stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen vesistöistä
Luettelon tiedot

Luettelon lähteinä on käytetty Vesi- ja ympäristöhallituksen julkaisua Suomen vesistöalueet (1993), sen tietoihin perustuvaa karttaa ja taulukkoa Ympäristöhallinnon verkkopalvelussa sekä Suomen ympäristökeskuksen paikkatietoanalyysien tulosten maanpeite ja valuma-alueet -osiota.
Luettelossa ei mainita Suomen päävesistöalueista rannikkoalueita, koska niiden 3. jakovaiheen vesistöalueet koostuvat yksittäisitä irrallaan olevista vesistöalueista muiden päävesistöalueiden välissä. Rannikkoalueen päävesistöalueet ovat: Suomenlahden rannikkoalue 81 (vesistötunnus); Saaristomeren rannikkoalue, Ahvenanmaa 82; Selkämeren rannikkoalue 83; Perämeren rannikkoalue 84; Venäjän raja-alue 86.
Nykyisestä vuonna 1993 käyttöön otetusta Suomen vesistöaluejaosta puuttuuvat siinä määritellyn Ruotsin ja Norjan raja-alueen (85) pienet rajavesistöalueet sekä Venäjän raja-alueelta (86) ne pienet rajavesistöalueet, jotka eivät laske Suomenlahteen. Nykyisessä järvinumeroinnissa tämän alueen järville on annettu järvinumeroita, joissa päävesistöalueen tunnuksena on 00  tai osa on jätetty kokonaan käsittelemättä ja näin ilman järvinumeroa.
Luettelossa mainitaan rannikkoalueen päävesistöjen 3. jakovaiheen rannikkovesistöalueet, jos niistä on artikkeli Wikipediassa. Lisäksi mainitaan pienvesiä, jotka kuuluvat pienten rannikkovesistöjen välisiin rannikkokaistoihin, jos näistä on artikkeleita. Nykyisessä vesistöaluejaossa huomioimattomia Norjan raja-alueen (85) ja Venäjän raja-alueen (86) Suomeen ulottuvia pieniä vesistöalueita mainitaan, jos näillä alueilla olevista vesistä on Wikipediassa artikkeleita.
Tiedoista esitetään seuraavassa luettelossa kullekin vesistölle: merialue johon se laskee; mahdollinen tarkempi rannikon kohta; vesistötunnus eli numero (päävesistöalueet tummennettu); vesistöalueen nimi; koko valuma-alueen pinta-ala neliökilometreinä; valuma-alueen pinta-ala Suomen alueella neliökilometreinä; valuma-alueen järvisyys prosentteina; mahdolliset huomautukset viitteissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen päävesistöt kartalla, Suomen ympäristökeskuksen ylläpitämä Järvi-meriwiki
Paikkatietoikkuna Maanmittauslaitos. Viitattu 31.12.2009. (Suomen vesistöalueet)
NVE Atlas Norges vassdrags- og energidirektorat. Arkistoitu 26.6.2014. Viitattu 13.3.2012. (norjaksi) (Norjan vesistöalueet, sekä Suomen ja Norjan rajalla sijaitsevat vesistöalueet)
The Baltic Sea, Kattegat and Skagerrak – sea areas and drainage basins (pdf) Swedish Meteorological and Hydrological Institute. Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 14.10.2010. (englanniksi) (Itämereen laskevat vesistöt)
| n k  Artikkelit Suomesta |
| --- | --- |
Historia:  Suomen asutushistoria  Suomen esihistoria  Ruotsin vallan aika Suomessa  Suomen suuriruhtinaskunta  Itsenäisen Suomen historia  Suomen sotahistoria 
Maantiede:  Geologia  Ilmasto  Joet  Järvet  Kansallispuistot  Kaupungit  Kaupunkialueet Helsinki  Tampere  Turku  Oulu  Jyväskylä  Kunnat  Linnut  Luonto  Luonnonsuojelualueet  Läänit  Maakunnat Ahvenanmaa  Metsät  Nisäkkäät  Saaret  Taajamat  Ääripisteet 
Hallinto:  Asevoimat NATO  Eduskunta  Hallinnolliset alueet  Ihmisoikeudet  Korruptio  Laki  Oikeusjärjestelmä  Perustuslaki  Poliisi  Politiikka  Presidentti  Puolueet  Pääministeri  Ulkopolitiikka  Vaalit  Valtioneuvosto  Valtion talousarvio 
Talous:  Eläkejärjestelmä  Energia  Liikenne  Maatalous  Matkailu  Meriteollisuus  Metsätalous  Keskuspankki  Pörssi  Teollisuus  Tiede  Tulopolitiikka  Valtionyhtiöt  Verotus  Viestimet  Yrittäjyys 
Yhteiskunta:  Hyvinvointi  Ihmiskauppa  Ilmastonmuutos  Kielet Suomi  Ruotsi  Pohjoissaame  Inarinsaame  Koltansaame  Karjala  Koulutus  Naiset  Prostituutio  Rikollisuus  Sensuuri  Siirtolaisuus  Suomalaiset  Terveydenhoito  Uskonto  Väestö 
Kulttuuri:  Arkkitehtuuri  Elokuva  Itsenäisyyspäivä  Juhlapäivät  Kansallislaulu  Kansanperinne  Kansallissymbolit  Keittiö  Kirjallisuus Kalevala  Lippu  Maailmanperintökohteet  Musiikki  Mytologia  Sauna  Taide  Urheilu  Valokuvaus  Vaakuna
Pátria (1903)

| Pátria |
| --- | --- |
 Pátria

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lissabonin laivastontelakka
Laskettu vesille:  27. kesäkuuta 1903
Poistui palveluskäytöstä:  1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  626 t
Pituus:  60,00 m
Koneteho:  1 800 ihp
Nopeus:  16,7 solmua
Aseistus
Aseistus:  4 x 3,9"/45 tykki 6 x 3 naulan tykkiä
Pátria oli Portugalin laivaston vuonna 1903 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1903.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1931.
Patek Philippe

| Patek Philippe |
| --- | --- |

Perustettu:  1839
Perustaja:  Antoine Norbert de Patek ja François Czapek
Toimitusjohtaja:  Claude Peny
Puheenjohtaja:  Thierry Stern
Kotipaikka:  Plan-les-Ouates (Patek Philippe Holding SA)
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Tuotteet:  kellot
Liikevaihto:  1,45 mrd. Sfr (2018)
Henkilöstö:  1 600 (2019)
Omistaja:  Sternin suku
Kotisivu:  www.patek.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Patek Philippe on sveitsiläinen kellojen valmistaja. Yhtiön tehdas ja pääkonttori sijaitsevat Geneven lounaispuolella Plan-les-Ouates’ssa. Myyntitoimisto yhtiöllä on Genevessä, Pariisissa ja Lontoossa. Lisäksi yrityksellä on Genevessä museo, jossa esitellään sen toimintaa ja historiaa. Patek Philippe on yksi kolmesta arvostetuimmasta kellovalmistajasta Audemars Piguetin ja Vacheron Constantinin kanssa.
Historiaa

Patek Philippe, alun perin Patek Philippe & Co., on perustettu vuonna 1851. Yhtiön perustajia ovat puolalaissyntyiset Antoine Norbert de Patek ja François Czapek, jotka aloittivat taskukellojen valmistuksen Genevessä vuonna 1839. Ensimmäisen rannekellonsa Patek Philippe valmisti 1868. Sternin suku osti Patek Philippen 1930-luvulla. Yhtiö on edelleen Sternien omistuksessa. Patek Philippe SA:n pääjohtaja on Thierry Stern. Hän on edellisen pääjohtajan, Philippe Sternin, poika.
Patek Philippellä on hallussaan maailmanennätys kalleimmasta koskaan valmistetusta taskukellosta. Sen vuonna 1933 valmistama taskukello myytiin 1999 Sothebyn kansainvälisessä huutokaupassa 11 miljoonalla dollarilla. Kellossa on 24 erilaista toimintoa. Nykyisin kello on nähtävillä Patek Philippen yksityismuseossa Genevessä. Kellon valmistaminen oli vienyt kolme vuotta.
Myös Patek Philippen Grandmaster Chime 6300A-010 on maailman kallein rannekello. Siitä maksettiin Sveitsissä hyväntekeväisyyshuutokaupassa marraskuussa 2019 runsaat 28 miljoonaa euroa. Christie’sin järjestämän huutokaupan tulot lahjoitettiin lihasrappeuman tutkimukseen. Kello tehtiin pelkästään yksi kappale, tätä huutokauppaa varten.
Kellotyypit

Patek Philippe valmistaa pääasiassa mekaanisia kelloja, jotka ovat käsinvedettäviä tai niin sanottuja automaattikelloja, jotka saavat käyntienergiansa koneiston heilahdusmassan liikkeestä. Patek Philippe valmistaa myös kvartsikoneistoja, joita käytetään pääasiassa pienikokoisemmissa naistenkelloissa.
Patek Philippe valmistaa vuosittain noin 60 000 kelloa. Patek Philippen suhteellisen pienet tuotantomäärät johtuvat korkeasta käsityön määrästä: yhtiö valmistaa kellojen koneistot itse. Myös kellojen viimeistely vie runsaasti aikaa. 80 prosenttia Patek Philippen malleista valmistetaan 18 karaatin (pitoisuus 750/1000) valko-, kelta- tai punakullasta tai platinasta. Mallistoissa on myös teräksisiä kelloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Patek Philippe Wikimedia Commonsissa
Jaroslava Pavlovitš

| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Brest 2009 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Plovdiv 2011 | kahdeksikko |  |
Jaroslava Pavlovitš (s. 2. marraskuuta 1969) on valkovenäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikon perämiehenä. Hän on saavuttanut Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa kahdeksikossa Brestissä 2009 ja Plovdivissa 2011. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut kahdeksikossa parhaimmillaan neljänneksi Aiguebelettessa 1997 sekä viidenneksi Račicessa 1993 ja Tampereella 1995.
Luhtatähtimö

| Luhtatähtimö |
| --- | --- |
 Luhtatähtimö Johann Georg Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Tähtimöt Stellaria
Laji::  palustris
Kaksiosainen nimi
 Stellaria palustris  Retz. 
Katso myös
   Luhtatähtimö Wikispeciesissä   Luhtatähtimö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luhtatähtimö (Stellaria palustris) on monivuotinen, rannoilla kasvava tähtimöiden (Stellaria) suvun kohokkikasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Luhtatähtimö kasvaa 15–60 senttimetriä korkeaksi. Sen särmikkäät ja kaljut varret kasvavat pystysti tai kohenevasti. Väriltään kasvi on sini-, valkoisen-, puhtaan- tai kellanvihreä. Varsi ja lehtilaita ovat sileitä tai joskus matalista, tylpistä nystermistä alaosastaan vähän karheita. Kukallisen verson alimmatkin lehdet ovat lähes ruodittomia. Kaljulaitaiset ja tavallisesti yläviistoon siirottavat lehdet ovat kapeansuikeita tai tasasoukkia, joskus myös leveänsuikeita tai soikeita. Kukintona on tavallisesti 3–13-kukkainen, suppea tai harsu kaksihaarainen viuhko. Joskus viuhko on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Luhtatähtimön kukassa on viisi valkoista terälehteä, jotka ovat 6–13 millimetriä pitkiä ja syvästi halkoisia. Teriötä selvästi pienempi verhiö on viisilehtinen, kalju ja 5–7 mm pitkä. Heteiden ponnet ovat 0,8–1,2 mm pitkiä, emiö on kolmelehtinen. Suomessa luhtatähtimö kukkii kesä-elokuussa. Hedelmänä on kuusiliuskaisesti aukeava, lyhyt kota. Siemenet ovat 1,2–1,5 mm pitkiä. Lajin kromosomiluku on poikkeuksellisen suuri ja muunteleva.
Luhtatähtimö muistuttaa ulkonäöltään suuresti Suomessa harvinaista suomentähtimöä eli idänluhtatähtimöä (Stellaria fennica) sekä myös jossain määrin myös kevättähtimöä (Stellaria holostea). Luhtatähtimö voi risteytyä heinätähtimön (Stellaria graminea) kanssa. Luhtatähtimö on ulkonäöltään muutoinkin hyvin monimuotoinen, joten erottaminen lähilajeista tai risteymistä voi olla hankalaa.
Levinneisyys

Euroopassa luhtatähtimöä kasvaa Britteinsaarilta ja Pohjois- ja Itä-Ranskasta itään aina Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Pohjois-Italiaan, Pohjois-Balkanille, Romaniaan ja Etelä-Ukrainaan. Pohjoisessa sitä puolestaan kasvaa Pohjois-Venäjälle ja Fennoskandian pohjoisosiin, joskin Norjassa lajia tavataan vain maan kaakkoisosissa. Kaukasuksella lajilla on erillinen esiintymisalueensa. Euroopasta luhtatähtimön levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Keski-Siperiaan. Hajanaisemmin lajia kasvaa Keski-Aasiassa sekä Pohjois- ja Itä-Siperiassa. Tulokaslajina sitä esiintyy Itä-Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa luhtatähtimö on alkuperäislaji, jota tavataan paikoitellen Keski-Lappia myöten. Runsaimmillaan laji on Etelä- ja Keski-Suomessa sekä Perämeren rannikkoseudulla.
Elinympäristö

Luhtatähtimö kasvaa Suomessa luhtaisilla rannoilla, -niityillä ja -pensaikoissa ja ojanvarsissa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2018: Luhtatähtimön levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Luhtatähtimö (Stellaria palustris)
LuontoPortti: Luhtatähtimö (Stellaria palustris)
Pohjolan kasvien pauloissa: Stellaria palustris – luhtatähtimö
ITIS: Stellaria palustris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Stellaria palustris (englanniksi)
Flora of China: Stellaria palustris (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159335  Wikispecies: Stellaria palustris  APNI: 110671  BioLib: 38547  CoL: 93LWV  eFloraSA: Stellaria_palustris  EoL: 587674  EPPO: STEPA  EUNIS: 167304  FNA: 242000919  FoC: 242000919  GBIF: 5384661  iNaturalist: 169342  IPNI: 329698-2  IRMNG: 10762679  ITIS: 20191  NatureServe: 2.133190  NBN: NHMSYS0000464012  NCBI: 1137917  Observation.org: 7525  Open Tree of Life: 198759  PFI: 664  Plant List: kew-2482617  PLANTS: STPA7  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:329693-2  VASCAN: 4444  VicFlora: 8578a8cd-8953-45a4-9abd-6d88205f0a39  WisFlora: 7694  WFO: wfo-0000436796  Laji.fi: MX.38051 
Luhtatähtimön kukka.
Pavlovski Posad

| Pavlovski Posad Павловский Посад |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Pavlovski Posad
 Koordinaatit: 55.7802°N, 38.6508°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Piiri:  Pavlovski Posad
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39 km²
Korkeus:  130 m
Väkiluku (2011):  63 700
 – Väestötiheys:  1 633 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.pavposgor.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pavlovski Posad (ven. Па́вловский Поса́д) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšeran alangolla Kljazmaan laskevan Vohna-joen rannalla 68 kilometriä Moskovasta itään. Kaupunki on Pavlovski Posadin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Vladimirin välinen rautatie (Pavlovski Posadin asema). Asukkaita on 63 700 henkeä (vuonna 2011).lähde?
Kaupungin paikalla sijainnut Pavlovon eli Vohnan kylä tunnetaan vuodesta 1328 lähtien. 1700-luvun puolivälissä kylän ympärille syntyi pienimuotoista kutomoteollisuutta. 1800-luvun puoliväliin mennessä Pavlovosta tuli huomattava kauppapaikka. Vuonna 1844 se sai kaupunginoikeudet nimellä Pavlovski Posad.
1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Pavlovski Posadista muodostui merkittävä tekstiiliteollisuuden keskus, joka on kuuluisa värikkäistä villa- ja silkkihuiveistaan. Nykyään kaupungissa on tekstiiliteollisuuden ohella myös elektroniikka-, laite-, rakennustarvike- ja kemian teollisuutta.
Paulin matriisit

Paulin matriisit ovat Wolfgang Paulin mukaisesti nimettyjä hermiittisiä ja unitaarisia  2\times 2-matriiseja. Paulin matriiseja voidaan käyttää kuvaamaan fysikaalista suuretta, jolla on kaksi mahdollista arvoa. Pauli loikin matriisit kuvatakseen elektronin spiniä, joka siis voi saada kaksi eri arvoa: +½ tai -½.
Paulin matriisit esitetään muodossa
missä  i on imaginaariyksikkö. Yllä olevien matriisien avulla voidaan kirjoittaa spin muodossa  {\vec {S}}={\frac {\hbar }{2}}{\hat {\sigma }}.
Paulin matriisien ominaisuuksia

Paulin matriiseille pätee relaatio
eli matriisien neliöt ovat yksikkömatriiseja.
Paulin matriisit kommutoivat seuraavasti:
Pathyrites

| Pathyrites> Παθυρίτης𓈹.Sijainti |
| --- | --- |
 Pathyrites
Koordinaatit:  25°42′26″N, 32°38′23″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ylä-Egypti
Numero:  4. (U04)
Pääkaupunki:  Hermonthis ja Theba
Pinta-ala:  284 km²
Aiheesta muualla
  Pathyrites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pathyrites (m.kreik. Παθυρίτης νομός, Pathyritēs nomos), egyptiläisittäin Waset (egypt. 𓈹, Wꜣst), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen neljäs nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Valtikka”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Wast ja Uast. Kreikankielisinä niminä esiintyvät joskus myös Hermonthites (Ἑρμωνθίτης νομός, Hermōnthitēs nomos) tai Peri Thebas (περί Θῆβας νομός, peri Thēbas nomos, ”nomos Theban ympärillä”). Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U04.
Maantiede

Pathyriteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen neljäs nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Nomos sijaitsi nykyisten Luxorin ja Karnakin kaupunkien ympäristössä noin 800 kilometriä sisämaahan Välimeren rannikosta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Latopoliteen (U03) nomos ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Koptiteen (U05) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Theba eli Waset (kreik. myös Diospolis Megale, lat. Diospolis Magna, nyk. Qurneh/Luxor/Karnak), Alkuperäiseksi pääkaupungiksi mainitaan kuitenkin Hermonthis eli Iuny (nyk. Armant). Nomokselle nimen antanut kaupunki oli Pathyris/Afroditopolis eli Per-Hathor (nyk. Gebelein), joten myös se on saattanut toimia jossakin välissä pääkaupunkina. Nomoksen muita kaupunkeja olivat Tufion eli Djerty (nyk. Tod), Imiotru (nyk. Rizeiqat) ja Madu.
Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu 103 092 aruraa (auranalaa) eli noin 284 neliökilometriä.
Historia

Pathyriteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin kenties tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Nomoksissa tapahtui tuolloin kuitenkin paljon muutoksia, ja siksi nomoksella esiintyy useita nimiä, tai siitä erotettiin uusia nomoksia, joihin nimet viittaavat. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U04, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia olivat Amon Thebassa, Hathor Pathyriissä sekä Montu Hermothiissa ja Tufionissa. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Montu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pathyrites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Carlo Pavesi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carlo Pavesi |  Carlo Pavesi |  Carlo Pavesi |  |
Maa:   Italia
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | kalpa |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | kalvan joukkuekilpailu |  |
Carlo Pavesi (10. kesäkuuta 1923 – 24. maaliskuuta 1995) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Pavesi voitti urallaan neljä olympiakultaa kalpamiekkailussa. Henkilökohtaisen kultamitalin hän voitti Melbournessa 1956. Voitettuaan finaalikierroksella viisi ottelua ja hävittyään kaksi hän joutui uusintakierroksille maanmiestensä Giuseppe Delfinon ja Edoardo Mangiarottin kanssa. Ensimmäisellä uusintakierroksella kukin voitti yhden ottelun mutta toisella kierroksella Pavesi voitti molemmat ottelunsa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Pavesi saavutti kolme henkilökohtaista mitalia sekä joukkuemestaruuksia.
Saavutukset

Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1956
Olympiakultaa kalvan joukkuekilpailussa 1952, 1956 ja 1960
Olympiakisoissa kuudes kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1952
MM-hopeaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1951 ja 1954
MM-pronssia kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1955
Pauson–Khand-reaktio

Yleinen esimerkki Pauson–Khand-reaktiosta
Pauson–Khand-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa alkyyni reagoi alkeenin ja hiilimonoksidin siirtymämetalliyhdisteen katalysoimana muodostaen syklopentenonijohdannaisen. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Peter Pausonin ja Ihsan Khandin mukaan ja se raportoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1971. Pauson–Khand-reaktio on hyödyllinen muun muassa monien luonnonaineiden synteeseissä.
Reagenssit ja mekanismi

Pauson–Khand-reaktiolla reagoivat lähes kaikki alkyynit. Alkeeneista parhaiten reagoivat jännittyneet rengasrakenteiset alkeenit ja heikoimmin suoraketjuiset trisubstituoidut alkeenit. Tetrasubstituoidut suoraketjuiset alkeenit eivät reagoi Pauson–Khand-reaktiolla. Liuottimina reaktiossa käytetään tyypillisimmin hiilivetyjä. Varhaisimpien Pauson–Khand-reaktioiden ongelmana oli korkeintaan tyydyttävät saannot ja reaktio vaati käytettäväksi stoikiometrisiä määriä myrkyllistä dikobolttioktakarbonyyliä. Sittemmin siitä on kehitetty katalyyttisiä menetelmiä, joissa reaktiota katalysoi eräiden kobolttikompleksien lisäksi esimerkiksi titaani-, volframi-, rauta-, rutenium-, rodium- ja palladiumkompleksit. Reaktion saantoa voidaan parantaa myös käyttämällä reaktioissa lisäaineena amiineja tai amiinioksideja. Pauson–Khand-reaktiosta on kehitetty myös asymmetrinen versio, jossa katalyytteinä käytetään kiraalisia siirtymämetallikomplekseja. Reaktio voi tapahtua joko molekyylien välisenä eli intramolekulaarisena reaktiona tai molekyylinsisäisenä eli intermolekulaarisena reaktiona.
Pauson–Khand-reaktio on [2+2+1]-sykloadditio. Reaktiomekanismi dikobolttioktakarbonyylin kanssa on seuraava. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu kaksi σ-sidosta sisältävä kompleksi kobolttiatomin ja alkyynin välille kahden karbonyyliligandin korvautuessa. Tästä alkyloituneesta kobolttiheksakarbonyylikompleksista syrjäytyy yksi karbonyyliligandi, kun alkeeni sitoutuu kobolttiatomiin muodostaen π-kompleksin. Tämä kompleksi reagoi hiilimonoksidin kanssa jolloin muodostuu siiviatominen kobaltasykli. Tämän kompleksin hajotessa pelkistävällä eliminaatiolla muodostuu tuotteena syklopentenonijohdannainen.
Esimerkki intermolekulaarisesta Pauson–Khand-reaktiosta
Patsisi

Kankaasta tehty patsisi-lauta.
Patsisi (patšisi, pachihi ) on vanha intialainen lautapeli, jota on kutsuttu maan kansallispeliksi. Nimi juontuu intialaisesta sanasta, joka tarkoittaa kahtakymmentäviittä, joka on suurin silmäluku pelin pelaamiseen käytettävissä kaurikotilonopissa.
Pelistä on olemassa muunnokset caupur ja tšausar. Trouble ja sen suomalainen versio Kimble pohjautuvat patsisiin.
Pelaaminen

Pelaajia on kaksi tai kolme, ja neljä pelaajaa voivat muodostaa kaksi joukkuetta siten, että joukkuejäsenet istuvat vastakkain. Pelaajien tavoitteena on siirtää neljä pelinappulaa laudan ympäri vastapäivään ja takaisin sen keskustaan. Pelaaja aloittaa yhdestä ristin päädystä, tsar conista. Kaurikotilot toimivat noppina: silmäluku määräytyy maahan suu ylöspäin pudonneiden kotiloiden perusteella. Jos vain yksi jää, tulos on 10 ja pelaaja saa uuden heiton. Jos 0, tulos on 25 ja pelaaja saa uuden heiton. Muuten tulos vastaa kotiloiden lukumäärää. Yhdellä vuorolla siirretään yhtä nappulaa tuloksen mukaisesti. Kun nappulalla on tehty kierros, se käännetään kyljelleen, minkä jälkeen sen voi siirtää laudan keskustaan vain tasasilmäluvulla keskikaistaa, eli kotipolkua, tsaria, pitkin.  Nappuloita vastaan voi hyökätä, mutta ne ovat turvassa syömiseltä X:llä merkityissä linnaruuduissa. Jos toinen pelaaja osuu samaan ruutuun toisen pelaajan nappulan kanssa, syöty nappula palautuu aloitusruutuun ja syöjä saa uuden heiton. Linnaruuduissa voi olla niin monta nappulaa kuin mahdollista. Jos ruudussa on samalta pelaajalta useampi nappula, vastustaja ei pääse ruudusta ohi muuta kuin saattamalla ruutuun yhtä monta tai useamman nappulan. Samassa ruudussa olevia nappuloita voi siirtää samaan aikaan kotiloiden silmäluvun mukaisesti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pachisi / Patsisi (Intia) (Arkistoitu – Internet Archive). Ulkoministeriön kehitysviestintä.