stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Totonaakit
Kulttuuri > Lentäjät

El Tajín ja Papantla ovat kuuluisia ”voladoreistaan”, eli niin sanotuista lentäjistään. Voladorien lentäminen tapahtuu korkean paalun ympäri kierretyn köyden ja sen kierteiden purkautumisen avulla. Paalun huipussa on pieni neliömäinen kehikko, jonka kulmista neljä köyttä lähtee kiertymään paalun ympäri. Pää alaspäin lentäviä miehiä on neljä. Viides mies tanssii paalun huipussa. Kaikilla on hyvin koristeelliset puvut. Rituaali on UNESCOn aineettoman kulttuuriperinnön luettelossa vuodesta 2009. Myös naisten lentäjäviisikoita on olemassa. Paalun huipulla oleva neliön muotoinen kehikko edustaa neljää ilmansuuntaa tavalla, josta Popol Vuh kertoo.
Jalapan arkeologisessa museossa on runsaasti totonaakkien esineitä, seremoniallisia, luokin muotoisia ikeitä ja kivikirveitä, joita tuskin on voitu käyttää varsinaisina kirveinä, ja suuri määrä tytönkasvoisia keramiikka-esineitä, joilla kaikilla on nauravainen ilme.
Totonaakkien keskuksia

Papantla 60 000 asukasta vuonna 1519
Xalapa 12 0000 as.
Cempoala 80 000 as.
Totonaakkikielet

Totonaakki
Papantlan totonaakki
Pohjoiskeskitotonaakki
Eteläkeskitotonaakki
Misantlan totonaakki
Tepehua
Tlachichilcon Tepehua
Huehuetlan Tepehua
Pisa Floresin Tepehua
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Totonaakit Wikimedia Commonsissa
Totonaca Lugares Mexico National Institute of Anthropology and History (INAH) (englanniksi)
Catholic encyclopedia entry
Totonac art
Totonaakkien ”lentäjiä” toimittamassa rituaaliaan.
Messukylän vanha kirkko

| Messukylän vanha kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Messukylä, Tampere
Koordinaatit:  61°29′05.4″N, 023°50′31.9″E
Rakentamisvuosi:  1510–1530
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirkon alkuperäisten seinämaalausten jäännökset palautettiin 1950-luvun restauroinnissa näkyviin maalikerroksen alta.
Messukylän vanha kirkko on keskiaikainen harmaakivikirkko Messukylän kaupunginosassa Tampereella. Kirkko on Tampereen vanhin rakennus. Sitä on kansankielessä kutsuttu suojeluspyhimyksensä Mikaelin mukaan myös Mikoksi.
Historia

Paikalle ensimmäisenä nousseen puukirkon arvioidaan olleen 1400-luvulta, ja tuolta ajalta peräisin olleesta kuoriaidan laudasta löytynyttä vuosilukua 1434 pidetään sen todennäköisenä rakennusvuotena. Nykyinen kivikirkko rakennettiin puukirkon tilalle muuraustavasta ja ikkunoista päätellen vuosina 1510–1530. Tarkkoja vuosilukuja ei ole kuitenkaan jäänyt muistiin asiakirjoihin. Kirkon vanhin pystyssä oleva osa on 1400-luvun lopulla puukirkon kylkeen rakennettu sakaristo.
Kirkossa on säilynyt 1430–1440-luvuilta viisi puuveistosta, joista Neitsyt Marian kuva on siirretty Kansallismuseoon. Loput neljä ovat edelleen kirkossa nähtävänä. Yksi niistä esittää kirkon suojeluspyhimystä arkkienkeli Mikaelia, kahden muun on arveltu olevan Pyhä Olavi ja apostoli Pyhä Jaakob. Triumfikrusifiksi on siirretty alkuperäiseltä paikaltaan kuoriaidan yläpuolen orrelta alttaripöydälle.
1600-luvun puolivälissä kirkko kunnostettiin ja sen seinien laastipinnat koristeltiin maalauksilla. Myöhemmin maalaukset peitettiin kalkilla eikä niistä ole paljon jäljellä. Messukylän vanhan kirkon saarnatuoli saatiin 1600-luvulla lahjana maaherra E. J. Creutzilta, ja se on puu-upotuskoristeineen ainoa laatuaan Suomessa. Keskiajan tavan mukaan kirkon lattian alusta käytettiin hautausmaana. Viimeinen hautaus kirkon alle tapahtui vuonna 1793, kirkkomaahan haudattiin vuoteen 1860 asti.
Vuosina 1796–1797 kirkkoa korjattiin ja siihen tehtiin joitakin muutoksia. Tuolta ajalta on rakennukseen jäänyt rakennusmestari Matti Åkerblomin kädenjälki. Suurimpia muutoksia olivat asehuoneen muuttaminen kirkon sivusakaraksi, uuden eteisen rakentaminen, seinien korottaminen parilla hirsikerralla sekä katon vuoraaminen tynnyriholviksi. Messukylän uuden kirkon valmistuessa vuonna 1879 Åkerblomin rakentama kellotapuli purettiin ja tuomiosunnuntain jumalanpalveluksen jälkeen kivikirkko jäi pois käytöstä.
Uuden valmistuttua vanhaa kirkkoa ei enää arvostettu eikä pidetty kunnossa, vaan kanttori Helenius käytti sitä heinälatona ja kunnanisät vaivaisjyväaittana. Seurakunnan kirkkoherra K. Olander saarnasi monta kertaa kirkon korjausten tarpeellisuudesta ja 1907 kirkko korjattiin. Vuonna 1956 Tampereen kirkkovaltuusto, jonka alaisuuteen Messukylä liitosalueena kuului, päätti korjata ja entistää kirkon arkkitehti Paavo Riihimäen yhteistyössä Muinaistieteellisen toimikunnan kanssa tekemien suunnitelmien mukaan. Vuosina 1958–1959 kirkko entisöitiin ja haljennut takaseinä muurattiin umpeen. Myös seiniä peittänyt kalkkikerros poistettiin, ja se mitä vanhoista maalauksista oli jäljellä saatiin jälleen esiin. Nykyään kirkko on avoinna kesäisin erilaisia tilaisuuksia varten.
Kirkon sisätiloissa on kuvattu Yle TV2:n historiallista draamasarjaa Hovimäki vuosina 1998–2002. Kuvitteellisen Hirvi­kosken kirkon ulkopuolta esitti Sastamalan kirkko.
Kirkon piha oli 1600-luvun lopulta 1800-luvun alkuvuosiin saakka armeijan harjoituskenttänä. Ruotsin kuningas Kustaa III suoritti siellä joukkojen tarkastuksen vuonna 1775.
Kirkkorakennus

Kirkkorakennus on tyypillinen Satakunnan keskiaikainen kirkko. Seinät on rakennettu harmaakivestä ja rukoushuone on asetettu itä-länsisuuntaisesti. Kirkon ainoat ulkoseinien koristelut, risti ja ruusuke, löytyvät pohjoisseinustalle sijoitetun sakariston päädystä. Rakennuksen ulko-ovi on sijoitettu ajalleen tyypillisesti länsipäätyyn.
Seurakunta

Messukylän kirkko oli osa Pirkkalan seurakuntaa, kunnes erosi omaksi seurakunnakseen vuonna 1636. Messukylä liittyi Tampereeseen vuonna 1947, ja vuotta myöhemmin 1948 myös seurakunta liitettiin osaksi Tampereen seurakuntayhtymää.
Kuvia

Saarnastuoli
Sisätilaa alttarin suunnasta katsottuna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messukylän vanha kirkko Wikimedia Commonsissa
Messukylän vanha kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Messukylän vanha kirkko – Tampereen vanhin rakennus (Arkistoitu – Internet Archive)
Messukylän vanha kirkko
Messukylän vanhan kirkon panoraama[vanhentunut linkki]
Panoraamakuvia Messukylän vanhasta kirkosta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Messukylän kaksi kirkkoa. Uuden kirkon 50-vuotisjuhla tänään, Aamulehti, 01.12.1929, nro 329, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Messukylän kauniit puupyhimykset, Aamulehti, 15.12.1929, nro 342, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tampereen kirkot
Aitolahden kirkko · Aitolahden vanha kirkko · Aleksanterin kirkko · Finlaysonin kirkko · Hervannan kirkko · Härmälän kirkko · Kalevan kirkko · Lielahden kirkko · Messukylän kirkko · Messukylän vanha kirkko · Pispalan kirkko · Teiskon kirkko · Tesoman kirkko · Tuomiokirkko · Vanha kirkko · Viinikan kirkko · Ortodoksinen kirkko
Messukylän vanhan kirkon länsipäädyn pääsisäänkäynti.
Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu

Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu on Mika Waltarin kirjoittama 61-sivuinen dialogipainotteinen elokuvakäsikirjoitus vuodelta 1963. Ohjaaja Matti Kassila laati kuvakäsikirjoituksen Eero Tuomikosken kanssa. Sen pohjalta oli tarkoitus tehdä neljäs komisario Palmu -elokuva, mutta hanke ei toteutunut.
Käsikirjoituksen tarinassa eläkkeelle jäänyt komisario Palmu tutkii upporikkaan häijyn patriarkan kuolemaa, joka tapahtui hänen kartanossaan. Palmu vaistoaa heti, että kyseessä on murha. Shakespearen Macbethin ensi-ilta on Vanhan ylioppilastalon näyttämöllä samaan aikaan, ja yksi epäillystä esiintyy näytelmässä. Hannu Salmi vertaa ideaa George Cukorin film noir -elokuvaan Kaksoiselämää, jossa rikos tapahtuu kesken Othellon. Tarinan aiheena on kiinteistökeinottelu.
Tausta

Waltari laati ensin kymmensivuisen käsikirjoituksen, jota sitten myöhemmin laajensi niin paljon, että sitä olisi pitänyt jo vähän karsia. Kassila ja Waltari suunnittelivat elokuvan aihetta ja juonta yhdessä.
Vuoden 1963 alussa alkoi kuitenkin kaksi ja puoli vuotta kestänyt ammattinäyttelijöiden lakko, joka esti Joel Rinteen, Matti Raninin ja Leo Jokelan näyttelemisen elokuvassa. Palmu-sarjan jatkaminen romuttui siihen. Sen sijaan Kassila filmasi vielä 1960-luvun lopulla neljännen Palmu-elokuvan Vodkaa, komisario Palmu. Waltari ei ollut mukana sen teossa, eikä elokuva liity mitenkään Lepäisit jo rauhassa -käsikirjoitukseen.
Vastaanotto

Kassilan mielestä tarina oli hyvä, mutta hän piti käsikirjoitusta hankalana sovittaa elokuvaksi, koska se oli hänen mielestään liian puhepitoinen.
Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu -käsikirjoituskopio on muun muassa Waltari-elämäkerran kirjoittajan Panu Rajalan hallussa, joka pitää sitä onnistuneena.
Palmu-tutkimusta tehneen elokuvatoimittaja Jussi Karjalaisen mukaan monet elokuvantekijät ovat haaveilleet käsikirjoituksen toteuttamisesta. Samalla Karjalainen sanoo, että se on hänen mielestään jokseenkin mahdotonta sopivien näyttelijöiden löytämisen vaikeuden vuoksi, sillä, kuten Hannu Salmikin sanoi, ”Palmua ei olisi voinut tehdä ilman Joel Rinteen, Leo Jokelan ja Matti Raninin panosta”.
Joel Elstelä on pitkään pitänyt filmin tekoa harkitsemisen arvoisena. Hänen mielestään tekstistä kuitenkin näkyy Waltaria vaivannut väsymys erityisesti loppuratkaisussa, joka on nopeasti kasaan hutaistu.
Elokuva ja näytelmä

Käsikirjoituksesta on tehty näytelmä nimellä Levätkää rauhassa, komisario Palmu. Ensi-ilta oli syyskuussa 2021 Tampereen komediateatterissa. Waltarin käsikirjoituksen on muokannut näytelmäksi Joel Elstelä, ohjauksen on tehnyt Panu Raipia ja Palmua näyttelee Aimo Räsänen.
Renny Harlin suunnittelee ohjaavansa Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu -käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan, josta elokuvakäsikirjoituksen muokkaavat Elstelä ja Harlin. Elokuvan oli tarkoitus tulla ensi-iltaan vuonna 2023, mutta myöhemmin ajankohdaksi ilmoitettiin vuosi 2024 Sittemmin Renny Harlin kertoi, että elokuva on englanninkielinen ja pääosaan etsitään brittiläistä tai yhdysvaltalaista näyttelijää, "isoa tähteä". Elokuvan kuvausten oli tarkoitus alkaa vuoden 2024 loppupuolella.
Aiheesta muualla

Rantanen, Miska: Salaisuus paljastuu, komisario Palmu: arkistoon kätketty Waltarin käsikirjoitus löytyi. HS Teema, 28.11.2015, nro 6/2015, s. 62–69.  Sanoma Oyj. ISSN 1797-3740  Arkistoitu.
Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Mika Waltarin teokset |
| --- | --- |
Romaanit:  Suuri illusioni (1928)  Appelsiininsiemen (1931)  Mies ja haave (1933)  Sielu ja liekki (1934)  Palava nuoruus (1935)  Surun ja ilon kaupunki (1936)  Ihmeellinen Joosef (1938)  Kuka murhasi rouva Skrofin? (1939)  Komisario Palmun erehdys (1940)  Antero ei enää palaa (1940)  Kaarina Maununtytär (1942)  Rakkaus vainoaikaan (1943)  Tanssi yli hautojen (1944)  Sinuhe egyptiläinen (1945)  Mikael Karvajalka (1948)  Mikael Hakim (1949)  Neljä päivänlaskua (1949)  Nuori Johannes (kirjoitettu 1951, julkaistu 1981)  Johannes Angelos (1952)  Turms, kuolematon (1955)  Feliks onnellinen (1958)  Valtakunnan salaisuus (1959)  Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)  Ihmiskunnan viholliset (1964) 
Pienoisromaanit:  Multa kukkii  Vieras mies tuli taloon  Jälkinäytös  Ei koskaan huomispäivää  Fine van Brooklyn  Jokin ihmisessä  Sellaista ei tapahdu  Nainen tuli pimeästä  Ennen maailmanloppua  Kuun maisema  Kultakutri  Jäinen saari  Pariisilaissolmio  Ihmisen vapaus  Koiranheisipuu 
Muut proosateokset:  Jumalaa paossa  Kuolleen silmät  Yksinäisen miehen juna  Dshinnistanin prinssi  Siellä missä miehiä tehdään  Keisarin tekohampaat  Punainen Madonna  Älkää ampuko pianistia  Kiinalainen kissa  Aiotko kirjailijaksi?  Novelleja  Lähdin Istanbuliin  Vallaton Waltari  Ihmisen ääni  Lukittu laatikko ja muita kertomuksia  Kirjailijan muistelmia  Mika Waltarin mietteitä  Joulutarinoita  Matkakertomuksia  Viisi ässää 
Runot:  Lauluja saatanalle  Sinun ristisi juureen  Valtatiet  Muukalaislegioona  Runoja 1925–1945  22.30 – Pikajuna Viipuriin  Pöytälaatikko  Mikan runoja ja muistiinpanoja 1925–1978  Kieku ja Kaiku 
Näytelmät:  Jättiläiset ovat kuolleet  Isänmaan parhaat  Yö yli Euroopan  Elämämme parhaat vuodet  Kuriton sukupolvi  Akhnaton, auringosta syntynyt  Mies rakasti vaimoaan  Toimittaja rakastaa  Hämeenlinnan kaunotar  Yövieras  Sotilaan paluu  Maa on ikuinen  Tulevaisuuden tiellä  Hankala kosinta  Paracelsus Baselissa  Gabriel, tule takaisin  Rakas lurjus  Elämän rikkaus  Noita palaa elämään  Omena putoaa  Portti pimeään  Huhtikuu tulee  Kutsumaton (vieras)  Myöhästynyt hääyö  Viimeiset ihmiset  Pimeä komero  Miljoonavaillinki  Keisari ja senaattori  Mika Waltarin näytelmät 
Elokuva- käsikirjoitukset:  Sininen varjo  VMV 6  Vieras mies tuli taloon  Helmikuun manifesti  Oi, kallis Suomenmaa  Nuoria ihmisiä  Kulkurin valssi  Pikku Ilona ja hänen karitsansa  Onni pyörii  Tyttö astuu elämään  Tanssi yli hautojen  Nainen on valttia  Neljä rakkautta  Maailman kaunein tyttö  Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu
Eurokolikot

Euron symboli
Eurokolikoita on kahdeksan eriarvoista, yhdestä sentistä kahteen euroon (yksi euro jakautuu sataan senttiin). Kolikot otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2002. Maat aloittivat kolikoiden valmistamisen 1999 ja löivät niihin vuosiluvun 2002, paitsi Alankomaat, Belgia, Espanja, Ranska ja Suomi, jotka löivät kolikoihin valmistusvuoden.
Kolikoiden arvopuoli (klaava) on kaikissa euromaissa yhtäläinen, mutta tunnuspuolen (kruuna) on jokainen euroalueen maa suunnitellut itse. Tämän vuoksi kustakin kolikosta on useita eri malleja liikkeessä samaan aikaan.
Kolikot ovat Euroopan unionin jäsenmaiden kansallisten rahapajojen valmistamia. Kaikissa euromaissa ei ole rahapajaa, ja näiden maiden kolikot on valmistettu jossakin toisessa EU-maassa sen mukaan, miltä rahapajalta on saatu edullisin tarjous valmistuskustannuksista (esimerkiksi Viron eurokolikot Suomen Rahapajalla ). Valmistusmäärissä noudatetaan tiukkoja kansallisia kiintiöitä, ja valuuttaa kokonaisuudessaan hallinnoi Euroopan keskuspankki (EKP).
Kuvaus > Kolikoiden koot ja käytetyt metallit

Kolikoiden arvot, koot ja niissä käytetyt metalliseokset ovat seuraavat:
| Arvo | Halkaisija | Paksuus | Massa | Syrjä | Kuva syrjästä | Materiaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 sentti | 16,25 mm | 1,67 mm | 2,30 g | sileä |  | kuparipinnoitettu teräs (94,35 % teräs, 5,65 % kupari) |
| 2 senttiä | 18,75 mm | 1,67 mm | 3,06 g | sileä, jossa ura |  | kuparipinnoitettu teräs (94,35 % teräs, 5,65 % kupari) |
| 5 senttiä | 21,25 mm | 1,67 mm | 3,92 g | sileä |  | kuparipinnoitettu teräs (94,35 % teräs, 5,65 % kupari) |
| 10 senttiä | 19,75 mm | 1,93 mm | 4,10 g | tiheästi rihlattu muotoiltu syrjä (40 rihlaa) |  | Nordic Gold (89 % kupari, 5 % alumiini, 5 % sinkki, 1 % tina) |
| 20 senttiä | 22,25 mm | 2,14 mm | 5,74 g | sileä, 7 lovea |  | Nordic Gold (89 % kupari, 5 % alumiini, 5 % sinkki, 1 % tina) |
| 50 senttiä | 24,25 mm | 2,38 mm | 7,80 g | tiheästi rihlattu muotoiltu syrjä (50 rihlaa) |  | Nordic Gold (89 % kupari, 5 % alumiini, 5 % sinkki, 1 % tina) |
| 1 euro | 23,25 mm | 2,33 mm | 7,50 g | jaksoittainen rihlaus (3 × 29 rihlaa) |  | rengas: uushopeaa (75 % kupari, 20 % sinkki, 5% nikkeli)  keskiosa: kolmikerrosmetallia (nikkelikupari–nikkeli–nikkelikupari)  |
| 2 euroa | 25,75 mm | 2,20 mm | 8,50 g | tekstireunustus (maakohtainen), tiheä rihlaus (252 rihlaa) |  | rengas: nikkelikuparia (75 % kupari, 25 % nikkeli)  keskiosa: kolmikerrosmetallia (uushopea–nikkeli–uushopea)  |
Käytetyistä metalliseoksista nikkelimessinki ja Nordic Gold ovat väriltään keltaisia, nikkelikupari vaaleanharmaata.
Kuvaus > Yhteinen puoli

Kolikkojen yhteiset puolet on suunnitellut belgialainen Luc Luycx, jonka nimikirjaimet "kaksois-L" ovat pienellä kolikoiden arvopuolella.
Kolikkojen arvopuoli on yhteinen kaikissa jäsenmaissa. Arvopuolella on rahan nimellisarvo sekä kartta-aihe, joka 1, 2 ja 5 sentin kolikoissa esittää Eurooppaa osana maapalloa ja suuremmissa kolikoissa vuoden 2007 alusta koko Eurooppaa .
Ennen vuotta 2007 10 sentin ja sitä suuremmissa kolikoissa kuva-aiheena oli vain vuosien 1995–2004 aikaisia EU:n jäsenmaita esittävä kartta. 1.5.2004 tapahtuneen EU:n laajentumisen vuoksi kartta-aihe kuitenkin oli jo vanhentunut ja olisi myöhemmin entisestään jäänyt jälkeen todellisesta EU:n kartasta, kun EU laajentuu lisää. Siksi 10 sentin ja sitä suuremmissa kolikoissa päätettiin korvata vuoden 2007 alusta lähtien pelkkiä EU-maita esittävä kartta koko maantieteellistä Eurooppaa esittävällä kartalla. Uuden kartan käyttöönotto ei tosin ollut pakollista vielä vuoden 2007 alusta, ja Italia, Itävalta, Portugali, San Marino ja Vatikaanivaltio löivät kolikoitaan vielä vuonna 2007 vanhalla kartalla. Alle 10 sentin kolikoihin muutosta ei tarvittu. Vanhoja kolikoita ei kuitenkaan vedetty pois käytöstä, vaan ne säilyttivät arvonsa ja niiden käyttö maksuliikenteessä jatkuu.
Pienkolikoiden käyttö

Suomessa ei ole otettu euroon siirryttäessä yhden ja kahden sentin kolikoita käyttöön, vaan jatkettiin jo markka-aikana aloitettua hintojen pyöristystä. Käteiskaupassa maksu pyöristetään lähimpään viiteen senttiin. Yhden ja kahden sentin kolikot ovat Suomessa laillisia maksuvälineitä ja kaupan on otettava niitä vastaan, ellei se ole selkeästi ilmoittanut kieltäytyvänsä vastaanottamasta niitä. Suomi on kuitenkin lyönyt vuosittain yhden ja kahden sentin kolikoita, ja ne menevät rahankeräilijöiden tarpeisiin.
Lähimpään viiteen senttiin on käteismaksut pyöristetty myös Alankomaissa (1.9.2004 alkaen), Belgiassa (1.10.2014 alkaen) ja Irlannissa (28.10.2015 alkaen). Myös nuo maat ovat jatkaneet yhden ja kahden sentin kolikoiden valmistusta.
Liikkeelle laskettujen kolikoiden määrät

| Arvo | Kappalemäärä |  % määrästä | Yhteensä arvo |  % arvosta | Yhteensä massa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 sentti | 19 343 milj. | 23,6 % | 193 milj. € | 1,0 % | 44 489 t |
| 2 senttiä | 15 779 milj. | 19,2 % | 316 milj. € | 1,6 % | 48 284 t |
| 5 senttiä | 13 376 milj. | 16,3 % | 669 milj. € | 3,3 % | 52 434 t |
| 10 senttiä | 10 597 milj. | 12,9 % | 1 060 milj. € | 5,2 % | 43 448 t |
| 20 senttiä | 8 336 milj. | 10,1 % | 1 667 milj. € | 8,2 % | 47 849 t |
| 50 senttiä | 4 835 milj. | 5,8 % | 2 418 milj. € | 11,9 % | 37 713 t |
| 1 euro | 6 015 milj. | 7,2 % | 6 015 milj. € | 29,4 % | 45 113 t |
| 2 euroa | 4 033 milj. | 4,9 % | 8 067 milj. € | 39,5 % | 34 281 t |
| Yhteensä | 82 314 milj. | 100 % | 20 404 milj. € | 100 % | 353 611 t |
Euroopan keskuspankin mukaan vuoden 2008 lopussa oli laskettu liikenteeseen yli 82 miljardia eurokolikkoa ja ne ylittävät yhteisarvoltaan 20 miljardia euroa.
Kahden euron erikoisrahat

Vuodesta 2004 kukin euroalueen maa voi laskea liikkeeseen yhden 2 euron erikoisrahan vuodessa. Poikkeustapauksissa maat voivat kuitenkin laskea yhdessä liikkeeseen myös toisen erikoisrahan, joka juhlistaa jotakin koko Euroopan kannalta tärkeää tapahtumaa. Erikoisrahoilla on samat tekniset ominaisuudet ja sama yhteinen puoli kuin tavanomaisilla 2 euron kolikoilla. Erikoisrahojen kansallisella puolella on kuitenkin erityinen kuva-aihe, joka eroaa tavanomaisten eurorahojen kuva-aiheista.
Ensimmäisen 2 euron erikoisrahan julkaisi vuonna 2004 Kreikka, ja sillä juhlistettiin Ateenan olympialaisia.
Suomi on julkaissut vuosittain vähintään yhden 2 euron erikoisrahan:
2004 Euroopan unionin laajentuminen.
2005 YK:n 60-vuotispäivä ja Suomi 50 vuotta YK:n jäsen
2006 Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus 100 vuotta.
2007 Suomen itsenäisyys 90 vuotta.
2008 Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus 60 vuotta
2009 Suomen autonomian ja suomalaisen keskushallinnon 200-vuotisen historian erikoisraha
2010 Suomen rahaa koskevan asetuksen antamisesta on kulunut 150 vuotta
2011 Suomen Pankin perustamisesta 200 vuotta.
2012 Helene Schjerfbeck.
2013 Vuoden 1863 valtiopäivät 150 vuotta. Frans Emil Sillanpään syntymästä 125 vuotta.
2014 Tove Janssonin syntymästä 100 vuotta. Ilmari Tapiovaaran syntymästä 100 vuotta.
2015 Jean Sibeliuksen syntymästä 150 vuotta.. Akseli Gallen-Kallela.
2016 Georg Henrik von Wrightin syntymästä 100 vuotta. 90 vuotta Eino Leinon kuolemasta.
2017 Suomalainen luonto. Itsenäinen Suomi 100 vuotta.
2018 Suomalainen saunakulttuuri. Suomalaiset kansallismaisemat – Koli.
2019 Suomen hallitusmuoto.
2020 Väinö Linna 100 vuotta. Turun yliopisto 100 vuotta.
2021 Ahvenanmaan itsehallinto 100 vuotta.
2022 Suomen kansallisbaletti 100 vuotta.
2022 Ilmastotutkimus Suomessa.
2023 Suomen ensimmäinen luonnonsuojelulaki 1923.
2023 Sote-palvelut ja kansalaisten hyvinvointi.
2024 Vaalit demokratian perustana.
Euromaat ovat yhdessä laskeneet liikenteeseen viisi erikoisrahaa:
2007 Rooman sopimus 50 vuotta
2009 Talous- ja rahaliitto EMU 10 vuotta
2012 Euro 10 vuotta
2015 EU:n lippu 30 vuotta
2022 Erasmus-ohjelma 35 vuotta.
Erikoisrahat ovat laillisia maksuvälineitä kaikkialla euroalueella.
Kansalliset juhlarahat

Euroalueen jäsenvaltiot voivat laskea liikkeeseen myös kansallisia juhlarahoja. Useimmiten juhlarahat lyödään jostakin jalometallista, tavallisimmin hopeasta ja eräät kullasta. Juhlarahat ovat euroarvoisia, mutta ne ovat laillisia maksuvälineitä vain liikkeellelaskumaissaan. Juhlarahan nimellisarvo ei saa olla mikään tavallisten käyttökolikoiden nimellisarvoista. Juhlarahojen myyntihinta on kuitenkin yleensä korkeampi kuin niiden nimellisarvo, ja sen vuoksi ne eivät käytännössä liiku maksuliikenteessä, vaan päätyvät suoraan keräilijöille.
Lyöntivirheitä

Suomen Rahapaja valmisti vahingossa noin 55 000 kappaleen erän virheellisiä kahden euron kolikoita loppuvuodesta 2006. Kolikossa oli uusi, vuonna 2007 käyttöön otettavaksi tarkoitettu arvopuoli, mutta vuoden 2006 kansallinen puoli . Tällainen virhe on syntynyt ilmeisesti siten, että kun Suomen Rahapaja löi vuoden 2007 alusta eurot käyttöön ottaneen Slovenian kolikot ja niihin kaikkiin tuli uuden mallinen arvopuoli, niin sen jälkeen alettiin lyödä Suomen vuoden 2006 kolikoita, mutta arvopuolen meisti unohdettiin vaihtaa vanhan malliseksi. Virhelyönnin keräilyarvo oli alkuvuodesta 2007 noin 120–150 € ja kesän aikana hintataso laski 70 euron tietämille. Sittemmin vastaavanlaisia virheellisyyksiä väärällä kartalla on lyöty ainakin Saksan ja Portugalin kolikoihin.
Muita, pienempiä virheitä kolikoissa on ollut paljonkin. Tunnetuimpia ovat erilaiset ylimääräiset pahkurat kolikoiden kuvioissa. Esimerkiksi vuosiluvulla 1999 olevissa kolikoissa jonkin yhdeksikön renkaan sisäpuoli saattaa olla umpimetallia. Tällainen lyöntivirhe on johtunut meistin vaurioitumisesta siten, että siitä on kulunut tai murtunut pois palanen, ja tällainen kohta on jäänyt kolikon pinnassa siten koholle. Virhetyyppiä näkee joskus ulkonäkönsä vuoksi kutsuttavan virheellisesti valuviaksi, vaikkei kolikoiden kuvioita muodostetakaan valamalla kolikko muottiin vaan lyömällä kaiverretulla meistillä suurella voimalla sileän kolikkoaihion pintaan kuvio. Näistäkin virhelyönneistä on toisinaan maksettu suurempi keräilyhinta kuin kolikon nimellisarvo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ekp: eurokolikoiden yhteiset puolet
Rahapajan tiedote eurokolikoiden valmistusmateriaaleista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ekp: 2 euron erikoisrahat
Kolikot.com: Eurokolikot
Keraily.info erikoiseurot Suomi 2004-2012
| n k Euro |
| --- | --- | --- |
Kursivoidut maat eivät vielä käytä euroja, mutta suunnittelevat ottavansa käyttöön
| Eurot maittain |  Alankomaat  Andorra  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Monaco  Portugali  Ranska  Romania  Saksa  San Marino  Slovakia  Slovenia  Suomi  Vatikaani  Viro  |  |
| Erikoisrahat ja juhlarahat |  2 euron erikoisrahat  |  |
| Euromaiden entiset rahayksiköt |  Alankomaiden guldeni  Belgian frangi  Espanjan peseta  Irlannin punta  Italian liira  Itävallan šillinki  Kreikan drakma  Kroatian kuna  Kyproksen punta  Latvian lati  Liettuan liti  Luxemburgin frangi  Maltan liira  Portugalin escudo  Ranskan frangi  Saksan markka  Slovakian koruna  Slovenian tolar  Suomen markka  Viron kruunu  |  |