stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antoine Gombaud

Antoine Gombaud eli Chevalier de Méré (1607, Poitou, Ranska –  29. joulukuuta 1684) oli ranskalainen kirjailija ja amatöörimatemaatikko.
Vaikka hän ei ollut aatelismies, hän otti käyttöön tittelin Chevalier (ritari). Tämä tuli hänen dialogi-muotoisista kirjoituksistaan, joissa ko. kuvitteellinen henkilö edusti hänen omia näkemyksiään. Méré tulee taas paikkakunnasta, jossa hän sai koulutuksensa. Myöhemmin hänen ystävänsä alkoivat kutsua häntä tuolla nimellä.
Méré oli tärkeä salonkiteoreetikko. Kuten monet 1600-luvun liberaalit ajattelijat, hän ei luottanut sen enempää perittyyn valtaan kuin demokratiaankaan. Hän uskoi, että ongelmat ratkeavat parhaiten avoimissa keskusteluissa henkevien, hienostuneiden ja älykkäiden ihmisten kesken.
Mérén kuuluisimmat esseet ovat L'honnête homme (Rehellinen ihminen) ja Discours de la vraie honnêteté (Keskustelu rehellisyydestä).
Hänet tunnetaan kuitenkin paremmin panoksestaan todennäköisyysteoriaan. Hän oli amatöörimatemaatikko ja  aikalaistensa tavoin kiinnostunut vedonlyönnistä ja rahapeleistä. Hän myös kehitteli uusia pelejä ja tutki muun muassa nopanheittoon liittyviä ongelmia kuutosen esiintymisestä heitettäessä yhtä arpakuutiota ja kuutosparin esiintymisestä heitettäessä kahta arpakuutiota.
Hän myös kiinnostui pulmasta, joka on peräisin keskiajalta, ellei aikaisemmaltakin. Oletetaan että kaksi pelaajaa aikovat pelata tietyn määrän pelejä, esim. seitsemän, ja heidät keskeytetään ennenaikaisesti. Kuinka pelipanos tulisi jakaa pelaajien kesken, jos vaikkapa toinen on voittanut kolme peliä ja toinen yhden?
Méré pestasi Marin Mersennen salongin ratkaisemaan ongelmiaan. Kaksi kuuluisaa matemaatikkoa, Blaise Pascal ja Pierre de Fermat, ottivat haasteen vastaan. Kirjeenvaihdossaan he muodostivat perustan nykyaikaiselle teorialle todennäköisyydestä.
Aloysius Matthew Ambrozic

| Aloysius Matthew Ambrozic |
| --- | --- |

Toronton arkkihiippakunnan piispa
 1990–2006 
Edeltäjä:  Gerald Emmett Carter
Seuraaja:  Thomas Christopher Collins
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1930 Gabrje, Jugoslavian kuningaskunta (Nykyinen Slovenia)
Kuollut: 26. elokuuta 2011 (81 vuotta) Toronto, Ontario, Kanada
Aloysius Matthew Ambrozic (alun perin Alojzij Matej Ambrožič (27. tammikuuta 1930 – 26. elokuuta 2011) oli katolinen kirkonmies, joka toimi Toronton arkkipiispana vuosina 1990–2006. Paavi Johannes Paavali II nimitti hänet kardinaaliksi vuonna 1998.
Lapsuus ja koulutus

Ambrozic syntyi Gabrjessa nykyisessä Sloveniassa toisena vanhempiensa seitsemästä lapsesta. Hänen isänsä oli nimeltään Aloysius Ambrozic ja äitinsä Helen Pecar. Hän suoritti peruskoulunsa Dobrovassa ja siirtyi sitten lukioon Ljubljanaan. Toukokuussa 1945 koko perhe pakeni Itävaltaan, jossa he majailivat eri pakolaisleireillä Vetrinjissä, Peggezissä ja Spittal an der Draussa. Leireillä Ambrozic suoritti loppuun lukio-opintonsa.
Syyskuussa 1948 perhe muutti Kanadaan ja asettui lähelle Torontoa. Pian tämän jälkeen Ambrozic alkoi opiskella St. Augustine’s Seminaryssä filosofiaa ja teologiaa. 4. kesäkuuta 1955 kardinaali James Charles McGuigan vihki hänet papiksi Toronton arkkihiippakuntaan.
Pappisura

Ensimmäisen pappisvuotensa Ambrozic palveli apulaispappina Pyhän Teresan seurakunnassa Ontarion Port Colbornessa. Sen jälkeen hän opetti vuoden latinaa Torontossa St. Augustine’s Seminaryssä. Vuodet 1957–1960 hän suoritti jatko-opintoja Roomassa, missä hän suoritti teologian lisensiaatin tutkinnon sekä Pyhien kirjoitusten lisensiaatin tutkinnon. Palattuaan Torontoon hän opetti Raamatun kirjoituksia St. Augustine’s Seminaryssä vuodet 1960–1967. Vuonna 1967 hän lähti Saksaan jatkamaan opintojaan, valmistuen teologian tohtoriksi Würzburgin yliopistosta vuonna 1970. Vuodet 1970–1976 hän toimi Uuden testamentin eksegetiikan professorina Toronton teologisessa koulussa, toimien samalla St. Augustine’s Seminaryn dekaanina vuosina 1971–1976.
27. toukokuuta 1976 hänet vihittiin Toronton arkkihiippakunnan apulaispiispaksi. Hänen vastuualueeseensa kuului hiippakunnan keskiosan sekä etnisten yhteisöjen pastoraalinen hoito. Lukuvuoden 1984–1985 aikana hän vieraili arkkihiippakunnan kaikissa 43 katolisessa high schoolissa vahvistaakseen ja tukeakseen uskonnonopetusta. Hän oli aktiivisesti mukana uudistamassa kanadalaista katekismusta. 22. toukokuuta 1986 hänet asetettiin arkkipiispan sijaiseksi ja 17. maaliskuuta 1990 hänestä tuli Toronton arkkipiispa.
Hänet nimitettiin Paavilliseen neuvostoon maasta muuttavien ja matkalla olevien sielunhoitoa varten kesäkuussa 1990. Helmikuussa 1991 hänet nimitettiin Rooman kuurian Papiston kongregaatioon, vuonna 1993 tuli nimitys Paavilliseen kulttuurineuvostoon ja vuonna 1999 Liturgian ja sakramenttijärjestyksen kongregaatioon. Hän isännöi myös suurinta katolista nuortentapahtumaa Kanadan historiassa, vuoden 2002 katolisia nuortenpäiviä, jotka huipentuivat paavi Johannes Paavali II:sen toimittamaan messuun yli 750 000 hengelle.
Paavi Johannes Paavali II nimitti hänet kardinaaliksi 18. tammikuuta 1998. Hän osallistui konklaaviin, joka valitsi paaviksi Benedictus XVIn huhtikuussa 2005. Joulukuussa 2007 paavi hyväksyi kardinaali Ambrozicin jäämisen eläkkeelle.
Kuolema

Ambrozic menehtyi pitkän sairauden jälkeen 26. elokuuta 2011, 81-vuotiaana.
Kardinaali Ambrozicin vaakuna.
Ylä-Savon Kotiseutumuseo

| Ylä-Savon kotiseutumuseo |
| --- | --- |
 Ylä-Savon kotiseutumuseo
Tyyppi:  kotiseutumuseo kulttuurihistoriallinen museo
Sijainti:  Virrankatu 4 74100 Iisalmi
Perustettu:  1946
Kotisivut:  http://www.ylasavonkotiseutumuseo.fi
Koordinaatit:  63.5538°N, 27.1974°E
 fiYlä-Savon kotiseutumuseo 
   
Ylä-Savon kotiseutumuseo on kotiseutumuseo Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savossa. Museoon kuuluu yhteensä 13 rakennusta, joista vanhin on 1700-luvulta. Museoalueen rakentaminen aloitettiin 1950-luvulla. Ylä-Savon kotiseutumuseon museotoiminnasta vastaa Ylä-Savon kotiseutuyhdistys ry. Museotoiminnan tavoitteena on ylläpitää ja vahvistaa väestön ymmärrystä kulttuuristaan, historiastaan ja ympäristöstään. Kotiseutumuseon näyttelytoiminnan tehtävänä on Ylä-Savon kulttuurihistoriaan liittyvä esittely, opetus ja tiedonvälitys. Ylä-Savon kotiseutumuseo sijaitsee luonnonkauniilla paikalla aivan kaupungin keskustan tuntumassa Poroveden rannalla. Vieremän Kumpumäeltä tuodun päärakennuksen sydän on noin 300 vuotta vanha savutupa. Alueella on lisäksi eri puolilta Ylä-Savoa siirrettyjä rakennuksia, kuten aittoja, navetta, savusauna, lato, riihi, nuottakota, sepän paja sekä tuulimylly. Museossa voi tutustua talonpoikaiskulttuurin tapoihin sekä maanviljelyyn, kalastukseen ja metsästykseen liittyvään kansanomaiseen esineistöön. Lisäksi esillä on säätyläiskodin kalusteita, käsityöläisten työvälineitä ja kattava rahakokoelma. Alakerrassa kerrotaan myös kuuluisasta Koljonvirran taistelusta vuodelta 1808. Pysyvän näyttelyn lisäksi kotiseutumuseolla on kesäisin vaihtuvia näyttelyitä sekä tapahtumia yhteistyössä muiden paikallisten toimijoiden kanssa.
Historia

Iisalmeen suunniteltiin kotiseutumuseon perustamista jo 1930-luvun alussa. Tuolloin kaupunginvaltuusto päätti 13. lokakuuta vuonna 1931 kaupungin 40-vuotisen taipaleen kunniaksi perustaa Iisalmeen museon. Pula-ajan vuoksi kaupunginhallitus ei kuitenkaan voinut toteuttaa päätöstään ja yrityksistä huolimatta, museon perustaminen siirtyi tuleville vuosikymmenille. Sotien jälkeen kotiseutuaate virisi uudelleen ja 22.9.1946 Iisalmen yhteislyseon 50-vuotisjuhlan illanvietossa maisteri Tauno Räsänen otti esille kotiseutuyhdistyksen perustamisen. Illanvietossa valitun toimikunnan myötä jo 17.11. samana vuonna perustettiin Iisalmen kotiseutuyhdistys, jonka edustajat jättivät vuonna 1947 kaupungille museon tonttia koskevan anomuksen. Huhtikuun 13. päivänä vuonna 1954  kaupunginvaltuusto päätti luovuttaa yhdistykselle 2,5 hehtaarin alueen Pikkuhaan koivikosta Paloisvirran eteläpuolelta museotoiminnan käyttöön. Museoalueen rakentaminen aloitettiin siirtämällä Vieremän Kumpumäestä maanviljelijä Taavetti Kainulaisen omistama, savutuvan sisältävä, maalaistalo museoalueelle valetun betonikellarin päälle syksyllä 1954. Rakennusvaiheessa yhdistys sai taloudellista tukea muun muassa kaupungilta, mutta ennen kaikkea Olvi Oyj:ltä, jonka myöhemmin perustama Olvi-säätiö muodostui museon taloudelliseksi selkärangaksi.
Kokoelmat

Ylä-Savon kotiseutumuseon kokoelmiin kuuluu noin 4 500 esinettä. Kokoelma käsittää lähinnä yläsavolaista talonpoikaisesineistöä niin maatalouden, käsityön kuin kotitaloudenkin saralta. Talonpoikaisesineistön lisäksi museolla on ns. sotahuone, johon on kerätty toiseen maailmansotaan liittyvää esineistöä, kuvia sekä tekstejä. Oman kokonaisuutensa museon kokoelmissa muodostaa myös ns. keisarin kalusto, joka sisältää Iisalmen vanhassa pappilassa 1800-luvun alussa olleen kustavilaiskaluston. Kalusto on entisöity vuonna 2004 ja sen ympärille on luotu kustavilaistyylinen miljöö museon alakerrassa sijaitsevaan huoneeseen. Vuonna 2006 museon alakerran perusnäyttely uusittiin kokonaisuudessaan. Kotiseutumuseon pihapiirissä on sekä kalustolato että itäsuomalainen riihi. Kalustolatoon on rakennettu vuonna 2017 hevosvetoisia ajoneuvoja esittelevä näyttely. Riiheen on rakennettu vuonna 2018 vanhoja maatalouskoneita esittelevä näyttely.
Rakennukset

Museon päärakennus on siirretty museoalueelle Vieremän Kumpumäestä vuonna 1954. Rakennuksen alle on valettu ennen siirtoa betonikellari, joka nykyäänkin toimii museon näyttely- sekä varastotiloina. Päärakennus on ollut alun perin sisäänpäin lämpiävä savutupa, joka on rakennettu aivan 1700-luvun alussa. Rakennukseen on sittemmin lisätty muita huoneita, jotka nykyisin toimivat muun muassa museon keittiönä ja konttorina. Päärakennuksen savutuvassa oleva uuni on tuotu paikalle Kiuruveden Heinäkylästä ja ikää sillä on noin 300 vuotta. Tuvan lattialankut, seinänvieruspenkit sekä tuvan pöytä ja penkit ovat Pielaveden Pahkamäeltä. Päärakennuksen pärekatto on uusittu vuonna 2001. Tuulimylly on siirretty museoalueelle vuonna 1963 Lappetelän kylästä Iisalmesta. Mylly on valmistettu alun perin Martikkalan saarella vuonna 1862 ja se on tyypiltään jalkamylly. Myllyn pärekattoa on uusittu vuosina 2003 sekä 2004. Museoalueen rannalla oleva nuottakota on siirretty Lampaanjärven Pohjoislahdesta vuonna 1967. Liha-aitta puolestaan on siirretty Kangaslammin vanhainkodilta Iisalmesta vuonna 1968.  Vaateaitta on tullut Paaslahden Simppalasta vuonna 1973 ja suurin eloaitta Iirannan Ihalasta vuonna 1972. Museonpihapiirissä on myös navettarakennus, jonka jatkeena toimii lato. Rakennuskokonaisuus on siirretty Ryhälänmäen kylästä vuonna 1970. Aittarivistön takaa museoalueen reunalta löytyy vielä sepän paja, joka on eloaitan tapaan siirretty Iirannan Ihalasta vuonna 1974. Kotiseutumuseon alueelle on myös siirretty ja kunnostettu perinteinen suomalainen savusauna. Saunarakennus on siirretty museoalueelle Vieremäjoen varresta vuonna 2016 ja kunnostettu ennalleen vuonna 2017. Savusauna on vanhin suomalaisista saunatyypeistä.Museoalueella on myös itäsuomalainen riihi, joka on siirretty alueelle talvella 2017-2018 Iirannan Ihalasta. Riihi on maatilan rakennus, jossa ennen kuivattiin ja puitiin viljaa. Kotiseutumuseon riihi on kunnostettu ennalleen vuonna 2018 ja sisällä riihessä on vanhoja maatalouskoneita esittelevä näyttely. Museon alueella on myös pohjalaista tyyppiä oleva luhtiaitta, joka on siirretty alueelle talvella 2019 Iirannan Ihalasta. Luhtiaitta on maatilan kaksikerroksinen hirsiaitta, jossa on huoneet sekä ala- että yläkerrassa ja lisäksi yläkerrassa luhtisola. Kotiseutumuseon luhtiaitta on kunnostettu ennalleen vuonna 2019.
Aiheesta muualla

Ylä-Savon kotiseutumuseo
Ylä-Savon kotiseutumuseo (facebook)
Ylä-Savon Kotiseutumuseo (instagram)
Ylä-Savon kotiseutumuseo (Museot.fi)
Ylä-Savon kotiseutumuseo toukokuussa 2010.
Ylä-Savon kotiseutumuseo toukokuussa 2010.
Ämmänsaaren työväentalo

| Ämmänsaaren työväentalo |
| --- | --- |
 Ämmänsaaren työväentalo vuonna 1960.
Osoite:  Voimakatu 5
Sijainti:  Suomussalmi
Koordinaatit:  64.88249946819568, 28.91612795767073
Avattu:  1953
Omistaja:  Suomussalmen Vasemmisto ry
Huoneistoala:  800 m2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ämmänsaaren työväentalo on Suomussalmella Kainuun maakunnassa sijaitseva työväentalo, joka tunnetaan myös nimellä Töpäri. Talo on valmistunut vuosina 1952–1953, ja sen omistaa Suomussalmen Vasemmisto ry. Talo sijaitsee Suomussalmen keskustaajamassa Ämmänsaarella.
Historiaa

Ämmänsaaren työväentalo valmistui vuosina 1952–1953 kokonaan talkoovoimin. Taloa laajennettiin vuonna 1972; sali ja esiintymislava suurenimat. Samassa remontissa työväentalon yläkertaan rakennettiin lisää kokoontumistiloja sekä isompi asunto talonmiehelle.
Työväentalon sisätiloja peruskorjattiin vuonna 2014. 2000-luvulla taloa on muutenkin kunnostettu useasti muun muassa Kotiseutuliiton jakaman avustuksen turvin. Esimerkiksi talon katto on uusittu; entinen peltikatto purettiin ja tilalle rakennettiin huopakatto kolmiorimalla. Huhtikuussa 2023 talolla toimintaa pyörittävä entinen Vasemmistoliiton kansanedustaja ja ministeri Terttu Huttu-Juntunen kertoi Yleisradion haastattelussa, että talo vaatisi vielä muun muassa ainakin keittiöremontin esteettömät wc-tilat. Lisäksi tanssisalin parketti pitäisi Huttu-Juntusen mukaan uusia.
Historiaa > Elokuvatoiminta

Ämmänsaaren työväentalossa näytettiin elokuvia 1980-luvulta aina 2010-luvulle asti, kun Suomussalmen elokuvatoiminta siirtyi digitalisaation myötä muutaman sadan metrin päähän elokuvateatteri Retikkaan. Suomussalmelta kotoisin oleva toimittaja Mikko-Pekka Heikkinen kirjoitti heinäkuussa 2019 Helsingin Sanomissa, että Ämmänsaaren työväentalolla näytettiin 1980-luvulla yksi elokuva viikossa, sunnuntai-iltaisin. Heikkisen mukaan työväentalon projektori, jolla elokuvia näytettiin, oli tiettävästi saatu lahjaksi 1950-luvulla Suomi–Neuvostoliitto-seuran avustuksella.
Nykyinen toiminta talolla

Ämmänsaaren työväentalossa on järjestetty tansseja aina 1950-luvulta alkaen, ja tanssitoiminta on edelleen aktiivista. Tanssien lisäksi talolla järjestetty 1980-luvulta alkaen discoja, jotka 1980-luvulla olivat erityisesti nuorten suosiossa.
Työnväentalolla järjestetään tapahtumia ympäri vuoden. Tanssien ja discon lisäksi työväentalolla järjestetään muun muassa konsertteja ja kirpputoreja. Taloa voi myös vuokrata erilaisiin tilaisuuksiin, esimerkiksi häihin, pikkujouluihin ja kokouksiin.
Työväentalon sali on 200 neliömetriä. Huopamatotettu näyttämö on 60 neliömetriä. Lisäksi talossa on sadan neliömetrin kokoinen ravintolatila ja 35 neliömetrin kokoinen keittiö.
Ämmänsaaren työväentalon sali kesällä 2023.
Émile Delchambre

| Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:  Ranska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | perämiehellinen nelikko |  |
Émile Henri Delchambre (3. joulukuuta 1875 Roubaix – 8. syyskuuta 1958 Roubaix) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen Cercle de l'Aviron Roubaix -joukkueeseen.
Antoine Kambanda

Antoine Kambanda (s. 10. marraskuuta 1958) on ruandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kigalin arkkihiippakuntaan paavi Johannes Paavali II 8. syyskuuta 1990. Hänet nimitettiin Kibungon hiippakunnan johtoon 7. toukokuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thaddée Ntihinyurwa, jota avustivat Smaragde Mbonyintege ja Philippe Rukamba.
Ala-Likanen

| Ala-Likanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°27′39″N, 26°49′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Lovakseen 
Järvinumero:  14.974.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,5 m  
Pituus:  730 m  
Leveys:  360 m  
Rantaviiva:  2,26 km  
Pinta-ala:  13,862 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Likanen 
Ala-Likanen  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Töpönkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 730 metriä pitkä, 360 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Simunanjoen valuma-alueeseen (14.974) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,5 metriä mpy.
Zaitsevin sääntö

Zaitsevin säännön mukaan eliminaatioreaktiossa vety lohkeaa siitä hiiliatomista, jossa on vähemmän vetyä. Yleisemmin Zaitsevin sääntö voidaan muotoilla niin, että jos eliminaatioreaktiossa voi syntyä kaksi erilaista alkeenia muodostuu termodynaamisesti stabiilimpi (enemmän substituoitu) alkeeni. Zaitsevin sääntöön on poikkeuksia, muun muassa Hofmannin säännön mukaiset reaktiot.Sääntö on nimetty kehittäjänsä Alexander Zaitsevin mukaan.
2-jodibutaanin eliminaatioreaktiossa emäksisissä olosuhteissa muodostuu 2-buteenin ja 1-buteenin seos. 2-Buteeni on Zaitsevin säännön mukaisesti vallitseva tuote
Åge Hareide

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Åge Fridtjof Hareide
Syntymäaika: 23. syyskuuta 1953 (ikä 71)
Syntymäpaikka: Hareid, Norja
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura: Islannin maajoukkue
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1970–1975 | Hødd | 37 | (2) |
| 1975–1981 | Molde | 93 | (21) |
| 1981–1982 | Manchester City | 24 | (0) |
| 1982–1984 | Norwich City | 40 | (2) |
| 1984–1987 | Molde | 72 | (10) |
| Yhteensä | Yhteensä | 266 | (35) |
Maajoukkue
| 1976–1986 | Norja | 50 | (5) |
Valmennusura
1985–1991: Molde
1993–1997: Molde
1998–1999: Helsingborgs IF
2000–2002: Bröndby
2003: Rosenborg
2003–2008: Norja
2009: Örgryte IS
2009–2012: Viking
2012: Helsingborgs IF (väliaikainen)
2014–2015: Malmö
2016–2020: Tanskan maajoukkue
2020–2021: Rosenborg
2022: Malmö
2023–: Islannin maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Åge Fridtjof Hareide (s. 23. syyskuuta 1953 Hareid, Norja) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Huhtikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Islannin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Hän on voittanut lähes 40 vuotta kestäneellä valmennusurallaan mestaruuden Allsvenskanissa Ruotsissa, Tippeligaenissa Norjassa ja Tanskan Superliigassa.
Ura pelaajana

Hareide aloitti jalkapalloilijan uransa IL Høddissä 1970-luvun alussa. Puolustajana ansioituneen Hareiden uran menestysvuodet osuivat 1970- ja 1980-lukujen taitteeseen. Moldea ja Englannin kentillä Manchester Cityä ja Norwichia edustanut Hareide kuului myös Norjan maajoukkueen vakiokalustoon. Hän esiintyi A-maajoukkueessa 50 kertaa, mutta Norja ei tuolloin selvinnyt kertaakaan arvokisoihin.
Meriitit valmentajana

Norjan mestaruus: 2003
Hopeaa: 1987, 1995
Norjan cup (2): 1994, 2003
Hopeaa: 1989
Ruotsin mestaruus (2): 1999, 2014
Hopeaa: 1998
Ruotsin cup: 1998
Tanskan mestaruus: 2002
Ruotsin vuoden jalkapallovalmentaja: 2014
Tanskan vuoden jalkapallovalmentaja: 2018, 2019
Alejandro de Tomaso

| Alejandro de Tomaso |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1928 
Kansalaisuus:    argentiinalais-italialainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1957, 1959
Talli(t):  Ferrari, Cooper
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1957
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1959
Alejandro (Alessandro) de Tomaso (10. heinäkuuta 1928 Buenos Aires, Argentiina — 21. toukokuuta 2003 Modena, Italia) oli argentiinalainen kilpa-autoilija, Formula 1 -kuljettaja, ja kilpa-autojen valmistaja.
De Tomaso ajoi vain kaksi F1-sarjan GP:tä vuosina 1957 ja 1959 Ferrarin ja Cooperin talleissa. Hän sijoittui yhdeksänneksi Argentiinan GP:ssä 1957, toinen kisa päättyi keskeytykseen. Hän ei saanut MM-pisteitä.
De Tomaso toimi nuoruudessaan Argentiinan silloista presidenttiä Juan Perónia vastustavassa underground-sanomalehdessä ja joutui vaikeuksiin. Hän muutti isänsä entiseen kotimaahan Italiaan ja asettui Modenaan, jossa hän työskenteli Maserati-kilpatallin mekaanikkona. Hän oli harrastanut aiemmin kilpa-autoilua ja niinpä hän uudessa työpaikassaan pääsi myös auton rattiin. Ensimmäisen merkittävän voittonsa hän saavutti 1955 Buenos Airesissa.
Pian tämän jälkeen de Tomaso tapasi nuoren naiskilpa-autoilijan Elizabeth Haskinsin. He alkoivat ajaa kilpaa yhdessä, saavuttivat kohtalaista menestystä ja menivät naimisiin 1958. Samana vuonna pariskunta voitti luokkansa Sebringin 12 tunnin kilpailussa Yhdysvalloissa.
Alejandro de Tomaso jatkoi kilpailemista vuoteen 1960 saakka ja alkoi sen jälkeen rakentaa kilpa-autoja perustamassaan De Tomaso Automobili -tehtaassa. Vuonna 1965 Ford Motor Company osti de Tomason yrityksen. Hän jatkoi Fordilla tiiviisti uusien urheiluautojen kehittämistä, sellaisten kuin Vallenlungan ja Escortin. Vuonna 1974 de Tomaso lähti Fordilta ja jatkoi omin päin Pantera -autojen valmistamista Italiassa.
De Tomaso -autoa valmistetaan yhä ja sitä on tällä hetkellä saatavissa kolme eri mallia: L, GT4 ja GT5.
Aiheesta muualla

CarMemories.com / de Tomaso (englanniksi)
The Auto Channel / de Tomaso (englanniksi)
Andalo

| Andalo |
| --- | --- |
 Andalon kirkko
 vaakuna
 Andalo
 Koordinaatit: 46°09′58″N, 11°00′18″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Trento
Pinta-ala:  
 – Maa:  11,38  km²
Korkeus:  1042 (min. 997 - maks. 1 900) m
Väkiluku (2015):  1 076 
 – Väestötiheys:  94  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Andalo on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta koostuu kahdestatoista kylästä, ja se sijaitsee Dolomiiteilla Dolomiti di Brentan itäisellä rinteellä sijaitsevalla tasangolla.
Matkailu

Andalo on suosittu matkailukohde ympäri vuoden. Talvisin Paganellan hiihtokeskuksessa on 50 kilometriä laskettelurinteitä. Muita alueen nähtävyyksiä on järvi Lago di Molveno sekä Adamello-Brentan luonnopuisto.