stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Päivi Nerg

| Päivi Nerg |
| --- | --- |
 Päivi Nerg vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1958 (ikä 66) Suolahti, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  virkamies, valtiosihteeri
Päivi Elina Nerg (o.s. Vesterinen; s. 28. huhtikuuta 1958 Suolahti) on suomalainen entinen virkamies ja nykyinen politiikan taustavaikuttaja. Kesäkuusta 2023 lähtien Nerg on toiminut maa- ja metsätalousministeri Sari Essayahin valtiosihteerinä.
Ura

Ennen tehtäväänsä valtiosihteerinä Nerg on työskennellyt kesäkuusta 2022 kesäkuuhun 2023 etujärjestö MTK:n elinvoimajohtajana. Hän oli Suomen valtiovarainministeriön hallintopolitiikan alivaltiosihteeri vuosina 2018–2022. Vuosina 2012–2017 Nerg toimi puolestaan Suomen sisäministeriön kansliapäällikkönä.
Nerg on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja agronomi. Työuransa alkupuolella hän työskenteli muun muassa Atrialla ja Lihapolar Oy:ssä. Ennen ministeriötä hän työskenteli Kuopion yliopistossa, ensin koulutus- ja kehittämiskeskuksen johtajana vuosina 1996–2002 ja sen jälkeen hallintojohtajana 2002–2009. Vuoden 2007 alusta hän oli johtamassa Kuopion ja Joensuun yliopistojen yhdistymistä Itä-Suomen yliopistoksi. Vuosina 2009–2012 hän toimi valtiovarainministeriön hallinto- ja kehitysjohtajana.
Nerg oli ehdolla eduskuntaan vuoden 2007 eduskuntavaaleissa kristillisdemokraattien listalla. Jäätyään varasijalle hän erosi puolueesta. Asia nousi esille Nergin kansliapäällikkönimityksen yhteydessä, kun lehdistössä arveltiin sisäministeri Päivi Räsäsen suosineen häntä puoluetaustan takia.
Maaliskuussa 2016 Nerg väitti Euroopan pakolaiskriisiin liittyen, että ”Suomi on siinä aivan kärjessä, että tiedetään jokainen henkilö, joka tänne on tullut, minkälaisella taustalla hän on tullut”. Elokuussa 2017 Turun puukotusten jälkeen hän kertoi, ettei Migri tiedä, kuinka moni turvapaikanhakija esiintyy väärällä nimellä.
Nerg on saanut tunnustuspalkinnon pakolaiskriisin aikaisesta viestinnästään.
Nergin isoisä oli ministeri Vihtori Vesterinen ja setä keskustan kansanedustajana toiminut Paavo Vesterinen.
Haku valtiovarainministeriön kansliapäälliköksi

Nerg on hakenut valtiovarainministeriön kansliapäälliköksi. Nimitystä kannattaa keskusta, sitä vastustavat SDP, vasemmistoliitto ja RKP sekä oppositiosta kokoomus. Nimitystä on lykätty valtioneuvostossa kaksi kertaa ja lopulta esitys vedettiin pois. Syynä ovat erimielisyydet ja meneillään oleva selvitys.
Asiantuntijat ovat pitäneet Nergin ja muutamien virkamiesten toimintaa lainvastaisena. Perustuslakivaliokunta päätti 28.4.2020 tehdä selvityksen eduskunnan tiedonsaantioikeuden perustuslainmukaisesta toteutumisesta. Taustalla on se, että Nerg oli Sipilän hallituksen sote-johtaja eli virkamies, jonka vastuulla oli muun muassa turvata eduskunnan valiokuntien tiedonsaanti hallituksen tekemien sote-lakiesityksien vaikutuksista. Hän oli tietoinen siitä, että virkamiehet eivät kertoneet että eduskunnan valiokunnille laaditussa valtiovarainministeriön sotevastineessa ei kerrottu lomitusten ja kotoutusten aiheuttamista 210 miljoonan euron vuosikustannuksista.
Raija Kauttu

Raija Helena Hämetär Kauttu (o.s. Leuku, 12. huhtikuuta 1918 Oulu – 30. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan historiallisista romaaneistaan. Tampereella varhaislapsuutensa viettänyt Kauttu kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta ja opiskeli myöhemmin Ateneumissa.
Kautun isä oli HL Kurun onnettomuudessa hukkunut Aamulehden toimitussihteeri Veikko Leuku.
Teoksia

Sankkalan kartanon rouvat. WSOY 1971, 6. painos 1973
Sankkalan perijätär. WSOY 1972 (sanalaskut on poimittu Matti Kuusen kokoamasta ja järjestämästä teoksesta Vanhan kansan sananlaskuviisaus)
Nouda hänet Leontes. WSOY 1973
Ulrika : romaani. WSOY 1974
Charlotta Idnäsin häät. WSOY 1975
Varo vuoripolkua, Irene : jännitysromaani. WSOY 1976
Munkinkirkon noita : historiallinen romaani. WSOY 1978
Haudegien taru : ristiritarit ja linnanherrat. WSOY 1980
Haudegien kirous : Uhriveden laulu ja viimeiset Haudegenit. WSOY 1981
Prinsessa Ruusunen

Prinsessa Ruusunen on vanha satuaihe, josta muun muassa Giambattista Basile, Charles Perrault, Wilhelm Genast ja Grimmin veljekset ovat kirjoittaneet toisistaan hieman eroavat muunnelmat.
Giambattista Basilen versio

Tarinan neito pistää itseään pellavasta irronneella tikulla, nukahtaen syvään uneen. Kuningas löytää neidon ja raiskaa hänet. Tämän seurauksena neito tulee raskaaksi ja synnyttää kaksoset. Toinen heistä imee tikun pois äitinsä sormesta, päättäen neidon syvän unen. Kuninkaan vaimo saa selville miehensä teon ja päättää surmata niin kaksoset kuin heidän äitinsäkin. Kuningas ehtii kuitenkin hätiin ja surmaa neidon sijaan kuningattaren. Kuningas ja neito elävät onnellisina elämänsä loppuun saakka.
Grimmin veljesten versio

Tarinan alussa Prinsessa Ruusunen syntyy ja hänelle järjestetään hienot ristiäiset. Haltiatarkummit antavat prinsessalle lahjoja. Kolmastoista haltiatar ilmoittaa juhlaväelle, että prinsessa kuolee pistettyään 16-vuotissyntymäpäivänään sormensa värttinän piikkiin. Syntymäpäivänään Ruusunen pistää sormensa värttinään, mutta vaipuukin vain uneen.
Prinssi kiipeää nukkuvan prinsessan torniin ja suutelee tätä. Prinsessa herää ja heille järjestetään häät.
Perrault'n versio

Grimmin veljesten versio sadusta päättyy Prinsessa Ruususen ja hänet herättäneen prinssin häihin, mutta Perrault'n satu jatkuu:
Mentyään naimisiin Prinsessa Ruusunen synnyttää kaksi lasta, ensin tyttären, joka saa nimen Aurora (= Aamurusko) ja vuotta myöhemmin pojan, joka saa nimen Päivä. (Toisin kuin Walt Disneyn samannimisessä elokuvassa, Aurora ei siis Perrault'lla ole Ruususen itsensä vaan hänen tyttärensä nimi.)
Vaikka prinssi on hyvä ja sankarillinen, käy kuitenkin ilmi, että hänen äidistään, kuningattaresta, on tullut paha syöjätär, jolla on voimakas halu syödä pikkulapsia. Siksi Auroran ja Päivän olemassaolo yritetään  salata häneltä. Se kuitenkin tulee ilmi, kun Aurora on nelivuotias ja Päivä kolmivuotias. Silloin paha kuningatar antaa palvelijalleen tehtäväksi teurastaa heidät, ensin Auroran ja viikkoa myöhemmin myös Päivän, ja antaa hänelle myös ohjeet siitä, millä tavalla heidät olisi valmistettava ruoaksi. Palvelija kuitenkin kieltäytyy tottelemasta kumpaakaan saamaansa julmaa käskyä, joten hän vie lapset turvaan piilopaikkaan ja teurastaa sen sijaan karitsan ja vuohen ja valmistaa ne kuningattarelle ruoaksi. Kuningatar luulee syöneensä lapsenlapsensa ja kiittää palvelijaa kehuen saaneensa maukkaat ateriat.
Mutta myöhemmin hän pyytää palvelijaa teurastamaan itse Prinsessa Ruususenkin. Kun tämä suree lapsiaan luullen heitä kuolleiksi, hän olisi jopa suostunut siihen. Silloin palvelija kuitenkin tunnustaa myös pahalle kuningattarelle, mitä hän oli tehnyt. Kun kuningatar saa tietää tulleensa petetyksi, hän raivostuu ja käskee tuoda kuninkaanpalatsiin ruukun, joka on täynnä kyykäärmeitä ja muita vaarallisia pikkueläimiä. Siihen hän aikoo prinssin poissa ollessa heittää Prinsessa Ruususen molempine lapsineen sekä palvelijan. Kun prinssi kuitenkin palaa kotiin odotettua aikaisemmin, hän kysyy kauhuissaan, mitä on tekeillä. Pelästynyt kuningatar hyppääkin ruukkuun itse ja saa surmansa. Prinsessa lapsineen pelastuu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Prinsessa Ruusunen suomen kielellä perustuen Grimmin veljesten satuun
Prinsessa Ruusunen suomeksi verkkosatuna
Prinssi löytää nukkuvan prinsessan.  Kuvitusta: gutenberg.org.
Rami Rintanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. joulukuuta 1967 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Rauma, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
1978–1987: P-Iirot
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1988 | P-Iirot | 24 | (14) |
| 1989–1990 | RPallo | 42 | (21) |
| 1991–1993 | P-Iirot | 63 | (11) |
| 1994 | FC Oulu | 25 | (0) |
| 1995 | VPS | 25 | (2) |
| 1996 | TPV | 27 | (5) |
| 1997–1999 | P-Iirot | 61 | (7) |
| 1998 | → KTP (laina) | 8 | (0) |
| 2000–2004 | FC Rauma | 57 | (10) |
| 2005 | FC Rauma RC | – | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 332 | (70) |
Valmennusura
2000–2001: FC Rauma
2002: FC Rauma (apuv.)
2003–2004: FC Rauma
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Rami Rintanen (s. 20. joulukuuta 1967 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Rintasen kasvattajaseura on Pallo-Iirot. Hän pelasi Veikkausliigassa kausina 1994–1995 yhteensä 50 ottelua FC Oulussa ja Vaasan Palloseurassa. Peliuransa aikana hän toimi myös FC Rauman pelaajavalmentajana Kakkosessa ja Kolmosessa.
Reino Tikkanen

Reino Tikkanen (16. heinäkuuta 1920 Iisalmen maalaiskunta – 27. joulukuuta 2011) oli suomalainen juoksija, jonka päälajeina olivat 800 ja 1 500 metriä.
Iisalmen Visasta jo nuorukaisena Helsingin Kisa-Veikkoihin siirtynyt Tikkanen juoksi poikaurheilupäivillä vuonna 1939 pronssille niin 1 500 kuin 3 000 metrilläkin.
Vaikka hän ei saavuttanut ainuttakaan Suomen mestaruutta, Tikkanen kuului 1940-luvulla Suomen maileriparhaimmistoon. Parhaina saavutuksina sotavuosien jälkeen vuosina 1946 ja 1948 saavutetut 1 500 metrin SM-hopeat vuonna 1946 Pentti Siltalopin jälkeen ja 1947 Aarne Kainlaurin jälkeen.
SM-viesteissä Reino Tikkanen saavutti HKV:n kvartetissa 11 hopea- tai pronssimitalia vuosian 1943–1953. Maaotteluedustus tuli sodan jälkeen kesällä 1946 käydyssä Tanska-maaottelussa.
Erikoisuutena voidaan mainita, että jatkosodan aikaan kesällä 1943 Tikkanen juoksi Kontupohjan avajaiskilpailuissa 1 500 metrin aikaan 3.46,9. Tuloksen kerrottiin olleen uusi maailmanennätys, mutta matkan tarkistusmittaus osoitti juostun matkan liian lyhyeksi, joten ilmoitus piti peruuttaa.
Ammatiltaan Reino Tikkanen oli työntutkija.
Saavutuksia

SM-hopeaa 1 500 metrin juoksussa 1946, 1948
SM-pronssia 1 500 metrin juoksussa 1943, 1944
SM-pronssia 800 metrin juoksussa 1943, 1949
1 maaotteluedustus
Omia ennätyksiä

800 metrin juoksussa 1.54,7
1 500 metrin juoksussa 3.54,6
3 000 metrin juoksussa 8.30,4
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1979

Pesäpallon naisten Mestaruusarjassa 1979 mestaruus matkasi Hyvinkäälle. Tasaisessa mitalisarjassa koko mitalikolmikko mahtui yhden pisteen sisään. Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta ja ne aloittivat kahdessa lohkossa joiden parhaat pääsivät mitalisarjaan muiden kamppaillessa sarjapaikastaan.
Naisten ensimmäisen Cup-mestaruuden voitti Keravan Pallokerho, joka kaatoi loppuottelussa Roihuvuoren Roihun 16-4.
Naisten Mestaruussarja > Runkosarja > Pohjoislohko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lapuan Virkiä | 10 | 9 | 0 | 1 | 111-54 | 18 |
| Seinäjoen Maila-Jussit | 10 | 7 | 1 | 2 | 125-52 | 15 |
| Oulun Lippo | 10 | 5 | 1 | 4 | 92-102 | 11 |
| Jyväskylän Kiri | 10 | 5 | 0 | 5 | 95-97 | 10 |
| Ilomantsin Urheilijat | 10 | 2 | 0 | 8 | 66-119 | 4 |
| Toholammin Urheilijat | 10 | 1 | 0 | 9 | 65-130 | 2 |
Naisten Mestaruussarja > Runkosarja > Etelälohko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hyvinkään Tahko | 10 | 8 | 1 | 1 | 137-75 | 17 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 10 | 7 | 2 | 1 | 141-89 | 16 |
| Keravan Pallokerho | 10 | 6 | 0 | 4 | 84-98 | 12 |
| Lännen Pallo | 10 | 3 | 0 | 7 | 106-126 | 6 |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 10 | 2 | 2 | 6 | 76-99 | 6 |
| Roihuvuoren Roihu | 10 | 1 | 1 | 8 | 72-129 | 3 |
Naisten Mestaruussarja > Mitalisarja

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hyvinkään Tahko | 6 | 4 | 0 | 2 | 76-65 | 8 |
| Seinäjoen Maila-Jussit | 6 | 3 | 1 | 2 | 47-56 | 7 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 6 | 3 | 1 | 2 | 57-41 | 7 |
| Lapuan Virkiä | 6 | 1 | 0 | 5 | 50-68 | 2 |
Naisten Mestaruussarja > Putoamissarja > Pohjoislohko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts | Lp>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ilomantsin Urheilijat | 2 | 2 | 0 | 0 | 19-7 | 5 | 1 |
| Oulun Lippo | 2 | 1 | 0 | 1 | 22-20 | 5 | 3 |
| Jyväskylän Kiri | 2 | 1 | 0 | 1 | 45-22 | 4 | 2 |
| Toholammin Urheilijat | 2 | 0 | 0 | 2 | 7-44 | 0 | 0 |
Toholampi luovutti viimeisen ottelunsa, kun putoaminen oli jo varma.
Naisten Mestaruussarja > Putoamissarja > Etelälohko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts | Lp>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Keravan Pallokerho | 3 | 2 | 0 | 1 | 39-25 | 7 | 3 |
| Lännen Pallo | 3 | 2 | 0 | 1 | 31-30 | 6 | 2 |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 3 | 1 | 0 | 2 | 22-38 | 3 | 1 |
| Roihuvuoren Roihu | 3 | 1 | 0 | 2 | 29-28 | 2 | 0 |
Roihuvuori putosi sarjasta.
Naisten Mestaruussarjan palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden naispesäpalloilija | Marita Karhunen | Riihimäen Pallonlyöjät |
| Vuoden naislukkari | Riitta Mikkola | Seinäjoen Maila-Jussit |
| Lyöjäkuningatar | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| Etenijäkuningatar | Sirpa Katajisto | Ulvilan Pesä-Veikot |
Rajatapaus

| Rajatapaus Pyhimys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. syyskuuta 2004
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 50.32
 Levy-yhtiö: Yellowmic Records
Pyhimyksen muut julkaisut
| Poikkeustapaus 2004 | Rajatapaus 2004 | Ongelmatapaus 2004 |
Rajatapaus on rap-artisti Pyhimyksen toinen albumi. Se julkaistiin 1. syyskuuta 2004.
Kappaleet

Setup – 1.36
Kaimaani – 3.57
Satyagraha – 4.02
Isä, poika ja se henki – 4.21
Mä oon tulessa – 3.15
Onni vaan... – 2.59
Kukkanen – 4.08 (Nemo)
Kato mua silmään – 4.10
Mee varovasti – 4.53
1. – 5.33
Ei missään – 5.05
Ihon alla – 6.33
Ranskan sveitsiläiskaarti

Sveitsiläiskaartin rykmentinlippu
Ranskan sveitsiläiskaarti, täydeltä nimeltään Sveitsin ja Graubündenin kaartien rykmentti (ransk. Régiment des Gardes Suisses et Graubünden tai Gardes-suisses), oli Sveitsin liittovaltion sotilaista muodostettu rykmentti Ranskan kuninkaan armeijakokoonpanossa Maison Militaire du Roi de Francessa. Se astui Ranskan kuninkaan palvelukseen 12. maaliskuuta 1616 ja poistui palveluksesta vuonna 1792.
Vuosina 1815–1830 palveli kaksi Sveitsin rykmenttiä Ranskan kuninkaiden Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n Garde-royalessa. Termi palkkasoturi tästä kaartista on hieman harhaanjohtava, sillä näillä palveluilla Sveitsi sai liittolaisia puolelleen. Sveitsiläisillä palkkasotureilla oli tuolloin erinomainen maine hyvinä sotilaina.
Ranskan kuningashuoneen palveluksessa toimineesta sveitsiläiskaartista käytetään samaa termiä (sveitsiläiskaarti) kuin Vatikaania puolustavasta sveitsiläiskaartista. Molempien sotilaskokoonpanojen palvelukseen kutsumisen taustalla oli tuon aikainen Sveitsin sotilaiden erinomainen maine voittamattomina sotilaina sekä Sveitsin tuon aikainen heikko taloudellinen tilanne, joka pakotti sveitsiläisiä miehiä lähtemään palkkasotilaiksi. Sopimusten osapuolet ja ehdot olivat kuitenkin toiset, eikä näitä rykmenttejä tule pitää yhtenä.
Lippua kantava vänrikki 1721
Ranskan sveitsiläiskaatin univormu 1750
Sotilas ja upseeri 1757
Upseeri, 1700-luvun lopulla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan sveitsiläiskaarti Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Gardes suisses (Frankreich)
Käännös suomeksi
Pétur Guðmundsson

| Pétur Guðmundsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Pétur Karl Guðmundsson
Syntynyt: 30. lokakuuta 1958 (ikä 65) Reykjavík, Islanti
Kansalaisuus:   Islanti
Koripalloilija
Pituus:  218 cm
Paino:  118 kg
NBA-varaus:  61. varaus 1981 (Portland Trail Blazers)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1977–1980:  Washingtonin yliopisto
Seurajoukkueet
1980–1981 1981–1982 1982–1984 1985–1986 1986 1986–1987 1987–1989 1989–1990 1990 1990–1992 1992:   Valur  Portland Trail Blazers  ÍR  Tampa Bay Thrillers  Kansas City Sizzlers  Los Angeles Lakers  San Antonio Spurs  Sioux Falls Skyforce  New Haven Skyhawks  Tindastóll  Sioux Falls Skyforce
Valmennusura
2000:   Valur
Pétur Karl Guðmundsson (s. 30. lokakuuta 1958 Reykjavik) on islantilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on maan ainoa NBA:ssa pelannut pelaaja.
Ura

Pétur varattiin 61. pelaajana vuoden 1981 varaustilaisuudessa ja kauden 1981–1982 hän edusti NBA-seura Portland Trail Blazersia. Elokuussa 1983 seura myi hänen pelioikeutensa Detroit Pistonsille, joka kuitenkin luopui Péturista kaksi kuukautta myöhemmin. Seuraavan kerran Pétur pelasi NBA:ssa kaudella 1985–1986 Los Angeles Lakersin paidassa. Kausi oli tilastollisesti hänen parhaansa NBA:ssa, sillä hän teki 7,3 pistettä ottelua kohden. Helmikuussa 1987 Péturin oikeudet myytiin San Antonio Spursille. Kaudet 1987–1989 hän edusti San Antoniota, mutta maaliskuussa 1989 seura luopui hänestä.
Aiheesta muualla

NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Basketball-Reference (englanniksi)
Rationaalisen valinnan teoria

Rationaalisen valinnan teoria eli niin kutsuttu taloustieteellinen politiikan teoria kehittyi poliittisen sosiologian rinnalle taloustieteestä.
Englantilainen taloustieteilijä Anthony Downs pyrki ensimmäisenä soveltamaan taloustieteen lähtökohtia politiikan tutkimukseen ja esitteli politiikkaan ajatuksen, että politiikka on taloudellista vaihtoa muistuttava tapahtuma - Downsin  ajatusta voidaan havainnollistaa politiikan ja taloustieteen ”perusyksiköillä”, jolloin yksi ääni vastaa yhtä euroa.
Rationaalisen valinnan teoria on konfliktiteoria, eli teoria painottaa ryhmien ristiriitaisia intressejä eikä ole niinkään kiinnostunut yhteiskunnan yhtenäisyyttä ylläpitävistä mekanismeista. Rationaalisen valinnan teoria voidaan myös laskea behavioraaliseen politiikan tutkimukseen, sillä rationaalisen valinnan teoreetikot tekevät ennakko-oletuksia ihmisen asenteista ja tavoitteista ja pyrkivät niistä loogisesti muodostamaan yleisen teorian.
Rationaalisen valinnan teorian historialliset juuret ovat englantilaisen filosofin Jeremy Benthamin ajattelussa. Bentham esitti, että ihminen toimii rationaalisesti pyrkiessään päämääriinsä. Yksilöiden tavallisesti tärkeimmät päämäärät ovat valta, status ja taloudelliset hyödykkeet, joita tavoitellessaan yksilöä eivät ohjaa hänen sisäistämänsä arvot vaan häneen ulkopuolelta mahdollisesti kohdistuvat negatiiviset sanktiot. Poliittisten toimijoiden rationaalisen itsekkyyden vuoksi yhteiskunta tulisi Benthamin mielestä järjestää tavalla, joka estää yksilöitä liiaksi sortamasta ja alistamasta muita ihmisiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heikka, Henrikki: Politiikkaa pelilaudalla – rationaalisen valinnan teoria ja kansainvälisten suhteiden tutkimus (Arkistoitu – Internet Archive). Ulkopolitiikka 1/2006.
Rami Renko

Rami Renko on tamperelainen iskelmä-/poplaulaja ja säveltäjä. Hän tuli tutuksi vuoden 1997 debyyttialbuminsa Linda-Lindaa... myötä, joka julkaistiin CD-levynä ja C-kasettina. Tunnettuja kappaleita Rami Rengolta ovat mm. ”Sellonsoittaja”, ”Huurteinen hurmuri” ja ”Kun sä kulta päälle tulet”. Hän lopetti aktiiviuransa ensimmäisen albuminsa jälkeen ja on sen jälkeen säveltänyt kappaleita eri kotimaisille artisteille. Vuonna 2009 hän kuitenkin teki pienen paluukiertueen.
Vuonna 2017 ilmestyi EP-levy "Tästä se kurjuus taas alkaa" joka löytyy ainakin YouTubesta.
Julkaisut

Linda-Lindaa... (1997, Unirecords)
Linda sussa on seksiä
Kun sä kulta päälle tulet
Sellonsoittaja
Tuppisuu
Huurteinen hurmuri
Pelkkää erotiikkaa
Komppi tulee tunturista
Sada taivas kaatamalla
5 vaille 1
Kuumat väreet
Sirpaleet jäljellä on
Miksi ?
Raymond Daveluy

Joseph Eugène Raymond Marie Daveluy (23. joulukuuta 1926 Victoriaville, Quebec – 1. syyskuuta 2016) oli kanadalainen urkuri ja säveltäjä. Hän aloitti opintonsa vuonna 1937 isänsä johdolla ja jatkoi niitä opiskelemalla vuosina 1939–1946 musiikin teoriaa Gabriel Cussonin ja 1942–1948 urkujensoittoa Conrad Letendren johdolla. Vuonna 1948 Daveluy voitti Prix d’Europen. Hän jatkoi urkujensoittojen opiskelua New Yorkissa Hugh Gilesin johdolla.
Daveluy aloitti vuonna 1946 esiintymisen resitaaleissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Hän esiintyi myös solistina orkesterin kanssa, osallistui useille festivaaleille ja toimi useiden kirkkojen urkurina. Daveluylla oli myös merkittävä ura pedagogina. Hän oli vuosina 1965–1971 Académie de musique du Québecin puheenjohtajana sekä vuosina 1967–1970 Conservatoire de musique du Québecin avustavana johtajana ja 1974–1978 sen johtajana. Vuosina 1970–1974 Daveluy johti Trois-Rivièresin konservatoriota. Hän toimi tuomarina useissa kansainvälisissä urkukilpailuissa eri maissa.
Daveluyn oppilaita olivat Pierre-Yves Asselin, Paul Crawford, Mireille Lagacé, Lucienne L’Heureux-Arel ja Rachel Laurin. Daveluysta tehtiin vuonna 1980 Kanadan ritarikunnan jäsen. Marie Daveluy oli hänen siskonsa. Hän oli naimisissa pianisti Hilda Metcalfen kanssa, ja hänen isoisänsä Adolphe Daveluy perusti Daveluyvillen lähellä Trois-Rivièresia.
Racing Point RP20

| Racing Point RP20 |
| --- | --- |

Talli:   Racing Point
Suunnittelija(t):   Andrew Green
Kuljettajat:  11.  Sergio Pérez 18.  Lance Stroll 27.  Nico Hülkenberg
Testikuljettajat:   Stoffel Vandoorne   Esteban Gutiérrez
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Itävallan GP 2020
Kilpailuja:  17
Voittoja:  1
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  4
MM-pisteitä:  195
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Viimeinen kilpailu:  Abu Dhabin GP 2020
Racing Point RP20  on Formula 1 -talli Racing Pointin käyttämä auto kaudella 2020. Autolla kilpailivat Sergio Pérez, Lance Stroll ja Nico Hülkenberg. Muut tallit kritisoivat Racing Pointia kauden aikana siitä, että RP20 muistutti ominaisuuksiltaan Mercedeksen kaudella 2019 käyttämää autoa. Tuomariston tutkinnan ja päätöksen myötä talli menetti Steiermarkin osakilpailussa keräämänsä 15 MM-pistettä. Autolla ajettiin paalupaikka Turkin ja voitto Sakhirin osakilpailuissa. Kaudella 2021 tallin nimi vaihtui Aston Martiniksi ja samalla auton nimitys AMR21-malliksi.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Racing Point | Mercedes | P |  | AUT | STY | HUN | GBR | ANI | ESP | BEL | ITA | TUS | RUS | EIF | POR | EMI | TUR | BHR | SKR | ABU | 195 | 4. |
| 2020 | Racing Point | Mercedes | P |  Sergio Pérez | 6 | 6 | 7 | Louk. | Louk. | 5 | 10 | 10 | 5 | 4 | 4 | 7 | 6 | 2 | 18† | 1 | Kesk. | 195 | 4. |
| 2020 | Racing Point | Mercedes | P |  Lance Stroll | Kesk. | 7 | 4 | 9 | 6 | 4 | 9 | 3 | Kesk. | Kesk. | Louk. | Kesk. | 13 | 9 | Kesk. | 3 | 10 | 195 | 4. |
| 2020 | Racing Point | Mercedes | P |  Nico Hülkenberg |  |  |  | DNS | 7 |  |  |  |  |  | 8 |  |  |  |  |  |  | 195 | 4. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Racing Point RP20 Wikimedia Commonsissa
Raymond Cattell

Raymond Cattell
Raymond Bernard Cattell (20. maaliskuuta 1905 – 2. helmikuuta 1998) oli merkittävä englantilais-yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki persoonallisuuspiirteitä ja älykkyyttä. Entisenä kemistinä Cattell pyrki luomaan persoonallisuuden piirteiden taksonomian, joka vastaisi kemian alkuaineiden jaksollista järjestelmää. Cattellilta on peräisin myös jaottelu joustavaan ja kiteytyneeseen älykkyyteen. Cattell kehitti Sixteen Personality Factor Questionnairen.