stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jugendweihe

Nuorisovihkimys vuonna 1967.
Jugendweihe eli nuorisovihkimys on saksalainen uskonnoton aikuistumiskoulutus. Jugendweihe käydään 13–14-vuotiaana. Nuorisovihkimys aloitettiin 1800-luvulla. Aikuistumiskoulun suorittaneille on annettu kunniakirja ja jokin lahja, esimerkiksi rintakoru. Nykyisin ennen aikuistumisjuhlaa nuoret voivat halutessaan käsitellä heille tarjottavien tilaisuuksien tai kurssin puitteissa teemoja kuten historia ja monikulttuurisuus, kulttuuri ja luovuus, lait ja kansalaisoikeudet, luonto ja tekniikka, ammatit ja työnhaku sekä elämäntavat ja ihmissuhteet.
Historia

Nuorisojuhlan kulta-aikaa oli 1920-luku. Adolf Hitlerin valtaannousu kuitenkin katkaisi vapaa-ajattelijoiden perinteen. Itä-Saksassa juhlia järjestettiin itsenäisenä vapaa-ajattelijoiden toimintana vuoteen 1954 saakka, jolloin kommunistinen puolue kielsi toiminnan vanhalta pohjalta ja muutti sen puolueen tavoitteita vastaavaksi. DDR:ssä Jugendweihe otti valtion tuella kristityn rippikoulun paikan nuorten yleisimpänä aikuistumiskoulutuksena. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Jugendweihe-toiminta sai takaisin itsenäisyytensä kommunismista, mutta uskonnoton aikuistumiskoulutus oli muodostunut perinteeksi. Itäisissä osavaltioissa jopa 60–70 % nuorista osallistuu nuorisojuhlaan.
Kasvatuksellinen osuus on nuorisojuhlasta suurelta osin kadonnut. Arvostelijoiden mielestä juhlan suurin merkitys on nuorten tarpeessa saada lahjoja. Jugendweihe käyminen 14-vuotiaana on joidenkin mielestä liian aikainen ajankohta.
Saksassa on monia nuorisojuhlan järjestäjiä, joista tärkeimmät ovat Jugendweihe Deutschland e.V., der Humanistische Verband Deutschland, der Freidenkerverband ja die Arbeiterwohlfahrt.
Kirjallisuutta

Köntti, Eija: Taistelu nuorisosta: Nuorisonvihkimyksen ja konfirmaation välinen problematiikka Saksan demokraattisessa tasavallassa vuoteen 1964.  (Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 131)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1984.  ISBN 951-9021-55-8
Pertti Juhola

| Pertti Juhola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1945 (ikä 79) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  erotuomari
Pertti Juhola (s. 12. maaliskuuta 1945 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoerotuomari.
Juhola on viheltänyt 533 pääsarjaottelua päätuomarina. Hänet valittiin viisi kertaa SM-liigan parhaaksi erotuomariksi ja kahdesti hän voitti Kultaisen pillin. Juhola on viheltänyt myös useissa kansainvälisissä turnauksissa, kuten kaksi kertaa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Prahan MM-kisoissa 1985 hän tuomitsi muun muassa mitalisarjan viimeisen kierroksen ottelun, jossa Tšekkoslovakia ja Kanada pelasivat maailmanmestaruudesta.
Juhola on toiminut sittemmin SM-liigan otteluvalvojana ja päätuomarikouluttajana. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Juholan Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 102.
Jugoslavia yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26. | 6 | 6 | 3 | 15 |
Jugoslavia osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1934, tosin silloin vielä B-joukkueellaan. Tämä artikkeli käsittelee Jugoslavian EM-kisamenestystä vuoden 1990 kisoihin ja maan hajoamiseen saakka. Tuona aikana Jugoslavian urheilijat saavuttivat yhteensä 15 EM-mitalia, joista kuusi on kultaa. Maa on EM-kisojen kaikkien aikojen mitalitilastossa 26. sijalla. Jugoslavia järjesti vuoden 1962 EM-kilpailut Belgradissa ja vuoden 1990 EM-kilpailut Splitissä.
Jugoslavian EM-mitalit kisoittain

| Kisapaikka ja -vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1934 Torino | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1938 Pariisi / Wien | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1946 Oslo | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1950 Bryssel | 0 | 1 | 0 | 1 | 12. |
| 1954 Bern | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1958 Tukholma | 0 | 1 | 0 | 1 | 11. |
| 1962 Belgrad | 0 | 1 | 0 | 1 | 15. |
| 1966 Budapest | 1 | 0 | 0 | 1 | 10. |
| 1969 Ateena | 0 | 0 | 1 | 1 | 20. |
| 1971 Helsinki | 1 | 0 | 0 | 1 | 10. |
| 1974 Rooma | 1 | 1 | 1 | 3 | 9. |
| 1978 Praha | 1 | 1 | 0 | 1 | 8. |
| 1982 Ateena | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1986 Stuttgart | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1990 Split | 2 | 1 | 1 | 4 | 7. |
| Yhteensä | 6 | 6 | 3 | 15 | 26. |
Jugoslavian EM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vera Nikolić | 2 | 0 | 1 | 3 | 1966–1971 | 800 metrin juoksu |
| Luciano Sušanj | 1 | 0 | 0 | 1 | 1974 | 800 metrin juoksu |
| Miloš Srejović | 1 | 0 | 0 | 1 | 1978 | kolmiloikka |
| Dragutin Topić | 1 | 0 | 0 | 1 | 1990 | korkeushyppy |
| Snezana Pajkić | 1 | 0 | 0 | 1 | 1990 | 1 500 metrin juoksu |
| Nenad Stekić | 0 | 2 | 0 | 2 | 1974–1978 | pituushyppy |
| Petar Šegedin | 0 | 1 | 0 | 1 | 1950 | 3 000 metrin estejuoksu |
| Stanko Lorger | 0 | 1 | 0 | 1 | 1958 | 110 metrin aitajuoksu |
| Olga Gere | 0 | 1 | 0 | 1 | 1962 | korkeushyppy |
| Biljana Petrović | 0 | 1 | 0 | 1 | 1990 | korkeushyppy |
| Nataša Urbančič | 0 | 0 | 1 | 1 | 1974 | keihäänheitto |
| Borut Bilač | 0 | 0 | 1 | 1 | 1990 | pituushyppy |
Ennustaminen

Ennustaminen on tulevaisuutta koskevan arvion kehittämistä ja sen esittämistä. Ennustaminen on jaettavissa kahteen lajiin, järkiperäiseen (esimerkiksi sääennuste) ja taikuuteen perustuvaan (esimerkiksi erilaiset viihde-ennustukset eli povaaminen).
Järkiperäinen ennustaminen

Tyypillisiä järkiperäisiä ennustamisen lajeja ovat sään ennustaminen ja mielipidetiedustelun suorittaminen. Ennustamisen taustalla on jokin malli tai teoria. Muita oleellisia kysymyksiä ovat ennusteen ennustettu epävarmuus ja lähtötietojen kattavuus ja luonne. Tulevaisuudentutkimus on tieteenala, jossa kartoitetaan ilmiöiden mahdollisia, todennäköisiä ja toivottavia tulevaisuuksia.
Philip E. Tetlockin yli 20 vuotta kestäneistä tutkimuksista kertovassa kirjassa "Superennustajat, Ennustamisen taito ja tiede" (Terra Cognita) politiikan ja talouden alan ennustajat jakautuivat tilastollisesti kahteen ryhmään. Toinen ei onnistunut sattumaa paremmin ja toinen onnistui hieman paremmin.
Tetlockin jatkotutkimuksessa 2 800 vapaaehtoista osallistui hankkeeseen, jossa vastattiin täsmällisiin kysymyksiin kuten leviävätkö Venäjän protestit tai romahtaako kullan hinta tai nouseeko Nikkei yli 9 500 pisteen. Joukosta nousi esiin 58 henkilöä, jotka suoriutuivat 60 prosenttia paremmin kuin muut vastaajat. Tetlockin mukaan nämä ennustajat ovat älykkäitä ja monipuolisesti maailmaa seuraavia ihmisiä, mutteivät kuitenkaan huippuälykkäitä. Sen sijaan kyse on heidän toiminnastaan ja heidän asenteestaan. He ovat aktiivisesti kiinnostuneita asioista, jotka ovat ristiriidassa heidän maailmankuvansa kanssa – eli ovat hyvin avarakatseisia. He myös testaavat hypoteesejaan, ovat numerotaitoisia, laskevat todennäköisyyksiä, toimivat ryhmissä ja seuraavat onnistumistaan sekä ovat valmiita myöntämään virheensä. "Heillä on todellinen mitattava taito arvioida, millä todennäköisyydellä suurten panosten tapahtumat toteutuvat kolmen kuukauden, kuuden kuukauden, vuoden, tai puolentoista vuoden kuluttua”, Tetlock kirjoittaa. ”Ennustustaito ei ole salaperäinen, syntymässä saatu lahja. Se syntyy erityisistä tavoista ajatella, kerätä informaatiota ja päivittää uskomuksia.”
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Risto Selin: Ennustaminen. Teoksessa Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja.  Helsinki:  Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4
Jussi Kaksonen: Maaginen maailmankatsomus elää vahvana. Etelä-Suomen sanomat 24.9.2006.
Sari Miettunen: Magia koukuttaa naisia. Turun sanomat 5.11.2006.
Mikael Nederström: Ennustaja mukana elämänvalinnoissa. Skeptikko 4/2006. (PDF, s. 38)
Jukka-Pekka Heiskanen: Voiko kuka tahansa ryhtyä uskottavaksi ennustajaksi? Yle Prisma 14.4.2012.
Katuennustaja ja asiakas Taiwanissa.
Jugurtha

| Jugurtha |
| --- | --- |
 Jugurtha kuvattuna rahassa 1. vuosisadalta eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 160 eaa. Cirta
Kuollut: 104 eaa. Rooma
Arvonimi: Numidian kuningas
Muut tiedot
Edeltäjä:  Micipsa
Seuraaja:  Gauda
Jugurtha (n. 160–104 eaa.) oli Numidian kuningas. Jugurthan isoisä Masinissa oli liittoutunut Rooman kanssa vuonna 206 eaa. Kun Masinissan poika Micipsa kuoli vuonna 118 eaa., nousivat Micipsan pojat Hiempsal ja Adherbal sekä tämän adoptoima Jugurtha valtaan. Jugurtha kuitenkin soti Micipsan poikia vastaan, mikä johti lopulta Jugurthan sotaan Roomaa vastaan. Jugurtha kukistettiin ja vietiin Roomaan. Häntä esiteltiin triumfissa ja hänet teloitettiin vuonna 104 eaa.
Elämä

Micipsan kuoltua valta jaettiin hänen poikiensa ja Jugurthan kesken Jugurthan periessä varsinaisen kuninkuuden ja kahden pojan saadessa muita tärkeitä tehtäviä. Yhteistyö veljesten välillä ei kuitenkaan toiminut, vaan Numidia jaettiin lopulta kolmeen osaan poikien kesken.
Jugurthaa tämä ei kuitenkaan miellyttänyt, vaan hän murhautti Hiempsalin ja hyökkäsi Adherbalin kimppuun. Adherbal pakeni Roomaan pyytäen apua. Roomalaiset ratkaisivat asian jakamalla kuningaskunnan jälleen kahteen osaan Adherbalin saadessa lännen ja Jugurha maan itäosan. Jugurtha ei kuitenkaan edelleenkään tyytynyt tähän, vaan hyökkäsi jälleen piirittäen Adherbalin pääkaupunki Cirtan vuonna 112 eaa. Roomalaisten vastalauseista huolimatta hän kukisti kaupungin ja teloitutti Adherbalin, sekä kaupungissa olleet roomalaiset kauppiaat. Tämän myötä Rooman yleinen mielipide kääntyi lopullisesti Jugurthaa vastaan ja Rooma julisti sodan häntä vastaan vuonna 111 eaa.
Roomalaiset valtasivat Cirtan nopeasti. Jugurtha kasasi kuitenkin kokoon armeijan vävynsä Bocchuksen, Mauretanian kuninkaan, tuella. Tästä huolimatta roomalaisen kenraali Mariuksen joukot ottivat haltuunsa lähes koko Numidian vuonna 106 eaa. Jugurtha kääntyi jälleen Bocchuksen puoleen, mutta tällä kertaa hänen täytyi maksaa avusta antamalla tälle kuningaskuntansa länsiosat. Jugurtha hyökkäsi Mariuksen joukkoja vastaan näiden ollessa marssilla takaisin Cirtaan. Hyökkäys epäonnistui, mikä sai Bocchuksen neuvottelemaan roomalaisten kanssa ja suostumaan Jugurthan vangitsemiseen ja luovuttamiseen roomalaisille vuonna 105 eaa. Jugurtha vangittiinkin ja hänet vietiin Roomaan, jossa hän sittemmin kuoli. Jugurthan kuoleman jälkeen Numidia menetti laajoja alueita ja kuningaskunta jaettiin kahteen osaan. Itäistä osaa hallitsi sittemmin Gauda, Mastanabalin poika ja Jugurthan puoliveli. Läntinen osa muodosti ilmeisesti erillisen kuningaskunnan, mutta tiedot molemmista valtioista ovat vähäiset.
Kirjallisuutta

Sallustius: Jugurthan sota. Teoksessa Sallustius: Catilinan salaliitto; Jugurthan sota.  ((Catilinae coniuratio; Bellum Iugurthinum.) Suomentanut ja nimistöosan laatinut Marja Itkonen-Kaila. Johdannon kirjoittanut Unto Paananen. Antiikki-sarja. Ilmestynyt aiemmin 1963 WSOY:n kustantamana Antiikin klassikot -sarjassa)  Helsinki:  Gaudeamus, 1980.  ISBN 951-662-244-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  11 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef 
Jugurtha kahleissa Mariuksen edessä.
Enkelit ja demonit

| Enkelit ja demonit> Angels and Demons |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Dan Brown
Kieli:  englanti
Genre:  jännitys
Julkaistu:  2000
Suomennos
Suomentaja:  Pirkko Birström
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2005
Sivumäärä:  518
ISBN:  951-0-30685-1

Seuraava:  Da Vinci -koodi
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Enkelit ja demonit on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2000 ilmestynyt jännitysromaani. Sen suomennos ilmestyi vuonna 2005.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat lähinnä Roomaan ja Vatikaaniin. Sen aiheina ovat niin ambigrammit, Vatikaani kuin myös salainen Illuminati-järjestö. Kirjan päähenkilö on yhdysvaltalainen tutkija Robert Langdon, joka on päähenkilönä myös myöhemmin ilmestyneissä kirjoissa Da Vinci -koodi, Kadonnut symboli, Inferno, sekä vuonna 2017 julkaistussa Alku.-teoksessa.
Juoni

CERNin ydintutkija löydetään murhattuna. Hänen rintakehäänsä on poltettu pahamaineisen veljeskunnan illuminatin tunnus. Robert Langdon kutsutaan paikalle ja lennätetään X-33 avaruuslentokoneen prototyypillä Sveitsiin ja Italiaan. Tarinassa X-33 on lentokone, joka kykenee 15-kertaiseen äänennopeuteen.
Pian havaitaan 250 milligrammaa antimateriaa kadonneeksi. Määrä vastaa viiden kilotonnin ydinlatausta. Langdon parinaan biofyysikko Vittoria Vetra jäljittää antimateriaa ympäri konklaaviin valmistautuvaa Vatikaania. Samaan aikaan neljä vaalin suosikkeina pidettävää kardinaalia on kadonnut.
Aikaa on alle vuorokausi, jonka jälkeen antimaterian suojana olevan antimaterialoukun suojaus pettää, ja seuraa räjähdys.
Elokuva

Vuonna 2003 Sony osti kirjailija Dan Brownilta elokuvaoikeudet kirjoihin Da Vinci -koodi ja Enkelit ja demonit. Heti Da Vinci -koodin ilmestymisen jälkeen kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2008 ja elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13.5.2009.
Kirjallisuutta

Brown, Dan: Enkelit ja demonit.  ((Angels & Demons, 2000.) Suomentanut Pirkko Biström)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-31045-X
Brown, Dan: Enkelit ja demonit: Kuvitettu laitos.  ((Angels & Demons: Special illustrated edition, 2000.) Suomentanut Pirkko Biström)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-31419-6
Cox, Simon: Enkelit ja demonit: Lisävalaistusta.  ((Illuminating Angels and Demons, 2004.) Suomentanut Jarkko Laine)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-31410-2
Cox, Simon: Dan Brown -kumppani: Totuus Da Vinci -koodista sekä Enkeleistä ja demoneista laajennettuna romaanien henkilöiden ja paikkojen kuvauksilla.  ((Dan Brown Companion: The Truth Behind the Fiction, 2006.) Kääntäjä: Riitta Santala-Köykkä)  Helsinki:  Readme.fi, 2006.  ISBN 952-5592-59-6
Joutsenon Kataja

| Joutsenon Kataja |
| --- | --- |

Perustettu:  1929
Paikkakunta:  Joutseno
Kotihalli:  Joutsenohalli
Puheenjohtaja:  Niko Inkinen
Naisten sarjataso:  1. divisioona
Naisten päävalmentaja:  Toni Soikkeli
Joutsenon Kataja (JoKa) on vuonna 1929 perustettu urheiluseura Joutsenosta
. Sen naisten salibandyjoukkue nousi kaudeksi 2015–2016 Suomen korkeimmalle sarjatasolle Salibandyliigaan. Seuralla on toimintaa myös petankissa.
Historiaa

Kataja on Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseura. Sen perustivat nimellä Työväen Voimistelu- ja Urheiluseura Kataja maltillisemmat sosialistit, jotka kokivat Joutsenon vanhimman urheiluseuran, vuonna 1909 perustetun Joutsenon Yrityksen äärivasemmistolaiseksi leimattuun Honkalahden työväenyhdistykseen kytkeytyneen toiminnan liian radikaaliksi. Yritys lakkautettiinkin vuonna 1930 kommunistilakien perusteella, ja Katajasta tuli merkittävä työläisurheiluseura. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1929–1931 oli Väinö Muuri. Toinen aikalaisseura oli vuonna 1914 perustettu Joutsenon Kullervo, joka kuului Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon.
Kataja oli aikoinaan yleisseura, jossa harjoitettiin monipuolisesti urheilua. Seuran menneitä lajeja ovat hiihto, jalkapallo, jääpallo, kaukalopallo, lentopallo, luistelu, moottoriurheilu, nyrkkeily, paini, painonnosto, pesäpallo, pyöräily, pöytätennis, suunnistus, voimistelu ja yleisurheilu.
Yksilölajeissa Kataja sai mainetta erityisesti painissa, yleisurheilussa ja nyrkkeilyssä. Painijat Eero Mielonen ja Kalle Pikkarainen edustivat Suomea Ruotsi-maaotteluissa, ja muita menestyneitä painijoita olivat Raimo Pöllänen, Tauno Gerdt, Olavi Tikkanen ja Teemu Hujanen. Yleisurheilijat Viljo Rantalainen, Hugo Hulke ja Valpas Korpela sekä nyrkkeilijät Matti Kostiainen, Jalo Gerd, Leo Tirronen ja Tuomas Kettunen saavuttivat menestystä TUL:n kilpailuissa. Uimari Ahti Mikkonen voitti SM-pronssia.
Jalkapallossa Kataja pelasi 1960-luvulla maakuntasarjassa ja menestyi Kullervoa paremmin. Myöhemmin maajoukkueessakin pelannut Risto Puustinen aloitti jalkapalloilun Katajassa.
Salibandy

Katajan nykyistä päälajia salibandyä seurassa on harjoitettu vuodesta 1991 alkaen, ja ensimmäiset viralliset ottelunsa Salibandyliiton sarjoissa seura pelasi vuonna 1992. Muun muassa maajoukkueissa pelanneet Aki Seppälä, Anni-Maija Seppänen ja Inka Lampinen ovat Katajan kasvatteja. Kataja on tehnyt yhteistyötä lappeenrantalaisen NST:n kanssa.
Katajan naisten joukkue nousi kaudeksi 2013–2014 1. divisioonaan ja tyttöjen joukkue SM-sarjaan. Naisten joukkue sijoittui kaudella 2014–2015 1. divisioonan toiseksi ja pääsi liigakarsintoihin. Karsinnoissa se kukisti hämeenlinnalaisen Steelersin otteluvoitoin 3–1 ja nousi näin Salibandyliigaan kaudeksi 2015–2016.
Katajan miesten joukkue pelasi vielä kaudella 2012–2013 2. divisioonassa.
Tilat

Katajan kotihalli salibandyssä on Joutsenon urheilukeskuksen vuonna 2009 valmistunut Joutsenohalli. Katajan liiganousun myötä tehtyjen muutosten jälkeen hallin yleisökapasiteetti salibandyotteluissa on noin 200.
Seuralla oli aiemmin Joutsenon Saimaantiellä oma, entiseen liikekiinteistöön remontoitu harjoitushalli Kataja-halli. Se otettiin käyttöön joulukuussa 1997. Vuodesta 2014 alkaen kiinteistössä on toiminut käytettyjen tavaroiden kauppa ja kirpputori.
Vanhan Kataja-hallin naapurissa sijaitsee Katajan seuratalo Kataja-tupa.
Aiheesta muualla

Seuran sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ensi kertaa

| Ensi kertaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sibylline
Kieli:  ranska
Suomennos
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2009
Sivumäärä:  97
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ensi kertaa on ranskalaisen nimimerkki Sibyllinen käsikirjoittama sarjakuva-albumi. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2009 WSOY:n kustantamana.
Aiheesta muualla

Janne Suominen: Helsingin 24. Sarjakuvafestivaalin satoa (Arkistoitu – Internet Archive). Lumo 29.9.2009.
Annamari Vänskä: Unettava pornosarjakuva (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin sanomat 24.1.2010.
Enköping

| Enköping |
| --- | --- |
 Enköpingin raatihuone.
 Enköping
 Koordinaatit: 59°38′8″N, 17°4′35″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Uppsalan lääni
Maakunta:  Uplanti
Kunta:  Enköpingin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  10,67 km²
Väkiluku:  21 121
 – Väestötiheys:  1 979,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Enköping on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Enköpingin kunnan keskustaajama. Enköping sijaitsee Uppsalan läänissä ja Uplannin historiallisessa maakunnassa. Taajamassa oli 21 121 asukasta vuoden 2010 lopussa.
Enköping oli ennen tärkeä kauppapaikka ja satamakaupunki. Varhaisin maininta kauppapaikasta on vuodelta 1164, mutta jo pronssikaudella seudulla oli asutusta. Kirkoista päätellen Enköping on ollut jo keskiajalla merkittävä: kolmesta keskiaikaisesta kirkosta kaksi purettiin uskonpuhdistuksen jälkeen, jäljellä on yhä Vårfrukyrkan eli Mariankirkko. Muita huomattavia vanhoja rakennuksia ovat raatihuone vuodelta 1783, vanha pappila sekä Ekbergska gården. Torin suihkulähde vuodelta 1958 on nimeltään "Neljä alkuainetta" ja sen on suunnitellut Nils Sjögren.
Enköping tunnettiin pitkään piparjuuren viljelemisestään.
Kaupungista käytetään usein slogania Enköping – Sveriges närmaste stad (Enköping – Ruotsin lähin kaupunki). Ilmaisu syntyi vuonna 1965, kun huomattiin, ettei millään muulla ruotsalaisella kaupungilla ole yhtä monta kaupunkia lähistöllään alle 120 kilometrin säteellä. Tukholmasta pääsee kaupunkiin 37 minuutissa, Västeråsista  ja Uppsalasta alle 45 minuutissa. Lisäksi alle tunnin matkan päässä on kolme kansainvälistä lentokenttää.
Enköping on Ruotsin poliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan yksi Ruotsin 55 alueesta, jonka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa ja alueilla tapahtuu avoimia välienselvittelyitä, huumekauppaa ja kiristystä. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi.
Media

Paikallislehti Enköpings-Posten ilmestyy kolmesti viikossa.
Väestönkehitys

| Enköpingin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 12 615 | 12 615 |
| 1965 | 1965 |    | 15 392 | 15 392 |
| 1970 | 1970 |    | 19 066 | 19 066 |
| 1975 | 1975 |    | 18 541 | 18 541 |
| 1980 | 1980 |    | 18 566 | 18 566 |
| 1990 | 1990 |    | 18 673 | 18 673 |
| 1995 | 1995 |    | 19 143 | 19 143 |
| 2000 | 2000 |    | 19 147 | 19 147 |
| 2005 | 2005 |    | 20 204 | 20 204 |
| 2010 | 2010 |    | 21 121 | 21 121 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Uppsalan läänin kuntien keskustaajamat
Juhannuskokko

Juhannuskokko Mäntsälässä 2003.
Alun perin juhannuskokon tarkoitus oli karkottaa pahoja henkiä.
Juhannuskokko on juhannusyönä poltettava kokkovalkea, juhannustuli.
Yleensä perheet, suvut, yhteisöt tai seurueet rakentavat ja polttavat juhannuskokon yhdessä. Juhannuskokkoja on tapana polttaa vesistöjen rannoilla tai aukeilla paikoilla. Juhannuskokot ovat hyvin vanha perinne, joka tunnetaan edelleen varsinkin Itämeren lähialueilla, mutta myös esimerkiksi Irlannissa. Suurimmassa osassa Suomea juhannuskokot ovat erittäin yleisiä, sillä monet menevät juhannukseksi kesämökille, josta usein löytyy turvalliseksi ja näkyväksi polttopaikaksi soveltuva ranta. Kokkoja poltetaan myös yleisillä rannoilla ja aukioilla, jolloin lähialueiden väkeä saattaa olla runsaastikin seuraamassa. Mikäli maasto on kuivaa, kokko voidaan rakentaa myös lautan päälle ja ankkuroida kauas rannasta, jolloin tuli ei pääse kovin helposti leviämään.
Suomessa juhannuskokkoja poltettiin perinteisesti lähinnä Itä- ja Sisä-Suomessa sekä Karjalassa. Juhannuskokon ”perinteisin” polttopaikka onkin järvenranta, jollaisia löytyy eniten Järvi-Suomesta. Isoja tulia poltettiin Länsi-Suomessakin, esimerkiksi pääsiäiskokot ja Helluntain helavalkeat. Osassa Suomesta juhannuskokon polttaminen yleistyi vasta 1800-luvun lopulla. Suuressa osassa Pohjanmaata juhannuskokko ei vieläkään ole yleinen. Sen sijaan poltetaan pääsiäiskokkoa pääsiäisenä.
Karjalassa on poltettu vieri vieressä useita kokkotulia rannansuuntaisena ketjuna. Näistä isointa ja keskeisimmällä paikalla sijaitsevaa on kutsuttu Ukko-kokoksi. Piikkimäisen kapea ja korkea juhannuskokko säärikokko eli tornikokko on tunnettu vain Karjalankannaksella, tosin Alpeilla on poltettu samantapaisia juhannuskokkoja.
Kokkotulien eräs alkuperäinen tarkoitus on ollut pitää pahat henget loitolla. Henkiä on peloteltu myös meluamalla. Vastaavia tulia on poltettu myös talvipäivänseisauksen aikoihin. Ilmeisesti uskottiin, että näinä taianomaisina aikoina, kun auringon liike näyttää pysähtyvän vähäksi aikaa ääripäähänsä, tulevat henkiolennot levottomiksi ja lähtevät liikkeelle.
Venäjällä on joskus juhannuksena tavattu laittaa palava kärrynpyörä vierimään rinnettä alas. Latviassa on poltettu juhannusyönä mäkien päällä Jāņi-tulia. Jāņi-tulessa poltetaan paaluun kiinnitetty, tervattu kärrynpyörä. Pyöriä polttamalla on symboloitu vuodenkiertoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juhannuskokko Wikimedia Commonsissa