stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islamin historia
Klassinen kausi 800–1100 > Poliittinen ja sotilaallinen kehitys > Kalifaatti-instituutio kuihtuu

900-luvun puoliväliin mennessä abbasidikalifien valta oli muuttunut varjoksi entisestään ja rajoittui enää Irakiin. Iranista tulleet šiialaiset buijidit (932–1062) tekivät kalifeista lopulta nukkehallitsijoitaan, minkä jälkeen muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta abbasidit olivat vain symbolisia valtiaita.
Abbasidikalifaatin kuihtuminen johti siihen, että islamilainen oppi yhdestä ainoasta kalifaatista menetti arvostuksensa. Pohjois-Afrikassa abbasideja vastustaneet sisämaan vuoristojen berberiheimot omaksuivat ismailiittien ajatukset, ja heidän johtajansa Abdallah, joka perusti fatimidien dynastian, julistautui vuonna 910 kalifiksi. Vuonna 929 Córdoban emiiri Abd ar-Rahman III julistautui kalifiksi, jolloin kalifeja oli jo kolme. Turkkilaiset seldzukit ottivat käyttöön sulttaanin viran, mihin ei sisältynyt jakamattoman uskonnollisen auktoriteetin ajatusta kuten kalifin virkaan. Samaan aikaan saattoi sen takia olla useita rinnakkaisia sulttaanikuntia.
Klassinen kausi 800–1100 > Poliittinen ja sotilaallinen kehitys > Sunnit ja šiiat

Muslimien jakautuminen sunneihin ja šiioihin kehittyi viimeistään 800-luvulla, vaikka tarinoiden mukaan taustalla olivat jo 600-luvun alkupuolen erimielisyydet. Iranin buijidit (932–1062) olivat ensimmäinen šiialainen dynastia ja samanaikaisesti heidän kanssaan  šiialaiset fatimidit (909–1171) pitivät valtaa Egyptissä ja Pohjois–Afrikassa. Näin ollen 900-luvulla näytti siltä, että šiialaisuudesta olisi tullut islamin valtasuuntaus. Tilanne muuttui, kun turkkilaiskansat alkoivat vyöryä Persiaan Keski-Aasiasta. Ensimmäisiä heistä olivat sunnilaiset seldzukit (1037–1157). Islamilainen maailma jakautui sunnilaisiin valtakuntiin, joita olivat seldzukit ja ghaznavidit ja šiialaisiin valtakuntiin, joita olivat fatimidit ja buijidit.
Klassinen kausi 800–1100 > Kulttuurin kukoistus

Ensimmäiset abbasidikalifit omaksuivat Persian sassanideilta politiikan kääntää kreikkalaisia tieteellisiä tekstejä. Sen tuloksena melkein kaikki kreikkalainen luonnonfilosofinen kirjallisuus käännettiin arabiaksi. Kiinnostus tieteisiin aiheutti sen, että islamilaisesta maailmasta tuli sadoiksi vuosiksi monilla tieteenaloilla johtava alue koko maailmassa. Näin oli muun muassa matematiikassa, astronomiassa ja lääketieteessä. 1100-luvulta alkaen islamilaisen maailman tieteellisiä töitä alettiin Euroopassa kääntää latinaksi. Taiteen alueella vastaavan kukoistuksen esti islamin kielteinen suhtautuminen useimpiin taiteisiin.
Klassinen kausi 800–1100 > Uskonto

Jotkut tutkijat pitävät islamia vasta abbasidien valtakunnassa syntyneenä uskontona, sillä ainakin islamilainen kirjallisuus alkaa vasta heidän valtakaudellaan. Koraanin osia on tosin säilynyt mahdollisesti jo 500-luvun lopusta alkaen, mutta kirjaan nimeltä Koraani ei viitata missään ennen 800-lukua. Ibn Ishaqin Muhammed-elämäkerran jälkeen alkoi syntyä arabivalloituksista kertovaa futuh-kirjallisuutta. Toinen uusi kirjallisuuden tyyppi liittyi lainoppiin. Valtakunnan ydinalueilla uskonnolliset lainoppineet olivat ratkaisseet oikeudellisia kiistoja perinnäistapojen mukaisesti. 800-luvun alussa imaami Muhammad al-Shafi‘i (767–820) vaikutti siihen, että perinnäinen, lainoppineiden yksimielisyyteen eli "elävään traditioon" perustuva tulkintamalli korvattiin uudella. Siinä lakisäädös johdettiin profeetta Muhammedin esikuvaan nojautumalla 'traditioon' (hadith), joka löytyi lyhyistä profeetan puheita ja tekoja selostavista kertomuksista eli haditheista. Kolmas ja myöhäisin hadith-kokoelmien tyyppi historiallisten (sira) ja lainopillisten (fiqh) hadithien jälkeen olivat eksegeettiset (tafsir) hadithit, jotka selittivät Koraanin yksittäisiä kohtia. Uskonnollisen kirjallisuuden kasvua auttoi paperin leviäminen Kiinasta Lähi-itään 700-luvun loppupuoliskolla. Lumpuista tehty paperi teki kirjojen teosta halvempaa kuin aikaisemmin.
800-luvulla koottiin kuusi suurta lainopillisten hadithien kokoelmaa, niin sanotut kuusi kirjaa eli kutub al-sittah. Samoin 800-luvulla syntyivät sunni-islamin tärkeimmät neljä lainopillista koulukuntaa (madhhab). Ne tulivat määrittelemään islamin ytimen eli šarialain sisällön. Šiialaisuuden puolella syntyivät hieman myöhemmin heidän kokoelmansa sekä šiialaisuuden tärkein lakikoulukunta ja'fari.  Šiialaisuus jakautui ismailiitteihin (joita fatimidit olivat) ja nykyisin valtavirtaa oleviin 12-šiialaisiin.
Oppi Muhammedista uskonnon perustajana tarjosi abbasididynastialle poliittista tukea: uusi hallitsijasuku oli profeetalle sukua ja oli syössyt vallasta "jumalattomat" umaijadit. Profeetan arvovalta alkoi kuitenkin kohota myös kalifien yläpuolelle. Nämä yrittivät turhaan nostaa itsensä myös uskon suurimmiksi tulkeiksi. Vuonna 833 kalifi al-Mamun perusti inkvisition eli mihnan rankaisemaan ja jopa teloittamaan uskonoppineita, jotka vastustivat kalifin näkemyksiä. Voiton peri silti uskonoppineiden luokka, ulama, joka vastedes kertoi, mitä olivat Jumalan lain määräykset.
Islamilaisesta laista oli kalifin suojeluksessa tarkoitus tulla lainsäädännön perusta. Tavoite ei täysin toteutunut, koska šaria alkoi papiston johdolla jäykistyä paikoilleen. Uskonoppineet alkoivat katsoa, että yksimielisiä ollessaan he olivat erehtymättömiä. 800-luvun lopulla todettiin myös, että itsenäisen järjenkäytön (ijtihad) ajat olivat ohi, sillä kukaan ei voinut kilpailla oppineisuudessa menneisyyden suurille imaameille. 900-luvun alussa kaikki koulukunnat katsoivat, että šarian jokainen ongelma oli jo käsitelty ja ratkaistu. Tehtävänä oli enää lain selittäminen, soveltaminen ja korkeintaan tulkitseminen.
1100–1500

Kun muslimit olivat ensin olleet valloittajia, suunta kääntyi 1100-luvulla, minkä jälkeen islamilaiset valtiot alkoivat joutua ulkopuolelta tulevien hyökkääjien kohteeksi. Näihin kuuluivat islamiin kääntyneet turkkilaiset heimot, Aasiasta tulleet mongolit sekä eurooppalaiset armeijat, kuten ristiretkeläiset.
Keski-Aasiasta vaeltaneet turkkilaiset seldzukit olivat omaksuneet sunnalaisen islamin. He levittäytyivät 1000-luvulla useina aaltoina paimentolaisaroille Iraniin, Azerbaidžaniin ja Anatoliaan ja ulottivat valtansa myös Syyriaan ja Palestiinaan. Turkkilaisten tulo merkitsi Lähi-idän helleenisen kulttuuriperinnön päättymistä.
1100–1500 > Al-Andalus

Beduiinit ja arabit olivat 700-luvun alussa vallanneet lähes koko Iberian niemimaan. Arabien eteneminen Espanjan kautta Ranskaan tyrehtyi 720-luvulla,  minkä jälkeen arabivalta alkoi vetäytyä myös niemimaalta. Islamilainen al-Andalus koki lyhyen kukoistuksen Córdoban kalifaatin aikana vuosina 929–975. Kristityt valtiot etenivät varsinkin 1000- ja 1100-luvuilla. Toledo kukistui vuonna 1085.  Myös Marokosta tulleet almoravidit (1085–1145) ja almohadit (1145–1287) valtasivat pirstoutuneita taifa-valtioita, mutta  kaikki muslimivaltiot oli 1200-luvun alkuun mennessä kukistettu lukuun ottamatta Granadan emiraattia (1238–1492), jonka annettiin säilyä Kastilian vasallivaltiona.
1100–1500 > Sisilia ja Italia

Pohjois-Afrikan aghlabidit valtasivat Sisiliaa ja eteläistä Italiaa 800-luvuilla ja tekivät ryöstöretkiä Roomaan asti. Heidät ajettiin pois vuosina 1061–1091, viimeiset tosin vasta 1240-luvulla. Šiialaisten fatimidien kapina kukisti dynastian
1100–1500 > Ristiretket

Kristittyjen ja muslimien yhteenotot siirtyivät Italiasta Syyriaan ja Palestiinaan. Kun Bysantin keisari pyysi kristityiltä apua turkkilaisia vastaan, ristiretkeläisten (1095–) työtä helpotti turkkilaisten vastustajien hajanaisuus. Seldzukkivaltakunnassa oli voimassa heimorakenteeseen perustuva appanaasi-järjestelmä, jonka johdosta se oli hajonnut itsenäisten sotaherrojen hallitsemiin pieniin alueisiin. Kahdensadan vuoden kuluessa (1095–1270) tehdyt ristiretket johtivat ristiritarien aluevalloituksiin ja kristillisten ruhtinaskuntien perustamiseen. Seldzukit kuitenkin onnistuivat vähitellen vastaamaa hyökkäykseen. Mosulia ja Aleppoa hallinnut kuvernööri Zengi voitti ristiretkeläiset Edessassa 1146. Hänen poikansa Nur al-Din yhdisti Syyrian ja valloitti Egyptin fatimideilta 1169. Al-Dinin kenraalista Egyptin hallitsijaksi noussut Saladin teki lopun fatimidien dynastiasta ja voitti ristiretkeläiset Hattinin taistelussa 1187.
1100–1500 > Lähi-itä ristiretkien jälkeen

Saladinin perustama aijubidien dynastia (1174-1250) käytti mamelukkeja orjasotilainaan. Mamelukit (1250-1517) syrjäyttivät hallitsijansa ja valitsivat mongolien karkottamat abbasidit nukkehallitsijoikseen. Mamelukit loivat vahvan sotilasvallan, joka karkotti ristiretkeläiset vuoteen 1291 mennessä  ja kesti seuraavat kaksisataa vuotta.
Mongolit valloittivat 1258 Bagdadin. Mongolien hallintokieleksi tuli persia. Vuonna 1291 mamelukit karkottivat ristiretkeläiset Palestiinasta. Osmanit nousivat 1300-luvulla valtaan Anatoliassa. Vuonna 1369 turkkilaismongolilainen Timur Lenk perusti pääkaupungin Samarkandiin ja laajensi valtakuntaa Volga-joelle ja Persiaan saakka.
1100–1500 > Musta Afrikka

Pohjois-Afrikan varhaisten valloitusten jälkeen islam levisi mustaan Afrikkaan pääasiassa kauppiaiden, mutta myös jihadin välityksellä. Afrikkalainen islam sai omia erityispiirteitään paikallisista uskonnoista.
Orjuus kuului islamilaisten maiden talouselämään 1900-luvulle asti, jolloin se ainakin virallisesti loppui länsimaiden painostuksesta. Se oli myös laajempaa kuin länsimaissa. Orjia hankittiin etenkin mustasta Afrikasta, ja heitä vietiin islamilaisiin maihin suunnilleen yhtä paljon kuin Amerikkaan eli 14–18 miljoonaa. Miespuoliset orjat, erityisesti nuoret pojat usein kastroitiin, minkä takia arabimaihin ei syntynyt suurta mustaa väestöryhmää kuten Amerikkaan.
1100–1500 > Musta Afrikka > Länsi-Afrikka

Islamin leviäminen mustaan Afrikkaan eli Saharasta etelään on alkuvaiheiltaan epäselvää, mutta ilmeisesti kullan, suolan ja orjien kauppiailla oli asiaan osuutta. Kauppiaat  solmivat yhteyksiä heimopäälliköihin ja kuninkaisiin, ja näissä islam herätti kiinnostusta. Hallitsijat saivat luku- ja kirjoitustaitoisista muslimikauppiaista apua raha-asioittensa hoitajina. Koska uskonnon leviäminen ei tapahtunut valloitusten kautta, islaminuskoon kääntyminen ei johtanut näiden alueiden arabisoitumiseen tai liittämiseen islamilaisiin imperiumeihin, kuten tapahtui Pohjois-Afrikassa. Satunnaisesti sitä kuitenkin tapahtui. 1000-luvulla Marokon almoravidit valloittivat ja islamisoivat Ghanan kuningaskunnan. 1200-luvulla syntyneen Malin kuningaskunnan taustalla saattoi myös olla berbereiden tai arabien vaikutusta. Malissa oli tärkeitä kaupallisia keskuksia, kuten Timbuktu, joiden kautta islam jatkoi leviämistään. Kaupungin 1300-luvulla perustettuja koraanikouluja ja madrasoja kutsutaan lännessä usein "yliopistoiksi". Malin hajotessa sen tilalle syntyi Songhain valtakunta, jonka marokkolaiset valtasivat 1500-luvun lopulla.
Islamin leviämistä edisti maantieteellinen etäisyys islaminuskon varsinaisiin keskuksiin, minkä takia afrikkalainen islam pystyi joustavasti yhdistelemään itseensä myös afrikkalaisia uskontoja. Esi-isien henget voitiin ymmärtää islamilaisiksi jinneiksi ja paikallisista jumalista tuli enkeleitä. Islam ei sisältänyt sellaisia aineksia, jotka uskomusten tai moraalin suhteen olisivat olleet ristiriidassa paikallisten kulttuurien kanssa, joten islam jatkoi menestyksellä etenemistä 1700-luvulle tultaessa Keski-Afrikkaan saakka. Siellä sademetsät osoittautuivat muuriksi, jota oli vaikea ylittää. Islam levisi kuitenkin vielä Hausamaana tunnetulle alueelle, joka ulottuu Pohjois-Nigeriasta Saharan autiomaahan pohjoisessa, Tšadjärvelle idässä ja Nigerjoelle etelässä. Hausat kääntyivät islamiin, ja heidän emiirinsä kävivät ajoittain pyhää sotaa. Afrikkalainen islam seurasi malikiittista šariakoulukuntaa. Länsi-afrikkalaista islamia reformoitiin islamin valtavirran suuntaan, kun siihen päästiin tutustumaan Mekkaan tehtyjen pyhiinvaellusten avulla.
1100–1500 > Musta Afrikka > Sudan ja Itä-Afrikka

Arabit liikkuivat Itä-Afrikan rannoilla jo 700-luvulla, mutta vasta 900-luvulta alkaen islam alkoi kunnolla levitä Itä-Afrikan rannikkoseuduilla persialaisten kauppiaiden vaikutuksesta. Kauppiaiden vaimot ja jalkavaimot kääntyivät islamiin, ja näin kehittyi persialaisia ja bantuvaikutteita yhdistelevä itä-afrikkalainen islam, shirazi -kulttuuri. Se sai nimensä myytistä, jonka mukaan monien kaupunkien perustajat olisivat tulleet Iranin Širazista. 1300-luvulla syntyneisiin islamilaisiin kaupunkivaltioihin kuuluivat Mombasa, Mogadishu ja Kilwa. Arabivaikutteiden kasvaessa kehittyi afrikkalainen swahili-islam. Swahilit olivat rannikkoa pitkin asunut kaupankäyntiin erikoistunut kansa, jonka kieli kehittyi bantukielien ja arabian yhdistelmäksi, swahiliksi.  Islam ei vielä 1800-luvulla ollut levinnyt sisämaahan, mihin vaikutti Portugalin vaikutus. 1600-luvulla Oman oli kuitenkin menestynyt sodissa portugalilaisia vastaan ja saanut haltuunsa Sansibarin saaren, minne 1800-luvulla perustettiin Sansibarin sulttaanikunta. Omanilaisten uskontona islamilainen Ibadilaisuus, joka muodostaa pienen omaperäisen suuntauksensa islamin sisällä.
Sudan muodostaa oman kehityspolkunsa afrikkalaisen islamin kehityksessä. Sudanin islamisoituminen tapahtui Egyptistä käsin, missä oli vallalla šarian shafi'i -lakikoulukunta. Pohjois-Sudanin islamisoituminen ja samalla arabisoituminen alkoi Egyptin mamelukkivallan aikoina. Vuonna 1323 nämä valtasivat Nubian pääkaupungin Dongolan ja perustivat islamilaisen hallinnon alueelle, missä oli vallinnut koptilainen kristinusko.
1100–1500 > Aasia

Islam levisi Intian niemimaan pohjoisosiin 1100-luvun lopulta alkaen, jolloin turkmeenilaiset heimot hyökkäsivät sinne sotasaaliin toivossa. Sotamenestys johtui ratsuilla liikkuvien jousimiesten ylivoimaisuudesta. Turkmeenit tappoivat, ryöstivät ja orjuuttivat intialaisia, mutta suhtautuivat avoimesti hindulaisuuteen, jonka harjoittaminen sai jatkua.  Muslimialueista muodostui Delhin sulttaanikunta, joka käsitti niemimaan pohjoisosan. Delhin sulttaanikunta ulottui1300-luvulla  jo melkein koko niemimaalle. Toisen islamiin kääntyneen paimentolaiskansan eli mongolien hyökkäys tuhosi sen 1500-luvulla. Tällä kertaa hyökkääjän ylivoiman takasivat tykistö ja muut tuliaseet. Viimeisen suuren mogulikeisarin aikana 1700-luvun alussa melkein koko Intian niemimaa oli jälleen islamilaisen herruuden alla. Pian sen jälkeen mongolivalta mureni ruhtinaskunniksi, islamilaisten sulttaanien alueet kutistuivat ja etenkin brittiläinen kauppakomppania alkoi laajentaa vaikutustaan. Vuonna 1858 kuningatar Viktoriasta tuli koko Intian keisarinna.
Islam levisi muun muassa orjakauppiaiden mukana Kaakkois-Aasian rannikkokaupunkeihin, aluksi Pohjois-Sumatralle, jonne syntyi islamilainen kuningaskunta. Portugalilaiset tuhosivat sen vuonna 1521. Myös Jaavalle muodostui muslimivaltioita.
Keski-Aasian mongoliheimoista osa omaksui 1400-luvulla islamin, kun vastaavasti osa buddhalaisuuden. Kiinassa Shaanxin provinssin pääkaupungista Xi'anista tuli merkittävä islamilainen keskus.
1500-luvulta nykyaikaan > Osmanien valtakunta

Arabikalifien aikaa seurasi turkkilainen Osmanien valtakunta (noin 1300–1918). Osmanit valloittivat Konstantinopolin vuonna 1453 ja etenivät Eurooppaan, mutta Wienin taistelussa 1683 Wienin edustalla he kärsivät tappion, eikä Itä-Euroopan alueita sen jälkeen saatu vallatuksi.
Osmanit liittivät 1500-luvulla valtakuntaansa Syyrian, Mekan ja Medinan. Valtion hallintokielenä oli turkki. Seuraavalla vuosisadalla osmanit saavuttivat suurimman laajuutensa, mutta valtakunta alkoi heikentyä sisäisesti. Erityisesti muutokset maailmankaupassa heikensivät taloutta. Osmanit tekivät 1700-luvulla laajoja hallinnollisia uudistuksia, joiden mallit otettiin Euroopasta. Kansallisuusaate levisi 1800-luvulla osmanivaltioon. Turkkilaista nationalismia edustivat nuorturkkilaiset, kun vastaavasti arabialaisilla alueilla heräsi ajatus yhdistää kaikki valtiot yhdeksi valtioksi, panarabismi. Osmanivaltioon perustettiin parlamentti vuonna 1873.
Persiassa valtaa pitävät Safavidien dynastia omaksui šiialaisuuden. Safavidien valta päättyi vuonna 1722 ja sen korvasi Qajarien dynastia. Arabian niemimaalla syntyi islamilainen herätysliike, wahhabilaisuus.
1500-luvulta nykyaikaan > Kolonialismi

1700-luvulta lähtien islamilaiset alueet joutuivat eurooppalaisen imperialismin piiriin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen laajalti tunnustettua kalifaattia ei enää ollut. 1900-luvun kuluessa islamiin vaikuttivat monet muut ideologiat kuten sosialismi, mutta uskonto säilytti ominaispiirteensä. Uskonnon nopea kasvu, länsimaiden kiinnostus islamilaisiin alueisiin, kansainväliset konfliktit ja globalisaatio ovat osaltaan pitäneet islamin merkittävänä nykymaailmaa muokkaavana tekijänä.
1500-luvulta nykyaikaan > Islamilainen fundamentalismi

Islamilainen fundamentalismi syntyi 1900-luvun jälkipuolella. Se tuli ensimmäiseksi näkyviin Iranin vallankumouksessa 1979. Pinnan alla tämä liike oli kuitenkin olemassa jo paljon aikaisemmin sekä uskonnollisena virtauksena että Saudi-Arabian fundamentalistisena valtiona. Fundamentalistien mukaan islamin alkuperäistä puhtautta pitää suojella turmelukselta. Se tarkoittaa, että on vältettävä sekä uskonnon sisäisiä opillisia kiistoja, taikauskoisuutta että länsimaisia vaikutteita. Siksi liike vaatii palaamista šaria-lakeihin. Fundamentalismi saa eniten tukea maaseudulta kaupunkeihin muuttaneelta alemman sosiaaliluokan ja keskiluokan väestöltä. Heihin vetoaa ajatus, että poliittinen valta tulee alistaa islamin sääntöjen alaiseksi. Iranilainen kansanjohtaja, imaami Ruhollah Khomeini yhdisti 1970-luvulla fundamentalismiin maaseudun köyhälistön, kaupunkien työväenluokan ja islamilaisen älymystön tyytymättömyyden šaahi Mohammad Reza Pahlavin hallitusta kohtaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jaakko Hämeen-Anttila: Islamin lähteillä (Arkistoitu – Internet Archive). Kehitys 3/2004.
Hämeen-Anttila, Jaakko: Islamin käsikirja.  Otava, 2004.  ISBN 951-1-18669-8
Palva, Heikki & Perho, Irmeli, toim.: Islamilainen kulttuuri.  Otava, 1998.  ISBN 951-1-13315-2
Abbasidien kalifaatti vuoden 750 jälkeen. Tummennettuja umaijadikalifaattiin löyhästi kuuluneita alueita abbasidit eivät koskaan saaneet haltuunsa.
Abbasidikalifaatti noin vuonna 850. Reuna-alueet olivat enää muodollisesti abbasidien alaisuudessa.
Samanidien dynastia (819–999). Samanidit olivat muodollisesti abbasikalifien alaisuudessa toimivia emiirejä.
Persialaiset saffaridit (861–1003) olivat periaatteessa abbasidikalifaatin alaisia.
Islamilainen maailma vuonna 945, jolloin abbasidien suoraan hallitsema alue oli kutistunut Irakiin.
Lähi-idän kartta noin vuonna 970. Bagdadin abbasidikalifit olivat buijidien dynastiassa enää symbolisia hallitsijoita.
Turkkilaisten ghaznavidien imperiumi (975–1187).
Fatimidien kalifaatin vaiheita 1000-luvulla
Turkkilaiset seldzukit voittivat Bysantin joukot vuonna 1071 Manzikertissa Anatoliassa.
Seldzukkien valtakunta vuonna 1092.
Aghlabidien dynastia noin vuonna 900
Almoravidien valtakunta vuonna 1120.
Ristiretkivaltioita 1100-luvulla
Aijubidien valtakunta Saladinin kuollessa vuonna 1193.
Mamelukkien valtakunta 1328
Afrikkalaiset muslimit ovat pääosin sunnalaisia malikiitteja, shafi'ilaisia tai hanafeja. Shiilaisia ibadiitteja on jonkin verran Libyassa ja Sansibarissa.
Arabialaisten orjakauppiaiden karavaani Afrikassa 1875.
Timuridien imperiumi 1370–1526
Islamilaiset ruuti-imperiumit 1700-luvun alussa
Komeat moskeijat ovat islamilaisen kulttuurin näyttävimpiä saavutuksia. Kuvassa suuri moskeija Banda Acehissa Indonesiassa.
Sacred Games (televisiosarja)

| Sacred Games |
| --- | --- |
Tyyli:  rikosdraama trilleri
Kestoaika:  43–58 min
Kehittäjä(t):  Vikramaditya Motwane
Pääosissa:   Saif Ali Khan  Nawazuddin Siddiqui  Radhika Apte  Pankaj Tripathi  Kalki Koechlin  Ranvir Shorey 
Alkuperämaa:  Intia
Alkuperäiskieli:  hindi
Verkko:  Netflix
Esitetty:  6. heinäkuuta 2018 – 15. elokuuta 2019
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuottaja(t):  ⁣
Vastaava(t) tuottaja(t):  Kelly Luegenbiehl Erik Barmack Vikramaditya Motwane
Ohjaaja(t):   Anurag Kashyap (kaudet 1–2)  Vikramaditya Motwane (kausi 1)  Neeraj Ghaywan (kausi 2) 
Käsikirjoittaja(t):   Varun Grover  Vasant Nath  Smita Singh  Prakhar Sharma  Dhruv Narang  Nihit Bhave  Pooja Tolani 
Säveltäjä(t):   Alokananda Dasgupta  Phenom  Divine  Rachita Arora 
Leikkaaja(t):  Aarti Bajaj
Kuvaaja(t):   Swapnil S. Sonawane  Sylvester Fonseca  Aseem Bajaj 
Tuotantoyhtiö(t):  Phantom Films Reliance Entertainment
Aiheesta muualla
IMDb 
Sacred Games on intialainen rikostrillerisuoratoistotelevisiosarja, joka perustuu Vikram Chandran vuoden 2006 samannimiseen romaaniin. Se oli Intian ensimmäinen Netflix-alkuperäissarja. Sen ovat ohjanneet Vikramaditya Motwane ja Anurag Kashyap. Romaanin ovat sovittaneet Varun Grover, Smita Singh ja Vasant Nath. Kelly Luegenbiehl, Erik Barmack ja Motwane toimivat sarjan vastaavina tuottajina.
Sartaj Singh (Saif Ali Khan) on kyyninen poliisi Mumbaissa, joka saa puhelun gangsteri Ganesh Gaitondelta (Nawazuddin Siddiqui), joka käskee häntä pelastamaan kaupungin 25 päivän kuluessa. Sarja kertoo tulevista tapahtumista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Saif Ali Khan  | … |  Sartaj Singh   |
|  Nawazuddin Siddiqui  | … |  Ganesh Gaitonde    |
|  Radhika Apte  | … |  Anjali Mathur   |
|  Pankaj Tripathi  | … |  Khanna Guruji   |
|  Kalki Koechlin   | … |  Batya Abelman   |
|  Ranvir Shorey  | … |  Shahid Khan   |
|  Neeraj Kabi  | … |  Dilip Parulkar   |
|  Jatin Sarna  | … |  Deepak ”Bunty” Shinde   |
|  Kubra Sait  | … |  Kukoo   |
|  Jitendra Joshi  | … |  Ashok Katekar   |
|  Rajshri Deshpande  | … |  Subhadra   |
|  Elnaaz Norouzi  | … |  Zoya Mirza/Jamila   |
|  Luke Kenny  | … |  Malcolm Mourad   |
|  Aamir Bashir  | … |  Majid Ali Khan   |
|  Geetanjali Thapa  | … |  Nayanika Sehgal   |
|  Surveen Chawla  | … |  Jojo Mascarenas   |
|  Shalini Vatsa  | … |  Kanta Bai   |
|  Amruta Subhash  | … |  Kusum Devi Yadav    |
|  Girish Kulkarni  | … |  Bipin Bhosale   |
|  Anupriya Goenka  | … |  Megha Singh   |
|  Affan Khan  | … |  nuori Sartaj Singh   |
|  Sunny Pawar  | … |  nuori Ganesh Gaitonde   |
|  Danish Pandor  | … |  Bada Badariya   |
|  Anil Mange  | … |  Chota Badariya   |
|  Vikram Kochar  | … |  Mathu   |
|  Samir Kochhar  | … |  Markand   |
|  Chittaranjan Tripathy  | … |  Trivedi   |
|  Rajendra Shisatka  | … |  Dhobale   |
|  Sukhmani Sadana  | … |  Mikki   |
|  Muni Jha  | … |  Paritosh Shah   |
|  Karan Wahi  | … |  Karan Malhotra   |
|  Rajveer Singh Rajput  | … |  RAW-agentti   |
|  Nawab Shah  | … |  Salim Kaka   |
|  Saanand Verma  | … |  Purushottam Baria   |
|  Jaipreet Singh  | … |  Dilbagh Singh   |
|  Saurabh Sachdeva  | … |  Suleiman Isa   |
|  Neha Shitole  | … |  Shalini Katekar   |
|  Smita Tambe  | … |  Rama   |
|  Harshita Gaur  | … |  Mary Mascarenas   |
|  Priyanka Setia  | … |  Harsha Baria   |
|  Sandesh Kulkarni  | … |  Gaitonden isä   |
|  Vibhavari Deshpande  | … |  Gaitonden äiti   |
|  Joy Sengupta  | … |  Mathur   |
|  Amey Wagh  | … |  Kushal   |
|  Jaimin Panchal  | … |  Gaitonden veli   |
|  Sharik Khan  | … |  Vikash   |
Aiheesta muualla

Sacred Games Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Leh Lub Salub Rarng

| Leh Lub Salub Rarng> เล่ห์ลับสลับร่าง |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  150 min
Pääosissa:   Nadech Kugimiya  Urassaya Sperbund  Thanapob Leeratanakajorn 
Alkuperämaa:   Thaimaa
Verkko:   Channel 3
Esitetty:  31. heinäkuuta 2017 – 4. syyskuuta 2017
Jaksoja:  10
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Leh Lub Salub Rarng (thaiksi เล่ห์ลับสลับร่าง; Le Lap Salap Rang) on televisioyhtiö Channel 3:n esittämä thaimaalainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Nadech Kugimiya, Urassaya Sperbund ja Thanapob Leeratanakajorn.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nadech Kugimiya  | … |  Ramin Toongpraplerng   |
|  Urassaya Sperbund  | … |  Petra Pawadee   |
|  Thanapob Leeratanakajorn  | … |  Arkom "Kom"   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)