stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkko Korkee

| Pirkko Korkee> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pirkko Maria Helena Korkee os. Leveelahti
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1927 Virrat
Kuollut: 12. huhtikuuta 2024 (97 vuotta)
Uran tiedot
Seura:  Virtain Urheilijat, Valkeakosken Haka
Laji:  maastohiihto
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lahti 1958 | 3×5 km viesti |  |
Pirkko Maria Helena Korkee (o.s. Leveelahti, 25. maaliskuuta 1927 Virrat – 12. huhtikuuta 2024) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Virtain Urheilijoita ja vuodesta 1956 Valkeakosken Hakaa. Lahden MM-kilpailuissa 1958 hän hiihti Suomen naisten viestijoukkueessa toisen osuuden ja saavutti hopeaa. Lahden 10 kilometrillä hän sijoittui 13:nneksi.
Korkee voitti ainoan Suomen-mestaruutensa 10 kilometrillä vuonna 1955. Hopeaa hän sai vuonna 1957, kolmesti henkilökohtaisesti pronssia (1956, 1958 ja 1959) ja kahdesti viestissä. Vuonna 1954 hän voitti Tatran kisoissa sekä viiden että kymmenen kilometrin kilpailut. Ounasvaaralla hän sijoittui toiseksi vuonna 1958, Salpausselällä kolmanneksi vuonna 1960 ja Holmenkollenilla viidenneksi vuonna 1956. Garmisch-Partenkirchenissä hän oli parhaimmillaan kolmas ja Sveitsissä toinen.
Maastojuoksun SM-kilpailuissa Korkee sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi. Aktiiviurheilun lisäksi hän valmensi Hämeen piirin nuoria hiihtäjiä. Korkee saavutti vuonna 1959 suurmestariluokan. Hämeen piirin parhaaksi hiihtäjäksi hänet valittiin vuosina 1958 ja 1959 ja parhaaksi naisurheilijaksi vuonna 1959. Korkee oli ammatiltaan sienilajittelija ja hänen asuinkuntansa oli Valkeakoski.
Saavutuksia

MM-hopeaa viestissä Lahdessa 1958
SM-kultaa naisten 10 km:n hiihdossa 1955
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1977–1978

Kausi 1977–1978 oli 38. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. Mestaruuden voitti Torpan Pojat. Playhonka voitti hopeaa ja Pantterit pronssia. Runkosarja pelattiin kahdessa lohkossa. Runkosarjan länsilohkon voitti Torpan Pojat ja itälohkon Playhonka.
Sarja alkoi 22. lokakuuta 1977. Se pelattiin ensimmäisen kerran kaksilohkoisena ja nelinkertaisena.
Runkosarja > Sarjataulukko länsilohko

|  | O | V | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Torpan Pojat | 26 | 19 | 7 | 2365 | 2124 | 38 |
| Turun NMKY | 26 | 15 | 11 | 2323 | 2278 | 30 |
| Pantterit | 26 | 13 | 13 | 2208 | 2186 | 26 |
| Peli-Karhut, Kotka | 26 | 9 | 17 | 1968 | 2107 | 18 |
| Äänekosken Huima | 26 | 8 | 18 | 2273 | 2507 | 16 |
Runkosarja > Sarjataulukko itälohko

|  | O | V | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Playhonka | 26 | 22 | 4 | 2439 | 2170 | 44 |
| Hyvinkään Tahko | 26 | 16 | 10 | 2531 | 2382 | 32 |
| Helsingin NMKY | 26 | 11 | 15 | 2411 | 2490 | 22 |
| Joensuun Kataja | 26 | 10 | 16 | 2182 | 2249 | 20 |
| Kotkan Työväen Palloilijat | 26 | 7 | 19 | 2076 | 2310 | 14 |
Porvoon Tarmo nousi suoraan mestaruussarjaan.
Pudotuspelit > Loppuottelut

| Playhonka – Torpan Pojat |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Playhonka | ToPo | 72–83 |
|  | ToPo | Playhonka | 74–80 |
|  | Playhonka | ToPo | 79–94 |
|  | ToPo | Playhonka | 78–75 |
Torpan Pojat mestaruuteen voitoin 3–1.
Karsintaottelut

Ensimmäinen putoaja oli Äänekosken Huima, kun se hävisi alempien pudotuspelien 1. kierroksella KTP:lle voitoin 0-2.
Ykkösdivisioonajoukkue Tampereen Pyrintö pudotti puolestaan KTP:n SM-sarjasta voitoin 2-1.
Korismiinihappo

| Korismiinihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3R,4R)-4-hydroksi-3-(3-hydroksi-3-oksoprop-1-en-2-yyli)oksisykloheksa-1, 5-dieeni-1-karboksyylihappo
CAS-numero:  617-12-9
PubChem CID:  12039
SMILES:  C=C(C(=O)O)OC1C=C(C=CC1O)C(=O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H10O6
Moolimassa:  226,18 g/mol
Sulamispiste:  140 °C
Korismiinihappo (C10H10O6) on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Kasvit ja monet pieneliöt syntetisoivat korismiinihaposta useita tarvitsemiaan yhdisteitä.
Biosynteesi

Kasvit valmistavat korismiinihappoa niin kutsutun sikimaattireitin avulla. Sikimihappo muutetaan sikimaattikinaasientsyymin avulla 3-fosfosikimiinihappoa, josta valmistetaan 3-fosfosikimaatti-1-karboksivinyylitransferaasin avulla 5-enolipyruvyylisikimiinihappoa ja edelleen korismaattisyntaasin avulla korismiinihappoa.
Käyttö muiden yhdisteiden biosynteesissä

Kasvit ja pieneliöt valmistavat korismiinihaposta monia eri yhdisteitä. Sitä käytetään muun muassa monien aromaattisten aminohappojen, kuten fenyylialaniinin, tyrosiinin ja tryptofaanin synteesiin. Muita molekyylejä, joita kasvit valmistavat ovat 4-aminobentsoehappo, isokorismiinihappo, 2,3-dihydroksibentsoehappo ja salisyylihappo. 4-aminobentsoehaposta eliöt valmistavat folaatteja ja isokorismiinihaposta muun muassa K-vitamiineja. Korismiinihaposta kasvit voivat myös valmistaa kinonipohjaisia terpenoideja.
Aiheesta muualla

KEGG: Chorismic acid (englanniksi)
Hebe

Antonio Canovan Hebeä kuvaava veistos (n. 1800-1805) Eremitaašissa
Hebe (m.kreik. Ἥβη) oli Kreikan mytologiassa nuoruuden jumalatar (roomalaisten vastine: Iuventas) sekä Zeuksen ja Heran tytär. Homeroksen teoksissa Hebe esiintyy tavallisesti jumalten juomanlaskijana. Nuoruudenjumalana Hebeä palvottiin hänen äitinsä Heran rinnalla mahdollisesti tämän ikään kuin erikoistuneena muotona.  Tarinan mukaan kun Herakles pääsi Olympokselle Hebestä tuli hänen puolisonsa. Heben tärkeimmät palvontapaikat olivat Fleius ja Sikyon.
Korinttilainen keramiikka

Korinttilainen mustakuviotekniikalla koristeltu aryballos, n. 620–590 eaa.
Korinttilainen keramiikka viittaa Korintissa arkaaisella kaudella noin vuosina 720–535 eaa. valmistettuun antiikin kreikkalaiseen keramiikkaan. Se oli kreikkalaisen keramiikan tärkein paikallismuoto attikalaisen keramiikan ohella. Tyyliltään korinttilainen keramiikka oli mustakuviokeramiikkaa.
Historia

Korintti oli arkaaisella kaudella yksi Kreikan merkittävimpiä talous- ja kulttuurikeskuksia. Tämä näkyy myös kaupungin tuottamassa keramiikassa, joka oli pitkään kreikkalaisen maailman korkeatasoisinta. Korinttilainen keramiikka jakaantuu orientalisoivaa kautta edustaneeseen protokorinttilaiseen keramiikkaan noin vuosina 720–630 eaa. sekä varsinaiseen korinttilaiseen keramiikkaan noin vuosina 630–535 eaa. Korkeatasoisimpana pidetään protokorinttilaista keramiikkaa, kun taas varsinainen korinttilainen keramiikka nähdään jo taantuvana.
Erityisesti 600-luvulla eaa. Korintti oli kreikkalaisen maailman tärkein keramiikan tuottaja ja viejä. Korinttilaista keramiikkaa vietiin kaikkialle Välimeren alueella, sekä kreikkalaisille alueille että kreikkalaisilta vaikutteita saaneille alueille. Noin vuodesta 550 eaa. alkaen korinttilainen keramiikka menetti asemansa Ateenassa tuotetulle attikalaiselle keramiikalle ateenalaisten kehitettyä ensin Korintista omaksumansa mustakuviotekniikan huippuunsa ja sitten keksittyä noin vuonna 530 eaa. kokonaan uuden tekniikan, punakuviotekniikan, joka lopulta syrjäytti mustakuviotekniikan lähes kokonaan 400-luvun eaa. alkupuolella. Korinttilaista keramiikkaa kuitenkin jäljiteltiin paljon etruskilaisessa keramiikassa, johon mustakuviotekniikkaa jäi elämään pidemmäksi aikaa.
Historia > Kaudet

Protokorinttilaisen ja korintilaisen keramiikan kaudet voidaan jakaa osiin seuraavasti. Kirjainlyhenteitä käytetään englanninkielisessä ja tieteellisessä kirjallisuudessa: EPC, Early Proto-Corinthian; MPC, Middle Proto-Corinthian; LPC, Late Proto-Corinthian.
| Ajoitus (noin) | Kausi Korintissa | Kausi Korintissa | Kausi Korintissa |
| --- | --- | --- | --- |
| 720–690 eaa. | EPC | Varhainen protokorinttilainen | Orientalisoiva kausi Protokorinttilainen keramiikka |
| 690–670 eaa. | MPC I | Keskinen protokorinttilainen I | Orientalisoiva kausi Protokorinttilainen keramiikka |
| 670–650 eaa. | MPC II | Keskinen protokorinttilainen II | Orientalisoiva kausi Protokorinttilainen keramiikka |
| 650–625 eaa. | LPC | Myöhäinen protokorinttilainen | Orientalisoiva kausi Protokorinttilainen keramiikka |
| 625–610 eaa. | Siirtymäkauden keramiikka | Siirtymäkauden keramiikka | Orientalisoiva kausi Protokorinttilainen keramiikka |
| 610–580 eaa. | Varhainen korinttilainen | Varhainen korinttilainen | Varsinainen korinttilainen keramiikka |
| 580–555 eaa. | Keskinen korinttilainen | Keskinen korinttilainen | Varsinainen korinttilainen keramiikka |
| 555–535 eaa. | Myöhäinen korinttilainen | Myöhäinen korinttilainen | Varsinainen korinttilainen keramiikka |
Keramiikka

Korinttilainen keramiikka oli pääasiassa mustakuviokeramiikkaa. Yksityiskohdat voitiin kaivertaa mustaksi maalattuihin pintoihin styluksella eli piirtimellä. Paikallinen savi oli vaaleankeltaista, minkä vuoksi mustakuvioiset vaasit ovat taustaltaan vaaleampia kuin attikalaiset. Alkuvaiheessa maalauskoristelu oli vielä geometrista. Myöhemmin orientalisoivalla kaudella se käsitti itämaisvaikutteisia kasvi- (kukat, rosetit) ja eläinaiheita (todellisia ja kuvitteellisia eläimiä). Korinttilaisen keramiikan tyypillisimpiä vaasimuotoja olivat erilaiset hajuvoidepullot, kuten alabastron, aryballos ja lekythos, ja suuremmista vaaseista puolestaan erilaiset kannut, kuten olpet, sekä eksaleiptronit, krateerit ja pyksikset.
Protokorinttilainen keramiikka
Krateeri, n. 725–700 eaa.
Kotyle, n. 670–645 eaa.
Olpe, n. 640–630 eaa.
Aryballos, n. 630 eaa.
Härkiä ja leijonia. Yksityiskohta oinokhoesta, n. 625 eaa.
Siirtymäkauden keramiikka
Alabastron, n. 650–600 eaa.
Aryballos, n. 640–625 eaa.
Alabastron, n. 630–615 eaa.
Korinttilainen mustakuviokeramiikka
Aryballos, n. 620–590 eaa.
Amfora, n. 620–590 eaa.
Pyksis, n. 590 eaa.
Alabastron, n. 590–570 eaa.
Krateeri, n. 580–550 eaa.
Tutkimus

Korinttilaisen keramiikan merkittävin löytöpaikka on Korintin arkeologinen alue itse. Erityisen merkittäviä ovat olleet savenvalajien korttelien kaivaukset. Lisäksi merkittäviä määriä korinttilaista keramiikkaa on löydetty pyhäkköalueilta Perachóran Heraionista sekä Delfoista. Kauppayhteyksien kautta Korintissa valmistettua keramiikkaa on löydetty muun muassa Korfulta, Etelä-Italian Suur-Kreikan alueelta sekä Sisiliasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta korinttilainen keramiikka Wikimedia Commonsissa
Havaijinhylje

| Havaijinhylje |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Varsinaiset hylkeet Phocidae
Suku::  Munkkihylkeet Monachus
Laji::  schauinslandi
Kaksiosainen nimi
 Monachus schauinslandi  Matschie, 1905 
 Havaijinhylkeen levinneisyys
Katso myös
   Havaijinhylje Wikispeciesissä   Havaijinhylje Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Havaijinhylje (Monachus schauinslandi) on erittäin uhanalainen hyljelaji, jota voi tavata Havaijin saaristossa. Se on nykyisin ainoa tropiikissa elävä hylje.
Koko ja ulkonäkö

Havaijinhylje on 2–2,3 metrin pituinen ja painaa 200–300 kiloa, lajin naaraat ovat uroksia kookkaampia. Havaijinhylkeiden selkä on tummanharmaa ja vatsa vaaleankellertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Havaijinhyljettä tavataan vain Luoteis-Havaijilla. Niitä tavataan French Frigate Shoalsilla, Laysanilla, Lisianskilla, Pearl- ja Hermes-riutalla, Midwayn atollilla ja Kuren atollilla. Pieniä populaatioita on myös  Neckerillä ja  Nihoalla. Hylkeet lepäävät autioilla rannoilla, mutta hankkivat ravintonsa saarten ulkopuolelta avoimelta merenpohjalta, jopa 500 metrin syvyydestä.
Elintavat

Havaijinhylkeet elävät yksikseen. Aikuiset pitävät toisiinsa kohtuullisen välimatkan. Vain nuoret hylkeet leikkivät usein keskenään. Häirittyinä ne päästävät kurluttavia ääniä, esimerkiksi uhkaillessaan lajitoveriaan. Ihmistä laji yleensä kaihtaa. Hylkeet viettävät jopa viikkoja merellä etsimässä ravintoa avoimilta syvänteiltä. Ne eivät yleensä välitä riuttojen kaloista ehkä siksi, että kaloja on vaikea napata niiden piiloutuessa riutan suojiin. Sen sijaan riuttojen ulkopuolella hylkeet voivat etsiä kivien alta kaloja, äyriäisiä piikkinahkaisia ja nilviäisiä. Laji myös ruokailee 500 metrin syvyydessä sijaitsevilla pienillä riutoilla, joilla niillä ei ole kilpailijoita.
Lisääntyminen

Keväällä urokset kiertelevät saaria naaraita etsien. Parittelu tapahtuu vedessä. Poikasia syntyy eniten maalis-toukokuussa. Poikanen syntyy yleensä hiekkarannalla, joskus rantakalliolla. Emo imettää kuuttia kuusi viikkoa, eikä naaras poistu poikasen luota tänä aikana. Emon on siis pakko paastota ja se menettääkin painoa kaksi kiloa yhtä poikasen kiloa kohden. Poikanen lähtee pian vieroittamisen jälkeen merelle hankkimaan itse ruokansa. Kokematon poikanen jää usein erityisesti tiikerihain saaliiksi.
Uhat

Havaijinhylkeitä on nykyään noin 1 300–1 400 yksilöä ja kanta on toipunut 500 yksilön aallonpohjasta hyvin. Eniten niitä on French Frigate Shoalsilla, jossa elää 400 hyljettä. Hylkeet ovat kärsineet etenkin häirinnästä ja lisääntyminen on epäonnistunut usein. Midwaysaarten hylkeet kärsivät ihmisasutuksesta, kun saarelle perustettiin sotilastukikohta toisen maailmansodan jälkeen. Hylkeet vähitellen hävisivät saarilta vuoteen 1968 mennessä. Ne palasivat vasta, kun sotilastukikohta lakkautettiin 1990-luvulla ja saarista tuli luonnonsuojelualue. Midwayn hyljekanta on kasvanut noin kuuteenkymmeneen. Kuren atolli on nykyään ainoa, jolla asutus haittaa hylkeitä. Myös ajelehtiviin verkkoihin hukkuu paljon uteliaita hylkeitä. Vuonna 2006 Havaijien saaristoon perustettiin erittäin laaja suojelualue.
Havaijinhylje
Koromogawan taistelu

Koromo-joen taistelu, myös Koromogawan taistelu, (jap. gawa = joki) käytiin Japanissa Minamoto no Yoshitsunen Koromo-joen varrella sijainneessa linnakkeessa Kamakura-kaudella 15. kesäkuuta 1189.
Koromogawa no taten linnakkeen oli rakennuttanut Fujiwara no Hidehira, Tōhokun lääninherra, joka otti Yoshitsunen suojelukseensa tämän ollessa vielä nuori sotilas. Hidehiran oma talo sijaitsi linnakkeesta itään, lännessä sitä suojasivat vuoret ja etelässä Koromo-joki.
1180–1185 Minamoto-klaani kävi sodan Taira-klaania vastaan. Minamotoa johti Minamoto no Yoritomo, joka oli suvun veljeksistä vanhin. Nuorempi veli Yoshitsune palveli isoveljeään kenraalina ja ansioitui useissa taisteluissa. Sodan jälkeen Yoritomon arvovaltaa vähensi se, että klaanin johtajan pikkuveli oli ansainnut hänelle asemansa shōgunina. 
Lisäksi Yoshitsune teki virheen veljeillessään juonikkaan keisari Go-Shirakawan kanssa ilman Yoritomon lupaa. Keisari palkitsi Yoshitsunen arvonimillä ja tiluksilla, mikä sai shōguniksi nousseen veljen raivoihinsa. Huolimatta pikkuveljen kirjeitse lähettämistä uskollisuudenvaloista Yoritomo lähetti jopa salamurhaajan veljensä kimppuun. Salamurhaaja epäonnistui ja jäi kiinni, mutta Yoshitsune joutui vetäytymään maan alle. Hänellä oli kuitenkin paljon ystäviä ja ihailijoita, joiden luona hän saattoi piileskellä.
Vuonna 1188 hän palasi yhä itsenäiseen Fujiwara no Hidehiran johtamaan Mutsun provinssiin. Yoritomo sai tietää liikusta pian, mutta pidättäytyi hyökkäämästä, koska hänen uskonnolliset neuvonantajansa pitivät koko vuotta epäonnisena sotatoimille. Yoshitsunen vanha ystävä lääninherra Fujiwara kuoli seuraavana vuonna, mutta hänen poikansa jatkoivat pakolaisen suojelemista. Kuitenkin 15. kesäkuuta uusi lääninherra Yasuhira johti satoja ratsumiehiä hyökkäykseen Koromogawa no tateen.
Taistelu oli kiivas, mutta voimasuhteet olivat hyökkääjän puolella. Yoshitsunen adjutantti Saitō Musashibō Benkei suojeli viimeiseen saakka isäntäänsä, joka vetäytyi torniin tekemään harakirin. Tarinan mukaan kymmeniä lähitaistelussa surmannut Benkei pysyi seisaallaan, vaikka hänen kerrottiin näyttäneen piikkisialta häneen iskeytyneiden nuolien vuoksi. Kun Benkei viimein kaatui maahan, hänen tajuttiin olleen kuolleen jo jonkin aikaa. Tietäen perheensä kohtalon olevan sinetöity Yoshitsune surmasi vaimonsa ja lapsensa ja lopuksi itsensä.
Korostus

Korostus eli aksentti tarkoittaa ääntämisen tapaa, joka on ominainen tietylle asuinseuduille, ihmisryhmälle tai kansalle.
Esimerkiksi englannin kielessä esiintyy runsaasti eri korostuksia maantieteelliseen jakoon perustuvien populaatioiden, sosioekonomisten ryhmien, etnisten ryhmien (kuten afroamerikkalaisten englanti) tai luokkien välillä. Korostukset eroavat toisistaan muun muassa äänen painon ja vokaalien ja konsonanttien lausumisten osalta.
Suomen kielessä sanaa korostus taas käytetään yleensä ulkomaalaisten puhuman suomen kielen kohdalla (esim. "hän puhuu suomea venäläisellä korostuksella").
Korostus on eri asia kuin murre. Vaikka kielioppi, semantiikka, sanasto ja muut kielen ominaispiirteet usein vaihtelevat samanaikaisesti korostuksen kanssa, sana viittaa erityisesti eroihin ääntämisessä, kun taas sanaan murre liitetään laajempi joukko lingvistisiä eroja.
Matti Hautamäki

| Matti Hautamäki |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Matti Antero Hautamäki
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1981 (ikä 43) Oulu, Suomi
Mäkihyppääjä
Pituus:  177 cm
Seura:  Puijon Hiihtoseura
Suksimerkki:  Atomic
Maailmancup
Kaudet:  1997–2012
Voitot:  16
Palkintokorokkeella:  38
 Tietolaatikko päivitetty 9. tammikuuta 2017 
Aiheesta muualla
matti.finnatic.net
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | joukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | normaalimäki |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | suurmäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 2003 | joukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Lahti 2001 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2003 | suurmäki |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2005 | suurmäen joukkuekilpailu |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Planica 2004 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Kulm 2006 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2008 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Harrachov 2002 | henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Pronssia | Planica 2010 | joukkuekilpailu |  |
Matti Hautamäki Holmenkollenin maailmancupin osakilpailussa vuonna 2006
Matti Antero Hautamäki (s. 14. heinäkuuta 1981 Oulu) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hautamäki edusti Puijon Hiihtoseuraa. Nykyisin hän toimii veturinkuljettajana.
Hautamäki voitti Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 joukkuekilpailussa maailmanmestaruuden ja suurmäessä hopeaa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän voitti hopeaa joukkuemäessä ja pronssia suurmäessä. Torinon talviolympialaisissa Hautamäki voitti hopeaa sekä normaalimäessä että joukkuekilpailussa. Hän piti hallussaan mäkihypyn Suomen ennätystä (235,5 m), jonka Janne Happonen rikkoi Vikersundin lentomäessä 13. helmikuuta 2011.
Hautamäki on ollut maailmancupissa kahdesti kolmas (2001–2002 ja 2004–2005) sekä voittanut 16 osakilpailua. Kauden 2004–2005 kuuden osakilpailun voittoputki on ennätys yhdessä Janne Ahosen, Thomas Morgensternin ja Gregor Schlierenzauerin kanssa.
Hautamäki lopetti urheilu-uransa kauden 2012 jälkeen. Hänen viimeiseksi kilpailukseen maailmancupissa jäi Planicassa hypätty joukkuekilpailu.
Matti Hautamäen veli Jussi Hautamäki on myös uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Saavutuksia > Olympialaiset

Hopeaa, joukkuekilpailu (Salt Lake City, 2002)
Pronssia, suurmäki (Salt Lake City, 2002)
Hopeaa, normaalimäki (Torino, 2006)
Hopeaa, joukkuekilpailu (Torino, 2006)
Saavutuksia > MM-hiihdot

Kultaa, joukkuekilpailu (Val di Fiemme, 2003)
Hopeaa, suurmäki (Val di Fiemme, 2003)
Hopeaa, joukkuekilpailu (Lahti, 2001)
Hopeaa, joukkuekilpailu (Oberstdorf, 2005)
Saavutuksia > Lentomäki

MM-kisat
Hopeaa (joukkuekilpailu Planica 2004, Kulm 2006 ja Oberstdorf 2008)
Pronssia (henkilökohtainen kilpailu Harrachov 2002 ja joukkuekilpailu Planica 2010)
Maailmanennätyksen (231 metriä) haltija vuosina 2003-2005
Henkilökohtainen pituusennätys 235,5 m (Planica, 2005)
Saavutuksia > Maailmancup

Kolmas (2001-2002 ja 2004-2005)
Voittanut 16 osakilpailua
Palkintokorokkeella osakilpailuissa 38 kertaa (16-10-12)
Saavutuksia > Maailmancup > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Mäki |
| 2. joulukuuta 2000 | Kuopio | Suomi | suurmäki |
| 19. tammikuuta 2002 | Zakopane | Puola | suurmäki |
| 13. maaliskuuta 2002 | Falun | Ruotsi | suurmäki |
| 15. maaliskuuta 2002 | Trondheim | Norja | suurmäki |
| 22. maaliskuuta 2003 | Planica | Slovenia | lentomäki |
| 23. maaliskuuta 2003 | Planica | Slovenia | lentomäki |
| 28. marraskuuta 2003 | Kuusamo | Suomi | suurmäki |
| 23. tammikuuta 2004 | Hakuba | Japani | suurmäki |
| 11. helmikuuta 2005 | Pragelato | Italia | suurmäki |
| 6. maaliskuuta 2005 | Lahti | Suomi | suurmäki |
| 9. maaliskuuta 2005 | Kuopio | Suomi | suurmäki |
| 11. maaliskuuta 2005 | Lillehammer | Norja | suurmäki |
| 13. maaliskuuta 2005 | Oslo | Norja | suurmäki |
| 19. maaliskuuta 2005 | Planica | Slovenia | lentomäki |
| 28. tammikuuta 2006 | Zakopane | Puola | suurmäki |
| 29. tammikuuta 2006 | Zakopane | Puola | suurmäki |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matti Hautamäki Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
YLE Elävä arkisto: Matti Hautamäki, lentävä oululainen
Jarmo Korhonen (poliitikko)

Jarmo Korhonen elokuussa 2011.
Jarmo Korhonen (s. 1965 Joensuu) on suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen Keskustan puoluesihteeri vuosina 2006–2010.
Elämä

Korhonen on opiskellut Joensuun yliopistossa historiaa.
Poliittinen ura

Korhonen liittyi keskustan jäseneksi 22-vuotiaana vuonna 1987. Vuonna 1994 hänet valittiin Keskustan Etelä-Pohjanmaan piirin toiminnanjohtajaksi ja Korhonen muutti Itä-Suomesta Seinäjoelle. Ennen valintaansa puoluesihteeriksi Korhonen työskenteli toiminnanjohtajan tehtävien ohella muun muassa Anneli Jäätteenmäen pääministerikampanjan vaalipäällikkönä. Hän toimi myös europarlamentaarikko Kyösti Virrankosken kotimaan avustajana ja kolme kertaa vaalipäällikkönä.
Keskustan puoluesihteeri Eero Lankia ilmoitti vuoden 2006 presidentinvaalin jälkeen jättävänsä tehtävän kesän puoluekokouksessa. 10. kesäkuuta 2006 Korhonen valittiin puoluesihteeriksi 1 145 äänellä. Toiseksi tullut Mikko Alkio sai 773 ääntä ja Inkeri Räsänen kahdeksan ääntä. Vuonna 2008 Korhonen valittiin uudelle kaksivuotiskaudelle puoluesihteeriksi 1 200 äänellä. Hänen vastaehdokkaanaan ollut Kimmo Tiilikainen sai 488 ääntä.
29. toukokuuta 2010 Korhonen ilmoitti Yle TV1:n Ykkösaamussa tavoittelevansa kolmatta kautta puoluesihteerinä kesän puoluekokouksessa Lahdessa. Hän kuitenkin hävisi vaalin Suomenmaan päätoimittajalle Timo Laaniselle lukemin 1 675–579. Marraskuussa 2010 Korhonen kertoi olleensa koko neljän vuoden puoluesihteerikautensa ajan järjestelmällisesti työpaikkakiusattu, muttei eritellyt kiusaajiaan tarkemmin mainiten ainoastaan puoluehallituksen.
Jarmo Korhonen oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja sai 4 401 ääntä, muttei tullut valituksi.