stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koikerus

| Koikerus |
| --- | --- |
 Tommolan kylän lähellä sijaitseva Koikerusjärvi.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°47′16″N, 25°39′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Luhankjärveen 
Järvinumero:  14.221.1.230
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,9 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  2,883 km  
Pinta-ala:  13,003 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoikerus 
Koikerus  eli Koikerusjärvi  on Keski-Suomessa Luhangalla Tommolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,0 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Riita-ahonkankaan luoteispuolisessa painaumassa. Järven kaakkoisrannat viettävät metsäisinä jyrkästi veteen, mutta luoteisrannat ovat loivempia. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä. Järven lounaispäässä on rantaan ulottuvia kahden maatilan peltoja. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Seututie 612 seuraa järven luoteisrantoja.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,9 metriä mpy.
Kotouba

| Kotouba |
| --- | --- |
 Kotouba
 Koordinaatit: 13°28′35″N, 8°43′29″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kitan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  927 km²
Väkiluku (2009):  5 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kotouba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 150 kilometriä Kitasta koilliseen. Kunnassa on 5 800 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Kotouban kunnan pinta-ala on 927 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Kitan piirin Kassaron, lännessä ja pohjoisessa Madinan ja idässä Koulikoron alueen Kolokanin piirin Guihoyon ja Katin piirin Dabanin kuntiin. Itärajalla virtaa Baouléjoki. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat fulbeja, kakoloja ja bambaroita. Yhteinen kieli on bambara.
Seudun liikenneyhteydet ovat huonot. Elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, maapähkinä ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja.
Alueella sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto.
Aille

Aillejoki kuivuu lähes kokonaan kesäisin Doolinissa, jossa se laskee mereen.
Aille on joki, joka virtaa Claren kreivikunnassa, Irlannissa. Joen alkulähde on Sliabh Elvan vuorella Burrenin alueella. Aille virtaa Lisdoonvarnan kylpyläkaupungin läpi kohti Doolinia, missä se saavuttaa meren Cliffs of Moherin lähettyvillä. Virratessaan Lisdoonvarnan läpi se muodostaa kuuluisat rikki-, rauta- ja magnesiumkaivot. Kesäisin joki usein kutistuu ja lähestulkoon häviää kalkkikiviluolastoon Doolinissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aille Wikimedia Commonsissa
Krisztián Vadócz

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Krisztián Vadócz
Syntymäaika: 30. toukokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Budapest, Unkari
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 188 senttimetriä
Seura
Seura: NEC Nijmegen
Pelinumero: 2
Junioriseurat
: Honvéd
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2005 2005–2007 2007 2007–2008 2008–2011 2011– | Honvéd Auxerre B → Motherwell NEC Nijmegen Osasuna NEC Nijmegen | 72 (7) 32 (2) 11 (0) 28 (2) 71 (9) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2004– | Unkari | 38 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. syyskuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. syyskuuta 2011.
Krisztián Vadócz (s. 30. toukokuuta 1985 Budapest, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija. Hän edustaa alankomaalaista NEC Nijmegeniä ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Vadócz teki ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan 17-vuotiaana kotikaupunkinsa Budapest Honvédissa. Kesällä 2005 hän siirtyi ranskalaisseura Auxerren reservijoukkueeseen, mutta ei lopulta koskaan noussut seuran edustusjoukkueeseen. Vuonna 2007 hän pelasi puolikkaan kauden lainasopimuksella Motherwellissa.
Kesäkuussa 2007 Vadócz teki sopimuksen NEC Nijmegenin kanssa. Hän oli kuului yhden pelaamansa kauden aikana joukkueen luottopelaajiin, kun se sijoittui lopulta sarjassa sijalle kahdeksan. Seuraavana kesänä 2008 hän teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Osasunan kanssa. Hän ei kuulunut ensimmäisellä kaudellaan joukkueen vakituiseen avauskokoonpanoon, vaan otteluita kertyi lähinnä hajanaisesti.
Kaudella 2009–2010 Vadócz pelasi täsmälleen saman määrän (20) otteluita, kuin edellisellä kaudella. Hän onnistui maalinteossa kuitenkin tuplaten (4) edelliskauteen verrattuna.
Maajoukkueura

Vadócz teki ensiesiintymisensä Unkarin maajoukkueessa vuonna 2004. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 18. joulukuuta 2005 ystävyysottelussa Antigua ja Barbudaa vastaan.
Aiheesta muualla

Esittely Osasunan virallisella kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Ailsa Craig

Ailsa Craig
| --- | --- |
Muut nimet:  gaeliksi Creag Ealasaid
Sijainti:  55°15′7″N, 5°6′59″W Skotlanti Etelä-Ayrshire Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Firth of Clyde
Korkein kohta:  338 m
Pinta-ala:  0,99 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0 (vuonna 2001)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ailsa Craig (gaeliksi Creag Ealasaid) on saari Skotlannin Firth of Clydessä. Saarella on kivilouhoksia, joista saadusta graniitista valmistetaan curlingkiviä. Nykyään asumaton saari oli 1500-luvun Skotlannin uskonpuhdistuksen aikana katolisten turvapaikka, mutta nyt se on lintujen suojelualue ja siellä elää suuret määrät suulia ja kasvava määrä lunneja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ailsa Craig Wikimedia Commonsissa
Krisztián Pars

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Krisztián Pars |  Krisztián Pars |  Krisztián Pars |  |
Maa:   Unkari
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | moukarinheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Daegu 2011 | moukarinheitto |  |
|  Hopeaa | Moskova 2013 | moukarinheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2012 | moukarinheitto |  |
|  Kultaa | Zürich 2014 | moukarinheitto |  |
|  Pronssia | Barcelona 2010 | moukarinheitto |  |
Krisztián Pars (s. 18. helmikuuta 1982 Körmend) on unkarilainen yleisurheilija, joka kilpailee moukarinheitossa.
Ura

Pars voitti kultaa Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1999 ja Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2001. Hän sijoittui viidenneksi Ateenan olympialaisissa 2004, seitsemänneksi Helsingin MM-kilpailuissa 2005, kuudenneksi Göteborgin EM-kisoissa 2006 ja viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007.
Pekingin olympialaisissa 2008 Pars nousi väliaikaisesti hopealle, kun alun perin toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet valkovenäläiset Vadzim Dzevjatouski ja Ivan Tsih’an hylättiin dopingin käytön vuoksi. CAS kuitenkin kumosi päätöksen dopingtestauksen puutteiden vuoksi, ja Pars putosi takaisin neljänneksi.
Ennen Berliinin MM-kilpailuja 2009 Parsilla oli 18 kilpailun pituinen voittoputki ja hän oli heittänyt kauden kärkituloksen 81,43 m, mutta Berliinissä hän jäi neljänneksi tuloksella 77,45 m. Hän sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 tuloksella 79,06. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa tuloksella 81,18. Pars voitti kultaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 79,72. Lontoon olympialaisissa hän voitti kultaa kolmannen kierroksen heitollaan 80,59. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa tuloksella 80,30. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän voitti kultaa uudella ennätyksellään ja maailman kauden kärkituloksella 82,96. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 seitsemänneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 sekä Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Pars on sijoittunut IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi vuosina 2007 ja 2008 ja kolmanneksi vuosina 2004, 2006 ja 2009. Hän voitti maanosien cupin 2014.
Pars antoi tammikuussa 2018 positiivisen dopingnäytteen ja sai 1,5 vuoden kilpailukiellon ajalle 13.1.2018–12.7.2019.
Henkilökohtaiset ennätykset

Moukarinheitto: 82,69 (2014)
Kiekonheitto: 53,80 (2006)
Kuulantyöntö: 16,03 (2006)
Lähteet: IAAF, Tilastopaja
Aiheesta muualla

Krisztián Parsin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi)
Krisztián Pars Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten moukarinheiton olympiavoittajat
Aino (patsas)

Aino-veistos ja koristeallas Turun Asemanpuistossa.
Aino on Matti Hauptin suunnittelema, vuonna 1950 valmistunut patsas. Se sijaitsee Turun Asemanpuistossa. Patsas paljastettiin 6. syyskuuta 1951. Sen lahjoittivat kaupungille Leo ja Regina Wainsteinin säätiö ja Turun Verkatehdas Oy.
Aino-patsaan korkeus on 1,7 metriä ja se on valmistettu pronssista. Patsaan matala jalusta on muurattu luonnonkivestä. Kalevala-aiheisen patsaan edustalla on mosaiikkikuviolla koristeltu vesiallas. Myös mosaiikkikuvion on suunnitellut Matti Haupt.
Asemanpuistossa sijaitsevan patsaan lisäksi Turun kaupungille lahjoitettiin samalla myös marmorista veistetty Aino-veistos. Se sijaitsee nykyisin Valtion virastotalossa.
Aino (suihkukaivo)

| Aino -suihkukaivo |
| --- | --- |

Nimi:  Aino -suihkukaivo
Tekijä:  Emil Wikström
Valmistumisvuosi:  1912
Taiteenlaji:  pronssiveistos
Sijainti:  Fellmanin kartano
Paikkakunta:  Lahti
Koordinaatit:  60°59'7.4"N, 25°39'5.8"E
Aino on Emil Wikströmin pronssiveistoksinen suihkukaivo vuodelta 1912. Se sijaitsee Fellmanin kartanon itäpuolella Lahdessa. Alun perin suihkukaivo on sijainnut Helsingissä, josta se on siirretty nykyiselle paikalleen 1949. Wikström sai vuonna 1908 liikemies Uno Staudingerilta tilauksen Aino-suihkukaivosta, joka pystytettiin Laivurinkadun varressa sijainneeseen Staudingerin Villa Johannan pieneen puutarhaan.
Teoksessa kuvataan Kalevalan Ainon hukuttautumista. Veistoksessa alaston Aino on suistumassa graniittipaadelta, jota Ahtolan mies työntää kumoon. Lisäksi veistoksessa esiintyy kolme alastonta vedenneitoa, jotka houkuttelevat Ainoa luokseen.
Kontaíika

| Kontaíika Κονταίικα |
| --- | --- |
 Kontaíika
 Koordinaatit: 37°45′24″N, 26°44′18″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Sámos
Kunta:  Dytikí Sámos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5601020501
Korkeus:  300 m
Väkiluku (2011):  350
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kontaíika (kreik. Κονταίικα; transl. myös Kontéika, Kondéika) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 350 (vuonna 2011).
Kontaíikan kylä sijaitsee Sámoksen läntisissä keskiosissa Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren länsipuolella noin 37 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin seitsemän kilometriä lounaaseen Karlóvasista. Se on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kontaíikan sanotaan saaneen nimensä sen ensimmäisestä asukkaasta, jonka sukunimi oli Kóntos. Kylän pääelinkeino on maanviljely, aiemmin erityisesti tupakanviljely. Kontaíikan pääkirkko on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía).
Kontaíika muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Κονταιίκων, Topikí Koinótita Kontaiíkon). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.
Kristalli

Kristalli voi tarkoittaa seuraavia:
kristalli, kide
kristalli, kiteen muotoiseksi hiottu lasikappale
kristalli, kristallilasi, valoa voimakkaasti taittava, yleensä lyijyoksidipitoinen lasi
vuorikristalli, vuorikide, kvartsimineraali
Kristalli, Crystalia Amaquelin Maximoff, supersankari Marvel Comicsin sarjakuvissa
kristalli eli D-metamfetamiini
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kristal”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ailurofobia

Ailurofobia on erityinen pelkotila, joka tarkoittaa kissojen pelkäämistä. Sana tulee kreikan kielen sanoista αἴλουρος (aílouros), "kissa" ja φόβος (phóbos), "pelko".[lähde? ]
Kotovo

| Kotovo Котово |
| --- | --- |
 Kotovo
 Koordinaatit: 58°29′20″N, 33°28′50″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Okulovkan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  185,49 km²
Väkiluku (2009):  2 300
 
 kotovoadm.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kotovo (ven. Ко́тово) on taajama ja maalaiskunta Novgorodin alueen Okulovkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Peretnajoen rannalla 19 kilometriä Okulovkasta koilliseen. Kunnan pinta-ala on 185,49 neliökilometriä. Taajamassa on 1500 ja kunnassa 2300 asukasta (vuonna 2009).
Kotovon kunta rajoittuu lännessä Borovjonkan ja etelässä Kulotinon kuntiin sekä idässä Borovitšin ja pohjoisessa Ljubytinon piireihin. Pinta-alasta 74,8 % on metsää ja 14,6 % maatalousmaata.
Kunta on muodostettu vuonna 2005 entisistä Toporokin ja Peretjonkan kyläneuvostoalueista. Keskustaajaman lisäksi siihen kuuluu Toporokin taajama sekä 9 kylää: Gorbatšovo, Katašino, Krenitšno, Peretjonka-1, Peretejoka-2, Petrovo, Terebljany-1, Terebljany-2 ja Velikuša. Lähes kaksi kolmasosaa kuntalaisista asuu Kotovossa. Toinen suurempi asutuskekus on lähes 700 asukkaan Toporok.
Kotovosta on linja-autoyhteys Okulovkaan. Taajaman kautta kulkee myös vuonna 1941 rakennettu Okulovkan ja Neboltšin välinen yhdysrata. Työvoimasta 28 % käy töissä kunnan ulkopuolella (vuonna 2009). Omassa kunnassa työskentelevistä lähes kolme neljäsosaa on valtionhallinnon palveluksessa. Kotovossa on varuskunta ja Toporokissa vankisiirtola. Lisäksi toimii huonekaluja valmistava osuuskunta.
Kotovon palveluja ovat keskikoulu, varuskunnan kerhotalo, kirjasto ja poliklinikka. Nähtävyyksiin kuuluvat Velikušan lähellä sijaitsevat keskiaikaiset kumpuhaudat, 1800-luvulla rakennetut Petrovon kirkot sekä runoilija Aleksandr Kovalenkovin kotitalo Peretjonka-1:ssä.
Aiheesta muualla

Kotovon kunnan sivusto (venäjäksi)
Aino Angerkoski

Aino Angerkoski vuonna 1932.
Aino Elina Angerkoski, sukunimi vuoteen 1908 Ålfors (9. tammikuuta 1898 Pietari – 30. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja elokuvanäyttelijä.
Aino Angerkosken isä oli mekaanikkona Pietarin konepajalla. Perhe asui Pietarissa vuoden 1917 Venäjän vallankumoukseen saakka jolloin he muuttivat Suomen puolelle aluksi Terijoelle. Aino Angerkoski oli alttolaulaja ja hän piti ensikonserttinsa 1932. Hän lauloi myöhemmin Radiokuorossa ja Suomelaisen Oopperan solistikuorossa. Sivilliammatiltaan hän oli Helsingin poliisilaitoksen osoitetoimiston virkailija. Aino Angerkosken veli oli näyttelijä Kaarlo Angerkoski ja käly näyttelijä Siiri Angerkoski.
Aino Angerkoski teki vuonna 1936 12 levytystä yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan, Armas Hantun ja Gustaf Niemisen kanssa. Hän esiintyi vuosina 1937–1961 sivuosien näyttelijänä ja avustajana 26 kotimaisessa elokuvassa. Merkittävimmät roolinsa hänellä oli Hugo Hytösen 1940 ohjaamassa farssissa Ketunhäntä kainalossa (Ines Kontiokorpi) sekä Lasse Pöystin 1953 ohjaamassa musiikkielokuvassa 2 hauskaa vekkulia (rouva Hopeaheimo). Viimeksi Aino Angerkoski esiintyi sivuosassa vuonna 1961 Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Kertokaa se hänelle....
Käännös suomeksi
Alexander Lahtinen

Alexander Lahtinen (s. 28. helmikuuta 1991) on suomalainen kalpamiekkailija. Lahtisen valmentajana toimii Peeter Nelis ja hän edustaa Helsingin miekkailijoita. Lahtinen on urallaan voittanut juniorisarjoissa MM-pronssia alle 20-vuotiaissa vuonna 2011 ja PM-kilpailuissa pronssia alle 17-vuotiaissa ja kultaa alle 20-vuotiaiden henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa. Suomen-mestaruuden hän on voittanut vuosina 2010, 2011 ja 2015.
Albin Koponen (apteekkari)

Fredrik Albinus (Albin) Koponen (22. helmikuuta 1858 Joensuu – 21. lokakuuta 1917 Nurmijärvi) oli suomalainen apteekkari, keksijä ja lääketehtailija. Koposen vuonna 1899 perustama Nurmijärven lääkelaboratorio oli Suomen ensimmäinen lääketehdas.
Elämäkerta

Albin Koposen perhe asui Heinäveden Sarvikummun kylässä jossa hänen isänsä toimi räätälinä. Hän kävi ala- ja yläalkeiskoulun Joensuussa ja lähti sitten apteekkioppilaaksi Osbergin apteekkiin Helsinkiin. Koponen valmistui vuonna 1880 farmaseutiksi, sai oikeudet sivuapteekin pitoon ja toimi sitten lääkevaraston hoitajana Heinävedellä ja Puumalassa. Hän aloitti samaan aikaan myös apteekinpidon ohella kenkä- ja kirjoitusmusteen, koneöljyn sekä puisten apteekkirasioiden valmistuksen ja myynnin, mutta tämä toiminta oli vielä pienimuotoista.
Vuonna 1894 Koponen valmistui proviisoriksi ja hän sai sitten apteekkioikeudet Juukaan. Vuonna 1899 Koponen sai apteekkioikeudet Nurmijärvelle ja hän perusti Nurmijärven apteekin yhteyteen samana vuonna myös lääkelaboratorion. Koponen hankki 1890-luvulla 17 patenttia useille keksinnöilleen, näihin kuuluivat muun muassa uuttauslaite, kiinteiden aineiden kapselointikone ja laastarin valmistuslaite.
Lääkelaboratorio (1920-luvulta lähtien Lääkelaboratorio Alb. Koponen) valmisti lähes 30 erilaista tuotetta muun muassa lapamato- ja heisimatolääkettä (Koposen kapselit, tuotemerkit Filicon ja Filisiini), jonka raaka-aineena oli kivikkoalvejuuri, sekä Koposen kehittämää Alcalin nimistä palovamma- ja ihottumavoidetta. Matolääkkeen vaikuttava aine fisiinihappo uutettiin kivikkoalvejuuren juurakoista Koposen kehittämällä eetteriuuttauslaitteella. Koponen järjesti myös kivikkoalvejuuren keräämisen maastosta ja koulutti itse kerääjät. Koposen matolääkettä vietiin myös ulkomaille.
Lääkelaboratoriolle valmistui vuonna 1900 oma tehdasrakennus, jota laajennettiin myöhemmin useita kertoja. Tehtaaseen kuului kuivaamo, raaka-ainevarasto, varsinaiset murskaus-, uuttaus-, puhdistus- ja pakkaustilat sekä valmiiden tuotteiden varasto. Tehtaan käyttämä sähkö saatiin omasta sähkölaitoksesta. Koponen oli itse suunnitellut tehtaan laitteet ja hän vastasi myös lääkepakkausten, mainosten ja lehti-ilmoitusten suunnittelusta. Koposen tehtaan valmistamia tuotteita palkittiin Hampurin farmakologisessa näyttelyssä 1904 sekä Suomessa pidetyissä Turun, Viipurin ja Helsingin teollisuusnäyttelyissä.
Albin Koponen kuoli 1917 ja hänet on haudattu Joensuuhun. Koposen perustama lääkelaboratorio jatkoi toimintaansa aina vuoteen 1960 saakka, jolloin sen osake-enemmistö siirtyi lääketehdas Orionin haltuun. Nurmijärvellä tehtaan toiminta päättyi 1964. Matolääkkeen raaka-aineena käytetty kivikkoalvejuuri valittiin vuonna 1996 Nurmijärven nimikkokasviksi.
Tehdasrakennus jäi tyhjilleen ja hylätyksi; se vaurioitui pahasti ilkivallan vuoksi 70-luvun lopuilla ja lopulta purettiin vähin äänin.
Aiheesta muualla

Leikola, Anto: / Koponen, Albin (1858–1917) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  21.3.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Koposen Nurmijärven lääketehtaan muistokivi
Akvarium

| Akvarium |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1972–
Tyylilaji:  rock reggae folk rock
Kotipaikka:  Pietari, Venäjä
Laulukieli:  venäjä
Jäsenet:  Boris Grebenštšikov,  kitara, laulu (1972−) 
Levy-yhtiö:  Студия "Союз"   Triarij   CD Land  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akvarium tai Aquarium (ven. Аквариум) on venäläinen rock-yhtye, jonka perustivat Boris Grebenštšikov ja Anatoli Gunetski Leningradissa vuonna 1972. Akvarium on vanhimpia yhä toimivia yhtyeitä entisen Neuvostoliiton alueella, mutta yhtyeen huippukausi ajoittuu 1980-luvulle. Nykyisessä Akvariumissa alkuperäisjäsenistä on jäljellä enää Grebenštšikov ("BG"), jonka sooloprojektina yhtyettä yleisesti ottaen pidetäänkin .
Yhtyeen jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Boris Grebenštšikov (Борис Гребенщиков) — kitara, laulu (1972-)
Aleksander Titov, Liam Bradley, Brian Finnegan, Aleksei Zubarev, Andrei Surotdinov
Yhtyeen jäsenet > Aiempia jäseniä

Andrei Romanov
Diskografia > Studioalbumit

Sinii Albom, 1981
Treugolnik, 1981
Elektrichestvo: History of Aquarium, Vol. 2, 1981
Akustika: History of Aquarium, Vol. 1, 1982
Tabu, 1982
Radio Afrika, 1983
Ikhtiologia, 1984
Den’ Serebra, 1984
Deti Dekabrya, 1985
Desyat’ Strel, 1986
Ravnodenstvie, 1987
Archive: History of Aquarium, Vol. 3, 1991
Russkij Albom, 1991
Lyubimie Pesni Ramzesa IV, 1993
Library of Babylon: History of Aquarium, Vol. 4, 1993
Kostroma Mon Amour, 1994
Peski Peterburga, 1994
Navigator, 1995
Snezhnii Lev, 1996
Hyperborea, 1997
Kunstcamera, 1998
Lilit, 1997
Psi, 1999
Akvarium. Territoriya, 2000
Sestra Haos, 2002
Pesni Ribaka, 2003
Zoom Zoom Zoom, 2005
Bespechny Russkiy Brodyaga, 2006
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Akvariumin viralliset sivut
Akvarium Last.fm:ssä (englanniksi)
Tomi Huttunen: Akvarium - venäläinen legenda (artikkeli)
Aino Acktén huvila

| Aino Acktén huvila |
| --- | --- |

Sijainti:  Tullisaarenpuisto, Laajasalo
Perustettu:  1877
Suunnittelija:  Theodor Decker
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Käyttäjä:  tyhjillään
Tyylisuunta:  uusrenessanssi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huvila ilmakuvassa keväällä 2019.
Aino Acktén huvila on Helsingin Laajasalossa Tullisaaren osa-alueella sijaitseva historiallinen huvilarakennus, joka toimii nykyisin kaupungin omistamana kulttuuritilana.
Huvila oli alun perin nimeltään Villa Lindfors, ja se on yksi kolmesta huvilasta, jotka Theodor Decker suunnitteli kauppaneuvos Henrik Borgströmin jälkikasvua varten (huviloista kaksi on säilynyt). Vuonna 1877 valmistunut kaksikerroksinen ja koristeelliseen uusrenessanssityyliin rakennettu puuhuvila sijaitsee Tullisaarenpuistossa. Siinä on käytetty pystyhirsirakennetta. Maailmankuulu suomalainen sopraano Aino Ackté osti huvilan kesäasunnokseen vuonna 1904 ja käytti sitä kuolemaansa saakka eli vuoteen 1944. Helsingin kaupunki sai sen omistukseensa vuonna 1929 ja entisöi sen vuosina 1986–1987 alkuperäisasuunsa. 2000-luvun alussa rakennuksessa korjattiin muun muassa julkisivuja ja ikkunoita.
Acktélla oli huvila myös Heinävedellä Etelä-Savossa lähellä Koukunpolven kuuluisaa Heinäveden reitin kansallismaisemaan kuuluvaa jyrkkää vesitien käännöstä.[lähde? ]
Vesivahinko ja remontti

Huvilaa vuokrattiin toukokuusta lokakuun loppuun pienimuotoisiin konsertteihin ja kulttuuritapahtumiin, kokouksiin, seminaareihin ja yksityistilaisuuksiin sekä musiikin harjoittelu- ja opetuskäyttöön, kunnes rakennuksessa havaittiin laaja vesivahinko vuonna 2011, Vaurioita ei korjattu, ja rakennus kärsii niin vakavista homevaurioista, ettei sitä voida käyttää. Kesällä 2020 kaupunki esitti huvilan myyntiä, mutta esitys peruttiin saman tien.
Kesäkuussa 2021 kaupunki päätti myöntää rakennuksen korjaamiseen 2,5 miljoonaa euroa. Korkeat korjauskustannukset johtuvat osaksi siitä, että kaupunki oli tehnyt aikaisemmissa korjauksissaan virheitä, muun muassa heikentänyt ilmastointia, ja tämä oli johtanut laajoihin kosteusvaurioihin. Huvila korjataan vuosina 2023–2024. Urakkaan on varattu 2,5 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aino Acktén huvila. Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus.