stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo 1940-luvun suomalaisista elokuvista
1941

| Nimi | Ohjaaja | Näyttelijät | Tyylilaji | Huomioitavaa |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1941
| Antreas ja syntinen Jolanda | Valentin Vaala | Kirsti Hurme, Olavi Reimas, Kaija Rahola, Kille Oksanen | melodraama |  |  |  |
| Jos oisi valtaa... | Yrjö Norta | Aku Korhonen, Sirkka Sipilä, Yrjö Tuominen, Joel Rinne | komedia, musiikki |  |  |  |
| Kaivopuiston kaunis Regina | Toivo Särkkä | Regina Linnanheimo, Tauno Palo, Ester Toivonen, Siiri Angerkoski | draama, romantiikka |  |  |  |
| Kulkurin valssi | Toivo Särkkä | Tauno Palo, Ansa Ikonen, Regina Linnanheimo, Elsa Rantalainen ,  Jalmari Rinne  | romanssi, historia | suomen siihenastisen elookuvahistorian menestynein elokuva |  |  |
| Morsian yllättää | Valentin Vaala | Lea Joutseno, Olavi Reimas, Tauno Majuri, Reino Valkama | romanttinen komedia |  |  |  |
| Onnellinen ministeri | Toivo Särkkä | Tauno Palo, Birgit Kronström, Sven Relander, Thure Bahne | romanttinen komedia, musiikki |  |  |  |
| Pakkorajalta Syvärille | Hannu Leminen (suunnittelu), Orvo Saarikivi (suunnittelu), Valentin Vaala (suunnittelu) | Turo Kartto, Topo Leistelä | sotadokumentti | koostettu Puolustusvoimien katsauksista 1 - 8 |  |  |
| Perheen musta lammas | Jorma Nortimo | Sirkka Sipilä, Eino Kaipainen, Joel Rinne, Siiri Angerkoski, Toppo Elonperä | komedia |  |  |  |
| Poikamies-pappa | Orvo Saarikivi | Leo Lähteenmäki, Sirkka Sipilä, Annakaarina, Wilho Ilmari | farssi |  |  |  |
| Poretta eli Keisarin uudet pisteet | Ilmari Unho | Birgit Kronström, Tauno Majuri, Kullervo Kalske, Tuire Orri | komedia, musiikkielokuva |  |  |  |
| Ryhmy ja Romppainen | Risto Orko | Reino Valkama, Oiva Luhtala, Kirsti Hurme, Paavo Jännes | komedia, sotilasfarssi |  |  |  |
| Suomisen perhe | Toivo Särkkä | Yrjö Tuominen, Elsa Turakainen, Lasse Pöysti, Maire Suvanto, Sirkka Sipilä | draama, komedia | ensimmäinen Suomisen perhe -elokuva |  |  |
| Totinen torvensoittaja | Orvo Saarikivi | Leo Lähteenmäki, Laila Rihte, Aino Lohikoski, Joel Rinne | komedia |  |  |  |
| Täysosuma | Hannu Leminen | Ansa Ikonen, Aku Korhonen, Siiri Angerkoski, Turo Kartto | romanttinen komedia |  |  |  |
| Viimeinen vieras | Arvi Tuomi, Ville Salminen | Irma Seikkula, Ville Salminen, Reino Valkama, Hugo Hytönen | draama, jännitys, rikos, salapoliisielokuva | ensimmäinen suomalainen salapoliisielokuva |  |  |
1942

| Nimi | Ohjaaja | Näyttelijät | Tyylilaji | Huomioitavaa |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1942
| August järjestää kaiken | Toivo Särkkä | Aku Korhonen, Siiri Angerkoski, Thure Bahne, Jalmari Rinne, Hannes Häyrinen | komedia |  |  |  |
| Avioliittoyhtiö | Hannu Leminen | Birgit Kronström, Tauno Palo, Siiri Angerkoski, Uuno Laakso | romanttinen komedia |  |  |  |
| Dollari-miljoona | Nils Dahlström, Oscar Tengström | Liisa Rahola, Sven Relander, Oscar Tengström, Vilho Ruuskanen | komedia | tuhoutunut |  |  |

| Hangon motista Vienan kanavalle | Orvo Saarikivi (suunnittelu), Valentin Vaala (suunnittelu | Tapio Hiisivaara, Topo Leistelä | sotadokumentti | koostettu Puolustusvoimien katsauksista 15 - 26 |  |  |
| Hopeakihlajaiset | Wilho Ilmari | Lea Joutseno, Paavo Jännes, Liisa Tuomi, Eine Laine | draama |  |  |  |
| Kuollut mies rakastuu | Ilmari Unho | Joel Rinne, Hilkka Helinä, Tauno Majuri,  Reino Valkama  | jännityskomedia | ensimmäinen Kuollut mies -sarjan elokuva |  |  |
| Neljä naista | Ilmari Unho | Helena Kara, Eine Laine, Salli Karuna, Emma Väänänen | draama |  |  |  |
| Niin se on, poijaat! | Ossi Elstelä | Siiri Angerkoski, Toppo Elonperä, Regina Linnanheimo, Leo Lähteenmäki | komedia, sotilasfarssi, musiikki | sodan jälkeen tuotantoyhtiö lyhensi elokuvaa noin 10 minuuttia, poistaen maininnat "ryssistä", Suur-Suomesta sekä Stalinia koskeneen pilkan |  |  |
| Oi, aika vanha, kultainen...! | Orvo Saarikivi | Urho Somersalmi, Hugo Hytönen, Yrjö Tuominen, Ture Ara | draama |  |  |  |
| Onni pyörii | Toivo Särkkä | Tauno Palo, Regina Linnanheimo, Toppo Elonperä, Hanna Taini, Aku Korhonen | draama, komedia, musiikki |  |  |  |
| Puck | Hannu Leminen | Helena Kara, Tauno Palo, Elsa Rantalainen, Aino Lohikoski | draama, komedia | vuoden 1942 suosituin suomalainen elokuva |  |  |
| Rantasuon raatajat | Orvo Saarikivi | Ansa Ikonen, Eino Kaipainen, Toppo Elonperä, Elna Hellman | draama |  |  |  |
| Suomenlahdelta Äänisjärvelle | Hannu Leminen (suunnittelu), Orvo Saarikivi (suunnittelu), Valentin Vaala (suunnittelu) | Turo Kartto, Topo Leistelä | sotadokumentti | koostettu Puolustusvoimien katsauksista 9 - 14, elokuvan esityskopiot ovat tuhoutuneet |  |  |
| Suomisen Ollin tempaus | Orvo Saarikivi | Lasse Pöysti, Kalevi Hartti, Maire Suvanto, Yrjö Tuominen | draama, komedia |  |  |  |
| Synnin puumerkki | Jorma Nortimo | Irma Seikkula, Rauli Tuomi, Suvi Soila, Orvo Kalevi | draama |  |  |  |
| Uuteen elämään | Toivo Särkkä | Ansa Ikonen, Unto Salminen, Aku Korhonen, Siiri Angerkoski | draama |  |  |  |
| Varaventtiili | Valentin Vaala | Lea Joutseno, Olavi Reimas, Irma Seikkula, Tapio Nurkka | romanttinen komedia |  |  |  |
| Yli rajan | Wilho Ilmari | Irma Seikkula, Joel Rinne, Wilho Ilmari, Santeri Karilo | draama |  |  |  |
1948

| Nimi | Ohjaaja | Näyttelijät | Tyylilaji | Huomioitavaa |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1948
| Haaviston Leeni | Ville Salminen | Ghedi Lönnberg, Kullervo Kalske, Leif Wager, Mirjami Kuosmanen | melodraama |  |  |  |
| Hormoonit valloillaan | Orvo Saarikivi | Hilkka Helinä, Joel Rinne, Reino Valkama, Rauha Rentola | komedia, science-fiction |  |  |  |
| Ihmiset suviyössä | Valentin Vaala | Eila Pehkonen, Matti Oravisto, Martti Katajisto, Emma Väänänen | draama | Jussit (1949): paras käsikirjoitus: Valentin Vaala ja Lea Joutseno, paras miespääosa: Martti Katajisto, paras miessivuosa: Eero Roine, paras naissivuosa: Kaisu Leppänen |  |  |
| Irmeli, seitsentoistavuotias | Ville Salminen | Eila Peitsalo, Birgit Kronström, Kullervo Kalske, Tauno Majuri | draama |  |  |  |
| Joulupukin työpaja | Holger Harrivirta | Markus Rautio, Irmeli Harrivirta, Veikko Sorsakivi | lyhytelokuva, fantasia, lastenelokuva |  |  |  |
| Kalle Aaltosen morsian | Ossi Elstelä | Rolf Labbart, Hillevi Lagerstam, Pentti Viljanen, Ossi Elstelä | romanttinen komedia | vuoden 1948 suosituin suomalainen elokuva |  |  |
| Keittiökavaljeerit | Yrjö Norta | Sirkka Sipilä, Esko Vettenranta, Esko Saha, Emmi Jurkka | romanttinen komedia |  |  |  |
| Kilroy sen teki | Ilmari Unho | Lea Joutseno, Joel Rinne, Ritva Arvelo, Kullervo Kalske | romanttinen komedia |  |  |  |
| Laitakaupungin laulu | Edvin Laine | Tauno Palo, Ansa Ikonen, Aku Korhonen, Mirjam Novero | melodraama, rikos | Jussit (1948): paras naissivuosa: Elna Hellman, paras miessivuosa: Aku Korhonen |  |  |
| Laulava sydän | Edvin Laine | Tauno Palo, Eila Peitsalo, Mirjami Kuosmanen, Annika Sipilä | draama, komedia, musiikki |  |  |  |
| Läpi usvan | Roland af Hällström | Gunvor Sandkvist, Leif Wager, Mirjami Kuosmanen, Anna-Liisa Hämeensalo | melodraama | Jussit (1948): paras miespääosa: Leif Wager |  |  |
| Neljästoista vieras | Toivo Särkkä | Ghedi Lönnberg, Rolf Labbart, Hillevi Lagerstam, Helge Ranin | romanttinen komedia |  |  |  |
| Onnen-Pekka | Edvin Laine | Veli-Matti Kaitala, Edvin Laine, Ritva-Leena, Mirjam Novero | draama, komedia, lastenelokuva |  |  |  |
| Pontevat pommaripojat | Ville Salminen | Pentti Viljanen, Oke Tuuri, Ville Salminen, Kirsti Hurme | komedia, rikos |  |  |  |
| Ruusu ja kulkuri | Ilmari Unho | Unto Salminen, Hilkka Helinä, Henny Waljus, Aino Mantsas | draama, elämäkerta, musiikki |  |  |  |
| Sankari kuin sankari | Hannu Leminen | Liisa Tuomi Uuno Laakso, Esko Saha, Eine Laine | komedia, musiikki |  |  |  |
| Soita minulle, Helena! | Hannu Leminen | Helena Kara, Rauli Tuomi, Erkki Viljos, Elsa Rantalainen | melodraama | Rauli Tuomen viimeinen elokuva |  |  |
| Sydämeni laulu | Arvo Tamminen | Kaarina Tamminen, Tuulikki Paananen, Kastehelmi Karjalainen, Heikki Packalén | dokumentti |  |  |  |
| Toukokuun taika | Ville Salminen | Eeva-Kaarina Volanen, Ekke Hämäläinen, Hillevi Lagerstam, Elsa Turakainen | romanttinen komedia |  |  |  |
Aiheesta muualla

Elonet: Suomalainen elokuvatuotanto 1940–1949
Nadhim Zahawi

| Nadhim Zahawi |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeri
 5. heinäkuuta 2022 – 6. syyskuuta 2022  
Edeltäjä:  Rishi Sunak
Seuraaja:  Kwasi Kwarteng
Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministeri
 15. syyskuuta 2021 – 5. heinäkuuta 2022  
Edeltäjä:  Gavin Williamson
Seuraaja:  Michelle Donelan
Kansanedustaja
 6. toukokuuta 2010 –  
Ryhmä/puolue:  Konservatiivipuolue
Vaalipiiri:  Stratford-on-Avon
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1967 (ikä 57) Bagdad, Irak
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue
Aiheesta muualla
www.zahawi.com
Nadhim Zahawi (kurdiksi نەدیم زەهاوی‎, Nedîm Zehawî, arab. ناظم الزهاوي‎, Nāẓim az-Zahāwī;  s. 2. kesäkuuta 1967) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksessa Lancasterin herttuakunnan kanslerina syyskuusta 2022 lähtien sekä hallitustenvälisten suhteiden ja tasa-arvoasiain apulaisministerinä. Heinäkuusta syyskuuhun 2022 hän toimi valtiovarainministerinä.
Zahawi syntyi Irakin Bagdadissa kurdiperheeseen. Hänen isänsä oli Irakin keskuspankin johtaja. Saddam Husseinin noustua valtaan, yhdeksänvuotias Zahawi pakeni perheensä kanssa Irakista Britanniaan. Hän opiskeli University College Londonissa kemian tekniikkaa ja valmistui vuonna 1985. Vuosina 1994–2006 Zahawi istui Lontoon Wandsworthin kaupunkipiirin valtuustossa. Vuoden 1997 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla alahuoneeseen Erith and Thamesmeadin vaalipiirissä, muttei tullut valituksi. Vuonna 1998 hän oli Lontoon pormestarinvaalin konservatiivipuolueen ehdokkaaksi pyrkineen Jeffrey Archerin kampanjapäällikkö.
Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa Zahawi valittiin alahuoneeseen Stratford-on-Avonin vaalipiiristä. Vuoden 2016 EU-kansanäänestyksessä Zahawi kannatti brexitiä eli Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista. Vuonna 2018 Zahawi nimitettiin Theresa Mayn hallitukseen lapsi- ja perheasioista vastaavaksi parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi ja vuonna 2019 Boris Johnsonin hallitukseen liike- ja teollisuusasioista vastaavaksi parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi. Vuonna 2020 hänet nimitettiin COVID-19-rokotteiden jakelusta vastaavaksi parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi.
Syyskuussa 2021 Zahawi nimitettiin opetusministeriksi. Heinäkuussa 2022 hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi virasta eronneen Rishi Sunakin tilalle. Pian nimityksensä jälkeen Zahawi vaati pääministeri Boris Johnsonin eroa, vaikka hän oli tukenut tätä aiemmin. Johnsonin erottua Zahawi asettui ehdolle konservatiivipuolueen puheenjohtajavaaliin, mutta putosi pois vaalin ensimmäisellä kierroksella.
Liz Trussin tultua nimitetyksi pääministeriksi hän nimitti Zahawin Lancasterin herttuakunnan kansleriksi.
Nathan Redmond

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nathan Daniel Jerome Redmond
Syntymäaika: 6. maaliskuuta 1994
Syntymäpaikka: Birmingham, Englanti
Pelipaikka: oikea laitahyökkääjä
Pituus: 173 senttimetriä
Seura
Seura:  Burnley
Pelinumero: 15
Junioriseurat
2002–2010:  Birmingham City
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 |  Birmingham City | 62 | (7) |
| 2013–2016 |  Norwich City | 112 | (12) |
| 2016–2022 |  Southampton | 195 | (21) |
| 2022–2023 |  Beşiktaş | 25 | (5) |
| 2023– |  Burnley | 4 | (0) |
Maajoukkue
| 2009–2010 |  Englanti U16 | 7 | (1) |
| 2010–2011 |  Englanti U17 | 19 | (2) |
| 2011 |  Englanti U18 | 1 | (0) |
| 2012–2013 |  Englanti U19 | 8 | (1) |
| 2014 |  Englanti U20 | 4 | (0) |
| 2013–2017 |  Englanti U21 | 38 | (10) |
| 2017– |  Englanti | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. lokakuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. lokakuuta 2023.
Nathan Daniel Jerome Redmond (s. 6. maaliskuuta 1994 Birmingham) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa mestaruussarjassa pelaavaa Burnleyä. Oikeajalkainen Redmond on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seurajoukkueura

Redmondin kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa Birmingham City. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa cup-peleissä kaudella 2010–2011 ja mestaruussarjassa kaudella 2011–2012. Heinäkuussa 2013 Redmond siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Norwich Cityyn. Hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2013 Evertonia vastaan ja avausmaalinsa samassa kuussa Southampton FC:tä vastaan. Kaudella 2013–2014, jonka päätteeksi Norwich putosi Mestaruussarjaan, Redmond teki 34 ottelussa yhden maalin. Kaudeksi 2015–2016 Norwich kuitenkin nousi takaisin Valioliigaan. Hän pelasi Norwichissa kolmen kauden aikana kaikkiaan 112 liigaottelua ja teki 12 maalia. Kesällä 2016 hän siirtyi runsaan 12 miljoonan punnan siirtosummalla Southamptoniin, jossa hän pelasi kuusi vuotta.
Ura > Maajoukkueura

Redmond on edustanut monia Englannin nuorisomaajoukkueita ja pelannut useissa nuorten arvokilpailuissa. Hän oli mukana vuoden 2011 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi kolmessa pelissä. Vuoden 2015 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa hänet valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Saksaa vastaan maaliskuussa 2017.
Saavutukset

Henkilökohtainen
Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuiden tähdistökentällinen: 2015
Luovutettujen alueiden maantiede

| Suomen luovutettujen alueiden maantiede |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Ennätykset
Korkein kohta:  Joutsenpää, 716 m
Matalin kohta:  Itämeri, Jäämeri, 0 m
Pisin joki:  Luttojoki, 235 km
Suurin järvi:  Laatokka, 17 870 km²
Jäniskosken–Niskakosken alue merkittynä kartalle punertavalla värillä.
Jatkosodan jälkeen Moskovan välirauhassa luovutetut alueet. Porkkala palautettiin Suomelle vuonna 1956 runsaasti etuajassa ennen 50-vuotisen vuokrasopimuksen umpeutumista.
Talvisodan päättyessä 1940 luovutetut alueet, jotka liitettiin Suomeen eduskunnan päätöksellä jatkosodan alettua 1941 (ei kansainvälistä tunnustusta)
Repolan ja Porajärven kunnat 1920-luvulla, joista pitäjistä Suomi päätti kuitenkin luopua, kun Neuvosto-Venäjä tarjosi vastineeksi taloudellisesti tärkeämpänä pidetyn Petsamon
Siestarjoki yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1812 osana Vanhaa Suomea, mutta Kankaankylän kaupunginosa siirrettiin kuuluvaksi Pietarin kuvernementtiin 1842. Kun asetehdasta ympäröinyt 14 neliökilometrin laajuinen alue erotettiin suuriruhtinaskunnasta vuonna 1864 ja liitettiin Pietarin kuvernementtiin, lupasi keisari Aleksanteri II Suomelle vastineeksi Petsamon. Tämä toteutui vasta Tarton rauhassa vuonna 1920.
Luovutetut alueet tarkoittavat yleensä alueita, jotka Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle talvisodan päättäneessä rauhanteossa vuonna 1940 ja liittyen jatkosodan päättäneeseen rauhantekoon vuonna 1944. Nämä luovutetut alueet käsittivät noin kymmenesosan siitä pinta-alasta, joka oli Suomella vuosina 1920–1940 ja alueilla asui yli 400 000 asukasta eli 11 prosenttia silloisesta väkiluvusta. Tämän lisäksi Suomi on luovuttanut pysyvästi Neuvostoliitolle vuonna 1947 Jäniskosken–Niskakosken alueen niin sanottuina saksalaissaatavina osana sotakorvauksia, sekä vuonna 1920 Tarton rauhassa kansalaiskokouksissa vuosina 1918 ja 1919 Suomeen liittymisestä sopineet Repolan ja Porajärven kunnat. Tätä ennen Suomen suuriruhtinaskunnasta on liitetty Venäjään vuonna 1842 osin ja vuonna 1864 kokonaan Siestarjoen kaupunki.
Talvisodasta, jatkosodasta ja vuoden 1947 aluemyynnistä aiheutuneiden alueluovutusten maantieteelliset alueet

Näihin alueluovutuksiin kuuluivat osa Virolahtea, Virolahden saaristo ja pääosa Säkkijärven kuntaa Kymenlaaksosta, Suomenlahden ulkosaaret, joista läntiset sijaitsivat Suomen ja Viron rannikkojen välissä kuten Suursaari, Tytärsaari, Säyvö, Itä-Viiri, Länsi-Viiri ja Ruuskeri, sekä itäinen ryhmä, johon kuuluivat Lavansaari, Peninsaari, Seiskari ja Koukouri, jotka olivat taas osa luovutettua Karjalaa. Muutoin luovutettuun Karjalaan kuuluivat Viipurinlahti saarineen ja rannikkoineen, Karjalankannas ja Karjalankannaksen ja nykyisen Suomen rajan väliin jäävä alue Etelä-Karjalaa, Laatokan Karjala, Raja-Karjala sekä Pohjois-Karjalasta pääosa silloisesta Pälkjärven kunnasta ja Ilomantsin kunnasta luovutetut osat. Pohjoisempana erillään näistä luovutetuista alueista oli Kuusamon ja Sallan itäosat sekä yhteinäinen alue, johon kuuluivat Jäniskosken–Niskakosken alue Inarin kunnasta, Petsamo kokonaisuudessaan, sekä Jäämeren rannalla Keskisaarennon kannaksen länsiosa, Kalastajasaarennon niemimaan läntinen osa, sekä Barentsinmeressä olevat Heinäsaaret.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Barentsinmeri ja siellä sijaitsevat Heinäsaaret

Heinäsaaret ovat kaksi puutonta ja matalaa saarta Barentsinmeressä. Saariryhmään kuuluu kaksi saarta; Pieni Heinäsaari ja Iso Heinäsaari. Saarten kasvillisuus on rehevää ruohostoa, ja siellä on rikas linnusto. Itse Barentsinmeri johon Suomella oli yhteys ennen 1944 vuoden Moskovan välirauhaa, on Pohjoiseen jäämereen kuuluva reunameri Euroopassa, ja joka on suhteellisen syvä mannerjalustalla sijaitseva meri, jonka keskisyvyys on 230 metriä, ja suurin syvyys on 450 metriä.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Kalastajasaarento

Samoin Kalastajasaarento on lähes saarimainen Barentsinmeren ympäröimä niemi. Kalastajasaarento on hiekkakiven muodostamaa ylätasankoa, joka kallistuu loivasti luoteeseen, ja jota peittää pääosin tundrakasvillisuus. Korkein kohta on 299 metriä merenpinnasta kohoava Einatunturi saarennon etelärannalla.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Keskisaarento ja Pumanginniemi

Keskisaarento on Kalastajasaarennon mannermaahan yhdistävä kannas. Keskisaarento on hiekka- ja kalkkikivestä muodostunut ylätasanko, joka nousee jyrkästi Barentsinmerestä ja jota peittää pääosin tundrakasvillisuus. Keskisaarennon Läntinen osa tunnettiin nimellä  Pummanginniemi.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Jäämeren rannikko

Jäämeren rannikkoa halkovat jylhät vuonot ja lahdet. Vuonorannikkoa ympäröivät tunturit, kuten Parkkinatunturit, Isovuori, Trifonavaara ja Siebruoaivi, jotka ovat suurimman eli Petsamovuonon läheisyydessä. Petsamo kuuluu kallioperänsä puolesta samaan Fennoskandian peruskallioalueeseen kuin sen länsipuolella oleva Suomen Lappi ja itäpuolinen Kuolan niemimaa. Yleisimmät kivilajit ovat graniitti ja gneissi.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Petsamon tunturimaa

Petsamon tunturimaa käsittää alueen Paatsjoen itäpuolelta aina vuonorannikolle asti. Tyypillisiä maisemia ovat useat matalahkot ja loivapiirteiset tunturiryhmät, koivumetsiä kasvavat ylängöt, aapasuot ja mahtavat jokilaaksot. Petsamon alue on runsasjärvistä, ja tuntureillakin on pieniä järviä.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Petsamon metsämaa

Petsamon metsämaa, jota on myös Tuuloman Lapiksi kutsuttu, käsittää pääasiassa Lutto- ja Jaurujoen vesistöalueet Alue muistuttaa paljon sen länsipuolista Inarin järvimaata, mutta Petsamon puolella järviä on vähemmän, ja maastonmuodot eivät ole yhtä vaihtelevia. Kuusi- ja koivumetsiä on enemmän, kun taas Inarin puolella on enemmän mäntymetsiä.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Sallan luovutettu alue

Luovutetun Sallan alue on tunturialuetta. Korkeimmat kohdat sijaitsevat Sallatuntureilla Suomen nykyisen rajan tuntumassa Sallajoen länsipuolella. Itse Sallatunturi on kaksilakinen, joista korkeampi pohjoinen huippu on 636 metriä meren pinnan yläpuolella. Sallatunturi muodostaa länsipuolellaan sijaitsevien 658 metriä korkean Rohmoivan ja Sotitunturin kanssa Sallatunturit.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Kuusamon luovutettu alue

Kuusamon luovutetulla aluueella sijaitsevat suuret järvet, kuten Paanajärvi ja Tavajärvi. Näitä järviä ympäröivät tunturit, kuten Tavajärven pohjoispuolella sijaitseva Nuorunen. Nuorusen korkeus merenpinnasta on 577 metriä, ja se on tällä hetkellä Karjalan tasavallan korkein kohta. Paanajärvellä sijaitsee Ruskeakallion 60 metriä korkea pystykallioseinämä.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Raja-Karjala ja Länsi-Karjalan ylänköalue

Raja-Karjala ja Länsi-Karjalan ylänköalue oli pääasiassa harvaan asuttua tai asumatonta metsäistä erämaata, jonka maisemaa leimaavat pitkät ja kapeat harjut sekä lukuisat järvet ja suot. Alueen kallioperä on pääasiassa gneissigraniittia, ja maanpinnan korkeus vaihtelee 100 ja 200 metrin välillä. Maaperä koostuu yleisimmin murtosorasta, mutta myös vierinsoraharjuja on runsaasti. Eloperäisistä maalajeista yleisin on suoturve.  Yleisimpiä suotyyppejä olivat karut rämeet ja rahkanevat. Harjut ovat yleensä luode–kaakko-suuntaisia ja niiden korkeus vaihtelee muutamasta metristä pariinkymmeneen metriin. Vedenjakajaseutuna alueen järvet jakaantuvat eri vesistöjen kesken. Metsien yleisin puu on mänty, jonka lisäksi pienialaisia kuusikoita esiintyy tuoreimmilla mailla. Lehtomaisia metsiä on harvakseltaan.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Laatokan Karjala

Laatokan Karjalassa sijaitsi ns. vihreä vyöhyke, jossa kalkkikivipohjaisen maaperän vuoksi kasvaa yli 500 puu- ja kasvilajia. Alue on ollut asuttua jo tuhansia vuosia seudun ilmaston ja hedelmällisen maaperän vuoksi. Lähimpänä Laatokan rantaa tyypillisiä maisemia ovat Laatokan saaristo, vuonomaiset lahdet ja korkeat mäkimaat. Saaristossa ja Laatokan rannikon läheisyydessä on lukuisia linnavuoria.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Laatokka

Laatokka on Euroopan suurin järvi, ja sen vesipinta-ala on 17700 neliökilometriä,  pituus on 219 kilometriä , ja suurin leveys on 130 kilometriä. Sen keskisyvyys on 52 metriä. Entisen Suomen osuus Laatokasta on syvempää kuin vanha Venäjän osuus, jossa syvin kohta 225 metriä sijaitsee Valamon saaren edustalla. Laatokka on myös maailman 14. suurin järvi, ja sen vesitilavuus on 908 kuutiokilometriä. Järven pinta on vain neljä metriä merenpinnan yläpuolella, ja Laatokassa on yli 500 saarta. Järvi laskee Nevajoen kautta Suomenlahteen. Laatokassa elää yli 40 luonnonvaraista kalalajia ja uhanalainen laatokannorppa.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Valamon saaristo

Suurista Laatokan saarista sijaitsee kaukana rannasta ainoastaan Valamo. Se sijaitsee keskellä Pohjois-Laatokkaa noin 40 kilometriä Sortavalasta etelään. Valamon saaristoon kuuluu noin 50 saarta, joiden yhteispinta-ala on 36 neliökilometriä.  Pääsaaren lisäksi pienemmistä saarista tunnetuin on Hanhipaasi, joka on Laatokan pohjasta nouseva puuton sammaleen ja kukkakasvien peittämä kallioluoto. Sen rannat ovat äkkijyrkät ja viettävät jyrkästi aina 80 metrin syvyyteen saakka.
Luovutettujen alueiden maantieteelliset erityispiirteet > Karjalankannas

Jääkausi ja sen jälkeinen maankohoaminen ovat vaikuttaneet Karjalankannaksen maiseman muodostumiseen. Maa kohoaa alueella edelleen. Kannasta halkova Vuoksi virtaa Saimaasta Laatokkaan. Vuoksen vedenkorkeus on vaihdellut ajan saatossa, ja sen ollessa korkeimmillaan vesistö muodosti Vuoksenlaakson muinaisjärven, jonka rannalle syntyi asutusta metallikaudella.