stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallo kesäolympialaisissa 1952
Tulokset > 1. kierros > Lohko 4

| # |  | O | V | H | TK | PK | PIST |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska | 3 | 3 | 0 | 202 | 149 | 6 |
| 2 |  Chile | 3 | 2 | 1 | 170 | 150 | 5 |
| 3 |  Egypti | 3 | 1 | 2 | 176 | 221 | 4 |
| 4 |  Kuuba | 3 | 0 | 3 | 149 | 177 | 3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ranska | 92–64 (39–30) |  Egypti |
|  Chile | 53–52 (32–32) |  Kuuba |
|  Chile | 74–46 (47–18) |  Egypti |
|  Ranska | 58–42 (30–17) |  Kuuba |
|  Ranska | 52–43 (25–17) |  Chile |
|  Egypti | 66–55 (35–28) |  Kuuba |
Tulokset > Välierävaihe

Välierävaiheessa nähtiin Lohko A:ssa tasainen taistelu paikasta turnauksen neljän parhaan joukkoon. Uruguay nousi lohkovoittoon, vaikka se kärsi tappion ensimmäisessä ottelussa, joka on jäänyt historiaan ottelun päättäneestä tappelustaan. Ranska johti Uruguayta kahdella pisteellä ottelun loppuhetkillä ja uruguaylaiset hakivat tasoitusta, vaikka heillä oli kentällä enää kolme pelaajaa virhetilien täyttymisen takia. Minuutti ennen loppusummeria Uruguay sai korin, mutta yhdysvaltalainen päätuomari Vincent Farrell vihelsi pelin poikki. Tämän Uruguayn pelaajat ja Farrell kävivät kiivaan keskustelun tilanteesta. Noin viiden minuutin selvittelyn jälkeen Farrell ilmoitti, että kori hyväksytään, sillä rike tapahtui vasta korin jälkeen. Ranska sai aloituksesta pallon ja teki ratkeisevan korin. Uruguayn pelaajat kävivät ranskalaisten korin jälkeen Farrellin kimppuun lyöden ja potkien. Tuomari autettiin lopulta kentältä pois ja yleisön buuatessa uruguaylaisten pelaajat ja toimitsijat uhkasivat jo lähteä katsomoon.
Toisessa välierälohkossa odotettiin Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton kohtaamista, joka osoittautui kuitenkin pettymykseksi. Ottelu päättyi Yhdysvaltain helppoon 86–58-voittoon. Molemmat maat etenivät kuitenkin turnauksen neljän parhaan joukkoon.
Tulokset > Välierävaihe > Lohko A

| # |  | O | V | H | TK | PK | PIST |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Uruguay | 3 | 2 | 1 | 187 | 187 | 5 |
| 2 |  Argentiina | 3 | 2 | 1 | 226 | 174 | 5 |
| 3 |  Bulgaria | 3 | 1 | 2 | 177 | 220 | 4 |
| 4 |  Ranska | 3 | 1 | 2 | 178 | 194 | 4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Argentiina | 100–56 (53–29) |  Bulgaria |
|  Ranska | 68–66 (38–30) |  Uruguay |
|  Uruguay | 62–54 (35–27) |  Bulgaria |
|  Argentiina | 61–52 (31–27) |  Ranska |
|  Bulgaria | 67–58 (39–23) |  Ranska |
|  Uruguay | 66–65 (39–31) |  Argentiina |
Tulokset > Välierävaihe > Lohko B

| # |  | O | V | H | TK | PK | PIST |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 3 | 3 | 0 | 246 | 166 | 6 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 3 | 2 | 1 | 190 | 195 | 5 |
| 3 |  Brasilia | 3 | 1 | 2 | 138 | 136 | 4 |
| 4 |  Chile | 3 | 0 | 3 | 140 | 217 | 3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brasilia | 75–54 (36–25) |  Chile |
|  Yhdysvallat | 86–58 (36–22) |  Neuvostoliitto |
|  Yhdysvallat | 103–55 (27–16) |  Chile |
|  Neuvostoliitto | 54–49 (21–25) |  Brasilia |
|  Yhdysvallat | 57–53 (24–26) |  Brasilia |
|  Neuvostoliitto | 78–60 (41–29) |  Chile |
Tulokset > Sijat 5–8

Sijoitusottelut päättyivät eri tavalla kuin alun perin oli odotettu. Ranskan ja Bulgarian välisessä pelissä Ranskan peli oli heikkoa ja Bulgaria voitti ottelun, vaikkakaan ei pelannut lähellä parasta peliään. Toisessa pelissä Chile voitti Bulgarian. Sijoituspelissä viidennestä sijasta Brasilia kohtasi Chilen, jonka se oli jo aikaisemmin voittanut turnauksessa luvuin 75–44. Tällä kertaa Chile oli kuitenkin parempi ja voitti ottelun neljällätoista pisteellä. Brasilian huonon pelin syyksi arveltiin väsymystä sekä mahdollinen pettymys huonosta sijoituksesta.
Tulokset > Sijat 1–4

Yhdysvallat ja Argentiina pelasivat välieräottelussaan tasaisen ottelun, joka ratkesi Yhdysvaltojen hyväksi vasta loppuhetkillä. Neuvostoliitto sen sijaan pelasi varmasti ja voitti Uruguayn muutaman pisteen erolla.
Pronssiottelusta tuli jälleen kuuma. Argentiinan Juan Uder oli vajaa kymmenen minuuttia ennen loppua murtautunut heittopaikkaan. Uruguayn Tabaré Larre Borges kamppasi pahannäköisesti Uderin, joka kaatuessaan hieman huitasi Borgesia jalkaan. Tästä seurasi jälleen pieni tappelu, jonka pystyi paikalle valmiiksi hälytetyt poliisit lopettamaan. Uruguay joutui kuitenkin taistelemaan lopun vajaalla, tosin Argentiinankin pelaajien varoitustili täyttyi myöhemmin, minkä seurauksena Uruguay puolestaan oli ottelun lopun ylivoimaisena ja voittikin pronssia.
Turnauksen finaalista muodostui melko tylsä ottelu. Neuvostoliittolaiset tajusivat ennen ottelua, että he voivat voittaa yhdysvaltalaiset vain, jos pystyvät jäädyttämään pelin. Yhdysvallalla oli selvä etu otteluun, sillä heillä oli muun muassa 213-senttinen Bob Kurland ja 209-senttinen Clyde Lovellette, kun Neuvostoliiton pisin pelaaja oli 193 senttimetriä pitkä. Neuvostoliiton taktiikka onnistui, sillä pelissä tehtiin huomattavan vähän koreja. Yhdysvallat oli silti parempi pistein 36–25.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatRon Bontemps Marcus Freiberger Wayne Glasgow Charlie Hoag Bill Hougland John Keller Dean Kelley Bob Kenney Bob Kurland Bill Lienhard Clyde Lovellette Frank McCabe Dan Pippin Howie WilliamsPäävalmentaja: Warren Womble |  NeuvostoliittoStepas Butautas Nodar Džordžikia Anatoli Konev Otar Korkia Heino Kruus Ilmar Kullam Justinas Lagunavičius Joann Lõssov Aleksandr Moisejev Juri Ozerov Kazys Petkevičius Stasys Stonkus Maigonis Valdmanis Viktor VlasovPäävalmentaja: Stepan Spandarjan |  UruguayMartín Acosta y Lara Enrique Baliño Victorio Cieslinskas Héctor Costa Nelson Demarco Héctor García Tabaré Larre Borges Adesio Lombardo Roberto Lovera Sergio Matto Wilfredo Peláez Carlos RosellóPäävalmentaja: Olguiz Rodríguez |
Suomen ja Meksikon välinen alkusarjaottelu.
Filippiinit ja Argentiina Tennishallissa.
Chilen Cordero Fernández (6) yrittää ajaa korille.
Uruguayn ja Argentiinan välinen peli jouduttiin keskeyttämään ja pyytämään poliisia paikalle.
Loppuottelu Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välillä.
Benjamin Pietilä

| Benjamin Pietilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 2006 (ikä 18) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Benkku
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  170 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  51
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
Benjamin Pietilä (s. 11. toukokuuta 2006 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Pietilä osaa pelata myös laidassa. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka kapteenina Pietilä toimii.
Ura > Seuraura

Pietilä syntyi Oulussa, mutta kasvoi Limingan Tupoksessa. Hän on Kiekko-Laserin kasvatti. Pietilä siirtyi 14-vuotiaana Oulun Kärppiin kaudeksi 2020–2021. Kaudella 2021–2022 hän toimi seuran U16-joukkueen kapteenina. Pietilä oli 23 syöttöpisteellään joukkueen paras syöttäjä. Kaudella 2022–2023 hän voitti U18 Suomen-mestaruuden.
Kaudella 2023–2024 Pietilä nousi Kärppien U18-joukkueen kapteeniksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi U18 SM-hopealle. Yli puolet kaudestaan Pietilä pelasi kuitenkin seuran U20-joukkueessa. Kaudella 2024–2025 hän nousi U20-joukkueen kapteeniksi. Pietilä sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 28. helmikuuta 2025 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Kärppien nelosketjun vasempaan laitaan Julius Janhosen ja Marko Anttilan viereen. Pietilä sai ottelussa jääaikaa 7.13 minuuttia.
Ura > Maajoukkueura

Pietilä edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2023, jolloin hän voitti pronssia. Pietilä valittiin myös alle 18-vuotiaiden alustavaan MM-kisajoukkueeseen vuoden 2024 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin viimeisenä lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Pietilä on pelannut kolme nuorten ja 13 poikien maaottelua.
Pelityyli

Pietilä on kuvaillut itseään luisteluvoimaiseksi kahden suunnan sentteriksi, joka pystyy tarvittaessa myös tekemään tulosta. Hän on kertonut ottaneensa peliinsä mallia Patrice Bergeronilta sekä Artturi Lehkoselta, jonka pelityylistä Pietilä pitää, vaikka Lehkonen ei pelaa vakituisesti keskushyökkääjänä.
Muuta

Pietilä opiskelee Kastellin urheilulukiossa.
Orimattila

| Orimattila |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°48′15″N, 025°44′00″E
Maakunta:  Päijät-Hämeen maakunta
Seutukunta:  Lahden seutukunta
Kuntanumero:  560
Hallinnollinen keskus:  Orimattilan keskustaajama
Perustettu:  1865
– kaupungiksi:  1992
Kuntaliitokset:  Artjärvi (2011)
Kokonaispinta-ala:  814,01 km² 141:nneksi suurin 2022 
– maa:  785,26 km²
– sisävesi:  28,75 km²
Väkiluku:  15 651 70:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  19,93 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  16,4 %
– 15–64-v.:  58,0 %
– yli 64-v.:  25,6 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,6 %
– ruotsinkielisiä:  0,6 %
– muut:  3,8 %
Kunnallisvero:  8,7 % 192:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Kalle Larsson
Kaupunginvaltuusto:  33 paikkaa
  2021–2025   • PS   • Kok.   • Kesk.   • SDP   • Vihr.   • Liik.   • KD:   10 7 7 4 2 2 1
orimattila.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orimattila on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Päijät-Hämeen maakunnassa. Lahden kaupungin eteläosan kasvuun liittyy Orimattilan kaupungin pohjoinen kylä, Pennala, jossa on uudehkoa teollisuutta ja logistiikkapalveluita. Orimattilan naapurikuntia ovat Hollola, Iitti, Kärkölä, Lahti, Lapinjärvi, Myrskylä, Mäntsälä ja Pukkila.
Historia

Orimattilan Virenojalla sijaitsevalta Myllykulmalta on tehty Pohjois-Karjalan Enon ohella Suomen vanhimmat arkeologiset löydöt, ajoitukseltaan 9070–8670 eaa. Orimattilan pitäjän historia alkaa seurakunnan perustamisesta 1636, jolloin se erotettiin itsenäiseksi Hollolan seurakunnasta.
Hallinnollisesti Orimattilan ja Hollolan seurakunnat yhdistyivät tilapäisesti isovihan aikana suuren Pohjan sodan aiheutettua Suomen venäläismiehityksen. Tuolloin Orimattilan kirkkoherra Anders Herkepaeus määrättiin keräämään verot myös Hollolasta kirkkoherra Gustaf Bernerin paettua Ruotsiin 1714.lähde?
Pitäjänhallinto korvattiin Suomessa kunnallishallinnolla Suomen suuriruhtinaan asetuksella 1865. Tätä ennen oli kuntien itsenäistämistä seurakunnista pohdittu 1860-luvun alkupuolella jo vuosien ajan. Orimattilan kunta on vuoden 1865 kunnallisasetuksella Orimattilan seurakunnasta erotettu paikallishallinnon yksikkö. Jatkosodassa menetetystä Kirvusta asutettiin paljon siirtokarjalaisia Orimattilaan.
Orimattilan kunta otti käyttöön kaupunki-nimityksen vuonna 1992. Orimattila päätti vuonna 2009, että se ei osallistu Päijät-Hämeessä käytäviin kahdeksan kunnan välisiin kuntaliitosneuvotteluihin, vaan se jatkaa itsenäisenä kuntana.lähde? Orimattilan kaupunginvaltuusto ja Artjärven kunnanvaltuusto hyväksyivät yksimielisesti Orimattilan ja Artjärven kuntaliitoksen 22.3.2010. Kuntaliitos astui voimaan 1.1.2011.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Orimattilan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 15 184 | 15 184 |
| 1985 | 1985 |    | 15 246 | 15 246 |
| 1990 | 1990 |    | 15 805 | 15 805 |
| 1995 | 1995 |    | 15 909 | 15 909 |
| 2000 | 2000 |    | 15 629 | 15 629 |
| 2005 | 2005 |    | 16 154 | 16 154 |
| 2010 | 2010 |    | 16 309 | 16 309 |
| 2015 | 2015 |    | 16 326 | 16 326 |
| 2020 | 2020 |    | 16 005 | 16 005 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Orimattilassa oli 16 221 asukasta, joista 10 784 asui taajamissa, 5 301 haja-asutusalueilla ja 136:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Orimattilan taajama-aste on 67,0 %. Orimattilan taajamaväestö jakautuu neljän eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Orimattilan keskustaajama | 9 102 |
| 2 | Pennala | 950 |
| 3 | Artjärven kirkonkylä | 431 |
| 4 | Virenoja | 301 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Orimattilassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Orimattilan seurakunta
Artjärven kappeliseurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Orimattilan alueella toimii Lahden ortodoksinen seurakunta.
Orimattila kuuluu Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen  osana katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Orimattilan kaupungin nykyisellä alueella.
Artjärven seurakunta (liitetty Orimattilan seurakuntaan 2011)
Kylät

Orimattilan keskustaajama, tunnettu myös nimellä Orimattilan kirkonkylä, muodostaa Orimattilan kuntakeskuksen, jossa sijaitsevat kaupungintalo sekä tavaratalot. Keskustassa sijaitsee Orimattilan kirkonmäki, joka vuonna 1993 määriteltiin valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuurihistorialliseksi ympäristöksi ja on mukana myös saman inventoinnin päivitetyssä versiossa vuodelta 2009.
Muut Orimattilan kylät ovat Heinämaa, Henna, Karkkula, Keituri, Kuivanto, Leitsamaa, Luhtikylä, Mallusjoki, Niemi (Niemenkylä), Niinikoski, Pakaa, Pennala, Ruha, Sammalisto, Terriniemi, Tuorakka, Tönnö, Viljamaa, Viljaniemi ja Virenoja. 1.1.2011 tapahtuneen kuntaliitoksen myötä Artjärven kylistä tuli Orimattilan kyliä. Kuntaliitoksen myötä tulleet kylät on: Artjärvi, Hietana, Kinttula, Ratula, Salmela, Hiitelä ja Villikkala. Lisäksi Orimattilan kyliin kuuluu Tietävälä, joka sijaitsi alun perin Kirvussa ja jonka siirtokarjalaiset perustivat uudestaan Orimattilaan. Niinikoski, Tönnö, Kuivanto, Luhtikylä ja Villikkala ovat saaneet Päijät-Hämeen vuoden kylän nimitykset.
Kiinteistörekisterijaon v. 2013 mukaiset kylät on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Numero | Rekisterikylä | Kylän osia |
| --- | --- | --- |
| 560-401 | Heinämaa |  |
| 560-402 | Karkkula |  |
| 560-403 | Keituri |  |
| 560-404 | Kuivanto | Anttila, Isokylä, Katajala, Korvenpää, Koskunen, Köykkälä, Metsäkulma, Montari, Rahjala, Rekola  |
| 560-405 | Leitsamaa |  |
| 560-406 | Luhtikylä | Luhtikylä, Henna |
| 560-407 | Mallusjoki |  |
| 560-408 | Niemi |  |
| 560-409 | Niinikoski | Kaitala, Raikkola |
| 560-410 | Pakaa |  |
| 560-411 | Pennala |  |
| 560-413 | Sammalisto |  |
| 560-415 | Tuorakka |  |
| 560-416 | Tönnö | Tönnö, Tietävälä, Arola, Rauhala |
| 560-418 | Orimattilan kirkonkylä | Käkelä, Pyörähtälä |
| 560-419 | Viljaniemi |  |
| 560-420 | Virenoja |  |
| 560-425 | Artjärvi | Hietana, Kinttula, Ratula, Villikkala |
| 560-426 | Hietana | (aiemmin osa Artjärveä) |
| 560-427 | Kinttula | (aiemmin osa Artjärveä) |
| 560-428 | Ratula | (aiemmin osa Artjärveä) |
| 560-429 | Villikkala | (aiemmin osa Artjärveä) |
Kylät > Koulut

Perusopetusta Orimattilassa tarjoavat Jokivarren koulu, Järvikunnan koulu, Kuivannon koulu, Luhtikylän koulu, Myllylän koulu, Orimattilan yhteiskoulu, Pennalan koulu, Tönnön koulu, Virenojan koulu ja Vuorenmäen koulu. Toisen asteen yleissivistävää koulutusta saa Erkko-lukiossa.
Kylät > Koulut > Koulujen historiaa

Orimattilan suuren pinta-alan ja hajanaisuuden vuoksi kylistä muodostui monien palveluiden suhteen melko omavaraisia. 1860-luvulla Orimattilaan tuli kirkkoherraksi Johan Granholm, joka ryhtyi kansakoulujen puolestapuhujaksi. Marraskuussa 1867 aloitti Kuivannon kansakoulu yksityisissä tiloissa, Herman Koskisen omistamassa Rahjalan talossa. Vuoteen 1975 mennessä oli Orimattilaan perustettu 24 koulua, joista vanhimmat ovat Kuivannon koulun lisäksi Orimattilan kirkonkylän koulu (1868–1975), Järvikunnan koulu (1868–1902) Vähä-Mallusjoelle, Luhtikylän koulu (1869), Heinämaan koulu (1871–2014), Pakaan koulu (1883), Viljaniemen koulu (1876 – 1990-luku) ja Niinikosken koulu (1883). Aluksi kansakoulut toimivat kylien piirikansakouluina. Vuonna 1920 ne yhdistettiin hallinnollisesti Orimattilan kunnan kouluhallinnoksi.lähde?
| Koulu | Kyläalue | Vuosi | Paikka | Lakkautettu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Koskusten kansakoulu | Kuivanto | 1867 | Rahjala | 1960-luku |
| Järvikylän kansakoulu | Vähä-Mallusjoki | 1868 |  |  |
| kirkonkylän kansakoulu | kirkonkylä | 1868 |  |  |
| Viljaniemen kansakoulu | Viljaniemi | 1869 (Luhtikylässä) |  | 1990-luvulla (Yhdistetty Luhtikylän kouluun) |
| Heinämaan kansakoulu | Heinämaa | 1868 |  |  |
| Pakaan kansakoulu | Pakaa | 1874 |  | 2006 |
| Niinikosken kansakoulu | Niinikoski | 1883 |  | 2006 |
| Luhtikylän kansakoulu | Luhtikylä | 1890 |  |  |
| Kuivannon kansakoulu | Kuivanto | 1891 |  |  |
| Pennalan kansakoulu | Pennala | 1896 |  |  |
| Kaitalan kansakoulu | Niinikoski | 1900 |  |  |
| Karkkulan kansakoulu | Karkkula | 1901 |  |  |
| Renkomäen kansakoulu | Renkomäki | 1901 |  |  |
| Tönnön kansakoulu | Tönnö | 1906 |  |  |
| Virenojan kansakoulu | Virenoja | 1911 |  |  |
| Henna-Keiturin kansakoulu | Keituri | 1921 |  | 1971 |
| Riihiojan kansakoulu | Riihioja | 1924 |  | 1960-luku |
| Huhdanojan kansakoulu | Virenoja | 1930 |  | 1965 |
| Terriniemen kansakoulu | Terriniemi | 1959 |  |  |
Elinkeinoelämä

Tekstiiliteollisuudella on ollut Orimattilassa pitkät perinteet: villan värjäys alkoi 1800-luvulla, ja 1950-luvulla Villatehdas työllisti noin 600 henkeä. Vuosina 1924–1986 kaupungissa toimi Kaitila Oy ja 1945–2012 Virke Oy. 
Metallialan yritys Orima on toiminut Orimattilassa yli 60 vuoden ajan.
Vuonna 2015 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Orimattilan Osuuspankki, louhintakoneita tuottava Allu Group Oy ja rakennusalan muovituotteita kuten kattoikkunoita valmistava Kera Group Oy.
Kulttuuri

Orimattilan taidemuseon pysyvässä näyttelyssä on esillä Ilmari ja Toini Wall-Hakalan taidesäätiön suomalaista kuvataidetta 1800-luvun alusta 1950-luvulle, Pentti Papinahon veistoskokoelmat sekä Orimattilan Erkot -näyttely. Lisäksi museossa on vaihtuvia näyttelyitä ja tapahtumia. Orimattilassa toimii Orimattilan teatteriystävien hoitama Orimattilan teatteri. Kattojärjestönä toimiva Orimattilan teatteriystävät hoitaa Orimattilan Kesäteattereiden pyörittämisen ja muun siihen liittyvän oheistoiminnan.
Kulttuuri > Nähtävyyksiä

Orimattilan Kehräämö, kotieläinpuisto, Orimattilan kotiseutumuseo, Orimattilan pullomuseo, taidemuseo, teatteri, Orimattilan kirkko, Soile Yli-Mäyryn taidelinna ja Villa Roosa.
Katso myös: Artjärven nähtävyydet
Kulttuuri > Murre

Orimattilan alueella puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Orimattilan murteen ryhmästä ei olla yksimielisiä. Orimattilan murteen on esitetty kuuluvan sekä Hollolan ryhmään että yhdesssä Pukkilan ja Myrskylän kanssa Porvoon ryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Orimattilan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla ryynyrokka, kantomaito, palvattu liha, uuniperunat, kuivista leivänpaloista keitetty leipäpuuro ja varimakia eli kuumaan veteen sekoitettu siirappi.
Ystävyyskaupungit

Orimattilan ystävyyskunnat ovat:
Weißenburg-Gunzenhausen, Saksa
Östhammarin kunta, Ruotsi
Jõgeva, Viro
Virkistys > Retkeily

Orimattilan alueella sijaitsee useita retkeily- ja virkistyskohteita. Orimattilan alueella sijaitsevia kohteita ja Natura-luonnonsuojelualueita ovat muun muassa Mallusjoen vanha metsä sekä Mieliäissuo. Artjärvellä sijaitsee Säytteen lintutorni.
Orimattilan alueen luontoreittejä ovat muun muassa Mallusjoen vanhan metsän luontopolku, Karkkulan luontopolku, Lintulan luontopolku, Tönnnön luontopolku, Hakalan luontoppolku sekä Kairressuon-Mieliäissuon luontopolku. Artjärvellä kulkee Villisikapolku, Artjärven kotiseutupyöräilyreitti sekä Lammin luontopolku ja Rajasuon polku.
Kuuluisia orimattilalaisia > Kulttuuri

Selma Anttila, kirjailija
Roni Bäck, tubettaja
Miklu, tubettaja, muusikko, kirjailija
Kaj Chydenius, säveltäjä, mökkeili paikkakunnalla
Eero Erkko, kansanedustaja, sanomalehtimies
J. H. Erkko, runoilija
Eki Jantunen, muusikko
Aki Kaurismäki, elokuvaohjaaja
Mika Kaurismäki, elokuvaohjaaja
Jukka Lehtinen, kuvanveistäjä
Paavo Melander, säveltäjä, sanoittaja
Pentti Papinaho, kuvanveistäjä
Annika Siltaniemi, Tenavatähti-kilpailun voittaja
Iikka Vehkalahti, dokumentaristi, elokuvatuottaja
Helmi Vuorelma, kutomon perustaja
Valde Wikman, runoilija
Kuuluisia orimattilalaisia > Urheilijat

Taito Haara, voima- ja painonnostaja
Kristiina Mäkelä, kolmiloikkaaja
Satu Mäkelä-Nummela, ampuja, olympiavoittaja
Kuuluisia orimattilalaisia > Muita kuuluisia henkilöitä

Yvonne de Bruyn, Miss Suomi
Vesa-Matti Peltola, urheilutietäjä
Oskari Rajanen, kauppaneuvos
Eino Riihelä, kauppaneuvos
Kansanedustajat > Nykyiset

Kalle Jokinen, 9/2009–, Kansallinen Kokoomus
Kansanedustajat > Aiemmat > Kansanedustajat

Tero Mölsä, 1991–1994, 1995–1998 (MEP Paavo Väyrysen varamies), 1999–2003 (MEP Paavo Väyrysen varamies), Suomen Keskusta, Mallusjoki
Matti Hakala, Kansallinen Kokoomus
Aatto Sirén, 1907–1913, 1917–1917, 1929–1930, 1933–1935, Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Teodor Kaitila, kansanedustaja 1917–1918, Nuorsuomalainen puolue, 1918–1918, Edistyspuolue
Eero Erkko, valtiopäivämies 1905–1906, porvarissääty, kansanedustaja 1907–1914, 1917–1918 Nuorsuomalainen puolue, 1918–1918, Edistyspuolue
Kansanedustajat > Aiemmat > Valtiopäivämiehet

Juho Alastalo, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1888
Erkki Juho Warpenius, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1863–1864 ja 1867
Matti Tapola, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1769–1770, Niinikoski
Kalle Jukola, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1751–1752, Pakaa
Benjamin Husk, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1746–1747, Mallus
Heikki Heikinpoika, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1678, Tönnö
Juhani Peltola

Esa Veikko Juhani Peltola (4. elokuuta 1945 Teisko – 5. heinäkuuta 2000) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1963–1971 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkuetta hän edusti kahdeksassa maaottelussa.
Peltola edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Tapparaa vuosina 1963–1965 ja 1966–1967, Upon Palloa vuosina 1967–1969, Lahden Reipasta kaudella 1969–1970 sekä turkulaista Kiekko-67:ää kaudella 1970–1971. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 130 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 50 + 30 = 80 ja jäähymääränsä 38 minuuttia. Hän voitti Tapparan joukkueessa Suomen-mestaruuden vuonna 1964 ja oli tuona kautensa joukkueen toiseksi paras pistemies.
Peltola oli ammatiltaan merkonomi. Hän harrasti tennistä ja keilailua. Peltola kuoli 54-vuotiaana vuonna 2000 ja hänet on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle.
Sisu Yliniemi

| Sisu Yliniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. kesäkuuta 2003 (ikä 21) Haukipudas, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  Hermes (Mestis) TPS (SML)
Sisu Yliniemi (s. 25. kesäkuuta 2003 Haukipudas) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Yliniemi osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

Yliniemi pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Yhteensä hän on pelannut kaksi nuorten ja 29 poikien maaottelua.
Pelityyli

EP Rinksiden suomenkielisten sivujen päätoimittaja Lassi Alanen mukaan Yliniemi pelaa varsin vahvasti kahteen suuntaan. Yliniemen pelatessa Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa hän sai Alasen mukaan paljon jääaikaa alivoimalla päättyneellä seurajoukkuekaudellaan U20 SM-sarjassa ja Yliniemi taisteli maajoukkueessa paikasta alemmissa ketjuissa.