stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo M. Petäjä
Aiheesta muualla

Elävä arkisto: Paavo M. Petäjä kertoi Isometsän dopingkärystä Lahden MM-kisoissa 2001 Yle.
Elävä arkisto: "Korostan sanaa epäily..." Yle.
MOT: Petäjä kiistää jyrkästi tilanneensa epo-hormonia
Justin Theroux

| Justin Theroux |
| --- | --- |
 Justin Theroux Tribecan elokuvajuhlilla vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Justin Paul Theroux
Syntynyt: 10. elokuuta 1971 (ikä 53) Washington, DC, Yhdysvallat
Puoliso:   Jennifer Aniston (vih. 2015 ero. 2018)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995-
Merkittävät roolit:  Mulholland Drive Inland Empire The Leftovers
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Justin Paul Theroux (s. 10. elokuuta 1971 Washington, DC) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Theroux on tunnettu erityisesti rooleistaan David Lynchin elokuvissa Mulholland Drive (2001) ja Inland Empire (2006). Theroux on myös vieraillut televisiosarjoissa Alias, Ally McBeal, Sinkkuelämää ja Mullan alla. Lisäksi Theroux on esiintynyt Musen kappaleen ”Hysteria” musiikkivideolla.
Vuonna 2006 Theroux ohjasi ensimmäisen elokuvansa Dedication, jonka ensi-ilta oli vuoden 2007 Sundancen elokuvajuhlilla. Vuodesta 2014 hän on näytellyt pääosaa televisiosarjassa The Leftovers.
Theroux meni naimisiin näyttelijä Jennifer Anistonin kanssa vuonna 2015. Helmikuussa 2018 he ilmoittivat eronneensa. Vuosina 1997–2011 Theroux seurusteli stylisti Heidi Bivensin kanssa. Theroux’n serkku on brittiläinen dokumentaristi Louis Theroux.
Valikoitu filmografia > Näyttelijänä

I Shot Andy Warhol (1996)
Blondit luokkakokouksessa (Romy and Michele's High School Reunion, 1997)
Amerikan psyko (American Psycho, 2000)
Ystävyyden kirot (The Broken Hearts Club: A Romantic Comedy, 2000)
Mulholland Drive (2001)
Zoolander (2001)
Charlien enkelit: Kurvit suoriksi (Charlie's Angels: Full Throttle, 2003)
Asuntoloukku (Duplex, 2003)
The Legend of Lucy Keyes (2006)
Miami Vice (2006)
Inland Empire (2006)
Broken English (2007)
The Ten (2007)
Your Highness (2010)
Wanderlust (2012)
Nainen junassa (2016)
Lego Ninjago Elokuva (2017; ääni)
Star Wars: The Last Jedi (2017)
Bumblebee (2018, ääni)
Kaunotar ja Kulkuri (2019, ääni)
Beetlejuice Beetlejuice (2024)
Valikoitu filmografia > Käsikirjoittajana

Tropic Thunder (2008)
Iron Man 2 (2010)
Rock of Ages (2012)
Zoolander 2 (2016)
Asplöven HC

| Asplöven HC |
| --- | --- |

Perustettu:  1972
Kaupunki:   Haaparanta
Kotiareena:  Norra Affärs Arena
– kapasiteetti:  1200
Sarjataso:  HockeyTvåan
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asplöven Hockey Club on haaparantalainen jääkiekkoseura. Seuran edustusjoukkue pelasi korkeimmillaan vuosina 2012-2016 Ruotsin toiseksi korkeimmalla tasolla Hockeyallsvenskanissa ja vuosina 2018-2019 Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Hockeyettanissa.
Asplöven perustettiin vuonna 1972 ja se pelasi 1990-luvulla ns. kalottiliigaa, jossa Pohjois-Ruotsin ja Pohjois-Suomen joukkueet molemmin puolin rajaa kohtasivat toisensa. Esimerkkejä vastustajista olivat Övertorneå HF, EtPo, TIHC, SoPa, KeKi ja Roki.
Pitkään talousvaikeuksista kärsinyt seura ajautui konkurssiin keväällä 2019, mutta toiminta jatkui vuonna 2023, kun HockeyTvåan sarjassa pelannut Haparanda HF jatkoi Asplövenin nimellä.
Tunnettuja pelaajia

Christofer Abrahamsson
Christoffer Drugge
Jonathan Hedström
Johan Karlsson
Joni Puurula
Joni Lindlöf
Andreas Lindström
Sebastian Lukin
Anton Lundberg
Dan Mogermark
Henrik Olsson
Markus Ottosson
Jarkko Pakisjärvi
Martin Ulander
Ville Vikeväinen
Greger Wälivaara
Mikael Österberg
Sepultura

| Sepultura |
| --- | --- |

 Yhtye esiintymässä Metalmania Festivaleilla Puolassa vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1984–
Tyylilaji:  death metal thrash metal groove metal
Kotipaikka:  Belo Horizonte, Minas Gerais, Brasilia
Laulukieli:  englanti   portugali
Jäsenet:  Derrick Green, laulu (1996–)  Andreas Kisser, kitara (1986–)  Paulo Jr., basso (1986–)  Greyson Nekrutman, rummut (2024–) 
Entiset jäsenet:  kts. luettelo
Levy-yhtiö:  Cogumelo, (1984–1986)   Roadrunner, (1986–2002)   SPV, (2003–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sepulturan perustajajäsen Max Cavalera
Sepultura (portugalinkielinen nimi tarkoittaa ’hautaa’) on brasilialainen groove metal/thrash metal -yhtye. Tarkempaa lajityyppiä yhtyeen musiikille on vaikea määrittää, sillä sen varhainen tyyli vaihtelee thrash metalin ja death metalin välillä ja myöhemmillä albumeilla on vaikutteita muun muassa hardcore punkista ja perinteisestä brasilialaisesta musiikista. Yhtye oli suosionsa huipulla 1990-luvun puolivälissä. Igor Cavaleran lähdettyä yhtyeestä, yhtyeessä ei ole yhtään alkuperäisjäsentä.
Historia

Yhtye perustettiin Belo Horizontessa vuonna 1984. Kitaristi-laulaja Max Cavalera keksi yhtyeen nimen kääntäessään Motörheadin kappaleen "Dancing On Your Grave" sanoituksia.  Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli EP Bestial Devastation vuonna 1985. Sepulturan lopullinen läpimurto oli yhtyeen toinen täysimittainen albumi, vuoden 1987 Schizophrenia. Sitä seurasivat kaksi thrash metallin klassikkoa Beneath the Remains vuonna 1989 ja Arise vuonna 1991. Kaksi vuotta myöhemmin julkaistulla albumilla Chaos A.D. (1993) oli ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa vaikutteita myös hardcore punkista. Vuonna 1996 julkaistulla albumilla Roots on vaikutteita hardcoren lisäksi brasilialaisesta kansanmusiikista. Kyseisellä levyllä kitarat möyrivät alavireisen raskaasti. Roots luokitellaan usein myös nu metaliksi johtuen levyllä vierailevista Jonathan Davisista (Korn) ja Dj Lethalista, joka on ollut dj:nä muun muassa Limp Bizkitissä ja House of Painissa.
Laulaja Max Cavalera jätti yhtyeen joulukuussa 1996 manageroinnista johtuneen kiistan vuoksi ja perusti oman yhtyeen nimeltä Soulfly. Johtohahmon ja keulakuvan poistumisen jälkeen Sepulturan suosio laski. Uudeksi vokalistiksi palkattiin yhdysvaltalainen Derrick Green, jonka aikana Sepultura on julkaissut viisi pitkää studioalbumia: Against (1998), Nation (2001), Roorback (2003), Dante XXI (2006) ja A-Lex (2009). Näiden albumien myötä Sepultura liikkui kauemmas alkuperäisestä thrash metal -soundistaan lisäten kappaleisiinsa hardcore punk -elementtejä. Yhtyeen kehittyminen ei kuitenkaan ole miellyttänyt suurta yleisöä ja levyt eivät ole saavuttaneet lähellekään samanlaisia myyntilukuja kuin Max Cavaleran aikaiset teokset.
Sepultura on julkaissut cover-kappaleita sisältäneen EP:n Revolusongs vuonna 2002 sekä live-albumin ja DVD:n Live in São Paulo vuonna 2005. Yhtyeen albumi, Dante XXI, ilmestyi 17. maaliskuuta 2006 ja on saavuttanut useita hyviä arvosteluja musiikkilehdissä. Max Cavaleran veli, rumpali Igor Cavalera ilmoitti eroavansa Sepulturan riveistä 12. kesäkuuta 2006. Syyskuussa 2006 yhtyeen entinen levy-yhtiö Roadrunner Records julkaisi kokoelman The Best of Sepultura, joka sisälsi yhtyeen kappaleita vuosilta 1989-1996.
8. joulukuuta 2023 Sepultura julkisti aloittavansa maaliskuussa 2024 puolitoista vuotta kestävän jäähyväiskiertueen Celebrating Life Through Death. Kiertue juhlistaa myös yhtyeen 40-vuotista uraa ja "kattaa koko maapallon".
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Inner Self”, "Troops of Doom", "Refuse/Resist", "Arise", "Mass Hypnosis", "Territory" ja "Roots Bloody Roots".
Jäsenet

Derrick Green – laulu, kitara (1996–)
Andreas Kisser – kitara, taustalaulu (1986–)
Paulo Pinto – basso (1984–)
Greyson Nekrutman – rummut (2024–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Max Cavalera – laulu, kitara (1984–1996)
Jairo Guedz – kitara (1984–1986)
Wagner ”Antichrist” Lamounier – laulu, kitara (1984)
Igor Cavalera – rummut (1984–2006)
Roberto Raffan – basso (1984)
Jean Dolabella – rummut (2006–2011)
Eloy Casagrande - rummut (2011–2024)
Diskografia

Studioalbumit
Morbid Visions (1986,  Cogumelo Records, Roadrunner Records)
Schizophrenia (1987,  Roadrunner Records)
Beneath the Remains (1989,  Roadrunner Records)
Arise (1991,  Roadrunner Records)
Chaos A.D. (1993,  Roadrunner Records)
Roots (1996,  Roadrunner Records)
Against (1998,  Roadrunner Records)
Nation (2001,  Roadrunner Records)
Roorback (2003,  Steamhammer Records)
Dante XXI (2006,  Steamhammer Records)
A-Lex (2009,  Steamhammer Records)
Kairos (2011,  Nuclear Blast)
The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart (2013)
Machine Messiah (2017)
Quadra (2020)
Sepulquarta (2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sepultura Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Virallinen nettisivu (Arkistoitu – Internet Archive).
Sepularmy.
Virallinen fanisivusto.
Sepultura
| --- | --- |
Studioalbumit:   Morbid Visions  Schizophrenia  Beneath the Remains  Arise  Chaos A.D.  Roots  Against  Nation  Roorback  Dante XXI  A-Lex  Kairos  The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart  Machine Messiah  Quadra 
Kokoelmat:   The Best of Sepultura 
Livealbumit:   Under a Pale Grey Sky  Live in São Paulo  Metal Veins – Alive in Rock in Rio  Sepulquarta 
EP:t:   Bestial Devastation  Revolusongs 
Paulo Xisto Pinto Junior
Derrick Green
Andreas Kisser
Ukrainan merijalkaväki

| Ukrainan merijalkaväki Корпус морської піхоти України |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1918 - nykyhetki
Valtio:   Ukraina
Puolustushaarat:  merijalkaväki
Rooli:  Maihinnousu, rannikkopuolustus
Osa joukkoa:  Ukrainan merivoimat (22. toukokuuta 2023 saakka) Ukrainan asevoimat (erillisenä puolustushaarana 23. toukokuuta 2023 alkaen)
Koko:  6 000 (2022)
Tukikohta:  Mykolajiv, Ukraina
Motto:  "Aina uskollinen!" (ukr. Вірний завжди!)
Värit:  Vaaleanvihreä
Sodat ja taistelut:  Ukrainan itsenäisyyssota Ukrainan-Neuvosto-Venäjän sota Venäjän-Ukrainan sota Krimin miehitys 2014  Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 Mariupolin piiritys
Vuosipäivät:  23. toukokuuta
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Kenraaliluutnantti Juri Sodol
Ukrainan merijalkaväki (ukr. Корпус морської піхоти України, Korpus morskoji pih’oty Ukrajiny) on vuodesta 2023 alkaen ollut Ukrainan asevoimien puolustushaara, joka vastaa tiedustelu- ja maihinnousu operaatioiden toteuttamisesta. Perustamisestaan vuonna 1993 aina vuoteen 2023 asti se oli osa Ukrainan merivoimien rannikkovoimia. Sitä käytetään maihinnousuihin ja ilma-operaatioihin yksin tai koordinoidusti maavoimien yksiköiden kanssa, jotta viholliselta voidaan vallata osia merenrannikosta, saaria, satamia, laivastotukikohtia, rannikon lentopaikkoja ja muita rannikon kohteita. Sitä voidaan käyttää myös merivoimien tukikohtien, elintärkeiden ranta-alueiden, erillisten saarten ja rannikkokohteiden puolustamiseen sekä alueiden turvaamiseen.
Tehtävä

Merijalkaväen päätehtäviä ovat:
toimia itsenäisesti hyökkäyksissä vihollisen laivastolaitoksia, satamia, saaria ja rannikkoalueita vastaan;
rannikkoalueiden raivaus ja tarjota maihinnousun mahdollistavia maihinnousujoukkoja ja turvajoukkoja tukeakseen omaa tehtäväänsä tai maavoimien ja muiden yhtenäisten joukkojen kanssa, ja
(vuodesta 2023 alkaen) huolehtia maan rannikkopuolustuskyvystä vihollisen laivaliikennettä ja vihollisen maihinnousuhyökkäyksiä vastaan.
Sen motto on Вірний завжди! (Virnyi zavždy!; suom. "Aina uskollinen!")
Historia

Merijalkaväki polveutuu entisen Venäjän keisarillisen laivaston Mustanmeren laivaston merijalkaväen muodostelmista.
Historia > Hetmanaatti

Venäjän keisarillisen armeijan entinen kenraali Pavlo Skoropadskyi ymmärsi merijalkaväen merkityksen maan turvallisuuden takaamisessa. Maa- ja merivoimien ylipäällikkönä Skoropadskyi kiinnitti huomiota merijalkaväen perustamiseen ensimmäisen kuukauden aikana, jolloin hän oli vallassa. 23. toukokuuta 1918 hän määräsi laivasto-osaston aloittamaan kolmesta rykmentistä koostuvan merijalkaväkiprikaatin muodostamisen.
Merijalkaväen tehtävänä oli suojella rannikkoalueita, toimia linnakkeiden varuskuntana ja suorittaa maihinnousuoperaatioita. Käskyn mukaan prikaati jaettiin kolmeen rykmenttiin. Ensimmäinen rykmentti vastasi länsirajan ja Sutšavkan kylän välisistä alueista Odessan lähellä. Toinen rykmentti vastasi Sutšavkan ja Stanislavovin välisestä alueesta. Kolmas rykmentti suojasi alueita Stanislavovista Perekopiin saakka. Prikaatin tehtäväksi annettiin myös merivoimien osaston omaisuuden vartiointi.
31. elokuuta 1918 kukin yksikkö sai pysyvän esikunnan. Ensimmäisen rykmentin esikunta sijaitsi Odessasa, toisen Mykolajivissa ja kolmannen H’ersonissa. Samaan aikaan muodostettiin myös 3 ratsuväkirykmenttiä. Ensimmäinen sijoitettiin Odessaan, toinen Otšakiviin ja kolmas Perekopiin.
Lokakuussa 1918 uudet, vuonna 1899 syntyneet alokkaat olisivat liittyneet merijalkaväen riveihin, mutta syksyn poliittisen tilanteen vuoksi alokkaiden oli odotettava parempaan ajankohtaa.
Pian tämän jälkeen Pavlo Skoropadskyi syrjäytettiin vallasta Symon Petljuran johtamassa kansannousussa. Merijalkaväki jatkoi uskollisesti kansansa palvelemista Ukrainan kansantasavallan lipun alla. Monet heistä kuolivat vapauden ja itsenäisyyden puolesta.
Historia > Moderni historia > Laajennus

Uusissa väreissä on mukana merivoimien lipun sininen risti osoituksena siitä, että merivoimat on merivoimien alainen yksikkö. Suunnitelmissa on kolmannen merijalkaväen prikaatin perustaminen, jolloin prikaatien kokonaismäärä olisi neljä ja lisäksi yksi moniraketinheitinrykmentti, ja mahdollisuus viidenteen prikaatiin.
Jos laajentuminen jatkuu, on mahdollista, että merivoimien jalkaväkijoukot nousee merivoimien kokoiseksi joukoksi, jolloin niistä tulee suurin merivoimien yksikkö Itä-Euroopassa Venäjän ulkopuolella ja mahdollisen Natoon liittymisen myötä suurin merivoimien yksikkö Naton eurooppalaisten jäsenmaiden asevoimissa.
Historia > Moderni historia > Uudistus

Merijalkaväen uudistuksen ihanteellinen tavoite on muodostaa yksikkö, joka olisi samanlainen kuin Irakiin lähetetyt yksiköt. Suunnitelmissa on, että merijalkaväen joukoissa ei enää olisi varusmiehiä, vaan ainoastaan sopimussuhteessa olevia ammattimaisia merijalkaväen sotilaita.
Historia > Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022

Vuoden 2022 Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan merijalkaväki taisteli maahan tunkeutuvia venäläisiä joukkoja vastaan. Ne toimivat aktiivisesti Ukrainan eteläisillä alueilla ja osallistuivat Etelä-Ukrainan ja Itä-Ukrainan operaatioihin.
Historia > Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 > Mariupolin piiritys

12. huhtikuuta 2022 julkaistiin videoita, joissa ilmeisesti 36. erillisen merijalkaväkiprikaatin 501. pataljoonan taistelijoiden sanotaan vannovan, etteivät he luovuta asemiaan, ja sanovat: ”Pidämme kiinni jokaisesta kaupungin osasta missä vain mahdollista” ja ”Todellisuus on kuitenkin se, että kaupunki on saarrettu ja suljettu, eikä sinne ole saatu lisää ammuksia tai ruokaa”. Seuraavana päivänä Venäjän puolustusministeriö ja Tšetšenian johtaja Ramzan Kadyrov ilmoittivat, että 1026 ukrainalaista merijalkaväen sotilasta, mukaan lukien 162 upseeria, 36. erillisestä merijalkaväen prikaatista laski aseensa ja antautui Mariupolissa. Ukrainan puolustusministeriön tiedottaja Oleksandr Motuzjanyk sanoi, ettei hänellä ole tietoa väitteestä, eikä Ukrainan presidentin kanslia tai Ukrainan pääesikunta kommentoinut sitä välittömästi. Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskin huippuneuvonantaja on sanonut, että toinen merijalkaväen yksikkö, joka oli saarrettu keskellä Mariupolia, oli murtautunut läpi ja saanut yhteyden Azovin rykmenttiin ja että Mariupol on yhä pystyssä. Huhtikuun 16. päivään mennessä merijalkaväki ja Azov olivat linnoittautuneet Azovstalin rauta- ja terästehtaalle, joka oli viimeinen ukrainalainen linnake Mariupolissa. Toukokuun 17. päivään mennessä suurin osa Azovstalin puolustajista antautui.
Historia > Ylennys asevoimien puolustushaaraksi

Merijalkaväen 105. vuosipäivän kunniaksi 23. toukokuuta 2023 presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmoitti asevoimien ylipäällikkönä vierailullaan merijalkaväen laitoksessa, siitä päivästä alkaen, kiitoksena palvelusta maalle ja kansalle erityisesti Venäjän meneillään olevan hyökkäyksen aikana, yli kolme vuosikymmentä sen uudelleenaktivoinnin jälkeen merijalkaväki erotetaan virallisesti Ukrainan merivoimista ja ylennetään Ukrainan asevoimien puolustushaaraksi, jonka komentaja on nyt osa pääesikuntaa ja jonka nimittää Ukrainan asevoimien komentaja.
Vaikka merijalkaväki on jatkossa erillinen asevoimien puolustushaara, on tehty järjestelyjä, joiden mukaan merivoimat avustavat merijalkaväkeä edelleen maihinnousuoperaatioissa maihinnousualustensa avulla, antavat ilmasuojaa ja antavat aluksiltaan rannikkotykistötukea maihinnousuoperaatioille. Päätös irtautua varsinaisesta merivoimista ja tulla itsenäiseksi asevoimien puolustushaaraksi tehtiin ottaen huomioon merijalkaväen ja niiden kasvavan sotilasmäärän tarpeet, jotka taistelevat parhaillaan Venäjän joukkoja vastaan meneillään olevan hyökkäyksen aikana, sekä merijalkaväen muodostavien joukkojen asema ja sen tehtävä ja velvollisuudet, jotka liittyvät tasavallan perustuslain ja lakien säännöksiin osana laajempaa asevoimien kokonaisuutta sekä sodassa että rauhassa. Merijalkaväki jatkaa myös merijalkaväen joukkojen lähettämistä palvelemaan merivoimien meri- ja jokivarustuksessa sekä merivoimien tukikohtien ja asemien puolustuksessa.
Irtautumisen myötä laivaston merijalkaväen divisioona muutettiin 1. merijalkaväen divisioonaksi, joka vastasi merijalkaväen operatiivisista taistelukokoonpanoista. Merivoimien yleiset rannikkopuolustusvalmiudet ovat olleet merijalkaväen valvonnassa erottamisen jälkeen.
Historia > Ylennys asevoimien puolustushaaraksi > Dnepr-joen sotatoimet

38. merijalkaväkiprikaati ylitti lokakuussa 2023 Dnepr-joen Venäjän hallitsemalle Hersonin alueelle ja valtasi Krynkyn kylässä sijaitsevan sillan. Taistelut siellä ovat jatkuneet vuonna 2024, ja ainakin kolme merijalkaväen prikaatia on lähetetty osallistumaan sotatoimiin. Ukrainan merijalkaväki on kärsinyt huomattavan suuria tappioita ylittäessään joen ja puolustaessaan siltaa.
Kalusto

Ukrainan merijalkaväellä on käytössään seuraavat ajoneuvot:
T-64,T-72,T-80, PT-91, merijalkaväen panssarivaunupataljoonien taistelupanssarivaunut
AMX-10 RC, pyörillä varustettu kevyt panssarivaunu/tiedustelupanssarivaunu merijalkaväen panssaripataljoonissa ja tiedustelujoukoissa
FV101 Scorpion kevyt panssarivaunu/panssaroidut tiedusteluajoneuvot merijalkaväen panssaripataljoonissa ja tiedustelujoukoissa
BMP-1, BMP-2, BMP-3 rynnäkköpanssarivaunut merijalkaväen pataljoonissa
BTR-3, BTR-4, KTO Rosomak panssaroidut miehistönkuljetusajoneuvot merijalkaväen pataljoonissa
BTR-60, BTR-70, BTR-80, BTR-7, Véhicule de l'Avant Blindé, Panssari-Sisu kuljetuspanssariajoneuvot merijalkaväen pataljoonissa
MT-LB, PTS-sarja (PTS-2 ja PTS-3) ja M113 kuljetuspanssariajoneuvot merijalkaväen pataljoonissa
Bandvagn 206 telakuorma-autot merijalkaväen pataljoonissa
BRDM-2 tiedustelupanssariajoneuvot (osa on varustettu panssarintuhoajilla) merijalkaväen pataljoonissa
Bushmaster, Cougar, Mastiff, International MaxxPro, BMC Kirpi miinankestävät ja väijytyssuojatut panssariajoneuvot merijalkaväen pataljoonissa ja tiedustelujoukoissa
Humvee, GAZ Tigr, Roshel Senator, Novator (ajoneuvo) ja ATF Dingo panssariajoneuvot merijalkaväen pataljoonissa ja tiedustelujoukoissa
Merijalkaväen tykistöpataljoonat on varustettu myös seuraavilla kenttätykistöjärjestelmillä:
Brimstone panssarintorjuntaohjukset
Neptun, Boeing Harpoon, RBS-17 Hellfire meritorjuntaohjukset
BM-21 Grad, BM-21 Verba, BM-27 Uragan, BM-27 Burevyi, M142 Himars, RM-70 ja S-8 raketinheittimet
2S1 Gvozdika, 2S3 Akatsija,  152mm SpGH DANA panssarihaupitsit
D-30, D-20, 2A65 Msta B, 2A36 Giatsint-B, M114, M777, FH70, L119 kanuunahaupitsit
9K114 Shturm, 9M113 Konkurs, 2A29/MT-12 Rapira panssarintorjuntaohjusjärjestelmät
82 mm ja 120 mm kranaatinheittimet
Merijalkaväen 7. ilmatorjuntaohjuspataljoona ja neljä prikaatin ilmatorjuntatykistöpataljoonaa on varustettu:
9K33 Osa, AN/TWQ-1 Avenger lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmillä
KS-30, AZP S-60, ZU-23-2, ZPU-sarjan vedettävät tai kuorma-autoon asennettavat lyhyen kantaman ilmatorjuntakanuunoilla
Yhdysvaltalaiset ja ukrainalaiset merijalkaväen sotilaat simuloivat haavoittuneen pelastamista Mi-8:lla kansainvälisessä Sea Breeze -harjoituksessa vuonna 2011.
Ukrainan merijalkaväki panssariajoneuvon sisällä Venäjän hyökkäyksen aikana vuonna 2022.
1. merijalkaväkipataljoona vuonna 2017.
Käännös suomeksi
Triumph (yhtye)

| Triumph |
| --- | --- |
 Triumph esiintymässä Ruotsissa vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1975– 
Kotipaikka:  Toronto, Kanada
Jäsenet:  Rik Emmett   Gil Moore   Mike Levine  
Levy-yhtiö:  Attic, RCA, MCA, TML, Victory Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Triumph on kanadalainen rockyhtye, joka oli suosittu  1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla. Triumph oli useita kertoja ehdolla Juno-palkinnoille, muun muassa Vuoden yhtye -palkinnolle 1979, 1985, 1986 ja 1987. Yhtye perustettiin Torontossa rumpali-laulaja Gil Mooren (s. 1951) ja basisti-kosketinsoittaja-tuottaja Mike Levinen (s. 1949) ) tavattua kitaristi-laulaja-lauluntekijä Rik Emmettin (s. 1953) managerin toimistossa vuonna 1975.
Albumit

Triumph (1976)
Rock and Roll Machine (1977) CAN #36 US #185
‎Just a Game (1979) CAN #19 US #48 kulta
Progressions of Power (1980) CAN #24 US #32
Allied Forces (1981) CAN #13 US #23 Platina
Never Surrender (1983) CAN #34 US #26 kulta
Thunder Seven (1984) CAN #37 US #35 kulta
Stages (Live) (1985) CAN #31 US #51
The Sport of Kings (1986) CAN #51 US #108
Surveillance (1987) CAN #35 US #82
Classics (kokoelma) (1989) kulta
Edge of Excess  (1993)
In the Beginning (1993)  Triumph uudelleennimettynä ja re-masteroituna
King Biscuit Flower Hour (In Concert)  (DVD) (Live) (1996)
Live at the US Festival (Live) (2003)
A Night of Triumph (DVD) (Live) (2004)
Livin' for the Weekend: Anthology (kokoelma) (2005)
Extended Versions: Triumph (kokoelma) (2006)
Olli-Pekka Kärkkäinen

Olli-Pekka Kärkkäinen Teneriffalla 2011.
Olli-Pekka Kärkkäinen (s. 1958) on suomalainen suunnistaja ja kestävyysurheiluvalmentaja. Hän on koulutukseltaan liikuntatieteen maisteri.
Omalla suunnistusurallaan Kärkkäinen edusti Vaajakosken Terää. Jukolan viestissä 1982 Kärkkäinen suunnisti kolmannen osuuden joukkueen sijoittuessa toiseksi.
Kärkkäinen toimi Suomen Suunnistusliiton kehityspäällikkönä vuosina 1984–1985 ja päävalmentajana vuosina 1985–1989. Vuosina 1991–1997 hän toimi Tanskan suunnistusmaajoukkueen päävalmentajana. Tanskan yleisurheilumaajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 1999–2003. Vuosina 2003–2008 hän johti valmennuskeskusta Etelä-Afrikassa ja vuodesta 2008 hän toimi Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiön suunnittelijana.
Tammikuussa 2013 Kärkkäinen valittiin Suomen Olympiakomitean kestävyyslajien lajiryhmävastaavaksi. Hänen vastuualueinaan ovat ampumahiihto, hiihto, pyöräily, suunnistus, uinti ja yleisurheilulajeista kestävyysjuoksu ja kävely.
Kärkkäisen valmennettaviin ovat kuuluneet muun muassa Wilson Kipketer ja Carsten Jørgensen.
Björn Andrésen

| Björn Andrésen |
| --- | --- |
 Björn Andrésen elokuvassa Kuolema Venetsiassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Björn Johan Andrésen
Syntynyt: 26. tammikuuta 1955 (ikä 69)  Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1970–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Björn Andrésen (s. 26. tammikuuta 1955, Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten kuusitoistavuotiaana tekemästään Tadzion roolista Luchino Viscontin elokuvassa Kuolema Venetsiassa. Sitä ennen hän oli sivuroolissa Roy Anderssonin elokuvassa Eräs rakkaustarina (1970).
Visconti ja muut elokuvatyöryhmän miehet kuljettivat Andrésenia tämän kertoman mukaan Venetsian homobaareissa, joissa hän tunsi olevansa ”lihanpala susien keskellä”.
Andrésen on myöhemmin näytellyt joissakin ruotsinkielisissä elokuvissa, kuten Yksinkertainen murhaaja (Den enfaldige mördaren, 1982), Kesälesket (Gräsänklingar, 1982) sekä Kissanviiksiä ja herneitä (Morrhår och ärtor, 1986). Suomessa hän on näytellyt pienen sivuosan elokuvassa Pelikaanimies.