stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Äänekosken–Suolahden rautatie
Kalusto > Muistomerkkiveturi

Viides eli Puolustusvoimilta ostettu uusin höyryveturi ÄSR5 (Orenstein & Koppel 7194/1914, 0-6-0T), ”Kukkopilli”, on yhdessä avoimen propsivaunun kanssa muistomerkkinä Äänekosken puistossa.
Veturi tuli Äänekoskelle vuonna 1943, mutta se ei ehtinyt mukaan julkiseen liikenteeseen, koska tarvittiin kasvavaan tukinajoon; se kylläkin kiskoi purkujunia Suolahdesta. Veturiin asennettiin romutetusta ÄSR 2 Porter -veturista peräisin olleet suuremmat vesisäiliöt, koska sen alkuperäinen runkotankki todettiin liian pieneksi laajalla tehdasalueella liikkumiseen. Veturi poistettiin liikenteestä vuonna 1964 katsastuksen umpeutuessa; katsastusta ei uusittu, koska veturia olisi tarvittu enää liikkuvana höyrynantajana, ja vanha ykkösveturi oli siinä suhteessa tehokkaampi.
Veturin kohtaloihin liittyy mielenkiintoinen tapaus vuodelta 1944: kun Valvontakomissio tarkasti suomalaisia teollisuusratoja etsiessään sotakorvausten ennakkomaksuksi sopivia kapearaidevetureita, myös Äänekosken kalusto tarkastettiin. Termospullo ja Porterit katsottiin vanhentuneiksi ja moottoriveturi muuten sopimattomaksi. Eräs venäläinen keksi vaatia, että viitosveturi kuuluisikin Tallinnan linnoitusradalle – josta se olikin peräisin – ja siis palautettava Neuvostoliittoon.lähde?selvennä Tästä ei ylempi taho ollut järin innostunut, mutta sen sijaan ehdotettiin, että tilalle annettaisiin 1–2 uudenaikaisempaa veturia, joiden hinnan SOTEVA velkoisi Äänekoski-yhtiöltä.
Tähänkään ei lopultakaan tarvinnut mennä: pitkän ja hermostuttavan etsinnän jälkeen löytyi Valtionarkistosta paperi, jonka mukaan entinen Tallinnan linnoitusveturi oli luovutettu Suomelle omaksi jo vuonna 1922, kun itsenäistymisen yhteydessä vuosina 1917–1918 molemmin puolin rajaa eksynyttä rautatiekalustoa vaihdeltiin edes ja takaisin.
Asiasta käytiin vielä runsaasti sapekasta kirjeenvaihtoa; veturia koskevien tyrkytyskirjeiden kaksoiskappaleita ja luonnoksia löytyy Kansan Arkistosta Aimo Aaltosen ja  Ville Pessin jälkeenjääneistä papereista.
Veturi ja yksi kaksiakselinen propsivaunu päätettiin museoida paikkakunnalla. Pitkän odotuksen jälkeen yhdistelmä asetettiinkin tehtaiden pihaan, josta se siirrettiin nykyiselle paikalleen yleiseen puistoon vuonna 2007.
Niiden siirrosta Museorautatielle neuvottelut ovat käynnistymässä.milloin?
Virkakunta > Virkapuvut

Radalla ei käytetty varsinaisia virkapukuja; konduktööreillä, lastausmestarilla ja Äänekosken asemapäälliköllä oli julkisen liikenteen loppuun asti SVR:n ja vuodesta 1922 VR:n virkalakit, jotka heille hankki radan liikennepäällikkönä toiminut Suolahden asemapäällikkö. Äänekosken asemapäällikkö Sarnila sai jopa vuonna 1920 käyttöön tulleen junasuorittajan punaisen virkalakin. Tämä virkalakki on edelleen tallessa yksityisessä kokoelmassa.
Rahastuslaukut ja pihdit sekä pilettien leimauskoneet ostettiin valtionrautateiltä.
Veturinkuljettajat, lämmittäjät ja jarrumiehet käyttivät enimmältään kiiltolippaista Vega-lakkia, jollainen oli alusta asti ja on yhä (vuonna 2019) Äänekosken tehtaiden metallimiesten epävirallinen tunnus; parilla kuljettajalla oli valtionyhtiön virkaveljeltä saatu veturinkuvakokardi, ja höyrysäiliöveturin kuljettajalla koulutusajalta peräisin ollut valtionyhtiön kuljettajanlakki.
Muuten virkapukuina käytettiin tuon aikakauden ns. parempia vaatteita eli ns. jätkänpuseroa, pussihousuja ja jatsari-saappaita. Konduktööreillä ja asemapäälliköllä oli lisäksi kauluspaita ja solmio.
Virkalakit katosivat käytöstä noin vuonna 1946 kun julkinen liikenne loppui; samoin pyhävaatteet vaihtuivat haalareihin ja metallimiesten lakki tuli yleiskäyttöön. Kiiltovartiset paremmat saappaatkin vaihdettiin kumiteräsaappaisiin.
Aiheesta muualla

Minkiön höyryfestivaali (Arkistoitu – Internet Archive), tietoja ÄSR1 -veturista
Äänekoski–Kivijärvi-radan silta Parantalankoskella
Höyrysäiliöveturi ÄSR 3 Minkiöllä
Moottoriveturi ÄSR 4 "Mummo"  Minkiöllä
ÄSR 5 ”Kukkopilli” -veturi muistomerkkinä Äänekoskella
Junanlähettäjän virkalakki M20, jollaisen Äänekosken asemapäällikkö sai käyttöönsä; Olavi Kilpiön rautatiekokoelmat.

Lakissa on virheellisesti kaksi eri aikakausien lakkimerkkiä. Alempi on Liikenneosaston osastomerkki M20, joka kiinnitettiin lakin kupuun, ei paarteeseen. Sen kanssa ei käytetty muita merkkejä.
Chad Muska

Chad Muska, 2017
Chad Muska (s. 20. toukokuuta 1977 Lorain, Ohio) on yhdysvaltalainen ammattirullalautailija.
Hän on myös vaate- ja kenkäsuunnittelija, valokuvaaja sekä DJ/tuottaja.
Elämäkerta

Muska syntyi Loranissa, Ohiossa. Myöhemmin hän muutti Phoenixiin, Arizonaan, jouduttuaan hankaluuksin lukiossa. Hän aloitti rullalautailun ollessaan 10-vuotias.
Chad Muska on ollut pelihahmona kuudessa ensimmäisessä Tony Hawk’s -pelisarjan pelissä (Tony Hawk's Pro Skaterista Tony Hawk's Underground 2:seen). Hän on ollut myös mukana Shorty's Skateboard's -skeittileffoissa Guilty, Fulfill The Dream ja How To Go Pro.
Aiheesta muualla

Element Skateboards: Chad Muska (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
The Sicilian Defence

| The Sicilian Defence The Alan Parsons Project |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. maaliskuuta 2014
 Tuottaja(t): Alan Parsons
 Tyylilaji: elektroninen musiikki
 Kesto: 39.52
 Levy-yhtiö: Arista
The Alan Parsons Projectin muut studioalbumit
| Freudiana 1990 | The Sicilian Defence 2014 |   |
The Sicilian Defence on brittiläisen progressiivisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin studioalbumi, joka äänitettiin vuonna 1979 mutta julkaistiin vasta 2014. Albumi on nimetty sisilialaisen puolustuksen mukaan, ja se koostuu kosketinsoittimilla rumpukonetaustan päälle soitetuista instrumentaaleista.
1970-luvun lopulla Arista Records vaati The Alan Parsons Projectilta uutta albumia. Levytyssopimuksensa vaatimukset täyttääkseen Alan Parsons ja Eric Woolfson äänittivät nopealla aikataululla niin huonon albumin, että Arista hylkäsi sen. Tämän jälkeen he perustelivat vuorostaan Arista Recordsin rikkoneen levytyssopimusta ja neuvottelivat itselleen edullisemman sopimuksen. The Sicilian Defencen nimi heijasteli sen asemaa neuvottelutaktiikkana – albumi oli yhtyeen puolustusliike šakkipelissä levy-yhtiötä vastaan.
The Sicilian Defence pysyi vuosien ajan julkaisemattomana. Parsons ei kuunnellut albumia sen äänittämisen jälkeen lainkaan eikä edes omistanut kopiota siitä. Vuonna 2005 hän ilmoitti, ettei albumia koskaan julkaistaisi, ja kertoi toivovansa, että nauhat olivat vuosien saatossa tuhoutuneet. Vuonna 1979 äänitetyn Eve-albumin 2008 julkaistulla uusintapainoksella oli tästä huolimatta yksi The Sicilian Defencen kappale. Woolfson löysi sävelmän etsiessään bonuskappaleiksi sopivaa materiaalia ja nimesi sen ”Elsie’s Themeksi” nuorimman lapsenlapsensa mukaan.
Vuonna 2014 koko The Sicilian Defence julkaistiin osana The Alan Parsons Projectin koko tuotannon sisältävää The Complete Albums Collection -boksia. Tuolloin Parsons kommentoi: ”Älkää pidättäkö hengitystänne. Se on kiinnostava [levy], mutta kaukana mestariteoksesta.”
Soundi-lehden Juha Seitz arvosteli The Sicilian Defencen seuraavasti: ”Eric Woolfsonin shakkiharrastuksen parista nimensä napannut kiekko paljastuu raakilemaiseksi instrumentaaliteokseksi, joka ajautuu kelailemaan tyhjänpäiväisiä syntikkakuvioita. Kuulemma Parsons ja Woolfson olivat pitkään levyn markkinoille tuuppaamista vastaan, mutta fanien kiihkeä painostus muutti mielipiteet.”
Kappaleet

Kaikki kappaleet on merkitty Eric Woolfsonin säveltämiksi.
”P-K4” – 5:00
”P-QB4” – 6:22
”Kt-KB3” – 3:07
”...Kt-QB3” – 1:15
”P-Q4” – 3:54
”PxP” – 3:27
”KtxP” – 4:01
”Kt-B3” – 0:53
”Kt-QB3” – 8:16
”P-Q3” – 3:30
Kokoonpano

Alan Parsons – koskettimet, syntetisaattori, ohjelmointi, tuottaja, äänitys
Eric Woolfson – piano
Svartvik

| Svartvik |
| --- | --- |

 Svartvik
 Koordinaatit: 62°19′00″N, 17°22′00″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Medelpad
Kunta:  Sundsvall
Väkiluku (31.12.2023):  843
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Svartvik on taajama Sundsvallin kunnassa Västernorrlandin läänissä Medelpadin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 843 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svartvik Wikimedia Commonsissa
Skottsund

| Skottsund |
| --- | --- |
 Skottsund
 Koordinaatit: 62°17′00″N, 17°23′00″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Medelpad
Kunta:  Sundsvall
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skottsund on asuinalue Sundsvallin kunnassa Västernorrlandin läänissä Medelpadin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Kvisslebyn kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skottsund Wikimedia Commonsissa
Minna

| Minna |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  26. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  10. syyskuuta
Muunnelmia:  Minttu
Vastineita eri kielissä:  ?
Nimen alkuperä:  Lyhentymä nimestä Vilhelmiina
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minna on yleinen suomalainen naisen etunimi. Se on muunnettu nimestä Vilhelmiina. Vilhelmina-nimi on puolestaan germaanista alkuperää ja Wilhelmin sisarnimi.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 31 157 henkilöä on saanut etunimekseen Minna. Heistä yli puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Kuvitteellisia Minnoja

”Minna”, Mikko Alatalon esittämä vuoden 1986 Syksyn sävel -laulukilpailun voittaneen kappaleen nimihenkilö.
Minna Haavisto, (o.s. Alajoki), tv-sarjassa Uusi päivä
Minna Salonen, tv-sarjassa Salatut elämät
Sitruspuut

| Sitruspuut |
| --- | --- |
 Pomelo (Citrus maxima)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Ruutakasvit Rutaceae
Suku::  Sitruspuut Citrus  L.
Katso myös
   Sitruspuut Wikispeciesissä   Sitruspuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sitruunoita
Sitruspuut (Citrus) on ruutakasvien (Rutaceae) heimoon kuuluva suku, jonka monia lajeja viljellään hedelmiensä eli sitrushedelmien tuottamiseksi. Tärkeimpiä viljelyalueita ovat subtrooppisilla ja trooppisilla vyöhykkeillä sijaitsevat Etelä-Kiina, Välimeren seutu (erityisesti Espanja, Italia ja Kreikka), Israel, Etelä-Afrikka sekä osat Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Sitruspuut ovat ainavihantia nahkealehtisiä puita, jotka kasvavat noin 5–15 metriä korkeiksi. Puut kukkivat keväisin vaalein kukin. Hedelmät ovat monilohkoisia. Hedelmien kypsyminen saattaa usein kestää yli vuoden, minkä vuoksi puussa voi olla samaan aikaan sekä kukkia, raakileita että hedelmiä. Tarkassa kasvitieteellisessä määrittelyssä sitrushedelmät ovat marjoja, sillä niiden hedelmälohkoissa on useampi kuin yksi siemen.
Lajeja

Eri tutkijat eivät ole yksimielisiä siitä, kuinka monta lajia Citrus-sukuun kuuluu. Asian selvittämistä vaikeuttaa lajien helppo risteytyminen keskenään. On arveltu, että suvun kolme kantalajia olisivat sukaattisitruuna, pomelo ja mandariini, ja että kaikki muut olisivat syntyneet näiden risteytyminä. Nämä kantalajit esiintyvät Itä-Aasiassa myös villeinä, useimmat muut tunnetaan ainoastaan viljeltyinä. Greipin tiedetäänkin varmuudella syntyneen appelsiinin ja pomelon risteytymänä.
Seuraavia pidetään yleisesti omina lajeinaan:
limetti (Citrus aurantiifolia)
pomeranssi eli hapanappelsiini (Citrus aurantium)
bergamotti (Citrus bergamia)
sitruuna eli mehusitruuna (Citrus limon)
pomelo (pummelo) (Citrus maxima)
sukaattisitruuna (Citrus medica)
mandariini (Citrus reticulata)
appelsiini (Citrus sinensis)
Tavallisimpia sitruspuiden risteymiä ovat:
Citrus × junos
Citrus × latifolia – persianlimetti
Citrus × paradisi – greippi
Citrus × tangelo – rumeliini eli tangelo eli ugli
Läheistä sukua sitruspuille ovat myös pienihedelmäiset fortunellat (Fortunella), jotka risteytyvät sitruspuiden kanssa. Risteymäsuku on kumkvatit (× Citrofortunella), ja siihen kuuluvat limekvatti eli pikkulimetti (× Citrofortunella floridana) sekä kumkvatti eli kääpiösitrus (× Citrofortunella microcarpa).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Sitruspuut (Citrus)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Citrus
United States Department of Agriculture (USDA): Citrus (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Citrus spp. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Citrus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q81513  Wikispecies: Citrus  APDB: 189500  APNI: 69970  BioLib: 62166  BOLD: 179688  CoL: 3QB2  EoL: 61101  EPPO: 1CIDG  FNA: 107164  FoAO2: Citrus  FoC: 107164  GBIF: 3190155  GRIN: 2640  iNaturalist: 54297  IPNI: 35646-1  IRMNG: 1322637  ITIS: 28882  NBN: NHMSYS0000457359  NCBI: 2706  NZOR: 0b7ae159-a1ec-4660-9315-b5a2de34ee6b  Open Tree of Life: 929678  PLANTS: CITRU2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30022289-2  Tropicos: 40009461  WFO: wfo-4000008411
Dingersjö

| Dingersjö |
| --- | --- |
 Dingersjö
 Koordinaatit: 62°16′00″N, 17°23′00″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Medelpad
Kunta:  Sundsvall
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dingersjö on asuinalue Sundsvallin kunnassa Västernorrlandin läänissä Medelpadin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muoosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Kvisslebyn kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dingersjö Wikimedia Commonsissa
Tapani Suonto

Tapani Suonto on kristillisen One Way Mission -järjestön toiminnanjohtaja, joka on toiminut evankelistana ja raamatunopettajana vuodesta 1975 lähtien.Hän aloitti kristittynä trubaduurina ja on julkaissut vuosien aikana useita omia äänitteitä. Päätoimiseksi evankelistaksi hän lähti aluksi Kansan Raamattuseuran piirissä. Myöhemmin hän toimi kansainvälisen lähetysjärjestön Youth With a Missionin palveluksessa.
Suonnon johtama toiminta laajeni vähitellen myös ulkomaille, ja nykyisin työ tunnetaan nimellä One Way Mission. Järjestöllä on toimintaa muun muassa Kiinassa, Mongoliassa, Venäjällä, Intiassa, Nepalissa, Ugandassa, Israelissa ja Virossa.
Kirjallinen tuotanto

Tapahtui perjantaina, Päivä oy 1987, ISBN 951-622-386-9
Lauri - Hän nousi roskalaatikosta presidenttien rinnalle, Perjantai-koti ry & Ristiretki Via Dolorosa ry 1998, ISBN 951-979-770-X
Kohti auringonnousua, One Way Mission ry 1998, ISBN 951-979-771-8
Valmistu Jumalan käyttöön. Osa 1, One Way Mission ry 1999, ISBN 951-97977-2-6
Rakastatko sinä minua? Evankelistan tie läpi tyynen ja myrskyn, One Way Mission ry 2001, ISBN 951-979-773-4
Erämaasta elämään - tienviittoja erämaahan eksyneelle, One Way Mission ry 2001, ISBN 951-979-775-0
Valmistu Jumalan käyttöön. Osa 2, One Way Mission ry 2008, ISBN 978-951-979-778-6
Näky voittavasta seurakunnasta, One Way Mission ry 2010, ISBN 951-979-779-3
Ole turvallisella mielellä, One Way Mission ry 2013, ISBN 978-952-676-213-5
Kuinka tunnistaa eksytys, One Way Mission ry 2015, ISBN 978-952-67621-9-7
Tie ihmeiden maailmaan, One Way Mission ry 2015, ISBN 978-952-683-661-4
Johdatatko sinä minua?, One Way Mission ry 2018, ISBN 978-952-683-669-0
Jeesus on tie, One Way Mission ry 2018, ISBN 978-952-683-667-6
Musiikki > Albumit

Trubaduurin laulu, EV-Keskus (1980)
Kirje ystävälle, Lähetysnuoret (1983)
Tuhannet haaveet, One Way Mission ry (1999)
Aiheesta muualla

One Way Mission: Tapani Suonto (Arkistoitu – Internet Archive)
Keats

| Keats Keats |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1983 – maaliskuu 1984
 Studio : Abbey Road Studios, Lontoo
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Alan Parsons
 Tyylilaji: pop rock, aikuisrock, progressiivinen pop
 Levy-yhtiö: EMI
Keats oli vuosina 1983–1984 toiminut lyhytikäinen brittiläinen pop rock -yhtye, joka koostui The Alan Parsons Projectin ja Camelin jäsenistä. Yhtye julkaisi yhden albumin vuonna 1984 ja hajosi pian tämän jälkeen.
Keatsin jäsenistä laulaja Colin Blunstone, kitaristi Ian Bairnson ja rumpali Stuart Elliott olivat The Alan Parsons Projectin sessiomuusikoita ja kosketinsoittaja Peter Bardens Camelin jäsen. Basisti David Paton soitti 1980-luvun alussa molemmissa yhtyeissä.
Yhtye julkaisi vuonna 1984 ainoan albuminsa Keats. Sen tuotti Alan Parsons, mutta kappaleet olivat Keatsin jäsenten itse tekemiä. AllMusic-sivuston arvostelussa Keatsia kuvaillaan The Alan Parsons Projectin ”sivuprojektiksi” (offshoot) ja yhtyeen musiikkia äärimmäisen hiotuksi ja helpoksi kuunneltavaksi. Keats-albumi saa arvosanaksi neljä tähteä viidestä mahdollisesta.
Kokoonpano

Ian Bairnson – kitara
Peter Bardens – kosketinsoittimet
Colin Blunstone – laulu
Stuart Elliott – rummut
David Paton – basso
Diskografia

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
AllMusic Bret Adams: 
The Encyclopedia of Popular Music Colin Larkin: 
Heaven Knows – 3.56 (säv. Peter Bardens)
Tragedy – 5.01 (säv. Colin Blunstone, Stuart Elliott)
Fight to Win – 4.10 (säv. Peter Bardens)
Walking on Ice – 3.31 (säv. David Paton)
How Can You Walk Away – 3.41 (säv. David Paton)
Avalanche – 4.06 (säv. Peter Bardens)
Turn Your Heart Around – 3.44 (säv. Peter Bardens)
Hollywood Heart – 3.43 (säv. Ian Bairnson)
Ask No Questions – 3.25 (säv. Ian Bairnson)
Night Full of Voices – 3.57 (säv. Colin Blunstone, Stuart Elliott)
”Turn Your Heart Around” / ”Ask No Questions” (single, 1984)
Keats ...Plus (CD-uusintapainos vuoden 1984 albumista, sisältää bonuskappaleen ”Give It Up” sekä yhtyeen haastattelun)
Weber

Weber voi tarkoittaa seuraavia:
Asioita

weber, tunnus Wb, magneettivuon yksikkö
Weber, yhdysvaltalainen hiili- ja kaasugrillien valmistaja
Weber, yhdysvaltalainen kaiutinvalmistaja
Weber Carburetors, italialainen autonosien valmistaja
Henkilöitä

Adolf Weber (1829–1915), saksalainen oftalmologi
Alfred Weber (1868–1958), saksalainen taloustieteilijä, sosiologi ja kulttuuriteoreetikko
Amy Weber (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä, malli, elokuvatuottaja, laulaja ja showpainimanageri
Anja Weber (s. 2001), sveitsiläinen maastohiihtäjä ja triathlonisti
Axel Weber (s. 1957), Saksan keskuspankin ent. pääjohtaja
Carl Maria von Weber (1786–1826), saksalainen säveltäjä
Constanze Mozart, o.s. Weber  (1762–1842), Wolfgang Amadeus Mozartin puoliso
Eberhard Weber (s. 1940), saksalainen jazzbasisti ja -säveltäjä
Ernst Heinrich Weber (1795–1878), kokeellisen psykologian syntyyn vaikuttanut saksalainen lääkäri
Franziska Weber (s. 1989), saksalainen meloja ja olympiavoittaja
Frederick Parkes Weber (1863–1962), saksalainen lääkäri ja dermatologi
Gerd Weber (s. 1956), saksalainen jalkapalloilija
Harold Weber (1882–1933), yhdysvaltalainen golfaaja
Heini Weber (1923–2010), saksalainen painija
Heinrich Friedrich Weber (1843–1912), saksalainen fyysikko
Hendrik Weber, Pantha du Prince (s. 1975), saksalainen elektronisen musiikin tuottaja ja DJ
Ilse Weber (1903–1944), tšekkiläinen kirjailija
Jack Weber (s. 1995), yhdysvaltalainen näyttelijä
Janice Weber (s. 1950), yhdysvaltalainen pianisti ja kirjailija
Jasmin Weber (s. 1982), saksalainen näyttelijä ja juontaja
Jean-Julien Weber (1888–1981), ranskalainen piispa
Johan Conrad Weber (1723–1788), suomalainen luutnantti ja perunanviljelyn uranuurtaja
Johann Weber (1927–2020), itävaltalainen katolinen piispa
José Clemente Weber (s. 1937), brasilialainen katolinen piispa
Joseph Weber (1919–2000), yhdysvaltalainen fyysikko
Julian Weber (s. 1994), saksalainen keihäänheittäjä
Kim Weber (1945–2002), suomalainen kilpapurjehtija
Lois Weber (1879–1939), yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
Lucy Weber (s. 1952), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Ludwig Weber (1899–1974), itävaltalainen oopperalaulaja
Manfred Weber (s. 1972), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Marco Weber (s. 1966), saksalainen elokuvatuottaja
Marco Weber (s. 1982), saksalainen pikaluistelija
Marco Weber, sveitsiläinen ympäristöaktivisti
Martin Weber (s. 1954), saksalainen mäkihyppääjä
Mary Ellen Weber (s. 1962), yhdysvaltalainen astronautti ja kemisti
Max Weber (1864–1920), saksalainen sosiologi
Mike Weber (s. 1987), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Olivier Weber (s. 1958), ranskalainen toimittaja ja kirjailija
Ralph Weber (s. 1993), sveitsiläinen alppihiihtäjä
Regina Weber (s. 1963), saksalainen rytminen voimistelija
Shea Weber (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija
Steven Weber (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tania Weber (s. 1926), suomalainen näyttelijä
Terence Weber (s. 1996), saksalainen yhdistetyn hiihtäjä
Thomas Weber (s. 1954), saksalainen insinööri
Wilhelm Weber (1880–1963), saksalainen voimistelija
Wilhelm Eduard Weber (1804–1891), saksalainen fyysikko
Willi Weber (s. 1942), saksalainen moottoriurheilun taustavaikuttaja ja manageri
Wolfgang Weber (s. 1944), saksalainen jalkapalloilija
Yannick Weber (s. 1988), sveitsiläinen jääkiekkoilija
Åke Weber (1895–1988), suomalainen jääkäriluutnantti
Henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä

Angela Weber, Bellan koulutoveri tv-sarjassa Houkutus
Warren ”Potsie” Weber, yksi Onnen päivät -TV-sarjan keskeisistä henkilöhahmoista
The Alan Parsons Project That Never Was

| The Alan Parsons Project That Never Was Eric Woolfson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. huhtikuuta 2009
 Tuottaja(t): Eric Woolfson
 Tyylilaji: soft rock
 Kesto: 42.52
 Levy-yhtiö: Limelight Records
Eric Woolfsonin muut studioalbumit
| Poe: More Tales of Mystery and Imagination 2003 | The Alan Parsons Project that Never Was 2009 |   |
Eric Woolfson sings The Alan Parsons Project That Never Was on brittiläisen rock-muusikko Eric Woolfsonin albumi vuodelta 2009. Se sisältää Woolfsonin The Alan Parsons Projectille säveltämää ja sanoittamaa materiaalia, joka aikanaan jäi syystä tai toisesta julkaisematta.
Woolfson oli The Alan Parsons Projectin pääasiallinen lauluntekijä. Yhtye oli 1970- ja 1980-luvuilla varsin suosittu. 2000-luvun alussa Woolfson kävi yhtyeen vanhoja nauhoituksia läpi etsiessään uusintapainoksille sopivaa bonusmateriaalia. Hän löysi joukon kappaleita, jotka olivat aikanaan jääneet yhtyeen albumeilta pois, ja päätti viimeistellä ne. The Alan Parsons Project That Never Was ilmestyi tammikuussa 2009 ja jäi viimeiseksi musiikkiprojektiksi, jonka parissa Woolfson työskenteli ennen kuolemaansa joulukuussa 2009.
AllMusicin Stephen Thomas Erlewinen mukaan Woolfson pysyttelee The Alan Parsons Projectin menestyskappaleiden soft rock -tyylissä, ja albumi kuulostaakin samalta kuin The Alan Parsons Projectin voisi olettaa kuulostaneen, jos Woolfson olisi ollut yhtyeen johdossa. Albumin tyyli muistuttaa erityisesti kappaleita ”Eye in the Sky” ja ”Don't Answer Me”. Erlewinen mukaan levy ”painottaa konseptin sijaan melodiaa, – – tämä on suloista, silkkistä, pehmeää rockia, jollaista ei ole kuultu sitten Woolfsonin The Alan Parsons Projectille 1980-luvun alussa laulamien hittien”. Erlewine antaa albumille arvosanaksi kolme ja puoli tähteä viidestä mahdollisesta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on merkitty Eric Woolfsonin säveltämiksi ja sanoittamiksi.
”Golden Key” – 4.12
”Nothing Can Change My Mind” – 4.00
”Rumour Goin’ Round” – 4.39
”Any Other Day” – 3.08
”I Can See Round Corners” – 5.15
”Steal Your Heart Away” – 3.20
”Along the Road Together” – 3.21
”Somewhere in the Audience” – 4.36
”Train to Wuxi” – 4.19
”Immortal” – 6.02
Kokoonpano

Eric Woolfson - laulu, koskettimet, kitara kappaleessa ”Train to Wuxi”
Richard Cottle - koskettimet kappaleessa ”Rumour Goin’ Round”
Austin Ince - äänitysteknikko, ohjelmointi, koskettimet
Ian Bairnson - kitara kappaleissa ”Rumour Goin’ Round”, ”Any Other Day”, ”Along the Road Together” ja ”Somewhere in the Audience”
David Paton - basso kappaleissa ”Any Other Day” ja ”Rumour Goin’ Round”
Stuart Elliott - rummut kappaleissa ”Any Other Day” and ”Rumour Goin’ Round”
Gavin Greenaway - jousisovitukset
Tšekin filharmoninen orkesteri
Haydn Bendall - äänitysteknikko