stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bret Easton Ellis
Elokuvantekijänä > Taustaa

Bret Easton Ellis on toiminut ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana.lähde? Ellis ajatteli jo nuorempana, että lopulta päätyisi tavalla tai toisella elokuva-alalle. Ellisin mielipide kirjan kirjoittamisesta on vuosien varrella muuttunut. Hän ei ole varma kuinka kannattavaa se enää on, varsinkaan hänelle itselleen. Ellis on tuonut esiin turhautumisensa siitä, kuinka hänen mielestään milleniaalisukupolvi ei lue ollenkaan.
Ellis on lapsesta saakka pitänyt elokuvista, ja hän kirjoittaa elokuvakritiikkiä. Ellis on lisäksi ohjannut mainoksia / lyhytelokuvia.
Ellis on puhunut siitä, kuinka elokuva-ala on muuttunut vuosikymmenten aikana. Kaikki, jotka haluavat tehdä "tietyn tyyppisiä elokuvia", tekevät niitä studioiden ulkopuolella. Elokuvia, joita Ellis ja hänen sukupolvensa halusivat tehdä, ei enää tuoteta. Ellisin mielestä ura Los Angelesissä kuulostaa hohdokkaammalta kuin mitä se oikeasti on. Hän uskoo elokuvateatterikokemuksen olevan paljolti jo menetettyä vaikka samalla kaipaa sitä. Ellis kokee TV:n korvanneen elokuvat.
Ellisin piti käsikirjoittaa elokuva The Golden Suicides, jota olisivat tähdittäneet Ryan Gosling ja Naomi Watts. Ohjaajana olisi toiminut Gaspar Noé, mutta tämä ei hyväksynyt näyttelijävalintoja, joten elokuvaa ei ikinä tehty. Ellisin käsikirjoittama ja Paul Schraderin ohjaama elokuva The Canyons rahoitettiin Kickstarterin kautta.
Ellis alkoi vuonna 2015 puhua podcastissaan aiheesta "ideologia vastaan estetiikka". Hänen mielestään elokuvassa tyyli ja tarinankerronta ovat paljon tärkeämpiä asioita kuin jokin ajankohtainen sanoma, jota elokuva edustaa.
Elokuvantekijänä > Valikoitu filmografia

The Canyons, 2013, elokuva (käsikirjoittaja)
The Deleted, 2016, nettisarja (käsikirjoittaja/ohjaaja/tuottaja)
Figaro, 2016, lyhytelokuva (käsikirjoittaja/ohjaaja)
The Arrangement, 2019, lyhytelokuva (käsikirjoittaja/ohjaaja)
Smiley Face Killers, 2020, elokuva (käsikirjoittaja)
Muuta

Vuonna 2016 Bret Easton Ellisin yhteistyönä taiteilija Alex Israelin kanssa tekemät taulut olivat esillä Beverly Hillsin Gagosian-museossa. Ellis kirjoitti taulujen tekstit.
Podcast-haastattelujensa lisäksi Ellis on haastatellut eri ihmisiä myös lehdissä, muun muassa vuonna 2015 Quentin Tarantinoa The New York Times -lehteen ja vuonna 2018 Kim Kardashiania Richardson-lehteen. 1990-luvulla hän haastatteli Batman Foreverin kuvausten aikana Val Kilmeriä Details-lehteen.
Hän on kirjoittanut lehtiin myös esseitä. Out Magazinen vuoden 2013 esseen lisäksi Ellis on kirjoittanut muun muassa vuonna 2019 Vogue Italia -lehteen "Is Inclusivity Good for Fashion?" ja samana vuonna The Hollywood Reporter -lehteen "The Year the Oscars Finally Got Gay Right".
Ellis luki itse teoksensa White äänikirjaversion.
Teokset > Fiktio

Alta nollan.  (Less Than Zero, 1985.)  Suomentanut Erkki Jukarainen. Otava, 1986.  ISBN 951-1-08736-3
Vetovoiman lait.  (The Rules of Attraction, 1987.)  Suomentanut Arto Schroderus. Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3768-7
Amerikan Psyko.  (American Psycho, 1991.)  Suomentanut Erkki Jukarainen. Pikku-idis, 1992.  ISBN 952-9589-09-3
Paljastajat.  (The Informers, 1994.)  Suomentanut Mauri Ronimus. Pikku-idis, 1994.  ISBN 952-9589-20-4 * Glamorama.  (Glamorama, 1998.)  Suomentanut Arto Schroderus. Tammi, 1999.  ISBN 951-31-1399-X
Lunar Park.  (Lunar Park, 2005.)  Suomentanut Arto Schroderus. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3374-5
Kalliit yöt.  (Imperial Bedrooms, 2010.)  Suomentanut Arto Schroderus. Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6177-4
The Shards.  Alfred A. Knopf, 2023.  ISBN 9780593535608
Teokset > Ei-fiktio

White. Picador, 2019. ISBN 978-1-5290-1239-2
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
The Bret Easton Ellis Podcast
Bret Easton Ellis -dokumentti, vuodelta 1999
Bret Easton Ellis ja Quentin Tarantino puhuu elokuvista
Ellisin lempikirjat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Ellis vuonna 1998.
Ellis vuonna 2009.
Ljah’avitšy

| Ljah’avitšy, Ljahovitši (Ляхавічы, Ля́ховичи) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Ljah’avitšy, Ljahovitši
 Koordinaatit: 53°02′16″N, 26°15′57″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Brestin alue
Korkeus:  noin 165–195 m
Väkiluku (10/2009):  10 997
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 liahovichi.brest-region.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ljah’avitšy (valkoven. Ляхавічы) eli Ljahovitši (ven. Ля́ховичи) on pientalovaltainen pikkukaupunki ja hallintopiirin keskus Valko-Venäjän Brestin alueen pohjoisosissa. Kaupungin mukaan nimetyn Ljah’avitšskin piirin naapureina ovat Baranavitšy luoteessa, Njasviž koillisessa, Kletsk idässä, Hantsavitšy etelässä ja Ivatsevitšy lounaassa. Lokakuun 2009 väestönlaskennan mukaan koko hallintopiirissä asui 30 498 henkeä, mikä sisältää Ljah’avitšyn kaupunkiväestön (10 997).
Liikenne

Kaupungin linja-autoasema sijaitsee keskustan länsiosissa ja rautatieasema noin 2,5 km keskustasta lounaaseen. Liikenteellisesti merkittävä on kantatie P4, joka luo maantieyhteyden Baranavitšyyn (20 km:n päässä). Tämän kaupungin itäosien kautta päästään kantateille P2 ja P5 sekä moottoritielle M1. Ljah’avitšystä etelään mentäessä kantatie P4 liittyy 11 kilometrin päässä poikittaiseen P43-kantatiehen.
Aiheesta muualla

Kaupunkikuvaus (venäjäksi) (bycity.org)
Kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (garady.org)
Tietoa kaupungista ja hallintopiiristä (venäjäksi) (dorogiby.info)
Kaupunkikeskustan kartta (venäjäksi) (bycity.org)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi), (englanniksi) tai (puolaksi)
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta (venäjäksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvia kaupungin rakennuksista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (globus.tut.by)
Encyclopédie

Encyclopédien kansi.
Encyclopédie, ou dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers (suom. Ensyklopedia, eli perusteltu sanakirja tieteistä, taiteista ja taidoista) oli varhainen Ranskassa vuodesta 1751 alkaen julkaistu tietosanakirja. Sen viimeiset osat julkaistiin vuonna 1772.
Vuosien 1782 ja 1832 välillä julkaistiin laajennettu 66 osaa käsittänyt painos. Se oli 1800-luvun yksi suurimpia ja huomattavimpia kirjallisia hankkeita. Tämän ajalleen jättimäisen teoksen teko työllisti tuhat työntekijää ja 2 250 avustajaa. Teoksesta otettiin 4 250 kappaleen painos – luku oli suuri 1800-luvun teokselle, sillä tuolloin painosmäärät ylittivät harvoin 1 500 kappaletta. Encyclopédie maksoi 1 000 livreä aikana, jolloin palvelijattaren vuosipalkka oli kolmekymmentä livreä, ammattityömiehen sata livreä ja kirkkoherran viisisataa livreä.
Encyclopédiella oli merkittävä osa siinä älyllisessä kuohunnassa, joka johti lopulta Ranskan vallankumoukseen. Sen tekijöillä oli kaksi päämäärää: luonnontieteellisen maailmankuvan ja tieteen saavutusten esitteleminen sekä valistusaatteen levittäminen taikauskon tilalle. Tosin valistusaatteen leviäminen oli salainen tavoite, koska kirkko hallitsi ihmisen elämää vielä 1700-luvulla.
Teoksen synty

Encyclopédie sai alkunsa brittiläisen Ephraim Chambersin Cyclopaedian ranskankielisestä käännöksestä. Käännöksen teki Ranskassa asunut englantilainen John Mills. Hän aloitti työn vuonna 1743 ja sai sen päätökseen vuonna 1745. Häntä auttoi saksalainen Gottfried Sellius, joka oli asettunut Pariisiin toimittuaan sitä ennen professorina Hallessa ja Göttingenissä.
Teoksen synty > Viisiosainen esiversio

Käännöstyön tekijät pyysivät kuninkaallista kirjanpainajaa André Le Bretonia julkaisemaan teoksen ja ottamaan huomioon Ranskan lait, joihin he ulkomaalaisina eivät olleet perehtyneet, sekä pyytämään teokselle kuninkaallista painolupaa. Le Breton hankki luvan, mutta ainoastaan omiin nimiinsä. Mills valitti tästä, ja Le Bretonin täytyi myöntää muodollisesti, että lupa kuului Millsille. Tällä ei kuitenkaan ollut merkitystä, sillä Le Breton piti edelleen huolen siitä, ettei Mills tuntenut kaikkia lain kiemuroita painamiseen liittyen. Mills myöntyi antamaan osan oikeudesta Le Bretonille, ja niin toukokuussa 1745 kirja saatiin painosta nimellä Encyclopédie ou dictionnaire universel des arts et des sciences. Siinä oli neljä osaa, viides kuvasivuista koostunut osa, sekä sanasto tai luettelo artikkeleista ranskaksi, latinaksi, saksaksi, italiaksi ja espanjaksi ja edelleen hakemisto näistä kielistä ranskaan niin, että mikä tahansa artikkeli oli löydettävissä.
Teoksen synty > Kunnianhimoisempi suunnitelma

Jean Paul de Gua de Malves, Ranskan collegen filosofian professori, alkoi osallistua toimittamiseen lähinnä korjatakseen virheitä ja lisätäkseen uusia löytöjä. Hän esitti kuitenkin teoksen lähes täydellistä uudelleenkirjoittamista, ja hankki avuksi useita oppineita miehiä ja taiteilijoita. Näihin kuuluivat muun muassa Louis, Condillac, Jean le Rond d’Alembert ja Denis Diderot. Kustantajat eivät kuitenkaan pitäneet häntä tarpeeksi maineikkaana, jotta se olisi taannut menestyksen. Näin he vetivät luottamuksensa takaisin ja vastustivat usein de Guan suunnitelmia liian kalliina. De Gua kyllästyi riitoihin ja luopui tehtävästä.
Julkaisijat antoivat johtotehtävän Diderot’lle. Hänen suosituksenaan toimi hänen hyvän vastaanoton saanut kuusiosainen teoksensa Dictionnaire universel de médecine (Pariisi 1746–1748). Se oli käännös Robert Jamesin teoksesta A Medicinal Dictionary, jonka ranskannos oli tehty Eidousin ja François-Vincent Toussaintin avustuksella.
Diderot’lle ehdotettiin, että teoksesta tehtäisiin luonteeltaan samanlainen. Hän kuitenkin suostutteli kustantajat siihen, että teoksesta tehtäisiin paljon omaperäisempi ja kattavampi. Diderot palkkasi nuoren matemaatikon d’Alembertin vastaamaan matematiikkaa käsittelevistä artikkeleista. Artikkelien kirjoittajina oli suuri määrä eri alojen asiantuntijoita.
Vuonna 1750 teoksen koko nimi oli Encyclopédie, ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers, par une société de gens de lettres, mis en ordre par M. Diderot de l’Académie des Sciences et Belles-Lettres de Prusse, et quant à la partie mathématique, par M. d’Alembert de l’Académie royale des Sciences de Paris, de celle de Prusse et de la Société royale de Londres. Otsikkosivua muutettiin sitä mukaa kun d’Alembert päätti lisätä otsikkoon uusia määritteitä.
Sisältö

Encyclopédie käsitti 28 osaa, 71 818 artikkelia ja 2 885 kuvaa. D’Alembert jätti projektin ennen sen valmistumista, ja viimeiset osat olivat puhtaasti Diderot’n tuotteita. Monet Ranskan valistusajan tunnetuimmista henkilöistä osallistuivat tietosanakirjan tekemiseen, mukaan lukien Voltaire, Rousseau ja Montesquieu.
Sisältö > Työn tavoitteet

Tietosanakirjan kirjoittajat halusivat, että se tuhoaisi taikauskon ja tarjoaisi pääsyn inhimilliseen tietoon. Sisällöltään se oli valistusajan tyypillisen ajattelun ja uskomusten yhteenveto. Kirja oli myös suunnaton kooste aikansa tekniikasta, ja se kuvasi perinteisiä käsityöläisten työkaluja ja menetelmiä. Suuri osa tiedosta oli otettu teoksesta Descriptions des Arts et Métiers lähde?.
Neutraalin tiedon lisäksi teokseen oli kuitenkin myös piilotettu huomattava määrä kritiikkiä yhteiskuntajärjestystä kohtaan. Tuohon aikaan julkaisut sensuroitiin tarkasti. Kirjoittajien oli piilotettava kritiikkinsä neutraaleihin hakusanoihin niin, että lukijaa opastettiin siirtymään hakusanoista toiseen, ja samalla selvisi kritisoitu asia ja kritiikin kohde. Menetelmä itsessään oli selitetty hakusanassa Encyclopédie. Kritiikin piilottamista tehtiin niinkin, että artikkeli oli teeskennellyn naiivi tai liioitteleva. Niinpä lapsen kuolemasta todettiin, että aidon kristityn on iloittava lapsensa kuolemasta, koska kuolema suo lapselle ikuisen autuuden. Nykyajan lukijan on joskus vaikea ymmärtää tällaisten lauseiden takana olevaa ajatusta.
Ancien régimen Ranskassa teos sai aikaan suuren määrän ristiriitoja. Tämä johtui ennen kaikkea teoksen uskonnollisesta suvaitsevaisuudesta. Tietosanakirja ylisti protestanttisia ajattelijoita ja haastoi katolisuuden opit. Ensimmäinen kriisi seurasi jo vuonna 1752, jolloin Sorbonnen yliopisto hyväksyi apotti de Pradesin teologian alan väitöskirjan, joka sittemmin julistettiin harhaoppiseksi. Syynä pidettiin Encyclopédieta. Teoksen tuolloin ilmestyneet kaksi osaa takavarikoitiin ja niiden myyminen kiellettiin Sen syytettiin tuhoavan kuninkaallisen auktoriteetin, sekä saavan aikaan itsenäistä ajattelua, kapinahenkeä, tapojen turmelusta, uskonvastaisuutta ja epäuskoa. Työ kuitenkin jatkui, sillä kirjalla oli monia korkea-arvoisia tukijoita. Jatko-osat toimitettiin tilaajille salaa, kun ne ilmestyivät 1765. Takavarikoidut osat saatiin vapaaksi kuuden vuoden kuluttua.
Sisältö > Tiedon taksonomia

Encyclopédie esitteli inhimillisen tiedon esitysjärjestelmän, tiedon taksonomian eli jaottelun, jonka inspiraationa toimi Francis Baconin Advancement of Knowledge. Sen kolme päähaaraa olivat ”muisti” eli historia, ”järki” eli filosofia ja ”mielikuvitus” eli runous. On huomattavaa, että teologia on sijoitettu filosofian alaisuuteen, sillä keskiajalla asetelma oli toisin päin, eli filosofia oli sijoitettu teologian alaisuuteen. Historiantutkija Robert Darnton on katsonut, että uskonnon luokittelu inhimillisen järjen alaisuuteen, sen sijaan että se olisi tiedon lähde itsessään, oli merkittävä tekijä kirjaan liittyneissä erimielisyyksissä. Voidaan myös havaita, että Science de Dieu, ”jumaluusoppi”, on sijoitettu ainoastaan muutaman haaran päähän aiheista Divination, ”ennustaminen”, ja Magie noire, ”musta magia”.
Osanottajia

Encyclopédien tunnettuja avustajia eri aihealueilla olivat muun muassa:
Jean le Rond d’Alembert — toimittaja; muun muassa ajankohtaiset asiat, filosofia, uskonto
André Le Breton — kustantaja
Étienne Bonnot de Condillac — filosofia
Louis-Jean-Marie Daubenton — luonnonhistoria
Denis Diderot — päätoimittaja; muun muassa taloustiede, mekaniikka, filosofia, politiikka, uskonto
Paroni d’Holbach — muun muassa luonnontiede (kemia, mineralogia), politiikka, uskonto
Louis de Jaucourt — muun muassa taloustiede, kirjallisuus, lääketiede, politiikka
Montesquieu — osa artikkelista goût (”maun” konsepti)
Jean-Jacques Rousseau — musiikki, politiikan teoria
Anne Robert Jacques Turgot — taloustiede, etymologia, filosofia, fysiikka
Voltaire — historia, kirjallisuus, filosofia
Tilastotietoja

Encyclopédie numeroina:
17 tekstiosaa (artikkeleita)
11 osaa kuvitusta
18 000 sivua tekstiä
75 000 artikkelia
44 000 pääartikkelia
28 000 pienempiä artikkeleita
2 500 kuvahakemistoa
yhteensä 20 000 000 sanaa
Painos: 4 250 kappaletta. Aikansa kirjatuotantoon ja myyntihintaan nähden teosta myytiin hyvin. 1700-luvulla yksiosaistenkin teosten painosmäärä jäi yleensä alle 1 500 kappaleen.
Lainauksia

”Järki on filosofille samaa kuin armo kristitylle... Jotkut vaeltavat pimeydessä; filosofi, jolla on samat intohimot, toimii ainoastaan harkittuaan; hän kävelee yön läpi, mutta hänen edellään käy soihtu. Filosofi muodostaa toimintaperiaatteensa lukemattomien tarkkojen havaintojen perusteella. Hän ei sekoita totuutta uskottavuuteen; hän ottaa totuutena sen mikä on totta, väärennöksenä sen mikä on valhetta, epäiltävänä sen mikä on epäiltävää, ja todennäköisenä sen mikä on todennäköistä. Filosofinen henki on siten havainnoinnin ja paikkansapitävyyden henki.” (Diderot’n artikkeli filosofiasta.)
Yrittämisen vapaudesta: ”Jos yksinoikeuksia ei myönnettäisi, ja jos talousjärjestelmällä ei olisi tapana saada aikaan varallisuuden keskittymistä, suuria omaisuuksia ja nopeaa vaurastumista olisi vähemmän. Kun vaurastumisen keinot jaetaan suuren kansalaismäärän kesken, vauraus myös jakaantuu tasaisemmin; myös äärimmäinen köyhyys ja äärimmäinen rikkaus olisivat vähäisiä.” (Diderot’n artikkeli varallisuudesta.)
”Katso: kannibalismi.” (Ehtoollista käsittelevä artikkeli. Kohta on kuuluisa esimerkki kirjoittajien kärjekkyydestä.)
Kirjallisuutta

Kensorit ja sensorit. (Hakusanat ”censeurs” ja ”censeurs des livres”. Teoksesta Encyclopédie, 1751–1772. Suomentanut Jarkko S. Tuusvuori) Niin & näin, 2010, nro 2, s. 93-94.
La Belle, Maurice: Valistusfilosofit ja Ensyklopedia.  (Suomeksi toim. ja käänt. Kimmo Sundström)  Helsinki:  Vapaa-ajattelijain liitto, 1987.
Encyclopédie ou dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers, Editions Flammarion, 1993. ISBN 2-08-070426-5
Grimsley, Ronald: Jean d’Alembert (1963)
Kafker, Frank A., Kafker, Serena L.: The Encyclopedists as individuals: a biographical dictionary of the authors of the Encyclopédie, teoksessa Studies of Voltaire and the eighteenth century. ISBN 0-7294-0368-8
Korkman, Petteri; Yrjönsuuri, Mikko (toim.): Filosofian historian kehityslinjoja. Gaudeamus, Tampere 1999.
Ikonen, Teemu: Valistusensyklopedia, epäjärjestys ja rapsodinen teksti, teoksessa Kielen ja kirjallisuuden hämärä (toim. Päivi Mehtonen). Tampere University Press, Tampere 2002.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Encyclopédien verkkoversio (ranskaksi)
Encyclopédien käännösprojekti. Michiganin yliopisto. Julkaisu käsittää toistaiseksi pienen mutta kasvavan joukon artikkeleita käännettynä englanniksi (toukokuussa 2009: 654 artikkelia)
The ARTFL Encyclopédie University of Chicago. Viitattu 4.10.2018 (englanniksi).
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Encyclopédie
Encyclopédien tiedon luokitteluun käyttämä ”inhimillisen tiedon esitysjärjestelmä”. Se jakaantui kolmeen päähaaraan: muistiin, järkeen ja mielikuvitukseen.
Encyclopédien esilehti vuoden 1772 painoksesta. Sen piirsi Charles-Nicolas Cochin ja kaiversi Bonaventure-Louis Prévost. Kuva on täynnä symboliikkaa — keskellä oleva hahmo edustaa totuutta, ja sitä ympäröi kirkas valo, valistuksen tunnus. Oikealla olevat hahmot, järki ja filosofia, repivät huntua totuuden yltä. Kuva kokonaisuudessaan.
Käännös suomeksi
Lipposen II hallitus

| Lipposen II hallitus |
| --- | --- |
  Suomen tasavallan 67. valtioneuvosto
 Pääministeri Paavo Lipponen vuonna 2002
Toimikausi alkoi:  15. huhtikuuta 1999
Toimikausi päättyi:  17. huhtikuuta 2003
Valtionpäämies:   Martti Ahtisaari  Tarja Halonen 
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Paavo Lipponen
Hallituksen varajohtaja:   Sauli Niinistö  Ville Itälä 
Ministerien lukumäärä:  18
Hallituspuolueet:   SDP  Kokoomus  RKP  Vasemmistoliitto  Vihreät (31.5.2002 asti) 
Hallituksen asema:  enemmistöhallitus (sateenkaari) 129 / 200
Oppositiopuolueet:   Keskusta  Vihreät (31.5.2002 alkaen)  Kristillinen Liitto  Remonttiryhmä  Perussuomalaiset 
Historia
Vaalit:  Eduskuntavaalit 1999
Edellinen:  Lipposen I hallitus
Seuraava:  Jäätteenmäen hallitus
Lipposen II hallitus oli Suomen tasavallan 67. hallitus, niin sanottu sateenkaarihallitus, jonka muodostivat SDP, Kokoomus, RKP, Vasemmistoliitto ja Vihreä liitto. Hallitus muodostettiin 1999 eduskuntavaalien tuloksen perusteella ja hallitus toimi 15. huhtikuuta 1999 – 17. huhtikuuta 2003. Hallituskoalitio muodosti enemmistöhallituksen. Se toimi 1 464 päivää eli täyden toimikauden. Kyseessä on Suomen viimeisin koko vaalikauden toimintakykyisenä istunut, sillä Sipilän hallitus erosi kuukautta ennen vaaleja 2019 istuen kuitenkin vaalien yli toimitusministeristönä.
Vihreä liitto jätti hallituksen 31. toukokuuta 2002 protestina päätökselle uuden ydinvoimalan (Olkiluoto 3) rakentamisesta.
Hallituksen muodostaminen

Presidentti Martti Ahtisaari antoi hallitustunnustelijan tehtävän suurimman puolueen SDP:n puheenjohtajalle Paavo Lipposelle, joka ilmoitti yrittävänsä hallituksen muodostamista edellisen hallituksen pohjalta. Kaikki viisi hallituspuoluetta ilmoittivat olevansa valmiita jatkamaan myös uudessa hallituksessa. Keskusta pyrki kaikin keinoin yhteistyöhön SDP:n kanssa; puheenjohtaja Esko Aho tarjoutui jäämään pois hallituksesta ja jopa luopumaan presidenttiehdokkuudestaan, jotta hänen puolueensa pääsisi hallitukseen. Keskusta jätettiin kuitenkin toistamiseen peräkkäin oppositioon. Jatkuvuutta osoitti keskeisten ministerien – Lipposen itsensä lisäksi ulkoministeri Tarja Halosen, valtiovarainministeri Sauli Niinistön ja maa- ja metsätalousministeri Kalevi Hemilän – jatkaminen tehtävissään. Edellisen hallituksen ministereistä jatkoivat uusissa tehtävissä Suvi-Anne Siimes, Sinikka Mönkäre, Olli-Pekka Heinonen, Jan-Erik Enestam ja Kimmo Sasi. Hallituspaikkojen jaossa SDP luovutti yhden paikan Kokoomukselle ja peruspalveluministerin salkku jaettiin Vihreän liiton ja RKP:n kesken puoliksi vaalikauden ajalle. Vihreiden lähdettyä hallituksesta toukokuussa 2002 SDP sai ympäristöministerin ja Kokoomus maa- ja metsätalousministerin salkun.
Lipposen ensimmäinen hallitus kävi 15. huhtikuuta Presidentinlinnassa jättämässä eronpyyntönsä presidentti Martti Ahtisaarelle, ja hetkeä myöhemmin Lipposen toinen hallitus esittäytyi presidentille. Tilanne oli historiallinen, sillä sama hallituspohja ei ollut koskaan ennen Suomen historiassa jatkanut samassa muodossa.
Hallitusohjelma

Uusi hallitus vakuutti, ettei suuriin säästöpäätöksiin olisi vaalikauden 1999–2003 aikana enää tarvetta, mutta ilmoitti jatkavansa edeltäjänsä talouspoliittista linjaa. Hallitus uskoi talouskasvun jatkuvan ripeänä alkavallakin vaalikaudella ja valtion menojen reaalitaso päätettiin pitää entisenä. Valtion velkataakkaa pyrittiin keventämään, mikä merkitsi tulonsiirtojen ja palvelujen pysymistä ennallaan. Luvattujen tuloverokevennysten vastapainoksi hallitus ilmoitti korottavansa pääoma-, yhteisö- ja korkotulojen verokantaa yhdellä prosenttiyksiköllä 28:sta 29 prosenttiin vaalikauden aikana. Tavoitteekseen hallitus asetti 200 000 uutta työpaikkaa toimikautensa aikana; tämä merkitsi työllisyysasteen nousua 66 prosentista 70 prosenttiin. 
Hallitusohjelmassa uskottiin Suomen sotilaallisen liittoutumattomuuden edistävän vakaata kehitystä Pohjois-Euroopassa. Sotilasliitto Naton jäsenyyttä ei pidetty tarpeellisena, mutta jo edellisen hallituksen ohjelmassa mukana ollut ns. NATO-optio sisällytettiin myös uuteen hallitusohjelmaan. Turvallisuuspolitiikan perustaksi asetettiin "uskottava puolustuskyky". Uuden hallituksen ohjelmaan kirjattiin myös mahdollisuus ydinvoiman lisärakentamiseen, jota suomalainen elinkeinoelämä oli toivonut jo 1980-luvun alkupuolelta lähtien.