stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viheraurinkoahven
Ulkonäkö ja koko

Viheraurinkoahven on pääasiassa kellanvihreä, vaikkakin selkä on selvästi tummempi. Vatsa on yhtä vaalea kuin kyljet, joissa on noin kuusi tummaa pystyraitaa. Monesti viheraurinkoahvenella on kyljissään pieniä sinisiä pilkkuja. Selkäevä on ahvenen tapaan kaksiosainen, mutta taaempi osa on suurempi ja pyöreämpi etuosaan verrattuna. Viheraurinkoahven on tavallisesti noin 20 senttimetrin mittainen, mutta voi kasvaa jopa 31 senttimetrin mittaan. Suurin tavattu paino on 960 grammaa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Viheraurinkoahventa tavataan Pohjois-Amerikan Yhdysvalloissa Suurten järvien, Hudsoninlahden ja Mississippi-joen valuma-alueilla New Yorkista. Kanadassa se elää alueella Ontariosta Minnesotaan ja Etelä-Dakotaan sekä etelän Meksikonlahdessa. Viheraurinkoahventa voidaan tavata myös pohjoisessa Meksikossa.
Ravinto ja elintavat

Viheraurinkoahventen ravintoa on nuorena eläinplankton, vesihyönteiset sekä kalan mäti kun taas aikuisten ruokavalioon kuuluvat kalan mäti, kotilot, sammakkoeläimet, nilviäiset, hyönteiset ja niiden toukat, ravut, pienet kalat ja joskus myös kasvit. Aikuiset viheraurinkoahvenet elävät hitaasti virtaavissa lammissa, puroissa ja järvissä lähellä kasvillisuutta. Niiden kutu lasketaan sille tarkoitettuun "pesään".
Ryssän selustassa

| Ryssän selustassa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jussi Kukkonen
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Arvi A. Karisto
Julkaistu:  1942
Ulkoasu:  pehmeäkantinen
Sivumäärä:  204
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ryssän selustassa on Jussi Kukkosen kirjoittama sotaromaani. Kirja poistettiin oikeusministeriön toimesta kirjakauppojen valikoimista vuosina 1944 ja 1945 valvontakomission määräyksestä.
Reino Luhtala

Reino Matti Luhtala (20. maaliskuuta 1917 Kittilä – 22. kesäkuuta 2005 Helsinki) oli opetusneuvos, joka toimi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston rehtorina.
Henkilöhistoria

Reino Luhtalan vanhemmat olivat konsulentti Matti Luhtala ja Anna Edith Sigrid Airisto  ja puoliso vuodesta 1944 käsityönopettaja Rauni Tellervo Puurunen. Luhtala tuli ylioppilaaksi 1936 ja valmistui ekonomiksi 1943 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1949. Hän oli Valtion lentokonetehtaan konttoripäällikkö 1943–1946 Kuorevedellä ja  Valtion ammuslataamon 1946–1951. Huhtamäki-yhtymän konttoripäällikkönä Luhtala toimi 1951–1954 ja talousjohtajana 1955–1956. Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa Luhtala oli lehtori, yliopettaja, vararehtori ja sitten rehtori vuodesta 1969 vuoteen 1973, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänet tunnettiin myös opettajakouluttajana. Ansioistaan tietokirjailijana Luhtala sai Warelius-palkinnon vuonna 1991.
Julkaisuja

Kirjanpitoa oppimaan: oppi- ja tehtäväkirja kirjanpidon perusteiden opiskelua varten, 1961
Kirjanpitoa oppimaan: harjoitustehtävien ratkaisut 1, 1961
Kirjanpitoa oppimaan: harjoitustehtävien ratkaisut 2, 1963
Lomakeharjoituksia: tehtäväkirja kauppaopin, kansalaistiedon ja ammattitalouden perusopetusta varten, 1964
Kirjanpidon tositesarja: tositteisiin perustuva harjoitustehtävä kirjanpidon opiskelua varten. 2 [Osakeyhtiö], 1964
Kirjanpidon tositesarja: tositteisiin perustuva harjoitustehtävä kirjanpidon opiskelua varten 1 [Yksityisliike], 1965
Kirjanpitoa oppimaan: harjoitustehtävien ratkaisut 1, 1966
Käytännön taloustieto: ammattitalouden oppikirja, 1967
Kauppaoppilaitosten opettajain yhdistyksen opetusmenetelmäkurssin aineistoa, 1968, toim. Matti Kujala, Reino Luhtala, Kaius Sulonen, Urho Valjakka (vastaava)
Kirjanpitoa 1, Johdatus laskentatoimeen, 1970
Kirjanpitoa 2, Jatkoa laskentatoimeen, 1972
Kirjanpitoa 3, Harjoitustehtäviä, 1973, Reino Luhtala, Sampsa Kokkonen
Risto Urrio

Risto Olavi Urrio (s. 15. maaliskuuta 1948, Laukaa) on suomalainen toimittaja, kirjailija, Jyväskylän kirjailijatalon entinen toiminnanjohtaja ja Suomen Maakuntakirjailijat ry:n entinen puheenjohtaja. Nykyisin (2011–) Suomen Maakuntakirjailijat ry:n varapuheenjohtaja.
Urrio on ollut mukana toimittamassa useita kronikoita ja julkaissut antologioita sekä toimittanut omakustannekirjoja, joihin myös suunnitellut kansia. Hän on myös suomentanut Jyväskylän kaupunginteatterille näytelmiä ja ollut aktiivisesti teatteritoiminnassa mukana. Urrio on kirjoittanut avustajana Keskisuomalaiseen vuodesta 1992 sekä muun muassa Savon Sanomiin, Suur-Jyväskylän lehteen ja Kortepohjalaiseen. Hän toimii Jyväskylän Sataman Yön tiedotusvastaavana, Kortepohjan asukkaat ry:n ja Viitaniemen koulun vanhempainneuvoston hallituksissa, Sohwin Kulttuuripalkinnon raadissa ja tiedottajana sekä työskenteli uuden kustantajan, Kärpänen Kustannuksen markkinointivastaavana. Urrio valittiin 2010 Kortepohjan Asukkaat ry:n puheenjohtajaksi ja 2011 Kortepohjalainen-lehden päätoimittajaksi.[lähde? ]
Urrio kuvaa tuotannossaan muun muassa Keski-Suomea ja sen ihmisiä. Urrio on myös toimittanut pakinakirjan Tuplawee I Hankasalmen Sanomien päätoimittajasta ja Keskisuomalaisen erikoistoimittajasta Heikki "Tuplawee" Wirtasesta.[lähde? ]
Urrio on toiminut toistakymmentä vuotta kirjoittajien kouluttajana mm. Laukaan, Jyvälän ja Jyväskylän kansalaisopistoissa. Syksyllä 2014 hän aloitti Elämäntarina-kurssit Aurinkorannikolla, Fuengirolan Sofia-opistossa.[lähde? ]
Urriolle on myönnetty ravintola Sohwin 1. kulttuuripalkinto vuonna 1992.[lähde? ]
Kirjat

Reiska – kertomus elävästä elämästä (Atena 1988)
Kättely on kivaa, runokokoelma Toivo Laakson kanssa (Tori kustannus 1994)
Tässähän ei voi erehtyä – Jyväskylän rautatieläisten mieskuoron aikakirja (Tori Kustannus 1998)
Tuplawee I – pakinakokoelma (Tori Kustannus 1994)
Naru pidentää isää – kännykkähuumoria Vesa Karvisen kanssa (Leikkimieli 2006)
Halla-Otto – kiertävä kansansoittaja (Leikkimieli 2008)
Laveria ei jätetä – kännykkä- ja nettihuumoria (Kärpänen Kustannus 2009)
Jyväskylä Tunnelmia (Kirjakaari 2014), kaupungin historiaa ja nykypäivää värikkäästi; käännetty englanniksi ja venäjäksi, tulossa myös käännös kiinaksi
Suomen Ateena – ihmisiä kylällä Jyväskylä 180 – Suomi 100 (Kirjaksi.net 2017)
Vaeltava runoilija – Elämäntaidon kirjavilla poluilla (toim. yhdessä Paula Pollari-Urrion kanssa) Erkki J. Vepsäläisen elämäkertaa (Suomen Maakuntakirjailijat 2017)
Tuhannen tarinan Järvilinna – Tuomarin huvilasta poikakodiksi (Kauko Sorjosen säätiö 2020)
SWP

Lyhenne SWP voi viitata seuraaviin:
Shaun Wright-Phillips, englantilainen jalkapalloilija
Sosialistinen työväenpuolue, engl. Socialist Workers Party
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SWP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rekolan koulu

| Rekolan koulu> Rekolan kansakoulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Rekolantie 67, 01400 Vantaa
Koordinaatit:  60°19′58″N, 025°04′34″E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Perustettu:  1912 (toiminnan aloittaminen)
Rehtori:  Susanna Sirén-Lääperi,  vararehtori Katriina Väisänen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  282 (2019)
Verkkosivut
Rekolan koulu on Vantaan Koivukylän suuralueen Rekolan kaupunginosassa sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koululla annetaan myös peruskoulutaitoihin valmistavaa opetusta.
Nykyisen Rekolan koulun taustalla on vuonna 1912 seudulla vuokratiloissa aloitettu kouluopetus. Ensimmäinen varsinainen Rekolan kansakoulurakennus valmistui vuonna 1929. Rakennus on yhä koulukäytössä. Uudempi koulurakennus valmistui vuonna 1951. Vuonna 1980–1981 oppilasmäärältään voimakkaasti (edellivuonna 981 oppilaan kouluksi) kasvanut peruskoulu jaettiin kahtia, ja osa koululaisista siirtyi uuteen Havukallion kouluun (nykyinen Kytöpuiston koulu). Vuonna 1997 valmistui Rekolan koulun uusin koulurakennus. 1970-luvulla kiireellä käyttöönotetut parakkiluokkatilat oli tätä aiemmin jouduttu purkamaan sisäilmaongelmien takia.
Vasemmalla vanha, pienempi koulurakennus (1929) ja oikealla uudempi (1951).
Etualalla päiväkerhon ja hammashoitolan tiloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rekolan koulu Wikimedia Commonsissa
Rekolan koulu
Rochefort

Rochefort voi viitata useisiin asioihin:
Rochefort, kaupunki Belgiassa
Rochefort, kunta Charente-Maritimen departementissa Ranskassa
Rochefort, kunta Savoien departementissa Ranskassa
Rochefort-en-Terre, kunta Morbihanin departementissa Ranskassa
Rochefort-en-Yvelines, kunta Yvelinesin departementissa Ranskassa
Rochefort-sur-Brévon, kunta Côte-d'Orin departementissa Ranskassa
Rochefort-Samson, kunta Drômen departementissa Ranskassa
Rochefort, kunta Sveitsissä
Rochefort, belgialainen trappist-panimo
Rochefort, sukunimenä:
Christiane Rochefort (1917–1998), ranskalainen kirjailija
Henri Rochefort (1830–1913), ranskalainen toimittaja ja kirjailija
Jean Rochefort (1930–2017), ranskalainen näyttelijä
Normand Rochefort (s. 1961), kanadalainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rochefort”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rekolan Urheilijat

| Rekolan Urheilijat |
| --- | --- |

Koko nimi:  Rekolan Urheilijat
Perustettu:  1927
Kaupunki:  Vantaa
Sarja:  IV-divisioona
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rekolan Urheilijat on vantaalainen koripalloseura, jonka edustusjoukkue pelasi viimeksi kaudella 2007–2008 koripallon I-divisioonassa. Kesällä 2008 joukkue luopui sarjapaikastaan ja siirtyi pelaamaan IV-divisioonaan.
Rekolan Urheilijoiden B juniorit pelasivat 2009-2010 kautena SM sarjaa, jonka jälkeenkin Rekolan Urheilijoiden juniorijoukkueet ovat eri vuosina olleet ajoittain mukana kansallisissa sarjoissa alueellisten sarjojen lisäksi.
Rekolan Urheilijat on aktiivinen poikajunioripelaajien kasvattajaseura koko Itä-Vantaan alueella. Toimintaa ja poikajoukkueita on lähes jokaisessa ikäluokassa A nuorista lasten kerhoihin. Tyttöjen koripalloilu on keskitetty samalla alueella Korson Kuntoon ja TIKS:iin.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Rekolan Raikas

| Rekolan Raikas |
| --- | --- |
Perustettu:  1929
Paikkakunta:  Vantaa, Suomi
Lajit:  yleisurheilu, hiihto
Kotisivu:  https://www.rekolanraikas.fi
Rekolan Raikas on vantaalainen urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1929 ja sen toiminta on perustunut alusta lähtien yleisurheilun ja hiihdon harrastamiseen. Näiden lajien lisäksi seurassa on vaihtelevalla menestyksellä ollut mukana myös muita lajeja ja nykyisin lajivalikoimaan kuuluu yleisurheilun ja hiihdon lisäksi lentopallo, joukkuevoimistelu, rytminen voimistelu, paini, kuntoliikunta ja tanssi.
Lentopallossa seuralla on kolme edustusjoukkuetta; miehissä kaksi ja naisissa yksi. Naisten edustusjoukkue pelaa 3-sarjassa ja miesten joukkueet 4-sarjassa ja 5-sarjassa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Ryan O’Neal

| Ryan O’Neal |
| --- | --- |
 Ryan O’Neal vuonna 1968.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Patrick Ryan O'Neal
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia
Kuollut: 8. joulukuuta 2023 (82 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  4, mm. Tatum O’Neal
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ryan O’Neal (20. huhtikuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia – 8. joulukuuta 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
O’Neal tuli tunnetuksi roolistaan Rodney Harringtonina Peyton Place -televisiosarjassa vuosina 1964–1969. Hän oli ehdokkaana miespääosan Oscarin saajaksi vuoden 1970 elokuvasta Rakkaustarina, joka toi O’Nealille myös parhaan näyttelijän Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1971. Golden Globe -ehdokkuuden musikaalien ja komedioiden sarjassa hänelle toi rooli elokuvassa Paperikuu vuonna 1974. Elokuvassa hänen vastanäyttelijänään oli oma tytär Tatum O’Neal. Hän näytteli Bones-televisiosarjassa yhden päähenkilön isää Max Keenania.
Ryan O’Nealin taiteellisesti merkittävimpiin suorituksiin kuuluu nimirooli Stanley Kubrickin elokuvassa Barry Lyndon (1975).
O’Neal oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäisen vaimon, Joanna Mooren, kanssa hän sai kaksi lasta, Tatum ja Griffin O’Nealin. Toisen vaimon, Leigh Taylor-Youngin, kanssa hänellä oli poika, Patrick O’Neal. Molemmat liitot päättyivät avioeroon. O’Neal seurusteli noin 30 vuotta näyttelijä Farrah Fawcettin kanssa, ja heillä oli yhteinen poika. O'Nealilla oli riitaisat välit useiden lastensa kanssa, ja Patrickia lukuun ottamatta heillä kaikilla on ollut huumeongelmia.
2000-luvun alussa O’Neal sairastui krooniseen myelooiseen leukemiaan, joka saatiin lääkityksellä remissioon.
O’Neal kuoli sydämen vajaatoimintaan 8. joulukuuta 2023. O’Neal ja Fawcett on haudattu vierekkäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ryan O’Neal Wikimedia Commonsissa
Ryan O’Neal Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ryan O’Neal Elonetissä.
Rudolf Dassler

Rudolf Dassler (26. maaliskuuta 1898, Herzogenaurach, Saksa – 27. lokakuuta 1974, Herzogenaurach) oli Puma-yhtiön perustaja ja "Adi" Dasslerin veli.
Ura

Rudolf Dassler aloitti uransa 1900-luvun alussa samassa tehtaassa, jossa hänen veljensä Adi ja heidän isänsäkin työskenteli. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Rudolf toimi erään posliinitehtaan johdossa ja myyntityössä, jonka jälkeen hän 1920-luvun alussa palasi Herzogenaurachiin. Vuonna 1924 Rudolf perusti veljensä Adin kanssa Gebrüder Dassler Schuhfabrik -nimisen kenkätehtaan.
Ura > Puman historia

Toisen maailmansodan päättymisen jälkeen veljekset joutuivat erimielisyyksiin ja vuonna 1948 yhteinen yritys jaettiin kahtia.
Rudi perusti oman tehtaansa Aurach-joen toiselle puolelle. Monet yhteisen yrityksen myyntimiehistä lähtivät siihen mukaan, kun taas kenkäteknikot jäivät Adin yritykseen. Rudolfin yrityksen nimeksi tuli Ruda, joka on muodostettu Rudolf Dasslerin nimien etukirjaimista. Myöhemmin yritys vaihtoi nimensä muotoon Puma Schuhfabrik Rudolf Dassler. Adi muutti entisen yhtiön nimeksi Adidas.
Rudolf Dassler kuoli lokakuussa 1974 keuhkosyöpään.
Aiheesta muualla

Dasslerin elämäkerta (saksaksi)
Robin Herd

Robin Herd CBE (23. maaliskuuta 1939 – 5. kesäkuuta 2019) oli brittiläinen insinööri, autonsuunnittelija ja liikemies.
Robin Herd vuonna 1971.
Herd kieltäytyi nuoruudessaan mahdollisuudesta pelata Worcestershiren krikettijoukkueessa ja päätyi opiskelemaan St. Peter's Collegeen, josta valmistui hyvin arvosanoin fysiikan ja tekniikan opintolinjalta. Hän liittyi RAE:hen vuonna 1961, jossa työskenteli numeerisen virtausdynamiikan osastolla Concorden yliäänikoneprojektissa.
McLaren palkkasi Herdin Formula 1 -autonsuunnitteluosastolleen vuonna 1965. Ensimmäiset McLarenin autot M2A ja M2B Herd suunnitteli käyttämällä rungon valmistusmateriaalina laminaattia muistuttavaa malliittia (engl. mallite), puuta ja alumiinia. Hän suunnitteli tallille myös M4B:n, M5A ja M7 sekä Can-Am -sarjassa menestyneen McLaren M6A -kilpa-auton. Vuonna 1968 hän siirtyi Cosworthille, jossa suunnitteli nelivetoisen F1-auton, joka ei koskaan kilpaillut. Vuonna 1969 hän siirtyi Frank Williamsin talliin, jossa sai tehtäväkseen muokata Williamsin hankkimaa Brabham BT26 -autoa Ford Cosworth-moottorille sopivammaksi ja jolla Piers Courage pystyisi kilpailemaan F1-sarjassa.
Vuonna 1969 Herd perusti March Engineering -kilpatallin yhdessä Max Mosleyn, Alan Reesin ja Graham Coakerin kanssa (tallin nimi muodostui perustajien alkukirjaimista Mosley, Alan Rees, Coaker ja Herd). Talli kilpaili F1-sarjassa vuosien 1970–1992 välisenä aikana, jossa se voitti kolme osakilpailua ja ajoi viisi paalupaikkaa. Talli menestyi myös Formula 2:issa ja Indycarissa, joista viimeisenä mainitussa tallin autoilla voitettiin Indianapolis 500-kilpailu viidesti vuosina 1983–1987. Herd myi Marchin japanilaisyritys Leyton Houselle vuonna 1989, osti Oxfordin jalkapallojoukkueen 1990–luvulla ja työskenteli energiantuotantoyrityksessä.
Ryan O’Byrne

| Ryan O’Byrne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1984 (ikä 40) Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  196 cm
Paino:  106 kg
Seura
Seura:  HV71
Sarja:  SHL
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  Montreal Canadiens (NHL) Hamilton Bulldogs (AHL) Colorado Avalanche (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Lev Praha (KHL) HC Ambrì-Piotta (NLA)
NHL-varaus:  79. varaus, 2003 Montreal Canadiens
Ryan David O’Byrne (s. 19. heinäkuuta 1984 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SHL-joukkue HV71:sta. NHL-uransa aikana hän on edustanut Montreal Canadiensia, Colorado Avalanchea ja Toronto Maple Leafsia, joka on miehen nykyinen seura. O’Byrne varattiin Montrealiin vuonna 2003.
Ura

Ryan O’Byrne opiskeli St. Michaelsin yliopistossa ja pelasi kaksi vuotta kahdessa eri seurassa Brittiläisessä Kolumbiassa. Näiden vuosien jälkeen O’Byrne keskeytti opintonsa St. Michaelsissa ja muutti New Yorkiin. Siellä hän pääsi opiskelemaan Cornellin yliopistoon ja jatkoi jääkiekon pelaamista koulun edustusjoukkueessa. Kesällä 2003 NHL-seura Montreal Canadiens osoitti kiinnostuksensa 18-vuotiasta nuorukaista kohtaan varaamalla hänet riveihinsä varaustilaisuuden kolmannella kierroksella.
Niitettyään menestystä yliopistoseurassaan muutaman vuoden, O’Byrne kieltäytyi valmentajansa tarjoamasta varakapteenin paikasta tekemällä kaksivuotisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa 9. elokuuta 2006. Kausi 2006–2007 puolustajalta kului AHL:ssä pelaavan farmiseura Hamilton Bulldogsin riveissä. Kauden aikana hänelle kertyi kaiken kaikkiaan 102 ottelua pudotuspelit mukaan lukien, ja tehot näissä otteluissa olivat 2+17. Keväällä 2007 O’Byrne pääsi seuransa mukana juhlimaan Calder Cupin voittoa.
Myös kauden 2007–2008 alun kanadalainen pidettiin farmissa, kunnes hän joulukuussa pääsi Canadiensin kokoonpanoon ottelussa Boston Bruinsia vastaan. O’Byrne kiitti luottamuksesta antamalla kaksi maaliin johtanutta syöttöä. Talvella hän joutui olemaan peukalovamman vuoksi poissa useista otteluista. Loppukausikin jäi rikkonaiseksi, kun O’Byrne pelasi montrealilaisseurassa vain epäsäännöllisesti. Otteluita oli kuitenkin jo kertynyt NHL:ssä yli 30, joissa tehot 1+6.
Kesällä 2008 O’Byrne allekirjoitti Canadiensin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen ja alkoi sitä myöten saada säännöllisemmin peliaikaa edustusjoukkueessa. 2008–2009 hän edelleen pelasi osittain myös Bulldogseissa, mutta tuleva kausi toi puolustajalle vakituisen paikan liigassa. Kuitenkin polvivamman seurauksena otteluita ehti kertyä vain 55.
Kauden 2010–2011 alussa O’Byrne siirtyi nykyiseen seuraansa Colorado Avalancheen vaihdossa hyökkääjä Michaël Bournivaliin. Heti avauspelissään hän teki uransa ennätyksen jääajan määrässä.
Huhtikuussa 2013 O’Byrne siirtyi Toronto Maple Leafsiin.
Robin Gosens

Robin Gosens vuonna 2018.
Robin Everardus Gosens (s. 5. heinäkuuta 1994 Emmerich am Rhein) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä.
Gosens syntyi alankomaalaiselle isälle ja saksalaiselle äidille Eltenissä maiden välisellä rajalla.[lähde? ] Pelattuaan ensin paikallisissa juniorijoukkueissa Gosens siirtyi alankomaalaisen Vitessen akatemiaan mutta aloitti liigauransa lainasopimuksella samassa maassa Dordrechtin joukkueessa tammikuussa 2014 ja jatkoi seurassa myös kauden 2014–2015 joukkueen noustua Eredivisieen. Kaudet 2015–2017 hän edusti Eredivisiessä Heracles Almeloa. Kesällä 2017 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan, jossa hän pelasi neljän ja puolen kauden aikana 121 Serie A -ottelua ja teki 25 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2019–2020 kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi seitsemän Mestarien liigan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi kaksi Mestarien liigan ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin kaudella 2017–2018.
Gosens siirtyi lainalle Serie A:n Interiin tammikuussa 2022 ja siirto vakinaistettiin 27,4 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2022. Hän pelasi Interissä puolentoista vuoden aikana 39 Serie A -ottelua ja teki kolme maalia. Hän voitti Italian cupin 2022 ja 2023. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelussa kaudella 2022–2023. Avauskokoonpanossa hän oli kolme kertaa, ja tuli myös tappiollisessa loppuottelussa vaihdosta kentälle. Hän siirtyi Bundesliigan Union Berliniin 13 miljoonalla eurolla elokuussa 2023. Talvitaukoon mennessä hän on pelannut 13 bundesliigaottelua ja tehnyt neljä maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut kuusi ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Gosens pelasi Saksan maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan otteluissa Espanjaa ja Sveitsiä vastaan kieltäydyttään ensin kutsusta Alankomaiden maajoukkueeseen[lähde? ]. Hän on pelannut kesäkuun 28. päivään 2021 mennessä kymmenen maaottelua. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Latviaa vastaan Saksan voittaessa 7–1. Toisen maalinsa hän teki vajaat kaksi viikkoa myöhemmin EM-kilpailujen toisessa alkulohko-ottelussa Portugalia vastaan.
Richard Ey (kristillisdemokraattinen poliitikko)

Richard Ey (8. maaliskuuta 1923 Stemshorn, Ala-Saksi – 4. huhtikuuta 1990 Lemförde, Ala-Saksi) oli saksalainen maanviljelijä ja poliitikko. Hänen puolueensa oli alkuun FDP, myöhemmin CDU.
Ura

Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen Ey opiskeli maataloutta ja työskenteli maanviljelijänä Quernheimissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän liittyi FDP:hen. Vuonna 1958 hänet valittiin FDP:n Ala-Saksin osavaltion johtokuntaan ja 1967 hän siirtyi CDU:hun. Ey toimi vuodesta 1972 vuoteen 1980 CDU:n edustajana Saksan liittopäivillä.
Vuonna 1952 Ey toimi Quernheimin kunnan pormerstarina.
Aiheesta muualla

Simon, Barbara: Abgeordnete in Niedersachsen 1946–1994: biographisches Handbuch, 1996, sivut 92 ja 93
Ruskovyötylli

| Ruskovyötylli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Tyllit Charadrius
Laji::  pallidus
Kaksiosainen nimi
 Charadrius pallidus  (Strickland, 1852) 
Katso myös
   Ruskovyötylli Wikispeciesissä   Ruskovyötylli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskovyötylli (Charadrius pallidus) on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää eteläisen Afrikan Lounais-Angolasta Mosambikiin, sisämaassa Pohjois.Namibian, Pohjois-Botswanan ja Etelä-Afrikan pohjoispuolen. Alalaji venustus elää Kenian ja Tansanian rajalla olevissa suolajärvissä. Lajin holotyypin kuvaili Hugh Edwin Strickland Walvis Baysta 1852.
Rod Taylor

Taylor (vas.) ja Lloyd Bochner.
Rodney Sturt ”Rod” Taylor (11. tammikuuta 1930 Sydney – 7. tammikuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli australialaissyntyinen näyttelijä. Hän muutti vuonna 1954 Yhdysvaltoihin ja sai yhden suurimmista menestyksistään Alfred Hitchcockin elokuvassa Linnut (1963). Hänellä oli rooleja lukuisissa muissa elokuvissa ja useissa tv-sarjoissa.
Taylor kuoli 84-vuotiaana sydänkohtaukseen Los Angelesissa 7. tammikuuta 2015.