stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Länsi-Lesbos

| Länsi-Lesbos Länsi-Lesboksen kunta Δυτική Λέσβος Δήμος Δυτικής Λέσβου |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Länsi-Lesbos
 Koordinaatit: 39°13′N, 26°05′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Lesbos
Perustettu:  1.9.2019
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  
 – Kuntakeskus:  Kalloní
Väkiluku (2011):  28 564
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Länsi-Lesbos (kreik. Δυτική Λέσβος, Dytikí Lésvos eli Δήμος Δυτικής Λέσβου, Dímos Dytikís Lésvou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Lesboksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnan väkiluku on 28 564 (vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella). Kunnan kuntakeskus on Kalloní.
Länsi-Lesboksen kunta käsittää nimensä mukaisesti Lesboksen länsiosan. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: pohjoisrannikon Ágios Geórgios, etelärannikon Ágios Geórgios, Garmpiás (Kalloní), Kavaloúros (Sedoúsa), Megalonísi, Mikró Nisí, Póchis, Prasológos, Skordonísi, ja Telóni (Megalonísi Gavvathá) sekä Tomaronísian saaret eli Áspri Plakoúda, Asprónisos, Barmpaliás, Mávri Plakoúda, Panagiá ja Tsoukalás.
Länsi-Lesboksen kunta syntyi 1. syyskuuta 2019, kun aiempi vuonna 2011 Kallikrates-suunnitelman myötä muodostettu Lesboksen kunta jaettiin Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kahdeksi kunnaksi, joista toinen on Mytilínin kunta.
Mark Valley

| Mark Valley |
| --- | --- |
 Valley vuoden 2010 Comic-Conissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mark Thomas Valley
Syntynyt: 24. joulukuuta 1964 (ikä 59)  Ogdensburg, New York
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Anna Torv (2008–2010)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Brad Chase (Boston Legal) John Scott (Fringe – rajamailla)  Christopher Chance  (Human Target)
Aiheesta muualla
www.MarkValley.com
IMDb 
Mark Thomas Valley (s. 24. joulukuuta 1964 Ogdensburg, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleista lukuisissa televisiosarjoissa, kuten Brad Chasen roolista draamasarjassa Boston Legal vuosina 2004–2007, John Scottin roolista tieteissarjassa Fringe – rajamailla vuosina 2008–2009 sekä Christopher Chasen roolista toimintasarjassa Human Target vuodesta 2010.
Valleylla on aiemmin ollut vakituisia rooleja muun muassa sarjoissa Pasadena, Keen Eddie ja Päivien viemää.
Yksityiselämä

Valley meni joulukuussa 2008 naimisiin Fringe – rajamailla -sarjassa tapaamansa kanssanäyttelijä Anna Torvin kanssa. He erosivat vuoden 2010 alussa.
Aiheesta muualla

Mark Valley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Länsi-Kreikka

| Länsi-Kreikan alue Περιφέρεια Δυτικής Ελλάδας> Alue |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos, Länsi-Kreikka ja Jooniansaaret
Alueyksiköitä:  3
Kuntia:  19
Perustettu:  1987
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Patras
Pinta-ala:  11 350 km² (6.)
Väkiluku (2021):  648 220 (4.)
 – väestötiheys:  57,11 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GR-G
 – NUTS:  EL63
 
www.pde.gov.gr
Länsi-Kreikka (kreik. Δυτική Ελλάδα, Dytikí Elláda) eli Länsi-Kreikan alue (Περιφέρεια Δυτικής Ελλάδας, Periféreia Dytikís Elládas) on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Peloponnesoksen, Länsi-Kreikan ja Jooniansaarten hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Patras.
Hallintoalue sijaitsee nimensä mukaisesti läntisessä Kreikassa, ja osa siitä on Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa ja osa manner-Kreikan länsiosassa. Alueen pinta-ala on 11 350 neliökilometriä ja asukasluku 648 220 (vuonna 2021).
Alueyksiköt ja kunnat

Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
| Alueyksikkö | Kunta | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Akhaianalueyksikkö | Patras (Pátra) | 213 984 |
| Akhaianalueyksikkö | Aigiáleia | 49 872 |
| Akhaianalueyksikkö | Dytikí Achaḯa | 25 916 |
| Akhaianalueyksikkö | Erýmanthos | 8 877 |
| Akhaianalueyksikkö | Kalávryta | 11 045 |
Akhaianalueyksikkö: Yhteensä: 309 694
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Mesolóngi (Ierá Póli Mesolongíou) | 34 416 |
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Agrínio | 94 181 |
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Áktio-Vónitsa | 17 370 |
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Amfilochía | 17 056 |
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Nafpaktía | 27 800 |
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Thérmo | 8 242 |
| Aitolia-Akarnanianalueyksikkö | Xirómero | 11 737 |
Aitolia-Akarnanianalueyksikkö: Yhteensä: 210 802
| Eliksenalueyksikkö | Pýrgos | 47 995 |
| Eliksenalueyksikkö | Andravída-Kyllíni | 21 581 |
| Eliksenalueyksikkö | Andrítsaina-Kréstena | 14 109 |
| Eliksenalueyksikkö | Archaía Olympía | 13 409 |
| Eliksenalueyksikkö | Ilída | 32 219 |
| Eliksenalueyksikkö | Pineiós | 21 034 |
| Eliksenalueyksikkö | Zacháro | 8 953 |
Eliksenalueyksikkö: Yhteensä: 159 300
Yhteensä: 679 796
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsi-Kreikka Wikimedia Commonsissa
Περιφέρεια Δυτικής Ελλάδας. Länsi-Kreikan alueen kotisivu. (kreikaksi)
Kreikan alueet
| --- | --- |
Alueet:   Attika  Epeiros  Etelä-Egean saaret  Itä-Makedonia ja Traakia  Jooniansaaret  Keski-Kreikka  Keski-Makedonia  Kreeta  Länsi-Kreikka  Länsi-Makedonia  Peloponnesos  Pohjois-Egean saaret  Thessalia 
Itsehallintoalueet:  Athos (Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio)
Länsi-Kreikan alue
| --- | --- |
Akhaian alueyksikkö:   Aigiáleia  Erýmanthos  Kalávryta  Patras  Dytikí Achaḯa 
Aitolia-Akarnanian alueyksikkö:   Agrínio  Áktio-Vónitsa  Amfilochía  Mesolóngi  Nafpaktía  Thérmo  Xirómero 
Eliksen alueyksikkö:   Archaía Olympía  Andravída-Kyllíni  Andrítsaina-Kréstena  Ilída  Pineiós  Pýrgos  Zacháro
Manitobansusi

| Manitobansusi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Koirat Canis
Laji::  Susi lupus
Alalaji::  griseoalbus
Kolmiosainen nimi
 Canis lupus griseoalbus  Baird, 1858 
Katso myös
   Manitobansusi Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Manitobansusi Canis lupus griseoalbus tunnetaan monilla eri nimillä saskatshewaninsusi, Grey-White Wolf ja Manitoba Wolf. Kaikki tutkijat eivät pidä sitä omana alalajinaan vaan vain isokokoisina Canis lupus hudsonicus -alalajin yksilöinä.
Ulkonäkö

Suden väritys vaihtelee paljon, harmaa, ruskea, musta ja harvinainen valkoinen.
Levinneisyys

Manitobansutta on tavattu Manitoban lisäksi Saskatchewanissa ja Albertan pohjoisosissa.
Aiheesta muualla

Suden alalajit Tunturisusi
Käännös suomeksi
Manitoban varakuvernööri

Manitoban varakuvernöörin lippu
Manitoban varakuvernööri on Brittiläisen kansainyhteisön monarkin (tällä hetkellä Elisabet II) edustaja Manitoban provinssissa Kanadassa. Kanadan pääministeri Stephen Harper nimitti nykyisen varakuvernöörin Philip S. Leen virkaan 19. kesäkuuta 2009, hän lausui virkavalansa 1. heinäkuuta.
Varakuvernöörin nimittää Kanadan kenraalikuvernööri pääministerin ehdotuksesta neuvoteltuaan nimityksestä provinssin pääministerin kanssa. Kauden pituudeksi on Kanadan perustuslaissa määritelty viisi vuotta, mutta kenraalikuvernööri voi pääministerin pyynnöstä jatkaa kautta.
Varakuvernöörin tehtävät ovat lähinnä edustuksellisia. Hänen tehtäviinsä kuuluu myös jakaa useita palkintoja ja tunnustuksia kansalaisille. Hänestä tulee automaattisesti Order of Manitoban kansleri ja seremoniallisesti nimittää uudet jäsenet.
Historia

Manitoban varakuvernöörin virka perustettiin vuonna 1870 jolloin Manitoban provinssi luotiin ja liittyi osaksi Kanadan valtioliittoa. Varakuvernöörinä on toiminut 24 henkilöä viran perustamisesta lähtien, joiden joukossa provinssin ensimmäinen naispuolinen varakuvernööri Pearl McGonigal ja ensimmäinen métis varakuvernööri W. Yvon Dumont.
Vuosina 1870–1876 varakuvernöörin vastuualueeseen Manitoban lisäksi kuului Luoteisterritoriot. Vuosina 1876–1905 vastuualueeseen kuului Manitoba ja Keewatinin hallintoalue
Luettelo Manitoban varakuvernööreistä

| Varakuvernööri | Virka-aika |
| --- | --- |
Adams George Archibald: 1870-1872 (*)
Alexander Morris: 1872-1877
Joseph Edouard Cauchon: 1877-1882
James Cox Aikins: 1882-1888
John Christian Schultz: 1888-1895
James Colebrooke Patterson: 1895-1900
Daniel Hunter McMillan: 1900-1911
Douglas Colin Cameron: 1911-1916
James Albert Manning Aikins: 1916-1926
Theodore Arthur Burrows: 1926-1929
James Duncan McGregor: 1929-1934
William Johnston Tupper: 1934-1940
Roland Fairbairn McWilliams: 1940-1953
John Stewart McDiarmid: 1953-1960
Errick French Willis: 1960-1965
Richard Spink Bowles: 1965-1970
William John McKeag: 1970-1976
Francis Lawrence Jobin: 1976-1981
Pearl McGonigal: 1981-1986
George Johnson: 1986-1993
W. Yvon Dumont: 1993-1999
Peter M. Liba: 1999-2004
John Harvard: 2004-2009
Philip Lee: 2009-
(*) Francis Godschall Johnson nimitettiin varakuvernööriksi 9. huhtikuuta 1872, mutta nimitys peruttiin ennen virkavalan suorittamista. Joissakin lähteissä hänen nimensä on mukana listoilla.
Aiheesta muualla

Manitoban varakuvernöörin kotisivut (englanniksi),(ranskaksi)
Sateenkaariperheet

| Sateenkaariperheet ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1997
Toimiala:  lastensuojelu
Kotipaikka:  Helsinki
Puheenjohtaja:  Elina Laavi
Hallitus:  Krister Karttunen (vpj.) Paula Myöhänen Marjukka Irni Juha-Pekka Hippi Juha Ojaniemi 
Aiheesta muualla
www.sateenkaariperheet.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sateenkaariperheet ry on valtakunnallinen lastensuojelu- ja perhejärjestö, jonka keskeiset työalueet ovat ihmisoikeudet, perhepolitiikka, lapsi-, nuoriso- ja perhetyö, sosiaali-, terveys- ja koulutuspalvelut, sekä moninaisuuskasvatustyö. Järjestö on Lastensuojelun Keskusliiton, SOSTEn sekä Setan jäsen. Yhdistys toimii sateenkaariperheiden lasten ja vanhempien ja perhettä suunnittelevien ihmisten sekä tästä kiinnostuneiden kontaktifoorumina. Sateenkaariperheet toimii myös tukiryhmänä, oikeuksien puolustajana ja edunvalvojana. Yhdistyksen tavoitteena on myös asiallisen tiedon välittäminen sateenkaariperheistä.
Aiheesta muualla

Sateenkaariperheet ry:n kotisivut
NHL 17

| NHL 17 |
| --- | --- |

 Kansainvälisessä kansikuvassa on St. Louis Bluesin Vladimir Tarasenko
Kehittäjä:  EA Canada
Julkaisija:  EA Sports
Pelisarja:  NHL
Pelimoottori:  Ignite
Julkaistu:  15. syyskuuta 2016
Lajityyppi:  urheilu (jääkiekko)
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI 12 ESRB 10+
Alusta:  Playstation 4 Xbox One
Jakelumuoto:  Blu-Ray, Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
NHL 17 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli, joka julkaistiin Euroopassa 15. syyskuuta 2016.
Pelisarja sisältää kahdentoista vuoden tauon jälkeen myös jääkiekon maailmancupin.
Ensimmäinen virallinen tiedote pelistä julkaistiin 22. huhtikuuta 2016, ja ensimmäinen traileri julkistettiin 26. huhtikuuta 2016.
Pelin kannessa esiintyy venäläinen Vladimir Tarasenko.
Vahvistetut liigat

NHL
AHL
ECHL
CHL
SM-liiga
NLA
SHL
Extraliga
DEL-liiga
Maajoukkueet
Lisensoidut World Cup -joukkueet
Lisensoimattomat tavalliset maajoukkueet
Luettelo Forgotten Realmsin tapahtumapaikoista

Tämä on lista Forgotten Realms -fantasiamaailman tapahtumapaikoista.
Jäätuulen laakso

Jäätuulen laakso (Icewind Dale) on kaukana Faerunin pohjoisosassa, Maailmanselkä-nimisen vuoriston pohjoispuolella sijaitseva tasanko. Regheldin Jäätiköltä ja Ajelehtivan Jään Mereltä puhaltavat kylmät tuulet ovat antaneet tasangolle nimen. Tällä autiolla lakeudella asuvat vain Kymmeneen kaupunkiin hakeutuneet hylkiöt, jotka eivät voi asua sivistyneissä kaupungeissa ja tundraa hallitsevat barbaarit.
Jäätuulen laakso > Kymmenen kaupunkia

Kymmenen kaupunkia (Ten Towns) on Kelvinin Paadeksi kutsutun kalliomuodostelman juurelle muodostunut yhteisö, johon kuuluu kymmenen erillistä kaupunkia. Kaupungit ovat kolmen järven, Maer Dualdonin, Lac Dinnesheren ja Punaveden ympäristössä.
Kymmenen kaupunkia
Bryn Shander
Targos
Termalaine
Caer-Koning
Caer-Dineval
Bremen
Idänpää (Easthaven)
Good Mead
Douganin monttu (Dougan's Hole)
Yksinäisenkorpi (Lonelywood)
Jäätuulen laakso > Ainasula

Jäätuulen laakson pohjukassa on kuuma lähde jota barbaarit nimittävät Ainasulaksi (Evermelt). Sen kautta pääsee Ingeloakastimizilianin, Jääsurmaksikin kutsutun valkoisen lohikäärmeen luolaan.
Pohjola

Pohjola (The North) on yleinen nimitys koko Faerunin pohjoiselle osalle. Alueella on muutamia merkittäviä keskuksia.
Pohjola > Hopeakuu

Hopeakuu (Silverymoon) on Pohjolan keskus. Sitä hallitsee Alustriel, yksi Seitsemästä sisaresta.
Pohjola > Luskan

Jäätuulen laaksoon johtavan solan eteläpuolella on Luskanin satamakaupunki. Niin sanotuissa sivistyneissä yhteisöissä Luskanin maine on melko kyseenalainen.
Pohjola > Mithralsali

Mithralsali (Mithral Hall) on vanha kääpiöiden kaivoskaupunki Maailmanselän vuoriston eteläpuolella.
Uumenenala

Uumenenalaksi (The Underdark) kutsutaan koko laajaa käytävien ja luolien verkostoa, joka levittäytyy Torilin pinnan alapuolella. Se on drowien, duergarien, syvänmaahisten ja monien hirviöiden valoton kotimaa.
Uumenenala > Menzoberranzan

Menzoberranzanin drowkaupunkia hallitsee kahdeksan matriarkkaäidin neuvosto, jonka valta on kuitenkin vain hyvin pinnallista, sillä Lolth ei suosi järjestäytyneisyyttä. Menzoberranzanin korkein valtahuone on Baenre, jonka matriarkkaäitiä pidetään Lolthin lähimpänä suosikkina. Baenren huone on ollut useita satoja vuosia ensimmäinen huone.
Uumenenala > Blingdenstone

Menzoberranzanin lähellä on drowien pahimpien vihollisten svirfneblien kaupunki, Blingdenstone. Syvämaahisten kaupunki on levittäytynyt useisiin pienempiin luoliin ja käytäviin, jotka ympäröivät suurta keskusluolaa, missä kohoaa maahiskuninkaan linna.
Marisa Merz

| Marisa Merz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1926 Torino, Italia
Kuollut: 20. heinäkuuta 2019 (93 vuotta) 1926 Torino, Italia
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Taidesuuntaus:  arte povera
Marisa Merz (23. toukokuuta 1926 Torino, Italia – 20. heinäkuuta 2019 Torino) oli italialainen taiteilija ja kuvanveistäjä. Hän oli ainoa nainen, joka on yhdistetty 1960-luvun Italiassa alkunsa saaneeseen arte povera -taidesuuntaukseen.
Elämä ja ura

Merzin elämästä ennen vuotta 1960 tiedetään julkisuudessa hyvin vähän. Hänen torinolainen isänsä työskenteli Fiatin autotehtailla. Nuorena Merz opiskeli klassista balettia ja toimi jonkin aikaa taiteilija Felice Casoratin mallina. 1950-luvulla hän tutustui Torinon taiteilijapiireissä Mario Merziin, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1960. Pariskunta asui kolme vuotta Sveitsin Alpeilla pienessä Frutigenin kylässä, jossa vuonna 1960 syntyi heidän tyttärensä Beatrice (Bea) Merz. Italiaan palattuaan pariskunta alkoi tehdä taidetta. Marisa ja Mario Merz toteuttiva teoksia myös taiteilijaparina. Jäätyään leskeksi vuonna 2003 Merz jatkoi taiteen tekemistä vielä yli 90-vuotiaaksi.
Merz piti ensimmäiset yksityisnäyttelynsä Torinossa vuonna 1967 Gian Enzo Speronen galleriassa, Galleria Civica d’Arte Modernassa sekä vastakulttuurisella Piper Pluri -clubilla, joka toimi myös happeningien esityspaikkana. Vuonna 1968 hän osallistui Amalfilla Germano Celantin kuratoimaan kolmipäiväiseen Arte Povera píu Azione Povera -tapahtumaan, joka merkitsi alkua myös Arte Povera -taidesuuntaukselle. Suuntauksen taitailijat valmistivat teoksensa arkisista, "köyhistä" (it. povera), materiaaleista, kuten katoavista tai löydetyistä aineksista haastaen materiaalivalinnoilla taidetta kaupallisena kulutushyödykkeenä.
Marisa Merz toimi Torinon kokeellisen taiteen kenttää osana, mutta pienen lapsen äitinä 1960-luvulla hänen taiteellinen työskentelynsä kietoutui  kuitenkin käytännössä paljolti kodin piiriin. Kotona, työhuoneen sijaan, Merz valmisti alumiinikaistaleista myös ensimmäisen Living sculpture -veistoksensa (suom. "elävä veistos"), orgaanisenmuotoisen veistoksen, joka levittäytyi asunnon eri huoneisiin. Merz toteutti Living sculpture -veistoksista sittemmin eri versioita. Hän valmisti teoksia myös käsityötekniikoin, muun muassa kuparilangasta neuloen.
Merzin tuotannon on tulkittu kertovan hänen henkilökohtaisesta elämästään. Vaikka Celant ei maininnut Marisa Merziä arte povera -taidesuuntaukselle vuonna 1967 laatimassa manifestissa, Merz osallistui teoksillaan arte poveran näyttelyihin. Hänen taiteellisen tuotantonsa merkitys suuntauksen pyrkimysten osana on saanut huomiota vasta paljon myöhemmin. Ensimmäinen laajempi Merzin retrospektiivinäyttely järjestettiin vasta vuonna 2017. Vuonna 2013 Merz palkittiin elämäntyöstään Venetsian biennaalissa Kultaisella leijonalla (Leone d'Oro). Hän menehtyi heinäkuussa 2019 yhdeksänkymmenenkolmen vuoden ikäisenä.
Marisa Merzin The Sky Is a Great Space -näyttely The Met Breuer -museossa vuonna 2017.
Frontier Airlines

| Frontier Airlines |
| --- | --- |

 IATA: F9  –  ICAO: FFT 
Kutsukoodi:  FRONTIER FLIGHT
Perustettu:  1994
Laivaston koko:  110
Kohteiden määrä:  60
Tunnuslause:  A Whole Different Animal
Solmukohdat:  Denverin kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Frontier Airlines Holdings
Kotipaikka:   Denver, Colorado
Kanta-asiakasohjelma:  EarlyReturns
Avainhenkilö(t):  Bryan Bedford (toimitusjohtaja)
Yhtiön sivut:  www.frontierairlines.com
Frontier Airlines (IATA: F9, ICAO: FFT, kutsukoodi: FRONTIER FLIGHT) on 1994 perustettu denveriläinen halpalentoyhtiö. Yhtiö lentää Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Kanadassa. Yhtiön laivasto koostuu 110 Airbus-koneesta ja sillä on kohteita 60.
Indigo Partners osti Frontier Airlinesin Republic Airways Holdingsilta 3. joulukuuta 2013. Frontierin ilmoitettiin siirtyvän ultrahalpalentoyhtiö-strategiaan.
Laivasto

Yhtiön laivasto elokuussa 2021:
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 1 | — | Poistuu laivastosta vuoden 2021 kuluessa. |
| Airbus A320-200 | 19 | — |  |
| Airbus A320neo | 69 | 60 |  |
| Airbus A321-200 | 21 | 10 |  |
| Airbus A321neo | — | 67 |  |
| Airbus A321XLR | — | 68 |  |
| Yhteensä | 110 | 205 |  |
Laivaston keski-ikä 4,1 vuotta (Elokuu 2021).
Frontier Airlinesin Airbus A318 Denverissä.
Marcello Piacentini

Marcello Piacentini nuorena vuonna 1900.
Marcello Piacentini (18. joulukuuta 1881 Rooma – 18. toukokuuta 1960 Rooma) oli italialainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän oli Italian johtava arkkitehti fasistien vallan aikana.
Ura ja päätyöt

Marcello Piacentinin isä oli tunnettu arkkitehti Pio Piacentini. Piacentinin ensimmäinen merkittävä suunnittelutyö oli häneltä vain 26-vuotiaana tilattu Bergamon kaupungin uusi asemakaava. Piacentini suunnitteli paljon rakennuksia Italian silloiseen siirtomaahan Libyaan, erityisesti Kyrenaikan maakuntaan, jossa hän vastasi jonkin aikaa kaikista julkisista rakennushankkeista. Hän suunnitteli Bengasin kaupunkiin Albergo Italia -hotellin (1913), keskusrautatieaseman (1916), kaupungintalon sisätilat (1925) ja Berenice-teatterin (1928). Italiaan hän suunnitteli muun muassa ensimmäiseen maailmansotaan liittyviä muistomerkkejä, kuten Bolzanon voiton monumentin (1928) ja Arco della Vittoria -riemukaaren Genovassa (1931). Hän suunnitteli myös Rooman oopperatalon uudistustyöt vuosina 1926–1928. Piacentini kuului vuonna 1924 asetettuun komissioon, joka valmisteli Rooman asemakaavan uudistuksen. Vuonna 1931 hyväksytty asemakaava mahdollisti monien historiallisten rakennusten purkamisen pääkaupungin keskustassa.
Parhaiten Piacentini tunnetaan fasismin vallan aikana Roomaan suunnittelemistaan näyttävistä kohteista. Niitä ovat muun muassa vuosina 1932–1935 rakennettu Rooman Sapienza-yliopiston uusi kampusalue (Città universitaria) ja yhdessä Attilio Spaccarellin kanssa suunniteltu Pietarinkirkolle johtava Via della Conciliazione -katu, joka toteutettiin vuosina 1936–1950. Muita tämän kauden töitä ovat Sacro Cuore di Cristo Re -kirkko Roomassa (1920–1934), Piazza della Vittoria -aukio Bresciassa (1927–1932), Museo Nazionale della Magna Grecia -museorakennus Reggio di Calabriassa (1932–1941) ja Generali-yhtiön talo Jerusalemissa (1935). Piacentini saavutti viimeistään 1930-luvun jälkipuoliskolla Italian johtavan arkkitehdin aseman, sillä hänen katsottiin luovan fasismin olemusta kuvaavaa arkkitehtuuria. Hän johti Rooman esikaupunkialueelle vuosina 1938–1942 rakennetun EUR-mallikaupungin suunnittelua ja toimi hankkeen pääkomissaarina diktaattori Benito Mussolinin toiveesta. Piacentini oli myös Sapienza-yliopiston kaupunkisuunnittelun professori.
Fasismin kukistumisen jälkeen Piacentini ei työskennellyt muutamaan vuoteen. Sodanjälkeisiin töihin kuuluu muun muassa Teatro Sistina -teatteri Roomassa (1949). Piacentini suunnitteli myös vuoden 1960 Rooman olympialaisia varten rakennetun EURin urheilupalatsin yhdessä Pier Luigi Nervin kanssa.
Tyyli

Piacentinin arkkitehtuuria on luonnehdittu pelkistetyksi uusklassismiksi. Se edusti eräänlaista välimuotoa Novecento Italiano -arkkitehtiryhmän uusklassismista ja kilpailevan Gruppo 7 -ryhmän rationalismista. Nuoruudessaan Piacentini oli arvostellut 1900-luvun alun italialaista arkkitehtuuria hallinnutta akateemista klassismia ja vaatinut ”autenttista modernismia”. Vuosina 1917–1922 hän alkoi pelkistää klassismia omissa suunnittelutöissään, tosin hänen Libyaan suunnittelemansa rakennukset edustavat pääasiassa italialaiselle siirtomaa-arkkitehtuurille tyypillistä uusmaurilaista tyyliä. 1930-luvun alkupuolella Piacentini joutui muuttamaan tyyliään rationalismin suuntaan Mussolinin asetuttua tukemaan sitä. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi vallanpitäjien uusien toiveiden mukaisesti antiikin Rooman arkkitehtuuria jäljittelevään monumentaaliseen uusklassismiin, jossa säilyi myös rationalismin ja modernismin elementtejä. Vuonna 1938 Piacentini vaati italialaisia arkkitehteja palaamaan takaisin ”kansallisiin” rakennusmateriaaleihin kuten kiveen ja marmoriin.
Kuvagalleria

Bolzanon voiton monumentti (1928)
Rooman yliopiston päärakennus (1935)
Generali-talo (1935)
Museo Nazionale della Magna Grecia (1942)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcello Piacentini Wikimedia Commonsissa
Kuvia Piacentinin suunnittelutöistä
La Citta Universitaria. Rooman uusi yliopistokaupunki, Kuva, 02.02.1938, nro 3, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Escada

| Escada SE |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  1976
Perustaja:  Margaretha Ley Wolfgang Ley
Kotipaikka:  Aschheim, Saksa
Tuotteet:  naisten muoti laukut kengät hajuvedet silmälasit lasten muoti
Omistaja:  Megha Mittal
Kotisivu:  escada.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Escadan myymälä Hongkongissa vuonna 2012.
Escada on 1976 perustettu saksalainen muotitalo. Päätoimipaikka on Aschheimissa. Sen taustalla on Wolfgang ja Margaretha Leyn Münchenissä 1970-luvun alussa perustama neuletuotteita valmistanut yritys. Ruotsalaissyntyinen Margaretha Ley oli aiemmin työskennellyt mallina muun muassa Fathilla ja ruotsalaisen vaateyrityksen Lejan palveluksessa.
Yritys nousi menestykseen heti ensimmäisinä vuosina. Yrityksestä tuli julkinen osakeyhtiö 1986, ja se lähti laajentamaan voimakkaasti. Margaretha Ley kuoli äkillisesti 1992, ja samaan aikaan alkanut maailmanlaajuinen lama ajoi yrityksen vaikeuksiin. Se pääsi kuitenkin jaloilleen, mutta 2000-luvun alussa se joutui turvautumaan laajoihin järjestelyihin, joiden avulla yritys saatiin kuntoon, ja se alkoi suuntautua Aasian markkinoille.
Escada ajautui konkurssiin elokuussa 2009. Saman vuoden marraskuussa 2009 Escadan osti lontoolainen intialaissyntyinen miljardööri Lakshmi Mittal, jonka miniä Megha Mittalista tuli Escadan hallituksen puheenjohtaja.  [lähde? ]
Mittal myi Escadan lokakuussa 2019 yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiö Regentille.