stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Picatrix

Picatrix on nimi, joka kristillisessä Euroopassa annettiin arabiankieliselle teokselle غاية الحكيم Ġāyat al-Ḥakīm eli Viisaitten päämäärä. Teos käännettiin latinaksi 1200-luvulla espanjan kielestä.
Picatrix oli alun perin 900–1000-luvulla arabiaksi kirjoitettu astrologian ja okkultistisen magian kirja. Sen kirjoitukset käännettiin espanjaksi ja latinaksi vuonna 1256 Kastilian kuninkaalle Alfonso X Viisaalle, jolloin teos sai nykyisen nimensä.
Picatrix on kuulu taikareseptiensä säädyttömästä luonteesta. Kirjan salaperäiset astrologiset kuvaukset ja loitsut kattavat lähes kaikki mahdolliset toiveet ja himot, ja teos on sittemmin käännetty useille kielille. Picatrix kiehtoo edelleen okkultismin harrastajia ympäri maailmaa.
Picatrix on jaettu neljään kirjaan:
Kirja I – "Taivaista ja niiden vaikutuksista, joita ne aiheuttavat niiden alle tehtyjen kuvien kautta"
Kirja II – "Taivaan kuvioista yleensä ja pallon yleisestä liikkeestä sekä niiden vaikutuksista tässä maailmassa"
Kirja III – "Planeettojen ja merkkien ominaisuuksista ja niiden väreillä tehdyistä hahmoista ja muodoista ja siitä, miten planeettojen henkien kanssa voi puhua, sekä monista muista maagisista teoista"
Kirja IV – "Henkien ominaisuuksista ja niistä asioista, joita on välttämätöntä tarkkailla tässä mitä erinomaisimmassa taidossa, ja miten niitä voidaan kutsua kuvien, suffumigaatioiden ja muiden asioiden avulla"
Painatukset

Picatrix: Das Ziel des Weisen von Pseudo-Magriti, aus dem Arabischen ins Deutsche übersetzt von Hellmut Ritter und Martin Plessner [Picatrix: The Goal of the Wise Man by Pseudo-Magriti, translated from Arabic into German by Ritter and Plessner]. London: Warburg Institute, 1962 (=Studies of the Warburg Institute 27).
David Pingree, The Latin Version of the Ghayat al-hakim , Studies of the Warburg Institute ( Arkistoitu – Internet Archive) , University of London (1986), ISBN 0854810692
review: Brian Vickers, Isis,  The History of Science Society,  University of Chicago Press (1990).
review: William R. Newman,  The Journal of the American Oriental Society (1993).
Ouroboros Press has published the first English translation available in two volumes, Ouroborous Press (2002 Vol. 1 ASIN: B0006S6LAO) and (2008 Vol. 2)
Béatrice Bakhouche (Arkistoitu – Internet Archive), Frédéric Fauquier, Brigitte Pérez-Jean, Picatrix: Un Traite De Magie Medieval, Brepols Pub (2003), 388 p., ISBN 978-2-503-51068-2.
Linkit

Christopher Warnock presents his astrological use and interpretation of the work
Publishing Company offering the English Translation
Partial online English translation of Picatrix (Arkistoitu – Internet Archive)
Arabic version غاية الحكيم
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1989

Pesäpallon naisten Mestaruussarja kaudella 1989 pelattiin 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka päätteeksi neljä parasta pelasivat mitaleista.
Runkosarja

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Viinijärven Urheilijat | 18 | 17 | 0 | 1 | 272-97 | 34 |
| Jyväskylän Kiri | 18 | 13 | 0 | 5 | 267-152 | 26 |
| Hyvinkään Tahko | 18 | 12 | 2 | 4 | 243-153 | 26 |
| Ikaalisten Tarmo | 18 | 9 | 2 | 7 | 196-151 | 20 |
| Roihu, Helsinki | 18 | 9 | 0 | 9 | 211-214 | 18 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 18 | 8 | 0 | 10 | 161-185 | 16 |
| Lapuan Virkiä | 18 | 7 | 1 | 10 | 181-214 | 15 |
| Vähänkyrön Viesti | 18 | 5 | 1 | 12 | 89-201 | 11 |
| Oulun Lippo | 18 | 3 | 2 | 13 | 138-283 | 8 |
| Mansen Pesäpallo | 18 | 3 | 0 | 15 | 111-219 | 6 |
Karsintasarja

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mansen Pesäpallo | 2 | 2 | 0 | 0 | 36-5 | 4 |
| Simon Kiri-Siskot | 2 | 0 | 1 | 1 | 11-24 | 1 |
| Pesäkarhut, Pori | 2 | 0 | 1 | 1 | 12-30 | 1 |
Manse PP säilyi.
Mitaliottelut

Välierissä Viinijärvi voitti Ikaalisen otteluin 2-0 (9-2, 15-14) ja Kiri Hyvinkään 2-0 (12-5, 15-6). Mestaruusotteluissa Kiri peittosi Viinijärven yhteisjuoksuin 23-9 (17-6, 6-3). Pronssit vei Ikaalinen voitettuaan niukasti Hyvinkään 12-11 (6-4, 6-7).
Mestarijoukkue

Jyväskylän Kiri: Merja Meriläinen, Riitta Saarenketo, Tiina Paananen, Inkeri Valkonen, Armi Ahola, Sanna Hänninen, Hanna Airaksinen, Riikka Nieminen, Riitta Jalonen, Riikka Punnonen, Katja Saunalahti, Leena Renko, pelinjohtaja Petri Kaijansinkko, valmentaja Riitta Jalonen.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Kari Kuusiniemi | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden naispesäpalloilija | Riikka Nieminen | Jyväskylän Kiri |
Miehet
| Vuoden lukkari | Matti Iivarinen | Alajärven Ankkurit |
| Lyöjäkuningas | Unto Väisänen | Sotkamon Jymy |
| Kärkilyöjä | Asko Laine | Hyvinkään Tahko |
| Etenijäkuningas | Janne Vuorinen | Sotkamon Jymy |
| Tehopelaaja | Kari Myllyniemi | Alajärven Ankkurit |
| Vuoden jokeri | Unto Väisänen | Sotkamon Jymy |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Siilinjärven Pesis |
| Fair Play -joukkue |  | Sotkamon Jymy |
Naiset
| Vuoden naislukkari | Anu Turpeinen | Viinijärven Urheilijat |
| Lyöjäkuningatar | Virpi Turtiainen | Roihu |
| Kärkilyöjä | Pirjo Haukkamaa | Hyvinkään Tahko |
| Etenijäkuningatar | Riikka Nieminen | Jyväskylän Kiri |
| Tehopelaaja | Riitta Jalonen | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden jokeri | Susanna Sairanen | Hyvinkään Tahko |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Ulvilan Pesä-Veikot |
| Fair Play -joukkue |  | Viinijärven Urheilijat |
Muut
| vuoden tuomari | Jarmo Terho |  |
| Kunnon Jätkä | Pentti Yli-Torala |  |
| Vuoden hymytyttö | Anne Nurmela |  |
| Johtokunnan pytty | Pekka Lanamäki, kenttäpäällikkötoiminta | Veli-Matti Hautala, seuratoiminta |
| Vuoden pelinjohtaja | Petri Kaijansinkko | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden pelinjohtaja | Pekka Peltomäki | Alajärven Ankkurit |
| Vuoden valmentaja | Riitta Jalonen |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Hannu Litmanen |  |
| Vuoden pesäpallojohtaja | Markku Pullinen |  |
Urheilulehden arvopelaajat: Tiina Tammiruusu ja Vesa Mikkola.
Vapaasotilas (shakki)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Valkoisen sotilaat ,  ja  ja mustan  ovat vapaasotilaita. Jos musta lyö fxg4, niin musta saa vapaasotilaan g4:ään ja valkea f4:ään.
Shakissa vapaasotilas tarkoittaa sotilasta, jolla ei ole yhtään vastustajan sotilasta estämässä sen etenemistä viimeiselle riville korottumaan. Toisin sanottuna sillä ei ole edessään samalla tai viereisillä linjoilla vastustajan sotilaita. Vapaasotilaan saaminen etenkin kuningasloppupeliin on iso etu, sillä se sitoo vastustajan kuninkaan estämään sotilaan korottamisen.
Vapaasotilasta, joka on suojattu omalla toisella sotilaalla, kutsutaan tuetuksi vapaasotilaaksi.
Esimerkki pelistä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Valkea aloittaa ja voittaa.
Valkealla on laudan vasemmalla puolella vapaasotilas. Hän voittaa etenemällä sotilaallaan, jolloin mustan kuninkaan täytyy siirtyä lyömään se. Sillä aikaa valkea käy mustan sotilaiden kimppuun.
Pesiönlahti

Yhdystie 8950 eli niin sanottu Kekkoskolmonen rakennettiin osin vankityövoimalla. Tammikuinen näkymä Vaatovaaralta Pesiönlahteen päin.
Ämmän korjaamo lahjoitti pelipaidat kylän joukkueelle. Koulun kentällä vuonna 1970.
Näkymä Pesiönlahden perästä kohti Niskanselkää, n. 1970. Valkohiekkainen Lemetinniemi erottuu matalan veden takia hyvin.
Pesiönlahti on Suomussalmen Kiantajärven läntisin lahti ja sen ympärille sijoittunut kyläyhteisö. Kunnallishallinnossa se on osa Pesiökylää. Pesiönlahdessa toimi aiemmin Pesiönlahden kansakoulu.
Historiaa > Uudisraivaajat

1600-luvulla seutu sai ensimmäiset vakituiset uudistilalliset. 1650-luvulla Pesiönjärven länsipuolella Pesiön tilaa isännöi Matti Keränen ja järven kaakkoispuolella Haapalaa Matti Haapalainen. Lähimmät naapurit tuohon aikaan olivat Puolangan Suolijärvellä ja nykyisen Suomussalmen kirkonkylän tienoilla.
Raappanan tila sai alkunsa kun mahdollisesti ensimmäinen Suomussalmen Juntunen Pekka Laurinpoika asettui talonpitoon 1670-luvulla. Tila tunnettiin tuolloin Suolijärven Juntulana n:o 5 . 1700-luvulla tila siirtyi Hannu Raappanan haltuun. Tilalla on edelleen hirsinen vilja-aitta, jonka rakennusvuodeksi on veistetty 1754 ja puumerkki HR (Hannu tai Heikki R.). Teerelän tilan perusti 1750–1760 tienoilla Jaakko Turpeinen. Raappana, Haapala ja Teerelä olivat nykyisen Pesiönlahden koulupiirin alueella sijainneet kantatilat. Isojako mullisti pitäjän kyläjaon. Raappanan tilasta osa päätyi 1900-luvun alkupuolella tervaporvarien ja sittemmin Oulu Oy:n omistukseen. Nykyiset UPM:n omistukset ovat osin perua siltä aikakaudelta.
Historiaa > Kruununtorpat ja niitä uudempi asutus

1880–1890-luvuilla kylälle syntyivät kruununtorpat Pihlaja, Hirvola, Kauhala (Rantala), Myllylä ja Kerälä. Heikkilän (Heikkinen) kruununtorppa (aiemmin Harakanautio) on myöhempää perua.
Isonjaon jälkeen syntyneitä tiloja ovat ainakin Vähälä (1933), Vilppula, Metsärinne ja Kuusilehto (1957), Kankaala ja Kotila (1958) sekä Kiviniemi 1960-luvulla. Joukokylän tieltä erkanevan Vaatojärventien varressa olevista taloista ovat yllä mainitun Raappanan lisäksi iäkkäimpiä Uutela, Lehtiaho, Vaarala, Haapala ja Vaatorinne. Toiselle suunnalle lähtevän Vähäläntien varressa ovat Päivölä ja Vähälä. Viime vuosikymmeninä on lukuisia taloja rakennettu joko olemassa olevien tilojen yhteyteen tai muuten olemassaolevien teiden varsille.
Historiaa > Lähihistoriaa

Pesiöjoki on toiminut aikoinaan uittoväylänä ja siitä muistona säilyi vuosikymmenien ajan Pesiönlahden pohjaan ankkuroidut suuret tukit. Suunnitelmia Pesiöjoen palauttamiseksi ennalleen uiton jäljiltä on esitetty ja uittoväyliä suunniteltiin palautettaviksi kalastuskuntoon v. 2007. Nykyisen viitostien ja Joukokylän tien risteyksessä sijaitsi sotavuosina vankileiri, jonka Ilmari Kianto mainitsee matkakertomuksessaan. 1950-luvulla paikalla oli muutaman vuoden ajan Suomussalmen vankisiirtola, jonka vangit osallistuivat rautatien ja uusien maanteiden rakennukseen. Myöhemmin puhekielessä Konnalan rantana tunnettu paikka toimi TVH:n varikkona. Alueella, nykyisen viitostien ja rannan välissä oli toimisto ja lukuisia parakkirakennuksia.
Pesiönlahden rantamaisemissa on sodan aikana kaivettuja poteroita, jotka lienevät vaatimaton osa pääosin välirauhan aikana rakennettua Salpalinjaa. Alueella sijaitsi myös sotakoirien koulutuskeskus jonka jäljiltä Pesiölle haarautuvan tien varren kukkulalla oli vielä 1990-luvulla näkyvissä hyvin säilyneet lautarakenteiset koppien suuaukot.
Talvisodan taistelut eivät laajemmin koskettaneet kylää. Kuitenkin nykyisin vanhainkotina toimiva Kurimon talo oli suomalaisten joukkojen huoltopaikkana. Kurimosta pitäen alkoi osaltaan saarrostava hyökkäys Hulkonniemeen, joka johti vuodenvaihteessa 1939–1940 venäläisen 163. divisioonan irtautumiseen alueelta.
Pesiönlahden henkistä elämää, kuten suomussalmelaista yleensäkin leimasi 1900-luvulla usein vahva aatteellisuus, yleensä joko voimakas vasemmistolaisuus tai herännäisyyttä lähellä oleva kristillisyys kotiseuroineen. Porvarillista suuntaa edusti pääasiassa keskustaa lähellä olevat aatteet.
Koko pitäjän värikkäimpiä hahmoja oli aikoinaan korven profeetta, saarnaaja Antti Juntunen, Parta-Antti, joka vaikutti 1920–50-luvuilla. Hänen kerrotaan kokeneen voimakkaan hengellisen herätyksen ja heränneen myös vihaan porvaririistäjiä kohtaan.. Adam Härkösen Kainuuseen levittämä härkösläisyys sai uusia piirteitä varsinkin karismaattisen saarnaajan Onni Poutasen ansiosta. Oiva Turpeinen kutsuikin liikettä 1946–1948 poutas-härkösläisyydeksi. Liikkeen saarnamiehinä seudulla esiintyi kuusi muutakin saarnaajaa, joista Uuno Heikkinen mainitaan huomattavimpana..
Sijainti ja määritteitä

Lahden länsirantaa seurailee nykyisin Kuusamoon johtava valtatie 5 (Viitostie). Lähellä lahden perukkaa haarautuu tie länteen Pesiökylälle ja Joukokylään. Kuntakeskus Suomussalmi eli entinen Ämmänsaari on seitsemän kilometrin päässä kaakossa.
Ämmänsaaren rata kulkee Pesiön asemalta maantielinjan eteläpuolella
kohti Pesiönlahtea. Kilometrin verran ns. Vähän seisakkeen jälkeen rata kiertää Hirvovaaran pohjoispuolelta, jonka jälkeen se kääntyy hieman etelään kohti Kurimoa ja Ämmänsaarta ja viitostien länsipuolella pysytellen päätyy Ämmänsaaren ratapihalle.
Henkilöjunat pysähtyivät Vähän seisakkeella vielä 1950-luvulla ja paikkaa käytettiin myös puutavaran lastauspaikkana. Radanvarren purupohjaista kuormauskenttää kylän nuoriso käytti 1960–1970-lukujen taitteessa jalkapalloharjoituksiin. Kylän joukkue kamppaili ajoittain tasaväkisesti paikallisen Suomussalmen palloseuran kanssa.
Saha ja koulutoiminta

Pesiönlahden rannalla sijaitsi 1960-luvulta alkaen Suomussalmen Puutavara Oy:n saha. Myöhemmin saha oli Kajaani Oy:n omistuksessa ja merkittävä seudun työnantaja. Sahan toiminta lakkasi 1990-luvulla ja rakennukset on purettu. Pitkäaikainen sahanhoitaja oli Risto Haapala.
Hirvovaaran Hirvola toimi koulutiloina ennen varsinaisen koulun rakentamista. Sen läheisyydessä sijaitsi myös tunnettu maanmittaustorni.  Koulutoimintaa oli 1950-luvulla myös Kerälän ja Heikkilän talossa. Kylän koulu lakkautettiin 2000-luvulla.
Esillä olleita kyläläisiä

Kirjailija, kulttuurisihteeri Jalo Heikkisen kotitalo Rauhala on Pesiönlahden takana Kylmälläniemellä. Hän on paitsi tallentanut suomussalmelaista elämänmenoa, tehnyt myös merkittävän elämäntyön Ilmari Kiannon tuotannon järjestelijänä ja tutkijana.
Ilmari Kianto oli lähinaapuri Kerälänrannan asukkaille aikanaan ja mm. Kerälän Heikki Heikkisen hanuri soi aikanaan myös Iki-Kiannon illanvietoissa.. Lahjakkaita tarinankertojia olivat muun muassa Uutelan isäntä Eemeli Heikkinen ja kirvesmies Sulo Moilanen Koskelasta.  Olympiamitalisti Marko Kemppaisen lapsuudenkoti on Pesiönlahden Myllylässä.
Pesiönlahden ranta-asujia oli mm. pitkän iän saavuttanut Sirkkulan vanha-Setti, Seth Heikkinen (1903–2005), joka ehti nuoruudessaan seikkailla Afganistanissa asti ja työskenteli muun muassa Puin kaupungin tulitikkutehtaalla..
Multian (1988–1989) ja Kinnulan kunnanjohtajana (1990–2004) toiminut Kauko-Pekka Moilanen on kotoisin
Vähälästä. Hän perusti kylälle Vähävaaran hirviseurueen.
Näyttelijä-ohjaaja Markku Keränen on kotoisin Vaaralasta. Hänen sisarensa Seija Rannikko näyttelee Ämmänsaaren teatteri Retikassa. 
Vilppulan Keijo Keränen on saavuttanut voimanoston Suomen mestaruuden. Aatu Keränen on tunnettu taitavana trikkaajana ja uimahyppääjänä.
Suomussalmen kunnanvaltuustossa kylää (2006) ovat edustaneet Vesa Heikkinen ja Veikko Timonen. Elias Rissanen menestyi aikanaan TV2:n Suomen Tietoviisas -visailussa.
Aiheesta muualla

Vanha Kurimo (Arkistoitu – Internet Archive)
Talvisota 30. joulukuuta 1939 (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjoiskarjalaisia nykykirjailijoita: Veikko Huotarinen  (Arkistoitu – Internet Archive)
Näkymä sahalta Pesiönlahteen 2009. Sahan vanhasta asfalttipihasta suunniteltiin aikoinaan kartingrataa, mutta sijainti ei ollut sopiva runsaan ranta-asutuksen takia. Lemetti erottuu kapeana saarena korkean veden aikana.
Rodolfo Emilio Giuseppe Pichi-Sermolli

| Rodolfo Emilio Giuseppe Pichi-Sermolli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. helmikuuta 1912 Firenze Siena, Italia
Kuollut: 6. lokakuuta 2005 (93 vuotta) Siena, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Firenzen yliopisto
Tutkimusalue:  kasvitiede, erityisesti saniaiset
Rodolfo Emilio Giuseppe Pichi-Sermolli (24. helmikuuta 1912 Firenze – 6. lokakuuta 2005 Siena, Italia) oli italialainen kasvitieteilijä. Hän oli maailman johtavia saniaisten ja näiden taksonomian asiantuntijoita. Pichi-Sermolli löysi urallaan yli sata uutta saniaislajia. Hän teki useita tutkimusretkiä Euroopan lisäksi Afrikkaan, Intiaan, Malesiaan, Australiaan, Uuteen-Seelantiin, Polynesiaan, Havaijille, Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Argentinaan.
Pichi-Sermolli valmistui Firenzen yliopiston kasvitieteen ja luonnontieteiden instituutista vuonna 1935. Firenzessä hän oli vuoteen 1958. Vuosina 1953–1958 hän opetti farmasian tiedekunnassa Sienan yliopistossa kasvilääketiedettä ja sen jälkeen toimi Sassarin ja Genovan yliopistoissa. Vuodesta 1972 hän oli systematiikan professorina Perugian yliopistossa vuoteen 1988, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Taksonomiassa Pichi-Sermollin auktorilyhenne on Pic.Serm..
Teoksia

Pichi-Sermolli, Rudolfo E. G. Authors of Scientific Names in Pteridophyta. Royal Botanic Gardens, Kew. 1996. 78pp, PB. ISBN 0-947643-90-7.
Pichi-Sermolli, Rudolfo E. G. Index Filicum, Supplementum Quartum, pro Annis 1934-1960 [Index to the Ferns, Fourth Supplement, for Years 1934-1960]. International Bureau for Plant Taxonomy and Nomenclature, Utrecht, Netherlands. 1965. vi/370 pp., PB.
Pichi-Sermolli, Rudolfo E. G. "A provisional catalogue of the family names of living pteridophytes." Webbia 25: 219 - 297. 1970.
Pichi-Sermolli, Rudolfo E. G. "Historical review of the higher classification of the Filicopsida." In Jermy, A.C., Crabb, J.A. & Thomas, B.A. eds, Phylogeny and Classification of the Ferns. Suppl. 1 Bot. J. Linn. Soc. 67: 11 - 40, f. 1 - 8, pl. 1 - 19. 1973.
Pichi-Sermolli, Rudolfo E. G. "Tentamen pteridophytorum genera in taxanomicum ordinam redigendi." Webbia 31: 315 - 512. 1977.
Aiheesta muualla

Pichi Sermolli, Rodolfo Emilio Giuseppe (1912-2005) Jstor Global Plants. Viitattu 11.10.2020. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Alankomaat  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  International Plant Names Index 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Martin Pettersson

Martin Lennart Pettersson (6. tammikuuta 1897 Helsinki – 22. elokuuta 1925) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.
Perhe ja koulutus

Petterssonin vanhemmat olivat työnjohtaja Anders Johan Pettersson ja Maria Lovisa Thel. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja Lithenin yksityistä kauppakoulua Helsingissä.
Jääkärikausi

Pettersson työskenteli konttoristina Pietarsaaressa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta, 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 9. heinäkuuta, 1917.
Suomen sisällissota

Pettersson astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta, 1918. Hänet ylennettiin luutnantiksi sen jälkeen kun hän oli vannonut sotilasvalan ja allekirjoittanut palvelusitoumuksen. Hän saapui takaisin takaisin Suomeen jääkärien etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta, 1918. Vaasasta hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, jossa hän haavoittui 16. huhtikuussa, 1918, ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Kenties näkyvimpänä kunnianosoituksena toiminnastaan koko Suomen sisällissodan aikana, Lehtonen määrättiin jäseneksi kolmimiehiseen jääkäreiden lipunkantopartioon Helsingissä valkoisten joukkojen voitonparaatissa 16. toukokuuta, 1918, yhdessä jääkärivänrikki Einar Hackzellin (myöhemmin jääkäriluutnantti Hakasalo) ja jääkäriluutnantti Julius Lehtosen kanssa, perässään marssineen "15.000 mieheen nousevan armeijan" kärjessä.
Sisällissodan jälkeinen aika

Pettersson määrättiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleen järjestelyssä aluksi Suomen valkoisen kaartin 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin 3. konekiväärikomppaniaan. Suomen valkoisesta kaartista hänet siirrettiin elokuussa vuonna 1918 Helsingin jalkaväkirykmenttiin, josta muodostettiin myöhemmin ensin Itämeren jalkaväkirykmentti 1 ja myöhemmin Porin rykmentti. Hän toimi rykmentissä 2. konekiväärikomppanian päällikkönä. Porin rykmentistä hänet siirrettiin 27. huhtikuuta, 1921, alkaen 2. erillisen konekiväärikomppanian päälliköksi. Pettersson erosi armeijasta 1. syyskuuta, 1922, ja työskenteli sen jälkeen liikemiehenä kuolemaansa saakka.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 19. syyskuuta, 1917  Gruppenführer 25. joulukuuta, 1917  Luutnantti 7. helmikuuta, 1918  Kapteeni. 16. toukokuuta, 1919 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Valmet Automotive

| Valmet Automotive Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1968
Toimitusjohtaja:  Pasi Rannus
Kotipaikka:  Uusikaupunki, Suomi
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot, sähköajoneuvoihin tarkoitetut akut, sähköajoneuvojen akkujen testauspalvelut, avoautojen kattojärjestelmät ja kinematiikkaratkaisut
Liikevaihto:  2,2 miljardia € (2023)
Omistaja:  Pontos 38,46 %, Suomen Teollisuussijoitus 38,46 %, CATL 23,08 %
Kotisivu:  www.valmet-automotive.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valmet Automotiven autotehdas Uudessakaupungissa.
Valmet Automotive Oy (vuoteen 1995 Oy Saab-Valmet Ab) on autoteollisuuden palveluja tarjoava teknologia-alan konserni. Yritys omistaa Suomen ainoan henkilöautoja valmistavan tehtaan Uudessakaupungissa sekä kolme akkutehdasta. Yrityksellä on toimipaikkoja Suomessa, Saksassa ja Puolassa. Yritys on perustettu 1968.
Yrityksen omistavat Suomen valtion sijoitusyhtiö Tesi (38,46 prosentin osuudella), suomalainen Kokkilan perheen omistama sijoitusyhtiö Pontos Group (38,46 %) ja kiinalainen akkuvalmistaja Contemporary Amperex Technology Limited CATL (23,08 %).
Autonvalmistuksessa se on erikoistunut korkean arvoluokan autoihin sekä sähköajoneuvoihin. Toimitusjohtaja oli Olaf Bongwald vuodesta 2018 alkaen marraskuuhun 2023, jolloin hänen seuraajakseen tuli Pasi Rannus.
Valmet Automotive on Mercedes-Benz Groupin sopimusvalmistaja. Uudenkaupungin tehdas on valmistanut Mercedes-Benz A:ta vuodesta 2013 alkaen ja Mercedes-Benz GLC:tä vuosina 2017–2022.  Heinäkuussa 2022 yhtiö ilmoitti Mercedes-AMG GT Coupé -mallin valmistussopimuksesta Uudenkaupungin tehtaalla.
Keväällä 2023 autotehtaan tuotanto on yksin Mercedes-Benzin varassa sen jälkeen, kun Sion- ja Lightyear-autojen valmistus kuivui kasaan.
Valmet Automotiven strategia on suunnattu sähköisen liikenteen kehittämiseen, ja siinä korostetaan akkumoduulien ja akkupakettien suunnittelua ja valmistusta. Yrityksellä on kolme liiketoimintalinjaa: ajoneuvovalmistus (Manufacturing), akkujärjestelmät (EV Systems) ja avoautojen kattojärjestelmät sekä kinemaattiset ratkaisut (Roof & Kinematic Systems).
Valmet Automotiven autotehtaalla on noin 1400 työntekijää ja Suomen kahdella akkutehtaalla yhteensä noin 1 000 työntekijää.
Tehtaalla on valmistettu vuodesta 1969 alkaen Saab-, Chrysler-, Talbot-, Opel-, Lada-, Porsche-, Think-, Fisker- ja Mercedes-Benz -merkkisiä autoja. Tehdas valmisti ensimmäiset kymmenen vuotta pelkästään Saabin malleja 95, 96 ja 99, myöhemmin myös malleja 90, 900 ja 9000.