stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Kuoppamäki
Yksityiselämä ja suku

Jukka Kuoppamäki tapasi vaimonsa, Sirpa Mirjam Salosen, Lauttasaaren yhteiskoululla järjestetyissä tansseissa syyskuussa 1961. Seuraavan vuoden marraskuussa he menivät naimisiin. Heidät on vihitty avioliittoon kolmesti, koska Kristiyhteisössä avioliitto on 25 vuoden välein uudistettava sakramentti. Sirpa Kuoppamäki on työskennellyt toimittajana, ja hän oli myös television Levyraadin vakiojäsen vuodesta 1968 lähes kymmenen vuoden ajan. Jukka ja Sirpa Kuoppamäellä on kaikkiaan seitsemän lasta. Tyttäret Anna, Inka ja Taika ovat isänsä tavoin laulajia.
Jukka Kuoppamäki on kirjailija Zachris Topeliuksen jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa. Topelius oli Kuoppamäen isoäidin isoisä. Kuoppamäen isän isä oli teollisuusneuvos Lauri Kuoppamäki.
Maailmankatsomus > Yhteiskunta

Kuoppamäki tunnustautuu hipiksi. Hän tutustui hippiaatteeseen jo 1960-luvulla, jolloin hän esimerkiksi kuului Eino Leinon patsaalle kokoontuneen noin 30 nuoren joukkoon. Hän myös harrasti joogaa. Syyskuussa 1967 Kuoppamäki esitti television Jatkoaika-ohjelman avausjaksossa ”aidon hipin” ominaisuudessa kappaleen ”Kukkasen valta”. Esiintymisen vuoksi Kuoppamäkeä on myöhemmin nimitetty Suomen ensimmäiseksi hipiksi. Kuoppamäki on myöhemmin todennut hippiaatteen keskeisten arvojen olevan edelleen ajankohtaisia. Hän on kertonut olevansa huolissaan esimerkiksi ympäristöstä, luonnonvarojen tuhlaamisesta ja ihmisten itsekkyydestä. Kuoppamäki sanoi vuonna 2019 ryhtyneensä vegaaniksi.
Maailmankatsomus > Politiikka

Kuoppamäki liittyi 1960-luvulla SDP:hen, mutta erosi siitä 1970-luvun alussa, kun hänen mukaansa puolueen opetusministeri Ulf Sundqvist ilmoitti mielipiteenään, että tekijänoikeustulot tulisi ottaa valtiolle ja jakaa edelleen eteenpäin poliittisin perustein. Kuoppamäki vierasti ajatusta, että hän myisi mielipiteenvapautensa ”politiikan alttarille”.
Vuonna 1975 Kuoppamäki oli eduskuntavaalien ehdokkaana Suomen Perustuslaillisen Kansanpuolueen riveissä, mutta ei tullut valituksi. Ehdokkuus sai kuitenkin paljon julkisuutta. Ääniä Kuoppamäki sai noin 3 000. Vaalikampanjan aikana hän levytti kappaleen ”Lippu salkoon”, joka soi puolueen tilaisuuksissa. Vuonna 2004 Kuoppamäki pyrki Euroopan parlamenttiin kokoomuksen ehdokkaana. Hänen keräämänsä 4 138 ääntä eivät kuitenkaan riittäneet meppipaikkaan. Kuoppamäki on ilmoittanut, ettei aio enää lähteä mukaan puoluepolitiikkaan. Presidentinvaaleissa 2012 Kuoppamäki oli Sauli Niinistön tukija.
Vuonna 2016 Kuoppamäki kuvasi itseään liberaaliksi, joka kannattaa yhteisöllisyyttä ja rauhaa. Hän kertoi, ettei ole aatteiltaan puhdas oikeistolainen, mutta ei myöskään vasemmistolainen.
Maailmankatsomus > Hengellisyys

Kuoppamäki omaksui itselleen 1970-luvulla antroposofisen maailmankatsomuksen. Henkisen kodin etsimisen hän oli aloittanut 1960-luvulla vierailemalla spiritistien, selvänäkijöiden, ennustajien, teosofien ja ruusuristiläisten luona. Hän liittyi myös vapaamuurareihin. Kuoppamäki ei kuitenkaan tuntenut mitään näistä omakseen.
Käänteentekeväksi vaiheeksi Kuoppamäelle muodostui vuonna 1975 tutustuminen Kristiyhteisöön, jonka liturgia teki Kuoppamäkeen suuren vaikutuksen. Heinä–elokuussa 1976 pastori Helmer Knutar ehdotti Kuoppamäelle muuttoa Stuttgartiin opiskelemaan Kristiyhteisön papiksi. Kuoppamäki muutti Espoon Haukilahdesta Stuttgartiin lopulta huhtikuussa 1977 ja valmistui papiksi 1980. Kuoppamäki työskenteli Saksassa pappina vuoteen 2012, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Vuonna 2015 Kuoppamäki julkaisi kirjan Näkyvän takana, jossa hän käsittelee muun muassa jälleensyntymää, karmaa, rajakokemuksia ja kristillistä infrastruktuuria. Vuonna 2017 ilmestyi teos Totuudenetsijän käsikirja, joka sisältää ohjeita ajatteluun ja meditaatioihin.
Diskografia > Studioalbumit

| --- | --- |
 Mitä kansa haluaa (1966)  Rakkaus on sininen (1968)  On the Rocks (1970)  Kuoppamäki (1970)  Trubaduurilauluja (1971)  Take My Heart (1972,  Puolassa julkaistu englanninkielinen albumi)  Valtatie (1972)  Love (1972)  Little Boy (1972, Yhdysvalloissa julkaistu englanninkielinen albumi)  Highway (1973,  englanninkielinen albumi)  Wounded Knee (1973)  Blue and White (1973,  englanninkielinen albumi)  Blau und weiß (1973,  saksankielinen albumi)  Kultaa tai kunniaa (1973)  Lapsuuteni lumijoulu (1973,  Jukka Kuoppamäki, Piritta ja lapset)  Aurinkomaa (1974)  Väinämöinen (1974)  Viivy vielä hetki (1975)  Päng päng (1976)  Miljoona hikistä kilometriä (1976)  Pilvet (1977)  Rakkautta maailmaan (1978)  Puolesta, ei vastaan (1982) :  Kuningas tai kerjäläinen (1986)  Joulu tulee laulamalla (1990,  Jukka Kuoppamäki, Inka Kuoppamäki ja Eeva-Leena Sariola)  Kerran vielä palaan (1992)  Laulun taika (1997,  Taika ja Jukka Kuoppamäki)  Aika näyttää (1997)  Joulun taika (1997,  Taika ja Jukka Kuoppamäki)  Lemmen taika (1998,  Taika ja Jukka Kuoppamäki)  Tästä alkaa rakkaus (1999)  Sininen (2001)  Vanhaa viiniä (2002)  Romanssi (2003)  Suuret tunteet (2006)  Sininen ja valkoinen (2008,  Jukka Kuoppamäki, Aikamiehet ja Satakunnan Sotilassoittokunta)  Kun maailma muuttui (2010)  Kotiinpaluu (2012)  Matkamiehen virsi (2013)  Joutukaa sielut (2013)  Perintö (2014)  Miehen tie (2016)  Sun kanssas kahden (2018)  Kurkiaura (2020)
Kirjallisuutta

Kuoppamäki, Jukka: Sanat kuin laulut. 40 tarinaa.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-24671-9
Kuoppamäki, Jukka: Sininen ja valkoinen. Suomalaisia sielunmaisemia.  Helsinki:  Minerva, 2010.  ISBN 978-952-492-310-1
Kuoppamäki, Jukka: Näkyvän takana. Maailma, jonka etsivä löytää.  Helsinki:  Basam Books, 2015.  ISBN 978-952-260-399-9
Kuoppamäki, Jukka: Totuudenetsijän käsikirja.  Basam Books, 2017.  ISBN 9527240018
Mennander, Ari & Rautanen, Kaisa: Jukka Kuoppamäki – Elämän mittainen laulu.  Jyväskylä:  Docendo, 2022.  ISBN 978-952-382-359-4
Arnö

| Arnö |
| --- | --- |
 Arnö
 Koordinaatit: 58°43′36″N, 17°01′24″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Nyköping
Arnö on asuinalue Nyköpingin kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2020, jolloin se kasvoi yhteen Nyköpingin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arnö Wikimedia Commonsissa
Henri Haapamäki

| Henri Haapamäki |
| --- | --- |
 Haapamäki vuoden 2013 Suomen rallissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1989 
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2013–
Nykyinen talli:  Citroën
Kilpailuja:  5
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Suomen ralli 2013
Henri Haapamäki (s. 6. tammikuuta 1989) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt ralliautoilija. Hän kilpaili pääosin Junior WRC -sarjassa Hannu's Rally Teamin Citroënillä. Haapamäki ajoi ensimmäisen rallinsa vuonna 2008 Ford Escort RS2000 -autolla. Haapamäen kartanlukijana toimii Marko Salminen.
Haapamäen debyytti rallin MM-sarjassa tapahtui vuoden 2013 Suomen rallissa, jossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa sijalle 30. Haapamäen paras sijoitus MM-sarjan osakilpailussa on 15:s sija Suomen rallista vuodelta 2014. Hän oli tuossa kisassa myös nopein kaksivetoisten autojen kuljettaja. Saman vuoden Walesin rallissa hän oli Junior WRC- ja WRC3-luokkien kolmas. Huhtikuussa 2015 Haapamäki teki WRC-sopimuksen Hannu's Rally Teamin kanssa.
Vuoden 2015 Suomen rallissa Haapamäki ajoi Junior WRC-luokassa 16 pohja-aikaa, koko rallin 20:lle erikoiskokeelle. Kolmannella erikoiskokeella sattunut rengasrikko toi Haapamäelle 2min30s takaa-ajo aseman, mutta Haapamäki nousi tämän jälkeen hurjan ajon jälkeen vain 0,5s päähän luokan voittaneesta Ranskan Quentin Gilbertistä.
Kaudelle 2016 Haapamäki siirtyi Rallicrossin SM-sarjaan ja saavutti heti debyytti-kaudellaan SRC-luokan hopeaa. Kaudella 2017 saavutuksena oli niin ikään hopea ja kausina 2018 ja 2019 hän onnistui voittamaan luokan SM-kultaa. Kaudelle 2020 Haapamäki vaihtoi rallicrossin Supercar-luokkaan. Kaudella 2022 hän saavutti oman luokkansa SM-pronssia. Haapamäki on saavuttanut mitalin jokaisella ajamallaan kaudella rallicrossin SM-sarjoissa ja hänellä on SM-mitaleita myös rallista.
Muu toiminta

Haapamäki toimii Ylellä ralliasiantuntijana ja tv-juontajana ja on tehnyt Mikko Hirvosen kanssa sarjaa moottoriurheilusta.
Luettelo vuonna 2015 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 2015 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tuntematon päivämäärä

Johannes Hidman, venäjänsuomalainen kirjailija ja kääntäjä (s. 1946)
Terttu Kähkipuro, suomalainen kieltenopettaja ja kirjailija (s. 1927)
Reijo Malka, suomalainen kori-, jalka- ja jääpalloilija (s. 1933)
Vesa Mäkinen, suomalainen pesäpalloilija ja taloustieteiden professori (s. 1945)
Venancio Mbande, mosambikilainen timbila-artisti (s. 1933)
Heidi Vaarna, suomalainen näyttelijä (s. 1952)
Simo Salminen menehtyi syyskuussa 2015.
Papahānaumokuākea

| --- | --- |
Sijainti:  Havaiji, Yhdysvallat
Pinta-ala:  1 508 870 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallismonumentti, merensuojelualue 
Perustettu:  2006
Hallinto:  Yhdysvaltain kala- ja villieläinvirasto (en), NOAA, Hawai'i Department of Land and Natural Resources (en), Office of Hawaiian Affairs 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Papahānaumokuākean merellinen kansallismonumentti (engl. Papahānaumokuākea Marine National Monument) on luonnonsuojelualue Tyynellämerellä Luoteisilla Havaijisaarilla. Kymmenen atollia ja laajan merialueen kattava suojelualue on pinta-alaltaan noin 1,5 miljoonaa neliökilometriä.
Sijainti

Papahānaumokuākean merellinen kansallismonumentti sijaitsee Tyynellämerellä Luoteisilla Havaijisaarilla. Se on pinta-alaltaan noin 1,5 miljoonaa neliökilometriä, kooltaan suurempi kuin kaikki Yhdysvaltain kansallispuistot yhteenlaskettuna.
Papahānaumokuākeaan kuuluu kymmenen atollia, joista suurin on Midway. Sen pinta-ala on 592 hehtaaria. Yli 100 hehtaarin atolleja ovat myös Laysan (414) ja Lisianski (148). Muut atollit ovat Kure, Nihoa, Pearl and Hermes Atoll, French Frigate Shoals, Mokumanamana, Gardner Pinnacles ja Maro Reef.
Luonto > Kasvillisuus

Papahānaumokuākean merialueelta tunnetaan 353 merilevä- ja 2 meriheinälajia. Merilevälajisto on suhteellisen samantapainen koko alueella. Siihen kuuluu muun muassa Chlorophyta-, Rhodophyta-, Phaeophyta- ja Cyanophyta-lajeja. Halimeda-suvun viherleviä löytyi vuonna 2004 yli 70 prosentilta tutkituista alueista.
Papahānaumokuākean maa-alue on suhteellisen pieni, mutta sieltä löytyy monia kotoperäisiä lajia. Useimmat lajit ovat suolaa ja kuivuutta kestäviä kasveja. Monia kasveja on kuollut sukupuuttoon saarilta eurooppalaisten tulon jälkeen vieraslajien takia. Joillain alueilla sen sijaan on tiheästi lajeja, jotka ovat rottien takia hävinneet Havaijin pääsaarilta. Tällaisia lajeja ovat muun muassa leuhupalmuihin kuuluva Pritchardia remota ja kolibrinpapuihin kuuluva Sesbania tomentosa.
Luonto > Eläimet

Pehmytkoralleja on erityisesti Papahānaumokuākean keskiosien saarien ympäristössä, kun taas kivikoralleja on erityisesti pohjoisimmilla ja kaakkoisimmilla saarilla. Pehmytkoralleista Sinularia- ja Palythoa-sukujen lajit ovat yleisimmät. Acropora-suvun pöytäkoralleja ei tavata muualla Havaijilla, mutta Papahānaumokuākealla niitä on seitsemän lajia. Syvänmeren korallilajeja on löytynyt 365–406 metrin syvyydestä. Yli 500 metrin syvyydestä löytyy sulkakoralleja ja sienieläimiä, mutta alueen syvänmeren lajistoa on tutkittu vain vähän.
Merinisäkkäistä Papahānaumokuākealla elää muun muassa erittäin uhanalainen havaijinhylje. Sen lisäksi saaren rannat ovat liemikilpikonnan tärkeä lisääntymispaikka.
Papahānaumokuākean saarilla pesii vuosittain 5,5 miljoonaa lintua. Peräti 99 prosenttia maailman havaijinalbatrosseista ja 98 prosenttia mustajalka-albatrosseista pesii saarilla. Lisäksi japaninalbatrossikanta on merkittävä.
Saarten rannoilla on havaittu 47 rantalajia, mutta niistä suurin osa on vain vierailevia lintuja. Muuttolinnuista saaret ovat erityisen merkittäviä siperiankurmitsalle, alaskankuoville, harmaaviklolle ja karikukolle. Papahānaumokuākeallä elää myös neljä kotoperäistä maalintua, nihoanpalila, laysaninpalila, laysaninkerttunen ja laysaninsorsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Papahānaumokuākea Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Yhdysvalloissa
Cahokia
Carlsbad Caverns
Chacon kanjoni
Everglades
Grand Canyon
Great Smoky Mountains
Hawaii Volcanoes
Independence Hall
Kluane / Wrangell-St. Elias / Glacier Bay / Tatshenshini-Alsek (Kanadan kanssa)
La Fortaleza ja San Juan National Historic Site
Mammoth Cave
Mesa Verde
Monticello ja Virginian yliopisto
Olympic
Papahānaumokuākea
Pueblo de Taos
Redwood
Vapaudenpatsas
Waterton Glacier (Kanadan kanssa)
Yellowstone
Yosemite
Advanced Packaging Tool

| APT |
| --- | --- |
 apt-get kysyy varmistusta ennen MediaWiki-ohjelmiston asentamista.
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  16. elokuuta 1998
Vakaa versio:  2.9.23 (17. tammikuuta 2025)
Kehitystilanne:  Aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Paketinhallintajärjestelmä
Alusta:  Unixin kaltainen
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:   GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Advanced Packaging Tool eli APT on ohjelmistopakettien asennukseen ja hallintaan käytetty apuohjelma Debian GNU/Linux -jakelulle ja sen johdannaisille. Se ei ole varsinainen pakettienhallintaohjelmisto, vaan se toimii käyttöjärjestelmän varsinaisen paketinhallintajärjestelmän päällä paketteja asennettaessa, päivitettäessä ja poistettaessa. Se kehitettiin alun pitäen Debian-projektin dpkg-järjestelmän (.deb-paketit) päälle, ja sitä käytetään myös Debianin johdannaisissa (muun muassa Ubuntussa). APT on vapaa ohjelmisto.
APT:n ansiosta varsinaisen asennusohjelman ei tarvitse huolehtia pakettien hakemisesta. Ohjelmaa asennettaessa APT hakee vaaditut paketit ja asentaa ne oikeassa järjestyksessä. Ilman APT:ta pakettien hakeminen ja järjestäminen olisi käyttäjän vastuulla ja mahdollisesti hyvinkin monimutkaista. APT voi hakea paketteja joko verkosta, esimerkiksi normaaleista FTP-palvelimista, tai CD-ROM- tai DVD-levyiltä. Käyttäjä voi määritellä myös useita vaihtoehtoisia hakupaikkoja, esimerkiksi useita läheisiä toisiopalvelimia (joita tulisi käyttää mieluummin kuin varsinaista pääpalvelinta).
Pääasiassa ohjelmaa käytetään kahden komentorivikomennon, apt-get ja apt-cache, avulla. Apuohjelmaa voidaan käyttää myös graafisten käyttöliittymien kautta, joita ovat esimerkiksi Synaptic sekä Adept Package Manager.
Version 1.8 jälkeen ohjelmaan on lisätty satisfy-komento ja se käyttää libgcrypt-kirjastoa sisäänrakennettujen tiivistefunktioiden toteutusten sijaan.
APT käyttää GNU Privacy Guard (gpg) -ohjelmaa OpenPGP-allekirjoitusten varmentamiseen. Ladatuista paketeista laskettavalla tiivisteellä tarkistetaan, että paketti täsmää julkaisuun merkittyyn, ja PGP-allekirjoituksella tarkistetaan julkaisutiedot.
Johdannaiset

APT:n johdannaisversio (apt-rpm) toimii myös RPM-paketteja käyttävissä järjestelmissä. Myös OS X:lle tehty vapaiden ohjelmistojen jakelu, Fink, käyttää omien ohjelmiensa ohella APT:ta.
Aiheesta muualla

Wikikirjasto: Ubuntu tutuksi: Ohjelmien asentaminen komentoriviltä
apt:n käyttöohje (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
wiki.debian.org/Teams/Apt
Kinnalanjärvi

| Kinnalanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Rauma
Koordinaatit:  61°05′17″N, 21°54′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Lapinjoen vesistö (33)
Valuma-alue:  Lapinjoen yläosan alue (33.003)
Laskujoki:  Lapinjoki 
Järvinumero:  33.003.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 42,5 m 
Rantaviiva:  1,281 km 
Pinta-ala:  5,705 ha  
 fiKinnalanjärvi 
Kinnalanjärvi on Satakunnassa Raumalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Lapinjoen vesistön Lapinjoen yläosan alueeseen.
Maantiede

Kinnalanjärven pinta-ala on 5,7 hehtaaria ja sen pituus on puoli kilometriä ja leveys yli 100 metriä. Järven läpi virtaa Lapinjoki.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista maastoa tai joen kohdissa metsäistä suota.
Luonto

Kinnalanjärvessä viihtyy ainakin jokirapu.
Litania

Litania on kristillisissä kirkoissa käytettävä vuororukous, jossa seurakunta laulaa tai lausuu oman responsorisen rukoushuudahduksen esilukijan,-laulajan, diakonin tai papin lukemien tai kantilloimien rukousjaksojen välissä. Se on yksi kirkon esirukouksen muoto. Sana "litania" tulee kreikan kielestä λιτανεία tai λιτή, joka jo klassisessa kreikan kielessä viittasi syyllisen tai onnettoman ihmisen rukoukseen tai avunpyyntöön.
Litania on kehittynyt kirkon alkuaikoina yhteisestä esirukouksesta, joka rukoiltiin saarnan jälkeen ennen ehtoollisliturgian alkua. Siitä se siirtyi kirkon itäisissä osissa eukaristisen rukouksen loppuun ja tästä rukouksesta kehittyi litania. Se tuli käyttöön Roomassa 400-luvulla, mutta se sijoitettiin messun alkuun. Siten messun ordinariumin, kiinteiden osien Kyrie (Herra, armahda) on tämän litanian jäänne ja kirkon yhteinen esirukous on siirtynyt messun loppupuolelle, sana-osan loppuun.
Litania Katolisessa kirkossa

Vanhin käytössä oleva litania on rukous, joka nykyään tunnetaan Kaikkien pyhien litaniana (Litaniae Omnium Sanctorum). Se oli keskiajalla kauan ainoa litanian muoto. Kaikkien pyhien litaniaa käytetään katolisen kirkon roomalaisessa rituksessa tärkeissä vihkimystoimituksissa, kuten piispan- ja pappisvihkimyksessä.
Litaniat olivat keskiajalla suosittuja etenkin joka käytettiin kulkueiden, ristisaattojen yhteydessä. Jopa niin, että litania tarkoitti kulkuetta, jonka aikana rukoiltiin. Erityisiä päiviä, jolloin litaniaa on käytetty, on 25. huhtikuuta, Pyhän Markuksen päivä, jolloin käytettyä litaninaa kutsuttiin nimellä litania maior (suurempi litania). Käyntipäivinä, rukoussunnuntain ja helatorstain välisinä päivin käytettiin litaniaa nimeltä Litaniae minores, pienemmät litaniat).
Muuta katolisen kirkon käyttämät litaniat ovat nuorempia. Tunnetuin niistä on Loreton litania (lat. Litaniae Lauretanae) jossa pyydetään Neitsyt Marian esirukouksia. Sen ensimmäinen latinankielinen muoto on tunnettu 1200-luvulta, nykyisen muotonsa se on saanut 1500-luvulla. Muita yleisesti tunnettuja litanioita ovat mm. Litaniae Sancti Ioseph, (Pyhän Josefin litania), Litaniae Sanctissimi Nominis Iesu, (Jeesuksen pyhän nimen litania) sekä  Litaniae de Sacratissimo Cordis Iesu, (Jeesuksen pyhän sydämen litania).On myös alueellisesti käytettyjä litanioita, esimerkiksi ruotsinkielinen Litania till Nordens helgon (Pohjolan pyhimysten litania).  Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa Cantemus on muutama litania myös suomeksi (Loreton litania, numerolla 183 ja 184 ja Jeesuksen pyhän sydämen litania, numerolla 145 ja 146).
Litania luterilaisissa kirkoissa

Litanian käyttö jatkui reformaation jälkeen. Martin Luther muokkasi Kaikkien pyhien litaniasta saksankielisen litanian ja se on edelleen käytössä mm. Saksan evankelisten kirkkojen virsikirja Evangelisches Gesangbuch virsi 192
Mikael Agricolan toimittaman Messun (1549) loppuun on liitettynä perinteellisen "Kuule meitä, laupias Herra Jumala" -rukouslauseella varustetun litanian suomennos. Agricola oli liittänyt litanian suomennoksen jo oman Rukouskirjansa (1544) loppuun. Seuraava säilynyt litanian suomennos sisältyy käsin kirjoitetun Westhin koodeksin (n. 1546) käsikirjaan. Rukouskirjan litania pohjautuu alun perin Lutherin muotoilemiin saksan- ja latinankielisiin litanioihin vuodelta 1529.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Jumalanpalvelusten kirjassa litania on yksi esirukousvaihtoehto, ja sen käytöstä annetaan ohje ”Paastonaikana tuhkakeskiviikosta lähtien voidaan käyttää litaniaa (kirkon yhteisenä esirukouksena) tai Trishagion-rukousta. (kr. ’kolmipyhä’, vanhakirkollinen litaniarukous, joka alkaa sanoilla ”Pyhä Jumala, pyhä Väkevä, pyhä Kuolematon”). Ne on painettu myös Virsikirjan jumalanpalvelusliitteessä numeroilla 718 (Trishagion-rukous) ja 719 (Litania).. Ne sopivat mihin tahansa kirkkovuoden ajankohtaan.
Ruotsin kirkon käsikirjassa on myös litania, ja sitä suositellaan käytettäväksi paastonakana. Sen rinnalla on 1980-luvulla muodosteltu litania ”Jumala, Isämme” jonka on säveltänyt Harad Göransson 1975. 1976. (Ruotsin kirkon virsikirja 700:1 ja 700:2.) Niiden lisäksi virsikirjassa on numerolla 700:3 Trishagion rukous, mutta se ei ole enää Kirkkokäsikirjassa.
Litanian rakenne

Litanian vanhimpiin muotoihin kuului esirukousjaksot, joihin yhdyttiin sanoin: ”Me rukoilemme sinua, kuule meitä”. 600-luvulta alkaen litanian alkuun liitettiin rukouslause ”Kyrie, eleison, Christe, eleison, Kyrie, eleison”(Herra, armahda, Kristus, armahda.) Litanian alussa rukous kohdistuu Kristukselle, ja seurakunnan rukouslause on muodossa ”Armahda meitä , laupias Herra Jumala”. Varsinaisten rukouspyyntöjen välissä rukouslause voi olla on muodossa ”Varjele meitä, laupias Herra Jumala” tai Herra, armahda”  Perinteiseti litania on päättynyt ”Jumalan Karitsa”-hymniin ja loppurukoukseen, loppukollehtaan.
Myös protestanttisissa kirkoissa on laadittu uusia litanioita tai litaniatyyppisiä rukouksia (esim. "Rukous ja palestiinalainen litania" tai "Nöyryyden litania" ). Useiden kirkkojen jumalanpalvelusuudistus on tuonut käyttöön uudelleen ns. Kyrie-litanian. Se on ollut kauan unohduksissa, mutta se on löydetty uudelleen viime vuosisadan jälkipuolen jumalanpalvelusuudistuksessa. Kyrie-litania on messun ordinarium osan Herra, armahda -laulun alkuperäinen muoto, Tämä toteutus ilmaisee vahvemmin sen, että Kyrie on pikemminkin esirukousta, ei niinkään yhteistä rippiä.
Litania ortodoksisessa kirkossa

Ortodoksisessa kirkossa läntisten kirkkojen litaniaa vastaa ektenia. Litania on  ortodoksiessa kirkossa harras rukous, joka toimitetaan juhlien ja sunnuntaiden aattoina ehtoopalveluksen lopussa, hautaustoimituksen tai panihidan lopussa vainajan puolesta, ristisaatossa kirkkorakennuksen ulkopuolella. Ehtoopalveluksessa toimitettava litania on perinteisesti aikaisemmin toimitettu kirkon eteishuoneessa tai joskus jopa pihamaalla.
Litaniassa rukoillaan koko maailman puolesta. kaikkien Jumalan apua tarvitsevien puolesta ja kutsutaan pyhiä rukoilemaan Jumalaan puolestamme. Anomusten jälkeen lauletaan useaan kertaan Herra armahda ja pappi lukee rukouksen, jonka kirkkokansa kuuntelee kumartunein päin. Vainajien litania sisältää vainajien ektenian, veisuja ja rukouksen edesmenneen puolesta. Ristisaatossa toimitettava litania on samankaltainen kuin tavanomainen ehtoopalveluksen lopussa toimitettava juhlalitania.
Litania musiikissa

Läntisten kirkkojen litania, etenkin katolisen kirkon käyttämiä tekstejä ovat monet säveltäjät säveltäneet laajoiksikin teoksiksi. Etenkin Loreton litania on monien säveltäjien käyttämä teksti
Esimerkkejä litania-sävellyksistäː
Marc-Antoine Charpentier, Loreton litania, 9 versiota , H.82 (1680), H.83 (1683-85), H.84 (1690), H.85 (1688-90), H.86 (1690), H.87 (1690), H.88 (1690), H.89 (1690), H.90 (1690).
Karol Szymanowski, Neitsyt Marian litania Loreton litania Op.59 (1933)
Wolfgang Amadeus Mozart Litaniae Lauretanae KV109 ja KV 195.
Joseph Haydn,12 Litaniaa ; (7 en do, Hob. XXIIIc2, 3, 4, 16, 17, 18, and 20 ; 2 en ré. Hob. XXIIId 6 & 7 ; 2 en fa. Hob. XXIIIf3 & 4 ; 1 en sol. Hob.XIIIg2).
Luigi Cherubini, Litanies de la Vierge, kuorolle ja orkesterille (1820)
Litania-sana puhekielessä

Sanaa litania käytetään toisinaan puhekielessä synonyyminä mm. termeille pitkä yksinpuheluna esitetty lista, pitkä yksitoikkoinen vuodatus, pitkäpiimäinen juttu, valitus. Tämä käyttö saattaa juontaa alkunsa litania-rukouksesta, joka oli pitkä, samantapaisten avunpyyntöä ja valitusta sisältävien rukouslauseiden harrasta lukemista tai laulamista, joka tuntui kuulijasta yksitoikkoiselta.