stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matterhorn
Vuorikiipeily

Ensimmäisen nousun Matterhornille teki Edward Whymper seurueineen 14. heinäkuuta 1865. Matterhornin pohjoisseinämä kiivettiin ensi kerran vasta vuonna 1931, ja se kuuluu myös Alppien kuuteen mainittavimpaan pohjoisseinämään.
Matterhornille kiivetään useimmiten jonkun kolmen harjanteen kautta. Suosituin on Hörnli-harjanne Sveitsin puolella. Muut kaksi ovat Zmutt-harjanne vuoren länsipuolella sekä Lion-harjanne, joka alkaa Italian puolelta. Neljättä harjannetta Furggenia pitkin kiivetään hyvin harvoin. Matterhornille voi kiivetä myös sen neljää eri seinämää pitkin. Niillä on erittäin vaativia kiipeilyosuuksia, ja seinämiä pitkin kiivetään erittäin harvoin.
Kiipeilyretken suosituin aloituspaikka on Zermatt, kylä vuoren itäpuolella. Zermattista matka jatkuu kohti Zmuttin kylää, joka on Zermattin länsipuolella. Sieltä reitti jatkuu polkuja pitkin Hörnli-vuoristomajalle, jossa on myös ryhmämajoitusta sekä mahdollisuus ostaa ruokaa sekä vettä. Majan kunnossapidosta huolehtii sveitsiläinen kiipeilijäjärjestö Schweizer Alpen-Club/ Swiss Alpine Club SAC. Majan läheisyydessä voi myös telttailla.
Kiipeäminen Hörnli-harjanteelle aloitetaan yleensä jo aamukahdelta otsalamppujen kera, sillä varsinaiseen kiipeämiseen menee koko päivä. 4000 metrin korkeudessa Hörnli-harjanteella on Solvay-vuoristomaja, jota käytetään hätätapauksissa, esimerkiksi sään huonotessa. Matterhornin korkea pilarimainen muoto kerää myrskypilviä huipun läheisyyteen. Matterhorn on kuuluisa iltapäivämyrskyistä, joita ennen kiipeilijöiden on lähdettävä kiipeämään alaspäin.
Vuorikiipeily > Kiipeilyreitit ja niiden ensimmäiset kiipeilijät

Hörnli-harjanne
Kiipeämisaika: 5–6 tuntia.
Lähtöpaikka: Hörnli-maja (3 260 m).
Lähin kaupunki: Zermatt.
Ensikiipeäminen: 14. heinäkuuta 1865. Edward Whymper, pappi Charles Hudson, Douglas Robert Hadow, lordi Francis Douglas ja oppaat: Michel-Auguste Croz, Peter Taugwalder ja hänen poikansa.
Ensimmäinen talvikiipeäminen: 31. tammikuuta 1911. Charles F. Meade, Josef Lochmatter ja Josef Pollinger.
Ensimmäinen yksinkiipeäminen: 1898, W. Paulcke.
Vaikeusaste: II/III
Zmutt-harjanne
Kiipeämisaika: 6–7 tuntia.
Lähtöpaikka: Hörnli-maja ( 3260 m).
Lähin kaupunki: Zermatt.
Ensikiipeäminen: 3. syyskuuta 1879, Albert Mummery ja Alexander Burgener, Augustin Gentinetta ja Johann Petrus.
Ensimmäinen yksinkiipeäminen: 1. syyskuuta 1906, Hans Pfann.
Vaikeusaste: IV
Furggen-harjanne
Kiipeämisaika: 7 tuntia.
Lähtöpaikka: Bivacco Bossi maja (3 345 m).
Lähin kaupunki: Breuil-Cervinia.
Ensikiipeäminen: 9. syyskuuta 1911. Mario Piacenza, Jean-Joseph Carrel ja Joseph Gaspard.
Ensimmäinen talvikiipeäminen: 10. helmikuuta 1998. Giorgio Carrozza, Andrea Perron ja Augusto Tamone.
Lion-harjanne
Kiipeämisaika: 4–5 tuntia.
Lähtöpaikka: Jean-Antoine Carrel -maja (3 829 m).
Lähin kaupunki: Breuil-Cervinia.
Ensikiipeäminen: 17. heinäkuuta 1865. Jean-Antoine Carrel ja Jean-Baptiste Bich.
Ensimmäinen talvikiipeäminen: 17. maaliskuuta. Vittorio Sella, Jean Antoine, Jean Baptiste ja Louis Carrel.
Valokuvia

Sveitsin huippu.
Näkymä Zermattiin.
Matterhornin itäseinämä.
Näkymä Matterhornin huipulta Monte Rosa -massiivile.
Matterhornin pohjoisseinämä.
Matterhorn auringonlaskun aikaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia Matterhornista.
Haensel, Carl: Matterhornin valloittajat.  (Tosiromaani; Riksin sarja; neljäs painos; 184 sivua; alkuperäisen teoksen nimi: Der Kampf ums Matterhorn)  Suomentanut Kilpeläinen, Matti. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1960.
Yli 4000 -metriset Alppien vuoret
| --- | --- |
Massif des Écrins: Barre des Écrins (4 102 m) · Dôme de Neige des Écrins (4 015 m)
Gran Paradison massiivi: Gran Paradiso (4 061 m)
Mont Blancin massiivi: Mont Blanc (4 811 m) · Mont Blanc de Courmayeur (4 748 m) · Picco Luigi Amedeo · Mont Maudit (4 465 m) · Dôme du Goûter (4 304 m) · Lenzspitze · Mont Blanc du Tacul (4 248 m) · Grand Pilier d’Angle · Punta Walker (Grandes Jorasses) (4 208 m) · Punta Whymper (Grandes Jorasses) (4 184 m) · Aiguille Verte (4 122 m) · Aiguille du Diable · Aiguille Blanche de Peuterey (4 112 m) · Punta Croz (Grandes Jorasses) (4 110 m) · Punta Carmen · Grande Rocheuse (4 102 m) · Punta Médiane · Punta Chaubert · Mont Brouillard · Aiguille de Bionnassay (4 066 m) · Punta Marguerite (Grandes Jorasses) (4 065 m) · Corne du Diable · Punta Hélène (Grandes Jorasses) (4 045 m) · Aiguille du Jardin (4 035 m) · Dôme de Rochefort (4 015 m) · Dent du Géant (4 013 m) · Punta Baretti (4 013 m) · Aiguille de Rochefort (4 001 m) · Les Droites (4 000 m)
Valais’n Alpit: Dufourspitze (4 638 m) · Nordend (4 609 m) · Zumsteinspitze (4 563 m) · Signalkuppe (4 554 m) · Zinalrothorn · Dom (4 545 m) · Lyskamm Oriental (4 527 m) · Weisshorn (4 506 m) · Täschhorn (4 491 m) · Lyskamm Occidental (4 479 m) · Matterhorn (4 478 m) · Parrotspitze (4 432 m) · Dent Blanche (4 364 m) · Ludwigshöhe (4 341 m) · Nadelhorn (4 327 m) · Corno Nero (4 322 m) · Grand Combin de Grafeneire · Stecknadelhorn · Castor (4 230 m) · Piramide Vincent (4 215 m) · Hohberghorn · Alphubel (4 206 m) · Rimpfischhorn (4 199 m) · Strahlhorn · Grand Combin de Valsorey · Dent d’Hérens (4 171 m) · Breithorn Occidental (4 164 m) · Breithorn Central · Bishorn (4 153 m) · Grand Combin de la Tsessette (4 135 m) · Breithorn Oriental · Breithornzwillinge (4 106 m) · Pollux (4 092 m) · Roccia Nera (4 075 m) · Ober Gabelhorn (4 073 m) · Punta Giordani (4 046 m) · Dürrenhorn (4 035 m) · Weissmies (4 031 m) · Allalinhorn (4 027 m) · Lagginhorn (4 010 m)
Bernin Alpit: Finsteraarhorn (4 274 m) · Aletschhorn (4 182 m) · Jungfrau (4 166 m) · Mönch (4 105 m) · Schreckhorn (4 080 m) · Gross Fiescherhorn (4 049 m) · Gross Grünhorn (4 043 m) · Lauteraarhorn (4 042 m) · Hinter Fiescherhorn (4 025 m)
Berninan Alpit: Piz Bernina (4 049 m)
Italian ja Sveitsin huiput.
Hörnli-harjanne.
Kiipeilijä Matterhornilla.
Botola

| Botola |
| --- | --- |
Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Marokko
Perustettu:  1956
Joukkueita:  16
Hallitseva mestari:  Wydad Casablanca
Eniten mestaruuksia:  Wydad Casablanca (17)
Aiheesta muualla
frmf.ma
Botola tunnetaan myös nimellä Groupement National de Football 1 eli GNF 1 (arab. البطولة المغربية‎) on Marokon jalkapallosarjojen korkein sarjataso. Sarjassa pelaa 16 joukkuetta, jotka kohtaavat toisensa kahdesti, vieraissa ja kotona, jolloin otteluita kertyy joukkuetta kohden 30. Kauden päätteeksi sarjan kaksi viimeistä joukkuetta putoaa GNF 2:een. Sarjan kaksi parasta joukkuetta puolestaan pääsevät Afrikan Mestarien liigan karsintoihin ja kolmanneksi, sekä neljänneksi sijoittuneet Arabian Mestarien liigan ensimmäiselle kierrokselle.
Historian saatossa menestyksekkäin joukkue on ollut Wydad Casablanca 17 mestaruudella. Seuraavaksi menestyneimmät ovat FAR Rabat ja Raja Casablanca 12 mestaruudella.
Joukkueet kaudella 2022–23

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Chabab Mohammédia  Difaa El Jadida  FAR Rabat  FUS Rabat |   |  Hassania Agadir  IR Tanger  JS Soualem  Maghreb Fès |   |  Moghreb Athletic Tétouan  Mouloudia d'Oujda  OC Khouribga  Olympique Safi |   |  Raja Casablanca  RS Berkane  Union de Touarga  Wydad Casablanca |
Mestarit

| --- | --- |
 1956–57 - Wydad Casablanca  1957–58 - Kawkab Marrakesch  1958–59 - EJS Casablanca  1959–60 - KAC Kénitra  1960–61 - FAR Rabat  1961–62 - FAR Rabat  1962–63 - FAR Rabat  1963–64 - FAR Rabat  1964–65 - Maghreb Fès  1965–66 - Wydad Casablanca  1966–67 - FAR Rabat  1967–68 - FAR Rabat  1968–69 - Wydad Casablanca  1969–70 - FAR Rabat  1970–71 - Renaissance Settat  1971–72 - ADM Casablanca  1972–73 - KAC Kénitra  1973–74 - Raja Béni Mellal  1974–75 - Mouloudia d'Oujda  1975–76 - Wydad Casablanca  1976–77 - Wydad Casablanca  1977–78 - Wydad Casablanca  1978–79 - Maghreb Fès  1979–80 - SCCM Mohammédia  1980–81 - KAC Kénitra  1981–82 - KAC Kénitra  1982–83 - Maghreb Fès  1983–84 - FAR Rabat  1984–85 - Maghreb Fès  1985–86 - Wydad Casablanca  1986–87 - FAR Rabat  1987–88 - Raja Casablanca  1988–89 - FAR Rabat :  1989–90 - Wydad Casablanca  1990–91 - Wydad Casablanca  1991–92 - Kawkab Marrakesch  1992–93 - Wydad Casablanca  1993–94 - Olympique Casablanca  1994–95 - CODM Meknès  1995–96 - Raja Casablanca  1996–97 - Raja Casablanca  1997–98 - Raja Casablanca  1998–99 - Raja Casablanca  1999–00 - Raja Casablanca  2000–01 - Raja Casablanca  2001–02 - Hassania d'Agadir  2002–03 - Hassania d'Agadir  2003–04 - Raja Casablanca  2004–05 - FAR Rabat  2005–06 - Wydad Casablanca  2006–07 - Olympique Khouribga  2007–08 - FAR Rabat  2008–09 - Raja Casablanca  2009–10 - Wydad Casablanca  2010–11 - Raja Casablanca  2011–12 - Moghreb Tétouan  2012–13 - Raja Casablanca  2013–14 - Moghreb Tétouan  2014–15 - Wydad Casablanca  2015–16 - FUS Rabat  2016–17 - Wydad Casablanca  2017–18 - IR Tanger  2018–19 - Wydad Casablanca  2019–20 - Raja Casablanca  2020–21 - Wydad Casablanca  2021–22 - Wydad Casablanca
Eniten mestaruuksia

| Joukkue | Mestaruudet | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Wydad Casablanca | 17 | 1957, 1966, 1969, 1976, 1977, 1978, 1986, 1990, 1991, 1993, 2006, 2010, 2015, 2017, 2019, 2021, 2022 |
| FAR Rabat | 12 | 1961, 1962, 1963, 1964, 1967, 1968, 1970, 1984, 1987, 1989, 2005, 2008 |
| Raja Casablanca | 12 | 1988, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2004, 2009, 2011, 2013, 2020 |
| KAC Kénitra | 4 | 1960, 1973, 1981, 1982 |
| Maghreb Fès | 4 | 1965, 1979, 1983, 1985 |
| Kawkab Marrakesch | 2 | 1958, 1992 |
| Hassania d'Agadir | 2 | 2002, 2003 |
| Moghreb Tétouan | 2 | 2012, 2014 |
| CSM Meknès | 1 | 1922 |
| Renaissance Settat | 1 | 1971 |
| Raja Béni Mellal | 1 | 1974 |
| Mouloudia d'Oujda | 1 | 1975 |
| SCCM Mohammédia | 1 | 1980 |
| Olympique Casablanca | 1 | 1994 |
| CODM Meknès | 1 | 1995 |
| Olympique Khouribga | 1 | 2007 |
| FUS Rabat | 1 | 2016 |
| IR Tanger | 1 | 2018 |
Aapajoki (kylä)

Aapajoki on Torniossa sijaitseva kylä. Se sijaitsee samannimisen joen varrella noin 25 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Vuoden 1972 kuntaliitokseen saakka Aapajoki kuului Karungin kuntaan.lähde? Vuoteen 1968 asti kylässä toimi Kolarin radan Aapajoen seisake.lähde?
Bastuklubben

| Bastuklubben |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  Johan Pettersson   Olle Sarri   Alexandra Rapaport   Fredde Granberg
Alkuperämaa:   Ruotsi
Verkko:   Kanal 5    TV Viisi
Jaksoja:  4
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Baluba
Bastuklubben on ruotsalainen televisio-ohjelma, jossa koomikko Johan Pettersson esittää Partaj-ohjelmasta tuttua suomalaista Jarmoa. Hahmo pohjautuu näyttelijä Jarmo Mäkisen rooliin K-Raudan mainoksessa.
Luettelo vuonna 1972 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1972 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

2. tammikuuta – Nelly Thüring, ruotsalainen poliitikko (s. 1875)
5. tammikuuta – Erik Frank, suomalainen kilpapyöräilijä (s. 1899)
7. tammikuuta – Bodil Koch, tanskalainen poliitikko (s. 1903)
8. tammikuuta – Sievä Juuri-Oja, suomalainen näyttelijä (s. 1888)
30. tammikuuta – Yrjö Koskinen, suomalainen jääkärimajuri (s. 1891)
Helmikuu

1. helmikuuta – Ernst Manker, ruotsalainen kansatieteilijä ja museonjohtaja (s. 1893)
3. helmikuuta – Artturi Lindman, suomalainen moukarinheittäjä ja poliisi (s. 1914)
5. helmikuuta – Ivar Wahlbeck, suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulun-, järjestö- ja kaupunginjohtaja, maanviljelysneuvos (s. 1882)
18. helmikuuta – Lauri Suosalo, suomalainen puoluepoliitikko ja kaupunginvaltuutettu (s. 1904)
Maaliskuu

2. maaliskuuta – Hilkka Ahmala, suomalainen työväenlehtien toimittaja (s. 1915)
12. maaliskuuta – Kaarlo Lehtinen, suomalainen maalarimestari, yrittäjä ja toimitusjohtaja (s. 1888)
12. maaliskuuta – Reino Partanen, suomalainen taidemaalari (s. 1889)
13. maaliskuuta – John Kwao Amuzu Aggey, nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa (s. 1908)
13. maaliskuuta – Raimo Ylitörmä, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1933)
15. maaliskuuta – Sominé Dolo, malilainen lääkäri ja poliitikko (s. 1922)
20. maaliskuuta – Peter Marius Andersen, tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti (s. 1885)
23. maaliskuuta – Otto Ahmala, suomalainen jääkäriluutnantti (s. 1898)
26. maaliskuuta – Xie Fuzhi, kiinalainen kommunistipoliitikko, ministeri ja kenraali (s. 1909)
31. maaliskuuta – Bertel Dahlgaard, tanskalainen poliitikko (s. 1887)
Huhtikuu

5. huhtikuuta – Arvi Kivikari, suomalainen varatuomari, asianajaja ja Hämeenlinnan pormestari (s. 1893)
22. tai 29. huhtikuuta – Isak Abrahamsen, norjalainen voimistelija ja olympiavoittaja (s. 1891)
Toukokuu

1. toukokuuta – Artur Rolén, ruotsalainen näyttelijä (s. 1894)
4. toukokuuta – Sujaku Suzuki, japanilainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti (s. 1891)
5. toukokuuta – Roger Courtois, sveitsiläis-ranskalainen jalkapalloilija (s. 1912)
24. toukokuuta – Maikki Ruoppila-Grönholm, amerikansuomalainen näyttelijä ja lausuja (s. 1886)
28. toukokuuta – Edvard VIII, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija 1936 (s. 1894)
Kesäkuu

1. kesäkuuta – Kaarlo Meriluoto, suomalainen filosofian maisteri ja rehtori (s. 1885)
11. kesäkuuta – Joakim Bonnier, ruotsalainen kilpa-autoilija (s. 1930)
12. kesäkuuta – Saul Alinsky, yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti (s. 1909)
17. kesäkuuta – Elsie Maud Wakefield, brittiläinen sienitieteilijä (s. 1886)
25. kesäkuuta – Carlo Agostoni, italialainen miekkailija ja olympiavoittaja (s. 1909)
Heinäkuu

3. heinäkuuta – Lyyli Karppinen, suomalainen kudottaja, yrittäjä ja yritysjohtaja (s. 1892)
9. heinäkuuta – Andreas Hofgaard Winsnes, norjalainen aate- ja kirjallisuushistorioitsija (s. 1889)
15. heinäkuuta − Iiro Kaikko, suomalainen ekonomi, kamreeri, lausuja ja puhetaidon opettaja (s. 1902)
30. heinäkuuta – Arne Sunde, norjalainen poliitikko (s. 1883)
Elokuu

29. elokuuta – Lale Andersen (synt. Liese-Lotte Bunnenberg), saksalainen laulaja, näyttelijä ja vuoden 1961 euroviisuedustaja (s. 1905)
Syyskuu

2. syyskuuta – Kaarina Alava, suomalainen kuvaamataidonopettaja ja kirjailija (s. 1913)
6. syyskuuta – Terje Wold, norjalainen poliitikko (s. 1899)
10. syyskuuta – Salomon Lempinen, suomalainen maastohiihtäjä (s. 1905)
14. syyskuuta – Oddmund Myklebust, norjalainen poliitikko (s. 1915)
16. syyskuuta – Teuvo Hakasalo, suomalainen säveltäjä (s. 1908)
Lokakuu

5. lokakuuta – Pentti Ahola, suomalainen arkkitehti (s. 1919)
16. lokakuuta – Maija Lamminheimo, suomalainen runoilija (s. 1889)
24. lokakuuta – Antti Nieminen, suomalainen jalkapalloilija (s. 1928)
24. lokakuuta – Benjamin Snellman, suomalainen toimitusjohtaja (s. 1887)
Marraskuu

4. marraskuuta – Juri Galanskov, neuvostoliittolainen toisinajattelija ja runoilija (s. 1939)
5. marraskuuta – Aisa Hakimcan, suomentataari taiteilija, johtaja, kauppias (s. 1896)
Joulukuu

3. joulukuuta – Leeni Vesterinen, virolais-suomalainen kääntäjä, kirjailija, opettaja, johtaja ja suomalais-virolaisen heimoyhteistyön aktiivitoimija (s. 1886)
19. joulukuuta – Aleksandr Uninski, ukrainalais-yhdysvaltalainen pianisti (s. 1910)
20. joulukuuta – Günter Eich, saksalainen kirjailija (s. 1907)
21. joulukuuta – Maria Widnäs, suomalainen kielenkääntäjä, kirjastonhoitaja ja yliopiston opettaja (s. 1903)
30. joulukuuta – Henry Christensen, tanskalainen poliitikko (s. 1922)
Tuntematon päivämäärä

Frans Severin, ruotsalainen toimittaja ja poliitikko (s. 1889)
Lauri Suosalo, suomalainen ammattiyhdistysmies ja paikallispoliitikko sekä SNS-seuran puheenjohtaja (s. 1904)
Edvard VIII vuonna 1945
Lavinium

| Lavinium |
| --- | --- |
 Laviniumin arkeologista aluetta Pratica di Maressa.
Sijainti
 Lavinium
Koordinaatit:  41°39′52″N, 12°28′50″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Pratica di Mare, Pomezia, Rooma, Latium
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Latium, Regio I Latium et Campania, Italia
Aiheesta muualla
  Lavinium Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lavinium (lat.; m.kreik. Λαουΐνιον, Laūïnion, Λαβίνιον, Labinion) oli antiikin aikainen kaupunki Latiumissa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Pomezian kunnan alueella nykyisen Pratica di Maren kaupungin paikalla.
Lavinium oli vanha latinalaiskaupunki ja Alba Longan emäkaupunki, jota pidettiin myöhemmin eräänlaisena latinalaisten pyhänä kaupunkina.
Maantiede

Lavinium sijaitsi Laurentumin ja Ardean välissä kolme roomalaista mailia eli noin 4,5 kilometriä sisämaahan Italian länsirannikosta ja 17 mailia eli noin 28 kilometriä etelään Roomasta. Kaupunki oli rakennettu pienelle rotkojen ympäröimälle tasalakiselle kukkulalle, jolla Pratica di Maren pikkukaupunki nykyisin sijaitsee. Kaupungin paikka on tyypillinen esimerkki varhaisen latinalaiskaupungin sijainnista.
Roomasta pääsi Laviniumiin joko Laurentumiin johtanutta Via Laurentinaa pitkin, tai kulkemalla ensin Via Ardeatinaa, josta erkani pienempi Via Laviniensis kohti Laviniumia. Laviniumin ja Ardean välissä virtasi Numicius-joki (nyk. Rio Torto).
Historia > Mytologia ja varhaishistoria

Arkeologian perusteella Laviniumin paikalla on ollut asutusta rautakauden alkupuolella. Kaupunki on laajentunut enemmän 500-luvulta eaa. lähtien. Roomalaisen perinteen mukaan Laviniumin perusti Aineias (lat. Aeneas) pian sen jälkeen, kun hän oli saapunut Italiaan Troijasta. Hän nimesi sen vaimonsa Lavinian mukaan, joka oli seudun alkuperäisten asukkaiden kuninkaan Latinoksen tytär. Varhaisin lähde legendalle on Timaios, joka sanoo Troijan penaattien eli kotijumalten olleen tallella Laviniumissa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Laviniensis, kreikkalaisissa lähteissä Labiniatēs (Λαβινιάτης).
Saman myyttihistorian mukaan Aineiaan poika Askanios (lat. Ascanius) siirsi latinalaisten hallinnon ja pääkaupungin aseman Laviniumista Alba Longaan kolmekymmentä vuotta Laviniumin perustamisen jälkeen. Laviniumin penaattien siirtäminen Albaan kuitenkin epäonnistui, ja nämä palasivat vanhaan asuinpaikkaansa. Näin Lavinium säilyi uuden pääkaupungin ohella, ja sitä pidettiin eräänlaisena latinalaisten pyhänä kaupunkina, mikä asema sillä säilyi Rooman historian myöhempiinkin vaiheisiin saakka.
Riippumatta siitä, miten uskottavana Latiumin troijalaisasutusta pidetään, vaikuttaa silti todenperäiseltä, että Lavinium oli jossakin vaiheessa latinalaisten keskus. Tämä näkyy muun muassa siinä, että Latinus ja Lavinus ovat selvästi saman nimen kaksi eri muotoa. Näin Lavinium tarkoittaa yksinkertaisesti latinalaisten (pää)kaupunkia. Tätä tukee myös se, että Laviniumin penaatteja pidettiin pitkään paitsi Rooman myös koko Latiumin kotijumalina. Epäselvempää on se, oliko Lavinium alun perin lähinnä latinalaisliiton uskonnollinen keskus tai eräänlainen yhteinen pyhäkkö, vai perinteen mukaisesti myös poliittinen pääkaupunki aina siihen saakka kun Alba korvasi sen. Se seikka, että Lavinium esiintyy myöhemminkin omana poliittisena yhteisönään ja yhtenä latinalaisliiton kaupunkina, vaikuttaisi puhuvan sitä vastaan, että se olisi ollut pelkkä uskonnollinen keskus. Poliittinen johtoasema siirtyi kuitenkin Laviniumilta Alballe jo hyvin varhain, eikä Lavinium saanut lisää poliittista merkitystä enää Alban tuhon jälkeenkään, vaan pysyi alisteisessa asemassa.
Ensimmäisen kerran Lavinium mainitaan Rooman varsinaisessa historiassa Titus Tatiukseen liittyneissä legendoissa. Hänen sanotaan tulleen murhatuksi Laviniumissa uhritoimituksen aikana kostoksi jostakin loukkauksesta. On huomionarvoista, että Livius kertoo loukatuksi tulleiden olleen Laurentumin asukkaita, vaikka kosto suoritettiin Laviniumissa. Tämän on katsottu kertovan kaupunkien välisistä läheisistä suhteista. Livius kertoo, että Rooman ja Laviniumin välinen liitto uudistettiin samoihin aikoihin.
Lavinium, samoin kuin Laurentum, olivatkin lähes aina hyvissä väleissä Rooman kanssa. Lavinium oli kuitenkin itsenäinen kaupunki, mikä tulee ilmi muun muassa siitä, että kun Collatinus perheineen karkotettiin Roomasta, he vetäytyivät maanpakoon Laviniumiin.
Historia > Tasavallan aika

Dionysios Halikarnassoslaisen mukaan ainoa katkos Rooman ja Laviniumin hyvissä väleissä olisi tapahtunut muutamia vuosia myöhemmin. Hän lukee nimittäin laviniumilaiset osaksi latinalaisliittoa eli latinalaisten kaupunkien liittoa, joka nousi Roomaa vastaan ennen vuoden 493 eaa. Regillusjärven taistelua. On kuitenkin hyvät syyt katsoa, että Dionysioksen esittämä kaupunkien luettelo oli vain luettelo niistä kaupungeista, jotka kuuluivat pysyvään latinalaisten kaupunkien liittoon ja tekivät sopimuksen Spurius Cassiuksen kanssa vuonna 493 eaa.
Seuraavan kerran Lavinium mainitaan Coriolanuksen sotien aikaan. Hänen kerrotaan piirittäneen Laviniumia, ja Liviuksen mukaan hän myös valtasi sen. Tämän jälkeen Laviniumista ei kuulla ennen vuoden 340 eaa. latinalaissotaa. Liviuksen mukaan laviniumilaiset lähettivät sodassa lisäjoukkoja liittokunnalle, mutta ne saapuivat liian myöhään ollakseen avuksi. Kaupunkia ei kuitenkaan mainita myöhempien sotaretkien yhteydessä eikä sodan päätyttyä, kun Latiumin asiat järjestettiin uudelleen. Siksi on mahdollista, että maininta koski Lanuviumia, ei Laviniumia, sillä nämä nimet sekaantuvat käsikirjoituksissa toistuvasti. On todennäköisempää, että laviniumilaiset luettiin tuolloin laurentumlaisiin, jotka eivät ottaneet osaa sotaan ja pysyivät siksi hyvissä väleissä roomalaisten kanssa ilman katkoksia.
Tämän jälkeen Laviniumia ei jälleen mainita antiikin lähteissä ennen Rooman tasavallan loppua. Se vaikuttaa kuitenkin taantuneen yhdessä muiden Latiumin rannikkoa lähellä sijainneiden kaupunkien tavoin. Strabon puhuu ajanlaskun alun aikoihin Laviniumista niin kuin se olisi säilyttänyt vain vähäisimmät kaupungin tuntomerkit, mutta sanoo, että siellä noudatettiin edelleen ikivanhoja riittejä, joiden uskottiin säilyneen Aineiaan ajoista saakka. Hän katsoi kaupungin taantuneen samnilaisten hävitettyä sitä, mikä liittyi Mariuksen toimintaan vuonna 82 eaa.