stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
L’amore è femmina (kappale)

|  L'amore è femmina |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Nina Zilli
Levy-yhtiö:  Warner Music Italy
Tyylilaji:  pop
Säveltäjä(t):  Nina Zilli Christian Rabb Kristoffer Sjökvist Frida Molander Charlie Mason
Sanoittaja(t):  Nina Zilli Christian Rabb Kristoffer Sjökvist Frida Molander Charlie Mason
Euroviisutiedot
Vuosi:  2012
Maa:  Italia
Kieli:  englanti, italia
Sijoitus:  9.
Pisteet:  101
Sanat:  sanoitus
L’amore è femmina (Out of Love) on Nina Zillin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Azerbaidžanin Bakussa.
Koska Italia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta sijalle 9. 101 pisteellä.
Luis Paulo Supi

| Luis Paulo Supi |
| --- | --- |
 Luis Paulo Supi vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1996 (ikä 28) Catanduva, São Paulo, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari (2018)
Elo-luku:  2612 (lokakuu 2022)
Korkein Elo:  2612 (syyskuu 2022)
Luis Paulo Supi (s. 25. kesäkuuta 1996 Catanduva, São Paulo) on brasilialainen shakin suurmestari. Supin vahvuusluku on 2612, jolla hän on Brasilian vahvin aktiivipelaaja ja maailmanlistan sijalla 179.
Ura

Supi pelasi ensimmäiset Elo-kelpoiset turnauspelinsä heinäkuussa 2007. Tammikuussa 2013 hän ylitti vahvuusluvun 2300 ja saavutti samana vuonna sekä FIDE-mestarin että kansainvälisen mestarin arvonimet.
Toukokuussa 2015 Internet Chess Clubin pikapeliturnauksessa yhdysvaltalainen suurmestari Hikaru Nakamura syytti Supia huijaamisesta, kun hän oli voittanut Nakamuran. Sivuston ylläpito hyväksyi Nakamuran syytteen ja sulki Supin ulos turnauksesta.
Supi voitti vuonna 2016 Pan-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskisat. Kun hän ja perulainen Kevin Joel Cori Quispe päätyivät kumpikin 8/9-pisteeseen, voittaja ratkesi tiebreak-pisteillä joita Supilla oli viisi enemmän.
Supi saavutti huhtikuussa 2018 suurmestarin arvonimen. Hän pelasi samana vuonna shakkiolympialaisissa Brasilian kolmoslaudalla tuloksella 6,5/10.
Toukokuussa 2020 Supi voitti Chess.comin pikapelissä silloisen maailmanmestarin Magnus Carlsenin. 18 siirtoa kestänyt peli päättyi Carlsenin luovutukseen, kun Supi uhrasi kuningattarensa tehdäkseen shakkimatin. Chess.com lisäsi pelin unohtumattomien pelien listaukseensa.
Supi voitti vuonna 2021 Brasilian mestaruuden. Heinäkuussa 2022 hän ylitti ensimmäistä kertaa vahvuusluvun 2600.
Aiheesta muualla

Luis Paulo Supi ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
M/S Jupiter

| M/S Jupiter |
| --- | --- |

Tyyppi:  matkustaja-autolautta
IMO-numero:  7360186
Aiemmat nimet:  Wellamo 1975–1981 Dana Gloria 1981–1984 Svea Corona 1984–1985 Dana Gloria 1985–1989 King of Scandinavia 1989–1994 Color Viking 1994–1998 
Omistaja:  Royal Group Ltd, Singapore
Aiemmat omistajat:  Suomen Höyrylaiva osakeyhtiö 1975–1981 DFDS AS, Esbjerg, Tanska 1981–1994 Color Line AS, Bergen, Norja 1994–1998 Fjord Line AS, Bergen, Norja 1998–2005 M/S Jupiter DA, Tromsö, Norja 2005–2006 tuntematon, Singapore 2006–2007 
Rakennustelakka:  Dubigeon-Normandie SA Prairie au Hoc, Nantes, Ranska
Rakennusnumero:  142
Kölinlasku:  23. huhtikuuta 1974
Vesillelasku:  15. syyskuuta 1974
Luovutettu:  9. heinäkuuta 1975
Status:  Upposi Quy Nhơnin vesillä marraskuun alussa 2017
Tekniset tiedot
Pituus:  153,12 m uudistettuna: 175,30 m
Leveys:  22,04 m
Syväys:  5,80 m uudistettuna: 5,86 m
Bruttovetoisuus:  12 358 brt uudistettuna: 20 581 brt
Koneisto:  4 × Pielstick 12 PC2-2V-400 -dieselmoottori
Koneteho:  17 660 kW
Nopeus:  21,0 kn
Hyttipaikkoja:  799 uudistettuna: 1 175 uudistettuna: 1 122
Matkustajia:  1 200 uudistettuna: 1 300 uudistettuna: 1 200
Autokapasiteetti:  240 uudistettuna: 285 uudistettuna: 320
Sisaralukset:  M/S Svea Corona ja M/S Bore Star
Lähteet:  
M/S Jupiter (ent. Wellamo) oli vuonna 1975 Ranskassa Dubigeon-Normandien telakalla valmistunut autolautta, joka tilattiin Silja Linen osakasvarustamolle Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma-reitille yhdessä lähes samaan aikaan valmistuneen Rederi AB Svean M/S Svea Coronan kanssa. Wellamo palveli tällä reitillä aina vuoteen 1981, jolloin Finlandia korvasi sen.  Alus kastettiin Jupiteriksi 1. joulukuuta 1998. Jupiter upposi Damrey-myrskyssä marraskuun alussa 2017 Quy Nhơnin vesillä.
Luettelo Oikeuden Puolustajien tunnetuimmista vihollisista

Tämä on luettelo supersankariryhmä Oikeuden Puolustajien tunnetuimmista vihollisista.
Aivomyrsky
Amazo
Amos Fortune
Anti-Monitor
Asmodel
Avain
Barbatos
Blockbuster
Chemo
Darkseid
David Graves
Deadshot
Deathstroke
DeSaad
Despero
Doctor Destiny
Eclipso
Felix Faust
Floroninen Mies
Gamemnae
Gepardi
Giganta
Gorilla Grodd
Granny Goodness
Hai
Herrasmiesaave
Imperiex
Insomnia
Jokeri
Jääkuningatar
Kapteeni Bumerangi
Kanjar Ro
Kenraali
King Kull
Kirke
Kissanainen
Kobra
Klarion the Witch Boy
Kronos
Kuningatarmehiläinen
Lelumies
Lex Luthor
Libra
Linnunpelätin
Magog
Mammutti
Manchester Black
Materiamestari
Maxwell Lord
Merimestari
Merlyn
Mokkasiinikäärme
Mongul
Morgaine le Fey
Musta Rausku
Nebula Man
Nekron
Neron
Pakkasherra
Paragon
Parallax
Peilimestari
Perpetua
Pingviini
Professori Ivo
Prometheus
Psimon
Psyko-Piraatti
Rama Khan
Ra’s al Ghul
Royal Flush Gang
Savikasvo
Satukuningatar
Solaris
Solomon Grundy
Starro
T.O.Morrow
Tohtori Diehard
Tohtori Mahdoton
Tohtori Sivana
Tohtori Valo
Tuomiopäivä
Tähdenmurtaja
Tähtisafiiri
Ultra-Humaniitti
Vandal Savage
Johann Ludwig Burckhardt

J. L. Burckhardt muslimiasussaan. Taustalla näkymä Petrasta (Al Khazna).
Johann Ludwig Burckhardt (24. marraskuuta 1784 – 15. lokakuuta 1817) oli sveitsiläinen orientalisti (itämaiden tuntija) ja tutkimusmatkailija. Burckhardt syntyi Lausannessa ja opiskeli Leipzigissa ja Göttingenissä, sekä Cambridgessa. Laajat tutkimusmatkansa hän teki Ison-Britannian alaisuudessa toimineen seuran African Associationin nimissä. Anglosaksisissa maissa hänet tunnetaan etunimillä John Lewis. Burckhardt itse käytti nimestään ranskalaista muotoa Jean Louis. Hän kuoli Egyptissä saamatta päätökseen suurta tehtäväänsä, Afrikan sisäosien tutkimusta.
Nuoruus

Johann Ludwig Burckhardt syntyi arvostettuun sukuun, joka tunnettiin lisänimellä von Kirschgarten kotitilan sijainnin mukaan. Isällä eversti Johann Rudolfilla oli suuri kartano Baselissa, mutta Johann Ludwig syntyi Lausannessa perheen kahdeksantena lapsena. Vaikka hän olikin saanut parhaat mahdolliset lähtökohdat, joutui perhe kuitenkin suuriin vaikeuksiin Ranskan vallankumouksessa, sillä isää syytettiin sillanpääaseman luovuttamisesta itävaltalaisille Hüningenin piirityksessä 1796–1797. Isä vapautettiin sittemmin selvien todisteiden nojalla, mutta hän oli menettänyt luottamuksensa tasavaltalaisiin ja hakeutui englantilaisten palvelukseen. Johann Ludwig päätti itsekin olla alistumatta milloinkaan ranskalaisten alaisuuteen.
Vuonna 1800 kuusitoistavuotias Johann Ludwig lähetettiin kouluun Leipzigiin, josta siirtyi neljän vuoden jälkeen Göttingeniin. 1805 hän palasi kotiseudulleen Baseliin, mutta ei löytänyt virkaa sellaiselta taholta, joka ei olisi ollut sidoksissa Ranskaan, joten hän hylkäsi tarjotun diplomaattiuran ja siirtyi sen sijaan Englantiin, jossa toivoi voivansa astua kruunun palvelukseen. Johann Ludwig matkusti Lontooseen heinäkuussa 1806 mukanaan hyvät suosituskirjeet opettajaltaan professori Blumenbachilta Göttingenin yliopistosta, joista yksi oli osoitettu Sir Joseph Banksille, joka oli kuninkaallisen seuran puheenjohtaja ja vanha puuhamies Afrikan asioiden seurassa (African Association, täydelliseltä nimeltään Association for Promoting the Discovery of the Interior Parts of Africa, per. 1788). Saatuaan kuulla, että seura oli varustamassa retkikuntaa tutkimaan läntisen Afrikan sisäosia, Burckhardt haki paikkaa seurassa ja tuli hyväksytyksi.
Syyria

Burckhardtin suurin haave oli löytää Nigerjoen lähde Afrikassa. Valmistautuessaan retkikuntaan hän matkusti Levanttiin tarkoituksenaan hankkia arabian kielen taito, koska hän arveli muslimiksi tekeytymällä pääsevänsä paikkoihin, joissa ei ollut nähty eurooppalaisia aiemmin. Ennen lähtöään Burckhardt otti arabian kursseja Cambridgen yliopistossa. Hän lähti matkaan Englannista 1809 ja saapui Maltan kautta Syyrian Aleppoon, jossa opiskeli islamilaista lakia ja lujitti arabian taitoaan. Burckhardt pukeutui muslimiksi ja otti arabinimen  Ibrahim Ibn Abdullah. Hänen kääntymisensä islamin uskoon saattoi hyvinkin olla aitoa. Vietettyään Lähi-idässä kaksi vuotta Burckhardt omaksui arabian lähestulkoon täydellisesti ja hankki niin vakuuttavan tiedon islamista, että hänen omaksumansa peitetarina meni täydestä kaikkialla, missä hän sattui matkustamaan.
Syyriassa ollessaan Burckhardt tutustui Palmyran raunioihin ja Libanoniin. Nykyisen Jordanian alueella matkustellessaan hän löysi aikansa eurooppalaisille tuntemattoman Petran kalliokaupungin 1812 , mutta tämä saavutus ei tyydyttänyt hänen kunnianhimoaan.
Egypti

Burckhardt ei ollut vieläkään hylännyt toivettaan päästä Nigerin alkulähteille. Tätä varten hän matkusti Kairoon Egyptiin, jossa ollessaan teki matkan Assuaniin. 1813 hän kertoi muistiinpanoissaan löytäneensä läheltä Sudanin rajaa suuren hiekkaan hautautuneen temppelin, jota kutsuttiin nimellä Abu Simbel. Samalla matkalla Burckhardt ylitti Punaisenmeren ja teki pyhiinvaellusmatkan  muslimien pyhiin kaupunkeihin Mekkaan ja Medinaan.
Kuolema

Burckhardt palasi Kairoon 1815 tarkoituksenaan liittyä karavaaniin, joka oli lähdössä Fezzaniin Libyaan, ja sieltä Timbuktuun. Hän lepäsi ensin Arabian niemimaan matkojen rasituksista, mutta Libyan saattueen lähdön viivästyttyä jälleen hän sillä välin matkusti Siinaihin keväällä 1816 kiiveten Siinaivuoren huipulle ja kävi Siinain erämaan Pyhän Katariinan luostarissa.  Pian tämän viimeiseksi osoittautuneen retken jälkeen Burckhardt sairastui punatautiin ja kuoli Kairossa 15. lokakuuta 1817 saamatta varsinaista tehtäväänsä, Afrikan sisäosien tutkimusta, alkua pidemmälle.
Burckhardt lahjoitti testamentissaan keräämänsä satoja niteitä käsittävän itämaisten käsikirjoitusten kokoelman Cambridgen yliopistolle. Hänen laajat, tarkkanäköiset ja yksityiskohtaiset muistiinpanonsa eivät nekään joutuneet kadoksiin, eivätkä jääneet hyödyttömiksi, sillä hän oli kaikkien vuosien aikana lähettänyt säännöllisesti raportteja Englantiin, jossa Afrikan asioiden seura julkaisi ne postuumisti. Burckhardtin kirjoitukset olivat ensimmäisiä ensi käden tieteellisiä huomioita arabikulttuurista ja -kielestä, ja niiden sisältämän etnografisen tiedon arvo on nykyään tunnustettu arabimaita myöten. Hänen muistiinpanonsa innoittivat myöhempiä matkaajia seuraamaan hänen jalanjälkiään, kuten Tuhannen ja yhden yön kääntäjää Richard Francis Burtonia ja suomalaista Georg August Wallinia.
Teokset

Travels in Nubia (1819)
Travels in Syria and the Holyland (1822)
Travels in Arabia (1829)
Notes on the Bedouins and the Wahabys (1830)
Arabic proverbs (1831)
Aiheesta muualla

Burckhardtin muistiinpanoja Gutenberg-projektissa
Travels in Nubia (Arkistoitu – Internet Archive)
Travels in Syria and the Holy Land
Travels in Arabia
The University of Adelaide Library: John Lewis Burckhardt (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
MARRS

| M|A|R|R|S |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1987–1987
Tyylilaji:  elektroninen musiikki, house
Kotipaikka:  Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Entiset jäsenet:  Alex Ayuli Rudy Tambala Steven Young Martyn Young Chris ”C.J.” Mackintosh Dave Dorrell
Levy-yhtiö:  4AD (Britannia) 4th & B’way / Island (Yhdysvallat)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
M|A|R|R|S oli brittiläinen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye tuli kuuluisaksi vuonna 1987 julkaistuaan ”Pump Up the Volume” -kappaleensa. Single nousi listaykköseksi useissa maissa. Suomessa kappale tuli tunnetuksi myös Pulttibois-sketsisarjan tunnuskappaleena vuosina 1990–1991.
Lyyra

Lyyra tai Lyra voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
lyyra, kielisoitin
Lyyra, tähdistö
Lyyra, opiskelijakortti
ylioppilaslyyra, rintaan, ylioppilaslakkiin ja tohtorinhattuun kiinnitettävä koru
äidinlyyra, kunnianosoitus äidille ylioppilaaksi valmistuneen lapsensa kasvattamisesta
Lyyra, naisen nimi. (ei kalenterissa)
Lyyra, entinen elokuvateatteri Helsingissä
Lyyra, rakennuskokonaisuus Helsingissä.
HMS Lyra (1910), brittiläinen sotalaiva
Akademiska Damkören Lyran, suomalainen kuoro
Lyra, puheen pakkaamiseen tarkoitettu koodekki
Líra eli Lýra, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa
Sukunimenä

Alexander Wilhelm Lyra (1834–1904), suomalainen pappi ja valtiopäivämies
Carlos Lyra (1933–2023), brasilialainen muusikko
Henrik Lyra (1738–1775), suomalainen kappalainen ja runoilija
Henrik Lyra (1802–1875), suomalainen kenraalimajuri
Markus Lyra (1945–2024), suomalainen diplomaatti
Nicholas de Lyra (1270–1349), ranskalainen teologi, fransiskaani ja eksegeetikko
Kuvitteellisia henkilöitä

Lyra, hahmo Fullmetal Alchemist -animesarjassa.
Lyra Belacqua, päähenkilö Philip Pullmanin fantasiatrilogiassa Universumien tomu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lyyra”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lyyli Visanti

Lyyli Visanti vuonna 1941.
Lyyli Johanna Visanti (o.s. Myntti; 9. toukokuuta 1893 Vaasa – 15. syyskuuta 1971) oli suomalainen taidemaalari.
Lyyli Visannin vanhemmat olivat tehtailija Juho Myntti ja Maria Nissilä. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1938 ja 1947 sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1956.  Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä naistaiteilijoiden näyttelyissä Berliinissä 1943 ja Tukholmassa 1948.
Lyyli Visanti oli naimisissa vuodesta 1918 arkkitehti, kuvataiteilija Matti Visannin kanssa. Lyyli Visannin veli oli taidemaalari Eemu Myntti.
Teoksia

Saviruukku, öljymaalaus. 1937
Afrikan satoa, öljymaalaus. 1938
Kukka-aihe, pastelli.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia: Lyyli Visanti.
MASA-oireyhtymä

MASA-oireyhtymä on X-kromosomissa sijaitsevan L1CAM-geenin mutaatiosta johtuva eli L1-oireyhtymiin kuuluva synnynnäinen oireyhtymä. Sen nimi tulee englannin kielen sanojen mental retardation, afasia, shuffling gait, adducted thumbs lyhenteestä. Nämä sanat viittaavat oireyhtymän pääpiirteisiin eli kehitysvammaan, afasiaan, laahustavaan kävelyyn ja peukalon taittumiseen kämmentä vasten. Oirekuva kuitenkin vaihtelee yksilöllisesti.
MASA-oireyhtymästä kärsivillä voi olla hydrokefalus, joka voidaan havaita jo raskauden aikaisissa tutkimuksissa. Lisäksi aivokammiot voivat olla lievästi tai kohtalaisesti laajentuneet. Peukaloiden kämmentä vasten taittumisen syyksi on katsottu eräiden lihasten kehittymättömyys. MASA-oireyhtymästä kärsivillä esiintyy sekä puheen että motoristen taitojen kehitysviiveitä. Oireyhtymään liittyvä kehitysvamma on usein vaikeusasteeltaan lievä tai kohtalainen. Myös epilepsiakohtauksia on esiintynyt osalla sairastuneista. Puheen ja motoristen taitojen heikentynyt omaksuminen voi liittyä hypotoniaan, joka muuttuu ajan mittaan spastisuudeksi. Oireyhtymälle ominainen laahustava kävelytyyli johtuukin alaraajojen vähentyneestä lihasvoimasta. Lisäksi oireyhtymän yhteydessä on esiintynyt aivokurkiaisen puuttumista, pienikokoisuutta ja vaikeaa lordoosia.
MASA-oireyhtymä ilmenee lähinnä miespuolisilla. Sen aiheuttavaa mutaatiota kantavista naisista noin viidellä prosentilla ilmenee oireita, yleensä lievinä. MASA-oireyhtymä periytyy X-kromosomissa, mutta sen taustalla voi myös olla de novo -mutaatio. MASA-oireyhtymän esiintyvyydeksi on arvioitu 1/25 000 – 1/60 000. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat muut L1-oireyhtymäkirjon tilat eli HSAS-oireyhtymä ja X-kromosomiin kytkeytynyt aivokurkiaisen synnynnäinen puuttuminen. Lisäksi erotusdiagnostiikassa saatetaan tarkastella Renpenningin oireyhtymää, Fragile-X-oireyhtymää, Allan–Herndon–Dudleyn oireyhtymää, Sutherland–Haanin oireyhtymää, Juberg–Marsidin oireyhtymää ja Angelmanin oireyhtymää. MASA-oireyhtymä vaatii moniammatillista hoitoa. Ennuste riippuu mutaation laadusta. Jos mutaatiosta seuraa geenituotteen toimimattomuus tai täydellinen puutos hermosoluissa, oirekuva on vaikea. Tällaisen mutaation aiheuttamasta MASA-oireyhtymästä kärsivistä lapsista arviolta puolet kuolee kolmen vuoden ikään mennessä. Jos geenituotteen toiminta on vain lievästi heikentynyt, arvioidaan miltei 90 %:n oireyhtymästä kärsivistä lapsista saavuttavan kolmen vuoden iän. Lievän oirekuvan kanssa on mahdollista saavuttaa aikuisikä. Josette W. Bianchine ja Royce C. Lewis kuvasivat vuonna 1974 MASA-oireyhtymän, josta on aiemmin käytetty myös nimeä CRASH-oireyhtymä.
John Muafangejo

John Ndevasia Muafangejo (5. lokakuuta 1943 Etunda lo Nghadi, Angola – 27. marraskuuta 1987 Katutura, Windhoek) oli namibialainen taiteilija, joka saavutti kansainvälistä kuuluisuutta etenkin puupiirrosten tekijänä. Hän teki myös linoleikkauksia ja etsauksia.
Elämä

Muafangejo kuului kwanyama-heimoon, joka asuttaa pohjoista Namibiaa ja eteläistä Angolaa. Lapsena hän paimensi paljasjaloin karjaa. Vuonna 1955 hänen isänsä kuoli, jättäen jälkeensä kahdeksan vaimoa, joista yksi oli Muafangejon äiti. Äiti kääntyi kristinuskoon ja muutti seuraavana vuonna Namibian puolelle Epingan lähetysasemalle. Vuonna 1957 John seurasi häntä sinne, ja ryhtyi käymään lähetysaseman koulua.
20-vuotiaana Muafangejo siirtyi Holy Crossin lähetyskouluun Onamunhamassa, ja sitten edelleen St Maryn kouluun Odibossa, missä hän oli vuoteen 1967 saakka. Siellä amerikkalainen lähetystyöntekijä C. S. Mallory rohkaisi häntä taiteilijan uralle ja auttoi häntä hakemaan Rorke's Drift Art and Craft Centre –nimiseen kouluun Rorke's Driftissä,  Etelä-Afrikan Natalissa. Rorke's Drift Art and Craft Centren olivat perustaneet vuonna 1862 ruotsalaiset Ulla ja Peder Gowenius, ja sillä oli ollut merkittävä rooli Etelä-Afrikan taiteen kehityksessä 1900-luvun jälkipuoliskolla. Rorke's Driftissä Muafangejo tutustui erilaisiin taiteen tekniikkoihin kuten kutomiseen, puunveistoon, maalaustaiteeseen ja savenvalantaan. Eräs hänen opettajistaan oli Azaria Mbatha (s. 1941). Muafangejo kunnostautui erityisesti etsauksessa ja linoleikkauksissa.
Vuonna 1968 hän koki hermoromahduksen ja joutui sairaalahoitoon Madadeni-nimiseen sairaalaan Newcastlessa masennuksen vuoksi. Päästyään pois sairaalasta hän suoritti tutkintonsa loppuun Rorke's Driftissä vuonna 1969. Vuosina 1970–74 hän työskenteli opettajan Odibon lähetysaseman koulussa. Vuonna 1974 hän sai taiteilijaresidenssin Rorke's Driftissä. Vuonna 1975 hän palasi takaisin Odiboon, mutta muutti vuonna 1977 Windhoekiin. Vuosina 1986–1987 hän rakensi sinne itselleen talon Katuturan kaupunginosaan. 27.11.1987 hän kuoli äkilliseen sydäninfarktiin Windhoekissa.
Teokset

John Muafangejoa pidettiin maansa tärkeimpänä taiteilijana. Etenkin hänen linoleikkauksensa ovat voimakkaita kuvauksia hänen kansansa jäsenistä ja heidän historiansa tapahtumista. Niissä hän kuvaa pelkällä mustalla ja valkoisella myös maisemia ja eläimiä, joita Namibian eurooppalaisperäiset taiteilijat kuvaavat värein.
Usein Muafangejon töissä on sekä kuvia että tekstiä, ja niissähän kertoo kwanyamalaisten historiasta ja kulttuurista. Hän ei itse saanut nähdä Namibian itsenäisyyttä, mutta taistelu sen puolesta muodostaa taustan hänen taiteelleen.
Muafangejon tuotanto käsittää vain noin 260 eri linoleikkausta sekä muutamia kudottuja töitä. Namibian kansallisgalleriassa (National Art Gallery of Namibia) Windhoekissa on kolme hänelle omistettua huonetta.
Näyttelyt (valikoima)

1969 Contemporary African Art Exhibition, Camden Arts Centre, London
1972 São Paolo Biennale
1975 Arts Centre, Durban (yksityisnäyttely)
1976 Black South Africa: Graphic Art, Brooklyn Museum, New York
1987 Black Art — John Muafangejo and Peter Clarke, IFA Gallery, Bonn
1988 National Arts Festival, Grahamstown (retrospektiivi)
2002 Life is ver interesting. Annantalon taidekeskus, Helsinki.
Kirjallisuutta

Bruce Arnott: John Muafangejo: linocuts, woodcuts and etchings. Linocuts, woodcuts and etchings. Struik, Cape Town/Johannesburg. 1977.
Theo Sundermeier: Hope for Namibia: linocuts by John Ndevasia Muafangejo. Luther-Verlag, Bielefeld 1991.
Orde Levinson: I was loneliness. The complete graphic works of John Muafangejo: a catalog raisonné 1968-1987. Struik Winchester, Cape Town 1992.
Orde Levinson: The African Dream. Visions of love and sorrow: the Art of John Muafangejo. Thames and Hudson, London 1992.
Brenda Danilowitz: John Muafangejo picturing history. In: African arts. vol. 26, no. 2 (1993) pp 46-57, 92-94.
John N. Muafangejo (1943–1987): linocuts from the collection of the National Art Gallery of Namibia: Forum for Cultural Exchange, Institute for Foreign Cultural Relations, Stuttgart, 26 January to 27 March 1994. catalog, text: Annaleen one. Stuttgart, 1994.
Karhunen, Eila & Lehtonen, Pirjo (toim):  John Muafangejo : Viimeisten töiden Namibia. Helsinki: Annantalon taidekeskus, 2002.
Matti Kuusi (toim.): Mustan Afrikan viisautta . Kuvat: John Muafangejo. WSOY, 1979.
Aiheesta muualla

John Muafangejo -säätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
L’amico Fritz

Pianopartituurin kansilehti vuodelta 1891.
L’amico Fritz on Pietro Mascagnin (1863–1945) säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Se sai kantaesityksensä Roomassa 31. lokakuuta 1891. Gustav Mahler johti oopperan esityksen Hampurissa 16. tammikuuta 1892.
L’amico Fritzin libretisti oli P. Suardon alias Nicola Daspuro. Italiankielinen libretto pohjautuu Émile Erckmannin ja Alexandre Chatrianin romaaniin L’ami Fritz (1864). L’amico Fritz on Mascagnin tunnetuimpia teoksia, mutta ei yhtä usein kuultu kuin sitä edeltänyt ooppera, verismin merkkiteos Cavalleria rusticana (1890).
Cavalleria rusticanasta poiketen L’amico Fritz on koominen ooppera.
Henkilöt

Fritz Kobus (tenori)
Suzel (sopraano)
Beppe (mezzosopraano)
Federico (tenori)
Hanezò (basso)
David (baritoni)
Caterina (sopraano)
M/S Johanna Thordén

M/S Johanna Thordén oli suomalainen, Gustaf Thordénin varustamon omistama rahtilaiva, joka ajoi karille ja upposi 12. tammikuuta 1937 Pentlandinsalmessa Skotlannin ja Orkney-saarten välissä Swonan saaren edustalla ollessaan paluumatkalla New Yorkista Göteborgiin. Laivalla oli yhteensä 38 henkeä, matkustajat mukaan lukien. Heistä kahdeksan selvisi hengissä. Myös laivan 55-vuotias kapteeni Lahja Simola hukkui. Laivan kuparilastin nosti vuonna 1969 sukeltaja Keith Jessop.
M/S Johanna Thordén oli rakennettu 1936 Öresundsvarvetin telakalla Landskronassa. Laivan pituus oli 110,41 metriä, leveys 15,55 metriä ja syväys 5,12 metriä. Laivassa oli kaksi Burmeister & Wain -dieselmoottoria, joiden teho oli 4 250 hevosvoimaa. Laiva luovutettiin 21. marraskuuta 1936 tilaajalle kulosaarelaiselle Gustaf Thordénin Ab Finska Nordamerika Linjen -varustamolle.
Neitsytmatkallaan ollut M/S Johanna Thordén ajoi karille Swonan saaren luona usvassa ja voimakkaassa luoteismyrskyssä. Pian sen jälkeen, kun 21 miehistön jäsentä sekä matkustajina olleet kaksi naista lapsineen olivat poistuneet laivalta pelastusveneellä, laiva katkesi kahtia. Tuntia myöhemmin jäljellä olleet 13 miestä pääsivät pois laivan toisella pelastusveneellä. Myrsky ajoi tämän veneen South Ronalsayn Newark Bay -lahteen, jossa vene kaatui ja viisi miestä hukkui. Muut veneessä olleet kahdeksan miestä pelastettiin rannalta. Ensimmäinen pelastusvene ajautui rantaan Deernessin luona seuraavana päivänä mukanaan kolme kuollutta. Myöhemmin lisää vainajia ajautui läheisten saarien rannoille. Kaikki muut löydetyt vainajat lähetettiin Suomeen, mutta kolme tunnistamatonta merimiestä haudattiin South Ronaldsayn hautausmaalle. Laivan hylystä oli myrskyn laannuttua näkyvillä enää keulaosa ja etumasto, sillä takaosa oli uponnut laivan katkettua.
Kapteeni Lahja Simolan muistopatsas paljastettiin 30. kesäkuuta 1937 Helsingin uudella hautausmaalla.