stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikael Jungner
Ura > Yleisradion johdossa

Ylen johtajaksi kaavailtiin aluksi Jouni Backmania, mutta hän ei kansanedustajana kelvannut keskustalle ja kokoomukselle. Jungner sen sijaan täytti poliittisten päättäjien vaatimukset. Hän aloitti Yleisradion toimitusjohtajana 1. toukokuuta 2005.
Jungnerin aloittaessa Ylen toimitusjohtajana yhtiö teki 50 miljoonaa euroa tappiota. Vuonna 2008 Ylen tulos oli 700 000 euroa plussalla. Tämä saavutettiin muun muassa vähentämällä noin tuhat henkilötyövuotta (-21 %). Vakinainen henkilöstö väheni yhdeksän prosenttia (3 600:sta 3 300:een) ja määräaikaisessa työsuhteessa oleva henkilöstö 31 prosenttia (782:sta 536:een) Jungnerin toimitusjohtaja-aikana.
Vuoden 2007 alussa Yle luopui uutistoiminnassaan STT:n palveluista. Jungnerin aikana Yle lähti viemään sisältöjään myös Internetiin. Yle Elävä arkisto avattiin syyskuussa 2006. Yle Areena avattiin kesällä 2007, ja se toi nettiin tv- ja radio-ohjelmia myöhemmin toistettaviksi. Näitä arvosteltiin siitä, että ne hyödynsivät aluksi vain Windows Media Player -tiedostomuotoa, joka on katseltavissa vain Microsoftin käyttöjärjestelmillä.
Jungner kertoi myös yksityisesti Facebookissa ”erään Sanomapomon” uhanneen tuhota hänen ja Yleisradion uutistoiminnan vastaavan päätoimittaja Atte Jääskeläisen persoonan välineillään. Sanoma Newsin Helsingin Sanomat nosti myöhemmin kohun siitä, ettei Jungner ollut maksanut tekijänoikeusmaksua YouTubessa julkaisemastaan vaimolleen omistetusta ”rakkausvideosta”, johon oli liitetty taustalle Frankie Goes to Hollywood -yhtyeen kappale ”The Power of Love”.
Syyskuussa 2009 keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja Timo Kalli vaati Jungnerin eroa, mikäli Yle TV2:n Silminnäkijä-dokumentissa esitetyt väitteet pääministeri Matti Vanhasesta eivät pidä paikkaansa. Vanhanen keskittyi ohjelman väitteisiin niin sanotusta lautakasasta, joka osoittautui perättömäksi.lähde?
Jungner ilmoitti olevansa käytettävissä Ylen toimitusjohtajaksi myös toisen kauden, mutta helmikuussa 2010 Ylen hallintoneuvosto valitsi uudeksi johtajaksi Nokia Siemens Networksin yhteiskuntasuhteiden johtaja Lauri Kivisen. Jungnerin palkka Ylen toimitusjohtajana vuonna 2009 oli 223 243,80 euroa.
Ura > Ylen jälkeen

Yleisradiosta lähdön jälkeen Jungner nimitettiin toukokuussa 2010 Sofanatics-palvelua pyörittävän Holygoal-startup-yrityksen hallitukseen. Helsinki-kirjat kertoi julkaisevansa Jungnerin muistelmateoksen Outolintu syyskuussa 2010.
Jungner toimi Elinkeinoelämän keskusliittoon kuuluvan Palvelualojen toimialaliiton hallituksen puheenjohtajana vuosina 2009–2010 (maaliskuu). Hänen seuraajakseen Palvelualojen toimialaliiton hallituksen puheenjohtajaksi valittiin maaliskuun lopussa 2010 Finnair Oyj:n henkilöstöjohtaja Anssi Komulainen.lähde?
Politiikassa käynnin jälkeen Jungner aloitti viestintätoimisto Kreabin Suomen-yhtiön toimitusjohtajana huhtikuussa 2015.
Ura > Politiikka

Toukokuussa 2010 Jungner asettui ehdolle SDP:n puoluesihteerivaaliin puoluesihteeri Ari Korhosen ilmoittaessa siirtyvänsä Turun apulaiskaupunginjohtajaksi. Samalla Jungner kertoi olevansa kiinnostunut myös kansanedustajaehdokkuudesta. Jungner valittiinkin SDP:n puoluesihteeriksi puoluekokouksessa Joensuussa 28. toukokuuta 2010. Hän sai suljetussa lippuäänestyksessä 75 % äänistä. Jungnerin vastaehdokkaina olivat SAK:n EU-asiantuntija Reijo Paananen, joka sai 113 ääntä, ja Toukolan sosialidemokraattisen yhdistyksen puheenjohtaja Lari Kangas, joka sai 11 ääntä.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Jungner valittiin kansanedustajaksi 8 380 äänellä. Tammikuussa 2012 hän ilmoitti jättävänsä puoluesihteerin tehtävän toukokuussa. Syyksi hän ilmoitti SDP:n presidenttiehdokkaan Paavo Lipposen huonon menestymisen presidentinvaaleissa. Paananen valittiin hänen seuraajakseen.
Jungner oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014, muttei tullut valituksi.
Jungner oli aikeissa olla ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, mutta tultuaan valituksi viestintätoimisto Kreabin Suomen-yhtiön toimitusjohtajaksi hän peruutti ehdokkuutensa ja aloitti uudessa tehtävässään huhtikuussa 2015.
15. joulukuuta 2017 Jungner ilmoitti Facebook-päivityksessään eronneensa SDP:sta. Jungnerin mukaan asian oli viimeistään ratkaissut samana päivänä järjestetty äänestys ruokakauppojen alkoholijuomien prosenttirajan korotuksesta, jossa kaikki SDP:n kansanedustajat Ville Skinnaria lukuun ottamatta äänestivät prosenttirajan nostoa vastaan. Muiksi syiksi Jungner luetteli eriävät mielipiteet kauppojen aukioloissa, työperäisessä maahanmuutossa, paperittomien oikeuksissa, tieliikennekaaressa ja kasvuyrittäjyydessä. Jungnerin mukaan SDP ”ei ollut enää se puolue, josta aikoinaan innostuin”, ja ”hienot yhteiset menneet vuodet eivät ole yksin syy jatkaa yhdessä silloin, kun mikään muu ei enää toimi”.
Jungner on mukana Liike Nyt -puolueessa, joka perustettiin huhtikuussa 2018. Hän ei kuitenkaan asettunut ehdolle eduskuntavaaleissa 2019. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hänet valittiin Liike Nytin ehdokkaana Helsingin kaupunginvaltuustoon.
Yhteiskunnallinen keskustelija

Mikael Jungner on aktiivinen keskustelija Facebook-sivullaan. Päivityksessään joulukuussa 2016 hän totesi suomen kielen olevan taakka suomalaisille. Suomen kieli kehittyy hitaasti ja kielessä on Jungnerin mukaan merkittävästi vähemmän sanoja kuin vaikkapa englannissa. Siksi suomalaisten on hänen mukaansa vaikea hahmottaa uusien ilmiöitä kuvaavien sanojen merkityksiä, esimerkiksi digitalisaatio, globalisaatio ja brexit. Tästä syystä suomalaisten ajattelu jää Jungnerin mukaan kapeammaksi kuin brittien. Lisäksi suomea on vaikeaa kääntää koneellisesti esim. sanapäätteiden vuoksi.tarvitaan parempi lähde
Päivitys sai suuren huomion mediassa.
Talouselämä kehitti uutisessaan "jungnerilaisen uuskielen" jossa sanottaisiin ”minä mennä koulu” ja ”minun eikäytetty matkalippu”.
Talouselämän uutinen levisi muihin uutisiin, esim. Uuteen Suomeen.
Sekä suuri yleisö että kielitieteilijät tyrmäsivät ehdotuksen käsittämättömänä.
Jungner herätti paheksuntaalähde? helmikuussa 2017, kun hän Facebook-julkaisussaan luonnehti leipäjonoja yläluokkaisessa hengessäselvennä ja sävyyn, jota pidettiin heikkoon asemaan joutuneiden ihmisten pilkkanakenen mukaan?, todeten [lyh. tiivistelmä]: ”On arvokasta että leipäjonoja on. Maailma ilman leipäjonoja on ankeampi.  On tärkeää, että leipäjonot antavat valinnanvaraa niille, joille systeemi ei sitä tarjoa. Mutkaton tapa tehdä hyvää on pysähtyä leipäjonoon ja kätellä siellä jonottavia. Leipäjonot ovat toimiva sosiaalinen innovaatio ja merkki yhteisöllisestä empatiasta.”  Kirjoitus tulkittiin yleisestilähde? osoitukseksi hyväosaisen räikeästä piittaamattomuudesta sekä kyvyttömyydestä faktapohjaiseen yhteiskunnalliseen analyysiin ja myötätuntoon.
Heinäkuussa 2018 Jungner nimitti Twitterissä maastopalovaroituksen tunnollisia noudattajia sääntöuskovaisiksi.
Huhtikuussa 2023 Jungner kertoi Anna-lehdessä vieneensä tyttärensä liputta raitiovaunuun opettaaksen tälle pummilla matkustamista.
Yksityiselämä

Jungnerin isoisä oli kansanedustaja Olavi Lahtela ja isoisän isä kansanedustaja Matti Lahtela, jotka olivat aikoinaan maalaisliiton kansanedustajia. Kirjailija Markku Lahtela ja käsikirjoittaja Atro Lahtela ovat Jungnerin enoja, teiniliiton puheenjohtaja (1969–1970) Rauna-Riitta Lahtela on hänen äitinsä sisko ja hänen kummitätinsä. Jungnerin isä on suomenruotsalainen, mutta perhe käytti kotikielenään suomea, koska isä halusi oppia suomen paremmin ja koska kaksikielisyyttä pidettiin tuohon aikaan vahingollisena lapselle.
Jungner oli naimisissa Maria Jungnerin kanssa vuosina 2007–2013.
2014–2015 Jungner asui yhdessä 26 vuotta nuoremman Emilia Poikkeuksen kanssa.
Jungner on puhunut avoimesti eturauhassyövästään ja on aiemmin ollut Mensan jäsen.
Opiskeluaikanaan Jungner osallistui Moskovan kaupungin Helsingin kaupungille lahjoittaman Maailman rauha -patsaan tervaamiseen Hakaniemessä.
Jungner välttelee solmion käyttöä. Jungner osallistui Tanssii tähtien kanssa -tv-ohjelmaan syksyllä 2019 mutta joutui keskeyttämään kilpailun murrettuaan jalkansa heti ensimmäisessä lähetyksessä.
Julkaisut

Outolintu.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2010.  ISBN 978-952-5874-12-9
Toimistokuukkeli. Miksi työssä pitää olla elämyksiä ja tarkoitus.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-83-9
Sattuma, tahto ja kohtalo.Helsinki: Kunnallisalan edistämissäätiö, 2014. ISBN 978-952-7072-10-3
Kenttätykistö

Yhdysvaltain merijalkaväen 155 mm kenttätykki ampuu Fallujan toisen taistelun aikana marraskuussa 2004.
Kenttätykistö on liikkuvan tykistön alaluokka, jota käytetään maavoimien tukemiseen taistelukentällä. Kenttätykkien vetämisessä käytettiin alkuvaiheessa hevosia ja muita työeläimiä, mutta ne ovat korvaantuneet tekniikan kehittyessä moottoriajoneuvoilla. Vedettävien tykistöaseiden rinnalle on tullut myös omalla käyttövoimalla liikkuva telatykistö, jossa tykistöase on asennettu esimerkiksi panssarivaunulavetille. Myös itseliikkuvia pyöräalustaisia tykistöjärjestelmiä on käytössä. Moderneilla kenttätykeillä voidaan saavuttaa ammustyypistä riippuen 15–300 kilometrin kantamia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kenttätykistö Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Field artillery
Käännös suomeksi
Tero Seppälä (ampumahiihtäjä)

| Tero Seppälä |
| --- | --- |
 Tero Seppälä vuonna 2024
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1996 (ikä 29) Järvenpää, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Haapajärven Kiilat
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Kaudet:  2017–
Paras sijoitus:  5.
 Tietolaatikko päivitetty 12.1.2025 
Tero Seppälä (s. 25. tammikuuta 1996 Järvenpää) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Seuratasolla Seppälä edustaa ampumahiihdossa Haapajärven Kiiloja ja maastohiihdossa ProSki Oulua.
Ura

Seppälä aloitti ampumahiihdon vuonna 2008. Hän debytoi IBU-Cupissa kaudella 2015–2016. Ampumahiihdon maailmancupissa Seppälä kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 2016–2017 osallistuen neljään kilpailuun. Läpimurtonsa Suomen maajoukkueeseen Seppälä teki kaudella 2017–2018, jolloin hän ylsi maailmancupin pistesijoille neljästi. Parhaimmillaan hän oli Hochfilzenin pikakilpailussa 24:s. Maailmancupin kokonaiskilpailussa Seppälä sijoittui sijalle 61.
Talviolympialaisissa 2018 Seppälä saavutti uransa parhaan sijoituksen kansainvälisellä tasolla ollen pikakilpailussa 20:s. Takaa-ajossa häm ylsi sijalle 25. Seppälä pääsi hyvien sijoitustensa ansiosta mukaan myös yhteislähtöön, jossa hän oli 21:s. Edellisen kerran suomalaismies oli nähty kansainvälisissä arvokilpailuissa yhteislähdössä Torinon talviolympialaisissa 2006.lähde? Seppälä oli mukana myös Suomen sekaviestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi. Tämä sivusi Suomen kaikkien aikojen parasta sijoitusta arvokisasekaviestissä vuoden 2009 MM-kilpailuista.
Vuoden 2018 Suomen-mestaruuskilpailuissa Seppälä voitti molemmat jaossa olleet henkilökohtaiset SM-tittelit.
Kaudella 2019–2020 Seppälä oli Nove Meston pikakilpailussa seitsemäs, mikä oli hänen siihen saakka paras suorituksensa maailmancup-tasolla. Myös sijoitus maailmancupin kokonaispisteissä oli uran korkein, 37:s. Kaudella 2020–2021 Seppälä oli kokonaispisteissä 36:s.
Seppälä sijoittui kaudella 2021–2022 viidenneksi Östersundin takaa-ajokilpailussa ja Ruhpoldingin pikakilpailussa sekä kuudenneksi Antholzin yhteislähdössä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui yhteislähdössä yhdeksänneksi, takaa-ajossa 21:nneksi, normaalimatkalla 23:nneksi ja pikakilpailussa 25:nneksi.
Seppälä sijoittui Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 yhteislähdössä kymmenenneksi ja normaalimatkalla 18:nneksi. Oberhofin maailmancupin osakilpailussa 12.1.2025 Seppälä ja Suvi Minkkinen voittivat parisekaviestin tämän ollen molempien ensimmäinen voitto.  Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli parhaimmillaan yhteislähtökilpailussa yhdeksäs.
Yksityiselämä

Seppälä on valmistunut Karelia-ammattikorkeakoulusta metsätalousinsinööriksi. Hän harrastaa moottorikelkkailua, kalastusta ja maanviljelyä.
Seppälä asuu Kontiolahdella. Hänen isänsä Timo Seppälä on myös kansainvälisellä tasolla kilpaillut ampumahiihtäjä.
Väinö Havas

| Väinö Havas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Wäinö
Syntynyt: 15. elokuuta 1898 Lempäälä
Kuollut: 21. elokuuta 1941 (43 vuotta) Suojärvi
Ammatti:  pappi, kirkkoherra, upseeri, kansanedustaja
Vanhemmat:  Oskar Samuel Örling ja Augusta Maria Böhling
Puoliso:  Saimi Kauhanen
Sukulaiset:  sisarukset velipuoli Eino Havas, veli Eero Havas ja sisar Aili Havas
Muut tiedot
Aktiivisena:  1921‒1941
Merkittävät teokset: Lestadiolaisuuden historia pääpiirteissään. Vartion vaihto: runoja. Hän uskoi meille sovituksen sanan
Seuraaja:  kansanedustajana Oskari Heikinheimo
Väinö Rafael Havas (vuoteen 1906 asti Örling, etunimi esiintyy myös muodossa Wäinö, 15. elokuuta 1898 Lempäälä – 21. elokuuta 1941 Suojärvi) oli suomalainen kirkkoherra, lestadiolaisen uusheräyksen ja myöhemmin vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen saarnaaja, runoilija ja kokoomuksen kansanedustaja. Hän on Suomen historian ainoa rintamalla kaatunut istuva kansanedustaja. Häntä seurasi edustajantehtävässä Oskari Heikinheimo.
Perhetausta

Väinö Havas oli kotoisin Lempäälästä, jossa hänen molemmat vanhempansa Oskar Samuel Örling (1858–1935) ja Augusta Maria Böhling toimivat kirkonkylän kansakoulun opettajina. Vanhemmat toimivat aktiivisesti muun muassa raittius- ja nuorisoseurassa, jotka tulivat siten myös heidän lapsilleen jo varhain tutuiksi. Perhe suomensi nimensä Havakseksi vuonna 1906. Nimi otettiin koulua lähellä sijainneesta tutusta kalapaikasta, Havaslahdesta. Väinö Havaksen vanhempi velipuoli oli asessori ja Kotkan poliisimestari Eino Havas, nuorempi veli oli runoilija ja kansakoulunopettaja Eero Havas ja hänen sisarensa lähetystyöntekijä Aili Havas.
Kirkonmies ja kirjailija

Väinö Havas vihittiin papiksi 1921. Pian sen jälkeen hän avioitui Aunuksen retkellä tapaamansa lotan Saimi Adelia Kauhasen kanssa. Perheeseen syntyi kymmenen lasta. Havas toimi sotilaspastorina Lappeenrannassa sekä Oulussa, Rovaniemellä ja Kittilässä 1921–1927, Merijärven kirkkoherrana 1927–1935 ja Kivijärven kirkkoherrana 1935–1941.
1920-luvulla Havas omaksui lestadiolaisen uusheräyksen, mutta siirtyi hengellisen etsinnän jälkeen 1920-luvun lopulla vanhoillislestadiolaisuuteen. Hän teki vuosina 1925–1926 saarnamatkan Yhdysvaltoihin ja oli 1930-luvulla vanhoillislestadiolaisten Lasten Siionin ja Siionin Lähetyslehden vastaava toimittaja.
Havas kirjoitti useita hengellisiä ja isänmaallisia runoja ja kirjoja. Neljä hänen runoistaan on valittu Virsikirjaan (numerot 291 "Kun tunnon taakan alla", 344 "Maan ja taivaan Luojan", 438 "Oi armahda, Kristus, niin kaita on tie" ja 574 "On kaunis synnyinmaamme"). Vanhoillislestadiolaisten Siionin laulut -kokoelmassa on sävellettynä 12 hänen runoaan. Joululauluista Taneli Kuusiston säveltämää laulua "Oi saavu, suuri rauhan juhla" ja Jaakko Linjaman säveltämää laulua "He lauloivat voittoa taivaan" lauletaan paljon, samoin häälaulua "Anna sä, Herra, nyt siunaus taivaan".
Hengellisten laulujen lisäksi Sulho Rannan säveltämä isänmaallinen "Testamentti pojalleni" on tunnetuimpia Havaksen runoja.
Poliitikko ja sotilas

Väinö Havas oli nuorena ylioppilaana yhdessä K. A. Tapolan kanssa keskeisiä puuhamiehiä kotipitäjänsä Lempäälän suojeluskunnan perustamisessa 1917, mutta hän joutui sittemmin piileskelemään Lempäälässä, kunnes valkoiset valtasivat pitäjän maaliskuun lopulla 1918. Sen jälkeen Havaskin pääsi veljensä Eeron kanssa lähtemään mukaan sotaan. Havas oli vapaaehtoisena mukana viidessä sodassa: Suomen sisällissodassa, heimosodissa Virossa Pohjan Pojissa ja Aunuksessa, talvisodassa ja jatkosodassa. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni ja toimi komppanianpäällikkönä jo heimosodissa. Havas oli Suur-Suomi-aatteen kannattaja mutta ei kuitenkaan kuulunut AKS:ään eikä äärioikeistoon.
Havas oli presidentin valitsijamiehenä 1931 ja 1937, ja hänet valittiin eduskuntaan 1939 kokoomuksen ehdokkaana. Talvisodan puhjettua Havas kuitenkin lähti rintamalle vapaaehtoisena. Kansanedustajista myös Heikki Niskanen, Antti Rantamaa ja Paavo Susitaival lähtivät sotaan vapaaehtoisina. Havas kaatui jatkosodan alussa 21. elokuuta 1941 Suojärven Suvilahdella ollessaan pysäyttämässä neuvostoliittolaista hyökkäysvaunua JR 50:n 6. komppanian päällikkönä. Hänet haudattiin Kivijärvelle.
Kirjailija Martta Haatanen julkaisi kaksi vuotta myöhemmin 1943 romaanin Kirkastettu sydän, jonka pohjalta Ilmari Unho teki samannimisen elokuvan. Kirjalle ja siitä tehdylle elokuvalle Väinö Havas ja hänen elämänsä oli vahvana esikuvana.
Julkaisut

Miten saavutamme puhtaan omantunnon? Tekijä, 1921.
Lestadiolaisuuden historia pääpiirteissään. Suomen lähetysseuran laestadiolainen haaraosasto, 1927.
Kristityn kodin aapinen. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys, 1930.
Vartion vaihto : runoja. Kirjapaja, 1944.
Hän uskoi meille sovituksen sanan.  WSOY, 1946.
Joulusta jouluun : Suomen kotien lukukirja. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys, 1953. Uusi painos: Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys, 1997. ISBN 951-8940-81-9 (sid.).
Kasteen armo. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys, 1958.
Sana Pojille. Laestadius-seura, 1965.
Jumalan kalamies : runoja. Toimittaneet Mirjami Kallio ja Paulo Rusava. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys, 1998.
Jumalan kalamies. Cd-levy. Toimittaneet Mirjami Kallio ja Paulo Rusava, Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys, 1998.
Kirjallisuutta

Viljanen, Paavo: Wäinö Havas : hengen ja miekan mies. WSOY 1943
Kärkkäinen, Timo: Väinö Havas poliittisyhteiskunnallisena vaikuttajana 1929–1940. Suomen ja kirkkohistorian pro gradu -tutkielma. HYTTK 1994
Lahdenperä, Tauno: Lempäälän Suojeluskunta 15.10.1917–4.11.1944. 1994. ISBN 952-90-5870-5
Jussi Niinistö (): Pohjan pojat – kuvahistoria suomalaisen vapaaehtoisrykmentin vaiheista Viron vapaussodassa 1919. (Yhdessä Jukka I. Mattilan kanssa). Jyväskylä LAK-Kustannus 1999 ISBN 951-98147-0-1
Jussi Niinistö (2003). Suomalaisia vapaustaistelijoita. Helsinki Nimox ISBN 952-5485-00-5
Aiheesta muualla

Havaksen kirjoitus kasteesta Siionin lähetyslehdessä 1940 (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1939–1945 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (25):  Eerola  Hackzell  Havas (1939–1941†)  Heikinheimo (1941–1945)  Heikkilä  Honka  Horelli  Hurtta  Ikola  Kallio  Kokko (1939–1943†)  Korvenoja  Kylänpää  K. Lehtonen (1943–1945)  O. Lehtonen  Linkomies  Moilanen  Oksala  Paavolainen  Pennanen  Pilkama (1939–1942†)  Pohjala  Pohjannoro  Soini  Turja  Tuurna  Valanne (1942–1945)  Virkkunen 
| n k Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajat 1939–1945 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Bryggari  Havas (1939–1941†)  Heikinheimo (1941–1945)  Koivulahti-Lehto  Leinonen (1944–1945)  Luoma-aho (1939–1943†)  Möttönen  Pekkala  Peltonen  Raatikainen  Vesterinen  Vilhula 
| n k Uusheräys |
| --- | --- |
Järjestöt:  United Peace Church  Uusheräyksen Keskusliitto 
Suunnat:  Kolkuttaja-suunta  Peuralaisuus  Kontiolaisuus 
Henkilöt:  Hanhivaara  Havas  Heikel  Heiskanen  Kontio  Kopra  Merikallio  Miettinen  Paksuniemi  Peura  Saarenpää  Skinnari 
Koulutus ja media:  Heinäkallion leirikoti  Kalajoen Kristillinen Opisto  Lähettäjä 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Kesäseurat  Siionin matkalaulut 
| n k Vanhoillislestadiolaisuus |
| --- | --- |
Järjestöt:  Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys Rauhanyhdistys  Sveriges Fridsföreningars Centralorganisation  Laestadian Lutheran Church  Eesti Luterlik Rahuühendus 
Suurimmat rauhanyhdistykset:  Oulun rauhanyhdistys  Alajärven rauhanyhdistys  Espoon rauhanyhdistys  Helsingin rauhanyhdistys  Jyväskylän rauhanyhdistys  Kajaanin rauhanyhdistys  Kiimingin rauhanyhdistys  Kokkolan seudun rauhanyhdistys  Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys  Nivalan rauhanyhdistys  Rovaniemen rauhanyhdistys  Sievin rauhanyhdistys  Tampereen rauhanyhdistys  Turun rauhanyhdistys  Ylivieskan rauhanyhdistys 
Henkilöt:  Aittakumpu  Alaranta  Hautamäki  Havas  Impiö  H. Jussila  O. Jussila  Juntunen  Kaarivaara  Kinnunen  Koukkari  Leinonen  Lepistö  Mäntylä  Reinikainen  Ryselin  Saari  Savela  Taskila  Viljanen  Voittonen 
Koulutus ja media:  Jämsän kristillinen kansanopisto  Ranuan kristillinen kansanopisto  Reisjärven kristillinen opisto  Lasten polku  Päivämies  The Shepherd’s Voice  Siionin kevät  Siionin Lähetyslehti  Suviseuraradio  The Voice of Zion 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Juhannusseurat  Maakunnalliset kesäseurat  Opistoseurat  Suviseurat  Seurakalenteri  Raamattuluokka  Siionin laulut  Sions Sånger och Psalmer  Songs and Hymns of Zion 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Latvia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Herttoniemen öljysatama

| Herttoniemen satama |
| --- | --- |
 Satama ilmakuvassa vuonna 1984. Taustalla Vanhankaupunginselkä.
Sijainti
Sijainti:  Herttoniemi, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′11.37″N, 25°2′1.51″E
Yksityiskohtia
Avattu:  1937
Omistaja:  Helsingin Satama
Tyyppi:  öljysatama
Sataman öljylaituri vuonna 1965. Näkyvillä on Teboilin ja Oy Skanoil Ab:n säiliöitä.
Herttoniemen satama oli Helsingin Herttoniemessä vuosina 1937–1992 toiminut öljysatama. Ennen sen perustamista öljynkuljetus ja -säilytys hoidettiin Sörnäisten satamassa, kunnes ne päätettiin siirtää paloturvallisuussyistä kauemmaksi itään. Satamaan johti vuonna 1939 käyttöönotettu Herttoniemen satamarata, joka kulki Viikin kautta ja liittyi päärataan Oulunkylässä.
Tarve

Öljyntuonti Suomeen kasvoi voimakkaasti 1900-luvun alussa, ja 1920-luvulla tuonti yritti 100 000:n tonnin rajan. Peräti 80 % maan öljystä kulki Helsingin kautta. Sörnäisten satama vastaanotti sekä öljyn että puutavaran, mitä viranomaiset pitivät vaarallisena ratkaisuna. Sörnäinen kärsi myös tilanpuutteesta, ja tilapäisiä öljynvarastointipaikkoja perustettiin muun muassa Pihlajasaariin.
Varhaiset suunnitelmat

Uudelle öljysatamalle tutkittiin vaihtoehtoja Hietaniemessä ja Kivinokassa sekä Sörnäisten sataman eteläpuolella Sompasaaren, Nihdin ja Hanasaaren alueilla. Kivinokka hylättiin, koska se sijaitsi hankalasti Kulosaaren puusillan takana, sen maasto oli epätasaista, ja sinne olisi ollut vaikeaa rakentaa rautatie. Sörnäisten vaihtoehtoa pidettiin liian kalliina ja onnettomuusalttiina, ja suurin osa alueen saarista oli vuokrattu vähintään vuoteen 1935 asti. Kaupunginvaltuusto päätti 18. helmikuuta 1925 uuden öljysataman rakentamisesta Hietaniemen hautausmaan pohjoispuolelle. Sitä varten suunniteltiin yli kaksi kilometriä pitkä satamarata, joka olisi kulkenut Töölön halki. Hanke herätti vastustusta, sillä alueella oli varauduttu asuinrakentamiseen ja hautausmaan laajennuksiin. Sataman perustaminen kuitenkin viivästyi ja lopulta hylättiin vuonna 1929, kun alueelle kasatut hiekkakasat olivat levittäytyneet hiekkarannaksi, jota kaupunginhallitus piti kauniina. Kaupunginvaltuusto kumosi öljysatamaa koskeneen päätöksen yksimielisesti 13. marraskuuta 1929 ja päätti kehittää Hietaniemeä yleisenä uimarantana.