Budapestin historia
Neuvostovalta ja Unkarin kansannousu

Vuonna 1948 Mátyás Rákosi aloitti tuotantovälineiden kansallistamisen ja maan kestämättömän nopean teollistamisen maatalouden kustannuksella. Vakoilijoiden ja tiedonantajien verkosto paljasti "luokkavihollisia", joita kuulusteltiin salaisen poliisin ÁVO:n (vuodesta 1949 ÁVH:n) päämajassa. Rakennuksessa toimii nykyään Terrorin talo -niminen museo. On arvioitu, että jossain vaiheessa tällä aikakaudella neljäsosa Budapestin aikuisväestöstä joutui oikeustoimien tai poliisikuulustelun kohteeksi. Kaupungissa vallitsi asuntopula, minkä helpottamiseksi Budapestista siirrettiin pakolla väkeä maaseudulle. Yhteensä sieltä karkotettiin arviolta 20 000 ihmistä.
Vuonna 1950 muodostettiin ”Suur-Budapest”, kun Budapestin alueeseen liitettiin 16 kylää ja 7 kaupunkia. Kaupungin osa-alueiden määrä nousi 14:stä 22:een, pinta-ala lähes kaksinkertaistui ja väkiluku nousi 60 prosenttia. Liitoksen tavoitteet olivat poliittiset: sen tarkoituksena oli saavuttaa ”oikea” suhde älymystön, työläisten ja talonpoikien välillä ja taata kommunisteille voitto seuraavissa vaaleissa. Kaupunkiin liitettyjä alueita alettiin kehittää suunnitellusti vasta 1960-luvulla.
Unkarin kansannousu alkoi Budapestissä 23. lokakuuta 1956. Mielenosoittajat huusivat neuvostovastaisia iskulauseita ja vaativat Imre Nagya pääministeriksi. Stalinin patsas kaadettiin ja sahattiin palasiksi. Sisäministeriön turvallisuusjoukot ampuivat väkijoukkoa, joka oli kokoontunut Unkarin radion toimitalon eteen, ja hetkessä Budapest oli kapinassa. Taistelut kestivät koko yön. Kaupunkiin komennettiin venäläisiä panssariosastoja lähialueen varuskunnista, mutta panssarivaunut eivät saaneet kapeita katuja hallintaansa ilman jalkaväen tukea ja niitä heitettiin parvekkeilta ja ikkunoista polttopulloilla. Venäläiset vetäytyivät leveämmille puistokaduille ja ampuivat tykkitulta asuinrakennuksiin, joissa olettivat sala-ampujien piileksivän, ja aiheuttivat näin suuria tuhoja ja runsaasti siviiliuhreja.
25. lokakuuta Nagy muodosti uuden hallituksen, mutta se ei saanut tilannetta hallintaansa. Unkarin armeijan yksiköt siirtyivät joko vallankumouksellisten puolelle tai julistautuivat puolueettomiksi. Budapestin Kiliánin varuskunnasta tuli vastarinnan keskus, ja sen ympäristössä käytiin ankaria taisteluita. Hallitus julisti tulitauon, ja Nagy ilmoitti sekä venäläisten joukkojen vetäytymisestä että salaisen poliisin lakkauttamisesta. Venäläiset lupasivatkin vetäytyä Budapestista 30. lokakuuta. Samana päivänä vallankumoukselliset valtasivat Unkarin Työväenpuolueen päämajan. Rakennusta suojanneet puoluevirkailijat ja turvallisuuspalvelun miehet antautuivat mutta joutuivat lynkatuiksi. Muuallakin kaupungissa salaisen poliisin miehiä jahdattiin ja hakattiin kuoliaiksi.
János Kádár muodosti Szolnokissa uuden hallituksen 4. marraskuuta, ja samana aamuna puna-armeijan panssarivaunut hyökkäsivät Budapestiin. Katutaistelut loppuivat varsin pian, vaikka hajanaista vastarintaa esiintyikin useiden päivien, jopa viikkojen ajan. Budapestissä vastarinta jatkui pisimpään Csepelsaarella, jonka venäläiset saivat kunnolla hallintaansa vasta 11. marraskuuta. Luodinreikiä ja sirpaleiden jälkiä voi nähdä yhä Pestin vanhemmissa osissa. Kansannousun aikana ja sen jälkeen kaupungista pakeni ulkomaille 92 000 ihmistä.