stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tieteilijöiden esittämä uskontokritiikki
Kirjallisuutta > Englanniksi

Aarnio, Kia: Paranormal, superstitious, magical, and religious beliefs.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Department of Psychology Studies 44)  Helsinki:  University of Helsinki, 2007.  ISBN 978-952-10-4201-0  Teoksen verkkoversio.
Angeles, Peter (editor): Critiques of God.  Buffalo, New York:  Prometheus Books, 1976.  ISBN 0-87975-078-2
Edis, Taner: The ghost in the universe: God in light of modern science.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2006.  ISBN 1-57392-977-8
Edis, Taner: Science and nonbelief.  Greenwood, Connecticut; London:  Greenwood Press, 2006.  ISBN 0-31333078-6
Johnson, B.C.: The atheist debater's handbook.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 1983.  ISBN 0-87975-210-6
Kurtz, Paul: The transcendental temptation: A critique of religion and the paranormal.  Buffalo, New York:  Prometheus Books, 1991.  ISBN 0879756454
Kurtz, Paul (editor): Science and religion: Are they compatible?.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2003.  ISBN 1591020646
Martin, Michael: Atheism: A philosophical justification.  Philadelphia:  Temple University Press, 1990.  ISBN 0877226423
Nielsen, Kai: Naturalism and religion.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2001.  ISBN 1-57392-853-4
Nielsen, Kai: Philosophy & atheism: In defense of atheism.  Buffalo, New York:  Prometheus Books, 1985.  ISBN 0-87975-289-0
Paulos, John Allen: Irreligion: A mathematician explains why the arguments for God just don’t add up.  New York:  Hill and Wang, 2008.  ISBN 0809059193
Schlagel, Richard H.: The vanquished gods: Science, religion, and the nature of belief.  Buffalo, New York:  Prometheus Books, 2001.  ISBN 1573928984
Stenger, Victor J.: Has science found god?: The latest results in the search for purpose in the universe.  Amherst, New York:  Prometheus, 2003.  ISBN 1591020182
Stenger, Victor J.: God: The failed hypothesis: How science shows that God does not exist.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2007.  ISBN 9781591024811
Aiheesta muualla

Edward J. Larson & Larry Witham: Leading scientists still reject God. Nature 1998, Vol. 394, No. 6691.
Hannu Reime: Maailma ja maailmankuva, osa 8: Tieteellinen ja uskonnollinen maailmankatsomus. Yle Radio 1 Ykkösaamu 11.3.2005.
Martti Mäkisalo: Aivojen rakenne selittää uskonnot. Helsingin Sanomat 2.12.2007.
Kari Enqvist: Taivaalliset todisteet. Kanava 2/2003.
Matti Kamppinen: ”Uusateismi ei ole vain maailmankuva muiden joukossa”. Helsingin Sanomat 29.3.2009.
Filosofi Ilkka Niiniluoto.
Richard Dawkins puhumassa vuonna 2006.
Rakuunaeskadroona

| Rakuunaeskadroona |
| --- | --- |
 Rakuunaeskadroonan ja Rakuunasoittokunnan tunnus
Toiminnassa:  1990–2016
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  maavoimat
Osa joukkoa:  Päällystöopisto (1990–1992) Maanpuolustusopisto (1993–2001) Maasotakoulu (2001–2016)
Tukikohta:  Lappeenrannan varuskunta
Värit:  keltainen
Marssi:  Suomalaisen ratsuväen marssi 30-vuotisessa sodassa
Vuosipäivät:  7. syyskuuta
Rakuunaeskadroona (lyh. RakEsk) oli Suomen maavoimien joukko-osastoon ja puolustushaarakouluun Maasotakouluun kuulunut perusyksikkö, joka koulutti varusmiehiä. Se vastasi myös Maasotakoulun ja Lappeenrannan varuskunnan tukitoiminnoista ja vaali rakuunoiden ja erityisesti Uudenmaan rakuunapataljoonan perinteitä. Rakuunaeskadroonan kasarmi sijaitsi Rakuunamäellä Lappeenrannan Leirin kaupunginosassa.
Koulutus

Rakuunaeskadroonassa astui palvelukseen noin 130 alokasta kahdesti vuodessa, ja heistä noin puolet oli kotoisin Etelä-Karjalasta. Palvelusaika oli pääsääntöisesti yhdeksän tai kaksitoista kuukautta. Peruskoulutuskauden jälkeen Rakuunaeskadroonassa koulutettiin sotilaspoliiseja, joiden lisäksi yksikössä palveli muun muassa kuljettajia, lääkintämiehiä ja muita huoltojoukkoja.
Loppuvaiheessaan vuosina 2015–2016 Rakuunaeskadroona oli Haminassa sijaitsevien Jääkärikomppanian (jääkäri- ja kranaatinheitinkoulutus) ja Huoltokomppanian (huolto- ja tiedustelukoulutus) ohella yksi kolmesta Maasotakouluun kuuluvan Reserviupseerikoulun joukkotuotantoyksiköstä. Varusmiehen oli mahdollista hakeutua peruskoulutuskauden jälkeiseen koulutukseen mihin tahansa näistä yksiköistä.
Rakuunaeskadroonassa palvelevien tunnusväri oli keltainen ja miehistön sotilasarvo sotamieheen rinnastettava rakuuna. Tunnukset ja nimitykset olivat ennen kaikkea perinteellisiä, sillä varsinaisten rakuunoiden eli hevosin siirtyneiden ja jalan taistelleiden joukkojen koulutus Suomessa päättyi jo vuonna 1947.
Historia

Kun Uudenmaan rakuunapataljoona lakkautettiin itsenäisenä joukko-osastona vuoden 1989 lopussa, Lappeenrantaan jäi silloisen Päällystöopiston (vuosina 1993–2001 Maanpuolustusopisto) alaisuuteen kaksi eskadroonaa ja Rakuunasoittokunta. 1. Uudenmaan rakuunaeskadroona (Lippueskadroona) oli tästä lähtien Lappeenrannan ainoa varusmiesyksikkö. Alokkaita eskadroonassa ei kuitenkaan astunut palvelukseen, vaan rakuunat saivat peruskoulutuksensa Karjalan ja Savon Prikaateissa, joista he tulivat komennukselle Lappeenrantaan. 2. Uudenmaan rakuunaeskadroona (Kuolemaneskadroona) toimi kertausharjoitusyksikkönä.
Vuodesta 2001 alkaen rakuunat kuuluivat Maasotakoulun alaisuuteen. Alokaskoulutus Lappeenrannassa alkoi uudelleen vuonna 2007 Savon Prikaatin lakkauttamisen myötä.
Haminassa toiminut joukko-osasto Reserviupseerikoulu liitettiin Maasotakoulun joukkoyksiköksi osana puolustusvoimauudistusta tammikuussa 2015. Maasotakoulun varusmieskoulutus keskitettiin RUK:hon, jonka alaisuuteen Rakuunaeskadroonakin hallinnollisesti liitettiin. Rakuunaeskadroona oli määrä siirtää Haminaan vuonna 2018 kasarmien peruskorjauksen valmistuttua, mutta maaliskuussa 2016 uutisoitiin, että yksikön toiminta lakkaa kokonaan vuoden lopussa. Rakuunaeskadroonan viimeiset varusmiehet kotiutuivat 15. joulukuuta 2016. Yksikön lippu luovutettiin rakuunoiden perinnekomentajalle eli Maasotakoulun apulaisjohtajalle. Varusmiehiä palvelee Lappeenrannassa jatkossa komennusmiehinä.
Rakuunoita Maasotakoulun marssiosastossa puolustusvoimain lippujuhlan päivän paraatissa Lappeenrannassa kesäkuussa 2014.
Rakkaus vainoaikaan

| Rakkaus vainoaikaan |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mika Waltari
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1943 (uusintapainos 1994)
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  250
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rakkaus vainoaikaan on Mika Waltarin vuonna 1943 ilmestynyt romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat välirauhan aikaan 1940–41. Kirjan takakannen esittelyn mukaan romaani tulkitsee ”järkyttävästi ja dramaattisesti sitä sukupolvea, joka menetti nuoruutensa ennen kuin se oli alkanutkaan ja joka oli epätoivoisen kiitollinen saadessaan edes hetken jatkoaikaa kuolemalta”. Kirjan nimi on lainaus Lauri Viljasen runosta.
Tausta

Waltari oli kirjoittanut kirjan puoleenväliin, kun työ keskeytyi jatkosodan sytyttyä. Waltari joutui palvelukseen Valtion tiedoituslaitokseen. Waltari ehti kirjoittaa romaanin loppuun vasta syksyllä 1943. Teos ilmestyi Waltarin kustantajalta WSOY:lta samana vuonna.
Markku Envall toteaa romaanin nimen viittaavan vainovalkeisiin, joita muinoin poltettiin kirjan kuvaaman kartanon mailla. Rauhan aika on kirjassa eräänlaista kylmää sotaa. Jatkosodan syttyminen tuo mukanaan vapautumisen epätoivosta ja epäoikeudenmukaisuudesta. Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon nähdään kansakunnan unelman toteutumisena.
Rakkaus vainoaikaan sisältää runsaasti poleemisia osuuksia, jotka kertovat uuden sodan uhasta, kommunistien myyräntyöstä ja Neuvostoliiton palkkaamista vakoilijoista. Ne liittävät kirjan Waltarin sodanaikaiseen propagandatyöhön. Waltari hyödynsi romaanissa poliittisten pamflettiensa Totuus Virosta, Latviasta ja Liettuasta (nimimerkillä Nauticus, 1942) ja Neuvostovakoilun varjossa (1942) sisältöä. Rakkaus vainoaikaan poistettiin sodan jälkeen joistakin kirjastoista poliittisista syistä. Tosin Waltarin kirjoista huomattavasti useammin poistettuja olivat Neuvostovakoilun varjossa ja talvisodasta kertova pienoisromaani Antero ei enää palaa.
Juoni

Kirjan päähenkilöt ovat opiskelija Marjut ja talvisodasta palannut taidemaalari Aatos. Marjut on varakkaasta perheestä, jolla on sekä kaupunkiasunto että suuri maatila, ja hän on elänyt suojattua elämää. Isällä on liiketoimia ja agronomiveli hoitaa maatilaa. Aatos on vammautunut henkisesti sodassa, ja hän on tarinan alussa umpimielinen ja työkyvytön. Myös Marjutilla on kovia kokemuksia sota-ajalta, sillä hän on nähnyt pommisuojassa ennenaikaisen synnytyksen. Kun miehet ovat uhrautuneet sodassa, hän tuntee itsensä hyödyttömäksi ja haluaa siksi auttaa Aatosta. Marjut sopii perheensä kanssa, että Aatos voi tulla kesäksi maalle ja auttaa talon töissä.
Maalla Aatoksen vointi paranee, hän pystyy yhä enemmän tekemään maatöitä ja aloittaa myös maalaamisen uudelleen. Marjut on ihastunut häneen, mutta ei haluaisi aloittaa suhdetta traumaattisten pommisuojakokemustensa vuoksi. Rakkaus syttyy vähitellen, ja suhde etenee yhteiseen yöhön asti vasta tarinan lopussa. Pian sen jälkeen syttyy uusi sota. Romaani loppuu siihen, kun miehet ja hevoset lähtevät pitkässä kolonnassa rintamalle.
»Hänen maansa oli noussut, hänen maansa riensi eteenpäin silmittömän ihastuksen ja toivon vallassa toteuttamaan vuosisataista unelmaa eikä mikään, mikään mahti maailmassa voinut nostaa enää sulkua sen tielle. Hänen onnensa, hänen toivonsa saattoi murskaantua kavioitten alle, mutta sillä ei ollut vähintäkään merkitystä hänen maansa noustessa kesyttömänä ja uljaana epätoivosta ja kuolemasta takaisin elämään.»
Vastaanotto

Markku Envallin mielestä Rakkaus vainoaikaan on niin propagandistinen, että sillä ei ole kestävää kirjallista arvoa, mutta oman aikansa dokumenttina se on merkittävä. Hänen mukaansa Rakkaus vainoaikaan ja aikaisempi sotakuvaus Antero ei enää palaa ovat Waltarin romaaneista eniten aikaansa sidottuja. Maailmansodan jälkeisessä, Neuvostoliittoon suhteita luovassa Suomessa romaanin kuvaama ajattelutapa ei ollut enää suosiossa. Toisaalta teos sisältää länsimaisen humanismin vastaista totalitaaristen aatteiden retoriikkaa, joka on samanlaista eri poliittisissa väreissä.
Panu Rajalan mukaan Rakkaus vainoaikaan kertoo elämäntahdosta ja tulevaisuudenuskosta, ja se on ”sota-ajan henkinen dokumentti ja taistelutahdon ylläpitäjä”. Se pyrkii myös syvempään ihmiskuvaukseen kuin Antero ei enää palaa. Hannu Marttila huomauttaa, että romaanissa tulee esiin Waltarin syvällinen taiteentuntemus ja se on paitsi rakkausromaani, myös melko onnistunut taiteilijakuvaus. Sekä Envall että Rajala pitävät romaanin loppua tehokkaana, ja samaa mieltä oli myös teoksen tuoreeltaan arvioinut V. A. Koskenniemi. Marttilan mielestä loppu on ”suggestiivinen”, vaikka tuntuukin nykylukijasta "nolottavalta".
Raltegraviiri

| --- | --- |


Raltegraviiri
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-[2-[4-[(4-fluorifenyyli)metyylikarbamoyyli]-5-hydroksi-1-metyyli-6-oksopyrimidin-2-yyli]propan-2-yyli]-5-metyyli-1,3,4-oksadiatsoli-2-karboksamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 518048-05-0
ATC-koodi: J05AX08
PubChem CID: 54671008
DrugBank: DB06817
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H21N6FO5 
Moolimassa: 444,428
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 83 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 7–12 tuntia
Ekskreetio: ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Raltegraviiri (C20H21N6O5F) on pyrimidonijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektioiden hoidossa ja se on niin kutsuttu integraasinestäjä. Raltegraviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Raltegraviiri sitoutuu HI-viruksen integraasientsyymiin. Se muodostaa kompleksin entsyymin aktiivisen kohdan aminohappojen ja magnesiumionien kanssa. Tällöin integraasin toiminta estyy ja entsyymi ei kykene liittämään HI-viruksen DNA:ta osaksi ihmisen solujen DNA:ta ja viruksen lisääntyminen estyy. Rategraviiriä käytetään yhdessä muiden HIV-lääkkeiden kanssa erityisesti muille lääkkeille resistenttien infektioiden hoidossa. Aine on ensimmäinen markkinoille tullut lääkeaine luokassaan ja se hyväksyttiin Euroopan unionin alueella ja Yhdysvalloissa vuonna 2007.
Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä raltegraviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ilmavaivat, ripuli ja pääkipu.
Rakenneisomeria

Rakenneisomeriassa eli konstituutioisomeriassa atomien, sidosten ja funktionaalisten ryhmien paikat vaihtelevat. Yhdisteillä on sama molekyylikaava, mutta niiden rakenne on erilainen. Tähän lajiin kuuluu ketjuisomeria, jossa pitkät hiiliketjut haarautuvat ja rakentuvat eri tavoilla. Paikkaisomeereillä funktionaalinen ryhmä voi sijaita eri paikoissa ketjua, kun taas funktioisomeereillä on sama molekyylikaava, mutta erilaiset funktionaaliset ryhmät.
Runkoisomeria

Runkoisomeriassa eli ketjuisomeriassa molekyylin hiiliketju voi olla haarautunut, haarautumaton tai rengasmainen. Haarautumatonta muotoa kutsutaan n-muodoksi ja haarautunutta iso-muodoksi. Runkoisomeriaa voi esiintyä lähes kaikilla hiilivedyillä.
Hyvin yleisessä käytössä oleva runkoisomeeri on moottoribensiinin sisältämä oktaani. Kun varsinainen oktaani on kahdeksan hiilen pituinen ketju, bensiinin iso-oktaanissa pisin yhtenäinen ketju on viiden hiilen mittainen ja kolme hiiliatomia on siirtynyt haaroiksi ketjun varrelle. Rakenteelliselta nimeltään aine on 2,2,4-trimetyylipentaani. Koska tyydyttyneissä hiilivedyissä ketjun päässä oleva hiiliatomi reagoi etusijalla, on tällä rakenteella saavutettu optimaaliset palamisominaisuudet, sillä tämän isomeerin ketjussa on viisi päätä.
Myös 2,2,3,3-tetrametyylibutaani olisi yksi mahdollinen oktaani-isomeeri; siinä olisi kuusi ketjunpäätä, mutta se olisi liian epävakaa ja vaikeasti hallittava yhdiste.
Paikkaisomeria

Paikkaisomeria on seurausta funktionaalisesta ryhmästä, jonka paikka vaihtelee eri isomeereillä.
Esimerkiksi propanolilla on isomeerejä; sen molekyylikaava on C3H8O ja isomeerit 1-propanoli (vasemmalla) ja 2-propanoli (oikealla):
| --- | --- |


1-propanoli: 2-propanoli
Funktioisomeria

Funktioisomeereillä on erilaiset funktionaaliset ryhmät. Esimerkiksi yllä olevan propanolin funktionaalinen isomeeri on metyylietyylieetteri, jonka molekyylikaava on C3H8O.
Aiheesta muualla

Opetus.tv: Kemian etäopiskeluympäristö, Rakenneisomeria
Juha Rannikko (ampumaurheilija)

Juha Aulis Rannikko (s. 7. kesäkuuta 1954 Muurla) on suomalainen ampuja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden villikarjuammunnassa vuonna 1978 ja joukkuemaailmanmestaruuden seuraavana vuonna. Olympialaisiin hän osallistui vuonna 1980.
Etelä-Korean Soulissa järjestetyissä vuoden 1978 MM-kilpailuissa Rannikko voitti kultaa villikarjuammunnan normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa tuloksella 572, jolla hän voitti hopeamitalistin, Ison-Britannian John Goughin kahdella pisteellä. Joukkuekilpailussa Suomi sijoittui kuudenneksi. Toisessa villikarjulajissa, 20+20 laukauksen sekajuoksuissa Rannikko oli 25:s ja Suomi sai joukkuekilpailussa pronssia. Kaikkiaan Suomi voitti kuusi kultamitalia noissa kisoissa, joita sosialistiset maat boikotoivat. Vuonna 1979 Itävallan Linzissä kilpailtiin vain villikarjuammunnan maailmanmestaruuksista. Siellä Suomen joukkue voitti 30+30 laukauksen normaalijuoksuissa kultaa maailmanennätyksellä 1534. Rannikko saavutti normaalijuoksujen henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia tuloksella 575 ja sijoittui 20+20 laukauksen sekajuoksuissa 18:nneksi tuloksella 377. Sekajuoksujen joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs.
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Rannikko sijoittui 30+30 laukauksen villikarjuammunnassa 12:nneksi tuloksella 573. Neuvostoliiton Igor Sokolov ja Itä-Saksan Thomas Pfeffer paransivat vanhaa maailmanennätystä kahdeksalla pisteellä tuloksellaan 589.
Seuratasolla Rannikko edusti Salon Seudun Ampujia. Hänen ennätyksensä 30+30 laukauksen kilpailussa oli 580. Hän voitti Suomen-mestaruuden villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa 1977, hirviammunnan kertalaukauksissa 1975, hirviammunnan parilaukauksissa 1978–1979, hirviammunnan kerta- ja parilaukauksissa 1977 sekä olympiakiväärissä 1981–1982.
Freyvid Rancken

Runar Freyvid Rancken (13. tammikuuta 1854 Pietarsaari – 1. tammikuuta 1901 Oulu) oli suomalainen tähtitieteilijä, opettaja ja toimittaja.
Freyvid Ranckenin vanhemmat olivat professori Johan Oskar Immanuel Rancken ja Kristina Wilhelmina Asp. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta, opiskeli Helsingin yliopiston fyysis-matemaattisessa osastossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1877. Rancken jatkoi tähtitieteen opintojaan Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian observatoriossa Tukholmassa ja valmistui filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1882.
Rancken työskenteli opettajana Raahen kauppakoulussa vuodesta 1882, auskultoi Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa vuonna 1884 ja työskenteli Turun ruotsalaisen lyseon matematiikan lehtorina vuodesta 1885. Hän siirtyi matematiikan ja fysiikan lehtoriksi Oulun reaalilyseoon vuonna 1891.
Rancken toimi Uleåborgsbladetin päätoimittajana vuosina 1897–1900. Hän kuului Oulun kaupunginvaltuustoon ja hoiti muita kunnallisia luottamustoimia.
Teoksia

Om lagbundenheter i stjärnornas egenrörelser. Helsingfors, 1880 (väitöskirja).
Rakkaudella, sinun

| Rakkaudella, sinun Paula Koivuniemi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992–1993
 Julkaistu: 1993
 Tuottaja(t): Esa Nieminen
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 42.25
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: 17. (maaliskuu 1993)
Paula Koivuniemen muut julkaisut
| Täyttä elämää 1991 | Rakkaudella, sinun 1993 | Se kesäni mun 1994 |
Rakkaudella, sinun on Paula Koivuniemen vuonna  1993 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä, LP-levynä ja C-kasettina Fazer Finnlevy.
Helsingin Sanomien Pirkko Kotirinta kirjoitti, että albumia on työstetty iskelmien liukuhihnatuotannosta poikkeavalla huolellisuudella. Hän kehuu Koivuniemen ja taustahahmojen taitoa paitsi hallita julkisuutta, myös valita artistille sopivia kappaleita. Tasalaatuisella albumilla suomalaistuotantoa olevat kappaleet ovat Kotirinnasta italialaisia parempia, mutta parhaiten Koivuniemen käheä ääni sopii hänestä slaavilaista alkuperää olevaan lauluun ”Miksi luoksesi jäänyt en”.
Kappaleet

Rakkaudella, sinun – 2.55 (säv. ja sov. Esa Nieminen, san. Turkka Mali)
Ikivanha leikki – 3.42 (Todo, todo, todo, säv. Jorsaci, san. Turkka Mali, sov. Esa Nieminen)
Tanssi tyttö, tanssi – 4.15 (säv. Leena-Kristiina Ronimus, san. Jori Nummelin, sov. Esa Nieminen)
Tekee mieleni mun – 3.44 (säv. Markku Johansson, san. Jori Nummelin)
Unelmiin niin sinisiin – 4.04 (säv. Leena-Kristiina Ronimus, san. Jori Nummelin, sov. Esa Nieminen)
Lupaa mulle hyvää yötä – 2.51 (säv. ja sov. Esa Nieminen, san. Kaisu Liuhala)
Palaa takaisin – 3.00 (säv. Leena-Kristiina Ronimus, san. Jori Nummelin, sov. Esa Nieminen)
Miksi luoksesi jäänyt en – 2.56 (Ljubim te pesmama, säv. Radivoje Radivojevic, Dragomir Jankovic, san. Jori Nummelin, sov. Esa Nieminen)
Hetken maistoin elämää – 3.09 (säv. Pepe Willberg, san. Kirsti Willberg, sov. Markku Johansson)
Rakkaus vain – 3.28 (L´amore e, säv. Toto Cutugno, san. Jori Nummelin, sov. Esa Nieminen)
Muistatko – 3.52 (säv. ja san. Eeva Kiviharju, sov. Markku Johansson)
Muutu ei mies milloinkaan – 3.50 (Gli uomini non cambiano, säv. Beppe Dati, Giancarlo Bigazzi, Marco Falagiani, san. Kyösti Timonen, sov. Esa Nieminen)
Kokoonpano

Mongo Aaltonen
Juha Björninen
Markku Johansson
Jari-Pekka Karvonen
Heikki Kosunen
Pentti Lahti
Peter Lerche
Kari Litmanen
Sonja Lumme
Esa Nieminen
Anssi Nykänen
Timo Paasonen
Anita Pajunen
Markku Veijonsuo
Seppo Rautasuo
Heikki Virtanen
Heikki Hämäläisen jousiryhmä
Kokoonpano > Tuotanto

Esa Nieminen – tuottaja, sovittaja
Kari Chydenius – äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Henrik Schütt – kuvat
Birgit Pulkkinen – layout
Aiheesta muualla

"Rakkaudella, sinun" Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
| n k Paula Koivuniemi |
| --- | --- |
Albumit:  Leikki riittää  Paula Koivuniemi  Sinulle vain  Lady Sentimental  Vie minut pois  Sata kesää, tuhat yötä  Luotan sydämen ääneen  Lähdetään  Rakkaustarina  Ilman minua  Hei Buonanotte  Sen siksi tein  Täyttä elämää  Rakkaudella, sinun  Se kesäni mun  Tulisielu  Kuuntelen Tomppaa  Rakastunut  Yöperhonen  Timantti  Nainen  Rakkaudesta  Matka  Kun joulu on  Duetot  Elämästä 
Kokoelma-albumit:  20 toivottua levytystä  Paula Koivuniemi  18 suosittua levytystä  Santa Maria – hitit 1983–90  21 romanttista laulua  Sinulle vain – 16 suosikki-iskelmää  Toivotut  Suomen parhaat  20 suosikkia – Perhonen  Parhaat (Valitut palat)  20 suosikkia – Aikuinen nainen  20 suosikkia – Kuuleeko yö  Leidit levyllä  Kaikki parhaat (Musiikin mestareita)  Suuret sävelet  Nostalgia  40 unohtumatonta laulua  Lauluja rakkaudesta  Täydet 100  Collections  Tähtisarja – 30 suosikkia 
DVD:t:  Estradilla Paula Koivuniemi 
Muut albumit: Kari Tapio, Paula Koivuniemi, Jorma Kääriäinen & Riku Niemi Orchestra: Vihdoinkin!
Rajakankaan kirkko

| Rajakankaan kirkko |
| --- | --- |
 Rajakankaan jätinkirkko valokuvattu kesäpäivänseisauksen aikaan 2011.
Sijainti
 Rajakankaan kirkko
Koordinaatit:  65.23128557°N, 25.70562075°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Oulu (Haukipudas)
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  kivikausi, pronssikausi
Merkitys:  Maiseman muisti 2001
Korkeus:  55 ref name=mv/> m
Pinta-ala:  830 (32×26) m²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pohjakuvio Rajakankaan jätinkirkosta, A. H. Snellman, vuosi 1887
Rajakankaan kirkko, myös Rajakankaan jätinkirkko on Pohjois-Pohjanmaalla Oulun Haukiputaalla sijaitseva iso jätinkirkko, jota ei ole vielä tutkittu.
Sijainti

Jätinkirkko sijaitsee Haukiputaan kirkosta 18 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Onkamonjärvestä noin 5 kilometriä itään. Siellä se sijaitsee Rajakankaan moreenikumpareen koillisreunalla olevalla harjanteella. Mäen alla kulkee seututieltä 849 poikkeava Onkamolle johtava tie, jonka varrella ja jätinkirkon alla sijaitsee vedenottamo. Iijoki kääntyy Jakkukylän itäpuolella länteen 7 kilometriä pohjoiseen jätinkirkosta.
Jätinkirkko

Kohde muodostuu itse jätinkirkosta, jota kutsutaan Kirkoksi, ja siihen liittyvästä röykkiöstä, jota kutsutaan sopivasti Sakastiksi. Lähialueella on havaittu näiden lisäksi muita asumiseseen viittaavia jäännöksiä. Jätinkirkko on maastossa erottuva kivivalli, joka rajaa nelikulmaisen alueen. Vallien ulkoreunat ovat mitoiltaan noin 32×26 metriä, joten jätinkirkon laskennallinen pinta-ala on 830 neliömetriä. Rajakankaan kivirakennelma on luokiteltu suuriin jätinkirkkoihin. Sen kivivalli muodostuu alle puolimetrisistä kivistä ja vallien leveys on 1,5–3 metriä ja korkeus 50–60 senttimetriä. Pisin symmetria-akseli suuntautuu kohti koillista eli 57° pohjoissuunnasta myötäpäivään.
Tutkija Jari Olkkonen laati jätinkirkoista korkeusmalleja lidar-keilauksen avulla, ja niitä on julkaistu varjostettujen korkeuskuvien muodossa. Rajakankaan jätinkirkon korkokuvista erottuu toinenkin ympärysvalli, joka sijaitsee useita metrejä ulkovallin sisäpuolella. Korkokuvasta ei käy ilmi, onko se yhtä yhtenäinen kuin ulkovalli. Vallissa erottuu matalia kohtia, joita kutsutaan porteiksi. Jätinkirkon länsinurkassa on yksi portti, ja sen koillisvallin sivulla lähellä vastakkaista nurkkaa on toinen portti. Jätinkirkon kivivallien suunnat ja porttiaukkojen suunnat keskipisteestä katsoen nähden mitattiin jätinkirkkojen paleoastronomisen tutkimuksen yhteydessä. Koillisportti suuntautui 63° ja lounaisportti 272° pohjoisesta lukien myötäpäivään.
Tutkija Marianna Ridderstad on havainnut, että kevätpäiväntasauksena aurinko laskee jätinkirkon länsiportin kohdalla.