stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kosti Kivilahti

Kosti Kivilahti (15. marraskuuta 1907 Ahlainen – 11. joulukuuta 1969 Rovaniemen maalaiskunta) oli suomalainen työväenlaulujen säveltäjä ja sanoittaja. Hän erikoistui varsinkin ajankohtaisiin kisällilauluihin, joita hän sepitti yli tuhat. Kivilahden tunnetuimpia lauluja ovat ”Taisteluun”, ”Me nousemme lailla ukkosen” ja ”Nuori taistelija”. Ne on kaikki levytetty 1970-luvun alussa. Hän on tehnyt myös eräissä levytyksissä käytetyn suomennoksen lauluun ”Uralin pihlaja”.
Kivilahti oli armeija-aikanaan sotilasmuusikko. Hän opiskeli sotien jälkeen Sibelius-Akatemiassa musiikin teoriaa, mutta joutui keskeyttämään opintonsa ja palaamaan työelämään. Kivilahti perusti useita työväenkuoroja ja toimi niiden johtajana ja opettajana. Ansiotyönään hän toimi varastonhoitajana ja satamatyöläisenä. Kansandemokraattiseen liikkeeseen sitoutunut Kivilahti toimi ohjelmatyöntekijänä Suomen Kansan Demokraattinen Liiton järjestöissä. Hänen on arvioitu tehneen 1950–1960-luvuilla noin 70 prosenttia Ohjelmatyön lauluista. Alkoholinkäyttönsä ja puheidensa vuoksi Kivilahti ei ollut Suomen Kommunistisen Puolueen vaikuttajien suosiossa, mutta hänellä oli tukijoita Ohjelmatyössä. Viimeksi hän oli Rovaniemen työväenyhdistyksen kuoron johtajana.
Kivilahti kuoli 62-vuotiaana Muurolan sairaalassa ja hänet haudattiin Rovaniemen III hautausmaalle. Hän ei tiettävästi ollut sukua Kaarlo Kivilahdelle, joka vaikutti myös kansademokraattisen liikkeen kisällilaulutoiminnan parissa.
Kosti Kankainen

Kosti Aarno Aleksi Kankainen (9. huhtikuuta 1894 Turku – 20. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Kankainen vihittiin papiksi vuonna 1917. Hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1916 ja pastoraalitutkinnon vuonna 1919. Hän työskenteli 1917–1921 virkaa tekevänä kappalaisena Paattisissa, minkä jälkeen hän aloitti Nurmijärven seurakunnassa. Vuosina 1921–1926 hän oli Nurmijärven kappalainen ja 1928–1964 Nurmijärven kirkkoherra. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1936. Kankainen työskenteli myös Suomen Nuorten Kristillisen Liiton virkaa tekevänä pääsihteerinä ja Nuorten airut -lehden päätoimittajana vuosina 1926–1927 sekä Suomen evankelis-luterilaisen sisälähetyssäätiön toiminnanjohtajana vuodesta 1964.
Kankainen työskenteli papintyönsä ohella opettajana. Hän toimi 1929–1964 Nurmijärven yhteiskoulun uskonnon ja laulun opettajana, 1929–1933 ja 1939–1942 kyseisen koulun rehtorina ja 1962–1964 Nurmijärven kansalaiskoulun opettajana.
Huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1948, eduskuntavaalien 1945 jälkeen, Kankainen toimi kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli lakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen. Hän toimi poliittisella urallaan myös Nurmijärven kunnanvaltuutettuna ja vuonna 1950 presidentin valitsijamiehenä.
Kankainen oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Helmi Eva Maria Ervo (vuosina 1919–1943) ja toinen puolisonsa Toini Alina Rissanen (vuodesta 1946).
Kankainen oli pappina ja ihmisenä pidetty.  Hänestä syntyikin lentävä lause:
»Nurmijärvellä on puinen kirkko ja kankainen pappi!»
Formula 1 -kausi 1967

Formula 1 -kausi 1967 oli 18. Formula 1 -kausi. Se alkoi 2. tammikuuta ja päättyi 22. lokakuuta 1967 yhdentoista kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Denny Hulme, ja valmistajien mestaruuden Brabham. Kautta synkensi Lorenzo Bandininin kuolema Monacossa.
Säännöt lyhyesti

Pistelaskujärjestelmä: 9, 6, 4, 3, 2, 1
Vain kuuden ensimmäisen kilpailun viisi parasta sijoitusta ja kauden viidestä viimeisestä neljä parasta sijoitusta laskettiin mukaan kuljettajien loppupisteisiin.
Valmistajille annettiin pisteitä vain kunkin valmistajan parhaasta sijoituksesta per kilpailu.
Auton vähimmäispaino: 500 kg
Vapaastihengittävien moottorien tilavuus 3 litraa ja turboahdettujen tilavuus 1,5 litraa.
Kilpailut

| Nro | Kilpailu | Päiväys | Paikka | Voittanut kuljettaja | Voittanut talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Etelä-Afrikan Grand Prix | 2. tammikuuta | Kyalami |  Pedro Rodríguez |  Cooper-Maserati | Raportti |
| 2 |  Monacon Grand Prix | 7. toukokuuta | Monaco |  Denny Hulme |  Brabham-Repco | Raportti |
| 3 |  Hollannin Grand Prix | 4. kesäkuuta | Zandvoort |  Jim Clark |  Lotus-Ford | Raportti |
| 4 |  Belgian Grand Prix | 18. kesäkuuta | Spa-Francorchamps |  Dan Gurney |  Eagle-Weslake | Raportti |
| 5 |  Ranskan Grand Prix | 2. heinäkuuta | Bugatti |  Jack Brabham |  Brabham-Repco | Raportti |
| 6 |  Britannian Grand Prix | 15. heinäkuuta | Silverstone |  Jim Clark |  Lotus-Ford | Raportti |
| 7 |  Saksan Grand Prix | 6. elokuuta | Nürburgring |  Denny Hulme |  Brabham-Repco | Raportti |
| 8 |  Kanadan Grand Prix | 27. elokuuta | Mosport Park |  Jack Brabham |  Brabham-Repco | Raportti |
| 9 |  Italian Grand Prix | 10. syyskuuta | Monza |  John Surtees |  Honda | Raportti |
| 10 |  Yhdysvaltain Grand Prix | 1. lokakuuta | Watkins Glen |  Jim Clark |  Lotus-Ford | Raportti |
| 11 |  Meksikon Grand Prix | 22. lokakuuta | Hermanos Rodríguez |  Jim Clark |  Lotus-Ford | Raportti |
Valmistajien lopullinen järjestys

| Sija | Valmistaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Brabham-Repco | 63 |
| 2 |  Lotus-Ford | 44 |
| 3 |  Cooper-Maserati | 28 |
| 4 |  Honda | 20 |
| 5 |  Ferrari | 20 |
| 6 |  BRM | 17 |
| 7 |  Eagle-Weslake | 13 |
| 8 |  Lotus-BRM | 6 |
| 9 |  Cooper-Climax | 6 |
| 10 |  McLaren-BRM | 3 |
| 11 |  Brabham-Climax | 2 |
| 12 |  Eagle-Climax | 0 |
| 13 |  Lotus-Climax | 0 |
| 14 |  Matra-Ford | 0 |
| 15 |  Cooper-ATS | 0 |
| 16 |  LDS-Climax | 0 |
Kokkijärvi

| Kokkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa, Kanta-Häme
Kunnat:  Urjala, Hämeenlinna (Kalvola)
Koordinaatit:  61°03′15″N, 23°46′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  oja Tarpianjokeen 
Järvinumero:  35.284.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,1  m tai 124  m 
Rantaviiva:  4,636 km 
Pinta-ala:  90,641  ha 
 fiKokkijärvi 
Kokkijärvi  on Pirkanmaan ja  Kanta-Hämeen maakuntien rajalla sijaitseva järvi. Eteläosa järvestä kuuluu Urjalaan Annulaan ja pohjoispuolisko Hämeenlinnaan entisen Kalvolan kunnan alueella Harviaan.
Maantietoa

Vesistöaluejaossa järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä Tampinkosken alueesen. Järven pinta-ala on 91 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 124,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee mäkisessä maastossa olevassa laajasa painaumassa, missä siihen ohjautuu lukuisia pieniä ojia valuma-aleen eri suunnilta. Järven laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se putoaa yli 25 metriä matkallaan Tampinkoskelle, missä se yhtyy Tarpianjokeen. Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut seitsemän maatilaa, joiden pelloista vielä osaa viljellään nykyäänkin. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2847, joka on Urjalan ja Toijalan välinen maantie. Järven länsipäässä laskuojan luusuassa kohtaavat kolmen kunnan rajat, josta järven yli kulkee Hämeenlinnan raja niin, että Urajalan puolelle jää hieman yli puolet järvestä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven länsipuoli ja osittain laskuojan varsi oli raivattu pelloiksi. Peltojen itäpuolella sijaitsi suosta raivattuja niittyjä. Pohjoisrannat eivät kartassa näytä suuremmin raivatuilta, mutta siellä sijaitsi kolme taloa. Etelä- ja länsirantojen rinteessä sijaitsivat kahden talon ”Järvis by” ja ylempänä rinteessä neljän talon ”Anmila by”. Järven länsipään ohitti Toijalan kylältä lähtevä postitie.
Vuoden 1959 peruskartassa järven laskuoja virtasi esteettä alas Tarpianjokeen, mutta vuoden 1980 kartassa näkyy uomassa kolme läpivirtauslammikkoa ja vuoden 1990 kartassa niitä on neljä. Nykyisin uomassa niitä on jo viisi.
Kori

Eri tavoin punottuja pieniä säilytys- ja tarjoilukoreja.
Muovista puristettu pyykkikori.
Kori on kiinteiden esineiden säilytykseen ja kuljettamiseen tarkoitettu esine. Valmistaminen tapahtuu lähes aina punomalla. Perinteisinä materiaaleina käytetään paikallisesti saatavissa olevia kasvimateriaaleja, kuten Suomessa päreitä, lastuja, varpuja, juuria, tuohta, niintä, rottinkia tai kaislaa. Nykyisin koreja valmistetaan paljon muovista joko punomalla tai teollisesti yhtenä kappaleena (esim. kaupan ostoskorit) sekä muovipinnoitetusta metallilangasta hitsaamalla (kuten vaatekomeron ulosvedettävät rautalankakorit).
Tyypillisimmillään kori on tuohesta tai puunoksista käsin punottu säilytysastia. Sen muoto on pyöreähkö ja se on yläosastaan avoin. Yleensä sen täydellisessä nimessä mainitaan joko käyttötarkoitus tai valmistusmateriaali, esimerkiksi hedelmäkori tai pajukori.
Eri murteissa korilla on synonyymejä kuten vakka ja vasu jossa nimitys kertoo lisäksi myös vihjeen käyttötavasta, materiaalista ja koosta. Vastaava kiinteästä aineesta tehty esine on laatikko, joka on kuitenkin aina kulmikas tai kulho joka on pyöreä. Selässä kannettavaa suljettavaa tuohikoria kutsutaan tuohikontiksi.
Korinpunonnan menetelmin valmistetaan myös korihuonekaluja, kuten keveitä nojatuoleja sisä- ja ulkokäyttöön. Niiden perinteinen materiaali on rottinki, jonka pohjalta on kehitetty säätä erinomaisesti kestävä muovirottinki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kori Wikimedia Commonsissa
Forza (pelisarja)

| Forza |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Turn 10 Studios Playground Games
Julkaisija:  Xbox Game Studios
Lajityyppi:  ajopeli
Alusta:  Xbox   Xbox 360   Xbox One Windows Xbox Series X/S
Ensijulkaisu:  Forza Motorsport (2005)
Viimeisin julkaisu:  Forza Horizon 5 (2021)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Forza (ital. voima) on ajopelisarja Xboxille, Xbox 360:lle, Xbox Onelle, Xbox Series X/S:lle ja Windowsille. Turn 10 Studios on kehittänyt Forza Motorsport -pelejä ja Playground Games Forza Horizon -pelejä. Forza on Microsoftin vastaus Polyphony Digitalin kehittämälle ja Sony Computer Entertainmentin julkaisemalle Gran Turismo -pelisarjalle, joka on saatavana ainoastaan PlayStation-alustoille.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport (2005)

Forza Motorsport julkaistiin vuonna 2005 Xboxille, ja se oli sarjan ensimmäinen peli.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport 2 (2007)

Forza Motorsport 2 on aiemman pelin jatko-osa, joka julkaistiin Xbox 360 pelikonsolille. Xbox 360:n langaton rattiohjain julkaistiin pelin ohessa.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport 3 (2009)

Forza Motorsport 3 -pelissä on yli 400 muokattavaa autoa yli 50 valmistajalta sekä yli 100 rataa. Kansikuvassa on Audi R8, ensimmäistä kertaa kansikuvana oli muu kuin tuunattu tai kilpa-auto.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport 4 (2011)

Forza Motorsport 4 -pelissä on 500 erilaista autoa, jotka vaihtelevat tavallisista pienistä henkilöautoista kilpa-autoihin.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport 5 (2013)

Forza Motorsport 5 on sarjan ensimmäinen Xbox One -konsolille julkaistava peli.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport 6 (2015)

Forza Motorsport 6 julkaistiin Xbox Onelle ja Windowsille vuonna 2015.
Sarjan pelit > Forza Motorsport > Forza Motorsport 7 (2017)

Forza Motorsport 7 julkistettiin E3-messuilla kesäkuussa 2017, ja se julkaistiin 3. lokakuuta 2017 Xbox Onelle ja Windowsille.
Sarjan pelit > Forza Horizon > Forza Horizon (2012)

Forza Horizon on sarjan ensimmäinen avoimeen maailmaan sijoittuva peli. Se sijoittuu kuvitteellisen Horizon-tapahtuman ympärille Coloradossa Yhdysvalloissa. Pelissä on sarjan aiempien pelien tapaan suuri valikoima autoja ja realistiset grafiikat.
Sarjan pelit > Forza Horizon > Forza Horizon 2 (2014)

Forza Horizon 2 on jatko-osa Horizonille, ja se sijoittuu Etelä-Ranskaan ja Pohjois-Italiaan.
Sarjan pelit > Forza Horizon > Forza Horizon 3 (2016)

Forza Horizon 3 on kahden edellisen osan kaltainen ja sijoittuu Australiaan.
Sarjan pelit > Forza Horizon > Forza Horizon 4 (2018)

Forza Horizon 4 on kolmen edellisen osan kaltainen ja sijoittuu Britanniaan.
Sarjan pelit > Forza Horizon > Forza Horizon 5 (2021)

Forza Horizon 5 on edellisien osien kaltainen ja sijoittuu Meksikoon.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kitkajoki

Kitkajoen Aallokkokoski
Kitkajoki eli Kitkanjoki on noin 35 kilometrin pituinen joki Kuusamossa. Joki alkaa Kitkajärvestä ja se päättyy Oulankajokeen muutamaa kilometriä ennen Venäjän rajaa. Kitkajoki on Oulankajoen suurin sivujoki. Joki on yleinen (vaikkakin haastava) kalastuspaikka, sillä lähijärvien taimenet nousevat jokeen kutemaan. Kalastusalue on jaettu isoimman kosken, Jyrävän, ylä- ja alaosien kalastusalueisiin. Koski on sen verran iso etteivät Venäjän Paanajärven taimenet pysty nousemaan kosken ylitse. Ylä- ja alapuolisen osuuden taimenet ovat selkeästi eri kantaa; alempaa on paikallisesti kutsuttu loheksi. Vaellusreitti Karhunkierros kulkee Kitkajoen vartta alajuoksulta Pienelle Karhunkierrokselle.
Kitkajoen varrella sijaitsee noin kolmen neliökilometrin laajuinen Juumajärvi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kitkajoki Wikimedia Commonsissa
Kiryl Hatavets

| Kiryl Hatavets |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Dinamo Moskova
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Junior Minsk (BLR-2) Milwaukee Admirals (AHL) Indy Fuel (ECHL) Rockford IceHogs (AHL) Manitoba Moose (AHL) Dinamo Minsk (KHL) Avangard Omsk (KHL)
NHL-varaus:  183. varaus, 2009 Tampa Bay Lightning
KHL-varaus:  18. varaus, 2009 Dinamo Minsk
Kiryl Valerjevitš Hatavets (valkoven. Кірыл Валер'евіч Гатавец, ven. Кирилл Валерьевич Готовец, Kirill Valerjevitš Gotovets; s. 25. kesäkuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Dinamo Moskovassa. Eliteprospects.com -sivuston Matias Strozykin mukaan hän on hyökkäävä puolustaja, joka luistelee, pelaa kiekollisena ja laukoo hyvin. Hatavetsilla on kuitenkin kehitettävää fysiikassa.
Ura > Seuraura

Hatavets on Junost Minskin kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä 16-vuotiaana pelattua kauden 2007–2008 Valko-Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligan Junior Minskissä. WHL-joukkue Brandon Wheat Kings varasi Hatavetsin 39. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2008, mutta Hatavets ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Hän siirtyi kuitenkin Pohjois-Amerikkaan ja pelasi vuodet 2008–2010 Shattuck St. Mary'sin lukiojoukkueessa.
Tampa Bay Lightning varasi Hatavetsin seitsemännellä kierroksella 183. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Samana kesänä hänet varasi myös KHL-joukkue Dinamo Minsk ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana. Hatavets kävi vuodet 2010–2014 Cornellin yliopistoa. NHL-kauden 2012–2013 siirtotakarajalla, huhtikuussa 2013 Lightning kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Chicago Blackhawksiin, josta vaihtokaupassa toiseen suuntaan siirtyi Philippe Paradis. Hatavets ei lopulta tehnyt NHL-sopimusta ja siirtyi viimeisen yliopistokautensa 2013–2014 päätteeksi, huhtikuussa 2014 vapaana agenttina amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin paitaan. Hän pelasi siellä yhden ottelun.
Heinäkuussa 2014 Hatavets teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Rockford IceHogsin kanssa. Hän pelasi suurimman osan kaudesta 2014–2015 kuitenkin ECHL-joukkue Indy Fuelin paidassa ja pelejä IceHogsissa kertyi 12 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelun verran. Kesäkuussa 2015 Hatavets teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Hän nousi kaudella 2015–2016 joukkueen varakapteeniksi. Hatavets pelasi koko kauden AHL:ssä.
Kaudeksi 2016–2017 Hatavets palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Dinamo Minskin KHL-joukkueeseen.
Ura > Maajoukkueura

Hatavets pelasi MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2014 ja 2016. Hän debytoi ensimmäisessä turnauksessa vain 18-vuotiaana. Vuosina 2010 ja 2011 hän pelasi alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa ja voitti molemmista turnauksista lohkohopeaa. Jälkimmäisessä turnauksessa Hatavets toimi Valko-Venäjän varakapteenina.
Hatavets pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009, joista jälkimmäinen turnaus eteni I-divisioonassa. Turnaus päättyi A-lohkon kultaan ja taas Valko-Venäjän nousuun A-sarjaan.
Muuta

Hatavetsin pikkuveli Grigori pelaa Shattuck St. Mary'sin joukkueessa.
Kaunispään kolmiomittaustorni

| Kaunispään kolmiomittaustorni |
| --- | --- |
 Kaunispään torni heinäkuussa 2016.
Sijainti:  Kaunispää, Inari
Koordinaatit:  68°26′03.1″N, 027°26′31.9″E
Tyyppi:  rakennelma
Omistettu:  kolmiomittaukselle
Materiaali:  puu
Korkeus:  7,5 m
Valmistusvuosi:  2011
Avattu:  2011
Kaunispään kolmiomittaustorni on kolmiomittauksen muistomerkiksi ja näkötorniksi vuonna 2011 valmistunut puinen kolmiomittaustorni Kaunispään huipulla Inarin Saariselällä. Se on rakennettu Kaunispään alkuperäisen 1950-luvulla valmistuneen ja vuonna 2009 puretun kolmiomittaustornin kaltaiseksi.
Kolmiomittauksen historiaa

Suomen Geodeettinen laitos perustettiin vuonna 1918, ja se toimi maa- ja metsätalousministeriön alaisuudessa. Laitoksen tehtäviksi määriteltiin ”toimittaa ja johtaa maan kartaston pohjaksi tarvittavia geodeettisia ja astronomisia töitä”. Laitoksen piti saattaa valmiiksi tarkin eli I-luokan kolmioverkko, josta lähtien voitaisiin tehdä tiheämpiä alemman tason kolmiomittausverkkoja. Samaan aikaan, kun Geodeettinen laitos mittasi I-luokan kolmioverkkoa, mittasi Maanmittaushallitus tiheämpää alemman luokan kolmioverkkoa, joka sidottiin Geodeettisen laitoksen verkkoon. Myös muut tahot kuten esimerkiksi kunnat ovat mitanneet alemman luokan kolmioverkkoja.
Geodeettisen laitoksen I-luokan kolmioverkon mittaus alkoi vuonna 1919 ja valmistui liki 70 vuotta myöhemmin, vuonna 1987. Verkkoon kuuluu 364 pistettä.
Kolmiomittauksen historiaa > Kaunispään mittaukset ja vanha torni

Ennen Geodeettisen laitoksen mittauksia Maanmittaushallitus käytti Kaunispään palovartijan tornia alemman luokan verkon mittauksiin. Geodeettinen laitos eteni omissa mittauksissaan Kaunispäälle 1950-luvulla, rakensi sinne kolmiomittaustornin ja mittasi I-luokan kolmioverkon Kaunispään pisteen, jonka tunnus on G 275.
Geodeettinen laitos ja Maanmittauslaitos valvoivat kolmiomittaustyön vuosikymmenien aikana mittaustornien kuntoa. Parhaimmillaan Suomessa oli tuhansia torneja, valtion laitosten tai kuntien rakennuttamia. Monet tornit olivat maamerkkejä ja ne toimivat myös näkötorneina. Puiset tornit luonnollisesti lahosivat, jolloin ne uusittiin. Mittausten kannalta tarpeettomiksi käyneet, 1980-luvun lopulla yleistyneen nopean ja tarkan satelliittimittauksen tiellä olleet tai vaarallisiksi lahonneet tornit purettiin.
Kaunispään piste G 275 on säilyttänyt paikkansa Suomen kolmiomittausverkossa: se oli mukana ensimmäisessä eurooppalaisen koordinaattiverkon luomiseksi tehdyssä järjestelmässä, jonka mittaukset alkoivat 1980-luvun lopulla ja myös vuosina 1996–1997 mitatussa suomalaisessa EUREF-FIN-verkossa, joka liittyy eurooppalaiseen ja myös maailmanlaajuiseen pisteverkkoon.
Geodeettinen laitos ja Maanmittauslaitos totesivat Kaunispään vanhan tornin lahonneen vaaralliseksi. Se hävitettiin polttamalla 15. lokakuuta 2009 – torni oli niin laho, ettei siitä ollut edes polttopuiksi. Tornin pitkät ja tukevat sepäntakomat naulat kerättiin palojätteiden seasta talteen.
Kolmiomittauksen muistomerkki

Geodeettisen laitoksen ja Maanmittauslaitoksen väen piirissä syntyi vanhan tornin hävittämisen myötä ajatus rakentaa uusi torni kolmiomittauksen muistomerkiksi ja näkötorniksi ja myös suojaamaan pisteen G 275 merkkipulttia. Laitokset aloittivat uuden tornin rakentamisen valmistelun vuonna 2010 Lapin ely-keskuksen rakennusasiantuntijan avustuksella. Uudesta tornista päätettiin rakentaa vanhan alkuperäisen I-luokan kolmiomittaustornin toisinto eli torniin tehtiin toisistaan erilliset ulko- ja sisätorni. Ratkaisu sallii havainnoitsijan liikkumisen ulkotornissa ilman että sisätornin mittauspöydällä oleva teodoliitti häiriintyy. Uusi torni on 7,5 metriä korkea, hieman vanhaa tornia matalampi ja tornin portaat on tehty turvallisen leveiksi. Tornin sijainnista jouduttiin tinkimään – alun perin ajatuksena oli rakentaa uusi torni täsmälleen vanhan paikalle. Rakentamisen esti tunturille pystytetty radio- ja tv-masto, jonka turva-alueella piste G 275 on. Mastoon ja sen haruksiin kertyy talvella lunta ja jäätä, joka pudotessaan saattaa aiheuttaa vaaraa. Uuden tornin paikka on hiukan länteen pisteestä G 275.
Kaunispään uuden kolmiomittaustornin rakentamiseen osallistuivat Geodeettisen laitoksen ja Maanmittauslaitoksen lisäksi Lapin ely-keskus ja Inarin kunta, joista kaksi viimeksi mainittua toimittivat suunnitteluapua, työvoiman ja tarvikkeet.
Tornin vihkiäiset pidettiin jo rakentamispäätöksen aikaan päätettynä ajankohtana eli Pohjoismaiden karttalaitosten päälliköiden Saariselän kokouksen yhteydessä 5. syyskuuta 2011. Tornin rakentamiseen osallistuneiden tahojen edustajat saivat vihkiäistilaisuudessa puisen A3-kokoisen muistotaulun, jossa muistotekstin lisäksi on kiinnitettynä vanhan tornin kiinnitysnaula.
Kolmiomittauksen muistomerkki > Näkötorni

Paitsi kolmiomittauksen muistomerkkinä, torni toimii myös näkötornina. Tornista näkee noin 50 kilometrin päässä oleville tuntureiden huipuille, hyvissä olosuhteissa Suomen ja Venäjän rajalla ja jopa Venäjän puolella oleville huipuille saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaunispään kolmiomittaustorni Wikimedia Commonsissa
Kaunispään vanha torni heinäkuussa 2007.
Kaunispää G 275.
Yksi uuden tornin rakentamisen muistotaulu luovutettiin kahvilan pitäjälle.
François Lapierre

François Lapierre (s. 16. kesäkuuta 1941 Bromont) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Société des Missions-Étrangères'n papiksi 18. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Saint-Hyacinthen hiippakunnan johtoon 7. huhtikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-de-Gonzague Langevin, jota avustivat Joseph Gilles Napoléon Ouellet ja André Gaumond.
François Latil

François Latil (s. 10. kesäkuuta 1938) on vanuatulainen entinen jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä ja jäi miesten yksilökilpailussa 61. sijalle (64:stä kilpailijasta). Hän oli iäkkäin Sydneyn olympialaisissa lajissaan kilpaillut urheilija.
Kosteikkokerttunen

| Kosteikkokerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Amphilais
Laji::  seebohmi
Kaksiosainen nimi
 Amphilais seebohmi  (Sharpe, 1879) 
Katso myös
   Kosteikkokerttunen Wikispeciesissä   Kosteikkokerttunen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kosteikkokerttunen (Amphilais seebohmi) on Madagaskarin kotoperäinen varpuslintu. Se elää saaren itäosan vuoristoissa. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Antananarivon läheltä 1879. Laji on nimetty Henry Seebohmin kunnaiksi.