stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Superclásico

Roberto Mouzo (vas, Boca Juniors) ja Ramón Díaz (River Plate) 1981 Superclásicossa.
Superclásico (myös El Superclásico) on jalkapallon derby-ottelu, jossa kohtaavat argentiinalaiset Buenos Airesista kotoisin olevat Boca Juniors ja River Plate. Seurat ovat Argentiinan suurimmat ja menestyneimmät seurat. Yli puolet argentiinalaisista kannattaa jompaa kumpaa.
Superclásico on yksi maailman kiihkeimmistä ja jännittävimmistä derbyistä.. Esimerkiksi englantilainen The Observer -sanomalehti valitsi sen näkemisen yhdeksi 50 urheiluteosta, jotka ihmisen pitäisi kokea ennen kuolemaansa,  ja The Telegraph -sanomalehti rankkasi sen maailman suurimmaksi derbyksi. Kohtaamisia on leimannut myös kannattajien väkivaltaisuudet.
Boca Juniors ja River Plate ovat kohdanneet toisensa yhteensä yli 200 kertaa Argentiinan liigassa, Copa Libertadoresissa ja muissa virallisissa otteluissa.
Tausta ja historia

Derby juontaa juurensa 1900-luvun alkuun, jolloin River Plate ja Boca Juniors perustettiin Buenos Airesin La Bocassa. Vuonna 1901 kahden seuran yhdistyessä muodostunut River Plate muutti kuitenkin pian perustamisensa jälkeen vauraammalle Nuñezin alueelle ja seuran kannattajakunta on erityisesti keskiluokkaista. Kolme vuotta myöhemmin perustettu Boca Juniors on taas ollut nimenomaan työläisten seura. Luokkaerot ja sosiaalinen asema ovat lietsoneet jännitteitä kannattajien välille. Bocan kannattajat pilkkaavat Miljonääreiksi (esp. Los Millonarios) kutsutun Riverin faneja heidän otaksutusta hemmotellusta kasvatuksesta ja pelkuruudesta. Riverin kannattajat puolestaan haukkuvat Bocan kannattajia sioiksi ja roskankerääjiksi viitaten La Bocan köyhyyteen.
Erilaiset väkivaltaisuudet ovat leimanneet seurojen kohtaamisia. Seurojen kannattajien välisissä yhteenotoissa on kuollut lukuisia ihmisiä. Esimerkiksi 1994 Bocan kannattajat hyökkäsivät Riverin 2–0 voittoon päättyneen Superclásicon jälkeen Riverin kannattajia kuljettaneeseen bussiin ja kaksi Riverin kannattajaa kuoli.
Vuonna 2015 Boca suljettiin Copa Libertadoresista, kun sen kannattajat hyökkäsivät neljännesvälieräottelun tauolla pippurikaasulla River Platen pelaajien kimppuun. Vuoden 2018 Copa Libertadoresin finaalin toinen osa puolestaan siirrettiin pelattavaksi Espanjaan, kun alkuperäinen Riverin kotiottelu peruttiin seuran kannattajien hyökättyä Bocan pelaajia kuljettaneen bussin kimppuun ja kaksi pelaajaa joutui sairaalaan.
Vuonna 1968 seurojen kohtaaminen Riverin Estadio Monumentalilla päättyi Puerta 12 -tragediaan, jossa kuoli 74 ja loukkaantui yli 150 Boca-kannattajaa. Onnettomuudesta tehdyt raportit ovat osin ristiriitaisia ja virallisessa raportissa ei nimetty ketään syylliseksi. Useimpien raporttien mukaan Bocan kannattaja pudottivat palavia Riverin bannereita ja paperia alempaan katsomonosaan, mikä aiheutti katsojien paniikin ja paon kohti uloskäyntejä. Kannattajat yrittävät paeta kapeaa käytävää ja portaikkoa pitkin uloskäynnille 12 (esp. Puerta 12), joka oli lukossa, ja tallautuivat kuoliaaksi.
Tilastot

| Sarja | Ottelut | Boca | Tasan | River |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansallinen sarja ja cup | 218 | 78 | 67 | 73 |
| Kansainväliset kilpailut | 30 | 10 | 11 | 9 |
| Amatööriottelut | 13 | 3 | 3 | 6 |
| Yhteensä | 261 | 91 | 81 | 88 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Boca Juniors vs River Plate FIFA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Superclásico vuodelta 1931.
Riverin Angel Labruna kuljettamassa palloa joukkueiden kohtaamisessa 1951.
Södra Dalarnes Tidning

| Södra Dalarnes Tidning> SDT |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Bonnier
Levikki:  3 100 (2021)
Perustettu:  1880
Päätoimittaja:  Linda Solum
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Hedemora
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  ti, to, la, sähköisenä myös su
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Södra Dalarnes Tidning (lyh. SDT; puhekielessä Södran) on ruotsalainen vuonna 1880 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Hedemora. Se ilmestyy paperisena kolmesti viikossa ja sähköisenä neljästi. Lehti on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-konserniin.
Lehden entinen toimitus- ja painotalo Hedemorassa.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
The Popular Wobbly

The Popular Wobbly on amerikansuomalaisen lauluntekijän, kolumnistin ja ammattiyhdistysaktiivin T-Bone Slimin eli Matti Huhdan tunnetuin kappale. Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1920 Industrial Workers of the World -ammattiliiton kustantamassa Little Red Songbook -laulukirjassa. "The Popular Wobbly" on parodia kolme vuotta aikaisemmin ilmestyneestä iskelmästä They Go Wild Simply Wild Over Me, jonka tekivät Joseph McCarthy ja Fred Fisher.
Kappaleen nimessä esiintyvä "Wobbly" on IWW-ammattiliiton jäsenistä käytetty lempinimi. Sanoitus kertoo rauhanomaisesta ammattiyhdistysaktiivista, joka joutuu virkavallan ja oikeuslaitoksen ahdistelmaksi ja pääsee näin ollen kappaleen nimen mukaisesti heidän "suosioonsa".
Koska T-Bone Slim ei ollut varsinainen muusikko, vaan pelkästään sanoittaja, ei hän milloinkaan levyttänyt kappaletta. Ensimmäinen levytetty versio on tiettävästi legendaarisen amerikkalaisen folklaulajan Pete Seegerin 1950-luvun alussa tekemä. Sen jälkeen kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Guy ja Candie Carawan 1960-luvun lopulla sekä Utah Phillips vuonna 1981. Laulu nousi suosioon 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeen keskuudessa, jolloin se sanoitettiin uudelleen paremmin ajan henkeen sopivaksi. 1960-luvun versio tunnetaan nimellä They Go Wild Over Me. Kappale on säilyttänyt suosionsa amerikkalaisen työväenliikkeen ja folkmusiikin harrastajien keskuudessa aina nykypäivään saakka.
Aiheesta muualla

Utah Phillipsin versio "The Popular Wobbly" -kappaleesta (Arkistoitu – Internet Archive)
The Posies

The Posies
The Posies on Seattlessa 1980-luvun lopulla perustettu yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka johtavat hahmot ovat Jon Auer ja Ken Stringfellow. Yhtyeen powerpopiksi luonnehdittu musiikki yhdistelee vaikutteita 1960-luvun psykedeelisestä rockista ja grungen kaltaista vaihtoehtorockin tyyleistä. The Posies oli suosionsa huipulla 1990-luvun puolivälissä ylistäviä arvosteluja saaneiden albumien Frosting on the Beater (1993) ja Amazing Disgrace (1996) myötä.
Posiesia käytetään myös Windows Vistan Media Playerin musiikkina.
Yhtyeessä vuodesta 2001 soittanut rumpali Darius Minwalla kuoli 22. toukokuuta 2015 kotonaan Vancouverissa.
Tervajärvi (Ruovesi)

| Tervajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°03′47″N, 24°00′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ruoveden alue (35.33)
Laskuoja:  oja Herajärveen 
Järvinumero:  35.334.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123 m  
Rantaviiva:  0,892 km  
Pinta-ala:  2,763 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTervajärvi 
Tervajärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Mustajärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Ruojärven valuma-alueeseen (35.334) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123 metriä mpy.
Sãotoménpöllönen

| Sãotoménpöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Pöllöset Otus
Laji::  hartlaubi
Kaksiosainen nimi
 Otus hartlaubi  (Giebel, 1849) 
Katso myös
   Sãotoménpöllönen Wikispeciesissä   Sãotoménpöllönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sãotoménpöllönen (Otus hartlaubi) on afrikkalainen pöllölaji. Sen tieteellinen nimi on annettu saksalaisen eläintieteilijä Gustav Hartlaubin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Tästä pienestä pöllösestä on hyvin vähän tietoa.
Esiintyminen

Sãotoménpöllönen on kotoperäinen São Tomé ja Príncipen saarivaltiossa Afrikan länsireunalla. Niitä elää saarilla mahdollisesti joitakin satoja yksilöitä ja lajin kanta on vaarantunut. Vaarantumisen syinä ovat ihmisen aiheuttamat toimet, kuten rakentaminen ja metsien laajamittaiset hakkuut kahvi- ja kaakaoviljelmien istuttamiseksi.
Elinympäristö

Sãotoménpöllönen elinympäristöä ovat luonnontilaiset metsät 1 500 metrin korkeuteen saakka.
Ravinto

Laji käyttää ravintonaan hyönteisiä ja mahdollisesti pieniä liskoja.
Södra Rådan piiri

| Södra Rådan piiri |
| --- | --- |
 Södra Rådan vanha kirkko
 fiSödra Rådan piiri 
 59°00′14″N, 14°12′14″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Värmlanti
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Kunta:  Gullspångin kunta
Piirikoodi:  213005
Väestö
Väkiluku (2022):  404 
Södra Rådan piiri (ruots. Södra Råda distrikt) sijaitsee Gullspångin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 404  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Gullspångin kunnan piirit
Kanukkeet

| Kanukkeet |
| --- | --- |
 Puikkokanuke (Alangium chinense)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Cornales
Heimo::  Kanukkakasvit Cornaceae
Suku::  Kanukkeet Alangium  Lam.
Tyyppilaji
 Alangium decapetalum Lam. 
Katso myös
   Kanukkeet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanukkeet (Alangium) on kasvisuku ja toinen kanukkakasvien kahdesta suvusta. Suku on joskus sijoitettu myös omaan, kanukkakasvien kanssa rinnakkaiseen heimoon. Kanukkeita on 57 lajia, joita esiintyy Afrikassa, eteläisessä Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa. Ne ovat kesävihantia puita ja pensaita. Kanukelajeista yhdellä on suomenkielinen nimi: puikkokanuke (Alangium chinense).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kanukkeet (Alangium)
Tervakankaan kalmisto

Tervakankaan kalmisto sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella Leinoperän kylällä Raahessa. Tervakangas on rautakautinen kalmisto ja mahdollinen asuinalue.
Ajoitus

Tervakangas on noussut merestä heti ajanlaskun alun jälkeen. Kankaalla vuosina 1990−1993 suoritettujen kaivausten perusteella kalmisto ajoittuu ajanjaksolle 100−500 jaa., eli roomalaiselle rautakaudelle ja kansainvaellusajalle. Tervakangas on siihen aikaan ollut niemi, aluksi saari, jonka pohjoispuolella, nykyisten Leinoperän ja Peltomaanperän alueella, oli laaja saaristo ja länsipuolella lähes avoin meri. Asutus ja kalmiston käyttö näyttää päättyneen viimeistään 600-luvulla jaa.
Muinaisjäännökset ja löydöt

Tervakankaan laen kivirakassa on toistakymmentä erimuotoista hautaa. Kaivauksissa on löydetty sekä poltto- että ruumishautauksia. Ensimmäiset esinelöydöt tekivät kivikasaan majanpohjaa raivanneet pikkupojat vuonna 1989. Löydöt olivat palaneita luunpalasia sekä kaksi pronssista rannerengasta, ensimmäiset Saloisista löydetyt pronssiesineet. Myöhemmin arkeologisissa kaivauksissa tehtiin seuraavat löydöt: hioinkivi, pieni rautaveitsi, rautasoljen kappale, pronssisormus, Kjelmøyn keramiikkaa, kiille- ja kivimurskasekoitteista keramiikkaa, palamaton maitohampaan pinta sekä pieni määrä palanutta luuta (0,4 g ja 1,75 g). Metalliesineiden arvellaan olevan kylän omien seppien työtä. Alueelta on löydetty myös merkkejä pienimuotoisesta viljan viljelystä. Asukkaiden päätoimeentulo lienee kuitenkin perustunut riistanpyyntiin ja kalastukseen.
Lähitienoon muinaisjäännökset

Lähistöllä on myös muita muinaisjäännöksiä mahdollisesti samalta ajalta, niitä ei tosin ole tutkittu tarkkaan, Tärkeimmät niistä ovat:
Korpelan Takalokangas: röykkiöitä 4 kpl.
Lamunkangas: rakkakuoppia.
Kivirakankangas: pyynti- ja/tai keittokuoppia.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2027

Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2027 järjestetään Saksassa Düsseldorfissä ja Mannheimissa 14.–30. toukokuuta 2027. Saksa on viimeksi isännöinyt maailmanmestaruuskilpailuja 2017 Ranskan kanssa, ja viimeksi yksin 2010.
Päätös järjestäjistä tehtiin toukokuussa 2023 Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n vuosittaisessa kongressissa Tampereella. Saksa voitti Kazakstanin kilpailevan hakemuksen äänin 102–34.
Tervakas

| Tervakas |
| --- | --- |
 Tervakas nähtynä pohjoisesta Oinasjärventieltä.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Kiikala, Salo
Koordinaatit:  60°29′12″N, 23°42′12″E
Järvinumero:  24.073.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,5 m
Rantaviiva:  1,76 km
Pinta-ala:  0,125 km²
 fiTervakas 
Tervakas on järvi Kiikalassa Salossa. Se sijaitsee Kiikalan Lasikylässä lähellä Johannislundia. Järven korkeus merenpinnasta on 117,5 metriä, pinta-ala 12,5 hehtaaria ja rantaviivan pituus 1,76 kilometriä. Järven sivuitse pohjoisessa kulkee Kiikalan ja Somerniemen välinen Oinasjärventie.
Valuma-alue ja lähiympäristö

Tervakkaan lähellä oleviä pienempiä järviä ja lampia ovat Suolammi, Koivulammi ja Härjänsilmä pohjoisessa sekä Kolmperänen etelässä. Näistä Härjänsilmä ja Koivulammi kuuluvat Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen, sen sijaan Tervakas, Suolampi ja Kolmperänen jäävät sen ulkopuolelle.  Hyyppärän harjualueen Natura-aluetta jää kuitenkin Tervakkaan valuma-alueelle ainakin Särämäen rinteillä etelässä. Tervakas laskee itään pitkin suo-ojia järven itäpuolisella suolla.
Vesistösuhteet

Tervakkaan laskuojana olevissa suo-ojissa järven itäpuolisella ojitetulla suolla muodostuu kaivetuista suo-ojista bifurkaatio: järvestä alkunsa saava suo-oja haarautuu kahteen vesistöön, koilliseen Karjaanjoen vesistöön ja kaakkoon Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön. Nykyisessä valuma-aluejaossa järvi luetaan Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön ja siellä Varesjoen valuma-alueeseen. Sinne vedet päätyvät Tervakkaasta noin 2,5 kilometriä etelään Salon ja Lohjan rajalla sijaitsevaan Säräjärveen laskevien ojien kautta. Ehdotetussa uudessa valuma-aluejaossa järvi luetaan Karjaanjoen vesistöön kuuluvan Ropakonjoen valuma-alueeseen. Ropakonjoki on Somerniemen Oinasjärveen laskeva pieni joki, johon vedet Tervakkaalta päätyvät Tervakkaasta noin 1,5 kilometriä länsikoilliseen Salon, Someron ja Lohjan rajalla sijaitsevien Hossojanlähteitten sivuitse.
Muista lähialueen lammista Suolammi laskee Tervakkaaseen idästä suo-ojien kautta. Kolmperäsellä on etelässä Säräjärveen oma-laskuojansa, joka yhtyy Tervakkaan Säräjärven suuntaan johtavaan laskuojaan. Koivulammella ei ole lasku-uomaa ja Härjänsilmä on sitä ympäröivän suon kautta ojitettu pieneen suoppasuohon idässä.
Vesistöhistoriaa

Vuonna 1958 suoritetun maanmittaustoimituksen kartassa, joka perustuu täydennettynä vuonna 1930 metsänhoitoa varten mitattuun karttaan, Tervakkaan, siihen laskevan Suolammin ja Tervakkaan eteläpuolella sijaitsevan Kolmperäisen nykyiset laskuojat on merkitty karttaan vedenjohtorasitteina 1,5 metriä leveille ojille.
Peruskartassa vuodelta 1965, joka on kartoitettu vuonna 1962 ja ilmakuvattu vuonna 1961, nämä ojitukset näkyvät toteutettuina Suolammista Tervakkaaseen ja Tervakkaasta Säräjärveen johtavien laskuojien osalta. Lisäksi on ojitettu Tervakkaan itäpuolista suota laskuojan varrella muuten. Samoin on ojitettu Suolammin yläpuolista suota Suolammiin ja Särämäen luoteispuolisia suopainanteita sekä Tervakkaaseen että sen eteläpuolella sijaitsevaan Kolmperäseen. Myös Kolmperäsen eteläpuolisesta suosta on kaivettu oja Säräjärveen.
Peruskartassa vuodelta 1981, joka on ilmakuvattu 1976 ja kartoitettu 1978, ojituksia on täydennetty kaikissa äsken mainituissa kohdissa ja Tervakkaan itäpuolisesta suosta on kaivettu uusi, koilliseen virtaava oja pitkin Hossojalähteisiin johtavaa matalaa painannetta, joka korkeuskäyrien perusteella on muutoinkin laskenut Hossojanlähteiden suuntaan. Samalla on kaivettu ojat Tervakkaan ja sen pohjoispuolisen Härjänsilmän lammen välille ja Tervakkaan pohjoiskärjestä pohjoiseen. Perukartassa vuodelta 1991 tilanne ei ole muuttunut paitsi että ojassa Hossojanlähteiden suuntaan on ojan alapään alapuolella merkitty karttaan lyhyt noro.
Nykytilanteessa maastossa Tervakkaan itäpuoliselta suolta Hossojanlähteiden suuntaan virtaava oja päätyy pieneen altaaseen alapuolisen matalan painanteen yläpäässä ja tästä jatkuu samaan suuntaan märkä notkelma. Härjänsilmän lampea ympäröivä suo on joskus vuoden 1991 jälkeen ojitettu itään matalaan suppasuohon, vaikka edelleen lammesta on oja myös etelään Tervakkaan suuntaan.
Suomalainen novellielokuva

Suomalainen novellielokuva on Suomen elokuvasäätiön ja Yleisradion helmikuussa 2007 käynnistämä hanke, jonka tarkoitus oli alun perin kannustaa tuotantoyhtiöitä tuottamaan nuorien, lupaavien tekijöiden elokuvia. Vuodesta 2011 tekijöiden ikä ja kokemusaste ei ole enää ollut määrittelevä tekijä projektien valinnassa.
Hankkeessa tuetaan vuosittain kolmesta neljään elokuvaa, joista jokainen saa 170 000 euron suuruisen rahoituksen (SES 85 000 €, YLE 85 000 €). Tämän lisäksi tuotantoyhtiöt voivat hakea ulkopuolista rahoitusta. Valmiiden elokuvien tulee olla kestoltaan noin 28 minuuttia, jotta ne mahtuvat 30 minuutin ohjelmapaikkaan. Elokuvat esitetään YLE TV1:n Kotikatsomossa.
Svensk Novellfilm

Novellielokuvahankkeeseen on otettu mallia Ruotsista, jossa Sveriges Televisionin ja Svenska Filminstitutetin järjestämä Svensk Novellfilm -kilpailu on järjestetty vuosittain vuodesta 2002 lähtien.
Valitut elokuvat julkistetaan Göteborgin elokuvajuhlilla, joilla myös palkitaan edellisen vuoden paras novellielokuva 200 000 kruunun rahapalkinnolla. Vuosittain on rahoitettu kuudesta yhdeksään eri novellielokuvaa. Vuonna 2010 elokuvia tuotetaan kuusi, joista kutakin rahoitetaan noin 1 600 000 kruunulla (noin 156 000 €)
Vuoden 2007 novellielokuvat

Ensimmäiseen novellielokuvakilpailuun osallistui 77 ehdotusta, joista valittiin:
Kaupunkilaisia, käsikirjoitus Khadar Ahmed, ohjaus Juho Kuosmanen, tuotanto Auli Mantila / Elokuvayhtiö Aamu
Luola, käsikirjoitus Panu Heikkilä ja Ville Haapasalo, ohjaus Panu Heikkilä, tuotanto Pekka Lehtonen / Fantomatico
Monte rosso, käsikirjoitus Jon Sundell, ohjaus Tuomas Milonoff ja Jon Sundell, tuotanto Riku Rantala / GimmeYaWallet Productions
Tyttöjen ilta, käsikirjoitus Kirsikka Saari, ohjaus Reetta Aalto, tuotanto Kaarle Aho ja Kai Nordberg / Making Movies
Vuoden 2008 novellielokuvat

Toiseen novellielokuvakilpailuun osallistui 53 ehdotusta, joista valittiin:
Kesäpaikka, käsikirjoitus Juuli Niemi, ohjaaja Inari Niemi , tuotanto Leena Mäenpää-Bentley / Dionysos Films
Sininen delfiini, käsikirjoitus ja ohjaus Anna Maria Jóakimsdóttir Hutri, tuotanto Aleksi Bardy / Helsinki-filmi
Suurin ja kaunein, käsikirjoitus Kaarle Aho, ohjaus Teppo Airaksinen, tuotanto Kai Nordberg / Making Movies
Viikko ennen vappua, käsikirjoitus Ilmari Aho ja Hamy Ramezan, ohjaus Hamy Ramezan, tuotanto Cilla Werning / For Real Productions
Vuoden 2009 novellielokuvat

Kolmanteen novellielokuvakilpailuun mennessä 56 ehdotusta, joista valittiin:
Ilmianto, käsikirjoitus Paula Korva, ohjaus Milla Pelkonen, tuotanto Seija-Liisa Eskola, Matila Röhr Nordisk
Lipunpolttajat, käsikirjoitus ja ohjaus Mike Pohjola, tuotanto Misha Jaari / Bufo ja Mark Lwoff
Pikkuveli, käsikirjoitus Joona Kivirinta ja Oskari Sipola, ohjaus Oskari Sipola, tuotanto Jukka Helle, Jesse Fryckman / Solar Films - Bronson Club
Tokio Baby, käsikirjoitus Aino Lappalainen ja Anna Lappalainen, ohjaus Tommi Kainulainen, tuotanto Merja Ritola / Blind Spot Pictures ja Tero Kaukomaa
Elokuva "Lipunpolttajat" ei koskaan valmistunut, vaan YLE TV1 esitti muut kolme vuoden 2009 novellielokuvaa keväällä 2010.
Vuoden 2012 novellielokuvat

Toiseen novellielokuvakilpailuun osallistui 76 ehdotusta, joista kuuden hankkeen jatkokehittelyn jälkeen valittiin:
Gambian tähdet, käsikirjoitus Sami Keski-Vähälä, ohjaaja Mika Hotakainen , tuotanto Ville Myllyrinne / Funfar Films
Jäminkipohja, käsikirjoitus Matti Kihlström, ohjaaja Mika Kurvinen, tuotanto Risto Nikkilä / Otto-tuotanto
Käsilaukku, käsikirjoitus Auli Mantila, ohjaus Mikko Myllylahti, tuotanto Jussi Rantamäki / Elokuvayhtiö Aamu
Aiheesta muualla

Svensk novellfilm på svt.se (ruotsiksi)
Luola -elokuvan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Monte Rosso -elokuvan kotisivut
Elokuva Tyttöjen ilta- YLE:n Kotikatsomon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaupunkilaisia -elokuva Suomen Elokuvakontakti ry:n sivuilla
Kallion Palloseura

Kallion Palloseura (KaPS) oli suomalainen jalkapalloseura Helsingin Kalliosta.
Historia

Seuran edustusjoukkue nousi kaudeksi 1945 Suomensarjaan, jossa se sijoittui heti lohkonsa toiseksi. Tällöin se säilytti myös sarjapaikkansa sarjauudistusten myötä. Kaudella 1946–1947 seura voitti lohkonsa ja pääsi Mestaruussarjan karsintoihin. KaPS sijoittui kuitenkin karsintasarjan viimeiseksi, eikä onnistunut sarjanousussa. Kaudet 1949–1953 seura pelasi Suomensarjan itä-lohkossa, josta se putosi kauden 1953 päätteeksi. Sarjanousu takaisin toiselle sarjatasolle onnistui vasta vuonna 1967, mutta vain yhdeksi kaudeksi. Neljä vuotta myöhemmin KaPS nousi takaisin Suomensarjaan, mutta tällöinkin vain yhdeksi kaudeksi. Tämän jälkeen seura ei pelannut kolmella korkeimmalla sarjatasolla.