stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Fabricius
Ura > Seuraura

Fabricius on Avans SK:n kasvatti, mutta pelasi myöhemmät juniorivuotensa Luleå HF:ssä, jossa hän teki Elitserien-debyyttinsä kaudella 2000–2001. Fabricius pelasi tuolloin Elitserienissä 28 runkosarja- ja 11 playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Kaudella 2001–2002 hän pelasi 13 Elitserien-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Fabricius pelasi miesten pelejä myös lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanin Kiruna IF:ssä ja Bodens IK:ssa, joista jälkimmäisessä hän pelasi kautensa loppuun. Suurimman osan runkosarjastaan Fabricius pelasi Luulajan J20-joukkueessa. Kauden 2002–2003 hän pelasi kokonaan Allsvenskanissa, Piteå HC:n joukkueessa.
Kaudeksi 2003–2004 Fabricius palasi Luulajaan ja murtautui Elitserieniin tehtyään 34 runkosarjaottelussa tehot 8+8=16 sekä viidessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2005–2006 hän toimi joukkueen varakapteenina. Kaudeksi 2006–2007 Fabricius siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Frölunda HC:n riveihin. Maaliskuussa 2008 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Pitkien spekulaatioiden jälkeen Fabricius jätti Frölundan ennen viimeisen sopimuskautensa 2009–2010 alkua syyskuussa 2009 ja palasi kymmenen päivää myöhemmin nelivuotisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+19=25. Kahden sopimuskauden jälkeen Fabricius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n slovakialaisjoukkue Lev Popradiin kaudeksi 2011–2012.
Kaudeksi 2012–2013 Fabricius palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän voitti kauden aikana sekä Elitserien-hopeaa että European Trophyn mestaruuden. Toukokuussa 2013 Fabricius teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Luulajan kanssa, kuten taas kaksi vuotta myöhemmin toukokuussa 2015. Joulukuussa 2016 hänen sopimustaan jatkettiin jälleen kahdella vuodella kevääseen 2019 saakka.
Ura > Maajoukkueura

Fabricius pelasi MM-kilpailuissa vuonna 2008. Yhteensä hän on pelannut 42 A-maaottelua tehopistein 9+9=18. Fabricius teki A-maajoukkuedebyyttinsä 6. huhtikuuta 2006 Oslossa Norjaa vastaan. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kahdella osumalla Channel One Cupissa 16. joulukuuta 2006 Venäjän Moskovan Hodynka Arenalla Tšekkiä vastaan. Fabriciuksen ensimmäinen osuma jäi ottelun voittomaaliksi ja jälkimmäisellä hän viimeisteli vastustajan tyhjään maaliin 7–5-loppulukemat.
Fabricius on pelannut myös seitsemän nuorten maaottelua.
Karl-Uno Olofsson

| Karl-Uno Olofsson |
| --- | --- |
 Karl-Uno Olofsson vuonna 1964.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1940 (ikä 83) Vindeln, Västerbotten, Ruotsi
Yleisurheilija
Pituus:  187 cm
Paino:  76 kg
Laji:  keskipitkien matkojen juoksu
Seura:  1960-1963 IF Burälven 1963-1968 IFK Umeå
Ennätykset:  800 m 1.47,9 (1965) 1 000 m 2.21,5 (1964) 1 500 m 3.41,8 (1965) maili 4.02,2 (1967)
Karl-Uno Olofsson (s. 16. joulukuuta 1940 Vindeln, Västerbotten) on entinen keskimatkojen kestävyysjuoksija 1960-luvulla. Hänen päämatkansa olivat 800 ja 1 500 metriä.
Olofsson vakinnutti asemansa Ruotsin ykkösjuoksijana vuonna 1964. Hänet valittiin olympiaedustajaksi Tokion olympialaisten 1 500 metrille, jossa hän eteni alkueristä välieriin ajalla 3.44,8 sijoittuen 5:ksi. Tie katkesi välierässä, jossa hän juoksi täsmälleen saman ajan kuin alkuerässä, mutta sijoituksen ollessa 7. Kokonaissijoitus oli 13. Tulos oli Olofssonille pettymys, sillä hän oli aiemmin kesällä maaottelussa voittanut Tšekkoslovakian Josef Odložilin, joka olympialaisissa sijoittui Peter Snellin jälkeen olympiahopealle.
Urallaan,joka päättyi loukkaantumisen vuoksi ennenaikaisesti vuonna 1967, Olofsson saavutti vuosina 1963-1965 Ruotsin mestaruuden 1 500 metrillä ja vuonna 1965 myös 800 metrillä. Olofsson oli voittamassa seuralleen IFK Umeålle 4 × 1500 m viestimestaruuden kolme kertaa eli vuosina 1963-1965. Uumajan joukkueessa oli myös toinen maajoukkuetason juoksija Bengt Persson. Vuonna 1965 hän voitti myös Pohjoismaiden mestaruuden 1 500 metrillä. Olofsson jäi ennätyksillään 800 ja 1 500 metrillä uransa juuri päättäneen Dan Waernin taakse eli Ruotsin sen hetkisissä kautta aikain tilastossa kakkoseksi. Olofsson edusti urallaan Ruotsia 13 maaottelussa.
Olofsson oli mukana vuosina 1963-1965 kiihkeissä keskimatkojen Suomi-Ruotsi - kamppailuissa. Vuoden 1963 maaottelussa hän tuli 3:ksi "Esso" Larssonin voittaessa ja "Tankki" Salosen ottaessa kakkossijan. Vuonna 1964 Olofsson otti 1 500 metrillä voiton ja hopeaa 800 metrillä. Vuoden 1965 maaottelu oli Suomen Keijo Cederin juhlaa hänen voittaessa molemmat matkat. Olofsson tuli 800 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä 3:ksi.
Vuoden 1965 Suomi-Ruotsi -maaottelussa Suomen Keijo Ceder pehmittää nousevan ruotsalaistähden Anders Gärderudin sekä uumajalaiset Karl-Uno Olofssonin ja Bengt Perssonin.
Uransa loppuvaiheessa hänet nimettiin Ruotsin yleisurheilun Stora Grabbar #230.
Kangaslampi (Pihtipudas, Lylysaari)

| Kangaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°19′27″N, 25°38′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.472.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,9 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,511 km  
Pinta-ala:  1,189 ha  
Tilavuus:  0.000033 km³ 
Keskisyvyys:  2,8 m  
Suurin syvyys:  3,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKangaslampi 
Kangaslampi  on Keski-Suomessa Pihtiputaan  Lylysaaressa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 33 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Koliman lähi-alueeseen (14.472) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,9 metriä mpy.
Katafalkki

Arkku katafalkilla Nurmijärven siunauskappelissa. Taustalla kukkalaitteiden telineitä, arkun kyljessä lähiomaisten muistolauseita. Lattialla katafalkin vieressä maljakko muistokukille
Katafalkki on koroke, jolle ruumisarkku sijoitetaan siunauskappelissa tai kirkossa. Se voidaan valmistaa eri materiaaleista, kuten puusta, kivestä tai joskus metallista. Katafalkki asetetaan normaalisti pitkittäin, niin että luterilaisessa kirkossa vainajan pää on alttaria kohti, ortodoksisessa ja roomalaiskatolisessa toisin päin erilaisen perinteen johdosta.
Siunauskappeleissa katafalkki voi olla rakenteellinen osa kappelin lattiaa, joskin käytännön syistä se on hyvin usein irrallinen, mikä helpottaa muun muassa siivousta ja kiinteistön huoltoa. Kirkoissa katafalkki on irrallinen ja säilytetään erikseen hautajaisten väliajat.
Krematoinnin tultua muissa kuin katolisissa kirkoissa yhä suositummaksi on moniin luterilaisiin kappeleihin rakennettu erikseen pyörillä liikkuva katafalkki, joka nostetaan kellarikerroksen ruumishuoneesta kappelin puolelle erityisellä hissilevyllä, jonka lava sulkee väliajat nostoaukon. Näin siksi, että tuhkaus toimitetaan useimmiten erillisessä laitoksessa. Tällainen hissikoneisto asennettiin myös Helsingin ortodoksisen seurakunnan hautausmaan uuteen kirkkoon täyskorjauksen yhteydessä vuonna 2010.
Helsingin Krematorion kappelissa, johon liittyy oma tuhkaamo, arkku siirretään vaakatasossa liikkuvalla alustalla kappelin ja sen takana olevan ruumishuoneen välillä.
Ortodoksisissa kirkoissa käytetään useimmiten puista siirrettävää katafalkkia. Kristuksen hautausikoniin liittyy eritoten Venäjän vallan aikana rakennetuissa kirkoissa oma monesti koristeellinen katafalkkinsa. Hautausikonin katafalkki on muista poiketen aina poikittain.
Kauniit häviäjät

Kauniit häviäjät (engl. Beautiful Losers) on Leonard Cohenin kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 1966. Romaani on kanadalaisen kirjoittajansa toinen, ja se sijoittuu aikaan ennen hänen uraansa laulaja-lauluntekijänä. Suomeksi romaani julkaistiin vuonna 2003 Helena Lohtajan kääntämänä.
Romaanin minäkertoja on intiaanitutkija, jolla on intohimo 1600-luvulla eläneeseen katolisen kirkon autuaaksi julistamaan siunattuun mohawk-intiaaniin Kateri Tekakwithaan. Hänen omaa elämäänsä taas hallitsee kolmiodraama parhaan ystävänsä ja intiaanivaimonsa kesken. Teos on postmodernia proosaa ja tyyliltään hyvin vaativaa ja polveilevaa luettavaa.
Karl Wilhelm von Willisen

Karl Wilhelm von Willisen
Karl Wilhelm von Willisen (30. huhtikuuta 1790 Staßfurt – 25. helmikuuta 1879 Dessau) oli saksalainen upseeri ja vapaaherra.
Willisenistä tuli upseeri 1806, eversti 1836, kenraalimajuri 1842 ja kenraaliluutnantti 1849. Hän osallistui esikuntaupseerina vuosien 1813–1815 sotaan Napoleonia vastaan. Vuosina 1848–1849 Willisen oli hallintokomissaario Posenissa ja osallistui sotatoimiin Pohjois-Italiassa Josef Radetzkyn alaisena 1850. Hän myös osallistui Istedin taisteluun.
Monena vuotena Willisen oli opettajana Berliinin sota-akatemiassa.
Teokset

Theorie des grossen Krieges (4 osaa, 1840–1868)
Kaitanokkalokki

| Kaitanokkalokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Larus
Laji::  genei
Kaksiosainen nimi
 Larus genei  Breme, 1839 
Katso myös
   Kaitanokkalokki Wikispeciesissä   Kaitanokkalokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaitanokkalokin muna.
Kaitanokkalokki (Larus genei) on keskikokoinen, Suomessa hyvin harvinainen lokki.
Koko ja ulkonäkö

Kaitanokkalokki on vähän naurulokkia isompi ja kapeanokkaisempi. Sen pituus on 42–44 cm, siipien kärkiväli 100–110 cm ja paino noin 250–350 g. Sen höyhenpeite on valkoinen, rinta on kesäasussa punertava. Nuorten yksilöiden pyrstöpuolessa on tumma raita ja siivissä tummat läikät. Jalat, nokka ja silmärengas ovat tummanpunaiset. Pää ja kaula ovat pitkänmuotoiset.
Levinneisyys

Kaitanokkalokki pesii Euroopassa pieninä paikallisina esiintyminä Espanjassa, eteläisessä Ranskassa, Sardiniassa, Adrianmeren pohjukassa, Mustanmerenn pohjoisrannikolla ja Kaukasiassa. Muualla se pesii Turkin keskiosissa, Niilin suistossa, Persianlahden rannikolla, Mauritaniassa ja muutamin paikoin Keski-Aasiassa. Sen eslinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 300 000–410 000 yksilöä. Laji on paikkalintu esiintymisalueen eteläosissa ja muuttolintu alueen pohjoisosissa, ja se talvehtii pääasiassa Välimeren maissa, Arabian niemimaan rannikoilla ja Intiassa. Suomessa laji on tavattu Porin Yyterissä 1993.
Elinympäristö

Laji pesii yhdyskunnittain matalilla, laakeilla rannoilla merellä, järvillä ja joilla. Se suosii tiirayhdyskuntia. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee rannikoilla, paikoin satamissa ja sisämaan vesistöissä, sekä usein kaukana avomerellä.
Lisääntyminen

Kaitanokkalokki munii tavallisesti kaksi tai kolme munaa maassa olevaan pesään. Haudonta kestää noin 22 päivää ja molemmat emot osallistuvat haudontaan, samoin kuin poikasten hoitoon. Laji pesii vain kerran kesässä.
Ravinto

Saalistaa kaloja ja pieniä selkärangattomia veden pinnasta ja rantavedestä. Ruokailee tavallisesti suurina parvina.
Aiheesta muualla

Kaitanokkalokki Lintukuva-verkkopalvelussa
Kaninkola

Kaninkola on halikkolainen kylä, jonka alue on kolmessa erillisessä osassa. Kaninkolan pääalue sijaitsee Kokkilantien ja Kaninkolantien risteyksessä. Toinen suurempi kyläalue tunnetaan Syrjänkulmana ja se sijaitsee Halikonlahden rannalla Vartsalan pohjoispuolella.
Historia

Kaninkola on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin, joten se on perustettu jo viimeistään varhaiskeskiajalla. Ensimmäinen maininta Kaninkolasta on vuodelta 1352, jolloin asiakirjojen mukaan kirkko on ottanut haltuun suuren niittyalueen Kaninkolasta. Kyseessä lienee alueen kristillistämistoimi, sillä alueella sijaitsi pakanallinen kalmisto- ja uhripaikka. Niitty palautettiin kaninkolalaisille oikeuden päätöksellä 1625, mutta käytännössä omistusoikeudet olivat sekavat vielä pitkään. Kristillistämistoimista saattaa kertoa kylän nimikin. Tutkija Johanna Halosen mukaan nimi Kanikola olisi johdannainen kaniikista.
Kaninkolan kantatilojen määrä on vaihdellut rajusti. Kylässä oli 1560-luvulla seitsemän kantatilaa, joiden määrä väheni myöhemmin kahteen. Tilat Mäikkä ja Knaapi jaettiin isojaon yhteydessä kahtia, jolloin kantatilojen määrä tuplaantui. 1800-luvun kirkonkirjoissa on mainittu vielä uudempia kantatiloja. Torppia kylässä ei ole ollut montakaan, mutta suurin torppa Paavola on muodostanut hetkellisesti oman kylänkin. Kylän vuokratilat ja torpat itsenäistyivät 1920-luvulla.
Vartsala ja Syrjänkulma ovat olleet vahvaa punaista aluetta, sillä alueella oli saha-, meijeri- ja telakkateollisuutta. Syrjänkulmassa sijaitseekin edelleen työväentalo.
Maantiede

Pääasiassa Kaninkolan maasto on korkeita metsäisiä mäkiä, joiden väliin jää peltoalueita. Syrjänkulman Pirunvuori on Halikon korkeimpia kohtia. Syrjänkulman eteläosa on alavaa aluetta, jonka keskellä sijaitsee kaisilikkoinen vesijättömaan ympäröimä Kaijanlammi. Purilanjoki sivuaa Syrjänkulmaa. Kaninkolan pääalueella saa alkunsa syvässä uomassa kulkeva Tytynoja, joka toimii rajana Kaninkolan ja Immalan välillä.
Kaninkolan asutus sijaitsee pääalueella Paavolanmäen päällä ja Kokkilantien varressa. Syrjänkulman omakotitaloasutus myötäilee teiden varsia ja on kasvanut yhteen Vartsalan kanssa.
Kanadanvuokko

| Kanadanvuokko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Isovuokot Anemonidium
Laji::  canadense
Kaksiosainen nimi
 Anemonidium canadense  (L.) Á. Löve & D. Löve 
Synonyymit
 Anemonastrum canadense  Anemone canadensis 
Katso myös
   Kanadanvuokko Wikispeciesissä   Kanadanvuokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanadanvuokko eli kanadanisovuokko (Anemonidium canadense, syn. Anemone canadensis) on suurikokoinen, Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva leinikkikasvi.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen kanadanvuokko kasvaa 30–70 cm pitkäksi. Varsi on pysty, yläosastaan haarainen ja tiheäkarvainen. Juurakko on vankka. Pitkäruotisia aluslehtiä on tavallisesti kaksi kappaletta. Lehden lapa on munuaismainen, 3–5-jakoinen, liuskat 2–3-halkoisia, hampaisia ja suippoja. Ruodittomat varsilehdet ovat vastakkain tai kolmen kiehkurana. Varsilehdet ovat aluslehtiä pienempiä. Kukat ovat yksittäin varren tai haarojen päissä. Kukkaperä on pituudeltaan jopa 12 cm pitkä. Kukat ovat 2–4 cm leveitä. Kehä on teriömäinen, valkoisia kehälehtiä viisi kappaletta. Suomessa kanadanvuokko kukkii kesä-elokuussa. Hedelmistössä on karvaisia, 8 mm pitkiä otakärkisiä pähkylöitä. Kanadanvuokko on myrkyllinen kasvi.
Levinneisyys

Kanadanvuokko on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta. Laji on levinnyt Eurooppaan villiintyneenä koristekasvina. Suomessa kanadanvuokko on harvinainen viljelyjäänne, jota voi tavata eri puolilla Etelä- ja Keski-Suomea Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö

Villiintynyttä kanadanvuokkoa voi tavata puistoissa, pientareilla ja teidenvarsilla.
Käyttö

Kanadanvuokkoa kasvatetaan Euroopassa koristekasvina.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Kanadanvuokon (Anemonidium canadense) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Kanadanvuokko (Anemonidium canadense)
Puutarha.net: Kanadanvuokko Anemonidium canadense
ITIS: Anemone canadensis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Anemone canadensis (englanniksi)
Kanadanvuokkokasvusto.
Karstun Linnanmäen kalliomaalaus

| Karstun Linnanmäen kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Karstun Linnanmäen kalliomaalaus
Koordinaatit:  60°17′48.3″N, 23°55′58.38″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Huippukausi:  kivikausi
Kaupunki:  Lohja
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karstun Linnanmäen kalliomaalaus sijaitsee Lohjanjärven koillispuolella Linnamäen kallionsivulla. Kuvioton maalaus löydettiin Helsingin Yliopiston arkeologian opiskelijoiden järjestön (Fibula) järjestämällä inventointiretkellä vuonna 1991. Retkiä johti Petri Pesonen.
Kallio ja sen sijainti

Linnamäki sijaitsee pitkän Karstunlahden pohjukassa noin 500 metriä rannasta. Jyrkkärinteisenä puolustuslinnan oloisena sitä kutsutaan linnaksi, vaikka mitään puolustusrakennelmia ei ole löydettykään. Etelään putoavat rinteet ovat jyrkät pystykallioidenkin takia. Yhdessä tällaisessa seinämässä löytyi punaväriä.
Maalaus

Maalaus sijaitsee kalliossa vesivaluman reunassa noin kolmen metrin korkeudessa. Punavärijälki on pystysuuntainen ja ilmeisesti kuvioton. Veden valuma rajaa läikän vasemmalta ja on saattanut tuhota mahdollisen maalauksen. Punavärin sijainti kiven pinnassa saattaa olla luontainen värjäytymä, mutta koska se on ainoa värjäytymä, uskotaan sen olevan ihmisen tekemä.
Koska maalaus on punaväriä on niin korkealla, on se täytynyt maalata tikkailta, kun kallion edessä oli maata, tai kiipeämällä kohteen alle kallion pykäliä pitkin. Toinen vaihtoehto on ollut maalata se veneessä veden tai jään päältä, kun merivesi oli korkeammalla kuin nykyään.
Keskitriaskausi

| Triaskauden jako> kausi | Triaskauden jako> epookki | Triaskauden jako> vaihe | Triaskauden jako> ikä (mvs) |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Jura | varhais | Hettange | nuorempi |  |
| Trias | myöhäis | Rhaetia | 201,3–208,5 |  |
| Trias | myöhäis | Noricum | 208,5–~227 |  |
| Trias | myöhäis | Carnia | ~227–~237 |  |
| Trias | keski | Ladini | ~237–~242 |  |
| Trias | keski | Anisus | ~242–247,2 |  |
| Trias | varhais | Olenjok | 247,2–251,2 |  |
| Trias | varhais | Indus | 251,2–252,17 |  |
| Permi | Loping | Changxing | vanhempi |  |
Triaskauden jako ICS:n mukaan tammikuussa 2013.
Keskitriaskausi, lyhenne Tr2, oli triaskauden keskimmäinen epookki, joka tunnetaan Euroopan kerrostumissa myös nimellä Muschelkalk. Kausi oli 245 ± 1,5 - 228 ± 2 miljoonaa vuotta sitten.  Epookilla eli esimerkiksi nisäkkäiden kantamuotoja terapsideja. Varhaisimmat dinosaurukset elivät keskitriaksen alkupuolella, Anisus-vaiheessa.
Keskitriaskauden jako

Anisus-vaihe 245 ± 1,5 237 ± 2 miljoonaa vuotta sitten
Ladini-vaihe 237 ± 2 - 228 ± 2 miljoonaa vuotta sitten kaudella eli dicynodontteja
Kangaslampi (Mäntyharju, Vanhakorpi)

| Kangaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°19′28″N, 26°41′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Syvään Särkijärveen 
Järvinumero:  14.913.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,5 m  
Pituus:  530 m  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  1,433 km  
Pinta-ala:  8,952 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKangaslampi 
Kangaslampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vanhakorven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 530 metriä pitkä, 270 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,5 metriä mpy.
Keskisyksyn juhla (Vietnam)

Vietnamilaisia kuukakkusia.
Keskisyksyn juhlan leijonatanssia, múa lân.
Keskisyksyn juhla (vietn. Tết Trung Thu) on Vietnamissa vietettävä sadonkorjuujuhla. Sitä vietetään lyhtyjen valossa hyvää ruokaa syöden. Sitä vietetään kuukalenterin kahdeksannen kuukauden 15. päivänä. Vietnamissa käytetään kuukalenteria juhlapäivistä puhuttaessa. Juhlaa vietetään siten yleensä syyskuussa, mutta joskus lokakuussa. Se merkitsee satokauden päätöstä. Riisi korjataan yleensä syyskuussa. Se on myös täydenkuun juhla, ja yleensä kuu paistaa silloin kirkkaana.
Keskisyksyn juhla on uudenvuoden juhlan jälkeen tärkein vietnamilainen juhla. Sitä on vietetty 400 vuotta, mutta juhlan väitetään tulleen Vietnamiin kiinalaisten mukana, kun Kiina valloitti Vietnamin. Se on myös lasten juhla, kun vanhemmat voivat jälleen sadonkorjuun jälkeen viettää aikaa lasten kanssa.
Juhlaan liittyy erilaista syötävää, kuten kuukakkuja (bánh trung thu), jotka nekin ovat alun perin kiinalaista vaikutusta. Kakkuset on perinteisesti valmistettu lootuksen siemenistä ja mungpavuista, ja niissä on keskellä suolattua munankeltuaista. Nykyisin valmistukseen käytetään monenlaisia raaka-aineita, ja ne voivat olla suolaisia tai makeita.
Juhlaan kuuluu tansseja, kuten lohikäärmetanssia ja leijonatanssia, ja lapset pukeutuvat juhla-vaatteisiin ja marssivat pitkin katuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keskisyksyn juhla (Vietnam) Wikimedia Commonsissa
Lohikoski

| Lohikoski |
| --- | --- |
 Vuonna 2012 valmistunut tornitalo Majakka.
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Lohikoski-Seppälänkangas
Kaupunginosa nro:  13
Väkiluku:  3 460 (2020)
Osa-alueet:  Lahjaharju, Holsti, Kyyhkysenmäki, Paloniemi
Postinumero(t):  40250
Lohikoski on Jyväskylän kaupunginosa. Vuoden 2020 lopussa sen väkiluku oli 3 460. Lohikoski sijaitsee Palokkajärven rannalla Seppälän länsipuolella, kaupunginosan eteläisenä rajana on Tourujoki. Lohikoski on osa Lohikoski-Seppälänkankaan suuraluetta.
Lohikosken palvelukeskusta sijoittuu Paloniemen ja Lahjaharjun pienalueille, jossa on ostoskeskus, koulu, päiväkoti, kirjasto, kirkko ja liikunta- ja skeittipuisto. Kaupunginosassa on myös muun muassa apteekki, Seppälän paloasema, uimaranta ja Lahjaharjun hautausmaa (aiemmalta nimeltään Seppälänkankaan hautausmaa). Lohikoskella on sekä kerrostalo-, rivitalo- että omakotitaloasutusta. Vuonna 2012 Lohikosken keskustaan valmistui 12-kerroksinen asuintalo Majakka, joka on yksi Jyväskylän korkeimpia rakennuksia. Lohikoskea on pidetty esimerkkinä onnistuneesti rakennetusta lähiöstä.
Historiaa

Tilanomistaja Hjalmar Åkerhjelm aloitti paperitehtaan rakentamisen Tourujoen rantaan Lohikoskelle vuonna 1872. Tehtaan vihkiäisiä vietettiin 13. tammikuuta 1873. Lohikosken paperitehdas oli Suomen ensimmäisiä puupitoista paperia valmistaneita tehtaita. Tehtaan koneistus uusittiin muutaman vuoden päästä ja siirryttiin hienopaperiin.
Vuonna 1879 tehdas siirtyi Fredrik Sneckenströmin perikunnalle konkurssihuutokaupassa. Perikunta jatkoi tehtaan toimintaa. Suomen senaatti vahvisti Sneckenströmin kuolinpesän omistaman Kangas Aktiebolag -osakeyhtiön synnyn vuonna 1891. Aluksi tehdas tuotti tappiota. Päätettiin muodostaa uusi yhtiö, Aktiebolaget Kangas. Sneckerströmin suku menetti määräysvaltansa yhtiössä ja sen merkittävimmäksi osakkeenomistajaksi tuli tamperelainen kauppias Bernhard Björkman. Tehdas ryhtyi valmistamaan kirje-, paino- ja voipaperia silkki- ja savukepaperin ohella.
Vuonna 1904 tehtiin jälleen vararikkoanomus. Yhtiön johtoon nousivat Albert Snellman ja Gösta Serlachius. Serlachius realisoi varastoja ja teki rahoitusjärjestelyjä, joiden avulla tehdas selvisi eteenpäin. Siiryttiin takaisin hienopaperin valmistukseen. Tehdas alkoi tuottaa voittoa vuodesta 1906 lähtien.