stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kinnassammalet

| Kinnassammalet |
| --- | --- |
 Lehtokinnassammal (Scapania nemorea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniopsida
Alaluokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniidae
Lahko::  Aitomaksasammalet Jungermanniales
Alalahko::  Cephaloziineae
Heimo::  Kinnassammalet Scapaniaceae
Suku::  Kinnassammalet Scapania  (Dumort.) Dumort.
Katso myös
   Kinnassammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kinnassammalet (Scapania) on aitomaksasammaliin kuuluva suku. Kinnassammalien kylkilehdet ovat kaksiliuskaiset ja pienempi selkäliuska on taipunut kinnasmaisesti suurempaa vatsaliuskaa vasten. Ne ovat kaksikotisia.
Aiheesta muualla

Kuvia kinnassammalista:
Ojakinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Rantakinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Suippukinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Lehtokinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Suokinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Hetekinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Tunturikinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Polkukinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
Purokinnassammal kuvia Pinkassa[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q309782  Wikispecies: Scapania  APNI: 121898  BOLD: 438328  CoL: 7CZQ  EoL: 35713  EPPO: 1SKAG  FNA: 129382  GBIF: 2689215  iNaturalist: 120836  IRMNG: 1385414  ITIS: 15058  NBN: NHMSYS0000310461  NCBI: 41847  NZOR: 7947aef7-a2d7-4a15-9229-a16eac59cf74  Open Tree of Life: 844609  PLANTS: SCAPA  Plazi: 4E1D8A81-0AAC-A0D3-5BED-A78486EB8248  Tropicos: 35002400  WFO: wfo-4000034240
Anssi Kinnaslampi

| Anssi Kinnaslampi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anssi Sakari Kinnaslampi
Syntynyt: 23. helmikuuta 1982 (ikä 42) Kotka, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  191 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1998–2003 2003–2005 2005–2006 2006–2009:   KTP-Basket  Kouvot  KTP-Basket  Joensuun Kataja
Maajoukkueet
2001–2007:   Suomi
Ottelut (pisteet):  28 (74)
Anssi Sakari Kinnaslampi (s. 23. helmikuuta 1982 Kotka) on suomalainen pääsarjaurasa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi urallaan 27 nuorten ja 28 aikuisten maaottelua. Hänen veljensä Jussi Kinnaslampi sekä isänsä Juha Kinnaslampi ovat pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.
Ura

Kinnaslampi on KTP:n kasvatti ja hän debytoi pääsarjassa 16-vuotiaana kaudella 1998–1999. Kaudella 2001–2002 Kinnaslampi valittiin SM-koriksen vuoden puolustuspelaajaksi. Pisteiden valossa kausi oli hänen uransa paras, sillä hän teki 14,9 pistettä ottelua kohden. Hän edusti kasvattajaseuraansa vuoteen 2003 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Kouvoihin. Kinnaslampi voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2003–2004, jolloin hänet valittiin myös SM-koriksen finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kahden kauden jälkeen Kinnaslampi palasi KTP:n joukkueeseen kaudeksi 2005–2006, mutta siirtyi yhden kauden jälkeen Joensuun Katajaan. Hän saavutti SM-pronssia kaudella 2006–2007 sekä SM-hopeaa kaudella 2008–2009. Saman kauden jälkeen hän ilmoitti lopettavan uransa pitkään vaivaneen polvensa takia.
Saavutukset

SM-koriksen vuoden puolustuspelaaja: 2002
SM-koriksen finaalien MVP: 2004
Suomenmestaruus: 2004
SM-pronssia: 2007
SM-hopeaa: 2009
Aiheesta muualla

Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tero Minetti | Korisliigan vuoden puolustuspelaaja 2001–02 | Seuraaja: Markus Hemdahl |
| Edeltäjä: Heikki Zitting | Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja 2003–04 | Seuraaja: Matthew Williams |
Kirioroshi

Kirioroshi on japania ja tarkoittaa iaidōssa lyöntiä tai lyönti/pisto sarjaa. Iaidōssa Kirioroshi on neljästä iai-katan osa-alueesta toinen, miekan tupesta vedon (nukitsuke) jälkeen suoritettava manööveri jolla niin sanotusti tehdään hyökkääjistä selvää jälkeä. Kirioroshin jälkeen iaidōka suorittaa veren ravistamisen (chiburi) miekan terästä ja palauttaa miekan takaisin tuppeensa [nōtō).
Aiheesta muualla

Japanilaiset budokäsitteet
Kipinäseppä

| Kipinäseppä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Tikkalinnut  Piciformes
Heimo::  Tukaanit  Ramphastidae
Suku::  Paksunokkasepät  Lybius
Laji::  chaplini
Kaksiosainen nimi
 Lybius chaplini  S. Clarke, 1920 
Katso myös
   Kipinäseppä Wikispeciesissä   Kipinäseppä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kipinäseppä (Lybius chaplini) on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan endeemisenä Sambiassa ja se luokitellaan uhanalaisuusluokitukseltaan vaarantuneeksi.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kipinäseppä kasvaa noin 19 cm pitkäksi ja yleisväritykseltään se on mustavalkoinen. Kipinäsepän pää on kokonaan valkoinen lukuun ottamatta silmien ympäristöjä ja nokan tyveä, jotka ovat väritykseltään punaiset. Rinta ja vatsa ovat väriltään valkoiset ja vatsan höyhenet ovat usein hieman kellertävät. Kipinäseppien pyrstö on musta ja siivet ovat mustan ja valkoisen kirjavat. Nokka on suurikokoinen ja tukeva ja väriltään harmaa.
Levinneisyys ja elintavat

Kipinäseppää tavataan Sambian keski- ja eteläosista. Sen elinympäristöä ovat avoimet metsätmaat, joilla kasvaa runsaasti sykomoripuita (Ficus sycamorus). Eritysien yleinen lintu on jokien ja purojen lähistöillä. Toisinaan kipinäseppä vierailee myös puistoissa ja puutarhoissa. Laji liikkuu tyypillisesti paerittian tai korkeintaan 6 yksilön ryhminä. Kipinäsepän ravintoa ovat pääasiassa hedelmät, erityisesti sykamorien hedelmät, mutta se voi myös pyydystää ravinnokseen selkärangattomia eläimiä kuten hyönteisiä. Kipinäsepät yöpyvät vanhojen viikunapuiden koloissa ja se myös rakentaa pesänsä puiden koloihin. Lajin pesimäkausi on marraskuussa.
Kipinäseppäkannan kooksi arvioidaan noin 7 800 yksilöä. Vaikka laji pystyy selviämään myös osittain hakatussa tai pirstaleisessa ympäristössä on sopivien elinympäristöjen väärän väheneminen uhka lajille. Erityisen tärkeää on, että elinympärisössä on vanhoja puita pesimäpaikoiksi. Pesimätulosta huonontaa myös harmaahunajaoppaan loisiminen kipinäseppien pesissä.
Kindar, l’invulnerabile

| Kindar, l’invulnerabile |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Osvaldo Civirani
Käsikirjoittaja:  Alessandro Ferraù, Roberto Gianviti
Säveltäjä:  Coriolano Gori
Kuvaaja:  Osvaldo Civirani
Leikkaaja:  Nella Nannuzzi
Lavastaja:  Pier Vittorio Marchi
Pääosat:  Mark Forest, Mimmo Palmara, Rosalba Neri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Egypti
Tuotantoyhtiö:  Wonder Films Produzione Cinematografica, Coprofilm
Ensi-ilta:  5. maaliskuuta 1965 (Italia)
Kesto:  96 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  104 000 000 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kindar, l’invulnerabile (”Kindar haavoittumaton”) on vuonna 1965 julkaistu italialais-egyptiläinen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan itämaisaiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Osvaldo Civirani. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Mark Forest.
Juoni

Autiomaan keskellä sijaitseva Uthorin kaupunki on jatkuvien paimentolaishyökkäysten kohteena. Ennustuksen mukaan sen voi pelastaa vain kuninkaan haavoittumattomana syntynyt poika Kindar. Paimentolaisten päällikkö Semuth kaappaa lapsen ja kasvattaa tätä poikanaan, joka aikuisena on valloittava Uthorin. Alkuperäänsä tuntematta Kindar rakastuu paimentolaisten kaappaamaan Neferiin, joka on luvattu Uhtorin prinssille Sirolle. Kindar voittaa veljensä kaksintaistelussa, mutta jättää tämän henkiin ja vapauttaa Neferin. Uthoriin tehtävää hyökkäystä edeltävänä iltana Kindar tunkeutuu kaupunkiin ja saa kuulla kuninkaallisesta syntyperästään. Hän johdattaa Uthorin armeijan taisteluun ja lyö paimentolaiset, mutta Semuth kaappaa Neferin panttivangikseen. Vapauttaakseen rakastettunsa Kindarin on kohdattava tuli, ainoa voima joka voi häntä haavoittaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mark Forest  | … |  Kindar   |
|  Mimmo Palmara  | … |  Semuth   |
|  Rosalba Neri  | … |  Kyra   |
|  Orchidea De Santis  | … |  Nefer   |
|  Giulio Tomassini  | … |  Eman, Uthorin kuningas   |
|  Renato Rossini  | … |  Siro   |
|  Hussein Kandil  | … |  Humi   |
Tuotanto

Kindar, l’invulnerabile on toteutettu laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä. Se kuvattiin Egyptissä ja Incir De Paolisin studiolla Roomassa vuodenvaihteessa 1963–1964, mutta julkaistiin vasta keväällä 1965. Egyptiläisten sotilaiden tekemiä taistelukohtauksia käytettiin sittemmin Civiranin toisessa elokuvassa La magnifica sfida.
Testosteronia uhkuva elokuva on juoneltaan tavanomainen peplum-seikkailu, joka kärsii heikosta käsikirjoituksesta ja vaatimattomasti toteutetuista toimintakohtauksista.
Aiheesta muualla

Kindar, l’invulnerabile Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kipsi

| Kipsi |
| --- | --- |

Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  CaSO4 · 2 H2O
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  valkoinen tai väritön
Kidejärjestelmä:  monokliininen
Kovuus Mohsin asteikolla:  2
Ominaispaino:  2,3
Optiset ominaisuudet
Viiru:  valkoinen
Lähteet
 Luhr, s. 71.  
Kipsijauhetta.
Kipsi (kalsiumsulfaattidihydraatti) on kivennäinen, vesipitoinen kalsiumsulfaatti (CaSO4 · 2 H2O). Puhtaana kipsi on valkoista, väritöntä tai harmaata, joko läpinäkyvää tai läpikuultavaa. Kiderakenne on monokliininen eli kipsiä löytyy yksinkertaisina kiteinä, rakeisena ja massiivisena. Kipsiä esiintyy sedimenttikerrostumissa samoissa paikoissa kuin kalkkikiveä, liuskeita ja savea. Puhtaanvalkoista ja hienorakeista kipsiä sanotaan alabasteriksi.
Kuumennettaessa eli poltettaessa kipsi menettää kidevetensä ja muuttuu jauheeksi. Kun poltettua kipsiä sekoitetaan veteen ja tämä seos valetaan muottiin, niin se kovettuu ja saadaan kipsivalos (kipsinvalanta). Täten valmistetaan kipsikuvia, koristeita ym. Kipsiä käytetään myös posliinin valmistukseen ja lannoitteena. Kipsistä voidaan tehdä naamioita. Kipsistä valmistetaan kipsilevyjä, joita käytetään laajasti rakentamisessa.
Kipsi on yksi kuvanveiston perusmateriaaleista, jota käytetään muottien tekemiseen ja veistomassaseoksiin. Kipsistä myös valetaan veistoksia.
Kipsiä voi ostaa rautakaupoista, keramiikkatukuista, taidetarvikeliikkeistä ja askarteluliikkeistä.
Kipsiä voidaan rakennuksissa sijoittaa niin ulos kuin sisällekin. Kipsiä voidaan laittaa lisäaineeksi myös sementtiin. Se ei pala ja on hajuton materiaali, eikä se myöskään vääntyile tai lahoa. Materiaalina kipsi ei aiheuta ongelmia allergisille.
Kipsiä käytetään lääketieteessä kipsauksessa ja käyttöä maatalouden fosforipäästöjen hillitsemisessä tutkitaan.
Merkittävimmät esiintymisalueet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aasia Thaimaa |  Afrikka Djibouti  Libya  Mauritania  Somalia |  Amerikka Jamaika  Yhdysvallat |  Eurooppa Irlanti  Kypros  Moldova  Yhdistynyt kuningaskunta |
Kipsiä syntyy myös voimalaitosten rikinpoistolaitoksissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kipsin kansainvälinen kemikaalikortti
Kipsin käytöstä kuvataiteessa
Granikosjoen taistelu

Granikosjoen taistelussa vuonna 334 eaa. Aleksanteri Suuri kukisti persialaiset Vähän-Aasian satraapit. Taistelu käytiin toukokuussa tai kesäkuussa pienen Granikosjoen rannalla nykyisen Balıkesirin maakunnan alueella. Taistelussa Aleksanteria vastassa oli paikallisten persialaisten satraappien johtama armeija.
Taistelu oli ensimmäinen kolmesta suuresta taistelusta, jonka Aleksanteri Suuri voitti, ennen kuin hän sai valloitettua koko Persian valtakunnan. Seuraavana vuonna käydyssä Issoksen taistelussa ja vuonna 331 eaa. käydyssä Gaugamelan taistelussa Aleksanteri Suuri kukisti Persian kuninkaan Dareios III:n johtaman armeijan.
Granikosjoen taistelun jälkeen Aleksanteri Suuren armeija valtasi Lyydian pääkaupungin Sardiin ja koko Vähän-Aasian länsiosat. Vuoden 334 ja 333 eaa. aikana miltei koko Vähä-Aasia joutui makedonialaisten valtaan.
Tausta

Aleksanteri Suuren isä Filippos II oli suunnitellut hyökkäystä Persian valtakuntaa vastaan. Filippos oli vuonna 338 eaa. koonnut kaikki Kreikan kaupunkivaltiot Spartaa lukuun ottamatta niin sanottuun Korintin liittoon, jonka avulla hän aikoi kukistaa Persian valtakunnan. Vuonna 336 eaa. Filippos lähetti Hellespontoksen yli Parmenionin johtaman armeijan. Parmenion valtasi Vähän-Aasian luoteisrannikon, mutta kärsi tappioita persialaisten etevää sotapäällikköä Memnonia vastaan. Kun Filippos murhattiin vuoden 336 eaa. lokakuussa, tuli vain 20-vuotiaasta Aleksanterista uusi kuningas. Saatuaan kreikkalaiset ja Makedonian lähialueiden kansat valtansa alle Aleksanteri päätti toteuttaa isänsä suunnitteleman hyökkäyksen Persiaan.
Tausta > Aleksanteri ylittää Hellespontoksen

Vuoden 334 eaa. keväällä Aleksanteri johti armeijansa Hellespontokselle, joka ylitettiin Sestoksen ja Abydoksen kohdalla. Parmenion sai hoidettavakseen armeijan kuljetuksen salmen yli ja tähän tarvittiin 160 kolmisoutua. Aleksanteri uhrasi Hellespontoksen ylittäessään härän Poseidonille. Hän antoi rakentaa alttarin Zeukselle, Athenelle ja Herakleelle sille paikalle, josta hän oli lähtenyt Euroopasta, sekä paikalle, jolla hän oli noussut maihin Aasiassa. Aleksanteri kävi myös läheisessä Troijassa, jossa hän uhrasi esi-isälleen Akhilleukselle.
Ylitettyään Hellespontoksen Aleksanteri Suuren armeija kokoontui Arisbessä, josta se jatkoi matkaansa Lampsakoksen ohi itään. Aleksanteri lähetti joukon toveriratsuväkeä ja osan kevyestä ratsuväestä tiedustelemaan armeijan tulevaa reittiä pitkin. Samalla hän lähetti erään Panegoroksen valtaamaan Priapoksen kaupungin, joka oli antautunut hänelle.
Tausta > Persialaisten suunnitelmat

Paikalliset persialaiset satraapit olivat kokoontuneet joukkoineen Zeleian kaupunkiin. Myös rhodoslainen palkkasotilas Memnon oli paikalla. Kun satraapit saivat kuulla, että Aleksanteri oli ylittänyt Hellespontoksen suuren armeijan kanssa, aikoivat he heti hyökätä hänen kimppuunsa. Memnon neuvoi kuitenkin, että oli parempi olla hyökkäämättä. Memnonin mukaan makedonialaisilla oli suuri ylivoima jalkaväen suhteen. Heitä johti myös Aleksanteri itse, samalla kun Dareios III ei itse ollut paikalla johtamassa persialaisia joukkoja. Memnon suositteli satraapeille poltetun maan taktiikkaa. Jos persialaiset polttaisivat viljapeltonsa ja kaupunkinsa, niin makedonialaisten olisi pakko palata kotiinsa. Samalla persialaisten piti käyttää laivastoaan estääkseen makedonialaisten huoltoyhteydet Hellespontoksen yli ja lähettääkseen joukkoja Makedoniaan. Hellespontoksen Fryygian satraappi Arsites vastusti kuitenkin tätä ehdotusta, koska ei halunnut, että hänen alamaistensa pellot ja talot poltettaisiin. Persialaiset eivät myöskään täysin luottaneet Memnoniin ja uskoivat, että hän yritti vain vitkastella saadakseen itse enemmän kunnioitusta kuninkaalta. Lopulta persialaiset päättivät leiriytyä pienen Granikoksen rannalle ja jäädä sinne odottamaan makedonialaisia.
Taistelukenttä

Taistelu käytiin Granikosjoen (turkiksi Biga Çayı) varrella. Joki laskee Ida-vuorelta (turkiksi Kaz Dağı) Propontikseen eli Marmaranmereen. Joen suisto on noin 50 km:n päässä Hellespontoksesta. Joki on melko kapea, mutta sen rannat ovat jyrkät.
»Mutta vastakkaiselle rannalle hyökkääminen näytti monista toivottomalta, sillä joen syvyys sekä vastarannan epätasaisuus ja jyrkkyys auttoivat vihollista.» 
(Plutarkhos, Kuuluisien miesten elämäkertoja, Aleksanteri Suuri)
Arrianos ja Plutarkhos kuvaavat Granikoksen rantoja jyrkiksi ja jokea paikoin syväksi. Diodoros Sisilialaisen mukaan taistelu käytiin vasta sen jälkeen, kun Aleksanteri oli vienyt armeijansa Granikoksen yli ja hänen versionsa mukaan maasto ei paljoakaan vaikuttanut taistelun kulkuun.
Joukot > Aleksanteri Suuren armeija

Arrianoksen mukaan Aleksanteri otti mukaansa Persian sotaretkelle 30 000 jalkaväkeä, jousiampujia ja kevyesti aseistettuja sotilaita. Ratsuväkeä Aleksanteri otti mukaan sotaretkelleen noin 5000. Lisäksi hänen käytettävissään olivat ne joukot, jotka hänen isänsä Filippos II oli lähettänyt edeltä Vähä-Aasiaan kenraali Parmenionin johdolla.
Granikoksen taistelussa Aleksanteri Suuri johti itse armeijansa oikeaa siipeä. Vasenta siipeä komensi Parmenion, joka oli kunnostautunut sotapäällikkönä jo Aleksanterin isän Filippos II:n palveluksessa. Oikean siiven joukkoihin kuuluivat Parmenionin pojan Filotaan johtama toveriratsuväki (hetairoi). Lisäksi oikealla siivellä taistelivat jousimiehet, keihäin aseistetut agrianit ja muut paionialaiset sekä armeijan kevyt ratsuväki. Heidän vasemmalla puolellaan taistelivat Parmenionin pojan Nikanorin johtamat niin sanotut ”kilvenkantajat” (hypaspistai). Heidän vierellään taisteli makedonialainen raskaasti aseistettu falangi. Oikealta vasemmalle falangi koostui Perdikkaan, Koinoksen, Krateroksen, Meleagroksen, Amyntaan ja Filippoksen johtamat osastot. Osastot (taksis) koostuivat noin 1500 miehestä. Falangin vasemmalla puolella taisteli thessalialainen ratsuväki, kreikkalaisten liittolaisten ratsuväki ja traakialaiset.
Joukot > Persialaisten armeija

Arrianos kertoo, että persialaisten sotapäällikköjen joukossa olivat Lyydian ja Joonian satraappi Spithridates ja Hellespontoksen Fryygian satraappi Arsites. Persialaisten johtajiin kuuluivat myös Arsamenes, Rheomithres, Petines ja Nifates. Persialaiset sijoittivat ratsuväkensä Granikoksen rannalle ja jalkaväkensä heidän taakseen.
Memnon ja satraappi Arsamenes johtivat omia ratsuväkiosastojaan vasemmalla siivellä. Heidän vierellään oli Arsites paflagonialaisen ratsuväen kanssa. Hänen oikealla puolellaan Spithridates johti hyrkanialaista ratsuväkeä. Oikealla siivellä taisteli tuhat meedialaista ja Rheomithreen johtamat kaksituhatta ratsumiestä. Oikealla siivellä taisteli myös kaksituhatta baktrialaista ratsumiestä. Yhteensä ratsuväkeä oli Diodoros Sisilialaisen mukaan yli 10 000 ja jalkaväkeä yli 100 000. Arrianos mainitsee 20 000 ratsuväkeä ja noin 20 000 kreikkalaista palkkasotilasta. Junianus Justinus mainitsee persialaiseen armeijaan kuuluneen mielikuvituksellisen 600 000 miestä.
Tappiot

Arrianoksen mukaan persialaisesta ratsuväestä kaatui 1 000. Hänen mukaansa kreikkalaisista palkkasotilaista jäi vangiksi 1000 ja loput tapettiin. Plutarkhoksen mukaan persialaisesta jalkaväen tappiot olivat 20 000, ja ratsuväen 2500. Diodoros Sisilialaisen mukaan persialaisten tappiot olivat yli 10 000 jalkaväestä ja yli 2000 ratsuväestä. Persialaisten päälliköistä kaatuivat Lyydian satraappi Spithridates, Kappadokian satraappi Mithrobuzanes, Dareios III:n vävy Mithridates ja hänen lankonsa Farnakes. Taistelussa kaatuivat myös Nifates, Petines ja moni muu korkea-arvoinen persialainen. Arsites pakeni taistelusta Fryygiaan, mutta otti myöhemmin oman henkensä, koska häntä syytettiin myöhemmin persialaisten kärsimästä tappiosta.
Arrianos ja Plutarkhos ovat yksimielisiä siitä että taistelussa kaatui 25 toveriratsuväen sotilasta. Aleksanteri antoi taistelun jälkeen kuuluisan Lysippoksen veistää heistä kaikista pronssiset patsaat. Patsaat olivat aluksi esillä Dionissa Makedoniassa, mutta roomalaiset ryöstivät ne noin vuonna 146 eaa. Arrianoksen mukaan muusta ratsuväestä kaatui yli 60 ja jalkaväestä noin 30. Plutarkhoksen ja Junianus Justinuksen mukaan jalkaväki menetti vain yhdeksän miestä. Toisaalta Justinuksen mukaan ratsuväki menetti yli 120 miestä. Taistelussa kaatuneiden omaiset Aleksanteri vapautti veroista. Hän kävi myös puhuttelemassa kaikkia taistelussa haavoittuneita sotilaita. Athenelle uhrilahjaksi Aleksanteri lähetti Ateenaan kolmesataa persialaista asepukua, joihin hän antoi kirjoittaa ”Aleksanterilta, Filippoksen pojalta ja kreikkalaisilta lakedaimonialaisia lukuun ottamatta, sotasaaliina Aasiassa asuvilta barbaareilta”.
Taistelun jälkeiset tapahtumat

Monet Vähän-Aasian persialaisista satraapeista saivat surmansa tässä taistelussa ja makedonialaiset saivat melko helposti valloitettua Vähän-Aasian länsirannikon. Vauraan Lyydian maakunnan pääkaupunki Sardis antautui taistelutta. Efesoksen asukkaat syrjäyttivät persialaismieliset oligarkkinsa ennen kuin makedonialaiset pääsivät paikalle. Miletos, joka toimi persialaisten laivastotukikohtana, kukistui lyhyen piirityksen jälkeen. Pian miltei kaikki Joonian ja lähialueiden kaupungit antautuivat valloittajille. Aleksanteri kohteli antautuneiden kaupunkien asukkaita hyvin ja antoi heidän pitää ja kannusti demokratioiden perustamista. Näin hän sai helposti kaupungit puolelleen.
Memnon oli yksi persialaisten komentajista, jotka selvisivät hengissä taistelusta. Memnon perääntyi aluksi Halikarnassoksen kaupunkiin, joka oli hyvin linnoitettu. Dareios III tekikin pian Memnonista koko Vähän-Aasian ylipäällikön, jonka vastuulle tuli taistella hyökkääjiä vastaan sillä välin, kun suurkuningas kokosi armeijansa. Halikarnassoksen piiritys tuotti makedonialaisille suuria tappioita, ja Memnon pääsi pakenemaan joukkoineen Persian voimakkaan laivaston avulla.
Vaikka sodan alkuperäinen päämäärä, Vähän-Aasian kreikkalaisten kaupunkien vapauttaminen, oli nyt saavutettu, Aleksanteri päätti jatkaa sotaretkeään itää kohti. Hänen tarkoituksenaan oli muun muassa evätä persialaisten laivastolta huoltomahdollisuudet Vähän-Aasian rannikolla. Lyykian ja Pamfylian kaupungit kukistuivat helposti ja talven aikana makedonialaiset valtasivat Vähän-Aasian sisäosan käsittävän Fryygian maakunnan. Dareios kokosi samalla armeijaansa ja vuoden 333 eaa. marraskuussa Aleksanterin ja Dareios III:n armeijat kohtasivat Issoksen taistelussa.
Kirjallisuutta

A.B. Bosworth: Conquest and Empire: The Reign of Alexander the Great.  Cambridge University Press, 1993.  ISBN 0-521-40679-X
N.G.L. Hammond: Alexander the Great: King, Commander and Statesman.  Bristol Classical Press, 1994.  ISBN 1-85399-068-X
Antiikin lähteet

Granikoksen taistelusta löytyy kuvauksia Arrianoksen, Plutarkhoksen ja Diodoros Sisilialaisen kirjoituksista. Myös Junianus Justinus mainitsee taistelun, vaikka ei annakaan siitä täydellistä kuvaa.
Arrianos: Alexander den store.  (Kääntänyt Ingemar Lagerström)  Wahlström & Widstrand, 2003.  ISBN 91-46-20290-0
Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja.  (Kääntänyt Ingemar Lagerström)  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15794-5
Arrianos, Anabasis 1.13
Plutarch, Alexander 16.1
Marcus Junianus Justinus, Epitome of the Philippic History of Pompeius Trogus XI.5
Diodorus Siculus, Library, Book XVII, Chapter 19 Perseus Collection, Greek and Roman Materials. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Granikosjoen taistelu Wikimedia Commonsissa
Granikosjoen sijainti Vähässä-Aasiassa. Aleksanterin armeijan reitti on merkitty punaisella.
Thessalialainen ratsumies Sidonin kuninkaan Abdalonymoksen valmistuttamasta Aleksanteri-sarkofagista. Thessalialaiset olivat kuuluisia hevosistaan ja heidän ratsuväkeään pidettiin makedonialaisen ratsuväen veroisena.
Persialaisia sotilaita Dareios I:n aikaisesta palatsista Susassa.
Taistelun kulku.
Kleitos Musta pelastaa Aleksanteri Suuren hengen. Osa Charles le Brunin maalauksesta 1800-luvulta.