stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noémia de Sousa

Carolina Noémia Abranches de Sousa Soares (1926- 2003) oli mosambikilainen runoiliija, joka kirjoitti portugaliksi. Hänellä oli sekä eurooppalaisia että afrikkalaisia sukujuuria. Hänellä oli voimakkaan vasemmistolainen maailmankatosmus.  Hän toimitti O Brado Africano -lehden naisten sivua vuosina 1949-1951. Sousa lähti Portugaliin opiskelemaan vuonna 1951, ja kun hänen aviomiehensä Gualter Soares lähti maanpakoon Ranskaan, Sousa seurasi häntä 1964. Vuonna 1973 eronsa jälkeen Sousa palasi Portugaliin, työskenteli siellä kirjeenvaihtajana, ja asui Portugalissa kuolemaansa vuoteen 2003 asti.
Sousan tunnetuin teos, 43 runon kokoelma Sangue Negro, Musta veri, ilmestyi omakustanteena 1950-luvun alussa. Siitä otettiin uusi painos vasta 2001. Kokoelman runoja on kuitenkin levinnyt laajalle antologioissa, vasemmistolaisissa lehdissä, käännöksinä ja oppikirjoissa.
Soaresin runot kertovat siitä, miten hienoa on olla afrikkalainen, ja vastakkainasettelusta ymmärtämättömien siirtomaaisäntien ja alkuperäisten asukkaiden välillä.
Aiheesta muualla

Sousan runoja  Poesia Mocambicana (portugaliksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Portugali 
Muut:  IdRef
Tommaso Campanella

Tommaso Campanella
Tommaso Campanellan näköispatsas Stilossa.
Tommaso Campanella (5. syyskuuta 1568 – 21. toukokuuta 1639), ristimänimeltään Giovanni Domenico Campanella, oli italialainen renessanssifilosofi, teologi ja runoilija.
Elämäkerta

Campanella syntyi Stilossa, Calabrian provinssissa, Italiassa. Hän oli köyhän ja lukutaidottoman suutarin poika, mutta hänestä tuli lapsinero. Hän liittyi dominikaaniseen sääntökuntaan ennen viidettätoista ikävuottaan ja otti nimen Veli Tommaso Tuomas Akvinolaisen kunniaksi. Hän opiskeli teologiaa ja filosofiaa useiden opettajien johdolla.
Campanella irtautui jo varhain aristoteelisesta oikeaoppisuudesta ja viehättyi Bernardino Telesion empirismistä. Tämä opetti, että tieto on aistimus tai tunne, ja että kaikki asiat luonnossa omaavat aistimuksia. Campanella kirjoitti ensimmäisen teoksensa, Philosophia sensibus demonstrata ("Aistien todistama filosofia"), Telesion puolustukseksi. Se julkaistiin vuonna 1592. Napolissa Campanella tutustui myös astrologiaan. Astrologisista pohdiskeluista tuli usein toistuva teema hänen kirjoituksissaan.
Campanellan heterodoksiset näkemykset, erityisesti Aristoteleen auktoriteetin vastustaminen, saattoi hänet ristiriitaan kirkon johdon kanssa. Hänet ilmiannettiin inkvisitiolle ja hän joutui kuultavaksi Pyhän Istuimen eteen Roomaan. Hänet eristettiin luostariin vuoteen 1597 saakka.
Vapautumisensa jälkeen Campanella palasi Calabriaan, jossa hänestä tuli Espanjan valtaa vastustaneen salaliiton johtaja. Campanellan tavoitteena oli perustaa yhteisö, joka perustui tavaroiden ja vaimojen yhteisomistukseen, sillä hän näki Joakim Florislaisen profetioihin ja hänen omiin astrologisiin havaintoihinsa perustuen, että Hengen Aika oli koittamassa vuonna 1600. Kaksi hänen salaliittotoveriaan kuitenkin pettivät hänet, ja hänet vangittiin ja vietiin Napoliin. Hän teeskenteli olevansa mielisairas ja vältti kuolemanrangaistuksen. Silti hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Campanella vietti 27 vuotta vangittuna. Tänä aikana hän kirjoitti merkittävimmät teoksensa: Espanjan monarkia (1600), Poliittisia aforismeja (1601), Atheismus triumphatus (1605–1607), Quod reminiscetur (1606?), Metaphysica (1609–1623), Theologia (1613–1624), sekä tunnetuimman teoksensa, Aurinkokaupunki (1623). Hän jopa puuttui ensimmäiseen Galileo Galileita vastaan suunnattuun oikeudenkäyntiin teoksellaan Puolustuspuhe Galileolle (1616).
Lopulta vuonna 1626 paavi Urbanus VIII ja Espanjan kuningas Filip IV vapauttivat Campanellan. Pyhän istuimen määräyksestä hänet vietiin ensin joksikin aikaa Roomaan, ja lopulta vuonna 1629 hänet vapautettiin täysin. Hän asui Roomassa vielä viisi vuotta ja toimi Urbanus VIII:n avustajana astrologisissa asioissa.
Vuonna 1634 Calabriassa syntyi uusi ongelmia aiheuttanut salaliitto, jota johti yksi Campanellan seuraajista. Hän pakeni Ranskaan, jossa hänet otettiin suosiolla vastaan Ludvig XIII:n hovissa. Hänen suojelijanaan toimi kardinaali Richelieu, ja hän sai kuninkaalta eläkkeen. Hän vietti viimeiset päivänsä Saint-Honorén luostarissa Pariisissa. Hänen viimeinen teoksensa oli runo Ecloga in portentosam Delphini nativitatem, joka juhlisti Ludvig XIV:n syntymää.
Kirjallisuutta

Campanella, Tommaso: Aurinkokaupunki (La città del Sole, 1602). Teoksessa Lahtinen, Mikko (toim.): Matkoja utopiaan.  (Suomentaneet Pia Mänttäri, Topi Makkonen, Petri Koikkalainen ja Tuukka Tomperi)  Tampere:  Vastapaino, 2002.  ISBN 951-768-058-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Campanellan teoksia Project Gutenbergissä.
Renessanssifilosofia
Francesco Petrarca
Georgios Gemistos Plethon
Leonardo Bruni
Georgios Trapezuntios
Nicolaus Cusanus
Johannes Bessarion
Lorenzo Valla
Johannes Argyropulos
Marsilio Ficino
Pietro Pomponazzi
Giovanni Pico della Mirandola
Gianfrancesco Pico della Mirandola
Erasmus Rotterdamilainen
Niccolò Machiavelli
Thomas Cajetanus
Nikolaus Kopernikus
Thomas More
Martti Luther
Juan Luis Vives
Paracelsus
Agostino Steuco
Bernardino Telesio
Petrus Ramus
Francesco Patrizi da Cherso
Jacopo Zabarella
Michel de Montaigne
Hieronymus Fabricius
Justus Lipsius
Giordano Bruno
Francisco Suárez
Francisco Sánchez
Cesare Cremonini
Francis Bacon
Galileo Galilei
Tommaso Campanella
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Metaphysica, 1638
Ed Greenwood

Ed Greenwood
Ed Greenwood (s. 1959) on kanadalainen kirjailija, joka kehitti Forgotten Realms -fantasiamaailman. Hän on kirjoittanut useita Forgotten Realms -maailmaan sijoittuvia romaaneja sekä roolipelikirjoja. Ehkä suosituin Greenwoodin kirjoissa seikkailevista hahmoista on velho Elminster. Greenwood on ammatiltaan kirjastonhoitaja.
Teokset > Suomennetut teokset

Elminster-sarja
Velhon synty.  ((Elminster: The Making of a Mage, 1994.) Suom. Sari Kare)  Jalava, 2004.  ISBN 951-887-324-0
Elminster Myth Drannorissa.  ((Elminster in Myth Drannon, 1998.) Suom. Sari Kare)  Jalava, 2005.  ISBN 951-887-355-0
Elminsterin houkutus.  ((The Temptation of Elminster, 1998.) Suom. Sari Kare)  Jalava, 2007.  ISBN 978-951-887-374-0
Elminster helvetissä.  ((Elminster in Hell, 2001.) Suom. Markus Alm)  Jalava, 2008.  ISBN 978-951-887-404-4
Elminsterin tytär.  ((Elminster’s Daughter, 2004.) Suom. Mika Renvall)  Jalava, 2010.  ISBN 978-951-887-426-6
Teokset > Suomentamattomat teokset

Shandril's Saga -sarja
Spellfire (1988)
Crown of Fire (1994)
Hand of Fire (2002)
The Shadow of the Avatar -trilogia
Shadows of Doom (1995)
Cloak of Shadows (1995)
All Shadows Fled (1995)
The Cormyr Saga -sarja
Cormyr: A Novel (1996)
Death of the Dragon (2000)
The Harpers -sarja
Crown of Fire (ks. yllä)
Stormlight (1996)
Double Diamond Triangle Saga -sarja
The Mercenaries (1998)
The Diamond (1998)
Sembia -sarja
The Burning Chalice – The Halls of Stormweather: A Novel In Seven Parts (2000)
Silverfall: Stories of the Seven Sisters (1999)
Forgotten Realms -antologian novellit
Elmister at the Mage Fair – Realms of Valor (1993)
So High A Price – Realms of Infamy (1994)
The Eye of the Dragon – Realms of Magic (1995)
A Slow Day In Skullport – Realms of the Underdark (1996)
The Whispering Crown – Realms of the Arcane (1997)
The Place Where Guards Snore at their Posts – Realms of the Deep (2000)
When Shadows Come Seeking A Throne – Realms of Shadow (2002)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Kreikka  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Ohjelmisto

Kaavio ohjelmiston ja laitteiston sijoittumisesta. Käyttäjä käyttää sovellusohjelmaa, joka toimii käyttöjärjestelmän kanssa, joka ohjaa tietokonelaitteistoa. Sekä sovellusohjelma että käyttöjärjestelmä ovat ohjelmistoja, jotka voivat koostua useista ohjelmakomponenteista.
Ohjelmisto tai tietokoneohjelmisto (engl. software) on joukko käskyjä tietokoneen ja siihen liittyvän laitteiston eli tietokonejärjestelmän käyttämiseen: ohjelmisto on vastakohta laitteistolle.
Ohjelmisto on immateriaalista (ilman fyysistä olomuotoa) ja nimenomaisesti jotain, mikä ei ole konkreettista (laitteistoa). Ohjelmisto on myös tarpeen yleiskäyttöisen tietokoneen käyttämiseen, jota ilman laitteisto ei ratkaise ongelmaa.
Termi "ohjelmisto" viittaa yksittäiseen entiteettiin, mutta mitään yksittäistä ei ole: tietokonejärjestelmä koostuu sipulimaisista kerroksista, jossa on useita ohjelmakerroksia laitteistoytimen päällä. Myös laitteiston sisällä on kerroksia kuten mikro-ohjelma ja firmware.
Ohjelmisto koostuu yhdestä tai useammasta tietokoneohjelmasta, väliohjelmasta, ohjelmistokehyksestä tai ohjelmakomponentista (kuten kirjastoista). Ohjelmistotuotteisiin liittyvät usein myös niiden käyttämät tiedostot ja dokumentaatio. Ohjelmistoja ovat esimerkiksi niin tavalliset toimisto-ohjelmistot ja videopelit kuin kokonaiset käyttöjärjestelmätkin. Usein termejä ohjelma ja ohjelmisto käytetään sekaisin sekä toistensa synonyymeina.
Erityisesti sulautetuissa järjestelmissä, mutta myös yleisesti tietokoneista puhuttaessa, ohjelmistoksi kutsutaan usein kaikesta laitteen sisältämästä ohjelmakoodista muodostuvaa kokonaisuutta. 
Laitteistoon läheisesti liittyvä ohjelmisto on firmware, joka on erikoisunut ohjelmisto. Suorittimen sisäinen ohjelma on mikro-ohjelma, joka toimii alemmalla tasolla kuin konekielinen ohjelma. Tietokoneen varsinaisen suorittimen lisäksi grafiikkasuoritinta voidaan käyttää ohjelmakoodin suorittamiseen (GPGPU-käyttö).
Ohjelmat voidaan jakaa kahteen kategoriaan:
järjestelmäohjelmat: tietokonejärjestelmän sisäistä toimintaa ohjaava ohjelmisto kuten käyttöjärjestelmä
sovellusohjelmat: käyttäjän toiminnoista vastaavat ohjelmat kuten taulukkolaskentaohjelmat ja tekstinkäsittelyohjelmat
Epätoivottava ohjelmisto on haittaohjelma kuten tietokonevirus tai mato.
Historia

Manchesterin yliopiston Small-Scale Experimental Machine (SSEM) oli ensimmäinen tietokone, jossa ohjelmaa voitiin vaihtaa ilman fyysisiä muutoksia tietokoneeseen (tallennetun ohjelman tietokone).
Ennen IBM S/360:tä ja monopolioikeudenkäyntiä IBM:ää vastaan ohjelmistot seurasivat ilmaiseksi tietokoneen mukana tai ne olivat erityisesti käyttötarpeeseen kehitettyjä.
Käsite omisteinen ohjelmisto syntyi vasta vuonna 1983 Applen oikeudenkäynnissä Franklin ACE-tietokoneista.
1950-luvulla julkaistuja varhaisia korkean tason ohjelmointikieliä olivat ALGOL, COBOL, Fortran ja LISP.
Ohjelmien valmistus ja hankinta

Ohjelmistoja voi ohjelmoida itse, niitä voi saada ilmaisohjelmina (vapaan ja avoimen lähdekoodin ohjelmistot) tai niitä voi hankkia kaupallisina valmisohjelmistoina (omisteinen ohjelmisto). Valmisohjelmistot hinnoitellaan usein vielä lisenssipohjaisesti kuten lisenssi per käyttäjä tai lisenssi per suoritin (palvelinohjelmistot). Eräs ohjelmistotyyppi on pilvipalveluna tarjottava Software as a Service (SaaS) -ohjelmistotyyppi, jossa ohjelmistoa vuokrataan. SaaS-mallissa hinnoittelu perustuu käytön laajuuteen kuten projektinhallintatyökalussa hallittavien projektien määrään.
Ohjelmien välinen toiminta

Ohjelmistot voidaan toteuttaa edusta- ja taustasovelluksina (frontend ja backend, esimerkiksi verkkoselainsovellukset), apuohjelmien avulla (kuten kaavaeditori Microsoft Officessa), komponenttien ja kirjastojen avulla tai yhtenä suurena ohjelmana.
Muun muassa pelikonsoleille julkaistavat videopelit voivat olla yhtenä suurena binääritiedostona (blob), joka käyttää useita yhteen liitettyjä datatiedostoja.
Ohjelmien kääntäminen ja konfigurointi

Ohjelmointikielellä toteutettu ohjelma käännetään tai tulkataan siihen tehdyllä ohjelmalla. Käännöksen automatisointiin käytetään useita aputyökaluja kuten GNU Autotools.
Valmiit ohjelmat ja ohjelmistot voidaan levittää jakelupaketteina tai myytävinä kokonaisuuksina. Vapaat ja avoimen lähdekoodin ohjelmistot jaetaan usein paketinhallintajärjestelmän avulla.
Asennuksen yhteydessä ohjelma(t) ja sen komponentit konfiguroidaan käyttötapausta ja käyttöympäristöä varten.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mombasa

| Mombasa |
| --- | --- |
 Mombasan keskusta vuonna 2008.
 vaakuna
 Mombasa
 Koordinaatit: 4°3′48.24″S, 39°40′42.6″E 
Valtio:  Kenia
Piirikunta:  Mombasan piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  295 km²
 – Maa:  230 km²
 – Josta vettä:  65 km² 
Korkeus:  50 m
Väkiluku (2009)  ():  915 101
 
 www.mombasamunicipal.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mombasa on rannikkokaupunki Kenian eteläosassa, 939 370 asukkaan (2009) Mombasan piirikunnassa Intian valtameren rannalla. Se on Kenian toiseksi suurin kaupunki (915 101 as., 2009) Nairobin jälkeen.
Historia

Arabikauppiaat perustivat kaupungin 1000-luvulla, ja siitä tuli pian Itä-Afrikan norsunluu- ja orjakaupan keskus. Vasco da Gama vieraili kaupungissa 1498 ja kaksi vuotta myöhemmin portugalilaiset valtasivat sen rakentaen kaupunkiin Fort Jesuksen linnoituksen. Omanin sulttaanikunta valloitti kaupungin 1698. Vuonna 1840 Sansibarin sulttaani otti kaupungin haltuunsa ja 1898 se luovutettiin briteille. Mombasa oli osa Sansibaria vuoteen 1963, jolloin se liitettiin itsenäiseen Keniaan. lähde?
Liikenne

Mombasassa on Moin kansainvälinen lentoasema joka on Kenian toiseksi suurin lentoasema. Mombasassa on myös Kenian tärkein satama. Se on ollut vuosisatojen ajan käytössä satamana arabien perinteisteisille dhow purjealuksille jotka liikkuivat sieltä Persianlahdelle, Intiaan ja muualle Kaukoitään. 1700-luvulla arabit ja portugalilaiset kävivät siellä kauppaa mausteilla ja orjilla. Mombasan satama sijaitsi tuolloin lähellä Fort Jesus linnaketta Mombasan vanhassa kaupungissa.
Kun Keniasta ja Ugandasta tuli vuonna 1890 osa Brittiläistä Itä-Afrikkaa halusi siirtomaahallitus rakentaa rautatien pystyäkseen hallitsemaan paremmin aluetta. Vuosina 1895–1902 rakennettiin Kenia-Uganda-rata. Radanrakennustyöt yhdessä lisääntyneen liikenteen kanssa loivat tarpeen paremmalle satamalle. Uuden sataman rakennustyöt aloitenttiin Kilindiin vuonna 1896.
Vanha Mombasa-Nairobi junarata oli kapearaiteinen, 1 metrin radeleveydellä. Sen matkanopeus oli hidas ja sillä sattui usein junan raiteilta suistumisia ja muita onnettomuuksia. Kalusto alkoi olemaan myös erittäin vanhaa ja sen tilalle päätettiin rakentaa uusi rata normaalilla 1435 millimetrin raidelevydellä. Radan pituus on 480 kilometriä. Rataa rakentaamaan tuli kiinalainen China Road and Bridge Corporation. Rakentaminen aloitettiin vuonna 2013 ja rata valmistui 2017.
Ilmasto

Mombasan ilmasto on kuivina kausina kuuma ja pilvetön. Sadekausina on enimmäkseen pilvistä, silloinkin sää on enimmäkseen lämmintä, usein tuulista. Vuoden aikana päivälämpötilat pysyttelevät yleensä välillä 26-33 °C, yöllä harvoin on alle 21 °C, yleensä 24 °C.
Kuumin kausi kestää hieman alle 4 kuukautta ja se alkaa joulukuun puolenvälin aikoihin jatkuen huhtikuun puoleen väliin. Silloin keskimääräinen ylin lämpötila on 33 °C. Viileämpi kausi alkaa kesäkuun puolesta välistä syyskuun loppupuolelle. Tuolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 28 °C.
Kostea kausi Mombasassa kestää noin seitsemän kuukautta ja se alkaa marraskuun alkupuolella ja kestää kesäkuun alkupäiviin.
Päivän pituus ei Mombasassa vaihtele merkittävästi.
Kuvia

Mombasan satama.
Fort Jesus Mombasassa.
Suuria syöksyhampaita jäljittelevät kaaret Moi Avenuella ovat Mombasan maamerkki.
Mombasan liikennereitit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mombasa Wikimedia Commonsissa
Al-Ghazali

| Muhammed al-Ghazali |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1057 Tus, Khorasanin provinssi, Persia
Kuollut: 19. joulukuuta 1111 (54 vuotta) Tus, Khorasanin provinssi, Persia
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Aš'ariitit
Vaikutusalueet:  suufilaisuus, teologia, filosofia, logiikka, islamilainen oikeus
Tunnetut työt:  Filosofien epäjohdonmukaisuus
Opettaja:  Al-Juwayni (käännä suomeksi) ja Abū ‘Alī al-Fadl b. Muhammad al-Fāramidhī
Abū Ḥāmid Muḥammad bin Muḥammad al-Ġazālī (arab. ‏أبو حامد محمد بن محمد الغزالي‎‎; 5. heinäkuuta 1057 Tus, Khorasanin provinssi, Persia, nyk. Iran – 19. joulukuuta 1111 Tus), oli persialainen suufi, shafi'ilainen imaami, muslimiteologi ja -filosofi. Opillisen mestarillisuutensa takia hänestä käytettiin lempinimeä Shafi'i Toinen.
Elämä

Al-Ghazali oli keskiajan merkittävin islamilainen teologi ja mystikko. Hän sai opetusta kotikaupungissaan Tusissa sekä Gorgānissa ja Nešaburissa useisiin perinteisiin islamilaisiin opinaloihin. Hän oppi myös sufi-harjoituksia jo nuorella iällä. Vuonna 1091 visiiri Nizam al-Mulkin huomattua hänen kykynsä hänet nimitettiin Bagdadin Nizamiyyan yliopiston johtajaksi.
Islamilaisen yhteisön älyllisenä johtajana hänen toimiinsa kuului luennoiminen islamilaisesta oikeudesta, harhaoppisuuden torjuminen sekä vastaaminen erilaisiin yhteisön kysymyksiin.
Joidenkin vuosien jälkeen hän jakoi pois omaisuutensa ja jätti Bagdadin aloittaakseen henkisen matkan, joka kesti yli vuosikymmenen. Hän matkusti Damaskokseen, Jerusalemiin, Hebroniin, Medinaan, Mekkaan ja takaisin Bagdadiin, jossa hän pysähtyi lyhyeksi aikaa. Tämän jälkeen hän vietti useita vuosia erakkoelämää. Hän päätti eristyneisyytensä lyhyeen luentosarjaan Nizamiyyassa Nešapurissa vuonna 1106. Myöhemmin hän palasi Tusiin, jossa vietti elämänsä viimeiset vuodet.
Teokset

Al-Ghazali kirjoitti ainakin 70 kirjaa tieteestä, filosofiasta ja sufilaisuudesta.
Teokset > Filosofien epäjohdonmukaisuus

1000-luvulla Al-Ghazali julkaisi teoksen Filosofien epäjohdonmukaisuus (arabiaksi تهافت الفلاسفة, Tahāfut al-Falāsifaʰ), joka sai aikaan suuren muutoksen islamilaisessa tietoteorian käsittelyssä. Yhteenotto skeptismin kanssa johti hänet teologisen okkasionalismin kannattajaksi. Hän uskoi, että kausaaliset vuorovaikutukset eivät johtuneet mekaanisista syistä, vaan olivat ennemminkin Jumalan tahdon välittömiä ilmentymiä.
Teos merkitsi käännekohtaa islamilaisessa filosofiassa. Ilmapiiri muuttui torjuvaksi Aristoteleen ja Platonin teoksia kohtaan. Teos on suunnattu kritiikiksi falasifa-filosofien koulukuntaa kohtaan. Falasifa toimi 900-luvulta 1200-luvulle ja sen huomattavimpia ajattelijoita olivat Avicenna ja Al-Farabi. Heille oli leimaa antavaa ammentaminen kreikkalaisesta filosofiasta. Ghazali arvosteli aristoteelisia falasifa-oppineita siitä, että nämä korostivat elitistisesti aristoteelista tietoteoriaa ja loogista analyysia, mutta omaksuivat pitkälti kritiikittä aristoteelisen kosmologian, johon kuului muun muassa harhaoppinen väite maailman ikuisuudesta. Ghazalin arvostelu ei perustunut uskonnollisiin oppeihin, vaan hän kumoaa Aristoteleelta peräisin olevat todistukset maailman ikuisuudesta loogisen analyysin keinoin. Seuraavalla vuosisadalla Averroës kirjoitti pitkän vastateoksen Al-Ghazalin teokselle ja nimesi sen Epäjohdonmukaisuuden epäjohdonmukaisuus. Kuitenkaan teos ei saanut tarkoitettua muutosta aikaan.
Teokset > Councel of Kings

Hallitsijoille kirjoitettu ohjekirja seurasi persialaisen kulttuurin perinteitä. Kirjan ensimmäinen osa on teologinen ja käsittelee islamilaiselta hallitsijalta vaadittavia uskonnollisia periaatteita. Kirjan toinen osa on eettinen ja käsittelee suufilaisesta näkökulmasta eri aiheita, kuten viisaiden aforismeja, älykkyyttä ja naisten hyviä ja huonoja ominaisuuksia. Ghazali kuvaa siinä islamilaista sivilisaatiota persialais-islamilaisena synteesinä
Naisia koskeva osa sisältää anekdootteja naisista. Usein ne ovat sävyltään kitkeriä. Ghazali luettelee myös 18 naisia koskevaa asiaa, jotka ovat Jumalan määräämiä rangaistuksia siitä, että Eeva teki syntiä Paratiisissa. Muuan niistä on pakko käyttää huivia.
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Totuuden etsijät, teoksessa Kaksi filosofia. Avicennan ja al-Ghazalin omaelämäkerrat.  (Toimittanut Jaakko Hämeen-Anttila. Käännökset Jaakko Hämeen-Anttila ja Taneli Kukkonen)  Helsinki:  Basam Books, 2001.  ISBN 952-9842-51-1
Jumalan 99 kaunista nimeä.  ((Al-maqsad al-asnā fī šarh asmā’Allāh al-husna.) Suomentanut Taneli Kukkonen)  Helsinki:  Basam Books, 2004.  ISBN 952-9842-93-7
Valojen lamppusyvennys, teoksessa Kirkkauteen kätketty. Al-Ghazálín Valojen lamppusyvennys.  ((Miškāt al-anwār.) Suomentaneet sekä johdannolla selityksin varustaneet Jaakko Hämeen-Anttila, Inka Maukola, Mikko Viitamäki)  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-448-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Al-Ghazali: The Alchemy of Happiness, käännös Claud Field, 1909. (englanniksi)
Griffel, Frank: Al-Ghazali The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Al-Ghazali Web site – linkit lähes kaikkiin Al-Ghazalin teoksiin internetissä. (englanniksi)
Al-Ghazalin teoksia (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Al-Ghazali: Councel for Kings
al-Ghazali: Ihya' 'Ulum al-Din  (Revival of Religious Sciences).  al-Ghazali's Website, 2007.  Teoksen verkkoversio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia 2  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2 
Muut:  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Al-Ghazali
Al-Ghazalin hauta.
Käännös suomeksi
Kalatori

Rauman Kalatori.
Kalatori on keskiajalta peräisin oleva aukio Vanhassa Raumassa. Se sijaitsee alueen kaakkoisosassa. Mukulakivillä päällystettyä toria reunustavat pääosin 1800-luvun alkupuolella rakennetut puutalot. Se on 1950-luvulta lähtien toiminut lähinnä paikoitusalueena. Kesäaikaan torilla on myös myyntikojuja.
Historia

Kalatori ympäristöineen on Rauman keskiaikaisen kaupungin vanhinta osaa. Sen kaakkoispuolella sijaitsevat Pyhän Kolminaisuuden kirkon rauniot. Paikalla on ollut vanhempi puukirkko jo 1200- tai viimeistään 1300-luvuilla. Nykyisin rauniona oleva kivikirkko on peräisin 1400-luvulta. Kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1640, menetti Kalatori merkitystään ja kaupankäynti siirtyi vähitellen nykyiselle Kauppatorille.
Kalatorilla on oletettu olleen myös Rauman vanhimman sataman. Alueen maaduttua se on toiminut aluksi peltona ja laidunmaana. Vuosina 2009 ja 2010 suoritetuissa arkeologisissa kaivauksissa tehtyjen löytöjen perusteella selvisi, että paikalla on sijainnut tori jo 1400– 1500-luvuilla.
Tori on aikaisemmin tunnettu usealla eri nimellä. Vanhimmassa, 1600- ja 1700-lukujen vaihteesta peräisin olevassa Rauman kartassa se on nimellä Karjatori. Myöhemmin se esiintyy nimillä Vähätori ja Uusi tori. Nykyisen nimensä Kalatori sai 1800-luvun lopulla.
Torin ympäristön rakennuksia > Pajalan tontti

Torin itälaidalla sijaitsevalla Pajalan tontilla ovat muun muassa vuodelta 1831 oleva Pajalan talo sekä 1930-luvulla valmistunut funkistyylinen liikerakennus. Rauman Osuuskauppa avasi ensimmäisen liikkeensä Pajalan talossa vuonna 1906 ja sillä oli toimintaa rakennuksessa aina 1970-luvulle saakka.
Funkistalon rakensi Pajalan tontille SOK:n rakennusosasto vuonna 1937. Se muutettiin hotellikäyttöön 1980-luvulla. Nykyään rakennuksessa toimii Hotelli Vanha Rauma. Aikaisemmin se on tunnettu nimillä Hotelli Kalatori ja Kalatorin Majatalo.
Pajalan tontin vieressä on aikaisemmin sijainnut myös pappila. Rakennus on kuitenkin hävinnyt jo 1700-luvulle tultaessa.