stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Montenegro Eurovision laulukilpailussa

| Montenegro |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  RTCG
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  12
Ensiesiintyminen:  2007
Paras sijoitus:  13. (2015, 2016 SF)
Huonoin sijoitus:  22. (2007 SF)
Paras pistemäärä:  63 (2014 SF)
Huonoin pistemäärä:  20 (2012)
Montenegro osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa itsenäisenä valtiona Helsingin kisoissa 2007. Tätä ennen Montenegro on ollut mukana kisoissa osana entistä Jugoslaviaa ja Serbian ja Montenegron valtioliittoa. Maa osallistui kisoihin kuitenkin vain kolme kertaa ja vetäytyi vuoden 2009 jälkeen rahoitusongelmiin vedoten. Vuonna 2012 Montenegro teki paluun kisoihin. Se pääsi semifinaaleista finaaliin ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailussa 2014.
Montenegro on esittänyt kappaleensa montenegron kielellä vuosina 2007, 2008, 2013, 2014, 2015 ja 2018 sekä englannin kielellä vuosina 2009, 2012, 2016, 2017, 2019 ja 2022.
Sijoitukset > Kaksivaiheinen loppukilpailu

Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Finaali | Finaali | Semifinaali | Semifinaali | Huom. |
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet | Sijoitus | Pisteet | Huom. |
| 2007 | Stevan Faddy | Ajde, kroči | – | – | 22 / 28 | 33 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
Sijoitukset > Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Finaali | Finaali | Semifinaali | Semifinaali | Huom. |
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet | Sijoitus | Pisteet | Huom. |
| 2008 | Stefan Filipović | Zauvijek volim te | – | – | 14 / 19 | 23 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2009 | Andrea Demirović | Just Get Out of My Life | – | – | 11 / 18 | 44 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2012 | Rambo Amadeus | Euro Neuro | – | – | 15 / 18 | 20 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2013 | Who See feat. Nina Žižić | Igranka | – | – | 12 / 16 | 41 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2014 | Sergej Ćetković | Moj svijet | 19 / 26 | 37 | 7 / 16 | 63 |  |
| 2015 | Knez | Adio | 13 / 27 | 44 | 9 / 17 | 57 |  |
Sijoitukset > Uusi pisteidenlaskujärjestelmä

Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Finaali | Finaali | Semifinaali | Semifinaali | Huom. |
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet | Sijoitus | Pisteet | Huom. |
| 2016 | Highway | The Real Thing | – | – | 13 / 18 | 60 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2017 | Slavko Kalezić | Space | – | – | 16 / 18 | 56 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2018 | Vanja Radovanović | Inje | – | – | 16 / 18 | 40 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2019 | D-Moll | Heaven | – | – | 16 / 17 | 46 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2022 | Vladana | Breathe | – | – | 17 / 18 | 33 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia |
| 2025 | Nina Žižić | Dobrodošli |  |  |  |  |  |
Montenegron äänestyshistoria > Montenegron antamat pisteet

Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Montenegro ei osallistunut kilpailuihin 2010 ja 2011. Vuosina 2007–2009, 2012-2013 ja 2016-2017 maa ei selviytynyt finaaleihin, mutta sai äänestää niissä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien | Montenegron antamat pisteet 2007 lähtien |  |  |
| Maa | 2007 | 2008 | 2009 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | Pisteet |
|  Serbia | 12 | 12 | X | 12 | X | - | 12 | 18 | 66 |
|  Venäjä | 6 | 8 | 0 | 4 | 7 | 0 | 7 | 18 | 50 |
|  Azerbaidžan | – | 0 | 6 | 5 | 12 | 0 | 8 | 7 | 50 |
|  Bosnia ja Hertsegovina | 7 | 10 | 12 | 6 | - | - | - | X | 35 |
|  Albania | X | 7 | 7 | 10 | X | X | 10 | X | 34 |
|  Slovenia | 8 | X | X | X | X | 8 | 4 | X | 28 |
|  Unkari | 0 | X | X | 0 | 0 | 12 | 0 | 7 | 24 |
|  Armenia | 0 | 1 | 0 | X | 0 | 10 | 0 | 10 | 21 |
|  Italia | - | - | - | 2 | 6 | 6 | 6 | 0 | 20 |
|  EJT Makedonia | 10 | X | X | 8 | X | X | X | X | 18 |
|  Kreikka | 0 | 6 | 2 | 0 | 8 | 0 | 0 | X | 16 |
|  Ruotsi | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 | 3 | 5 | 0 | 15 |
|  Norja | X | 0 | 10 | 0 | 4 | 0 | 0 | X | 14 |
|  Ukraina | 2 | 4 | 0 | 0 | 0 | 7 | - | 0 | 13 |
|  Israel | X | 5 | 4 | X | X | X | 3 | 0 | 12 |
|  Tanska | X | 0 | 0 | 0 | 10 | 0 | 0 | X | 10 |
|  Kroatia | X | 2 | 8 | X | X | - | - | 0 | 10 |
|  Moldova | 0 | X | 0 | 3 | 5 | X | X | X | 8 |
|  Valko-Venäjä | 3 | X | X | X | 3 | 1 | X | X | 7 |
|  Bulgaria | 5 | X | X | X | X | - | - | 2 | 7 |
|  Ranska | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 6 |
|  Espanja | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 6 |
|  Islanti | X | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | X | X | 5 |
|  Sveitsi | X | X | X | X | X | 5 | X | X | 5 |
|  Australia | - | - | - | - | - | - | 0 | 4 | 4 |
|  Liettua | 0 | X | 0 | 1 | 0 | X | 0 | 3 | 4 |
|  Turkki | 1 | 0 | 3 | 0 | - | - | - | - | 4 |
|  Latvia | 0 | 3 | X | X | X | X | 0 | 0 | 3 |
|  Itävalta | 0 | X | X | 0 | X | 2 | 0 | 0 | 2 |
|  Puola | X | 0 | X | - | - | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Romania | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | - | 1 |
|  Viro | X | X | 0 | 0 | 0 | X | 1 | X | 1 |
Lähteet: 
| X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun | X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun | X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun | X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun | X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun | X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun |  |  |  |  |
Montenegron äänestyshistoria > Montenegron saamat pisteet

Montenegro ei selviytynyt finaaleihin 2007–2009 ja 2012.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Montenegron saamat pisteet 2014 lähtien
| Maa | 2014 | 2015 | Pisteet |  |  |
|  Armenia | 12 | 8 | 20 |  |  |
|  Slovenia | 7 | 10 | 17 |  |  |
|  EJT Makedonia | 12 | 4 | 16 |  |  |
|  Albania | 6 | 6 | 12 |  |  |
|  Serbia | - | 12 | 12 |  |  |
|  Azerbaidžan | 0 | 2 | 2 |  |  |
|  Ruotsi | 0 | 2 | 2 |  |  |
Lähteet: 
X = maa ei selviytynyt finaaliin, – = maa ei osallistunut kilpailuun.
Yuan T. Lee

| Yuan T>  Lee.李遠哲 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  李遠哲
Syntynyt: 19. marraskuuta 1936 (ikä 88) Hsinchu, Taiwan
Kansalaisuus:   Taiwanilainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Taiwanin kansallinen yliopisto Kansallinen Tsing Hua -yliopisto Kalifornian yliopisto (Berkeley)
Väitöstyön ohjaaja:  Bruce H. Mahan
Instituutti:  Kalifornian yliopisto (Berkeley) Chicagon yliopisto Lawrence Berkeley National Laboratory Academia Sinica
Tutkimusalue:  Fysikaalinen kemia
Tunnetut työt:  Molekyylisuihkumenetelmä
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1986)
Yuan T. Lee  (kiin.: 李遠哲; pinyin: Lǐ Yuǎnzhé;19. marraskuuta 1936 Hsinchu, Taiwan
) on taiwanilainen reaktiokineetikko, jonka päätutkimusalana oli alkeisreaktioiden reaktiodynamiikka. Hänet palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla vuonna 1986 alkeisreaktioiden dynamiikan tutkimisesta molekyylisuihku-menetelmällä. Vuoden 1986 palkinto oli jaettu Leen, Dudley R. Herschbachn ja John Charles Polanyin kesken.
Akateeminen ura

Lee suoritti lukion oppimäärän Hsinchu:ssa kun Taiwan oli vielä Japanin miehittämänä. Koulunkäynti keskeytyi ajoittain toisen maailman sodan aikana liittoutuneiden pommittaessa Taiwanissa olevia japanilaisia sotajoukkoja. Vasta kun sodan jälkeen Taiwan liitettiin Kiinaan, Leelle mahdollistui suorittaa koulukäynti loppuun. Kouluaikana hän pelasi pöytätennistä ja tennistä, ja soitti trumpettia tai huilua. Lee oli myös innokas lukija ja itse asiassa lukemansa kirja Marie Curien elämänkerrasta innosti hänet tieteen pariin.
Lee suoriutui lukiosta erinomaisin arvosanoin v. 1955 ja tämän vuoksi hänet hyväksyttiin ilman pääsykokeita Taiwanin kansalliseen yliopistoon ja jo ensimmäisen opiskeluvuoden jälkeen hän päätti suuntautua kemian opiskeluun. Lee suoritti alemman kandidaatin tutkinnon ja opinnäytetyössään hän käytti elektroforeesia. Tämän jälkeen v. 1959 Lee meni Tsinghua-yliopistooon, jossa suoritti vuonna 1961 maisterin tutkinnon luonnon radioisotoopimittauksista. Sitten Lee oli vielä tutkimusapulaisena Tsinghua-yliopistossa tekemässä joitakin molekyylin rakennemäärityksiä röntgensädemittauksilla, ennen kuin v. 1962 lähti Kalifornian yliopistoon jatko-opiskeliaksi. Lee väitteli tohtoriksi v. 1965. Hänen väitöstyönsä ohjaaja oli Bruce Mahan ja aiheena oli elektronisesti virittyneiden alkaliatomien kemi-ionisaatio.
Lee on mm. National Academy of Sciencesin (vuodesta 1979) ja Academia Sinican (vuodesta 1980) jäsen. Lee nimitettiin järjestön johtajaksi v. 1994, jonka vuoksi hän joutui luopumaan vuonna 1974 samastaan USA:n kansalaisuudesta. Leen ollessa johtajana julkaistiin taiwanilaisille oppilaille osoitettu kirja Taiwanin historiasta (Knowing Taiwan).
Leelle myönnettiin Faraday-luennoitsijapalkinto (Michael Faradayn mukaan) v. 1992.
Tieteellinen työ

Kalifornian yliopistossa Bruce Mahan tutkimusryhmässä Lee kiinnostui ioni-molekyyli -reaktioista ja molekyysisuihku-menetelmästä reaktion dynamiikan tutkimisessa. Tutkimuksen esimerkkireaktiona tästä kiinnostuksesta oli N2+ + H2 -> N2H+ + H. Lee liittyi väitelleenä Dudley R. Herschbach:n tutkimusryhmään Harvardin yliopistossa v. 1967. Tutkimuskohteena hänellä oli (Robert Gordon'in kanssa) molekyylisuihku-mittalaitteistolla kaksiatomisten alkalimetallien ja vetyatomien väliset reaktiot. Samaan aikaan Lee rakensi teknisen henkilökunnan auttamana uutta molekyylisuihku-mittalaitetta ja myöhemmin sillä tutkittiin reaktiota Cl + Br2 -> BrCl + Br.
Seuraavana vuonna Lee siirtyi Chicagon yliopistooon apulaisprofessoriksi. Vuonna 1973 Lee nimitettiin kemian professoriksi. Seuraavana vuonna Lee palasi päätutkijaksi Ernest Lawrencen perustamaan kansalliseen laboratorioon Kalifornian Berkleyhin.
Leen perustutkimus molekyylisuihku-mittalaitteistolla kohdistui määrittämään kemiallisen reaktion lähtöaineineen reaktiivisuuden riippuvuutta molekyylien suuntautuneisuuteen, reaktion välituotteisiin ja reaktion mekanismiin. Tutkittavan alkeisreaktion dynamiikan ymmärtäminen edellytti reaktion tuotteiden sirontakulmien ja nopeusjakaumien mittaamista.
Joona Räsänen

| Joona Räsänen |
| --- | --- |
 Joona Räsänen Suomi-areena-tapahtumassa 2014.
Lohjan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja
 2013–  
Sosialidemokraattisten nuorten puheenjohtaja
 2012–2016  
Seuraaja:  Mikkel Näkkäläjärvi
Kansanedustaja
 2015–2019, 2023–  
Ryhmä/puolue:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1987 (ikä 37) Lohja
Tiedot
Puolue:  SDP
Aiheesta muualla
www.joonarasanen.fi
Joona Juhani Räsänen (s. 24. helmikuuta 1987 Lohja) on suomalainen SDP:n poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä. Räsänen putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Räsänen valittiin uudestaan kansanedustajaksi vuonna 2023
Räsänen toimi Demarinuorten puheenjohtajana toukokuusta 2012 toukokuuhun 2016. Hän oli myös SDP:n puoluevaltuuston jäsen vuosina 2010–2017 ja on toiminut Lohjan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana marraskuusta 2012 lähtien. Eduskunnassa Räsänen oli hallintovaliokunnan ja tulevaisuusvaliokunnan jäsen. Hän oli Kuntaliiton hallituksen jäsen kaudella 2013–2017.
Räsänen kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan Yhteislyseon lukiosta vuonna 2006. Hän valmistui Saimaan ammattikorkeakoulusta liiketalouden tradenomiksi pääaineenaan yritysten ja taloushallinnon juridiikka vuonna 2012. Hän toimi vuodet 2009–2010 Saimaan ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan hallituksen (SAIKO) puheenjohtajana. Vuonna 2011 hän oli SAMOK ry:n varapuheenjohtaja. Räsänen on työskennellyt myyjänä (2002–2007), pankin toimihenkilönä (2008–2010) ja yrittäjänä (2012–). Sotilasarvoltaan hän on alikersantti.
Joona Räsänen on Antti Rinteen kummipoika.
Miko Kailiala

| Miko Kailiala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1993 (ikä 31)  Suomi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Miklu
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:  Zug United
Pelinumero:  87
Pituus:  180
Paino:  73
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
 2007–2013: SBS Lieto TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2010–2013 2013–2016  2016–2017 | TPS Salibandyseura Viikingit EräViikingit | 67 (81+26=107) 48 (48+23=71) | 67 (81+26=107) 48 (48+23=71) |
Maajoukkue
| 2010–2012 2012– |  Suomi U-19  Suomi | 16 (14+7=21) 17 (5+6=11) | 16 (14+7=21) 17 (5+6=11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.Salibandyn MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.Salibandyn MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.Salibandyn MM-kisat  | Maa:   Suomi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Praha 2018 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Riika 2016 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Göteborg 2014 | Salibandy |  |
Miko Kailiala (s. 15. tammikuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edustaa Salibandyliigassa pelaavaa TPS:ää. Kailialan pelipaikka on hyökkääjä.
Ura

Kailiala on lietolaisen SBS Liedon kasvatti. Hän siirtyi Turkuun TPS:n junioreihin vuonna 2007. Kaudelle 2010–2011 hänet nostettiin Salibandyliigassa pelaavaan miesten edustusjoukkueeseen. Kailialan läpimurto liigassa tapahtui kaudella 2011–2012, jolloin hän teki 26 pelaamassaan ottelussa 37+9=46 tehopistettä. Kauden päätteeksi hänet valittiin vuoden parhaaksi poikajunioriksi Suomessa.
Kaudelle 2012–2013 Kailiala nimettiin 19-vuotiaana joukkueensa kapteeniksi. Hän merkkautti 26 runkosarjan ottelussa tehot 37+15=52. TPS eteni pudotuspeleihin, mutta hävisi puolivälierissä Happeelle voitoin 3–2. Kailiala oli myös pudotuspeleissä joukkueensa pisteykkönen pelaten viisi ottelua tehoin 9+1=10.
Kaudelle 2013–2014 Kailiala siirtyi helsinkiläisen SSV:n riveihin. SSV:n kanssa hän on saavuttanut kaksi SM-pronssia (2014, 2015).
Kaudella 2022–2023 Kailiala johdatti joukkueensa kapteenina TPS:n seurahistorian ensimmäiseen miesten Suomen mestaruuteen, kun joukkue kaatoi Nokian KrP:n F-liigan finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Liigatilastot

| Kausi | Joukkue | Runkosarja> O | Runkosarja> M | Runkosarja> S | Runkosarja> P | Runkosarja> J | Pudotuspelit> O | Pudotuspelit> M | Pudotuspelit> S | Pudotuspelit> P | Pudotuspelit> J |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003–2004 | TPS | 15 | 7 | 2 | 9 | 8 | – | – | – | – | – |
| 2004–2005 | TPS | 26 | 37 | 9 | 46 | 15 | – | – | – | – | – |
| 2005–2006 | TPS | 26 | 37 | 15 | 52 | 4 | 5 | 9 | 1 | 10 | 2 |
| 2006–2007 | SSV | 24 | 27 | 6 | 33 | 8 | 8 | 7 | 5 | 12 | 2 |
| 2007–2008 | SSV | 24 | 21 | 17 | 38 | 8 | 8 | 14 | 1 | 15 | 2 |
| 2008–2009 | SSV | 26 | 31 | 15 | 46 | 29 | 12 | 8 | 7 | 15 | 4 |
| 2009–2010 | EräViikingit | 24 | 36 | 15 | 51 | 4 | 13 | 21 | 10 | 31 | 2 |
| 2010–2011 | EräViikingit | 21 | 29 | 16 | 45 | 6 | 7 | 5 | 5 | 10 | 2 |
Liigatilastot > Maajoukkueessa

Toukokuussa 2011 Kailiala oli voittamassa alle 19-vuotiaiden salibandyn maailmanmestaruutta, kun Suomi voitti Saksan Weißenfelsissa pelatun turnauksen loppuottelussa Ruotsin maalein 4–3. Kailiala teki ottelussa Suomen 4–2-voittomaalin.
Kailiala debytoi miesten A-maajoukkueessa keväällä 2012. Hänet valittiin edustamaan Suomea vuoden 2014 MM-kilpailuihin Göteborgissa. Suomi voitti turnauksessa hopeaa.
Hän edusti Suomea myös seuraavissa, vuonna 2016 Riiassa järjestetyissä MM-kisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Hän teki turnauksessa viisi maalia.
Kailiala oli maajoukkueen mukana myös Sveitsissä järjestetyissä vuoden 2022 MM-kisoissa, joissa Suomi voitti pronssia.
Aiheesta muualla

Miko Kailiala UrheiluSuomi.comin sivuilla
Miko Kailiala pelaajatilastointi NHL Finns
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2014
5 Manninen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
11 Moilanen |
13 Töllikkö |
15 Kailiala |
16 Koskelainen |
17 Lamminen |
18 Kapanen |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Hänninen |
27 Hyvärinen |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
33 Lax |
48 Ikonen |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2016
6 Savonen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Aro |
11 Moilanen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
27 Junkkarinen |
28 Ihme |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
50 Tiitu |
61 Kotilainen |
77 Johansson |
81 Manninen |
87 Kailiala |
Valmentaja Kettunen
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2018
5 Hautaniemi |
8 Kivilehto |
9 Salin |
16 Piha |
17 Lamminen |
18 Kapanen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
35 Toriseva |
36 Lastikka |
56 Savonen |
61 Kotilainen |
66 Leikkanen |
77 Johansson |
87 Kailiala |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2020
5 Hautaniemi |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Heikkilä |
12 Sikkinen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
27 Junkkarinen |
30 Stenfors |
35 Toriseva |
36 Lastikka |
41 Kaltiainen |
61 Kotilainen |
66 Leikkanen |
73 J. Kainulainen |
76 R. Kainulainen |
77 Johansson |
81 Lehkosuo |
87 Kailiala |
Valmentaja Nykky
Maailmanmestaruuskilpailut 2022
Eastern Promises

| Eastern Promises |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Cronenberg
Käsikirjoittaja:  Steven Knight
Tuottaja:  Paul Webster Robert Lantos
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Peter Suschitzky
Leikkaaja:  Ronald Sanders
Pääosat:  Naomi Watts Viggo Mortensen Vincent Cassel Armin Mueller-Stahl Brice Stratford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Focus Features
Levittäjä:  Focus Features Netflix Fandango at Home iTunes
Ensi-ilta:  14. syyskuuta 2007
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eastern Promises on David Cronenbergin ohjaama draamaelokuva Lontoossa toimivasta venäläismafiasta. Elokuvan ensi-ilta oli 8. syyskuuta 2007 Toronton elokuvajuhlilla, jossa se voitti yleisöpalkinnon. Elokuva on myös ehdolla kolmen vuoden 2008 Golden Globe -palkinnon saajaksi: miespääosasta, musiikista ja parhaan draamaelokuvan sarjassa. Nikolai Luzhinin roolia näytellyt Viggo Mortensen oli myös ehdokkaana vuoden 2008 parhaan miespääosan Oscar-palkintoon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Viggo Mortensen  | … |  Nikolai Luzhin  |
|  Naomi Watts  | … |  Anna Ivanovna Khitrova  |
|  Vincent Cassel  | … |  Kirill  |
|  Armin Mueller-Stahl  | … |  Semjon  |
|  Jerzy Skolimowski  | … |  Stepan  |
|  Mina E. Mina  | … |  Azim  |
Juoni

Tarina sijoittuu Lontooseen, jossa Naomi Wattsin esittämä kätilö Anna on työvuorossa, kun paikalle tuodaan raskaana oleva 14-vuotias tyttö. Tyttö synnyttää tyttövauvan, mutta kuolee itse. Anna ottaa kuolleen nuoren äidin päiväkirjan selvittääkseen hänen sukulaisensa. Päiväkirjassa vaikuttaa olevan jotakin mikä kiinnostaa venäläistä mafiaa. Anna kohtaa myös mafialle työskentelevän ammattirikollisen, Viggo Mortensenin esittämän tatuoidun Nikolain. Nikolai tekee mafialle sekalaisia väkivaltaisia töitä mutta kutsuu itseään vain kuskiksi. Nikolai auttaa "kapteeniaan", Vincent Casselin esittämää Kirilliä hävittämään ruumiin käsiteltyään sen ensin.
Annan ottama päiväkirja aiheuttaa suuria ongelmia ja Anna kohtaa Nikolain useasti ja heille kehkeytyy erikoinen suhde, joka on osa tapahtumaketjua johon kuuluu muun muassa murhia ja salaliittoja. Kaikki saa uuden käänteen kun mafiapomo Semjon lupaa Annalle tiedot vauvan perheestä, jos saa päiväkirjan. Annan setä Stepan on tätä ideaa vastaan mutta Anna suostuu. Nikolai hakee kirjan, mutta ei anna osoitetta. Anna tuohtuu ja vaatii osoitetta Nikolailta. Stepan kiihtyy ja sylkee Nikolain kasvoille, joka suhtautuu tähän aivan tyynesti. Nikolai vie päiväkirjan Semjonille, joka polttaa sen ja käskee Nikolain tappaa Annan sedän.
Tšetšenialainen rikollisryhmä puolestaan tahtoo Semjonin pojan Kirillin päätä vadille, koska tämä järjesti tšetšeeniryhmän jäsenen kuoleman. Semjon järjestää asioita ja Nikolai otetaan mafian sisäpiiriin, mutta pian selviää että tarkoitus oli tehdä Nikolaista syyllinen tšetšeenin murhaan ja samalla koston kohde. Parturi Azim, joka oli osallisena murhaan, houkuttelee Nikolain saunaan, jossa mafian miehet iskevät. Nikolai taistelee vastaan, haavoittuu pahasti mutta tappaa molemmat hyökkääjät.
Nikolai viedään sairaalaan, jossa Anna vierailee hänen luonaan. Anna haluaa tietää mitä hänen sedälleen on tapahtunut. Nikolai kertoo, että hänen piti lähettää Annan setä taivaaseen mutta Nikolai lähetti hänet Skotlantiin turvaan. Poliisi vierailee Nikolain luona jolloin paljastuu, että Nikolai on Venäjän tiedustelupalvelu FSB:n agentti, joka soluttautui mafiaan ja neuvoo työnantajalleen miten he saavat Semjon vankilaan, jolloin Nikolai saisi vallan mafiassa. Semjon käskee Kirillin tappaa vauva, sillä vauva on ainoa todiste rikoksesta, alaikäiseen sekaantumisesta. Kirill hakee vauvan jolloin Anna järkyttyy ja hyökkää Nikolain kimppuun ja syyttää tätä vauvan katoamisesta. Nikolai ei tiedä asiasta, mutta tietää minne Kirill vie vauvan.
Kirill itkee meren rannalla, hänen pitäisi hukuttaa vauva, mutta hän ei halua. Anna ja Nikolai saapuvat paikalle. Nikolai puhuu Kirillin ympäri ja sanoo, että valta mafiaperheessä on nyt hänen ja Kirillin. Anna ottaa vauvan, Kirill ja Nikolai lähtevät. Anna pysäyttää Nikolain vielä ja haluaa tietää kuka hän on. Nikolai ei sano nimeään. Anna ja Nikolai suutelevat ja Kirill poistuu.
Anna päättää kasvattaa vauvan itse. Nikolai puolestaan siirtyy mafian johtoportaaseen. Elokuva loppuu kohtaukseen jossa Nikolai istuu ravintolassa, yksin.
Vastaanotto

Uuden Suomen Susanna Bell luonnehti elokuvaa katsomisen arvoiseksi trilleriksi, vaikka siinä on monia vastenmielisen väkivaltaisia kohtauksia. Hän kehuu etenkin Viggo Mortensenin salaperäistä ”hyvän” gangsterin hahmoa, jota kukaan muu ei olisi voinut esittää: ”Hollywoodissa ei ole toista tarpeeksi karunnäköistä näyttelijää. Mortensenissa on näyttelijänä monia hyviä puolia, ja tässä elokuvassa näemme ne kaikki.”
Film-O-Holic-elokuvasivuston Niko Jekkonen piti elokuvaa ohjaajansa näköisenä rankkana ja rosoisena tuotantona, jonka nappiin osuneet roolisuoritukset lumoavat erilaisilla tulkinnoillaan venäläisyydestä. ”Cronenberg kuvaa väkivaltaa tapansa mukaan eksplisiittisesti. Kurkkuja viilletään ja sormia katkotaan kaunistelemattomissa kuvissa.”