ian Arkley teki myös yhdysvaltalaisen Visionaire-yhtyeen James Allinin kanssa yhteishankkeen nimellä Century Sleeper, joka julkaisi albumin Awaken (2006).
Eräs Arkleyn nykyisistä yhtyeistä on myös hänen Alan Southornin kanssa perustamansa psykedeelinen rockyhtye The Other Window.
Aiheesta muualla

My Silent Wake -yhtyeen kotisivut (englanniksi)
Century Sleeper -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Other Window -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Ashen Mortality -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Seventh Angel -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
My Silent Wake Myspacessa (englanniksi)
Pyhävuoren kalliomaalaus (Alajärvi)

| Pyhävuoren kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Pyhävuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  63°4′46.1176″N, 23°44′7.0803″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Alajärvi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhävuoren kalliomaalaus sijaitsee Lappajärven kaakkoispuolella Alajärvellä Etelä-Pohjanmaalla. Kalliomaalaus on poikkeuksellinen siitä syystä, että paikka on matalaa vuorta ja on kaukana vesistöistä. Jos maalaus on esihistoriallinen, laajentaa se kalliomaalausten aluetta merkittävästi. Kalliomaalauksen löysi geologian harrastaja Kari Väisänen vuonna 2008.
Kallio ja sen sijainti

Kallio sijaitsee 1,4 kilometriä Lappajärven rannasta lähellä Alajärven ja Vimpelin rajaa. Pyhävuori kohoaa 148 metriä merenpinnan yläpuolelle ja alueella risteilee eri vaellusreittien polkuja. Maalaukset sijaitsevat kalliossa lähellä luolamaisia muodostelmia, joita on paranneltu asumiseen kelpaaviksi kivimuurein. Näiden tekijäksi on mainittu Jaakko Reipakas (1855−1932), jonka eräkkomajaa muurit tukivat.
Maalaus

Vuonna 2008 paikalle tehty arkeologinen tarkastusretki määritti kaksi 32 metrin etäisyydellä ollutta kohtaa, jossa esiintyi punaväriä. GTK:n erikoistutkija Kari Kinnunen tutki punaväriläikät ja totesi käyttämänsä menetelmän avulla punavärin olevan luontaista alkuperää. Toinen havainto tehtiin vuonna 2009, kun arkeologi Peter Holmblad totesi kalliossa olevan hirveä tai peuraa esittävä kuvio, jonka mitat ovat 17×13 senttimetriä. Havainnon vuoksi kuviota tutkittiin vielä vuonna 2010, jolloin kallion pinta tutkittiin geologisesti. Silloin huomattiin seikkoja, jotka voivat viitata jopa väärennöksen mahdollisuuteen. Kuvion kalliopinnasta puuttui muun muassa selvä jäkälä- ja leväkasvusto sekä maalauskohdan ympäriltä tavattua nokijäämää.
Aiheesta muualla

Holmblad, Peter & Herrgård, Mikael: Etelä-Pohjalaiset juuret 2, 2010
Ranskan opiskelijamielenosoitukset 2006

Ranskalaiset opiskelijat alkoivat järjestää mielenosoituksia ja lakkoja helmi- ja maaliskuussa 2006 vastustaakseen maan hallituksen kaavailemaa ja jo 16. tammikuuta 2006 hyväksymää uutta työlainsäädäntöä, jonka oli tarkoitus koskettaa erityisesti nuorten ensimmäisiä työsuhteita. Lopulta hallitus päätti muuttaa ankaran painostuksen myötä lain sisältöä.
Anti-CPE-mielenosoitus Clermont-Ferrandissa 7. maaliskuuta 2006 : kulkueen lähtö
Uutta työlainsäädäntöä vastaan ja sen puolesta

Ranskan hallituksen säätämä uusi laki ensimmäisistä työsuhteista nimettiin protestoijien suussa ja ranskalaisissa tiedotusvälineissä CPE:ksi (Contrat première embauche, lausutaan ranskaksi 'see-pee-öö', suom. "sopimus ensimmäisestä työsuhteesta").  Sen tarkoituksena oli tehdä muun muassa alle 26-vuotiaiden työntekijöiden irtisanominen helpommaksi. Uuteen lakiin sisältyi erityinen kohta, jonka mukaan työnantajat olivat voineet irtisanoa nuoren työntekijän kahden ensimmäisen työvuoden aikana ilman erityistä syytä ja lyhyellä tai ilman varoitusaikaa.
Lakia vastustaneiden opiskelijoiden joukko järjestäytyi anti-CPE-protestiliikkeeksi (ransk. le mouvement anti-CPE), ja he sanoivat, että uudistus olisi vaarantanut nuorten työtekijöiden kokeman sosiaalisen turvallisuuden tunteen ja asettanut heidät suureen taloudelliseen epävarmuuteen. Heidän mukaansa laki olisi pahentanut maassa vallitsevaa korkeaa nuorisotyöttömyyttä, koska lain tullessa voimaan työnantajat olisivat voineet kohdella nuoria työntekijöitä "kuin käytettyjä nenäliinoja". Samassa yhteydessä he syyttivät hallitusta myös uuden luokkajaon ja prekariaatin luomisesta.
Uudistuksen kannattajat sanoivat, että Ranskan liian tiukasti säännellyt työmarkkinat tekevät yrityksille epähoukuttelevaksi työllistää ihmisiä, mikä on johtanut Ranskan korkeaan työttömyyteen.
Uutta työnlainsäädäntöä nuorten työllistämisedellytysten parantamiseksi ehdotettiin ensimmäistä kertaa loka-marraskuussa vuonna 2005 Ranskan lähiöiden väkivaltaisuuksien jälkeen, koska työn puutteen on tulkittu olevan Ranskan nuorison ongelmien ja heidän aiheuttamiensa sosiaalisten häiriöiden perussyy. Nuorten työttömyys on Ranskassa 23 prosenttia keskimäärin, ja lähempänä 50 prosenttia vähemmän koulutettujen nuorten joukossa.
Nuorille ihmisille tilanne onkin erityisen vaikea, koska heillä ei ole samanlaisia mahdollisuuksia vakaaseen työuraan ja taloudelliseen turvallisuuteen kuin aiemmalla sukupolvella. On ennustettu, että heikot työmahdollisuudet nostavat jännitteitä taloudellisesti hyvinvoivien ja syrjäytyneempien luokkien välillä todennäköisesti jatkossakin.
Ranskalaiset jakautuivat varsin dramaattisesti uuden työlainsäädännön kannattajiin ja vastustajiin, ja Ranskan pääministeri Dominique de Villepinin suosion arvioitiin olevan lain esittelyn jälkeen reilusti alle 50 prosenttia, eräiden mittausten mukaan noin 40–45 prosenttia. Presidentti Jacques Chirac tuki lakia varsin matalalla profiililla, joten suurimmat protestit kohdistuivat pääministeri de Villepiniin.
Kompromissina osa ihmisistä ehdotti, että Ranskan työelämään tehtävien muutosten tulisi koskettaa kaikkia ikäluokkia, mutta tämän uskotaan olevan poliittisesti liian vaikeaa tällä hetkellä.
Opiskelijoiden ja ammattiliittojen mielenilmauksia

Opiskelijat protestoivat uutta lakia vastaan ja eri sukupolvien välisten tasa-arvoisten työmahdollisuuksien puolesta näyttävästi. Opiskelijoiden protestit saivat solidaarista kannatusta myös ammattiliitoissa, ja Ranskassa olikin useina päivinä opiskelijamielenosoitusten lisäksi koko työväkeä edustavia mielenilmauksia ja tukilakkoja, mikä aiheutti häiriöitä erityisesti paikallisessa ja kansallisessa liikenteessä, jonkin verran myös kansainvälisessä lentoliikenteessä.
Suurimmissa opiskelijoiden ja työväen yhteisissä mielenilmausmarsseissa Pariisissa oli jopa useita kymmeniä tuhansia osallistujia, yhteensä liikehdinnässä oli mukana satojatuhansia ihmisiä.
Ammattiliitot olivat valmiita neuvottelemaan laista hallituksen kanssa, mutta opiskelijat kieltäytyivät pääasiassa kaikista myönnytyksistä. Kuten aina Ranskassa, niin tälläkin kertaa protestit olivat kiihkeimmillään Pariisissa, jossa muun muassa Pariisin yliopisto (Sorbonne) oli muutaman päivän opiskelijoiden valtaama ennen poliisin väliintuloa.
Pariisissa pidettyihin mielenosoituksiin liittyi joissakin tapauksissa myös puolittain järjestäytyneitä aktivistijoukkioita, jotka eivät olleet opiskelijoita ja joiden tavoitteina oli yleensä vain erilaisen sekasorron ja anarkismin levittäminen esimerkiksi kauppojen ikkunoita rikkomalla, autoja polttamalla ja sekä poliisia että opiskelijamielenosoittajia ärsyttämällä ja väkivaltaisesti käyttäytymällä. Nämä ryhmät olivat vastuussa ainakin osasta dramaattisista ja tiedotusvälineiden usein liiallisesti korostamista vahingonteoista, rikoksista ja väkivaltaisuuksista.
Muutamana päivänä poliisi on joutui käyttämään kyynelkaasua ja vesitykkejä anarkistijoukkioita vastaan. Lisäksi eräässä epäselvässä ja väkivaltaisessa kahakointitilanteessa eräs protestoija joutui koomaan ilmeisesti poliisin pamputuksen johdosta.
Yleensä ottaen mielenilmaukset säilyivät kuitenkin hyvin rauhallisina ja väkivallattomina kaikissa Ranskan yliopistokaupungeissa. Erityisen huomattavaa opiskelijaliikehdintää oli Pariisin lisäksi myös Dijonissa, Marseilles'ssa, Metzissä, Rennesissä ja Toulousessa. Mielenilmauksia ja marsseja koordinoitiin usein internetin avulla, erityisesti blogien kautta.
Vastavetona opiskelijoiden kampanjointiin, mielenosoituksiin ja yliopistovaltauksiin monet yliopistot sulkivat ovensa. Tämä "blokkaus" aiheutti joissakin kilteissä opiskelijoissa reaktion, että on väärin, että heiltä estetään opiskelu. Osa opiskelijoista oli myös mielenosoituksia vastaan, koska he uskoivat uuden lain olevan tarpeellinen globalisaation puristuksissa olevan ranskalaisen protektionistisen järjestelmän muuttamiseksi dynaamisemmaksi ja kansainvälisessä talouskilpailussa kilpailukykyisemmäksi.
23. maaliskuuta 21 kaikkiaan Ranskan 84:stä yliopistosta oli ainakin osittain opiskelijoiden valtaamana Ranskan opetusministeriön mukaan. Kokonaisuudessaan 67 yliopistoa oli joko vallattuna tai yliopiston itsensä sulkemana.
Aiheesta muualla

Eräs englanninkielinen blogi tapahtumista
Vastustettu CPE-laki lyhykäisyydessään Ranskan työministeriön kotisivuilla (ranskaksi)
Kuvia ja videoita tapahtumista

Kuvia Sorbonnen yliopiston valtauksesta Pariisissa - Repubblica.it
Kuvia Pariisin anti-CPE -tapahtumista Flickrissä
Videoita anti-CPE -tapahtumista Dailymotion.comissa
Virkavalta määräsi suljettavaksi Place de la Sorbonnen 18. maaliskuuta. Tämä paikka on ollut symboli ranskalaisille opiskelijamielenosoituksille huhtikuun 1968 tapahtumista lähtien.
Ihmisiä Pariisin anti-CPE -mielenilmausmarssilla 18. maaliskuuta 2006
Opiskelijoita Pariisin anti-CPE -mielenilmausmarssilla 18. maaliskuuta 2006
Anarkistien tuhoamaa omaisuutta Pariisissa 18. maaliskuuta 2006.
Kiinalainen New Tang Dynasty TV raportoi Pariisin anti-CPE -mielenilmausmarssista 18. maaliskuuta 2006
Bordeaux'n yliopisto 1:n opiskelijaliikehdintää 21. maaliskuuta 2006
Ian Peel

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | Trap |  |
Ian Peel (s. 18. tammikuuta 1958 Skipton) on brittiläinen haulikkoampuja.
Ian Peel saavutti olympialaisissa hopeaa trapissa Sydneyssä 2000 tuloksella 142 (118+24).
Reinhold Enwald

Reinhold Bernhard Enwald (7. toukokuuta 1860 Leppävirta – 19. maaliskuuta 1892 Leppävirta) oli suomalainen eläin- ja kasvitieteilijä ja lääkäri.
Enwaldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Reinhold Emil Enwald (1830–1903) ja Hilma Sofia Pehrmand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882 sekä lääketieteen kandidaatiksi 1884 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1890.
Enwald teki 1879 tutkimusmatkan Pohjois-Norjaan yhdessä hyönteistutkija, dosentti John Sahlbergin kanssa. Myöhemmin hän teki kasvien ja hyönteisten keruumatkat Suomen Karjalaan sekä Vienan Karjalaan aina Arkangeliin saakka. Enwald osallistui hyönteis- ja kasvitutkijana suomalaisten tiedemiesten Suureen Kuolan retkeen 1887 ja hän toimi myös retkikunnan lääkärinä.
Enwald toimi Leppävirran kunnanlääkärinä vuodesta 1887 alkaen aina kuolemaansa saakka.
Reinhold Enwald oli naimisissa 1888–1889 Olga Addensin (k. 1889) kanssa ja vuodesta 1890 Maria Vileniuksen kanssa. Enwaldin veljiä olivat kruununvouti ja Kajaanin pormestari Gustaf Wilhelm Enwald (1861–1946), varatuomari Johan Henrik Enwald (1863–1925) ja tasavallan presidentin kanslian päällikkönä 1919–1931 toiminut Hjalmar Emil Enwald (1867–1943).
Ian Porterfield

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: John Porterfield
Syntymäaika: 11. helmikuuta 1946
Syntymäpaikka: Dunfermline, Skotlanti
Kuolinaika: 11. syyskuuta 2007 (61 vuotta)
Kuolinpaikka: Surrey, Englanti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1964–1967 1967–1977 1976 1977–1979 |  Raith Rovers  Sunderland AFC → Reading FC (laina)  Sheffield Wednesday | 117 (17) 229 (17) 5 (0) 106 (3) |
Valmennusura
1979–1981 1981–1986 1986–1988 1989–1991 1991–1993 1993–1994 1996–1997 2000–2001 2001–2002 2003–2006 2006–2007:  Rotherham United  Sheffield United FC  Aberdeen FC  Reading FC  Chelsea FC  Sambian maajoukkue  Zimbabwen maajoukkue  Trinidad&Tobagon maajoukkue  Asante Kokoko  Busan l'Park  Armenian maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ian Porterfield (11. helmikuuta 1946 – 11. syyskuuta 2007) oli menestyksekäs skotlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Porterfieldin pelaajaura alkoi Raith Roversissa 1964. Vuonna 1967 hän siirtyi Sunderland AFC:n joukkueeseen Englannin puolelle. Tässä joukkueessa hän oli ainoan ja ratkaisumaalin tekijä FA Cupin loppuottelussa, jossa Leeds United FC hävisi maalein 1–0. Porterfield pelasi myös joitain otteluita Readingissa lainasopimuksella sekä vuoteen 1979 asti Sheffield Wednesdayssa. Hänen pelipaikkansa oli yleensä keskikenttä.
Valmentajana Porterfield toimi muun muassa Sheffield Unitedissa sekä Chelsean joukkueessa. Myöhemmin hän valmensi eri maajoukkueita: Sambiaa, Zimbabweaa ja Trinidad-Tobagoa sekä viimeksi Armenian miesten jalkapallomaajoukkuetta vuosina 2006–2007.
Porterfield menehtyi sairaalassa Surreyssä 11. syyskuuta 2007. Hänellä oli diagnosoitu paksusuolen syöpä saman vuoden helmikuussa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bobby Campbell | Chelsea FC:n päävalmentaja 1991–1/1993 | Seuraaja: David Webb |
Häät (Danielle Steelin romaani)

| Häät> The Wedding |
| --- | --- |
 Kirjan kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Danielle Steel
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2000
Suomennos
Suomentaja:  Aila Lundberg
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2002
Sivumäärä:  450
ISBN:  951-0-24889-4

Edeltävä:  Uusi elämä
Seuraava:  Matka
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Häät (engl. The Wedding) on Danielle Steelin 2002 julkaistu romaani. Teoksen on suomentanut Aila Lundberg ja WSOY kustantamana 2002.
Juoni

Kirja kertoo 29-vuotiaasta Allegra Steinbergistä, joka on menestyvä asianajaja ja tapaa työmatkallaan newyorkilaisen kirjailijan Jeff Hamiltonin. Pian pariskunta suunnittelee jo häitä, mutta mikään ei ole koskaan niin helppoa ja yksinkertaista.
Red Storm Entertainment

| Red Storm Entertainment |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Perustaja:  Tom Clancy, Doug Littlejohns, Steve Reid
Kotipaikka:  Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Omistaja:  Ubisoft
Kotisivu:  redstorm.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Red Storm Entertainment on yhdysvaltalainen vuonna 1996 perustettu pelitalo, jonka ovat perustaneet Tom Clancy, Doug Littlejohns ja Steve Reid. Ubisoft osti yhtiön vuonna 2000.
Yhtiö on tehnyt lukuisia pelejä perustuen Tom Clancyn kirjoihin ja ideoihin.
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Häät (Yön kappale)

| ”Häät” Yö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nuorallatanssija
 Äänitetty : MSL-studio, Lempäälä, elo–syyskuu 1984
 Julkaistu: 8. lokakuuta 1984
 Formaatti: 7"
 Tuottaja(t): Costello Hautamäki
 Tyylilaji: suomirock, uusi aalto
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Yön muut singlet
| ”Laulu meille kahdelle” 1984 | ”Häät” 1984 | ”Joutsenlaulu” 1984 |
Häät on vuonna 1984 ilmestynyt Yön toinen singlejulkaisu yhtyeen albumilta Nuorallatanssija. Sen B-puolella on Jussi Hakulisen laulama kappale ”Antakaa heidän juosta”, joka on myöhemmin julkaistu kokoelmalla Yön pimeä puoli (1998). Single nousi listoille heti ilmestyttyään lokakuussa 1984 ja oli korkeimmillaan Mitä Suomi soittaa -listalla sijalla 7, Seura-lehden kokoamalla singlelistalla sijalla 11 ja Suosikin listalla sijalla 9.
Levyn kannessa on Walesin prinssi Charlesin ja prinsessa Dianan kihlajaiskuva vuodelta 1981.
Muusikot

Olli Lindholm – laulu (A1)
Jani Viitanen – kitara
Juha Rauäng – basso
Veikko Lehtiranta – rummut
Jussi Hakulinen – kosketinsoittimet, laulu (B1)
Kappaleet

Häät – 4.04 (säv. ja san. Jussi Hakulinen)
Antakaa heidän juosta – 3.31 (säv. ja san. Jussi Hakulinen)
Reinhold Alexander von Willebrand

Reinhold Alexander von Willebrand (17. joulukuuta 1866 Uusikaupunki – 28. huhtikuuta 1921 Turku) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja Turun kunnallispormestari.
Von Willebrandin vanhemmat olivat tullinhoitaja, kollegiasessori August Reinhold von Willebrand (1829–1896) ja Viktoria Fahler, tullinhoitaja August von Willebrand oli hänen veljensä. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1884 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon, kameraalitutkinnon ja yleisen oikeustutkinnon 1889. Von Willebrand sai varatuomarin arvon 1892.
Von Willebrand toimi Turun kunnallispormestarina vuosina 1900–1921. Valtiopäivämies aatelissäädyssä hän oli 1899.
Von Willebrand oli naimisissa vuodesta 1896 Berta Matilda Hoffstedtin kanssa. Heidän tyttärensä oli arkkitehti Märta Blomstedt.
Relander-muistomerkki

| Relander-muistomerkki |
| --- | --- |

Nimi:  Relander-muistomerkki
Toinen nimi:  Alhaalta ylös, sisältä ulos
Tekijä:  Matti Peltokangas
Valmistumisvuosi:  1996
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Korkeus:  2,08
Sijainti:  Etu-Töölö
Paikkakunta:  Helsinki
Koordinaatit:  60°10′36.944″N, 24°55′21.958″E
Relander-muistomerkki (työnimi Alhaalta ylös, sisältä ulos) on Helsingin Etu-Töölössä sijaitseva kuvanveistäjä Matti Peltokankaan toteuttama Suomen toisen presidentin Lauri Kristian Relanderin muistomerkki. Muistomerkki sijaitsee Hesperian esplanadilla, Runeberginkadun itäpuolella. Muistomerkki on vuodelta 1996.
Teoksen kuvaus

Abstrakti muistomerkki muodostuu neljästä neliön muotoon symmetrisesti sijoitellusta suuresta kuutiosta, jotka ovat punaista graniittia. Kuutioiden tahkoja peittävät diagonaalisesti uurretut teräväreunaiset urat, jotka vierekkäisissä kuutioissa ja vierekkäisillä sivuilla etenevät vastakkaisiin suuntiin. Kuutiot on sijoitettu matalalle korokkeelle ja ohikulkijat voivat vapaasti liikkua niiden välissä. Kuutioiden särmien pituudet ovat 2,08 metriä. Monumentti painaa yhteensä lähes sata tonnia. Jalustakiveyksen reunaan on kiinnitetty puolitoistametrinen pronssilaatta, jossa lukee ”L K Relander 1883 1942”. Alkuperäinen laatta varastettiin elokuussa 2018, mutta se on korvattu uudella.
Teoksen on tarkoitus vertauskuvallisesti kuvata Relanderin roolia Suomen kansainvälisten suhteiden edistäjänä (avoin muoto, dynaaminen ulkoasu) ja demokraattisen hallinnon perinteen jatkajana ja vakiinnuttajana (Suomen peruskallion graniitti). Mahdollisia viittauksen kohteita ovat myös suomalaisen yhteiskunnan sisäinen avautuminen Relanderin kutsuessa vuonna 1926 sosiaalidemokraatit hallitukseen, vuoden 1930 talonpoikaismarssin jäyhyys ja Relanderin ”säteilevä” persoona. Teos pyrkii myös huomioimaan lähikortteleiden vähäeleisen 1920–1930-lukujen funktionalistisen arkkitehtuurin.
Historia

Suomen varhaisista presidenteistä Relander sai muistomerkin Helsinkiin viimeisenä. Holkerin hallitus asetti tammikuussa 1989 toimikunnan pohtimaan silloin puuttuneiden kolmen entisen presidentin eli Relanderin, Rytin ja Kekkosen virallisten muistomerkkien sijoituspaikkoja Helsingissä. Ensimmäisenä toteutettu Rytin muistomerkki päätettiin sijoittaa Hesperian esplanadin itäpäähän ja Relanderin muistomerkki saman puistokäytävän länsipäähän. Peltokangas voitti Relanderin muistomerkistä järjestetyn kilpailun vuonna 1993 ehdotuksellaan Alhaalta ylös, sisältä ulos. Relander-muistomerkin ulkonäkö herätti vähemmän julkista keskustelua kuin muut abstraktit presidenttien muistomerkit, mahdollisesti siksi että samanaikainen Rytin muistomerkkikiista vei pääosan huomiosta ja ”kansallishenkisen” graniitin käyttö materiaalina teki Relanderin muistomerkistä hyväksytymmän.
Peltokangas valmisti muistomerkin vuosina 1993–1995 Helsingin Vuosaaren telakan läheisellä työmaalla. Hän työsti graniittikuutiot kokonaan itse hakulla käsityönä, avustajana vain oma poikansa. Kivet lohkottiin sitä ennen Peltokankaan valvonnassa Pyhtäällä sijainneesta louhimosta. Teos paljastettiin 29. marraskuuta 1996. Tilaisuudessa puhui tasavallan presidentti Martti Ahtisaari.