stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toinen ristiretki Suomeen
Eerikinkronikan kuvaus sotaretkestä

Eerikinkronikka sisältää luvun Ristiretki tavasteja vastaan. Julius Ailio on tehnyt kronikan Hämeen sotaretkeä koskevasta osuudesta alla olevan vapaamuotoisen käännöksen, joka kuitenkin pyrkii olemaan uskollinen kronikan alkuperäiselle runomuodolle.
”Silloin käski kuningas Erik koko valtakuntaansa, sekä ritareita että ritarien vertaisia, niin talonpoikia kuin virkamiehiä, kuten herrain tapana on, sanomaan miehilleen, että hän tahtoi sotaan lähdettävän; niin käski hän heitä pakanamaalle, ja antoi vävylleen toimeksi olla heidän johtajanaan pitäen häntä siihen paraimpana. Vävy otti toimen mielellään vastaan, haluten lisätä herransa kunniaa; panivat kuntoon aseensa ja suojuksensa, uroot reippaat ja karskit; kypäriä, haarniskoja ynnä panssareita, jaettiin ja tehtiin paljon lisää. Joka mies valmistautui seudullaan, täyttäen kernaasti kuninkaan käskyn, vesille lykättiin laivat ja veneet; paljon ja isoja rahakääröjä avattiin ja annettiin niille, jotka erosivat kodeistaan, tietämättä takaisintulostaan; käsiään väännellen, itkun vallassa näkyi joukko vaimoja. Siltä oli (lähtijäin) mieli iloinen, koska retki lisäisi Jumalan kunniaa. Usea vanha isäin miekka temmattiin alas naulastaan, jossa se oli riippunut pitkän ajan. Ystävällisesti saatettiin lähtijät rantaan, siellä hyvästeltiin ja kättä puristettiin; monet punahuulet saivat silloin suukkosen, niin sydämestä lähtevän kuin milloinkaan, sillä toisille oli se viimeinen tapaaminen; moista sattuu moisen eron johdosta. Heitä tuuli kuljetti, he purjehtivat pois; pakanat myös varustautuivat, tietäen hyvin, että he tulisivat turmiota eikä laupeutta tuottamaan. Perillä kristityt laskivat satamaan; lukemattomain kultakeulain määrää mahtoivat pakanat olla näkemässä, itselleen murheeksi eikä huviksi. Kristityt menivät lippuineen maihin, heille luonnisti siellä hyvin. Heidän kilpensä ja kypäränsä välkkyivät, kautta maiden kulkeissaan; He tahtoivat halusta mitellä miekkojaan pakanallisten Hämäläisten kanssa, ja, niin kuin luulen heidän mielineen, saadakseen kultaa, hopeata ja karjalaumoja. Hämäläiset pakenivat; pakanat hävisivät, kristityt voittivat. Ken heistä hyvällä suostui kristityksi rupeamaan ja kasteen ottamaan, hän sai pitää tavaransa ja henkensä, ja elää rauhassa ilman riitaa. Ken pakanoista niin ei tahtonut, hänet peri kuolema. Kristityt rakensivat sinne linnan, asettaen siihen ystäviään ja lähimmäisiään. Linnan nimenä on Hämeen linna (Taffwesta borg), josta pakanoilla vielä on huolta, maa miehitettiin kristityillä, ja, niin kuin oletan, siten on vieläkin. Sama maa tuli kokonaan kristityksi, luulen, että se Venäjän kuninkaalta hukkaan meni.”
Perimätiedon mukaan ristiretkeläiset rantautuivat maihin hämäläisten satamassa, ”Portus Tavastorum”, jonka on tulkittu tarkoittavan Halikossa sijaitsevaa Rikalaa, ja marssi sieltä Hämeeseen. K. E. F. Ignatiuksen tulkinnan mukaan hämäläisten satama olisi kuitenkin sijainnut Kokemäenjoen suulla. Sotaretken seurauksena svealaisten vaikutusvalta Varsinais-Suomessa sekä Hämeessä alkoi kasvaa. Historialliset lähteet kertovat Hämeen voutina toimineen ennen vuotta 1297 Berthold-niminen henkilö.
Eerikinkronikan kuvaus sotaretkestä > Eerikinkronikka lähteenä

Ristiretkestä kertova Eerikinkronikka kirjoitettiin kymmeniä vuosia kuvattujen tapahtumien jälkeen 1320-luvulla ja se oli tarkoitettu pääasiassa poliittiseksi propagandaksi. Kronikan tehtävänä on Gisela Nordstrandhin mukaan toimia sopivana johdantona ja historiallisena esittelynä laatimisajankohtana hallinneelle kuningassuvulle. Mahdollisesti kirjoittajan väite ristiretken suuntautumisesta nimenomaan Hämeeseen liittyykin ajankohdan ankaraan taisteluun Novgorodia vastaan Karjalan ja Hämeen herruudesta. Samoin perustein kronikan kirjoittaja syytti karjalaisia Sigtunan hävityksestä vuonna 1187, vaikka tekijät olivat mahdollisesti Baltiasta. Yhden tulkinnan mukaan ristiretki liittyikin Hämettä laajemman Lounais- ja Etelä-Suomessa sijaitsevan alueen liittämiseen osaksi Ruotsin valtakuntaa. Jörgen Weibull toteaa asian seuraavasti: ”Todellinen Suomen valloitus pantiin alulle Birger jaarlin hallituksen aikana”.
Sotaretken tausta

Katolisen kirkon näkökulmasta pohjoinen Itämeren alue oli 1200-luvulla vielä suurelta osin pakanallista aluetta, ja kirkon tavoitteena oli alueen lukuisten kansojen käännyttäminen katoliseen uskoon. Käytännössä tavoitetta ajoivat alueen katolista uskoa tunnustaneet kuninkaat sekä ristiretkeläiset, jotka saivat kristinuskon nimissä valloittaa uusia alueita hallintaansa. Henrikin Liivinmaan kronikka kertoo 1100-luvun lopulla alkaneesta Baltian verisestä käännyttämisestä katoliseen uskoon pääasiassa saksalaisten kalparitareiden ja tanskalaisten toimesta. 1100-luvulla kristinusko oli vakiintunut Ruotsissa, ja sen orastava valtakunta pyrki myös kilpailemaan Saksan ja Tanskan kanssa vaikutusvallasta Itämerellä taistelemalla pakanoita vastaan. Baltian sotaretki päättyi kuitenkin ruotsalaisten osalta vuonna 1220 saarenmaalaisten tuhotessa heidän sinne perustaman linnoituksen.
Ruotsin kuningas Eerik Pyhä oli mahdollisesti tehnyt myöhemmin laaditun Pyhän Eerikin legendan mukaan niin sanotun ensimmäisen ristiretken Lounais-Suomeen 1150-luvulla. Kronikan ja muiden tarunomaisten lähteiden mukaan englantilainen piispa Henrik käännytti tässä yhteydessä väestöä Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella. Kirkollisen organisaation vakiinnuttaminen todennäköisesti on aiheuttanut suomalaisissa samanlaisia vastareaktioita kuin Baltiassa, tai kuten esimerkiksi Lalli-taru tai Hämeen kapina kertovat. On kuitenkin todennäköistä, että läntisen tai itäisen kristinuskon vaikutus oli levinnyt Suomeen jo aiemmin esihistoriallisella ajalla. Tästä on saatu viitteitä esimerkiksi arkeologisissa kaivauksissa tehdyistä hautalöydöistä.
Suomen heimoilla ja ruotsalaisilla oli kuitenkin myös yhteistyötä ennen toista ristiretkeä Suomeen. Novgorodin kronikan mukaan ruotsalaisten, norjalaisten, varsinaissuomalaisten ja hämäläisten sotajoukko oli tehnyt vuonna 1240 sotaretken Inkeriin, joka päättyi Nevan taisteluun.
Skänningessä helmi-maaliskuussa vuonna 1248 pidetyn suuren kirkolliskokouksen päätösasiakirjassa, jossa säädettiin muun muassa piispan kinkerin eli kestityksen järjestämisestä piispan tarkistusmatkoilla eri Ruotsin hiippakunnissa, ei sanallakaan mainita Suomea. J. W. Ruuthin mukaan Suomen hiippakunta olisi ehdottomasti pitänyt mainita kyseisen kokouksen päätösasiakirjassa, mikäli Suomi tuolloin olisi kuulunut Ruotsin valtakuntaan.  Suomen piispa mainitaan ensimmäisen kerran Ruotsin piispojen luetteloissa 11. helmikuuta 1253. Muun muassa Tuomas Heikkilän mukaan tämä on ”samalla ensimmäinen lähdemaininta, jossa Suomi esiintyy selkeästi Ruotsin osana”.
Sotaretken tausta > Hämäläisten kapina 1237

Paavi Gregorius IX:n Upsalan arkkipiispalle joulukuussa 1237 lähettämän kirjeen perusteella hämäläiset olivat hylänneet katolisen uskon ja kääntyneet takaisin muinaisuskoon. Tiedot kapinasta perustuvat paavin kirjeeseen, jonka sanamuotoilut noudattavat keskiaikaisen kansliakielen stereotyyppisiä ilmaisuja eivätkä välttämättä kerro tositapahtumista. Tapahtumaa on perinteisessä historiankirjoituksessa kutsuttu hämäläisten kapinaksi. Kirjeessä paavi kehotti Upsalan arkkipiispaa ja katolisia miehiä lähtemään sotaretkelle hämäläisiä vastaan.
Ruotsalaisten kolonisaation yhteys toiseen ristiretkeen

C.F. Meinander esitti vuonna 1983 artikkelissaan Suomen ruotsalaisasutuksen saaneen alkunsa Birger-jaarlin sotaretken yhteydessä. Tällöin Suomen etelärannikolle annettiin nimeksi Uusimaa. Myös Etelä-Pohjanmaan rannikot saivat tuolloin ruotsalaisasutuksen. Ensimmäinen kirjallinen lähde ruotsalaisasutuksesta Suomen mantereelta on vuodelta 1303 ja ensimmäinen maininta ruotsalaisten maahanmuutosta on Eerikinkronikasta vuosilta 1320–1340, joka kertoo Birgerin asuttaneen maan ”kristityillä miehillä”. Tämä saattaa viitata siihen, että ainakin osa Birgerin sotajoukosta jäi Suomeen ja sai täältä maita palkkioksi osallistumisestaan sotaretkeen.
Tähän viittaa myös Harri Nevanlinnan havainto vuodelta 1985, jonka mukaan ruotsalaisasutuksen saapuessa Suomeen 1200-luvulla se oli miesvaltaista ja vähälukuista ja sekoittui nopeasti paikalliseen väestöön niin että valtaosa Suomen ruotsinkielisen väestön geeniperinnöstä on suomalaista perintönä sekoittumisvaiheen naispuolisesta väestöstä.
Meinanderin mukaan mitään arkeologista todistusaineistoa Birger-jaarlin sotaretkeä edeltäneestä ruotsalaisasutuksesta ei  ole todennettavissa. Esimerkiksi Ruotsille tyypilliset vanhemmat kivikirkot puuttuvat Suomesta tyystin. Meinanderin mukaan myös Suomen rannikot olivat hyvin vaikeasti asuttavia Itämerta ennen 1200-luvun puoliväliä piinanneen merirosvoilun takia. Vielä kesällä 1226 saarenmaalaiset ryöstivät Henrik Lättiläisen Liivinmaan kronikan mukaan Ruotsista itselleen naisia orjikseen. Saman kronikan mukaan myös kuurilaiset olivat tuolloin Itämeren riesana, Eerikinkronikan mukaan myös karjalaiset. Niinpä vastapäätä Suomea sijaitsevan Viron rannikot olivat vielä vuoden 1238 jälkeen laaditun tanskalaisen veroluettelon Liber Census Daniaen mukaan vielä autioita.
Lars Huldén on osoittanut ruotsalaisasutusta edeltäneitä vanhoja suomalaiskyliä olleen kuitenkin suojaisissa paikoissa pitkin rannikoita, mutta ne eivät sijaintinsa puolesta ole näkyneet Suomenlahdella merelle. Myös Huldén ajoittaa ruotsalaisasutuksen synnyn 1200-luvulle. Kauko Pirinen puolestaan on katsonut myös ”Ahvenanmaan kuuluneen Turun hiippakuntaan 1200-luvun puolivälissä kun kirkollisen verotusjärjestelmän perusteet on laskettu” ja ”kirkollisen verotuksen olevan Ahvenanmaalla siinä määrin samankaltainen kuin Suomen ruotsalaisalueilla ja vastaavasti Ruotsin oloista poikkeava”. Lars Hellbergin mukaan Ahvenanmaan nykyinen ruotsalaisasutus on nimistönsä valossa samanaikaista ja samankaltaista kuin muukin suomalaisasutus ja sitä on edeltänyt kiinteä, maataviljelevä suomalaisasutus. Näin ollen on syytä olettaa myös Ahvenanmaan saaneen nykyisen ruotsinkielisen väestönsä vasta 1200-luvun puolivälistä lähtien, varsinkin kun Ahvenanmaan vanhin kivikirkko on ajoitettu 1280-luvulle. Vanhin Ahvenanmaata koskeva asiakirjalähde on päivätty 3.5.1281.
Kartta Suomeen tehtyjen ristiretkien hypoteettisista reiteistä ja kohteista.
Birger-jaarli ja Hämeen päälliköt, Aarno Karimon historiamaalaus 1900-luvulta.
Puerto Rico (täsmennyssivu)

Puerto Rico tarkoittaa seuraavia asioita:
Puerto Rico, saari Karibianmerellä
Puerto Rico, lautapeli
Puerto Rico, matkailukohde Kanariansaarilla
Puerto Rico, vuonna 1975 rakennettu yhdysvaltalainen rahtilaiva, myöhemmältä nimeltään El Faro.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Puerto Rico”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rebecca Johnston

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rebecca Johnston vuonna 2010. |  Rebecca Johnston vuonna 2010. |  Rebecca Johnston vuonna 2010. |  |
Maa:  Kanada
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 |  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 |  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2012 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2021 |  |  |
|  Hopeaa | Kiina 2008 |  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2009 |  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2016 |  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2017 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2023 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 2019 |  |  |
Rebecca Johnston (s. 24. syyskuuta 1989 Sudbury, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa kolme kultamitalia ja yhden hopean sekä MM-kilpailuissa kaksi kultaa, kahdeksan hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.
Johnston voitti olympiakultaa Vancouverissa 2010, Sotšissa 2014 ja Pekingissä 2022 sekä saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018.  Johnston on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012 ja 2021 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2023 sekä MM-pronssia vuonna 2019. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa hän oli syöttötilaston ykkönen ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Johnston edusti Cornellin yliopistoa vuosina 2007–2009 ja 2010–2012, ja sen jälkeen hän on pelannut Toronto Furiesissa kaudella 2012–2013 sekä Calgary Infernossa vuodesta 2014. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2016. Edellisellä kaudella hän voitti liigan pistepörssin ja hänet valittiin kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Pikajuoksijana Johnston saavutti nuorten Kanadan-mestaruuskilpailuissa pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 2006.
Radviliškis

| Radviliškis |
| --- | --- |
 Kaupunkia ilmakuvassa
 vaakuna
 Sijainti kartalla
Valtio:   Liettua
Lääni:  Šiauliai
kunnallispiiri:  Radviliškisin kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  19 185
 
 www.radviliskis.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Radviliškis on pohjoisessa Liettuassa, Šiauliain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on Radviliškisin kunnallispiirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 19 185 asukasta.
Historia

Radviliškisin kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1567 M. Downar-Zapolskyn kirjoittamassa veronmaksajia ja valtiontaloutta käsittelevässä kirjassa. Nimi Radviliškis on alun perin lähtöisin liettualaiselta Radvilan magnaattisuvulta, joka hallitsi kaupunkia vuodesta 1546 vuoteen 1764.
Kaupunki on ollut historiallisesti ja on yhä tärkeä rautateiden solmukohta. Rautatie kaupunkiin saapui 1870 (linja Venäjän keisarikunnan satamakaupunki Liepāja–Vilna–Minsk–Homel–Ukrainan Romny); jo 1873 Radviliškisin rautatieasemasta tuli risteyspaikkakunta itään Daugavpilsiin ja edelleen Moskovaan johtavan poikittaisradan rakentamisen seurauksena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi, englanniksi, venäjäksi)
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Pokeritähti

| Pokeritähti |
| --- | --- |

Kestoaika:  60 minuuttia
Pääosissa:  Jussi Heikelä Ville Wahlbeck Petri Pietilä
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Jim MTV3 Max
Esitetty:  15. syyskuuta 2007 – 28. kesäkuuta 2008
Tuotantokausia:  2
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Roope Lehtinen
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Pokeritähti oli vuosina 2007–2008 Jim- ja MTV3 Max -kanavilla nähty ohjelma, jossa seurattiin No Limit Texas hold ’em -pokeriturnausta. Ohjelmassa pokeriammattilaiset, amatööripelaajat sekä julkkikset kilpailivat 50 000 euron pääpotista. Ohjelmaa juonsi Jussi Heikelä ja kommentaattoreina toimi Petri Pietilä ja Ville Wahlbeck.  Vuotta aiemmin MTV3:lla esitettiin vastaavalla formaatilla tehty ohjelma Pokerimestari 2006.
Osallistujat > Pokeriammattilaiset

Ilari Sahamies
Juha Helppi
Teresa Nousiainen
Osallistujat > Amatöörit/julkisuuden henkilöt

Heikki Paasonen
Anita Hirvonen
Jukka Hildén
Katariina Souri
Tea Khalifa
Sami Uotila
Amin Asikainen
Tuomas Kytömäki
Martina Aitolehti
Ari Koivunen
Jorma Vuoksenmaa
Kim Herold
Pikku G
Joonas Hytönen
Arttu Harkki
Hanna Pakarinen
Silvia Modig
Jani Sievinen
Timo Kotipelto
Janne Kataja
Kirsi Salo
The Many Saints of Newark

| The Many Saints of Newark |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Taylor
Käsikirjoittaja:   David Chase  Lawrence Konner 
Perustuu:  David Chasen luomiin hahmoihin
Tuottaja:   David Chase  Lawrence Konner  Nicole Lambert 
Kuvaaja:  Kramer Morgenthau
Leikkaaja:  Christopher Tellefsen
Pääosat:   Alessandro Nivola  Leslie Odom Jr.  Jon Bernthal  Corey Stoll  Michael Gandolfini  Billy Magnussen  Michela De Rossi  John Magaro  Ray Liotta  Vera Farmiga 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   New Line Cinema  HBO Films  Chase Films 
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2021-9-2222. syyskuuta 2021 (Tribeca)  2021-10-11. lokakuuta 2021 (Yhdysvallat)  
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  50 miljoonaa dollaria
Tuotto:  11,6 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Many Saints of Newark (markkinoidaan myös alaotsikolla A Sopranos Story) on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva, joka on esiosa televisiosarjalle Sopranos. Elokuvan on ohjannut Alan Taylor sekä käsikirjoittaneet David Chase ja Lawrence Konner. Sen pääosia esittää Alessandro Nivola, Leslie Odom Jr., Jon Bernthal, Corey Stoll, Michael Gandolfini, Ray Liotta ja Vera Farmiga.
The Many Saints of Newark sai maailmanensi-iltansa Tribecan elokuvajuhlilla 22. syyskuuta 2021. Elokuva sai pääosin positiivisia arvioita kriitikoilta, joista monet kehuivat Nivolan ja Gandolfinin roolisuorituksia, mutta jotkut kritisoivat elokuvan käsikirjoitusta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alessandro Nivola  | … |  Dickie Moltisanti   |
|  Leslie Odom Jr.  | … |  Harold McBrayer   |
|  Jon Bernthal  | … |  Johnny Soprano   |
|  Corey Stoll  | … |  Junior Soprano   |
|  Ray Liotta  | … |  ”Hollywood Dick” Moltisanti / Salvatore ”Sally” Moltisanti   |
|  Vera Farmiga  | … |  Livia Soprano   |
|  Michela De Rossi  | … |  Giuseppina Moltisanti   |
|  Michael Gandolfini  | … |  Tony Soprano   |
|       William Ludwig  | … |  nuori Tony Soprano   |
|  Billy Magnussen  | … |  Paulie Walnuts   |
|  John Magaro  | … |  Silvio Dante   |
|  Michael Imperioli  | … |  Christopher Moltisanti (ääni)   |
|  Samson Moeakiola  | … |  Pussy Bonpensiero   |
|  Joey Diaz  | … |  Buddha   |
|  Germar Terrell Gardner  | … |  Cyril   |
|  Alexandra Intrator  | … |  Janice Soprano   |
|       Mattea Conforti  | … |  nuori Janice Soprano   |
|  Gabriella Piazza  | … |  Joanne Moltisanti   |
|  Lesli Margherita  | … |  Iris Balducci   |
|  Talia Balsam  | … |  Mrs. Jarecki   |
|  Kathryn Kates  | … |  Angie DeCarlo   |
|  Nick Vallelonga  | … |  Carmine Cotuso   |
|  Ed Marinaro  | … |  Jilly Ruffalo   |
|  Robert Vincent Montano  | … |  Artie Bucco   |
|       Matteo Russo  | … |  nuori Artie Bucco   |
|  Chase Vacnin  | … |  teini-ikäinen Jackie Aprile   |
|  Oberon K.A. Adjepong  | … |  Frank Lucas   |
|  Lauren DiMario  | … |  teini-ikäinen Carmela De Angelis   |
Tuotanto > Kehitys

Kesäkuussa 2017 David Chase poissulki idean Sopranosin tarinan jatkamisesta, mutta samalla ilmaisi kiinnostusta sarjan esiosan tekemistä kohtaan. Maaliskuussa 2018 New Line Cinema lähti projektiin mukaan. Samaan aikaan ilmoitettiin, että Chase tulee käsikirjoittamaan elokuvan yhdessä Lawrence Konnerin kanssa. Heinäkuussa 2018 Alan Taylor kiinnitettiin elokuvan ohjaajaksi.
Tuotanto > Roolitus

Marraskuussa 2018 Alessandro Nivola valittiin näyttelemään elokuvan päähahmoa Dickie Moltisantia, Christopher Moltisantin isää. Tammikuussa 2019, Sopranosin 20-vuotisjuhlapäivänä, Chase paljasti Tony Sopranon esiintyvän elokuvassa. Samassa kuussa Jon Bernthal, Vera Farmiga, Corey Stoll ja Billy Magnussen liittyivät elokuvan näyttelijäkokoonpanoon. James Gandolfinin poika, Michael Gandolfini, valittiin näyttelemään nuorta Tonya. Rooliaan varten Gandolfini katsoi Sopranosin ensimmäistä kertaa. Hän kutsui sitä ”intensiiviseksi prosessiksi”. Helmikuussa 2019 Ray Liotta liittyi elokuvan näyttelijäkokoonpanoon. Saman vuoden maaliskuussa Leslie Odom Jr., Michela De Rossi sekä John Magaro liittyivät elokuvan näyttelijäkokoonpanoon.
Tuotanto > Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset aloitettiin Brooklynissä 3. huhtikuuta 2019. Kuvaukset päättyivät kesäkuussa 2019. Elokuvaa kuvattiin myös Newarkissa ja Bloomfieldissä. Syyskuussa 2020 elokuvaa varten tehtiin vielä uudelleenkuvauksia.
Julkaisu

Elokuvan suunniteltiin saavan ensi-iltansa 25. syyskuuta 2020, mutta sitä jouduttiin siirtämään koronaviruspandemian takia. Sen seuraava ensi-iltapäivämäärä oli 12. maaliskuuta 2021. Ensi-iltaa siirrettiin uudelleen syyskuulle 2021, jotta sitä voitaisiin näyttää elokuvafestivaaleilla. Elokuvan lopulliseksi ensi-iltapäiväksi merkittiin 1. lokakuuta 2021. Elokuva sai maailmanensi-iltansa Tribecan elokuvajuhlilla 22. syyskuuta 2021.
Vastaanotto

Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 74% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 6,9/10. Keräys perustuu 170 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 60 pistettä 100:sta.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
The Many Saints of Newark Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Alessandro Nivola näyttelee elokuvassa Dickie Moltisantia.