stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Downtown Flyers
Kokoonpano

Streetwalkers:
Roger Chapman – laulu, lyömäsoittimet, huuliharppu
Charlie Whitney – sähkö-, akustinen ja slide-kitara
Bob Tench – laulu, sähkö- ja akustinen kitara
Jonathan Plotel – basso, taustalaulu
Nicko – rummut, lyömäsoittimet
sekä:
Poli Palmer – syntetisaattori kappaleilla 4, 5 ja 8
Max Middleton – kosketinsoittimet kappaleilla 6 ja 7
Pete Wingfield – kosketinsoittimet kappaleella 8
Bob Tench on levyllä mukana A&M Records Ltd:n suosiollisella luvalla. Hän on aikaisemmin tehnyt yhteistyötä Jeff Beckin kanssa kuten myös vieraileva muusikko Max Middleton.
Roger Chapman ja Charlie Whitney ovat vaikuttaneet aikaisemmin Family-yhtyeessä ja olleet mukana albumilla nimeltä Streetwalkers, jolla ei kuitenkaan ole muuta tekemistä tässä tarkastellun yhtyeen kanssa. Myös Poli Palmer oli mukana Familyssä.
Diplomaattinen tunnustaminen

Tunnustaminen on kansainvälisessä oikeudessa yksipuolinen valtiotoimi, jolla valtio ilmaisee hyväksyvänsä tietyn oikeusseikan ja liittävänsä siihen kansainvälisen oikeuden liittämät oikeusseuraamukset. Tunnustaminen kohdistuu tavallisesti valtioon, mutta se voi kohdistua myös valtion hallitukseen sekä muihin tosiasioihin tai tilanteisiin, kuten aluemuutoksiin.
Tunnustamisen oikeudellisesta merkityksestä on erimielisyyksiä. Deklaratiivisen teorian mukaan tunnustamisessa vain todetaan jo tapahtunut asia, uuden valtion synty, eikä sillä ole vaikutusta valtion syntyprosessiin. Konstitutiivisen teorian mukaan valtion tunnustaminen on itse edellytys sen asemalle kansainvälisen oikeuden subjektina. Näiden koulukuntien välille on myös syntynyt niitä yhdistäviä tunnistamisteorioita.
Tunnustamisessa noudatettava menettely

Tunnustamiselta ei edellytetä määrättyä muotoa. Tunnustaminen voi tapahtua nimenomaisesti, jolloin se osoitetaan yleensä tunnustavan valtion ilmoituksella tai julistuksella, joka saatetaan tunnustetun valtion tietoon. Tunnustaminen voi myös tapahtua "hiljaisesti". Hiljainen tunnustus voidaan antaa esimerkiksi solmimalla diplomaattisuhteet uuden valtion kanssa, kahdenvälisen sopimuksen solmiminen uuden valtion kanssa ja hyväksymällä uusi valtio kansainvälisen järjestön jäseneksi.
Tunnustaminen voi olla de jure tai de facto. De jure tunnustamisessa on kyse täysmääräisestä tunnustamisesta kaikkien siihen liittyvine oikeusvaikutuksineen. Sen sijaan de facto tunnustamisessa on kyse varauksellisesta ja väliaikaisesti tunnustamisesta, jonka edellytysten pysyvästä täyttymisestä tunnustava valtio ei ole vielä varma. De facto tunnustamisen oikeusvaikutukset ovat epäselviä ja vaihtelevat riippuen tapauksen luonteesta ja tunnustavan valtion omista tulkinnoista. Tämän erottelun taustalla on tunnustavan valtion halu pitää yllä kontakteja uuteen hallitusvaltaan, mutta välttää se, että kontakteista tehtäisiin johtopäätös, jonka mukaan tunnustava valtio on oikeudellisesti sidottu pitämään uutta hallitusvaltaa laillisena.
Tunnustamisen peruuttaminen voi tulla kysymykseen silloin kun jokin sen edellytyksistä raukeaa. De jure tunnustamisen peruuttamiseen ei riitä uuden asiantilan de facto tunnustaminen vaan se edellyttää sen de jure tunnustamista. Tunnustamisen peruuttaminen edellyttää myös riittävän selkeästi osoitettua valtion tahtoa, eikä esimerkiksi pelkkä diplomaattisuhteiden katkaiseminen merkitse tunnustamisen peruuttamista.
Suomessa valtion tunnustaminen tapahtuu valtioneuvoston istunnossa ulkoministerin esittelystä tehtävällä tasavallan presidentin päätöksellä. Ulkoministeriö pitää luetteloa Suomen tunnustamista valtioista.
Tunnustamisessa noudatettava menettely > Hallituksen tunnustaminen

Valtion lisäksi tunnustaminen voi kohdistua valtion yksittäisiin hallituksiin, jolloin tunnustaminen osoittaa tunnustavan valtion olevan valmiina yhteistyöhön tunnustetun hallituksen kanssa. Käytännössä kysymys hallituksen tunnustaminen tulee esille vain poikkeuksellisissa oloissa valtaan nousseiden hallitusten kohdolla, eivätkä normaalit hallituksenvaihdokset edellytä tunnustamista. Jotkut valtiot, kuten Suomi, soveltavat käytäntöä, jonka mukaan ne tunnustavat vain valtioita eivätkä niiden sisällä tapahtuvia hallituksenvaihdoksia.
Tunnustamattomuusperiaate

Tunnustamattomuusperiaate eli tunnustamiskielto on kansainvälisen oikeuden normi, joka velvoittaa valtion olemaan tunnustamatta oikeudenvastaisella teolla aikaansaatua tilaa ja olemaan kytkemättä siihen niitä oikeusvaikutuksia, joita siihen olisi muussa tapauksessa liitettävä. Kansainvälinen oikeus ei tunnusta esimerkiksi kielletyllä voimankäytöllä hankittuja aluesaantoja.
Kansainvälinen tuomioistuin sovelsi tunnustamattomuusperiaatetta vuonna 1971 antamassaan Etelä-Afrikan rajasotaa koskevassa neuvoa-antavassa lausunnossaan, jossa katsottiin, että Etelä-Afrikan läsnäolo Namibiassa oli laitonta ja muiden valtioiden tuli pidättäytyä kaikista sellaisista toimista, joiden voitaisiin ymmärtää merkitsevän Etelä-Afrikan läsnäolon tunnustamista. YK:n turvallisuusneuvosto on vahvistanut tunnustamattomuusperiaatteen liittyen esimerkiksi Etelä-Rhodesiaan vuosina 1966–1976, Jerusalemin liittämiseen Israelin pääkaupungiksi ja Golanin miehitykseen vuosina 1980–1981, Turkin suorittamaan Pohjois-Kyproksen miehitykseen vuonna 1983 sekä Irakin suorittamaan Kuwaitin miehitykseen vuonna 1990. Tunnustamattomuusperiaate mainitaan myös YK:n yleiskokouksen vuonna 1970 hyväksymässä valtioiden välisiä ystävällisiä suhteita koskevassa julistuksessa.
Joskus on myös esitetty, että valtiolla olisi velvollisuus tunnustaa uusi valtio, joka täyttää valtion tosiasialliset tunnusmerkit. Tällainen "tunnustamispakko" ei kuitenkaan ole yleisesti hyväksytty.
Pirkkalan koulu

| Pirkkalan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Rantalankatu 1, 29200 Harjavalta
Koordinaatit:  61°20′10.5″N, 22°08′06.9″E
Rehtori:  Petteri Salmi
Luokat:  1-6
Pirkkalan koulu on Harjavallan Pirkkalassa sijaitseva peruskoulu, joka tarjoaa opetusta luokille 1–6. Koulussa on kuusi luokanopettajaa ja kaksi erityisopettajaa.
Eevi Aho

| Eevi Aho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1922 Rauma
Kuollut: 2. lokakuuta 2017 (95 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomalainen
Ammatti:  Arkkitehti
Eevi Ester Aho (o.s. Peltoniemi, 16. huhtikuuta 1922 Rauma – 2. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Aho kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisten yhteiskoulussa 1940 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1954. Työuransa hän aloitti suunnittelijana Arkkitehtitoimisto Blomstedt & Stenbäckin palveluksessa 1954–1955 ja siirtyi suunnittelijaksi Keskus-Sato Oy:hyn vuosiksi 1956–1958. Omaa arkkitehtitoimistoa hoitavana yksityisyrittäjänä Aho toimi 1958–1988.
Eevi Aho avioitui 1951 rakennustekniikan diplomi-insinööri Arvo Ahon kanssa, joka toimi Helsingin seurakuntayhtymän kiinteistöjohtajana 1959–1988.
Suunnittelutöitä

Aho on suunnitellut muun muassa asuntoja ja kansanopistoja.
Diakonissalaitoksen kirkon saneeraus, Helsinki
Hakavuoren kirkko, Helsinki 1963
Douglas SBD Dauntless

| Douglas SBD Dauntless |
| --- | --- |

Tyyppi:  syöksypommittaja
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Douglas Aircraft Company
Ensilento:  1. toukokuuta 1940
Esitelty:  1940
Douglas SBD Dauntless oli Douglas Aircraft Companyn valmistama lentotukialuksilta toimiva syöksypommittaja toisessa maailmansodassa.
Tausta

Laivasto hyväksyi 28. marraskuuta 1936 muutoksen tilauksen 50517, joka sisälsi 54 Notrhrop BT-1 hankinnan. Sopimuksen mukaan Northrop valtuutettiin BT-1:n (s/n 330 BuNo 0627) muuttamiseen siten, että nostettava laskuteline otetaan käyttöön. Modernisoitu malli nimettiin XBT-2:ksi.
Kone valmistui ja testilennot aloitettiin 22. huhtikuuta 1938. Moottorina oli 825 hevosvoiman Pratt & Whitney R-1535-94 kuten BT-1-tuotantomalleissa. Laskutelineet ylhäällä tapahtuneen laskun jälkeen Douglas päätti 21. kesäkuuta 1938 päivätyn sopimusmuutoksen jälkeen vaihtaa moottoriksi 1000 hevosvoiman Wright R-1820-G113, johon liitettiin kolmilapainen vakionopeuspotkuri. Lisäksi koneeseen asennettiin koukku lentotukialuskäyttöä varten. Muokattuna kone toimitettiin  24. elokuuta 1938 Anacostiaan vastaanottotesteihin. Laivaston koelentäjät olivat tyytyväisiä huippunopeuteen 429 km/h, mikä ylitti taatun huippunopeuden 415 km/h sekä BT-1:n huippunopeuden 359 km/h.
Helmikuussa 1939 kone luovutettiin Langley Memorial Aeronautical Institutelle tuulitunnelikokeisiin, joissa oli tarkoitus testata mahdollista nopeuden lisäystä ja parantaa sakkausominaisuuksia.  Testien tuloksena NACA esitti lukuisia muutoksia siipiin ja runkoon. Merkittävimmät muutokset liittyivät mahdollisen tehokkaamman moottorin asentamiseen ja tuotannon yksinkertaistamiseen. Muutosten toteuttamisen jälkeen XBT-2 katsottiin valmiiksi tuotantoon ja ensimmäinen tilaus tehtiin 8. huhtikuuta 1939.
Tuotanto

Ensimmäinen tilaus No. 65969 sisälsi 36 SBD-1-lentokonetta, joissa oli huomioitu vaatimukset tiedustelupommittajaksi ja vaihdettu toimittajan nimeä. Northrop oli muuttunut Douglas Aircraft Companyn El Segundon tehtaaksi. Konemäärää nostettiin myöhemmin 144:ään ja käsitti sekä SBD-1- että SBD-2-malleja. Tuotantolinjalta valmistui huhtikuussa 1940 ensimmäinen kone (s/n 549 BuNo 1596), jonka ensilento oli 1. toukokuuta ja luovutus laivastolle 6. syyskuuta. Kone vastasi XBT-2:ta, mutta siinä oli moottorina 1000 hevosvoiman Wright R-1820-32 ja siiven keskiosien lisätankit kasvattivat polttoainemäärän 795 litraan. Lisäksi aseistusta oli täydennetty lisäämällä toinen eteenpäin ampuva .50″ konekivääri. Ensimmäisen koneen jälkeen valmistui nopeasti 56 identtistä lentokonetta, joista viimeinen luovutettiin 18. joulukuuta. Näiden lisäksi toimitettiin 87 SBD-2-konetta, joista ensimmäinen luovutettiin 18. joulukuuta. Koneita valmistettiin 22. heinäkuuta 1944 saakka, jolloin viimeinen SBD-6 (s/n 6563 BuNo 55049) valmistui.
Tekniset tiedot (SBD-5)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.09000010,09 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&012.066000012,66 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.01400004,14 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&030.019000030,19 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02905.&&&&002 905 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&04843.&&&&004 843 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&04853.&&&&004 853 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Wright R-1820-60 -tähtimoottoria
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0410.&&&&00410 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01243.&&&&001 243 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&07780.&&&&007 780 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&&&08.06000008,6 m/s
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0160.0400000160,4 kg/m²
Aseistus
Tykit
2 × 12,7 mm eteenpäinampuvaa konekivääriä
1–2 × 7,62 mm taakseampuvaa konekivääriä
Pommit
1020 kg pommeja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.boeing.com/boeing/history/mdc/dauntless.page
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=297
http://science.howstuffworks.com/douglas-sbd-dauntless.htm
http://www.warbirdalley.com/sbd.htm
http://www.navalaviationmuseum.org/attractions/aircraft-exhibits/item/?item=sbd-2_dauntless (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.angelfire.com/fm/compass/SBD.htm
http://www.nationalww2museum.org/us-freedom-pavilion-the-boeing-center/douglas-sbd-dauntless.html
Doomsday Comfort

| Doomsday Comfort Deathbound |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundlab Studios, Ruotsi
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2005
 Tyylilaji: brutaali death metal grindcore
 Kesto: 33.18
 Levy-yhtiö: Dynamic Arts
Deathboundin muut julkaisut
| Deathchain / Deathbound 2003 | Doomsday Comfort 2005 | We Deserve Much Worse 2007 |
Doomsday Comfort on Deathboundin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2005.
Albumin äänitti Nasumin vokalisti Mieszko Talarczyk Soundlab Studiosilla, Ruotsissa. Levy jäi Talarczykin viimeiseksi ennen hänen kuolemaansa vuoden 2004 tsunamissa.
Kappaleet

Ghost Among the Dead – 2.32
Doomsday Comfort – 1.45
Extinct – 2.39
Inside the Nothingness – 2.23
Chokehold – 2.42
Take Left – 3.15
For the Rats – 2.19
I God – 0.32
Spill the Blood – 1.59
In the Mud – 2.53
Hell Today – No Tomorrow – 2.40
Remake the Improved – 2.35
Gasmask – 4.57
Kokoonpano

Kai – laulu
Pete – kitara, musiikkisamplet
Q – basso
Sami – rummut, musiikkisamplet
Kokoonpano > Tuotanto

Mieszko Talarczyk – äänittäjä, miksaaja, huudot (kappale 11)
Mogge Lundin – huudot (kappaleet 4 & 10)
Arvostelut

Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Doomsday Comfort Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Doomsday Comfort Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
E. L. Konigsburg

E. L. Konigsburg (10. helmikuuta 1930 – 19. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan etenkin palkituista kirjoistaan Ystäväni, noitatyttö ja Vanhan rouvan salaiset paperit.
Elämäkerta

Konigsburg syntyi New York Cityssä, mutta kasvoi Pennsylvanian pikkukaupungeissa. Hän opiskeli kemiaa Pittsburghin yliopistossa ja työskenteli mm. laboratoriossa ja opettajana. Konigsburg meni naimisiin psykologi David Konigsburgin kanssa 1952, ja heille syntyivät lapset Paul, Laurie ja Ross. Hänen miehensä kuoli vuonna 2001. Uskonnoltaan he olivat juutalaisia. Perhe asui ensin Floridassa ja sitten muutti New Yorkiin. Siellä Konigsburg kävi taidetunneilla ja aloitti kirjoittamisen, kun nuorin lapsista meni päiväkotiin.
Teoksia > Ystäväni, noitatyttö

Konigsburgin ensimmäinen kirja Ystäväni, noitatyttö (engl. Jennifer, Hecate, Macbeth, William McKinley, and Me, Elizabeth) julkaistiin 1967, ja se voitti Newbery Honor -palkinnon seuraavana vuonna. Kirjassa Elizabeth on muuttanut uuteen kouluun eikä saa siellä kavereita. Hän löytää puusta Jenniferin, joka kertoo olevansa noita. Tytöt alkavat hankkia aineita tehdäkseen taikavoidetta ja oppiakseen lentämään. Lentämisen sijaan tärkeämmäksi tulee pikkuhiljaa kehittyvä ystävyys. Koningsburg kirjoitti kirjan, kun hän tarkkaili tyttärensä sopeutumista uudelle paikkakunnalle.
Teoksia > Vanhan rouvan salaiset paperit

Vanhan rouvan salaiset paperit (engl. From the Mixed-Up Files of Mrs. Basil E. Frankweiler) julkaistiin 1967, ja se sai Newbery-mitalin 1968. Kirja sai myös muita palkintoja. Kirjassa Claudia, 12, karkaa pikkuveljensä Jamien kanssa New Yorkiin. He alkavat selvittää salapoliisitarinaa, johon liittyy mahdollisesti Michelangelon veistos. Kirjaan Konigsburg sai inspiraation, kun lehdessä kerrottiin taidemuseon tekemästä jännittävästä ostoksesta, ja samaan aikaan hemmotellut lapset kiukuttelivat eväsretkellä.
Teoksia > Muita teoksia

The Second Mrs. Giaconda 1975, kertoo Leonardo Da Vincistä
The view from Saturday 1996, Newbery-mitali 1997
Silent to the Bone 2005
Konigsburg kirjoitti yhteensä 21 kirjaa, joista osan hän myös kuvitti itse.
Dormammu

| Dormammu |
| --- | --- |
 Dormammu, ulottuvuuksienvälinen uhka
Luoja(t):  Stan Lee & Steve Ditko
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Strange Tales #126 (1964)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Dormammu
Status:  Aktiivinen
Pituus:  184 cm
Paino:  Tuntematon
Voimat:  Miltei kaikkivoipainen valta maagisiin ja kosmisiin energioihin, jotka uudistuvat jatkuvasti häneen kohdistuvan palvonnan vuoksi
Suhteet
Sukulaiset:  Umar (sisko)
Dormammu on Marvel-kustantamon luoma paha velho, joka on ensisijaisesti Tohtori Oudon arkkivihollinen. Dormammu esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisessa Strange Tales-lehden numerossa 126 (1964) ja hahmon loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Vuonna 2009 Dormammu oli listattu sijalle 56 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.
Historia

Alkujaan Dormammu ja hänen siskonsa Umar omasivat molemmat ihmismäisen olomuodon. He olivat mahtavia velhoja Faltinen ulottuvuudessa. Tuntemattomista syistä heidät kuitenkin karkotettiin tuhansia vuosia sitten kodistaan ja molempien oli pakko etsiä turvapaikkaa Olnarilta, Pimeyden Ulottuvuuden velhokuninkaalta. Pimeyden Ulottuvuus on pieni tasku-ulottuvuus, jonka fysiikan lait ovat tyystin erilaiset kuin esimerkiksi maapallolla. Dormammu ja Umar lupasivat opettaa Olnarille miten laajentaa valtakuntaansa entisestään. Niin velhokuningas nosti karkotetut uusiksi neuvonantajikseen. Dormammu ja Umar taas opettivat Olnarille miten murtaa ulottuvuuksienvälisiä muureja ja imeä uusien ulottuvuuksien energia osaksi Pimeyden Ulottuvuutta. Tämä laajensi Olnarin valtakuntaa suuresti.
Lukemattomien vuosien jälkeen selvisi kuitenkin, että Olnarin uusin valloitettu ulottuvuus oli myös väkivaltaisten Mielettömien kotiulottuvuus. Mielettömät hyökkäsivät Pimeyden Ulottuvuuden asukkaiden kimppuun ja tappoivat Olnarin. Henkiin jääneet velhot syyttivät tapahtuneesta Dormammua ja Umaria, jotka hyökkäsivät raivostuneiden velhojen kimppuun. Faltinialaiset yhdistivät velhot tuhottuaan voimansa ja loivat muurin, joka eristi Mielettömät omaan osaansa Pimeyden Ulottuvuutta. Umar heikentyi suuresti tästä teosta ja on vasta äskettäin saavuttanut aikaisemman voimatasonsa. Pimeyden Ulottuvuuden asukkaat ylistivät faltinialaisia uroteostaan ja nostivat heidät hallitsemaan maailmaansa (Olnarin perillinen Orini oli vielä sylilapsi).
Näihin aikoihin Dormammu muutti itsensä puhtaaksi mystiseksi energiaksi, suoden täten itselleen mahdollisuuden käyttää valtavia voimiaan entistä tehokkaammin. Pimeyden Ulottuvuuden henkiin jääneihin velhoihin hän asetti loitsun, joka esti heidän puheensa ja täten maagisten voimien käytön. Orinin kasvettua tarpeeksi Dormammu ei kuitenkaan ollut halukas päästämään tätä valtaan, mutta otti Orinin kuitenkin läheiseksi käskyläisekseen.
Lukemattomia vuosisatoja Dormammu on etsinyt keinoja, joilla valloittaa ulottuvuus, johon myös Maa kuuluu. Varsinkin Tohtori Outo ja hänen Agamotton Amuletti on aiheuttanut Dormammulle hänen suurimmat tappionsa. Dormammu on laatinut lukuisia ovelia ja monimutkaisia juonia tuhotakseen arkkivihollisensa. Dormammu on kuitenkin yhteensä kaksi kertaa onnistunut murtautumaan Maata suojaavien muurien läpi meidän todellisuuteemme.
Kerran hän miltei onnistui materialisoitumaan Vermont-vuorelle palvojiensa rituaalien ja rukousten avulla. Toisen kerran hän tunkeutui tavallisen kuolevaisen mieleen vallaten tämän. Erään kerran hän palasi ajassa taaksepäin, aikaan ennen ensimmäistä tapaamistaan Oudon kanssa. Tämä suunnitelma kuitenkin kariutui Dormammun siskontyttären Clean väliintuloon. Kohtaaminen tuhosi Dormammun ja hänen mystinen elinenergiansa levisi pitkin universumia. Kuitenkin uskotaan, ettei Dormammu voi koskaan kuolla lopullisesti, joten jää nähtäväksi, koska hän palaa seuraavan kerran.
Dormammu muissa medioissa > Televisio

Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa Dormammu näyttäytyy jaksoissa 28 (Tohtori Outo), 37 (Venomin paluu) ja 38 (Carnage). Jaksossa 28 Dormammu on toisesta ulottuvuudesta kotoisen oleva demoni, jonka pitää syödä sieluja pitääkseen itsensä elossa. Episodissa Dormammu komentaa Paroni Mordon varastamaan Watoombin sauvan, jolla Dormammu kykenisi pakenemaan toisesta ulottuvuudesta. Dormammun suunnitelmat kariutuvat kuitenkin Hämähäkkimiehen ja Tohtori Oudon väliintuloon.
"Venomin paluu" ja "Carnage" jaksoissa Mordo yhdistää Eddie Brockin symbioottinsa kanssa. Paroni Mordo komentaa Venomin varastamaan Stark Enterpriselta (kts. Rautamies) laitteen, jonka avulla Dormammu kykenisi saapumaan maan pinnalle. Venomin viha Hämähäkkimiestä kohtaan kuitenkin turmeli suunnitelman ja niin symbiootti siirtyy Cletus Kasadylle, josta tulisi Carnage. Carnage komennetaankin keräämään tarpeeksi sieluja Dormammulle, mutta hänet voitetaan yhdessä Paroni Mordon kanssa Hämähäkkimiehen ja Venomin toimesta. Carnage imeytyy Dormammun pimeään ulottuvuuteen Venomin kanssa ja Rautamies tuhoaa ulottuvuuksien väliset muurit murtavan laitteen.
Äänenä oli Ed Gilbert.
Dormammu muissa medioissa > Elokuvat

Dormammu on päävihollinen vuonna 2007 suoraan videolle julkaistussa animaatioelokuvassa Doctor Strange: The Sorcerer Supreme, ääninäyttelijänään Jonathan Adams.
Dormammu teki ensimmäisen näytellyn esiintymisen vuonna 2016 elokuvassa Doctor Strange, Benedict Cumberbatchin tehdessä hahmolle kasvojen liikkeenkappauksen ja äänen, johon sekoitettiin myös erään tuntemattoman brittiläisnäyttelijän ääntä. Dormammu esitetään Pimeyden ulottuvuuden hallitsijana, joka on saanut palvelijakseen Kaeciliuksen, yhden Muinaisen entisistä oppilaista, joka uskoo Pimeyden ulottuvuuden olevan keino tehdä ihmisistä kuolemattomia. Mutta päästääkseen Pimeyden ulottuvuuden voimat Maahan, Kaeciliuksen on tuhottava kolme Sanctum Sanctorumeiksi kutsuttua pyhäkköä, jotka sijaitsevat Lontoossa, New Yorkissa ja Hongkongissa. Kaecilius tuhoaa helposti Lontoon ja Hongkongin pyhäköt ja Tohtori Oudon väliintulosta huolimatta onnistuu järkyttämään myös New Yorkin pyhäkön tasapainoa. Tohtori Outo astuu hänen ulottuvuuteensa ja vangitsee heidät molemmat Agamotton silmällä tehtyyn aikasilmukkaan, jossa Dormammu tappaa hänet useita kertoja. Silmukka toistuu jonkin aikaa ja lopulta epätoivoinen Dormammu suostuu neuvottelemaan Tohtori Oudon kanssa, joka lupaa poistaa aikasilmukan mikäli Dormammu jättää Maan rauhaan ja vie Kaeciliuksen sekä tämän seuraajat mukanaan.
Dormammu muissa medioissa > Videopelit

Dormammu esiintyy videopelin Marvel: Ultimate Alliance latauskuvassa, jossa olento heijastuu Tohtori Oudon kristallipallosta.
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen profiili Dormammusta (englanniksi)
Marvel Directory-sivuston profiili Dormammusta (englanniksi)
Tohtori Outo ja Dormammu taistelemassa.
Dormammu Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa.
Downtown Los Angeles

| Downtown Los Angeles> Financial District |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Downtown Los Angeles korostettuna.
Kaupunki:  Los Angeles
Väkiluku:  54 420
Lähialueet:  Central City, Central City East, Chinatown, Echo Park, Pico-Union, University Park, Westlake
Downtown Los Angeles tai Financial District on Los Angelesin kaupunginosa. Se on kaupungin hallinnollinen ja kaupallinen keskus.
Maantiede

Kaupunginosa sijaitsee osittain Bunker Hillin alueella. Lähellä pohjoisessa sijaitsevat vuoret.
Historia

Downtown on Los Angelesin vanhimpia alueita. Alueella sijaitsee vanhoja historiallisesti merkittäviä rakennuksia.
Kuva vuodelta 1903.
Panoraama-kuva Downtownista vuodelta 1908.
Kuva vuodelta 1928.
Liikenne

Downtownissa sijaitsee tunnettu ja vanha Angels Flight -funikulaari, joka avattiin vuonna 1901 ja oli osa Los Angelesin raitiovaunuverkkoa.
Myös Los Angelesin metron sinisellä, punaisella, violetilla, kultaisella ja expo-linjalla on asemia Downtownin alueella.
Kuvia

Angels Flight -funikulaari
Eesti Kirjameeste Selts

Eesti Kirjameeste Selts on Tartossa vuosina 1871–1893 toiminut virolainen kirjallisuus- ja kansanvalistusseura. Päätös seuran perustamisesta syntyi Viron ensimmäisillä laulujuhlilla, joita vietettiin Tartossa 1869 Viron kansan vapautuksen 50-vuotispäivän johdosta. Seuran kukoistusaikaa olivat sen kymmenen ensi vuotta, jolloin sen esimiehenä sekä elähdyttävänä ja johtavana sieluna sen toiminnassa oli Otepään kirkkoherra Jakob Hurt.