stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boheemielämää (elokuva)
Aiheesta muualla

Boheemielämää - Yle Areena
| n k Linkitetty data: Boheemielämää (Q2754899) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: draamaelokuva, komediaelokuva, kirjallisuuteen perustuva elokuva, melo­draama
pääteema: Boheemi
ohjaaja: Aki Kaurismäki
käsikirjoittaja: Aki Kaurismäki
näyttelijä: Matti Pellonpää, Évelyne Didi, André Wilms, Kari Väänänen, Jean-Pierre Léaud, Laika, Samuel Fuller, Louis Malle, André Penvern, Christine Murillo, Dominique Marcas, Jean-Paul Wenzel, Kenneth Colley, Philippe Dormoy, Marc Barbé, Sanna Fransman, Fabienne Vonier, Anssi Tikanmäki, Jacques Cheuiche, Timo Salminen
alkuperämaa: Ruotsi, Suomi, Ranska, Saksa, Italia
alkuperäiskieli: ranska
tarinan tapahtumapaikka: Pariisi
palkinto: European Film Award for Best Actor, European Film Award for Best Supporting Actor
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.
Arieh Warshel

| Arieh Warshel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1940 (ikä 84) Sde-Nahum, Israel
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Shneior Lifson ja Martin Karplus
Tutkimusalue:  Biokemia, biofysiikka ja komputationaalinen biologia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (2013)
Arieh Warshel (hepr. ‏אריה ורשל‎, Arye Varšel; s. 20. marraskuuta 1940 Sde-Nahum, Israel) on israelilais-yhdysvaltalainen biokemisti. Warshel tunnetaan monimutkaisten biomolekyylien rakenteiden laskennallisesta tutkimuksesta. Warshel jakoi Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2013 Martin Karplusin ja Michael Levittin kanssa monimutkaisten kemiallisten systeemien mallintamisesta. Warshel on kemian ja biokemian professori Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Warshel on tehnyt yhteistyötä muun muassa Martin Karplusin ja Michael Levittin kanssa. Karplusin kanssa he kehittivät 1970-luvun alussa ohjelman, joka laskennallisesti kykeni tarkasti ennustamaan muun muassa tasomaisten yhdisteiden värähtelyspektrejä käyttäen hyväksi sekä klassisen fysiikan että kvanttikemian menetelmiä. Levittin kanssa Warshel on tutkinut muun muassa proteiinien laskostumisen mallintamista laskennallisesti. Warshelin tutkimuskohteita ovat muun muassa entsyymien katalysoimat reaktiot, biologisten makromolekyylien reaktiot liuoksissa, makromolekyylien väliset elektrostaattiset efektit, joilla on merkitystä muun muassa lääkeainetutkimuksessa ja makromolekyylien välisissä vuorovaikutuksissa ja proteiinien laskostumisen mallintaminen laskennallisesti. Warshel on Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen.
Eden (elokuva)

| Eden |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ulla Heikkilä
Käsikirjoittaja:  Ulla Heikkilä
Tuottaja:  Miia Haavisto
Säveltäjä:  Babel
Kuvaaja:  Pietari Peltola
Leikkaaja:  Hanna Kuirinlahti
Lavastaja:  Juha-Matti Toppinen
Pääosat:   Aamu Milonoff  Linnea Skog  Bruno Baer  Amos Brotherus  Satu Tuuli Karhu  Tommi Korpela  Nooa Salonen  Aliisa Röyttä  Pinja Hiiva  Jere Ristseppä  Irina Pulkka 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tekele Productions
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   2020-08-077. elokuuta 2020  
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 250 000 euroa
Katsojat:  23 068
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eden on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen nuortenelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ulla Heikkilä. Elokuvan pääosissa näyttelevät Aamu Milonoff, Linnea Skog, Bruno Baer sekä Amos Brotherus. Eden kertoo rippileirille osallistuvista nuorista.
Elokuva on kuvattu kokonaisuudessaan Kirkkonummella Espoon seurakuntayhtymän kurssikeskuksessa Hvittorpissa kesä-heinäkuussa 2019, paitsi vesibussimatka, jonka lähtölaituri oli Vuosaaren Aurinkolahti. Elokuvan budjetti oli 1 250 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 765 000 euroa. Kirkon Mediasäätiö tuki elokuvan tekoa noin 40 000 eurolla. Elokuvan traileri julkaistiin 7. huhtikuuta 2020.
Eden sai ensi-iltansa 7. elokuuta 2020. Elokuva sai kolme Jussi-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, naissivuosasta ja leikkauksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aamu Milonoff  | … |  Aliisa   |
|  Linnea Skog  | … |  Jenna   |
|  Bruno Baer  | … |  Panu   |
|  Amos Brotherus  | … |  Sampo   |
|  Satu Tuuli Karhu  | … |  Tiina   |
|  Tommi Korpela  | … |  Juhani   |
|  Nooa Salonen  | … |  Ilmari   |
|  Alisa Röyttä  | … |  Ella   |
|  Pinja Hiiva  | … |  Jutta   |
|  Jere Ristseppä  | … |  Esa   |
|  Irina Pulkka  | … |  Sari   |
|  Ona Huczkowski  | … |  Maryam   |
|  Elsa Brotherus  | … |  Emilia   |
|  Anna Kauppinen  | … |  Kreeta   |
|  Amadou Coulibaly  | … |  Hasim   |
|  Vanotit Muyau  | … |  Bilal   |
|  Pablo Ounaskari  | … |  Ville   |
|  Toni Nikka  | … |  Kari    |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Oona Komonen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä. Hufvudstadsbladetin Krister Uggeldahl antoi kaksi tähteä ja arvioi, etteivät dialogi ja käsikirjoitus tehneet henkilöhahmoille oikeutta.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Eden Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eden Elonet.
Traileri YouTubessa
Argentiinan Grand Prix 1954

|  Argentiinan Grand Prix 1954  |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 1954. 

Päivämäärä:  17. tammikuuta 1954
Sijainti:  Buenos Aires, Argentiina
Radan pituus:  3,912 km
Kilpailun pituus:  87 kierrosta, 340,344 km
Sää:   Alussa pilvinen, myöhemmin sateinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Paaluaika:  1.44,8
Palkintokoroke
Voittaja:   Juan Manuel Fangio   (Maserati)
Toinen:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Kolmas:   José Froilán González   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   José Froilán González   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.48,2
Argentiinan Grand Prix 1954 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. tammikuuta 1954. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti Juan Manuel Fangio.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | 87 | 3:00'55.8 | 3 | 8 |
| 2 | 10 |  Giuseppe Farina | Ferrari | 87 | + 1:19.0 | 1 | 6 |
| 3 | 12 |  José Froilán González | Ferrari | 87 | + 2:01.0 | 2 | 5 |
| 4 | 26 |  Maurice Trintignant | Ferrari | 86 | + 1 krs. | 5 | 3 |
| 5 | 20 |  Élie Bayol | Gordini | 85 | + 2 krs. | 15 | 2 |
| 6 | 28 |  Harry Schell | Maserati | 84 | + 3 krs. | 11 |   |
| 7 | 8 |  Prinssi Bira | Maserati | 83 | + 4 krs. | 10 |   |
| 8 | 30 |  Toulo de Graffenried | Maserati | 83 | + 4 krs. | 13 |   |
| 9 | 16 |  Umberto Maglioli | Ferrari | 82 | + 5 krs. | 12 |   |
| DSQ | 18 |  Jean Behra | Gordini | 61 | Hylätty | 17 |   |
| DSQ | 14 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 52 | Hylätty | 4 |   |
| Kesk. | 4 |  Onofre Marimón | Maserati | 48 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 32 |  Roberto Mieres | Maserati | 37 | Öljyvuoto | 8 |   |
| Kesk. | 22 |  Roger Loyer | Gordini | 19 | Öljynpaine | 16 |   |
| Kesk. | 34 |  Jorge Daponte | Maserati | 19 | Vaihdelaatikko | 18 |   |
| Kesk. | 24 |  Louis Rosier | Ferrari | 1 | Onnettomuus | 14 |   |
| DNS | 6 |  Luigi Musso | Maserati |   | Ei startannut, Moottori | 7 |   |
| DNS | 36 |  Carlos Menditeguy | Maserati |   | Ei startannut, Moottori | 9 |   |
Muuta

Paalupaikka: Giuseppe Farina – 1.44,8
Nopein kierros: José Froilán González – 1.48,2
Ensimmäinen kilpailu: Jorge Daponte, Roger Loyer, Luigi Musso,
Viimeinen kilpailu: Roger Loyer
Giuseppe Farina saavutti paalupaikan 47 vuoden 79 päivän iässä (ennätys)
Lozit

Lozit tai malozit on erityisesti Länsi-Sambiassa Barotsemaassa asuva etninen ryhmä. Lozit koostuvat useasta eri ryhmästä. Lozeja asuu myös Namibiassa, Angolassa ja Botswanassa. Lozeilla on oma kieli lozi, jota puhuu noin 725000 ihmistä. Lozit puhuvat myös muita bantukieliä.
Historia

Lozien historia alkaa noin 1600-luvulta, jolloin ihmiset muuttivat nykyiselle Barotsemaan alueelle asumaan. Alun perin lozit tunnettiin nimellä aluyit. Vuonna 1838 makololot valloittivat aluyien alueet, jolloin aluyi nimitys vaihtui barotseen. 1864 aluyit voittivat makololot, jolloin heimon nimeksi vakiintui nykyinen lozit tai malozit. Lozit asuttivat Sambesin tulvatasankoja, joita hyödyntämällä lozit pystyivät luomaan monipuolisen maanviljely-, eläinhoito- ja kalastuskulttuurin. Lozeille oli hyvin tyypillistä hankkia orjia muista heimoista. Orjilla oli kuitenkin joitakin oikeuksia, mutta olivat yhteiskunnan hierarkiassa viimeisenä. 1890- ja 1900-luvuilla lozit joutuivat British South Africa Companyn hallinnan alaiseksi, mutta heille jäi autonomia. 1900-luvulla he olivat osa Pohjois-Rhodesiaa, joka oli brittien hallinnan alla. 1964 Barotsemaa tuli osaksi nykyistä Sambiaa. Sambian itsenäistyttyä alkuperäisten alueiden hallintojen merkitystä on huomattavasti vähennetty.
Kulttuuri ja elinkeino

Lozien kulttuuri on hierarkkinen. Lozien valta on jakautunut useille kyläpäälliköille. Perinteisessä loziyhteisössä valta on kuninkaalla, joka omistaa kaikki maat ja tuotteet. Kaikilla on kuitenkin oikeus kalastaa, metsästää ja kerätä yleisillä mailla. Lozeille on tyypillistä asua pienissä kylissä, jotka on ympäröity aidoin. Kylien keskellä on yleensä haka tai tori. Joskus lozit purkavat kylänsä, jolloin he muuttavat sukulaisten kyliin. Tämä johtuu yleensä tulvista. Talot ovat tavallisesti sylinterin muotoisia, joissa on kartiomainen olkikatto.
Lozit viljelevät hyvin erilaisia kasveja. Pääasialliset kasvit ovat kaisla, kassava, durra ja maissi, mutta esimerkiksi maapähkinä, bataatti, pavut ja melonit ovat tärkeitä viljakasveja. Maanviljelytekniikka on alkeellista. Eläimistä tärkeimmät ovat karjaeläimet, mutta he kasvattavat myös lintuja, vuohia ja lampaita. Lozeille on tyypillistä myös kalastus, metsästys ja kerääminen. Työt ovat jakautuneet voimakkaasti sukupuolen mukaan: miehet vastaavat karjasta, metsästämisestä, kalastamisesta ja raskaista maanviljelytöistä. Naiset huolehtivat keräämisestä ja kodinhoidosta.
Rauta on tärkeä materiaali lozeille. Esineille tyypillistä on koristeellisuus. He käyvät myös runsaasti kauppaa muiden heimojen kanssa: historiallisesti merkittäviä vaihtotuotteita olivat norsunluu, orjat ja mehiläisvaha.
Lozien sukulaisuussuhteet ovat monimutkaisia. Sukulaiseksi tullaan joko verisukulaisuuden tai avioliiton kautta. Lozeilla on kahdeksan mushikua, ryhmää, joiden jäsenyyttä mies voi hakea. Tällöin mies on jokaisen ryhmän sukulainen. Avioliitto vahvistetaan yleensä pienen lahjan avulla. Polygamia on yleistä, joskin polyandria ei ole lozeille tyypillistä. Avioliitot lähisukulaisten kanssa on kiellettyjä. Jalkavaimojen arvojärjestys määräytyy avioitumisajan suhteen. Ensimmäisellä vaimolla ei ole valtaa jalkavaimoihin, mutta hän saa muun muassa ruokailla ensimmäisenä. Avioeroja tapahtuu paljon ja lozeille on tyypillistä useat kumppanit elämän aikana.
Lozien taide pohjautuu pitkälti kansantarinoihin, elämänohjeisiin ja lauluihin. Kuninkaan hoviin kuuluu oma yhtye. Tärkeimmät soittimet ovat erilaiset rummut, marimba, kangomhbro, zanza (kaksi viimeistä ovat metallofoneja), jotkin kielisoittimet ja huilut.
Kulttuuri ja elinkeino > Uskonnolliset tavat

Lozit ovat suurimmalta osalta monoteistejä, mutta heillä on edelleen uskomuksia esimerkiksi henkiolentoihin. Lozit tarjoavat ruokalahjoja erityisesti kuninkaiden ja päälliköiden hautojen läheisyydessä. Noituus, ennustaminen, manaus ja amulettien käyttö on yleistä. Lozien juhlapäivät ovat sidoksissa tulvien ajankohtiin: kaksi tärkeintä päivää ovat tulvan nousu ja sen lasku. Juhlallisuudet suoritetaan seuraavan täydenkuun aikaan. Juhlallisuuksiin kuuluu muun muassa uhrilahjat kuninkaallisten haudoilla. Juhlallisuuksiin kuuluu kuninkaan ajelu lautalla sekä tanssiminen.
Lozien mukaan sairaudet johtuvat noituudesta. Ennustajat parantavat ihmisiä tanssimalla, ja noitatohtorit eli nakat käyttävät manausta sairauksien poistoon. Manauksen lisäksi käytetään erilaisten höyryjen hengittämistä.
Kun loziheimon jäsen kuolee, sen silmät ja suu jätetään auki sekä jalat käännetään koukkuun polvien tullessa leuan alle. Kun ruumia viedään hautausmaalle, estetään haamujen tulo loitsuin. Miehet kaivavat haudan. Miehet haudataan kasvot itään, kun taas naiset kasvot länteen päin. Ruumiin ympärille asetetaan hänen henkilökohtaisia tavaroita. Haudalle jätetään jokin kuollut esine, kuten keko tai puulauta. Suru osoitetaan kääntämällä käytetty vaate väärinpäin. Kuolleen maja hajotetaan ja katto viedään haudan lähelle. Kaikki jäljelle jääneet henkilökohtaiset tavarat poltetaan, millä estetään haamujen tulo kylään. Kuninkaiden haudat aidataan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lozit Wikimedia Commonsissa
Lozien tervehdystapa.
Be Kind Rewind

| Be Kind Rewind |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michel Gondry
Käsikirjoittaja:  Michel Gondry
Tuottaja:   Michel Gondry  Julie Fong  Georges Bermann 
Säveltäjä:   Jean-Michel Bernard  Melissa Manchester 
Kuvaaja:  Ellen Kuras
Leikkaaja:  Jeff Buchanan
Pääosat:   Jack Black  Mos Def  Melonie Diaz  Danny Glover  Mia Farrow 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema Focus Features
Levittäjä:  BiM Distribuzione Netflix
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20 000 000 dollaria
Tuotto:  30 575 373 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Be Kind Rewind on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka käsikirjoitti ja ohjasi Michel Gondry. Pääosissa näyttelevät Jack Black, Mos Def, Melonie Diaz, Danny Glover ja Mia Farrow. Elokuvan tarina kertoo kahdesta henkilöstä, jotka pyyhkivät vahingossa videovuokraamon nauhat tyhjiksi ja alkavat kuvata elokuvia uusiksi. Uudelleenfilmatisoinnit saavat nimekseen ”ruotsinnetut” elokuvat ja nostavat hiljalleen kuolemassa olleen videovuokraamon uuteen menestykseen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jack Black  | … |  Jerry Mclean   |
|  Mos Def  | … |  Mike Coolwell   |
|  Danny Glover  | … |  Mr. Fletcher   |
|  Mia Farrow  | … |  Miss Falewicz   |
|  Melonie Diaz  | … |  Alma Sykes   |
|  Arjay Smith  | … |  Manny   |
|  Chandler Parker  | … |  Craig   |
|  Quinton Aaron  | … |  Q   |
|  Gio Perez  | … |  Randy   |
Vastaanotto

Uuden Suomen Mikko Pielan mielestä elokuva on aivan pösilö ja näennäisesti aivoton komedia, mutta ilmeisesti se saa ihmisen hyvälle tuulelle. ”Jos ote olisi hieman rauhallisempi ja vähemmän koheltava, voisi tässä komediassa nähdä jopa elokuvahistorian pioneeriaikojen henkeä.” ”Ihan pöhköksi” elokuvaa luonnehti myös Pertti Avola Helsingin Sanomissa. Hänestä elokuva parantaa tahtiaan, mitä hullummaksi se tulee, kunnes lopussa rauhoitutaan Frank Capran klassikkoelokuvista tuttuun lämpimän yhteisöllisyyden tunnelmaan. ”Tällaistahan moni amerikkalaiskomedia on viime vuosina tavoitellut, mutta tuloksena on ollut silkkaa teennäisyyttä. Gondryn elokuva ei ole teennäinen.”
Toivo Kulomäki

Toivo Uolevi Kulomäki, syntyjään Kindt, (1. marraskuuta 1913 Helsinki – 6. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, E-Öljyt Oy:n toimitusjohtaja ja vanhusten hyvinvointiin ajavan La Carita -säätiön perustaja sekä sen entinen puheenjohtaja.
Kulomäen vanhemmat olivat Nurmijärvellä syntyneet puuseppä Johan Rikhard Kulomäki (1881–1961) ja Olga Fanny Maria Louna (1891–1971). Toivo Kulomäen setä oli esittelijä- ja hallitusneuvos Knut Kindt. Kulomäki sai vuonna 1976 kauppaneuvoksen arvon.
Islannin presidentti

| Islannin presidentti |
| --- | --- |
 Forseti Íslands
 
 
 Nykyinen Halla Tómasdóttir 1. elokuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Bessastaðir
Nimittäjä:  suora kansanvaali
Kauden pituus:  4 vuotta (valittavissa uudestaan)
Perustettu:  17. kesäkuuta 1944
Ensimmäinen:  Sveinn Björnsson
Palkka:  13,2 milj. kr. vuodessa
Kotisivut:  forseti.is
Islannin presidentti (isl. Forseti Íslands) on Islannin valtionpäämies. Nykyisenä presidenttinä toimii Halla Tómasdóttir. Hän on toiminut virassa elokuusta 2024 lähtien. Ensimmäisenä presidenttinä toimi Sveinn Björnsson, joka oli aikaisemmin toiminut Tanskan kuninkaan sijaishallitsijana Natsi-Saksan miehitettyä Tanskan. Tasavallan perustamisen jälkeen Sveinn valittiin presidentiksi vuonna 1944, ja hän pysyi virassa aina kuolemaansa saakka.
Toisin kuin useimmissa muissa maissa, Islannissa presidentin toimikausia ei ole rajattu.
Vuonna 2016 presidentin palkka oli 13,2 miljoonaa kruunua vuodessa. Perustuslain mukaan presidentin on asuttava Reykjavikissa tai sen läheisyydessä. Presidentin virka-asunto, Bessastaðir, sijaitsee Álftanesissa, noin 13 kilometriä pääkaupungista.
Valinta ja valtaoikeudet

Presidentti valitaan aina neljäksi vuodeksi kerrallaan suoralla kansanäänestyksellä. Valituksi tulevan henkilön tulee täyttää seuraavat maan perustuslain määräämät ehdot:
oltava vaalikelpoinen parlamenttivaaleissa
vähintään 35-vuotias
kerättävä vähintään 1500 kannattajakorttia
Presidentillä ei ole paljon valtaa, mutta hänellä on veto-oikeus parlamentin lakialoitteisiin ja oikeus järjestää kansanäänestys.
Luettelo Islannin presidenteistä

| Järjestys | Presidentti | Presidentti | Astui virkaan | Jätti viran |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Sveinn Björnsson (1881–1952) | 17. kesäkuuta 1944 | 25. tammikuuta 1952 (kuoli virassa) |
| 2 |  | Ásgeir Ásgeirsson (1894–1972) | 1. elokuuta 1952 | 1. elokuuta 1968 |
| 3 |  | Kristján Eldjárn (1916–1982) | 1. elokuuta 1968 | 1. elokuuta 1980 |
| 4 |  | Vigdís Finnbogadóttir (1930–) | 1. elokuuta 1980 | 1. elokuuta 1996 |
| 5 |  | Ólafur Ragnar Grímsson (1943–) | 1. elokuuta 1996 | 1. elokuuta 2016 |
| 6 |  | Guðni Thorlacius Jóhannesson (1968—) | 1. elokuuta 2016 | 1. elokuuta 2024 |
| 7 |  | Halla Tómasdóttir (1968—) | 1. elokuuta 2024 | virassa |
Arvi Tapiola

Verner Arvi Tapiola, aiemmin Werner Arvi Tapper (31. elokuuta 1887 Mäntsälä – 7. heinäkuuta 1970 Tampere) oli toimittaja, jonka ura kesti yli 45 vuotta ja joka työskenteli usean eri lehden päätoimittajana.
Tapiolan vanhemmat olivat eläinvälskäri Werner Tapper ja Anna Sofia Alhfors. Jätettyään lukion kesken hän aloitti toimittajan uransa Porvoossa Johannes Linnankosken 1894 perustamassa Uusimaa -lehdessä 1909. Suomen sisällissotaan Tapiola osallistui valkoisten puolella. 1922 hän siirtyi Kajaanissa vuotta aiemmin perustetun kolmena päivänä viikossa ilmestyneen Kajaanin Uutiset -lehden päätoimittajaksi, mutta sen lopetettua ilmestymisensä jo saman vuoden lopulla hänestä tuli kokoomuslaisen Kajaani -lehden päätoimittaja. Vuodesta 1930 hän oli oululaisen Kaiku -lehden päätoimittaja. Kun lehdestä tuli 1933 IKL:n ja Kokoomuksen yhteinen, IKL:ään kriittisesti suhtautunut Tapiola siirtyi 1934 Joensuussa ilmestyneen Karjalainen -lehden päätoimittajaksi. Vuoden 1939 alussa hänet valittiin Hämeen Sanomat -lehden päätoimittajaksi, mutta sen tultua IKL:n kannattajaksi hänet erotettiin 1941. Seuraavana vuonna Tapiolasta tuli raumalaisen Kokoomuksen äänenkannattajan Länsi-Suomen päätoimittaja aina eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1955. Lehden pakinoitsijana hän käytti nimimerkkiä Arra. Vuonna 1953 hän julkaisi kirjan Arra matkustaa.
Tapiolan ensimmäinen puoliso vuodesta 1916 oli Martta Aliina Hildegard Hirvisalo (k. 1936) ja toinen vuodesta 1943 Elli Maria Järvinen (1905-1993). Näyttelijä, teatteriohjaaja, läänintaiteilija ja kirjailija Maija-Leena Ervasti oli hänen tyttärensä ensimmäisestä avioliitosta.
Aiheesta muualla

Arvi Tapiola : Itärajamme vartiot, Suomen Kuvalehti, 06.12.1924, nro 49, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Hessu Hopo

| Hessu Hopo |
| --- | --- |
 Hessun ensimmäinen oma piirroselokuva Hessu ja heinäsirkka (Goofy and Wilbur) vuodelta 1939.
Luoja(t):  Art Babbitt
Näyttelijä(t):  Pinto Colvig (1932–1965) George Johnson (1939–1943) Bob Jackman (1951) Hal Smith (1983) Tony Pope (1986, 1988) Will Ryan (1987) Bill Farmer (1986–) Suomeksi Juhani Kumpulainen (1963) Olli Tuominen (1983) Petri Liski (1988-)
Ensi- esiintyminen:  Mikin Revyy (25. toukokuuta 1932)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hessu Hopo
Sukupuoli:  Koiras
Suhteet
Lapset:  Max Hopo (poika)
Isovanhemmat:  Verneri von Hopo (isoisä),
Tädit ja sedät:  Hopoliina-täti Angelo-setä
Sisarusten lapset:  Pikku-Pelle (veljenpoika) Teija Hopo (veljentytär)
Serkut:  Indiana Hopo (kaukainen serkku)  Kustaa Mannerhopo
Tutut:  Mikki Hiiri Aku Ankka Pluto Superhessu (alter ego)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hessu Hopo (engl. Goofy) on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy Disneyn eläinmaailmassa.
Historia

Hessu esiintyi ensimmäisen kerran The Walt Disney Companyn mustavalkoisessa piirroselokuvassa Mikin Revyy (1932) nimettömänä, mutta luonteenomaisesti naurahtelevana, ruokkoamattomana maalaishujoppina. Jatkossa hänen nimensä oli "Dippy Dawg", eli Hassu Hauva. Nimi Hopo on peräisin hevosta tarkoittavasta sanasta ja liittyy Polle Koninkaulukseenlähde?. Hessun ääninäyttelijänä toimi sirkustaiteilija Pinto Colvig vuoteen 1965 asti. Monissa 1930-luvun lyhytelokuvissa Hessu seikkaili yhdessä Aku Ankan ja Mikki Hiiren kanssa. Päähenkilönä Hessu esiintyi kaikkiaan 46 piirroselokuvassa, joista ensimmäinen oli Hessu ja heinäsirkka (1939) ja viimeinen Veneilyn hurmaa (1961). Alun perin viimeinen Hessun piirroselokuva oli Hessu moottoritiellä (1965). Jostain syystä Disney-yhtiö on myöhemmin katsonut, että kaksijakoinen päähenkilö ei ole Hessu ja muuttanut sen muotoon Freewayphobia II (edeltävä filmi samalta vuodelta oli Freewayphobia). Yllättäen Disney teki Hessusta vuonna 2007 perinteisellä tekniikalla tehdyn piirroselokuvan Näin asennat kotiteatterisi.
Suosituiksi tulivat humoristiset urheilulajien esittelyt, joissa Hessu oli pääosassa (1940-luvun How to -sarja). Näissä lyhytfilmeissä Hessu ei usein puhunut lainkaan, vaan kertojanääni selitti lajien sääntöjä ja piirteitä, joita Hessu samanaikaisesti demonstroi. Joukkuelajeja käsitelleissä tarinoissa kaikki hahmot olivat Hessun näköisiä, ja heitä saattoi olla kymmeniä yhdessä episodissa. 1950-luvulla Hessusta tuli animaatioissa keskiluokkainen lähiöperheenisä. 1990-luvulla hän sai televisiosarjan Hopon poppoo (Goof Troop) ja sen jatkoksi kaksi elokuvaa: Hopon poppoo (1995) ja Hessu Hopo – Rampin rämäpää (2000). Colvigin jälkeen Hessun ääntä ovat esittäneet George Johnson, Bob Jackman, Hal Smith, Tony Pope, Will Ryan ja Bill Farmer. Hessun suomenkielisenä äänenä on ollut Suomen Kansallisteatterin näyttelijä Petri Liski vuodesta 1987 lähtien.
Hahmo

Sarjakuvatarinoissa Hessu on hyväsydäminen mutta hölmö hahmo, joka salapoliisitarinoissa esiintyy Mikki Hiiren Watson- tai Hastings-tyyppisenä kumppanina. Hän saa usein varsin tolkuttomia päähänpistoja mutta toteuttaa niitä erinomaisen ennakkoluulottomasti. Tämä auttaa usein häntä ja Mikkiä seikkailuissa eteenpäin. Lisäksi Hessulla on varsin vilkas mielikuvitus.
Kielenkäytöltään suomennosten Hessu poikkeaa Aku Ankan yleisestä kirjakielisyydestä käyttämällä mä- ja sä-pronomineja. Muunkielisissä käännöksissä Hessu puhuu usein vielä puhekielisemmin tai murteellisemmin. Hessun luonteenomainen huudahdus on Hö höö!. Englanninkielisissä tarinoissa Hessulle tyypillisiä lausahduksia ovat toteamus gawrsh! (jukra), omaperäinen hykertelyääni ah-hyuck! ja yaah-hoo-hoo-hoo-hooey! -huuto, jonka Hessu tekee esimerkiksi pudotessaan kallion kielekkeeltä. Huutoäänen loi alun perin itävaltalainen jodlaaja Hannès Schrolle lyhytelokuvaan Hiihtämisen taito (The Art of Skiing, 1941). Sitä käytettiin myöhemmin joissain Disney-animaatioissa myös muiden hahmojen äänenä vastaavissa tilanteissa.
Hessulla on paljon sukulaisia, joista sarjoissa säännöllisesti esiintyy Indiana Hopo ja Pikku-Pelle. Hessun suku on kotoisin paikkakunnalta nimeltä Hopola (eräissä suomennoksissa Hessukylä), jonka kaikki asukkaat ovat Hessun näköisiä. Hessulla on myös poika nimeltään Max, joka ei esiinny sarjakuvissa.
Hessun hassut keskiviikot

Hessun hassut (tai joskus myös kirjalliset) keskiviikot ovat tarinasarja, jonka alussa kerrotaan Hessun alkaneen kirjailijaksi. Hän kertoo Mikille joka keskiviikko tarinan, jonka on juuri kirjoittanut. Aiheet vaihtelevat keksijästä salaiseen agenttiin. Tarinoissa nähdään monia hessumaisia asioita, ja niissä Hessu on aina voittamaton tai erehtymätön sankari ja Mikki tyhmä tai hölmö apuri. Sarjaa on Suomessa nähty pääosin Roope-setä -lehdessä.