stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Radalla (televisiosarja)

| Radalla |
| --- | --- |

Tyyli:  dokumentti, reality
Kestoaika:  42 minuuttia
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  30. tammikuuta 2018 –  25. maaliskuuta 2019
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuottaja(t):  Laura Keravuori
Vastaava(t) tuottaja(t):   Jarkko Luoma  Riina Kullas  Kati Launiainen (MTV) 
Ohjaaja(t):   Kaisa Pylkkänen (kausi 1)  Olli Horttana (kausi 2) 
Käsikirjoittaja(t):   Kaisa Pylkkänen (kausi 1)  Olli Horttana (kausi 2)  Jarkko Luoma (kausi 2) 
Leikkaaja(t):   Iiro Peltonen  Henri Andersson 
Kuvaaja(t):   Tapio Sovijärvi  Tero Hyrkkänen  Eppu Kärki 
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Radalla on Sub-kanavalla esitetty suomalainen dokumenttisarja, jossa seurattiin VR:n työntekijöiden arkea heidän työssään. Ohjelman kertojaäänenä ensimmäisellä kaudella toimi näyttelijä Wanda Dubiel. Toisella kaudella Tiina Esama.
Helsingin Sanomien toimittajan mielestä ohjelman tarkoituksena on ”kiillottaa” VR:n brändiä, joka on saanut ”osakseen kielteistä julkisuutta”.
Toisen kauden kuvaukset käynnistyivät kesällä 2018. Toinen kausi alkoi Subilla tammikuussa 2019.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesityspäivä | Katsojaluvut |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kuin junan vessa | 30. tammikuuta 2018 | 291 000  |
| 2 | Juhannusruuhka | 6. helmikuuta 2018 | 190 000  |
| 3 | Lomalle | 13. helmikuuta 2018 | 161 000  |
| 4 | Festarit kutsuu | 20. helmikuuta 2018 | 147 000  |
| 5 | Myöhässä | 27. helmikuuta 2018 | 150 000  |
| 6 | Illat pimenee | 6. maaliskuuta 2018 | 132 000  |
| 7 | Kiire | 13. maaliskuuta 2018 | 125 000  |
| 8 | VR yllätti lumen | 20. maaliskuuta 2018 | 136 000  |
| 9 | Perhe on paras | 27. maaliskuuta 2018 | 136 000  |
| 10 | Kaikki tontut junassa | 3. huhtikuuta 2018 | 136 000  |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesityspäivä | Katsojaluvut1 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lokki virroittimessa | 21. tammikuuta 2019 | 180 000  |
| 2 | Vuosia mittariin | 28. tammikuuta 2019 | 170 000  |
| 3 | Öljysheikki sohvalla | 4. helmikuuta 2019 | 109 000  |
| 4 | Rautaa, ruokaa ja ratamuistoja | 11. helmikuuta 2019 | 123 000  |
| 5 | Ei oppi ojaan kaada | 18. helmikuuta 2019 | 137 000  |
| 6 | Leimaan päivin leimaan öin | 25. helmikuuta 2019 | 118 000  |
| 7 | Possumaista menoa | 4. maaliskuuta 2019 | 86 000  |
| 8 | Raiteiden ritarit | 11. maaliskuuta 2019 | 95 000  |
| 9 | Tonttu skrabaa | 18. maaliskuuta 2019 | 62 000  |
| 10 | Pikku pakkasta ja pendelöintiä | 25. maaliskuuta 2019 | 76 000  |
1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä televisiossa
Aiheesta muualla

Radalla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ohjelman verkkosivut
Ohjelman mainos YouTubessa
Vuoden 2022 Atlantin hurrikaanikausi

Kartta Atlantin kaikkien vuoden 2022 trooppisten hirmumyrskyjen radoista, väritettynä Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tummanoranssi 4, oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden avulla esitetään trooppinen myrsky ja tummansinisten avulla trooppinen matalapaine.
Vuoden 2022 Atlantin hurrikaanikausi on Atlantin hurrikaanikausi, joka käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 2022. Virallisen kauden rajat on asetettu kaudelle jonka aikana esiintyy 97 % hurrikaaneista. Yksittäisiä tapauksia on kauden ulkopuolellakin. Nimet valitaan esiintymisjärjestyksessä etukäteen julkaistulta listalta, jossa nimet alkavat englanninkielisten aakkosten mukaisessa järjestyksessä A=Alex, B= Bonnie, ...
| nimi | aktiivinen | luokka |
| --- | --- | --- |
| Trooppinen myrsky Alex | 5.–6. kesäkuuta |  |
| Trooppinen myrsky Bonnie | 1.–2. heinäkuuta |  |
| Trooppinen myrsky Colin | 2.–3. heinäkuuta |  |
| Hurrikaani Danielle | 1.–8. syyskuuta | 1 |
| Hurrikaani Earl | 3.–10. syyskuuta | 2 |
| Hurrikaani Fiona | 14.–24. syyskuuta | 4 |
| Trooppinen myrsky Gaston | 20.–26. syyskuuta |  |
| Hurrikaani Ian | 23.–30. syyskuuta | 4 |
| Trooppinen myrsky Hermine | 23.–25. syyskuuta |  |
| Hurrikaani Julia | 7.–9. lokakuuta | 1 |
| Trooppinen myrsky Karl | 11.–15. lokakuuta |  |
| Hurrikaani Lisa | 31. lokakuuta – 5. marraskuuta | 1 |
| Hurrikaani Martin | 1.–3. marraskuuta | 1 |
| Hurrikaani Nicole | 7.–11. marraskuuta | 1 |
Vertailu keskimääräiseen kauteen

Kaudella nimettiin 14 myrskyä, joista kahdeksan voimistui hurrikaaneiksi, ja kaksi niistä voimakkaiksi hurrikaaneiksi: Fiona ja Ian.
NOAA oli ennustanut toukokuussa, että La Niña -ilmiön ja keskimääräistä lämpimämpien merivesien takia kaudesta tulee jälleen keskimääräistä aktiivisempi, 14–21 nimettyä myrskyä, joista 6–10 hurrikaania, joista 3–6 voimakasta hurrikaania.
|  | Nimettyjä myrskyjä | Hurrikaaneja | Voimakkaita hurrikaaneja |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 (toteutunut) | 14 | 8 | 2 |
| NOAA ennuste | 14–21 | 6–10 | 3–6 |
| 1991–2020 ka. | 14,4 | 7,2 | 3,2 |
| 1951–2020 normaali aktiivisuus, hajonta | 6–18 | 3–9 | 1–4 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoden 2022 Atlantin hurrikaanikausi Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuoden 2021 Atlantin hurrikaanikausi | Hurrikaanit Atlantilla | Seuraaja: Vuoden 2023 Atlantin hurrikaanikausi |
Käännös suomeksi
Martti Haavio

| Martti Haavio (P>  Mustapää) |
| --- | --- |
 Martti Haavio ja Elsa Enäjärvi-Haavio perheineen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1899 Temmes
Kuollut: 4. helmikuuta 1973 (74 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tunnetut työt:  Suomalainen mytologia (1967)
Martti Henrikki Haavio (kirjailijanimi P. Mustapää; 22. tammikuuta 1899 Temmes – 4. helmikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kansanrunouden ja mytologian tutkija, runoilija ja akateemikko. Runonsa hän julkaisi nimellä P. Mustapää, jonka hän keksi Tallinnan vanhankaupungin Mustapäiden talon nimen perusteella.
Haavio kuului uransa alkuvaiheessa Tulenkantajat-ryhmään. Suojeluskuntaan Haavio liittyi sisällissodan aikana. Hän toimi aktiivisesti myös Akateemisessa Karjala-Seurassa, josta hän kuitenkin erosi vuonna 1932 yhdessä monien muiden poliittiseen keskustaan suuntautuneiden jäsenten kanssa, kun seuran enemmistö ei suostunut tuomitsemaan Mäntsälän kapinaa. Puoluekannaltaan Haavio oli maalaisliittolainen. Myöhemmin Haavio toimi kansanrunoudentutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa.
Haavion ensimmäinen vaimo oli vuodesta 1929 kansanrunoudentutkimuksen dosentti Elsa Enäjärvi, joka menehtyi syöpään vuonna 1951. Runoilija Aale Tynnin kanssa Haavio avioitui vuonna 1960. Haavioiden tytär Elina Haavio-Mannila on sosiologian täysinpalvellut professori. Toinen tytär Katarina Eskola on kulttuurintutkija. Martti Haavion veli oli pappi ja runoilija Jaakko Haavio.
Martti Haavio vietti osan lapsuudestaan Nokian Tottijärvellä, jossa järjestetään nykyään vuosittain P. Mustapää -päiviä. Tapahtumassa myönnetään myös P. Mustapää -palkinto ansioituneelle runoilijalle hänen elämäntyöstään.lähde?
Haavio on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Kansanrunoudesta modernismiin

Haavio teki yliopistouransa kansanrunouden tutkijana ja teki useita runonkeruumatkoja tieteenalan perinteiden mukaan. Runoilijana hän oli 1920-luvulla lähellä Tulenkantajat-ryhmää, muttei innostunut ryhmän eksotiikan ja koneromantiikan ihailusta, vaan korosti suomalaista perinnetietoisuutta. Toisen maailmansodan ja sen aiheuttaman aatteellisen hämmennyksen jälkeen Haavio korosti runoudessaan vastapareja luonto–ihminen, pysyvä–katoava, ajattomuus–sodan hävitys. Sodanjälkeisessä tuotannossaan hän toimi siltana perinteisen ja modernin lyriikan välillä ja uudisti merkittävällä tavalla runouden rytmiikkaa.
P. Mustapään runohenkilö läkkiseppä Lindblad esiintyy ensi kerran kokoelmassa Jäähyväiset Arkadialle kolmessa runossa (Linnut, Elämän kauneus ja Dolce far niente). Hän kirjoitti Lindblad-runoja viiden sikermän, jotka ilmestyivät Suomen kirjallisuuden vuosikirjassa 1946, ja vielä kaksi runoa kuvateokseen Suomen talvi (1946). Varsinainen Lindblad-kokoelma Koiruoho, ruusunkukka ilmestyi 1947.
Uskontotieteellisiä ja folkloristisia tutkimuksia

Suomalaisen muinaisrunouden maailma.  Porvoo:  WSOY, 1935.
Suomalaiset kodinhaltiat.  Porvoo:  WSOY, 1942.
Viimeiset runonlaulajat.  (3. painos (2. korjattu painos 1948))  Porvoo:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12753-1
Piispa Henrik ja Lalli: Piispa Henrikin surmavirren historiaa.  Porvoo:  WSOY, 1948.
Väinämöinen – Suomalaisten runojen keskushahmo.  Porvoo:  WSOY, 1950.
Kirjokansi: Suomen kansan kertomarunoutta.  Porvoo:  WSOY, 1952.
Kansanrunojen maailmanselitys.  Helsinki Porvoo:  WSOY, 1955.
Karjalan jumalat – Uskontotieteellinen tutkimus.  Porvoo:  WSOY, 1959.
Kuolematonten lehdot: Sämpsöi Pellervoisen arvoitus.  Porvoo:  WSOY, 1961.
Bjarmien vallan kukoistus ja tuho – Historiaa ja runoutta.  (Runot suomentanut Aale Tynni)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1965.
Suomalainen mytologia.  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1967.
Esseitä kansanrunoudesta.  (Artikkelit on julkaistu 1959 Lauri Hongon toimittamassa Martti Haavion juhlakirjassa Essais folkloriques par Martti Haavio. Studia Fennica 8. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 564)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992.  ISBN 951-717-703-8
Runoteoksia

Nuoret runoilijat. Runoantologiassa mukana Kaarina Vaher, Katri Vala, Onni Halla, Yrjö Jylhä, Arvi Kivimaa, Olavi Lauri (Olavi Paavolainen), Johan Edvard Leppäkoski, P. Mustapää (Martti Haavio) ja Ilmari Pimiä. WSOY 1924
Laulu ihanista silmistä (1925)
Laulu vaakalinnusta (1927)
Jäähyväiset Arkadialle (1945)
Koiruoho, ruusunkukka (1947)
Ei rantaa ole, oi Thetis (1948)
Linnustaja (1952)
Tuuli Airistolta. Runoja.  Helsinki:  WSOY, 1969.
Kootut runot.  (3., lisätty painos)  Helsinki:  WSOY, 1969.
Iloinen lorukirja (1984)
Omaelämäkerrallisia teoksia

Me marssimme Aunuksen teitä (1969)
Nuoruusvuodet (1972)
Aiheesta muualla

Martti Haavio. 375 humanistia 23.2.2015. Helsingin yliopisto.
Haavio, Martti hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Eläinoikeusjuttu

| Eläinoikeusjuttu |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Saila Kivelä Vesa Kuosmanen
Käsikirjoittaja:  Saila Kivelä Vesa Kuosmanen
Tuottaja:  Venla Hellstedt Juha Löppönen Elli Toivoniemi
Säveltäjä:  Karin Mäkiranta
Kuvaaja:  Heini Mäntylä
Leikkaaja:  Anniina Kauttonen Jussi Sandhu
Pääosat:  Mai Kivelä Saila Kivelä Kristo Muurimaa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tuffi Films
Ensi-ilta:   2022-03-044. maaliskuuta 2022  
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  2 200
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eläinoikeusjuttu on Saila Kivelän ja Vesa Kuosmasen ohjaama ja käsikirjoittama vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva.
Elokuva on dokumentti eläinoikeusaktivisteista.
Dokumentin päähenkilö on eläinaktivisti Saila Kivelä. Kaksi muuta keskeistä hahmoa ovat Sailan isosisko, kansanedustaja Mai Kivelä ja Oikeutta eläimille -järjestön Kristo Muurimaa. Dokumentissa kuvataan eläinsuojelulain uudistuksen etenemistä. Filmi sisältää kuvamateriaalia mm. aktivistien salakuvauskeikoilta vuodesta 2009 eteenpäin.
Keväällä 2022 se esitettiin CPH:DOX, Hot Docs Canadian International Documentary Film Festival, One World International Human Rights Documentary Film Festival ja Millennium Docs Against Gravity Film Festival elokuvafestivaaleilla. Ruotsissa elokuva tulee elokuvateatterilevitykseen helmikuussa 2023.
Aiheesta muualla

Eläinoikeusjuttu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tilt

| Tilt> TiLT! |
| --- | --- |

Tyyli:  Tietokone ja videopelit
Kestoaika:  15-20 min
Pääosissa:  Jaana Pelkonen (1997 - 2005)   Anna-Maija Jalkanen (2005 - 2007)   Kristiina Wheeler (2007 - 2011)   Anni Uusivirta (2011 - 2013)   Martina Kuitto (2013 - 2017?)   Simo Kurki (2013 - 2015)   Sara Chafak (2017 -)   Linda Manuella (2017 - )
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:   MTV3, SUB, Jim, Nelonen, Fox, Kutonen
Esitetty:  6. syyskuuta 1997 –
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Intervisio Oy
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
Tilt on suomalainen video- ja tietokonepeleistä kertova televisio-ohjelma. Ohjelmaa on esitetty vuodesta 1997 alkaen useilla tv-kanavilla.
Tiltin jaksoissa nähdään arvosteluja ja ennakoita peleistä ja pelaamiseen liittyvistä laitteista, pelintekijöiden haastatteluja, alaan liittyviä uutisia sekä katsaus FIGMA ry:n kokoamaan pelien TOP-10-myyntilistaan.
Ohjelmaa tuottaa helsinkiläinen Intervisio Oy.
Historia

Tilt aloitti vuonna 1997 MTV3-kanavalla, ja juontajana oli Jaana Pelkonen. Pelkosen jälkeen juontajaksi valittiin vuoden 2005 TiltGirl Anna-Maija Jalkanen, joka jatkoi tehtävässä kevääseen 2007. Tämän jälkeen ohjelmaa juonsi muusikko Kristiina Wheeler, joka oli aiemmin työskennellyt Tilt-pelikaupassa..
17. lokakuuta 2011 ohjelma siirtyi Jim-kanavalle, ja uutena juontajana nähtiin Miss Suomi -kisoihin osallistunut Anni Uusivirta. Ohjelmaa esitettiin maanantaisin ja pikauusinta nähtiin saman viikon lauantaina kello 17.30 alkaen.
Syksyllä 2013 Pop Media osti Tiltin verkkojulkaisun Intervisiolta. Kauppa koski ainoastaan digiliiketoimintaa, ja Intervisio jatkoi Tilt-ohjelman tuottamista.
Ohjelma siirtyi Fox-kanavalle 12. lokakuuta 2013 ja ohjelman juontajiksi tulivat Martina Kuitto ja Simo Kurki. Kuitto jatkoi juontotöitä ohjelmassa yksin sen siirryttyä Kutoselle helmikuussa 2015. Peliarvosteluissa on edelleen mukana sama peliarvostelija, joka oli jo 1990-luvun puolivälin aikoihin mukana MTV3-verkossa esitetyssä internetin nousukautta ennakoineessa Verkossa-tietokoneohjelmassa, jota taas juonsi Yleisradion Radiomafian DanceMob-tanssiohjelmasta paremmin tunnettu Alex Nieminen.
Syksyllä 2017 ohjelma siirtyi esitettäväksi MTV Subille.
Tiltin nimen tarkka kirjoitusasu on vaihtunut useita kertoja. Se on kirjoitettu muodoissa "TiLT!", "TILT", "Tilt.tv", "Tilt" ja "tilt.". Syksystä 2017 alkaen ohjelma tunnetaan nimellä "Tilt 2.0".
Nettisivusto

Tilt on televisio-ohjelman lisäksi suosittu verkkoportaali. Sivustolla voi muun muassa katsoa Tilt-jaksoja, kirjoittaa blogia, keskustella foorumeilla ja lukea arvosteluja. Sivustolta löytyy myös ilmaisia verkkopelejä.
Sivusto sijaitsi aiemmin osoitteessa Tilt.tv. Nykyisin sen osoite on Tilt.fi.
Aiheesta muualla

Tiltin virallinen sivusto
Partaharju

Partaharjun toimintakeskus on monipuolinen kristillinen varhaisnuorisotyön keskus. Partaharju sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Pieksämäen keskustasta Salvonen-järven rannalla, nimensä mukaisesti harjulla.
Alue on perustettu leirikeskukseksi vuonna 1948. Vuosien saatossa se on kehittynyt varhaisnuorisotyön keskukseksi, jossa ovat toimineet muun muassa Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskuksen eli PTK:n keskustoimisto, JiiPee-lehden toimitus, Partaharjun kansanopisto ja Partaharjun leirikylä. Vuoden 2021 alusta toimintakeskus siirtyi yrityspohjaiseksi majoitus- ja tapahtumapalveluita tarjoavaksi Partaharjukeskukseksi.
Vuosittain Partaharjulla käy noin 8 000–9 000 henkilöä. Suurimpia vuosittaisia tapahtumia ovat varhaisnuorten leirit kesäisin.
Alueen koko on noin 34 hehtaaria.
Ristikiven kirkko

Ristikiven kirkko on vuonna 1971 valmistunut, hirsiseinäinen mutta katoton ulkoilmakirkko Partaharjulla. Kirkko on saanut nimensä paikalta löytyneestä isosta kivestä, jossa on ristikuvio. Ristikiven syntyhistoria ulottuu geologisen arvion mukaan noin 1 800 miljoonaa vuotta taaksepäin. Arvion mukaan se on ollut löytöpaikassaan noin  10 000 vuotta.
Kirkon seinien sisällä kasvaa seitsemän puuta. Kirkkoon mahtuu noin 400 henkilöä.
Partaharjun opisto

Partaharjun opisto oli Partaharjun toimintakeskuksen yhteydessä toiminut kansanopisto, jossa koulutettiin nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajia. Vuoden 2013 lopussa Partaharjun opiston toiminta päättyi. Samalla vastuu nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajien koulutuksesta Pieksämäellä siirtyi Seurakuntaopistolle.
Neerja Bhanot

| Neerja Bhanot |
| --- | --- |
 Bhanot ja Ashoka Chakra -palkinto kuvattuna intialaiseen postimerkkiin vuodelta 2004.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1963 Chandigarh, Intia
Kuollut: 5. syyskuuta 1986 (22 vuotta) Karachi, Pakistan
Kansalaisuus:  Intia
Ammatti:  lentoemäntä, malli
Vanhemmat:  Rama Bhanot, Harish Bhanot
Neerja Bhanot (pandžabiksi ਨੀਰਜਾ ਭਨੋਟ, hindiksi नीरजा भनोट; 7. syyskuuta 1963 Chandigarh, Intia – 5. syyskuuta 1986 Karachi, Pakistan) oli intialainen lentoemäntä, joka työskenteli Pan Amilla purserina. Hän kuoli terroristien luoteihin yrittäessään pelastaa matkustajia Pan Amin lennolla 73, joka kaapattiin 5. syyskuuta 1986. Hänelle myönnettiin postuumisti Ashoka Chakra -kunniamerkki, joka on Intian korkea-arvoisin rauhan aikana myönnettävä kunnianosoitus. Hän oli ensimmäinen Ashoka Chakran saanut nainen ja kaikkien aikojen nuorin palkinnon saaja.
Ram Madhvani ohjasi Bhanotin elämästä kertovan elokuvan Neerja, joka sai ensi-iltansa vuonna 2016. Elokuvassa Bhanotia esittää Sonam Kapoor.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Neerja Bhanot syntyi 7. syyskuuta 1963 Chandigarhissa Intian pohjoisosissa. Hänen vanhempansa olivat Harish ja Rama Bhanot. Neerjan lisäksi perheeseen kuului kaksi poikaa, Akhil ja Aneesh. Hän aloitti koulunsa Chandigarhissa, mutta kun perhe muutti Mumbaihin, jossa Harish työskenteli Hindustan Timesin toimittajana, hän siirtyi Bombay Scottish School -yksityiskouluun ja valmistui St. Xavier’s Collegesta. Mumbaissa hän aloitti myös mallin uransa, kun päivittäistavarakauppa Paville otti häneen yhteyttä hänen kuvansa ilmestyttyä Bombay-lehden artikkelissa. Seuraavien neljän vuoden aikana hän teki mallin töitä useille eri brändeille.
Maaliskuussa 1985 Bhanotin isä järjesti hänelle avioliiton Sharjahissa asuvan miehen kanssa. Avioliitto ei kuitenkaan ollut onnellinen: aviomies vaati häneltä myötäjäisiä, näännytti häntä eikä antanut hänelle rahaa. Aviomies vaati myös, että Bhanot kunnioittaa häntä ja katkaisee siteet omaan perheeseensä. Bhanot palasi muutaman kuukauden kuluttua Intiaan ja päätti ottaa avioeron.
Elämä > Ura lentoemäntänä

Pian avioeron jälkeen Bhanot päätti hakea Pan Amille lentoemännäksi. Pan Am oli Air Indian jälkeen toinen lentoyhtiö, joka palkkasi intialaisia lentoemäntiä Aasian-lennoilleen. Vaatimukset ulkonäön ja pituuden suhteen olivat tiukat. 175-senttinen Bhanot oli yksi niistä 80 naisesta, jotka valittiin 10 000 hakijan joukosta. Mallina saadun kokemuksen ansiosta työasuun kuuluva meikkaaminen ja hiusten laitto oli hänelle helppoa. Bhanotin lentoemäntäkoulutus alkoi Miamissa, josta hänet lähetettiin myöhemmin Lontooseen koulutettavaksi purserin tehtäviin.
Elämä > Kuolema

Bhanot kutsuttiin 5. syyskuuta 1986 tuuraamaan sairastunutta kollegaa, jonka oli ollut tarkoitus toimia johtavana purserina Pan Amin lennolla 73 Mumbaista Karachin ja Frankfurtin kautta New Yorkiin. Lento laskeutui Karachiin kello 5.25 aamulla paikallista aikaa. Kun matkustajat olivat nousemassa koneeseen, koneen luokse ajoi lentokenttäajoneuvoksi naamioitu pakettiauto. Autosta nousi neljä aseistettua miestä, jotka kaappasivat koneen. Bhanot, joka oli toivottamassa matkustajia tervetulleeksi ovella, lähetti sisäpuhelimella kaappauskoodin lentäjille, jotka pakenivat ohjaamon hätäpoistumisluukusta. Purseri Bhanotista tuli tällöin miehistön komentaja, vaikka hänen lentouransa olikin kestänyt vasta puoli vuotta.
Palestiinalaisterroristit kuuluivat Abu Nidal -järjestöön. He vaativat, että lentäjät palaavat koneelle ja lentävät sen Kyprokselle, jossa kaapparit halusivat neuvotella palestiinalaisvankien vapauttamisesta. Neuvottelussa Pakistanin viranomaisten kanssa kaapparien johtaja Zayd Hassan Safarini uhkasi tappaa kaikki matkustajat. Neljän tunnin kuluttua kaappauksesta yksi matkustaja ammuttiin ja työnnettiin ulos koneen ovesta. Terroristit käskivät matkustamohenkilökuntaa keräämään kaikkien muiden matkustajien passit. Bhanot tajusi, että he yrittivät näin löytää matkustajien joukosta Yhdysvaltain kansalaiset, jotka olivat heidän pääkohteitaan. Yhdysvaltalaisia suojellakseen Bhanot piilotti osan heidän passeistaan ja pudotti osan koneen roskakuiluun. Koko kaappauksen ajan hän pysyi rauhallisena tarjoillen matkustajille leipiä ja juotavaa ja yrittäen rohkaista heitä.
Kello 21.55, kaappauksen kestettyä 17 tuntia, koneen varavirtalähteen polttoaine loppui ja matkustamon valot sammuivat. Kaapparit avasivat tulen peläten kommandojoukkojen yrittävän koneen valtaamista. Bhanot avasi hätäuloskäynnin ja auttoi matkustajia poistumaan. Kun terroristit huomasivat Bhanotin auttavan matkustajia, ryhmän johtaja ampui häntä päähän lähietäisyydeltä. Hän kuoli ennen kuin apu ehti paikalle. Hänen lisäkseen terroristit ampuivat 19 lennon kaikkiaan 360 matkustajasta.
Kunnianosoitukset

Vuonna 1987 Intian hallitus myönsi Bhanotille postuumisti Ashoka Chakra -kunniamerkin, joka on Intian korkea-arvoisin rauhan aikana myönnettävä kunnianosoitus. Hän oli ensimmäinen Ashoka Chakran saanut nainen ja kaikkien aikojen nuorin palkinnon saaja. Ashoka Chakran lisäksi Bhanot sai Pakistanin Tamgha-e-Insaniyat -palkinnon hyväntahtoisuudesta, Flight Safety Foundationin sankaripalkinnon, Yhdysvaltain ”Justice for Crimes” -palkinnon, Yhdysvaltain oikeusministeriön palkinnon erityisestä urheudesta, Intian siviili-ilmailuministeriön palkinnon sekä Bharat Gaurav -palkinnon.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Hänen lojaaliutensa lentokoneen matkustajia kohtaan hätätilanteessa on ikuisesti kestävä kunnianosoitus ihmisluonnon hienoimmille ominaisuuksille. | ” |
– Ashoka Chakra -palkinnon saatesanat
Bhanotin kuoleman jälkeen hänen perheensä perusti vakuutusrahoilla ja Pan Amin tuella Neerja Bhanot Pan Am Trust -rahaston. Rahasto antaa vuosittain kaksi palkintoa. Yksi niistä myönnetään matkustamohenkilökunnan jäsenelle, joka toimii kiitettävästi poikkeustilanteessa. Neerja Bhanot -palkinnon saa puolestaan intialainen nainen, joka on toiminut rohkeasti kohdatessaan sosiaalista epäoikeudenmukaisuutta ja auttanut muita naisia vastaavissa tilanteissa. Palkintoon kuuluu 150 000 rupiaa, mitali ja saatesanat.
Populaarikulttuurissa

The Neerja I Knew – vuonna 2016 julkaistu Bhanotin veli Aneeshin ideoima kahvipöytäkirja, johon on koottu Bhanotin tunteneiden muistoja hänestä.
Neerja – vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Bhanotista ja kaappauksesta kertova, Ram Madhvanin ohjaama elokuva, jonka pääroolia esittää Sonam Kapoor.
Lennolla 73 kaapattu Boeing 747.
Ashoka Chakra.
Myrkkymuratti (sarjakuvahahmo)

| Myrkkymuratti |
| --- | --- |

Luoja(t):  Robert Kanigher   Sheldon Moldoff
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Batman nro 181
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Pamela Lillian Isley
Status:  aktiivinen
Pituus:  168 cm
Paino:  48 kg
Edelliset ryhmäsidokset:  Suicide Squad
Voimat:  erittäin taitava toksikologiassa, taito hallita kasveja, myrkyllinen suudelma, uusien kasvien luominen, immuuni kaikille myrkyille ja bakteereille
Myrkkymuratti (engl. Poison Ivy), oikealta nimeltään Pamela Lillian Isley, on kuvitteellinen rikollinen DC Comicsin sarjakuvamaailmassa ja Batmanin vihollinen.
Myrkkymuratti on sijalla 64 IGN-sivuston listassa sadasta kaikkien aikojen suurimmista sarjakuvarikollisista.