stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jim Magilton
Pelaajaura

Keskikentällä pelannut Magilton aloitti ammattilaisuransa Liverpoolissa ja vietti seuran edustusjoukkueessa kaksi kautta pelaamatta kuitenkaan otteluakaan. Vuonna 1990 hän siirtyi Oxford Unitediin ja pelasi joukkueessa kaikkiaan 150 liigapeliä ennen kuin Alan Ball hankki hänet 600 000 punnalla Southamptoniin helmikuussa 1994.
Valioliigan Southamptonissa Magilton vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja oli seuran kantavia voimia usean kauden ajan David Merringtonin ja Graeme Sounessin alaisuudessa. Kesällä 1997 hän kuitenkin lähti Southamptonista pelattuaan kaikkiaan 124 sarjaottelua, joissa hän oli tehnyt kuusi maalia. Magiltonin uusi seura oli Sheffiel Wednesday, jonne hän siirtyi 1 600 000 punnan hintaan. Hän pelasi seurassa puolentoista kauden aikana vain 14 liigapeliä, joissa teki yhden maalin ennen kuin tammikuussa 1999 siirtyi aluksi lainasopimkselle Ipswichiin ja parin kuukauden päästä teki sopimuksen seuran kanssa. Seuraavan kauden päätteeksi hän pääsi juhlimaan seurassa nousua valioliigaan, jossa seura säilyi kahden vuoden ajan. Magilto pelasi Ipswichissä aina lopettamiseensa kesällä 2006 saakka yli 250 ottelua.
Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Magilton pelasi urallaan 52 ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Valmentajaura

Lopetettuaan uransa pelaajana Magilton jatkoi vielä Ipswichissä kaudella 2006/2007 virallisesti pelaajasopimuksella, mutta nousikin potkut saaneen Joe Roylen tilalle joukkueen manageriksi. Magiltonille tarjottiin valmentajasopimusta myös Pohjois-Irlannin maajoukkueesta, joka edellisen valmentajan Lawrie Sanchezin alaisuudessa oli aloittanut EM-karsinnat voitokkaasti, mutta hän kieltäytyi tehtävästä kokemattomuuteensa vedoten.
Magilton sai potkut Ipswichistä huhtikuussa 2009, kun seura ei onnistunut pelaamaan itseään Englannin mestaruussarjan nousukarsintoihin.
Jonelle Filigno

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jonelle Filigno vuonna 2014. |  Jonelle Filigno vuonna 2014. |  Jonelle Filigno vuonna 2014. |  |
Maa:   Kanada
Naisten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 |  |  |
Jonelle Filigno (s. 24. syyskuuta 1990 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa 71 maaottelua ja tehnyt 11 maalia. Hän on ollut voittamassa maanosaliitto CONCACAF:in mestaruutta vuonna 2010 sekä saavuttamassa olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän on ollut mukana myös Pekingin olympialaisissa 2008 sekä vuosien 2011 ja 2015 MM-kilpailuissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Jeremy Allen White

| Jeremy Allen White |
| --- | --- |
 Jeremy Allen White vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. helmikuuta 1991 (ikä 33) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Addison Timlin  (vih. 2019; ero 2023)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Hävyttömät The Bear
Palkinnot
 Parhaan musikaali- tai komediasarjan miespääosan Golden Globe  2023, 2024 The Bear 
Aiheesta muualla
IMDb 
Jeremy Allen White (s. 17. helmikuuta 1991 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa lienevät Philip Gallagher Showtimen draamakomediasarjassa Hävyttömät (2011–2021) sekä Carmy Berzatto Hulun draamakomediasarjassa The Bear (2022–). Roolistaan The Bearissa White sai Primetime Emmy -ehdokkuuden sekä kaksi Golden Globea ja yhden SAG-palkinnon.
White on esiintynyt myös muun muassa Prime Videon jännityssarjassa Homecoming (2018) sekä elokuvissa Afterschool (2008), After Everything (2018), The Rental (2020) ja The Iron Claw (2023). Hän on myös ollut Calvin Kleinin mainoskasvona.
Vuosina 2019–2023 White oli naimisissa näyttelijä Addison Timlinin kanssa. Heillä on vuosina 2018 ja 2020 syntyneet tyttäret.
Aiheesta muualla

Jeremy Allen White Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jennifer Koh

| Jennifer Koh |
| --- | --- |
 Jennifer Koh vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1976 (ikä 48) Glen Ellyn, Illinois
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  viulisti
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki
Soittimet:  viulu
Levy-yhtiöt:  Cedille Records, Telarc International Corporation, Chandos Records ja BIS Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jennifer Koh (s. 8. lokakuuta 1976 Glen Ellyn, Illinois) on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Chicagossa korealaisille vanhemmille ja sai instrumentikseen viulun sattuman kaupalla, sillä Suzuki-menetelmää käyttäneessä opetusohjelmassa oli jäljellä paikka ainoastaan viuluoppilaalle. Koh debytoi Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa 11-vuotiaana. Hän on esittänyt lukuisia uusia teoksia; hänen kantaesittämiään teoksia ovat säveltäneet muiden muassa Kaija Saariaho, Esa-Pekka Salonen, Lera Auerbach ja John Zorn. Kohin ohjelmistoon kuuluu myös monien vanhempien säveltäjien, kuten Johann Sebastian Bachin teoksia.
Koh sai kandidaatin arvon englanninkielisessä kirjallisuudessa Oberlin Collegesta ja suoritti Oberlin Conservatory of Musicissa musiikkiopintoja, joita jatkoi Curtis Institute of Musicissa, jossa työskenteli muiden muassa Jaime Laredon ja Felix Galimirin kanssa. Vuonna 1994 hän sai jaetun hopeamitalin kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa; kultamitalia ei tuolloin myönnetty. Samana vuonna Koh voitti Concert Artists Guildin kilpailun, ja vuonna 1995 hän sai Avery Fisher -urastipendin.
Koh teki Carnegie Hall -debyyttinsä marraskuussa 1995; ohjelmistoon kuului teoksia Bachilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Eugène Ysaÿelta ja César Franckilta.
Koh on soittanut solistina Yhdysvalloissa muiden muassa New Yorkin, Clevelandin, Baltimoren, Los Angelesin ja St. Louisin suurten orkesterien kanssa sekä ulkomailla Tšekin filharmonikkojen ja Moskovan valtion sinfoniaorkesterin kanssa. Clevelandin orkesterin kanssa hän debytoi Gian-Carlo Menottin viulukonserton esityksellä vuonna 2003. Muihin merkittävää kansainvälistä arvostusta tuottaneisiin esiintymisiin on lukeutunut Carl Nielsenin viulukonserton tulkinta Singaporen sinfoniaorkesterin kanssa helmikuussa 2005.
Kamarimusiikissa Kohin yhteistyökumppaneita ovat olleet hänen miehensä, pianisti Benjamin Hochman sekä viulisti Jaime Laredo, sellisti Christian Poltéra ja pianisti Reiko Uchida.
Kesällä 2019 Koh oli Porvoon Suvisoitto -tapahtuman tähtenä. Suomalainen taidemusiikki on hänelle tuttua muidenkin kuin nykysäveltäjien osalta, sillä hän on esimerkiksi levyttänyt Uuno Klamin viulukonserton. Hän on tehnyt muitakin levytyksiä useille suurille levy-yhtiöille, joihin ovat kuuluneet Cedille, Telarc ja BIS. Säveltäjiä, joiden tuotantoa Koh on levyttänyt, ovat olleet myös muiden muassa Bach, Max Reger, Robert Schumann, Richard Barth ja Saariaho.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Jiří Fischer

| Jiří Fischer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1980 Hořovice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  102 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2005
Seurat:  Detroit Red Wings (NHL) Liberec (CZE)
NHL-varaus:  25. varaus, 1998 Detroit Red Wings
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Itävalta 2005 | jääkiekko |  |
Jiří Fischer (s. 31. heinäkuuta 1980, Hořovice, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edusti koko uransa NHL-liigan Detroit Red Wingsiä. Fischerin pelipaikka oli puolustaja.
Fischer oli isokokoinen puolustava puolustaja, joka taklasi kovaa ja oli hyvin liikkuva. Hän oli Detroitin yksi eniten taklaavista pelaajista. Fischerin ura katkesi vuonna 2005 sydänvaivoihin.
Marraskuun 21. päivänä vuonna 2005 Fischer lyyhistyi maahan hänen sydämensä pysähdyttyä yhtäkkisesti ottelussa Nashville Predatorsia vastaan. Fischer saatiin elvytettyä hänen oltuaan 6 minuuttia elottomana, jonka jälkeen hänet toimitettiin sairaalahoitoon. Ottelu keskeytettiin Fischerin kohtauksen vuoksi ja siirrettiin myöhempään päivämäärään.
Fischerin sydänviaksi todettiin joko kammiotakykardia tai kammiovärinä, ja Fischerin piti välttää kaikkia fyysisiä aktiviteettejä kuusi viikkoa.
Fischer on tätä nykyä Detroit Red Wingsin palkkalistoilla pelaaja-asioissa. Hän toimii johtajana pelaajien kehityspuolella.
Jiří Hradil

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jiří Hradil |  Jiří Hradil |  Jiří Hradil |  |
Maa:   Tšekki
Miesten pyöräsuunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ostróda 2008 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Ben Shemen 2009 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Ben Shemen 2009 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Nida 2008 | viesti |  |
Jiří Hradil (s. 1986) on tšekkiläinen pyöräsuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa SKOB Zlíniä.
Ostródan MM-kilpailuissa 2008 Hradil voitti hopeaa sprintistä. Samana vuonna Nidan EM-kilpailuissa hän voitti viestipronssia joukkuetovereinaan Radek Laciga ja Jan Lauerman.  Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa keskimatkalta ja viestistä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Radek Laciga ja Lubomír Tomeček.
Jason Derulo

| Jason Desrouleaux |
| --- | --- |
 Derulo esiintymässä joulukuussa 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1989 (ikä 35) Miramar, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, tanssija, koreografi, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jason Derulo
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  pop, R&B, Dance
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Warner Bros. Records Beluga Heights TM3 Records Music Online Entertainmentz
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
jasonderulo.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jason Derulo (oik. Jason Joel Desrouleaux, s. 21. syyskuuta 1989 Miramar Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja tanssija.
Tuotettuaan albumeja useille muille artisteille ja kirjoitettuaan lauluja Cash Money Recordsille, Birdmanille, Young Money Entertainmentin omistaja Lil Waynelle ja räppäri Diddylle Derulo osallistui Beluga Heights -levy-yhtiön toimintaan. Kun Beluga Heightsista tuli osa Warner Music Groupia, Derulo julkaisi ensimmäisen singlensä, ”Whatcha Say” toukokuussa 2009. Kappaleesta tuli suuri digitaalinen hitti, kun sitä myytiin yli 2 miljoonan digitaalisen latauksen verran. Kappale ansaitsi kaksinkertaista platinaa ja nousi Yhdysvalloissa ja useissa muissa maissa listasijalle #1. Derulo julkaisi toisen singlensä, ”In My Head”, joulukuussa 2009 ja debyyttialbuminsa Jason Derülo, vuonna 2010.
Vuonna 2019 Derulo näyttelee Rum Tum Tuggeria Tom Hooperin musikaalielokuvassa Cats.
Nuoruus

Derulo syntyi Miamissa, Floridassa, Yhdysvalloissa haitilaisille vanhemmilleen. Derulon oikea sukunimi on Desrouleaux, mutta hän vaihtoi lavanimekseen Derulon, joka on helpompi ääntää.
Derulo on esiintynyt viisivuotiaasta lähtien ja kirjoitti ensimmäisen kappaleensa ”Crush On You” 8-vuotiaana. Derulo vietti nuoruutensa opiskellen oopperaa, teatteria ja balettia ja kävi Dillard Center for the Arts -koulua Fort Lauderdalessa Floridassa ja valmistui American Musical and Dramatic Academysta New Yorkissa.
12-vuotiaana Derulo tapasi tulevan managerinsa, Frank Harrisin, lakikoulun opiskelijan, joka auttoi Deruloa parantamaan koripalloilutaitojaan.
Musiikkiura > 2007–2009: musiikillisen uran alku

Jason Derulo on kirjoittanut 16-vuotiaasta saakka kappaleita muun muassa Diddylle, Lady Gagalle, Danity Kanelle, Donnie Klangille, Sean Kingstonille, Cassielle ja Lil Mamalle, aikomuksenaan ryhtyä lopulta myös itse sooloesiintyjäksi. Käytyään koulunsa ja vaalittuaan laulajan ja tanssijan taitojaan, Derulo voitti televisiosarja Showtime at the Apollon pääpalkinnon vuonna 2006. Derulon löysi musiikkituottaja J.R. Rotem, joka otti tämän levy-yhtiöönsä Beluga Heightsiin ja Warner Brothers Recordsiin.
HitQuartersin haastattelussa Rotem korosti Derulon paneutumista taiteisiin sanomalla; ”Jason Derulolla on yksi kaikkein vaikuttavimmista työtavoista – hän vain tekee uusia kappaleita studiossa. Se on ihmeellinen kyky.”
Derulon musiikkiura alkoi vuonna 2007, kun hän oli osa Birdmanin kappaletta ”Bossy”, joka ilmestyi levyllä 5 * Stunna.
Musiikkiura > 2009– : Jason Derülo

4. lokakuuta 2009 Jason julkaisi debyyttisinglensä ”Whatcha Say”, jonka tuotti J.R. Rotem ja Fuego. Lokakuun lopulla kappale debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla 54 nousten lopulta listan ensimmäiseksi. Singlen musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2009; kun single osoittautui menestyksekkääksi, Derulo alkoi tehdä debyyttialbumiaan. Albumin toinen single, ”In My Head” julkaistiin 8. lokakuuta 2009 ja se debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla 63 ja nousi lopulta sijalle 9 asti.
Derulon debyyttialbumi, Jason Derülo julkaistiin 2. maaliskuuta 2010. Hän promotoi albumiaan Lady Gagan vuosien 2009–2010 The Monster Ball Tour -kiertueen lämmittelijänä. Derulon vuonna 2013 julkaistu single ”Talk Dirty” sijoittui kärkikymmenikköön useilla listoilla.
Jason Derülo nousi Britannian ja Irlannin albumilistojen Top 10:n maaliskuun alussa vuonna 2010.
Yksityiselämä

Derulo sai lapsen toukokuussa 2021 tyttöystävänsä malli Jena Frumesin kanssa, jonka hän tapasi vuonna 2020. Lapsi on kummankin ensimmäinen. Derulo ja Frumes erosivat syyskuussa 2021. Derulo on seurustellut aiemmin esimerkiksi Jordin Sparksin ja Daphne Joyn kanssa. Vuonna 2015 Derulo seurusteli Little Mix -tähti Jade Thirlwallin kanssa, kun he tekivät yhdessä ”Secret Love Song” -kappaleen.
Diskografia > Studioalbumit

Jason Derulo (2010)
Future History (2011)
Tattoos (2013)
Everything is 4 (2015)
Diskografia > Singlet

| --- | --- |
 ”Whatcha Say” (2009)  ”In My Head” (2009)  ”Ridin’ Solo” (2010)  ”What If” (2010)  ”The Sky’s the Limit” (2010)  ”Don’t Wanna Go Home” (2011)  ”It Girl” (2011)  ”Breathing” (2011)  ”Fight for You” (2011)  ”Undefeated” (2012)  ”Pick Up the Pieces” (2012)  ”The Other Side” (2013)  ”Talk Dirty” (mukana 2 Chainz, 2013)  ”Marry Me” (2013)  ”Trumpets” (2013)  ”Stupid Love” (2014)  ”Wiggle” (mukana Snoop Dogg, 2014)  ”Bubblegum” (Tygan kanssa, 2014)  ”Want to Want Me” (2015)  ”Cheyenne” (2015)  ”Try Me” (mukana Jennifer Lopez & Matoma, 2015)  ”Get Ugly” (2015)  ”If It Ain’t Love” (2016) :  ”Swalla” (mukana Nicki Minaj & Ty Dolla $ign, 2017)  ”If I’m Lucky” (2017)  ”Tip Toe” (mukana French Montana, 2017)  ”Colors” (Maluman kanssa, 2018)  ”Goodbye” (David Guettan kanssa, 2018)  ”Make Up” (Vicen kanssa, 2018)  ”Let’s Shut Up & Dance” (2019)  ”Mamacita” (mukana Farruko, 2019)  ”Too Hot” (2019)  ”Savage Love” (Jawsh 685:n kanssa, 2020)  ”Coño” (2020)  ”Don’t Cry for Me” (Alokin ja Martin Jensenin kanssa, 2020)  ”Take You Dancing” (2020)  ”Love Not War (The Tampa Beat)” (Nukan kanssa, 2020)  ”Lifestyle” (mukana Adam Levine, 2021)
Lauluntekijänä

Birdman – ”Bossy” – albumilta 5 * Stunna
Cassie – ”My House” ja ”She Can’t Love You” albumilta Electro Love
Donnie Klang – ”Dr. Love”, ”Rain”, ja ”Spank Me” albumilta Just a Rolling Stone
Pitbull – ”My Life” albumilta The Boatlift
Pleasure P – ”First Come” ja ”First Serve” albumilta The Introduction of Marcus Cooper
Stat Quo – ”Danger” albumilta Statlanta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jason Derulo Wikimedia Commonsissa
Jason Derulon virallinen sivusto (englanniksi)
Jason Derulo Facebookissa
Jason Derulo MySpacessa
Jason Derulo Twitterissa
Derulo KISS FM Chicagon Coca Cola Loungessa vuonna 2010.
Johannes Haarklou

Johannes Haarklou
Johannes Haarklou (13. toukokuuta 1847 Haukedalen – 26. marraskuuta 1925 Oslo) oli norjalainen säveltäjä, urkuri, kapellimestari ja musiikkikriitikko.
Elämä ja ura

Haarklou syntyi Haarkloun maatilalla Haukedalenissa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijänä, opettajana ja kirkkolaulajana toiminut Ole Nielsen Dversdal (1815–1872) sekä Orlaug Andersdatter Haarklou (1808–1870). 1860-luvulla Haarklou sai opettajan pätevyyden, mutta hän tunsi suurempaa intohimoa musiikkia kohtaan ja aloitti pianonsoiton sekä harmonian opiskelun Christian Cappelenin johdolla Drammenissa. Vuonna 1872 Haarklou pääsi Ludvig Mathias Lindemanin oppilaaksi Kristianiaan (nyk. Oslo). Lindeman kannusti häntä täydentämään opintojaan ulkomailla, joten kesällä 1873 hän lähti opiskelemaan vuosien ajaksi Leipzigin konservatorioon. Vuonna 1876 Haarklou soitti puolen vuoden ajan urkuja Tangenin kirkossa, mutta hän pääsi apurahan turvin palaamaan lyhyemmäksi ajanjaksoksi Leipzigiin, jossa tapasi ensimmäisen kerran Edvard Griegin.
Leipzigista Haarklou suuntasi Bergeniin, jossa hän helmikuussa 1877 johti ensimmäisen orkesteriteoksensa esityksen. Bergenissä saamiensa kontaktien avulla hän pääsi vielä vuodeksi musiikkiakatemiaan Berliiniin. Vuoden 1880 alussa Haarklou asettui pysyvästi Kristianiaan, jossa työskenteli urkurina ensin Sagenen kirkossa ja vuosina 1883–1920 Gamle Aker -kirkossa. Urkurina Haarklou tunnettiin etenkin improvisointitaidoistaan. 1880-luvulla hän johti sarjan suuren suosion saavuttaneita konsertteja. Vuonna 1889 hän esiintyi kapellimestarina Kööpenhaminassa, Berliinissä ja Leipzigissa. Vuosina 1889–1896 hän työskenteli osa-aikaisena harmonian ja sävellyksen opettajana Kristianian musiikkikonservatoriossa. Haarklou oli hyvin aktiivinen myös musiikkikriitikkona paikallisessa lehdistössä.
Vaikka Haarklou kuului 1880-luvun alusta keskeisiin norjalaisen musiikkielämän vaikuttajiin, hän jäi urallaan Edvard Griegin, Johan Svendsenin ja Christian Sindingin varjoon. Suhde Griegiin muodostui hyvin vaikeaksi. Haarklou ja Grieg riitaantuivat Bergenissä kesällä 1898 järjestetyn musiikkifestivaalin tiimoilta. Aluksi Kristianian Musikforeningenin oli tarkoitus soittaa siellä, mutta sen tilalle Grieg valitsikin Concertgebouw-orkesterin. Haarklou arvosteli Griegiä ankarasti eivätkä miesten välit koskaan korjautuneet.
Vuonna 1910 Haarklou sai Stortingin myöntämän säveltäjäpalkan (komponistgasje). Seuraavana vuonna hänestä tehtiin Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari. Vuonna 1917 Haarklou sai Stortingiltä 2 000 kruunun määrärahan useiden teosten painamiseen Saksassa. Hän kuoli 78-vuotiaana. Hänelle omistettu muistokivi paljastettiin hänen synnyinseudullaan 31. heinäkuuta 1927. Aloitteen muistokivestä teki Haukedalenissa syntynyt opettaja Gustav Gjerland, ja muistokivessä on taiteilija Maja Refsumin allekirjoitus.
Sävellystuotanto

Haarklou saavutti elinaikanaan suurimman arvostuksen juuri sävellyksillään. Etenkin suosio perustui urku- ja kuoromusiikkiin. Urkuteosten joukossa on kaksi urkusinfoniaa (1916, 1924) ja Fantasi triomphale (1900). Kuoroteoksista merkittävimpiä ovat Tord Foleson, Varde ja Fenrir, joista kaikki ovat Per Sivlen sanoihin sävellettyjä. Oratorio Skabelsen og Mennesket on sävelletty vuosina 1880–1891 Henrik Wergelandin sanoihin. Haarkloun kamarimusiikkiin kuuluu g-mollissa sävelletty viulusonaatti vuodelta 1891. Haarklou kuului viidellä teoksellaan myös Norjan tuotteliaimpiin oopperasäveltäjiin. Näiden oopperoiden joukossa on Marisagnet (1909). Sinfonioita Haarklou sävelsi neljä.
Aikansa kriitikot kuvasivat Haarklouta usein ”musiikilliseksi kosmopoliitiksi”, mutta hän käytti useissa teoksissaan myös norjalaisen kansanmusiikin aineksia.
Yksityiselämä

Haarklou meni 12. heinäkuuta 1887 naimisiin Inga Marie Knophin (1865–1947) kanssa. Muusikko Andreas Haarklou oli hänen poikansa.
Johan Tranér

| Johan Tranér |
| --- | --- |
 Johan Tranér
Henkilötiedot
Koko nimi:  Johan Tranér. Litografia Carl Peter Lehmannin maalauksen mukaan.
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1770 Torpa, Östergötland, Ruotsi
Kuollut: 8. heinäkuuta 1835 (65 vuotta) Porla, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kääntäjä, runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: latina, ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johan Vindician Tranér (11. maaliskuuta 1770 Torpa, Östergötland – 8. heinäkuuta 1835 Porla) oli ruotsalainen pappi, yliopistonopettaja ja kääntäjä.
Elämäkerta

Tranér oli talonpoikaissukua. Hän tuli ylioppilaaksi Uppsalassa 1793 ja filosofian maisteriksi 1800. Väiteltyään aiheesta De diversis latinæ linguæ ætatibus (1797, 1802) hän sai 1802 nimityksen dosentiksi, 1812 latinan opettajaksi, sai 1815 professorin arvonimen, mutta professorin virkaa hän ei useista yrityksistä huolimatta saanut. Hänet nimitettiin 1825 Söderköpingiin kirkkoherraksi, mutta hän oleskeli senkin jälkeen pääasiassa Uppsalassa.
Tranér sai vuosina 1805, 1806 ja 1807 Ruotsin akatemian toisen palkinnon Ovidiuksen mitallisesta kääntämisestä, ja sen jälkeen hän työskenteli kreikan ja latinan kääntämisen parissa. Tärkeimpiä hänen käännöksistään ovat 12 ensimmäistä Iliadin laulua (1807–1822), Batrachomyomachia (1822), "seitsemän kreikkalaista runoilijatarta" (Novem græcarum poëtridum, quæ supersunt carmina, 1821–1827) sekä Anakreonin laulut (1824–1832).
Anakreonin käännökset ovat hänen töistään säilyneet pisimpään ja tuoneet hänelle mainetta yliopistomaailman ulkopuolella. Hänen latinasta kääntämiään runoja on ihailtu niiden hienon rytmiikan, runsaan fraseologian, upean kuvauksen ja kielen hallinnan vuoksi. Mestarina sekä tulkinnan että käännöksen suhteen pidetään Juventus eucharisticaa, joka on mukaelma Esaias Tegnérin Nattvardsbarnenista (1833–1835).
Tranér kirjoitti myös runoja ruotsiksi, mutta siinä suhteessa häntä ei pidetä kovin merkittävänä. Filologi sanan varsinaisessa merkityksessä hän ei ollut, vaikkakin monet hänen väitöskirjansa sivuavat alaa. Hän julkaisi kokoelman Corpus auctorum latinorum, jossa huomautukset tosin ovat koosteita muualta ja tekstikritiikki jokseenkin pinnallista. Hän testamenttasi omaisuutensa hoitolaitokselle synnyinpitäjäänsä, kahteen apurahaan, jotka oli tarkoitettu nuorille latinankielisen runouden harjoittajille sekä dosenttistipendiin.
Huomautuksia

↑  toisen etunimensä hän otti nimestä, joka oli kalenterissa hänen syntymäpäivänänsä
Johannes Ruths

Johannes Ruths vuonna 1924.
Johannes Ruths (1879–1935) oli ruotsalainen insinööri. Hän keksi höyryakkumulaattorin. Ruths toimi myös Suomessa lyhyen aikaa. Hän oli 1914–1916 Kouvolassa Kymi Oy:n varatoimitusjohtaja ja tekninen johtaja.
Johannes Rebmann

| Johannes Rebmann |
| --- | --- |
 Johannes Rebmann
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1820 Gerlingen, Württemberg
Kuollut: 4. lokakuuta 1876 (56 vuotta) Korntal, Saksa
Johannes Rebmann (16. tammikuuta 1820 Gerlingen, Württemberg – 4. lokakuuta 1876 Korntal, Saksa) oli saksalainen lähetystyöntekijä ja löytöretkeilijä. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen, joka tutki Afrikkaa Intian valtameren rannikolta päin. Hän löysi ensimmäisenä eurooppalaisena lumipeitteisen Kilimanjaron vuonna 1848, ja kollegansa Johann Krapfin kanssa Mount Kenyan vuonna 1849.
Rebmann opiskeli Sveitsissä Baselissa (Basler Mission) ja Englannissa Islingtonissa (Church Missionary Society). Hän työskenteli Itä-Afrikassa vuosina 1846–1875. Hänen kirjoituksensa ja hänen piirtämänsä kartta suuresta Njassajärvestä kiihdyttivät Niilin yläosiin kohdistuvaa tieteellistä tutkimusta.
Rebmann opetteli useita afrikkalaisia kieliä. Hän käänsi Markuksen evankeliumin kamban kielelle ja Luukkaan evankeliumin swahiliksi. 1850-luvulla hän laati njandžan sanakirjan, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1877. Hän keräsi myös swahilin sanaston, jota Krapf mahdollisesti käytti swahilin sanakirjassaan.
Rebmann avioitui vuonna 1851 Emma Tylerin kanssa. Heidän ainoa poikansa kuoli vuonna 1854 vain muutaman päivän ikäisenä, ja Emma kuoli vuonna 1866.
Vuonna 1875 Rebmann palasi Eurooppaan sokeana ja asettui asumaan Stuttgartin lähelle Korntaliin. Keväällä 1876 hän nai leski Luise Friederiken (o.s. Däuble), mutta avioliitto ei kestänyt pitkään, sillä Rebmann kuoli keuhkokuumeeseen samana syksynä.