stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The New Order
Kappaleet

Eerie Inhabitants – 5.06 (säv. Billy/Peterson/Skolnick)
The New Order – 4.25 (säv. Peterson/Skolnick)
Trial by Fire – 4.14 (säv. Billy/Peterson/Skolnick)
Into the Pit – 2.46 (säv. Billy/Peterson/Skolnick)
Hypnosis – 2.04 (säv. Peterson/Skolnick)
Disciples of the Watch – 5.05 (säv. Billy/Peterson/Skolnick)
The Preacher – 3.37 (säv. Billy/Peterson/Skolnick)
Nobody's Fault – 3.57 (säv. Tyler/Whitford)
A Day of Reckoning – 4.00 (säv. Billy/Peterson/Skolnick)
Musical Death (A Dirge) – 4.05 (säv. Peterson/Skolnick)
"Nobody's Fault" on coverversio Aerosmithin kappaleesta. Kappaleet "Hypnosis" ja "Musical Death (A Dirge)" ovat instrumentaaleja.
Kokoonpano

Chuck Billy – laulu
Greg Christian – basso
Louie Clemente – rummut
Eric Peterson – kitara
Alex Skolnick – kitara
Aiheesta muualla

The New Order Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The New Order Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jaaman kihlakunta

| Jaaman kihlakunta Я́мбургский уе́зд |
| --- | --- |
 Kihlakunnan sijainti kuvernementin kartalla
Kuvernementti:  Pietarin kuvernementti
Perustettu:  1727
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Jaama
Pinta-ala:  4 014 km²
Väkiluku (1897):  81 972
Jaaman kihlakunta (ven. Я́мбургский уе́зд, Jamburgski ujezd) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Suomenlahden etelärannalla. Idässä se rajoittui Pietarhovin kihlakuntaan ja Tsarskoje Selon kihlakuntaan, kaakossa Lugan kihlakuntaan, etelässä Outovan kihlakuntaan ja lännessä Vironmaan kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Jaama.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 50,9 %, virolaisia 21,9 %, suomalaisia 14,2 %, inkerikkoja 7,8 % ja saksalaisia 2,6 %.
Vuodesta 1922 alkaen alueen nimenä oli Kingiseppin kihlakunta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: ru:Ямбургский уезд & ru:Санкт-Петербургская губерния
Jadowniki

| Jadowniki |
| --- | --- |

 Jadowniki
 Koordinaatit: 49°57′50″N, 20°38′46″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Vähä-Puolan voivodikunta
Kunta:  Brzesko
Väkiluku (2011):  5 048
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 jadowniki.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jadowniki on kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa Brzeskon kunnassa. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Krakovasta itään. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 5 048 asukasta.
The New Reign

| The New Reign Born of Osiris |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : huhti–elokuu 2007
 Julkaistu: 2. lokakuuta 2007
 Tuottaja(t): Michael Keene
 Tyylilaji: progressiivinen deathcore
 Kesto: 21.31
 Levy-yhtiö: Sumerian
Born of Osirisin muut julkaisut
|   | The New Reign 2007 | A Higher Place 2009 |
The New Reign on yhdysvaltalaisen deathcoreyhtye Born of Osirisin ensimmäinen virallinen julkaisu. The New Reign -EP julkaistiin 2. lokakuuta 2007 Sumerian Recordsin kautta. Levyn tuotti mm. The Faceless -yhtyeen kitaristina tunnettu Michael Keene.
Yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu jäi kitaristi Matt Pantelisille viimeiseksi. The New Reigniä seurannut A Higher Place -pitkäsoitto äänitettiin vain kitaristi Lee McKinneyn avuin.
Kappaleet

Rosecrance – 2.11
Empires Erased – 3.26
Open Arms to Damnation – 2.48
Abstract Art – 3.14
The New Reign – 2.22
Brace Legs – 2.28
Bow Down – 2.02
The Takeover – 3.03
Kokoonpano

Ronnie Canizaro – laulu
Lee McKinney – kitara
Matthew C. Pantelis – kitara
David Darocha – basso
Cameron Losch – rummut
Joe Buras – koskettimet, taustalaulu
Arvostelut

Blabbermouth:
About.com:
The Leo Bugariloves

The Leo Bugariloves on suomalainen yhtye. Sen perustivat 500 kg lihaa -yhtyeen jäsenet Pupu Lihavisto ja RukiVehr A. Kivi vuoden 1981 jouluna. Yhtye aloitti joikaavana rockabillyduona toimien beatnik-henkisesti ruohonjuuritasolla vuoteen 1988. Jatkoi miehistökriisin jälkeen kolmimiehisenä Terveet Kädet -vokalisti Veli-Matti ”Läjä” Äijälän kanssa. Myös levytysura alkoi tuolloin BassMania-yhtiön julkaistua Tsaeh-EP:n. Tämän jälkeen orkesteri siirtyi Bad Vugum -levy-yhtiölle julkaisten singlejä ja CD-EP-levyjä. Vuonna 2004 ilmestyi Molly-Mood-levymerkillä yhtyeen Help!-pitkäsoitto ja samana vuonna orkesteri esiintyi Avanto-festivaalin kotimaisena pääesiintyjänä Läjä Äijälän pioneerityön myötä.
Yhtyeen artistit osallistuivat myös kuvataidenäyttelyihin ja tekivät avantgardistisia lyhytelokuvia ja rockvideoita, joita on sittemmin esitetty muun muassa Oulun musiikkivideofestivaaleilla ja Avanto-mediataidefestivaaleilla.
The Leo Bugariloves on tehnyt yhteistyötä oululaisen Tanssiteatteri Jumbon kanssa vuodesta 2004. Vuonna 2008 solisti Läjä Äijälä esitti Jumbon kanssa karaokena The Leo Bugarilovesin tuotantoa Riemu on Läsnä -kiertueella. Pupu Lihaviston sanoitus "Viiden tuulen lakki" huomioitiin Pohjois-Suomen kirjallisuushistoria -teoksessa.
Vuonna 2011 Longplay Music julkaisi yhtyeen tuoretta tuotantoa sisältävän vinyylisinglen. Syksyllä 2011 arthouserock-levymerkki Karkia Mistika julkaisi yhtyeen täyspitkän Feelings-albumin. Molemmilla julkaisuilla on mukana oululaislähtöisiä yhteistyökumppaneita, Maritta Kuula ja Jolly Jumpersin johtohahmo Petri Hannus. Feelings huomioitiin Helsingin Sanomissa Vuoden levyt -artikkelissa, jossa musiikkikriitikot nostivat esiin yhden merkittävän kuluvana vuonna ilmestyneen albumin. Kuriositeettina mainittakoon, että Feelingsin arvioinnin yhteydessä Ydin -lehden musiikkikriitikko kertoi pitävänsä orkesteria mieleltään terveimpänä suomalaisena yhtyeenä.
Karkia Mistika julkaisi vuonna 2013 Hits & Misses tupla-CD:n, joka sisälsi The Leo Bugarilovesin 1990-luvulla julkaistun tuotannon sekä erikoisuuksia, treeni-, live-, ja demonauhoituksia sekä erikoismiksauksia vuosilta 1989–2002. Julkaisu sai erityisen paljon huomiota radiosoittona Rolling Stone -lehden arvostamalla New Yorkilaisella WFMU -radioasemalla.
Diskografia > Singlet ja EP:t

Tsaeh (Bass Mania, 1991)
Absoluuttinen mies/Lotinapelto Revisited (Bad Vugum, 1992)
Absintinjuoja/Elämältä kiitos (Bad Vugum, 1993)
Bitter (Bad Vugum, 1995)
Loves (Bad Vugum, 1997)
Näinnäinnäin/Hyrysysy (Longplay Music, 2011)
Diskografia > Albumit

Help! (Molly-Mood, 2004)
Feelings (Karkia Mistika, 2011)
Hits & Misses (Karkia Mistika, 2013)
12 Shots - The Legendary Tornio Sessions (Karkia Mistika, 2014)
Help! (vinyyli-LP, Karkia Mistika, 2018)
Diskografia > Kokoelmat

Passions of Läjä Äijälä (Bad Vugum, 2004)
Mykistäviä välikohtauksia (Bad Vugum, 1993)
B.V.O.D : pre-millenium Bad Vugum (Bad Vugum 1999)
Veli sisko kuulet kumman soiton (Avanto compilation, 2004)
Aiheesta muualla

Musiikin ja säveltäjien Oulu (Arkistoitu – Internet Archive)
The Leo Bugariloves Facebookissa
The Leo Bugarilovesin Myspacesivu
Pupu Lihavisto The Leo Bugariloves -aiheinen blogi
Jadwiga Maziarska

Jadwiga Maziarska (20. heinäkuuta 1913 – 24. elokuuta 2003) oli puolalainen taidemaalari. Hän valmistui Krakovan taideakatemiasta 1939.
Maziarska oli vuonna 1946 ns. Krakovan ryhmän perustajajäseniä. Hänellä on ollut lukuisia näyttelyitä Puolassa ja ulkomailla, ja hänen töitään on yksityisissä ja julkisissa kokoelmissa eri puolilla maailmaa.
Maziarska oli abstraktin taiteen taitaja ja yksi sen varhaisimpia edustajia maassaan. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä sodanjälkeisen ajan taiteilijoista Puolassa.
Maziarska syntyi Sosnowiecissä ja kuoli 90 vuoden iässä 2003.
Iso-Jakama

| Iso-Jakama |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°46′47″N, 24°02′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Velaattajärven valuma-alue (35.38)
Laskuoja:  Makkaraoja 
Järvinumero:  35.385.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,8 m  
Rantaviiva:  0,733 km  
Pinta-ala:  3,252 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Jakama 
Iso-Jakama  tai myös Iso Jakama on Pirkanmaalla Tampereen Velaatassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Ilvesjoen valuma-alueeseen (35.385) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157,8 metriä mpy.
Södra Rådan vanha kirkko

| Södra Rådan vanha kirkko Södra Råda gamla kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Skaran hiippakunta
Seurakunta:  Amnehärads församling
Rakentamisvuosi:  1323
Poistui käytöstä:  12.11.2001 (tulipalo)
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuorin maalaukset olivat vuodelta 1323.
Södra Rådan vanha kirkko (ruots. Södra Råda gamla kyrka) oli ruotsalainen keskiaikainen puukirkko, joka sijaitsi Värmlannin Södra Rådan pitäjässä Gullspångin kunnassa Vänern- ja Skagernjärvien välisellä niemellä. Se rakennettiin vuosina 1310–1323. Kirkko tuhoutui kokonaan tuhopoltossa marraskuussa 2001.
Kirkko oli yksi Ruotsin vanhimmista säilyneistä puukirkoista. Se oli rakennettu männystä, ja sen ulkopinnat oli vuorattu tervatuilla paanuilla. Lattiaa lukuun ottamatta kirkon sisäpinnat olivat täynnä keskiaikaisia maalauksia, jotka enimmäkseen käsittelivät Raamatun teemoja. Tarkoitus oli ollut suojata kirkkoa ehdottamalla sitä Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kirkkoa pidetään yleisesti esimerkkinä Ruotsin merkittävimmistä keskiaikaisista rakennuksista.
Historia

Rakentamisen alku on ajoitettu varmuudella 1310-luvulle hirsien vuosirenkaiden avulla. Sen lisäksi tiedetään, että rakentaminen oli ohi viimeistään vuonna 1323, kun kirkon vanhimmat taideteokset maalattiin. Maalaukset tehtiin vuosina 1323–1494.
1800-luvun puolessävälissä kansatieteilijä Nils Månsson Mandelgren kävi Södra Rådan seurakunnassa ja allekirjoitti sen kanssa sopimuksen kirkon ostamisesta, jos seurakunta haluaisi jostakin syystä purkaa sen.
Mandelgren oli jo siinä vaiheessa hyvinkin tietoinen siitä, että suurin osa keskiaikaisista puukirkoista oli uhattuna seurakuntien kirkkojen laajamittaisen uudisrakentamisen takia.
Vuonna 1853 seurakunta päätti rakentaa uuden kirkon ja kirkko myytiin Mandelgrenille, joka myöhemmin lahjoitti sen Ruotsin kuninkaalliselle kaunokirjallisuusakatemialle.
Kirkkorakennus

Kirkon kellotapuli oli kirkkomaan eteläosassa, mutta se purettiin kellojen tultua siirretyiksi uuden kirkon torniin vuonna 1856.
Kirkko oli rakennettu päällekkäisistä jykevistä pelkkahirsistä. Sen nurkat olivat tasaisia ja kynnykset matalan kiviperustan varassa. Emälaiva oli suhteellisen lyhyt ja leveä: 11 × 8,75 m. Rakennusmestari oli turvautunut tukkien tavalliseen maksimipituuteen liittymäkohtien välttämiseksi. Tavan mukaan emälaivan itäiseen päätyyn oli rakennettu kapeampi ja matalampi kuori. Kuorin pohjoispuolella oli matala sakaristo, joka oli samalta ajalta kuin rakennus. Kirkon läntisen sisäänkäynnin yhteydessä ollut asehuone oli lisätty 1600-luvulla. Kirkkorakennuksen katto ja seinät oli vuorattu paanuilla.
Kirkon ikkunat olivat erikokoisia ja -ikäisiä. Sakariston itäseinässä oli ollut vielä tallella kirkon alkuperäisiä ikkunoita. Kuorin itäseinässä oli ollut myös keskiaikainen ikkuna, joka oli muurattu umpeen ulkopuolelta. Keskipuun jäämät osoittivat ikkunan olleen kaksiosainen. Alun perin kuorta piti valaista toinenkin ikkuna sen eteläisessä päädyssä. Emälaivalla oli todennäköisesti ollut etelässä kaksi ikkunaa, mutta ei yhtään pohjoisessa. Alkuperäisten ikkunoiden on tarvinnut olla samassa paikassa kuin ennen tuhopolttoa ollut huomattavasti isompi ikkuna, koska eteläpäädyn seinistä ei näkynyt yhtään umpeenmuurattua ikkunaa.
Maalaukset

Maalaukset peittivät kirkon sisäpinnat lattianrajasta kattoa myöten. Usea maalaus oli Mestari Amundin käsialaa, muun muassa emälaivan pohjoisseinällä oleva Kristuksen kärsimystä esittävä sarja. Uloskäynnin maalaukset esittivät kuolemansyntejä ja kiirastulta.
Vanhimmat maalaukset olivat vuodelta 1323, ja ne olivat kuorissa. Tällainen elävä ja maalilla koristeltu arkkitehtuuri edusti aikoinaan uutta ja modernia mannertyyliä. Näiden vanhimpien maalausten tekijää ei tiedetä.
Kirkkomaa

Kirkon kirkkomaahan ei ole haudattu ketään pitkään aikaan, eikä hautoja enää erotu. Ainoat hautakivet, jotka ovat vielä jäljellä, ovat 1700-luvulta olevia upeasti tyyliteltyjä rautaristejä.
Tuhopoltto

Yöllä 12. maaliskuuta 2001 kirkon huomattiin syttyneen tuleen. Palomiehet tulivat perille nopeasti, mutta useiden tuntien sammutustöiden jälkeen kirkko oli kaikesta huolimatta palanut maan tasalle. Kirkon taideteokset ja käsityöt jäivät liekkeihin. Poliisitutkimukset osoittivat tulipalon olleen tuhopoltto, mutta syyllinen löytyi vasta parin vuoden päästä, kun poliisi pidätti 23-vuotiaan mielisairaan miehen viisivuotiaan tytön surmaamisesta Arvikassa syyskuussa 2003. Epäilty tunnusti kuulusteluissa myös polttaneensa kirkon. Kohta tuhon jälkeen kirkkoa päätettiin yrittää rekonstruoida Södra Råda -hankkeen kautta.
Kaivaukset ja rekonstruktio

Vuoden 2002 alkupuolella Ruotsin Riksantikvarieämbetet käynnisti Södra Råda -hankkeen, jonka tavoitteina oli saada enemmän tietoa siitä, miten keskiaikaisessa Södra Rådassa elettiin, ja rakentaa kirkko uudelleen.
Vuonna 2004 arkeologiset tutkimukset vahvistivat, että samalla paikalla oli sijainnut ennen 1300-luvun kirkon rakentamista vanha sauvakirkko.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Om Södra Råda gamla kyrka (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Södra Råda -projektet (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv: Södra Råda gamla kyrka
Kirkko sisältä päin
Rekonstroidun Södra Rådan kirkon rakennustyötä
Käännös suomeksi
James H. Doolittle

James Harold Doolittle
James Harold "Jimmy" Doolittle (14. joulukuuta 1896 – 27. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen kenraali ja lentämisen edelläkävijä. Hän teki useita aikalaisekseen erityisen pitkiä lentoja, voitti lentokisoja ja auttoi kehittämään mittariston varaista lentämistä.
Doolittle opiskeli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä, valmistuen taiteiden kandidaatiksi vuonna 1922. Edelleen vuonna 1925 hän valmistui ilmailun tohtoriksi Massachusetts Institute of Technology:stä (MIT). Hän toimi lento-opettajana ensimmäisen maailmansodan aikana ja oli reservin upseerina Yhdysvaltain ilmavoimissa, josta hänet kutsuttiin takaisin aktiiviseen palvelukseen toisen maailmansodan aikana. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain korkein sotilasansiomitali Medal of Honor henkilökohtaisista saavutuksistaan johtajana Doolittlen iskussa, jossa Yhdysvallat suoritti pitkänmatkan kostoiskun lentopommituksin Japania vastaan 18 huhtikuuta 1942, neljä kuukautta Pearl Harborin iskun jälkeen. Onnistunut hyökkäys toimi moraalin nostattajana yhdysvaltalaisten joukkojen keskuudessa, minkä vuoksi Doolittlea pidettiin sankarina. Hän osallistui monien mittarilentämisen kannalta keskeisten ja edelleen käytössä olevien laitteiden, kuten hyrrävakautettujen lennonvalvontamittareiden, kehittämiseen.
Doolittle ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hän komensi 12. ilmavoimia Pohjois-Amerikassa, 15. ilmavoimia Välimerellä ja 8. ilmavoimia Euroopassa. Toisen maailmansodan jälkeen hän eläköityi ja virallisesti erosi ilmavoimista, mutta pysyi edelleen monien asioiden teknisenä asiantuntijana. Hänet ylennettiin kenraaliksi 26 vuotta eläköitymisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James H. Doolittle Wikimedia Commonsissa
Tapaluokka

Tapaluokka eli modus on verbien taivutuksen kategoria. Modus ilmaisee puhujan suhtautumista predikaatin kuvaamaan toimintaan.
Suomen kielessä

Suomen yleiskielessä käytetään neljää tapaluokkaa, jotka ovat
indikatiivi eli tositapa,
imperatiivi eli käskytapa,
konditionaali eli ehtotapa ja
potentiaali eli mahtotapa (harvinainen).
Harvinaisempia (lähinnä murteissa ja vanhassa kielessä) suomessa esiintyviä tapaluokkia ovat eventiivi, optatiivi (ja aggressiivi). Joissakin kieliopeissa verbin 3. persoonan ja passiivin imperatiivimuodoista käytetään nimitystä jussiivi.
Ruotsin kielessä

Nykyruotsissa käytetään kolmea tapaluokkaa, jotka ovat
indikatiivi
imperatiivi ja
konjunktiivi.
Näistä konjunktiivi on erittäin harvinainen, ja sen korvaavat usein muut ilmaukset. Mm. konditionaali muodostetaan ruotsin kielessä apuverbillä skulle.
Viron kielessä

Viron kielessä käytetään neljää tai viittä tapaluokkaa (riippuen siitä, lasketaanko jussiivi omaksi luokakseen), jotka ovat
indikatiivi,
imperatiivi ja jussiivi,
konditionaali ja
kvotatiivi.
Muissa kielissä

Romaanisissa kielissä tunnetaan myös subjunktiivi (jota latinan, italian, saksan ja portugalin kieliopeissa kutsutaan konjunktiiviksi). Muita harvinaisempia  moduksia ovat esimerkiksi miratiivi ja partisipiaali.
Aiheesta muualla

Iso suomen kielioppi: § 1590 Modukset ja niiden suhde modaalisuuden lajeihin
Jappervokki

| Jappervokki> Jabberwocky |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Terry Gilliam
Käsikirjoittaja:  Charles Alverson, Terry Gilliam
Tuottaja:  Sanford Lieberson
Säveltäjä:  Modest Musorgski
Kuvaaja:  Terry Bedford
Leikkaaja:  Michael Bradsell
Lavastaja:  Roy Forge Smith
Pääosat:  Michael Palin, Harry H. Corbett, John Le Mesurier, Warren Mitchell, Max Wall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Python Films, Umbrella Films
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  28. maaliskuuta 1977 (Iso-Britannia)
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jappervokki (Jabberwocky) on Monty Pythonin animaattorin Terry Gilliamin ohjaama keskiajalle sijoittuva komediaelokuva vuodelta 1977. Michael Palin esittää nuorta tynnyrintekijää, joka isänsä kuoleman jälkeen ajautuu slapstick-tyylisten, epäonnisten sattumusten kautta jahtaamaan lohikäärmettä. Elokuva on nimetty Lewis Carrollin tunnetun runon Jabberwocky (suom. "Pekoraali") mukaan. Carrollin vaikutus on vähäistä: runosta lausutaan otteita, ja hirviö muistuttaa John Tennielin piirrosta.
Kriitikot ja yleisö eivät lämmenneet Jappervokille, joka oli Gilliamin ensimmäinen ohjaustyö, mutta siitä on sittemmin tullut jonkinasteinen kulttielokuva. Gilliam vakiinnutti jo Jappervokissa tunnusomaisen visuaalisen tyylinsä ja synkän huumorinsa.
Elokuva muistuttaa lavastukseltaan ja komediatyyliltään Monty Pythonin hullua maailmaa, jonka parissa Gilliam oli myös työskennellyt. Palinin ohella elokuvassa esiintyivät myös Monty Pythonin Terry Jones sekä komediaryhmän työssä huomattavasti mukana ollut Neil Innes. Jappervokki vaikuttaakin vahvasti pythonmaiselta, ja monet kohtaukset (esimerkiksi piiloleikkiturnajaiset) muistuttavat vahvasti Hullun maailman kohtauksia. Amerikan-ensi-iltaa varten elokuvaa mainostettiin alkujaan Monty Pythonin Jappervokkina (Monty Python's Jabberwocky), mutta Gilliamin vastustuksen vuoksi siitä luovuttiin.
Japaninvästäräkki

| Japaninvästäräkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Västäräkit Motacilla
Laji::  grandis
Kaksiosainen nimi
 Motacilla grandis  (Sharpe, 1885) 
Katso myös
   Japaninvästäräkki Wikispeciesissä   Japaninvästäräkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninvästäräkki (Motacilla grandis) on Japanin saaristossa kotoperäisenä esiintyvä västäräkkien sukuun kuuluva varpuslintu. Lisääntymisajan ulkopuolella sitä tavataan myös Korean niemimaalla, jossa se on joskus pesinytkin, sekä etelässä Taiwanissa saakka. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Japanista vuonna 1885.
Jalmari Viljanen

Johan Hjalmar (Juho Jalmari) Viljanen (15. elokuuta 1872 Nastola – 12. syyskuuta 1928 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Viljanen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1922 ja hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924. Hän edusti Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Viljanen toimi poliittisella urallaan myös Nastolan kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä ensiksi mainitun puheenjohtajana.
Viljasen muihin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Osuuskunta Etelä-Suomen karjakeskuksen hallituksen, Lahden seudun maamieskoulun johtokunnan ja Lahden seudun maamieskoulun kannatusyhdistyksen puheenjohtajuudet. Hän oli ammatiltaan maanviljelijä.
Viljanen kuoli syyskuussa 1928, 56-vuotiaana.
Tapan kunta

| Tapan kunta (Tapa vald) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tapa sijaitsee Pohjois-Virossa.
 Koordinaatit: 59°14′N, 26°0′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Länsi-Virumaa
Tamsalun ja Tapan yhdistyminen:  21.10.2017
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta  (vir. vald)
 – Pormestari:  Riho Tell
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  479,66 km²
Väkiluku (1.1.2018):  11 252
 – Väestötiheys:  23 as./km²
 
 tapa.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tapan kunta sijaitsee Pohjois-Virossa Länsi-Virumaan maakunnassa vajaat sata kilometriä Tallinnasta kaakkoon.
Sijainti

Kunta rajoittuu pohjoisessa Anijan, Kuusalun, Kadrinan ja Rakveren kuntiin, idässä Vinniin ja Väike-Maarjaan sekä etelässä Järvamaan Järvaan.
Hallinto

Tapan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Tapan kunta ja Tamsalun kunta uudeksi Tapan kunnaksi. Vuonna 2018 Tapassa oli 11 252 asukasta.
Kunta muodostuu Tamsalun ja Tapan epäitsenäisistä kaupungeista (linn, asustusüksus), Lehtsen ja Sääsen pienkauppaloista (alevik) ja 55 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskus on Tapan kaupunki.
Liikenne

Rautatie Tallinnasta haarautuu Tapassa Narvaan ja Tarttoon. Valtatie 5 Rakverestä Pärnuun kulkee Tapan kautta.
Tunnettuja tapalaisia

Elina Born (s. 1994), laulaja
Dmitri Kruglov (s. 1984), jalkapalloilija
Jaak Mae (s. 1972), maastohiihtäjä
Ellen Niit (s. 1928), kirjailija ja kääntäjä
Priit Pärn (s. 1946), animaatio-ohjaaja, karikatyristi ja graafikko
Artur Sirk (1900–1937), sotilas, vapsi ja poliitikko
Ilmar Talve (1919–2007), kirjailija ja etnologi
Igor Tamm (1922–1995), virologi ja solubiologi
Karl Vaino (s. 1923), Viron SNT:n poliitikko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tapan kunta Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamsalu Wikimedia Commonsissa
Jake Miller

| Jacob Harris Miller |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1992 (ikä 31) Weston, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  räppäri, laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jake Miller
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2011-
Tyylilajit:  pop-rap
Soittimet:  rumpusetti 
Levy-yhtiöt:  E1 Music, Warner Brothers Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jacob Harris "Jake" Miller (s. 28. marraskuuta 1992 Weston, Florida) on yhdysvaltalainen räppäri ja lauluntekijä. Miller julkaisi ensimmäisen albuminsa Us Against Them marraskuussa 2013. Nykyisin Millerillä on levysopimus Warner Brothers Recordsin kanssa, mutta hänen esikoisalbuminsa on tehty E1 Musicin kanssa. Miller on julkaissut yhden albuminsa lisäksi neljä singleä. Hän on esiintynyt vuodesta 2011. Miller on etniseltä taustaltaan juutalainen.
Diskografia

Us Against Them (2013, E1 Music)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi