stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itävallan Grand Prix
Voittajat

Suomalaisista voittoa ovat juhlineet Mika Häkkinen vuosina 1998 ja 2000, Nico Rosberg vuosina 2014 ja 2015 ja Valtteri Bottas vuosina 2017 ja 2020.
Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan.
| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963 |  Jack Brabham | Brabham-Climax | Zeltweg | Raportti |
| 1964 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | Zeltweg | Raportti |
1965 – 1969: Ei järjestetty.
| 1970 |  Jacky Ickx | Ferrari | Österreichring | Raportti |
| 1971 |  Jo Siffert | BRM | Österreichring | Raportti |
| 1972 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1973 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1974 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1975 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1976 |  John Watson | Penske-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1977 |  Alan Jones | Shadow-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1978 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1979 |  Alan Jones | Williams-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1980 |  Jean-Pierre Jabouille | Renault | Österreichring | Raportti |
| 1981 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | Österreichring | Raportti |
| 1982 |  Elio de Angelis | Lotus-Ford | Österreichring | Raportti |
| 1983 |  Alain Prost | Renault | Österreichring | Raportti |
| 1984 |  Niki Lauda | McLaren-TAG | Österreichring | Raportti |
| 1985 |  Alain Prost | McLaren-TAG | Österreichring | Raportti |
| 1986 |  Alain Prost | McLaren-TAG | Österreichring | Raportti |
| 1987 |  Nigel Mansell | Williams-Honda | Österreichring | Raportti |
1988 – 1996: Ei järjestetty.
| 1997 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | A1-Ring | Raportti |
| 1998 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | A1-Ring | Raportti |
| 1999 |  Eddie Irvine | Ferrari | A1-Ring | Raportti |
| 2000 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | A1-Ring | Raportti |
| 2001 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | A1-Ring | Raportti |
| 2002 |  Michael Schumacher | Ferrari | A1-Ring | Raportti |
| 2003 |  Michael Schumacher | Ferrari | A1-Ring | Raportti |
2004 – 2013: Ei järjestetty.
| 2014 |  Nico Rosberg | Mercedes | Red Bull Ring | Raportti |
| 2015 |  Nico Rosberg | Mercedes | Red Bull Ring | Raportti |
| 2016 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Red Bull Ring | Raportti |
| 2017 |  Valtteri Bottas | Mercedes | Red Bull Ring | Raportti |
| 2018 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | Red Bull Ring | Raportti |
| 2019 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Red Bull Ring | Raportti |
| 2020 |  Valtteri Bottas | Mercedes | Red Bull Ring | Raportti |
| 2021 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Red Bull Ring | Raportti |
| 2022 |  Charles Leclerc | Ferrari | Red Bull Ring | Raportti |
| 2023 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Red Bull Ring | Raportti |
| 2024 |  George Russell | Mercedes | Red Bull Ring | Raportti |
Isojumaltenkukka

| Isojumaltenkukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Esikkokasvit Primulaceae
Suku::  Jumaltenkukat Dodecatheon
Laji::  jeffreyi
Kaksiosainen nimi
 Dodecatheon jeffreyi  Van Houtte 
Katso myös
   Isojumaltenkukka Wikispeciesissä   Isojumaltenkukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isojumaltenkukka (Dodecatheon jeffreyi) on jumaltenkukkien sukuun kuuluva laji. Kasvi on 45–60 senttimetriä korkea. Lehdet muodostavat ruusukkeen kasvin tyvelle. Kukkien keskusta on keltainen ja terälehdet ovat syvän vaaleanpunaisia tai punavioletteja. Isojumaltenkukka kukkii joko alkukesästä tai myöhään syksyllä. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla. Maan pitää olla vähintään kohtuullisen kostea ja sen on oltava joko neutraali tai hapan. Isojumaltenkukkaa käytetään kukkalaatikoissa, kivikkoistutuksissa ja kosteikkopuutarhoissa sekä myös leikkokukkana.
Aiheesta muualla

http://www.pnwflowers.com/flower/dodecatheon-jeffreyi (englanniksi)
http://plants.usda.gov/core/profile?symbol=DOJE (englanniksi)
Italian 5. armeija

| 5>  armeija |
| --- | --- |
Toiminnassa:  7. syyskuuta 1939 - 16. helmikuuta 1941 15. huhtikuuta - 5. syyskuuta 1941 10. huhtikuuta 1942 - syyskuu 1943
Valtio:   Italia
Puolustushaarat:  maavoimat
Aselajit:  jalkaväki
Osa joukkoa:  Regio Esercito
Sodat ja taistelut:  toinen maailmansota
Italian 5. armeija oli Italian kuninkaallisen armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen ja palvelus

Armeija perustettiin 7. syyskuuta 1939 Libyassa komentajanaan armeijankenraali (ital. Generale designato d'Armata) Italo Gariboldi. Puolustettuaan Kyrenaikaa ja siirryttyään Tripoliin armeija lakkautettiin 16. helmikuuta 1941, jolloin se sulautettiin Pohjois-Afrikan esikuntaan.
Armeija perustettiin 15. huhtikuuta 1941 uudelleen valvomaan Benghazin ja Tunisian rajan välistä rannikkoaluetta päällikkönään armeijankenraali Mario Caracciolo di Feroleto. Se kuitenkin lakkautettiin jo puoli vuotta myöhemmin 5. syyskuuta.
Armeija perustettiin uudelleen 10. huhtikuuta 1942 Firenzessä, jolloin se vastasi Toscanan ja Sardinian rannikoiden puolustuksesta, päällikkönään armeijankenraali Mario Caracciolo di Feroleto. Se sai tehtäväkseen marraskuussa 1942 vallata Korsikan. Italian antauduttua syyskuussa 1943 saksalaiset riisuivat armeijan aseista ja siirsivät sen henkilöstön sotavankeuteen.
Ivan Emilianov

Ivan Emilianov (s. 19. helmikuuta 1977 Chișinău) on moldovalainen yleisurheilija, joka kilpailee kuulantyönnössä.
Emilianov osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000, jossa hän putosi finaalista jäätyään karsinnan 36. tilalle. Hän karsiutui myös MM-kisoissa 2001 ja EM-kilpailuissa 2002. Emilianov oli karsintakierroksen 25. Ateenan olympialaisissa 2004 työnnettyään kuulan 19,25 metrin päähän. Hän ei päässyt finaaliin asti myöskään Osakan MM-kisoissa 2007 eikä Pekingin olympialaisissa 2008. Sisäratojen MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2004 ja 2008 ja sisäratojen EM-kilpailuihin vuosina 2002 ja 2005, jääden joka kerta karsintaan.
Emilianov jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 2011 ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 21.7.2011–20.7.2013.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
Kuulantyöntö: 20,80 m (2016) NR
Kuulantyöntö (sisäradat): 20,62 (2016) NR
Italian Dodekanesia

Italian Dodekanesia (myös Italian saaret Egeanmerellä; ital. Isole italiane dell’Egeo, kath.kreik. Ἰταλικαὶ Νῆσοι Αἰγαίου Πελάγους, Italikaí Nísoi Aigaíou Pelágous) oli Italian hallitsema, kahdentoista saaren ryhmä Dodekanesiassa Egeanmerellä. Ne annettiin Italialle Ouchyn rauhassa vuonna 1912 Italian ja Turkin sodan jälkeen. Se kuului vuosina 1912–1943 Italian kuningaskuntaan, ja tästä vuoteen 1945 Italian sosiaaliseen tasavaltaan (saksalaismiehityksen aikana). Tämän jälkeen se kuului uudelleen kuningaskuntaan brittiläismiehityksen aikana, jonka jälkeen saaret luovutettiin Kreikalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Dodekanesia Wikimedia Commonsissa
Ivan Filin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | maraton |  |
|  Pronssia | Bern 1954 | maraton |  |
Ivan Ilitš Filin (ven. Иван Ильич Филин, 10. maaliskuuta 1926 Aleksandrovka, Tulan alue, Venäjän SFNT – 2000) oli Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija.
Filin saavutti maratonilla kaksi EM-mitalia: hopeaa Tukholmasta 1958 ja pronssia Bernistä 1954. Melbournen olympiamaratonilla 1956 Filin sijoittui seitsemänneksi. Hänen ennätyksensä maratonilla oli vuonna 1956 juostu 2.20.06.
Aiheesta muualla

Ivan Filin Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Jay Warren

Jay Calvin Warren (s. 29. heinäkuuta 1956) on pitcairnilainen poliitikko, joka valittiin saaren pormestariksi 15. joulukuuta 2004. Hänen edeltäjänsä oli Brenda Christian.
Warren on naimisissa Carol Christianin kanssa ja hänellä on kaksi lasta: Darylynn ja Charlene.
Italian Davis Cup -joukkue

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Italian Davis Cup -joukkue
ITF-ranking: 7.
Ensimmäinen vuosi: 1922
Vuodet: 84
Maaottelut (V–T): 242 (159 – 83)
Vuodet maailmanlohkossa: 24
Mestaruudet: 2 (1976, 2023)
Päivitetty: 26.11.2023
Italian Davis Cup -joukkue edustaa Italiaa Davis Cupissa. Se toimii Italian tennisliiton alaisuudessa. Italia osallistui ensimmäisen kerran Davis Cupiin vuonna 1922 ja on osallistunut 80 vuonna. Sinä aikana Italia on pelannut 232 maaottelua, voittanut 153 ja hävinnyt 79. Maa on voittanut Davis Cupin kaksi kertaa, vuonna 1976, jolloin se kukisti loppuottelussa Chilen vieraskentällä. Loppuottelussa pelasivat kaksi kaksinpeliä ja nelinpelin voittanut Adriano Panatta, kaksinpelin voittanut Corrado Barazzutti, Panattan nelinpelipari Paolo Bertolucci sekä merkityksettömän viimeisen kaksinpelin hävinnyt Antonio Zugarelli. vuonna 2023 Italia voitti 2-0 Australian loppuottelussa ja joukkue saavutti maalleen historiansa toisen Davis Cup -mestaruuden. Loppuottelussa Italian joukkueessa pelasivat Matteo Arnaldi ja Jannik Sinner.
Itävallan Grand Prix 1975

Itävallan Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan kuuden osakilpailu kaudella 1975, joka ajettiin 17. elokuuta 1975 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti Vittorio Brambilla, jolle voitto oli uran ainoa. Lisäksi kyseessä oli Brambillan ainoa palkintosija. Kilpailun puolessa välissä alkoi sataa niin paljon, että pisteet puolitettiin.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 29 | 57.56,69 | 8 | 4.5 |
| 2 | 24 |  James Hunt | Hesketh-Ford | 29 | + 27,03 | 2 | 3 |
| 3 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 29 | + 34,85 | 15 | 2 |
| 4 | 2 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 29 | + 1.12,66 | 9 | 1.5 |
| 5 | 5 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 29 | + 1.23,33 | 13 | 1 |
| 6 | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 29 | + 1.30,28 | 1 | 0.5 |
| 7 | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 29 | + 1.39,07 | 5 |   |
| 8 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 28 | + 1 kierros | 10 |   |
| 9 | 1 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 28 | + 1 kierros | 3 |   |
| 10 | 18 |  John Watson | Surtees-Ford | 28 | + 1 kierros | 18 |   |
| 11 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 28 | + 1 kierros | 7 |   |
| 12 | 31 |  Chris Amon | Ensign-Ford | 28 | + 1 kierros | 23 |   |
| 13 | 25 |  Brett Lunger | Hesketh-Ford | 28 | + 1 kierros | 17 |   |
| 14 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 28 | + 1 kierros | 11 |   |
| 15 | 23 |  Tony Brise | Hill-Ford | 28 | + 1 kierros | 16 |   |
| 16 | 22 |  Rolf Stommelen | Hill-Ford | 27 | + 2 kierrosta | 25 |   |
| 17 | 29 |  Lella Lombardi | March-Ford | 26 | + 3 kierrosta | 21 |   |
| - | 33 |  Roelof Wunderink | Ensign-Ford | 25 | Ei luokiteltu | 27 |   |
| Kesk. | 32 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | 23 | Elektroniikka | 26 |   |
| Kesk. | 21 |  Jacques Laffite | Williams-Ford | 21 | Ohjaus | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Ford | 17 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 20 |  Jo Vonlanthen | Williams-Ford | 14 | Moottori | 28 |   |
| Kesk. | 10 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 10 | Onnettomuus | 4 |   |
| Kesk. | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Matra | 10 | Suihkutus | 14 |   |
| Kesk. | 14 |  Bob Evans | BRM | 2 | Moottori | 24 |   |
| Kesk. | 27 |  Mario Andretti | Parnelli-Ford | 1 | Onnettomuus | 19 |   |
| - | 28 |  Mark Donohue | March-Ford | 0 | Kohtalokas onnettomuus | 20 |   |
| - | 6 |  Brian Henton | Lotus-Ford | 0 | Onnettomuus | 22 |   |
| DNQ | 35 |  Tony Trimmer | Maki-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 30 |  Wilson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford |   |   |   |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Niki Lauda – 1.34,85
Nopein kierros: Vittorio Brambilla – 1.53,9
Mark Donohue löi päänsä ulosajossa, johon hän joutui menetettyään autonsa hallinnan (ulosajossa kuoli myös kaksi ratavirkailijaa). Hän menehtyi myöhemmin aivoverenvuotoon.
Itävallan Grand Prix 1974

Itävallan Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. elokuuta 1974 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti Carlos Reutemann, jolle voitto oli kauden toinen. Carlos Reutemann johti ensimmäisestä kierroksesta alkaen. Kotikilpailuunsa paalupaikalta lähtenyt Niki Lauda keskeytti kilpailunsa helteisen sään aiheuttaman sähkövian vuoksi. Laudan lisäksi moni kärkikuljettaja keskeytti kilpailunsa tekniseen vikaan.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 54 | 1:28.44,72 | 2 | 9 |
| 2 | 6 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 54 | 42,92 | 10 | 6 |
| 3 | 24 |  James Hunt | Hesketh-Ford | 54 | + 1.01,54 | 7 | 4 |
| 4 | 28 |  John Watson | Brabham-Ford | 54 | + 1.09,39 | 11 | 3 |
| 5 | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 54 | + 1.13,08 | 8 | 2 |
| 6 | 10 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 54 | + 1.13,82 | 20 | 1 |
| 7 | 33 |  David Hobbs | McLaren-Ford | 53 | +1 krs. | 17 |   |
| 8 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 52 | +2 krs. | 23 |   |
| 9 | 30 |  Dieter Quester | Surtees-Ford | 51 | +3 krs. | 25 |   |
| 10 | 23 |  Tim Schenken | Trojan-Ford | 50 | +4 krs. | 19 |   |
| 11 | 9 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 48 | Ripustukset | 15 |   |
| 12 | 26 |  Graham Hill | Lola-Ford | 48 | +6 krs. | 21 |   |
| NC | 35 |  Ian Ashley | Token-Ford | 46 | Ei sijoitusta | 24 |   |
| Kesk. | 1 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 45 | Vetoakseli | 6 |   |
| Kesk. | 2 |  Jacky Ickx | Lotus-Ford | 43 | Kolari | 22 |   |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 42 | Kolari | 14 |   |
| Kesk. | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Ford | 41 | Polttoainevuoto | 4 |   |
| Kesk. | 5 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 37 | Moottori | 3 |   |
| NC | 21 |  Jacques Laffite | Iso Marlboro-Ford | 37 | Ei sijoitusta | 12 |   |
| Kesk. | 20 |  Arturo Merzario | Iso Marlboro-Ford | 24 | Polttoaineen syöttö | 9 |   |
| Kesk. | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 22 | Ulosajo | 16 |   |
| Kesk. | 14 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 22 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 17 | Moottori | 1 |   |
| Kesk. | 27 |  Rolf Stommelen | Lola-Ford | 14 | Onnettomuus | 13 |   |
| Kesk. | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 8 | Moottori | 5 |   |
| DNQ | 31 |  Ian Scheckter | Hesketh-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 43 |  Leo Kinnunen | Surtees-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 18 |  Derek Bell | Surtees-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 22 |  Mike Wilds | Ensign-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 19 |  Jean-Pierre Jabouille | Surtees-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 32 |  Helmut Koinigg | Brabham-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Clay Regazzoni 1.37,220
Vittorio Brambillan ensimmäinen pistesija
Ivan Dzjuba
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivan Dzjuba Wikimedia Commonsissa
Iso Suojärvi (Saarijärvi)

| Iso Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°48′50″N, 25°31′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.68)
Laskujoki:  Välijoki Pieneen Suojärveen 
Järvinumero:  14.687.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  140,6 m  
Pituus:  3,1 km  
Leveys:  1,9 km  
Rantaviiva:  13,724 km  
Pinta-ala:  2,5243 km²   
Tilavuus:  0,0043441 km³ 
Keskisyvyys:  1,72 m  
Suurin syvyys:  4,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Suojärvi 
Iso Suojärvi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Peltokylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 3,1 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 252 hehtaaria eli 2,5 neliökilometriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 4,34 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00434 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 4,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 13,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Pyhäjärven alueella (14.68), jonka Iso Suojärven valuma-alueeseen (14.687) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,6 metriä mpy.
Iso Suojärvi (Ylöjärvi)

| Iso Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°57′01″N, 23°31′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  oja Vähä Suojärveen 
Järvinumero:  35.583.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  169,8 m 
Rantaviiva:  1,835 km 
Pinta-ala:  0,15027 km² 
Suurin syvyys:  3,9 m 
Valuma-alue:  0,8 km² 
 fiIso Suojärvi 
Iso Suojärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Luoteen kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Iso Suojärvi on osa Liesijärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 500 metriä, leveys 450 metriä ja pinta-ala 15 hehtaaria. Se sijaitsee soistuneessa metsämaastossa ja siihen on kaivettu kuusi ojaa. Pohjoispäässä olevasta lahdesta lähtee laskuoja, joka laskee Vähä Suojärveen. Pohjoisrannalla sijaitsee järven ainoa luoto. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 318 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Kaakkoisrannalla sijaitsee maatila, mutta muuten järvi on autio. Järvelle pääsee seututieltä 332 erkanevalta maatilalle johtavalta tieltä.
Vedenlaatu

Järvi on suovaltaisen valuma-alueensa latvajärviä. Sen vedenlaatua on tutkittu vuosina 1979 ja 1992. Veden väri on soiden vuoksi tumma, mutta kuitenkin vaaleampi kuin suojärvissä keskimäärin. Vesi on silti hapanta. Kesällä happamuudentaso eli pH ylittää arvon 5,0, mutta talvella se alittaa tuon arvon. Happamuus haittaa jo kaloja, joten vain kestävimmät lajit kuten ahven ja hauki menestyvät siinä. Talvella järvessä oli hyvin vähän ravinteita ja sitä voidaan silloin luonnehtia karuksi järveksi. Kesällä ravinteita kertyy veteen niin paljon, että oikeampi luonnehdinta olisi silloin lievästi rehevöitynyt järvi. Kesän hyvä happitilanne voi kääntyä talvella välttäväksi. Näin ei kuitenkaan aina ole käynyt. Happea riittää kaloille koko talven ajan riittävästi. Ongelmat liittyvät kesällä ja talvella lämpötilakerrostuneisuuteen, jolloin pohjan lähellä veden happipitoisuus alenee vähäiseksi. Järven virkistyskäyttöarvo luokiteltiin vuonna 1992 arvosanalla välttävä. Viime aikoina arviota ei ole uudistettu.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016 – miesten turnaus – Lohko D

Lohko D kesäolympialaisten 2016 jalkapallon miesten turnauksessa pelattiin 4.–10. elokuuta 2016. Lohkossa pelasivat Algeria, Argentiina, Portugali ja Honduras.
Sijoitukset

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Portugali | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 2 | +3 | 7 | Etenee puolivälieriin |
| 2 |  Honduras | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 | 4 | Etenee puolivälieriin |
| 3 |  Argentiina | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 | −1 | 4 |  |
| 4 |  Algeria | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 6 | −2 | 1 |  |
Jalujoen taistelu

Jalujoen taistelu oli osa Venäjän–Japanin sotaa ja sodan ensimmäinen merkittävä maataistelu. Taistelu käytiin 30. huhtikuuta – 1. toukokuuta 1904 Jalujoen länsipäässä Kiinan ja Korean rajalla, lähellä nykyistä Sinuijun kaupunkia. Taistelu päättyi Japanin voittoon ja osoitti sen armeijan pärjäävän sodassa eurooppalaista suurvaltaa vastaan.
Taustaa

Venäjän sotilasjohdon strategia Venäjän-Japanin sodan alkuvaiheessa oli vahvistusten tuominen Euroopasta, minkä jälkeen sen armeija voisi voittaa japanilaiset ylivoimaisesti. Venäjän Kaukoidän joukkojen ylipäällikkö Aleksei Kuropatkin sai käskyn pysäyttää heidät Kiinan ja Korean väliselle rajalle Jalujoelle. Kuropatkin antoi vastuun joen puolustuksesta kenraali Mihail Zasulitšille, joka sai käyttöönsä noin 19 000 miestä, jotka hän levitti yli 270 kilometrin matkalle joen varteen.
Keisarillisen Japanin armeijalla oli Koreassa käytössään kolmeen divisioonaan jaettuna yhteensä noin 42 000 sotilasta. Japanin joukkojen komentaja kenraalimajuri Kuroki Tamemoto keskitti joukkonsa Sinuijun kaupungin eteläpuolelle ja valmistautui hyökkäämään venäläisten joukkoja vastaan Jalujoella. Japanilaiset saivat Zasulitsin uskomaan joukkojen Sinuijun lähellä olevan harhautus kahakoimalla venäläisiä vastaan Jalujoen suulla, jonne hän keskitti suurimman osan sotilaistaan. Japanilaiset saivat rakennettua useita ponttonisiltoja joen yli ilman minkäänlaista vastustusta, ja Kuroki sai siirrettyä kolme divisioonaansa joen pohjoispuolelle. Zasulitsin puutteellinen tiedustelutoiminta johti siihen, että japanilaisia vastassa oli vain muutama pataljoona venäläisiä sotilaita.
Taistelu

Jalujoen taistelu alkoi 30. huhtikuuta, kun japanilaisten tykistö avasi tulen venäläisten asemia vastaan. Venäjän tykistö vastasi tulitukseen, mutta hävisi japanilaisten määrällisesti suuremmalle tykistölle. Varsinainen hyökkäys alkoi 1. toukokuuta kuudelta aamulla, jolloin Kuroki määräsi kaikki kolme divisioonaansa aloittamaan etenemisen venäläisten juoksuhautoja kohti. Japanilaiset liikkuivat tiiviissä muodostelmissa, mikä teki heistä helppoja maaleja venäläisille. Japanilaiset joutuivat myös ylittämään matalan Ali Ho -joen, mikä lisäsi tappioiden määrää entisestään, mutta ei kuitenkaan vähentänyt japanilaisten taistelutahtoa.
Ylitettyään Ali Ho -joen japanilaiset vastasivat venäläisten tulitukseen. Japanilaiset etenivät yksikkö kerrallaan raskaan tykistön tukemana, joka pystyi ampumaan venäläisten asemia ilman vastustusta. Japanilaiset valtasivat ensimmäisen venäläisten linjan kolme tuntia hyökkäyksen alkamisen jälkeen noin yhdeksältä aamulla. Taistelussa mukana olleet venäläisjoukot aloittivat vaiheittaisen vetäytymisen järjestyksessä, mutta eivät jääneet puolustamaan seuraavia suunniteltuja puolustuslinjoja. Tieto tästä ei päätynyt venäläisten päämajaan, minkä seurauksena osa venäjän joukoista joutui japanilaisten saartamiksi ja antautui.
Seuraukset

Jalujoen taistelu päättyi japanilaisten voittoon. Japanilaiset pääsivät ylittämään Korean ja Kiinan välisen rajan, ja heidän tappionsa olivat vain noin 2 000 miestä, kun taas Venäjän menetti 5 000 miestä. Ulkomaisten tarkkailijoiden havaintojen mukaan japanilaiset voittivat venäläiset taktiikassa, logistiikassa ja ennen kaikkea tiedustelutoiminnassa. Aasialaisen valtion voitto taistelussa eurooppalaisen suurvallan armeijaa vastaan poisti myös myytin eurooppalaisten täydellisestä ylivoimasta muihin verrattuna.
Iso Suojärvi (Heinola)

| Iso Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°19′08″N, 26°21′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Ympyriäinen Suojärvi 
Järvinumero:  14.178.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,2 m  
Pituus:  560 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,78 km  
Pinta-ala:  6,302 ha  
Saaria:  1 
 fiIso Suojärvi 
Iso Suojärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Kousan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,3 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,2 metriä mpy.