stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pleksippos

Pleksippos (m.kreik. Πλήξιππος) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri mieshahmon nimi.
Pleksoppos, Thestioksen poika ja Althaian veli, jonka Meleagros surmasi.
Pleksippos, Fineuksen ja Kleopatran poika
Pleksippos, yksi Aigyptoksen 50 pojasta.
Pohjois-Rhodesia

Pohjois-Rhodesia (engl. Northern Rhodesia) oli Britannian protektoraatti eteläisessä Afrikassa. Protektoraatissa ei asunut kovinkaan paljoa eurooppalaisia uudisasukkaita.
Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio muodostettiin vuonna 1953 ja se oli syvästi epäsuosittu maan afrikkalaisen enemmistön keskuudessa, sillä maan hallinto oli valkoihoisten vähemmistöön kuuluvien hallitsemana. Tämä johti afrikkalaisen enemmistön vaatimaan enemmistöväestön hallitsemaa valtiota, mikä lopulta johti maan itsenäistymiseen Sambiana vuonna 1964.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Rhodesia Wikimedia Commonsissa
Poikkilaakson ala-aste

Poikkilaakson ala-aste
Poikkilaakson ala-aste sijaitsee Helsingin Jollaksessa. Koulu on valmistunut vuonna 2001. Koulurakennuksessa sijaitsee esikoulu ja luokat 1–6. Poikkilaakson ala-aste on ilmaisutaitopainotteinen. Lukuvuonna 2006–2007 koulussa oli noin 270 oppilasta.
Koulun luokat on nimetty Taru sormusten herrasta -trilogian mukaan, eli koulussa ovat muun muassa Rautapiha, Tornikukkula, Sinivuori ja Itämantu.[lähde? ]
Plektrudis

Plektrudis (Plectrude, k. 717) oli frankkien valtakunnan major domuksen Pipin Heristalilaisen vaimo.
Plektrudis oli kreivi Hugobertin tytär. Plektrudiksen huomattavat myötäjäiset auttoivat Pipiniä rahoittamaan hänen Neustriaa vastaan käymäänsä sotaa. Heidän poikansa Drogo ja Grimoald kuolivat molemmat ennen isäänsä, ja Plektrudis sai vakuutettua miehensä valitsemaan Grimoaldin aviottoman pojan Teudoaldin perijäkseen. Kun Pipin kuoli vuonna 714, Plektrudis vangitutti Kölnissä Pipinin aviottoman pojan Kaarle Martelin, jotta tämä ei pyrkisi valtaan.
Vuonna 716 Neustrian kuningas Kilperik II ja hänen major domuksensa Ragenfrid löivät vankeudesta paenneen Kaarlen ja kukistivat sen jälkeen Kölnissä Plektrudiksen, jonka oli tunnustettava Kilperikin asema kaikkien frankkien kuninkaana ja Ragenfridin asema hänen major domuksenaan. Kaarle Martel onnistui kuitenkin palaamaan ja voittamaan Kilperikin ja Ragenfridin joukot. Sen jälkeen Kaarle selvitti välinsä Plektrudiksen kanssa. Plektrudis kuoli myöhemmin samana vuonna, ja hänet haudattiin Kölniin.
Post-rock

Post-rock on eräs rockin suuntauksista. Termin ”post-rock” määritteli ensimmäisenä Simon Reynolds The Wire -lehden numerossa 123 (toukokuu 1994) – tosin hän on myöhemmin todennut termiä käytetyn jo 1970-luvulla. Hän kuvaili sitä musiikiksi, ”jossa käytetään rockin soittimia epä-rockmaisiin tarkoituksiin, kitaraa luomaan äänenvärejä ja rakennetta ennemmin kuin riffejä ja voimasointuja”. Post-rockille ominaista on dynamiikan (erityisesti crescendon) ja rytmin kirjava käyttö, pelkistetyt ja toistuvat harmoniset kulut sekä hidas tempo. Joidenkin post-rock-yhtyeiden äänimaailma lähestyy jopa orkestraalisuutta; etenkin Constellation-yhtyeet ovat enimmäkseen kollektiiveja, joissa vaski- ja jousisoittimet ovat tavanomainen näky.
Alun perin termiä post-rock käytettiin kuvaamaan sellaisten yhtyeiden kuin Stereolab, Disco Inferno, Bark Psychosis ja Pram musiikkia. Vuoden 1994 jälkeen nimitykseen on yhdistetty kaikenlainen jazz- ja krautrock-vaikutteinen instrumentaalinen ja elektroninen musiikki.
Ensimmäisiä tunnettuja post-rock-yhtyeitä olivat muun muassa Tortoise, Mogwai, Sigur Rós ja Godspeed You! Black Emperor, muita suosittuja yhtyeitä ovat esimerkiksi Explosions in the Sky, Mono, Do Make Say Think ja Trans Am. Suomalaisista post-rock-yhtyeistä menestynein lienee Magyar Posse.
Post-rockilla on usein yhteyksiä taiderockiin.
Talk Talkin voidaan nähdä edustavan post-rockia kahdella viimeisellä albumillaan Spirit of Eden ja Laughing Stock. Post-rock-käsitettä ei ollut vielä tosin keksitty siihen aikaan.
Kanadalainen Constellation Records on merkittävimpiä post-rock-levy-yhtiöitä.
Rockin suuntauksia
Aikuisrock
Bluesrock
Brittipop
Country rock
Elektroninen rock
Folkrock
Funkrock
Garage rock
Glam rock
Goottirock
Grunge
Hard rock
Instrumentaalirock
J-rock
Katurock
Klassinen rock
Kristillinen rock
Metallimusiikki
Poprock
Post-rock
Progressiivinen rock
Psychobilly
Psykedeelinen rock
Punk
Rap rock
Rock and roll
Rockabilly
Sinfoninen rock
Soft rock
Southern rock
Space rock
Stadionrock
Suomirock
Taiderock
Vaihtoehtorock
Pohja-Suomi

Pohja-Suomi oli keskiaikainen hallintoalue ja myöhemmin laamannikunta Suomessa aina 1700-luvulle saakka.
Varsinais-Suomen historiallinen maakunta on jaettu Pohja-Suomeen ja Etelä-Suomeen 1300-luvun alussa. Alueita johtivat voudit. Alueiden raja kulki Aurajoessa ja niillä on ollut jonkinlainen oikeudenhoidollinen ja hallinnollinen asema, mistä on viitteitä esimerkiksi takamaiden jaossa. Vuonna 1435 Suomen laamannikunta jaettiin kahtia ja jakona toimi Varsinais-Suomen aluejako. Ruotsin Itämaahan syntyivät Pohja-Suomen ja Etelä-Suomen laamannikunnat, jotka uloittuivat Varsinais-Suomen ulkopuolelle.
Pohja-Suomi jaettiin kahtia vuonna 1776. Tuolloin syntyivät Turun ja Porin ja Vaasan ja Oulun eli Pohjanmaan laamannikunnat.
Poikkeusolot

Suomen hallituksen tiedotustilaisuus poikkeusolojen toteamisesta ja ravitsemisliikkeiden väliaikaisesta sulkemisesta 1.3.2021
Poikkeusolot määrittää Suomessa valmiuslaki (1553/29.12.2011). Lain 3 §:n mukaan poikkeusoloja ovat:
1) Suomeen kohdistuva aseellinen tai siihen vakavuudeltaan rinnastettava hyökkäys ja sen välitön jälkitila;
2) Suomeen kohdistuva huomattava aseellisen tai siihen vakavuudeltaan rinnastettavan hyökkäyksen uhka, jonka vaikutusten torjuminen vaatii tämän lain mukaisten toimivaltuuksien välitöntä käyttöön ottamista;
3) väestön toimeentuloon tai maan talouselämän perusteisiin kohdistuva erityisen vakava tapahtuma tai uhka, jonka seurauksena yhteiskunnan toimivuudelle välttämättömät toiminnot olennaisesti vaarantuvat;
4) erityisen vakava suuronnettomuus ja sen välitön jälkitila; sekä
5) vaikutuksiltaan erityisen vakavaa suuronnettomuutta vastaava hyvin laajalle levinnyt vaarallinen tartuntatauti.
Kun valtioneuvosto toteaa yhteistoiminnassa tasavallan presidentin kanssa maassa vallitsevan poikkeusolot, voidaan valtioneuvoston asetuksella säätää valmiuslain säännösten soveltamisen aloittamisesta. Tämä asetus voidaan antaa määräajaksi, enintään kuudeksi kuukaudeksi. Siinä on mainittava, miltä osin tämän lain mukaisia toimivaltuuksia voidaan soveltaa ja missä niitä sovelletaan jos niitä ei tarkoiteta sovellettaviksi koko maan alueella. Asetus on välittömästi saatettava eduskunnan käsiteltäväksi. Eduskunta päättää, voiko asetus jäädä voimaan vai onko se kumottava osittain tai kokonaan. Se myös päättää, että onko asetus voimassa säädetyn vai sitä lyhyemmän ajan. Jollei käyttöönottoasetusta ole viikon kuluessa sen antamisesta toimitettu eduskunnalle, asetus lakkaa olemasta voimassa. Kun eduskunta on päättänyt, käyttöönottoasetuksessa mainittuja säännöksiä voidaan alkaa soveltaa siltä osin kuin eduskunta ei ole päättänyt, että asetus on kumottava.
Jos käyttöönottoasetuksen käsittely ei ole mahdollista, voidaan valtioneuvoston asetuksella voidaan säätää, että toimivaltuussäännöksiä voidaan soveltaa välittömästi. Tällainen asetus voidaan antaa kolmen kuukauden määräajaksi ja se on välittömästi annettava eduskunnan käsiteltäväksi. Jos asetusta ole viikon kuluessa sen antamisesta toimitettu eduskunnalle, asetus lakkaa olemasta voimassa. Jos eduskunta päättää, asetus on kumottava osittain tai kokonaan.
Valtionneuvosto totesi 16. maaliskuuta 2020, että Suomessa vallitsee poikkeusolot yhteistoiminnassa tasavallan presidentin kanssa. Perusteluina tälle pidettiin valmiuslaissa tarkoitettua erityisen vakavaa suuronnettomuutta vastaava hyvin laajalle levinnyt vaarallisia tartuntatautia.  Poikkeusolot päättyivät kolmen kuukauden päästä 16. kesäkuuta 2020 . Toisen kerran valtionneuvosto totesi 1. maaliskuuta 2021 Suomessa vallitsevan poikkeusolot yhteistoiminnassa tasavallan presidentin kanssa.  Toisella kerralla poikkeusolot olivat voimassa 27. huhtikuuta 2021 asti.
Pietarsaaren maantiede

Tämä artikkeli käsittelee Pietarsaaren maantiedettä.
Pietarsaaren alue muodostuu niemimaasta, joka rajoittuu lännessä Perämeren murtoveteen, idässä Ähtävänjoen ja Purmonjoen suualueisiin sekä Luodonjärven makeanveden altaaseen. Pietarsaaren naapurikunnat ovat pohjoisessa Luoto, etelässä ja idässä Pedersören kunta, lounaassa kaupungilla on lyhyt rajan Uudenkaarlepyyn kanssa. Näiden lisäksi Pietarsaaren seutukuntaan kuuluu myös Kruunupyy.
Luonto ja maaperä

Suurin osa Pietarsaareen kuuluvasta vesialuesta ovat Perämerta ja Luodonjärveä. Perämeren suolapitoisuus Pietarsaaren edustalla on noin 0,35 prosenttia ja saaristossa pitoisuus on pienempi. Rannikolla ei ole vuorovesi-ilmiötä, mutta tuulen ja ilmanpaineen vaihtelut nostavat ja laskevat vettä. Kaupungin pohjoispuolella on vähäistä saaristoa, joka rajoittuu Luodon puoleiseen laajaan saaristoon. Alueen länsipuolella ei ole saaristoa lähes lainkaan. Perämeri avautuu länteen ja lounaaseen avoimena. Meri myös syvenee hitaasti.
Luodonjärvi Pietarsaaren koillispuolella muodostettiin vuonna 1962 raakaveden saannin turvaamiseksi. Sen vettä käyttävät UPM-Kymmene ja Pietarsaaren kaupunki. Lisäksi vettä käytetään jonkin verran viljelysten kasteluun. Järven pinta-ala on 8 500 hehtaaria. Järven vesi ruskeata ja ravinnepitoista, sillä sinne virtaavat vedet tuovat humusta ja ravinteita. Sisäjärviä kunnan alueella on vain kahdeksan, ja nekin ovat pieniä ja matalia. Purmon- ja Ähtävänjoista vain pieni osa virtaa Pietarsaaren rajojen sisällä. Pietarsaaressa on kuitenkin useita pienempiä puroja, jotka on suurimmaksi osaksi perattu ojiksi.
Isot siirtolohkareet ovat alueella tavallisia. Pedersören kunnan Purmossa sijaitsee Suomen suurin siirtolohkare Ilveskivi. Laajemmassa mittakaavassa pinnanmuodostukselle tyypillistä on Alahärmästä alkava harjujono, joka päättyy mereen Ådön niemen kärjessä. Pietarsaaren rannikolla on Pohjanmaalle harvinaisia kalliorantoja ja kalliosaaria. Kallioperä muodostuu pääasiassa happamista syväkivilajeista. Pietarsaaren alue sijaitsee Vaasan seudulta rannikkoa pitkin kulkevan migmatiitti-graniittimassiivin pohjoisella alueella. Alueen itäosat sivuavat Pohjanmaan kiillegneissivyöhykettä. Yleisin maalaji on moreeni.
Pinnanmuodostuksen tasaisuuden vuoksi Pietarsaaressa on runsaasti soita, erityisesti Fäbodassa ja Pörkenäsissä. Suot on pääosin ojitettu ja ne ovat muuttumassa metsämaiksi.
Pietarsaaressa sijaitsee kaikkiaan viisi Natura-kohdetta: pieni mutta monimuotoinen Gubbträskberget, maankohoamisen muovaama Luodon saaristo, Ähtävänjoki saukkoineen, vanhojen metsien suojeluohjelman kohde Fänäsnabban ja linnustonsuojelukohde Sandsundsfjärden. Pietarsaaren suojeltavia luontotyyppejä ovat Fäbodan ja Storsandin luonnontilaiset hiekkarannat sekä Fäbodan ja Ådösandin merenrantaniityt.
Mannerjään sulamisen jälkeen Pietarsaaren kohdalla maa kohosi 10 metriä vuosisadassa. Ajanlaskun alussa maankohoaminen oli 130 cm vuosisadassa. Ensimmäiset Pietarsaaren alueella olevat kohoumat nousivat vedenpinnan yläpuolelle 800-luvulla. Kaupungin perustamisen jälkeen maankohoamista on ollut yli kolme metriä. Maankohoamisen seurauksena sataman paikkaa on siirretty useaan kertaan. Kaupungin perustamisen aikoihin satama sijaitsi nykyisen torin tienoilla, josta se siirrettiin Kittholmaan. Kittholmasta satama siirtyi Alholmaan, ja edelleen nykyiselle paikalleen hieman pohjoisemmaksi. Nykyisen sataman kohdalla on ollut saari nimeltään Puskasaari, joka on maankohoamisen seurauksena kasvanut mantereeseen kiinni.
Luonto ja maaperä > Eläimet ja kasvit

Pietarsaaren eliölajistoa ei tunneta tarkasti, mutta kunnan alueella on arvioitu esiintyvän säännöllisesti noin 160 lintulajia ja siellä on arvioitu kasvavan 400–500 putkilokasvilajia. Luonnonsuojeluasetuksissa mainituista lajeista Pietarsaaressa on tavattu suolayrttiä, käenpiikaa, merikotkaa, pikkutikkaa, selkälokkia, räyskää, pohjanlepakkoa, vesisiippaa, saukkoa ja liito-oravaa. Selkälokki on Pietarsaaren nimikkolaji. Pietarsaaresta löytyy yksi Suomen suurimmista selkälokkiyhdyskunnista. Pietarsaaressa rengastettuja selkälokkeja on tavattu Itä-Afrikassa, Ugandassa, Etiopiassa, ja Keniassa. Marokossa ja Välimerellä on tehty havaintoja talvehtivista selkälokeista.
Kaupungin omistamissa metsissä mäntyä on noin 50 prosenttia, kuusta noin 30 prosenttia, ja lehtipuita noin 20 prosenttia. Alueen metsät poikkeavat huomattavasti koko maan vastaavasta jakaumasta (mänty 32 %, kuusi 56 %, ja lehtipuut 12 %). Keinotekoiseen mesän uudistamiseen perustuva tehometsätalous on yksipuolistanut Pietarsaaren metsiä.
Kaupunginosat

Pietarsaaren kaupunginosia ovat:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1. Keskusta  2. Keskusta  3. Keskusta  4. Pohjoisnummi  5. Pohjoisnummi  6. Lontoo  7. Kittholma  8. Luutavuori  9. Läntelä  10. Alholma  11. Ristikari |  12. Kaarilahti  13. Itälä  14. Itänummi  15. Permo  16. Peders  17. Kivilös  18. Kirkkoranta  19. Länsinummi  20. Majaniemi  21. Skutnäs  22. Vestersundinkylä |  23. Karhusaari  24. Uusitie  25. Grannabba  26. Varvet-Hällan  27. Lysarholma  28. Lammassaari  29. Ruusasholma  30. Oinaansaari  31. Lapinneva  32. Kaskiniemi  33. Siikaluoto |  34. Vallan  35. Otsolahti  36. Kuusisaari  37. Fiskars  38. Tapaninniemi  39. Kilisaari  41. Pirilö  42. Kisor  43. Uusipelto |
Pietarsaaren karttapalvelussa ei ole kaupunginosaa numero 40. Kaupunginosajako kattaa vain osan kaupungin hallinnollisesta alueesta. Pohjoisnummi tunnetaan myös nimellä Skata ja osa Itänummesta nimellä Kråkholma.
Vanhan sataman uimaranta.
Pohjoisnummi eli Skata.
Kirkkorannan kaupunginosa.
Pineiós (kunta)

| Pineiós Pineióksen kunta Πηνειός Δήμος Πηνειού |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Pineiós
 Koordinaatit: 37°52′N, 21°15′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Alueyksikkö:  Elis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  3907
 – Kuntakeskus:  Gastoúni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  162,9 km²
Väkiluku (2011):  21 034
 – Väestötiheys:  129,12 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.dimospineiou.gov.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pineiós (kreik. Πηνειός eli Δήμος Πηνειού, Dímos Pineioú) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Eliksen alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 162,9 neliökilometriä ja väkiluku 21 034 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Gastoúni.
Pineióksen kunta sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan länsikärjessä. Kunta on saanut nimensä sen halki virtaavasta Pineiós-joesta. Kunta syntyi, kun Gastoúni, Traganó ja Vartholomió yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Pineióksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Gastoúni | Gastoúni | Gastoúni | 7 485 |
| Gastoúni | Kardiakáfti | Kardiakáfti | 651 |
| Gastoúni | Kavásilas | Kavásilas | 1 252 |
| Gastoúni | Kóroivos | Kóroivos | 316 |
| Gastoúni | Lefkochóri | Lefkochóri | 546 |
| Gastoúni | Palaiochóri | Palaiochóri | 461 |
| Gastoúni | Roupáki | Roupáki | 543 |
Gastoúni: Yhteensä: 11 254
| Traganó | Agía Mávra | Agía Mávra | 468 |
| Traganó | Simíza | Simíza | 66 |
| Traganó | Traganó | Markópoulo | 125 |
| Traganó | Traganó | Ólga | 672 |
| Traganó | Traganó | Pigádi | 41 |
| Traganó | Traganó | Traganó | 2 509 |
Traganó: Yhteensä: 3 881
| Vartholomió | Dímitra | Dímitra | 296 |
| Vartholomió | Dímitra | Regklaíika | 28 |
| Vartholomió | Kalývia | Kalývia | 139 |
| Vartholomió | Lygiá | Arkoúdi | 157 |
| Vartholomió | Lygiá | Glýfa | 259 |
| Vartholomió | Lygiá | Ionikó | 0 |
| Vartholomió | Lygiá | Lygiá | 286 |
| Vartholomió | Lygiá | Paralía | 85 |
| Vartholomió | Máchos | Máchos | 378 |
| Vartholomió | Vartholomió | Ágios Panteleímonas | 16 |
| Vartholomió | Vartholomió | Kokkála | 20 |
| Vartholomió | Vartholomió | Roméika | 103 |
| Vartholomió | Vartholomió | Stroumpoúli | 21 |
| Vartholomió | Vartholomió | Thínes | 27 |
| Vartholomió | Vartholomió | Vartholomió | 3 603 |
| Vartholomió | Vartholomió | Vatiónas | 165 |
| Vartholomió | Vartholomió | Vranás | 316 |
Vartholomió: Yhteensä: 5 899
Yhteensä: 21 034
Aiheesta muualla

Δήμος Πηνειού (Arkistoitu – Internet Archive). Pineióksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Länsi-Kreikan alue
| --- | --- |
Akhaian alueyksikkö:   Aigiáleia  Erýmanthos  Kalávryta  Patras  Dytikí Achaḯa 
Aitolia-Akarnanian alueyksikkö:   Agrínio  Áktio-Vónitsa  Amfilochía  Mesolóngi  Nafpaktía  Thérmo  Xirómero 
Eliksen alueyksikkö:   Archaía Olympía  Andravída-Kyllíni  Andrítsaina-Kréstena  Ilída  Pineiós  Pýrgos  Zacháro
Pitkäpaasi

Pitkäpaasi (ven. Долгий Камень) on Virolahden ulkosaari Suomenlahdella luovutetun Karjalan puolella, noin kuusi kilometriä nykyisen Venäjän rajan takana.
Myöhemmän kylän muodostanut Pitkäpaaden saariryhmä Paation kaakkoispuolella koostuu lounaisesta Kotisaaresta eli Pitkäpaadesta sekä koillisesta Essaaresta, joiden väliin jää luonnonsatama.
Pitkäpaasi oli pitkään Virolahden ainoa asuttu saari. Ensimmäinen tunnettu asukas on Jaakko Henrikinpoika (1543), josta polveutuu Virolahden Hanskin suku , Haapasaaren Tuomala/Warma –suku  sekä mahdollisesti Seiskarin ja Suursaaren Hanski-suvut . Jaakko Henrikinpojan jälkeläisestä Tuomas Henrikinpojasta polveutuu Pitkäpaaden myöhempi asutus.
Myöhemmin saarella toimi luotsiasema. Korkeimmillaan Pitkäpaaden asukasluku oli vuonna 1915. Silloin asukkaita oli vähän yli 400.
Suomen merimuseon omistama Colin Archerin suunnittelema luotsikutteri Pitkäpaasi on saanut nimensä Pitkäpaaden luotsiaseman mukaan.
Vuonna 1951 perustettu Pitkäpaasi-Seura on julkaissut Itäviitta-vuosikirjaa vuodesta 1955 asti, sekä teoksen Pitkäpaasi ennen vanhaan (Jaakko Korjus. Pitkäpaasi-Seura ry, Hämeenlinna 1992.)
Pitkäpaasi muodostaa osan joulukuussa 2017 perustettua Itäisen Suomenlahden luonnonpuistoa.
Vierailijoita

Kuningas Kustaa Vaasa joutui huonojen purjehdussäiden vuoksi majailemaan laivastoineen Pitkäpaadessa 18. - 27. syyskuuta 1555 oltuaan matkalla Tukholmasta Viipuriin.[lähde? ]
Sodan aikana 26. toukokuuta 1790 kuningas Kustaa III adjutantteineen astui maihin Pitkäpaadelle ja myöhemmin vielä uudelleen 31. toukokuuta.[lähde? ]
Myöhemmin 1900-luvun ensikymmenellä Pitkäpaasi oli Helsingin - Viipurin laivareitin varrella ja sinne oli helppo päästä[lähde? ]. Pitkäpaadessa asuivat kesävieraina mm. Eero Järnefelt ja Armas Järnefelt, Jean Sibelius, Väinö Hämäläinen, Elli Tompuri, Hugo Simberg, Ester Helenius, Akseli Gallen-Kallela ja Yrjö Weijola[lähde? ]. Eero Järnefelt jopa kuvasi Pitkäpaaden kalastajakylän kookkaassa maalauksessa. Myös Ester Heleniuksen tauluissa esiintyy Pitkäpaaden maisemia ja henkilöitä. Yrjö Veijolan Nuori luotsi -kirjan kansilehteä koristi Kiuskerinselvennä vahtituvan kuva[lähde? ].
Aiheesta muualla

Pitkäpaasi-Seura r.y.
Itäviitta No 1, 1955 (PDF)
Luotsikutteri Pitkäpaasi Museoviraston sivuilla
Suuressa Kalastajassa talvikalastajia tapaamassa, Suomen Kuvalehti, 22.03.1924, nro 12, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pivmesillinaami

| --- | --- |

Pivmesillinaami
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2,2-dimetyyilpropanoyylioksimetyyli-(2S,5R,6R)-6-(atsepan-1-ylmetylideeniamino)-3,3-dimetyyli-7-okso-4-tia-1-atsabisyklo[3.2.0]heptaani-2-karboksylaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 32886-97-8
ATC-koodi: J01CA08
PubChem CID: 115163
DrugBank: DB01605
Kemialliset tiedot
Kaava: C21H33N3O5S 
Moolimassa: 439,57 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 119 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 5–10 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 1–3 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Pivmesillinaami on penisilliineihin kuuluva mesillinaami-antibiootin johdos. Sen vaikutuskirjo eroaa suuresti muista penisilliineistä: Pivmesillinaami tehoaa huonosti grampositiivisiin bakteereihin, hemofilukseen, neisserioihin ja pseudomonakseen. Sen sijaan pivmesillinaami tehoaa hyvin gramnegatiivisiin enterobakteereihin, esimerkiksi Escherichia coliin. Sitä käytetään virtsatieinfektioiden lääkkeenä etenkin Suomessa ja muissa Pohjoismaissa.
Pivmesillinaamia käytetään gramnegatiivisten enterobakteerien aiheuttamien virtsatieinfektioiden hoitoon, mutta se ei tehoa grampositiivisiin virtsatieinfektioiden aiheuttajiin kuten Staphylococcus saprophyticukseen tai enterokokkiin.
Pivmesillinaamin kauppanimiä ovat mm: Penomax, Selexid ja Coactabs.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Pivmesillinaami
DrugBank: Pivmecillinam (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pivmecillinam (englanniksi)
Pitkänen (Heinola, Marjoniemi)

| Pitkänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°19′08″N, 25°56′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Lihavaiseen 
Järvinumero:  14.173.1.046
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,8 m  
Pituus:  570 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  1,189 km  
Pinta-ala:  2,477 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPitkänen 
Pitkänen  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Marjoniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,8 metriä mpy.
Pitkäpalot

| Pitkäpalot |
| --- | --- |
 Kevätpitkäpalko (Arabis blepharophylla)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Pitkäpalot Arabis  L.
Katso myös
   Pitkäpalot Wikispeciesissä   Pitkäpalot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkäpalot (Arabis) on ristikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jossa on sata hyväksyttyä lajia. Lajeista kaksi, jäykkä- ja tunturipitkäpalko, kasvaa Suomessa luonnonvaraisena. Joitain lajeja käytetään myös monivuotisina koristekasveina eli perennoina.
Lajeja

Jäykkäpitkäpalko (Arabis hirsuta)
Kaukasianpitkäpalko (Arabis caucasica, syn. A. alpina subsp. caucasica)
Keisarinpitkäpalko (Arabis ferdinandi-coburgi)
Kevätpitkäpalko (Arabis blepharophylla)
Kiiltopitkäpalko (Arabis soyeri)
Korvapitkäpalko (Arabis auriculata)
Kyproksenpitkäpalko (Arabis purpurea)
Lettopitkäpalko (Arabis planisiliqua)
Pohjanpitkäpalko (Arabis borealis)
Punapitkäpalko (Arabis × arendsii)
Suikeropitkäpalko (Arabis procurrens)
Taurianpitkäpalko (Arabis aubrietioides)
Toukopitkäpalko (Arabis verna)
Tunturipitkäpalko (Arabis alpina)
Sukuun on aiemmin sijoitettu pölkkyruoho eli ketopölkkyruoho (Turritis glabra, syn. Arabis glabra), raippalitu eli korkeapitkäpalko (Pseudoturritis turrita, syn. Arabis turrita) ja lännenkaartolitu eli lännenpitkäpalko (Boechera divaricarpa, syn. Arabis divaricarpa).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pitkäpalot (Arabis)
ITIS: Arabis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Arabis (englanniksi)
Flora of China: Arabis (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Arabis (englanniksi)
Post-it

Post-it-lappu
Post-it on liimattava paperiarkki, joita myydään kuution muodossa. Tavallisin Post-it-lappu on keltainen ja neliön muotoinen, mutta muitakin värejä ja malleja löytyy.
Post-it-lappu keksittiin Yhdysvalloissa vuonna 1974, ja niiden laajamittainen myynti aloitettiin 1980. Idean takana ovat Spencer Silver ja Arthur Fry 3M-yhtiöstä.
Nykyään samantapaisia muistilappuja (viestilappuja) saa muiltakin valmistajilta.