stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Douglas (suku)

Douglasin jaarlien vaakuna
Douglas on kuuluisa skotlantilainen ylimyssuku, jolla on tärkeä merkitys Skotlannin historiassa, etenkin sen suhteissa Englantiin. Sillä oli maatiluksia kummallakin puolen Englannin ja Skotlannin välistä rajaa, jonka vuoksi sen jäsenillä oli johtoasema rajariidoissa keskiajan lopulla.
Suvussa on useita aatelisarvoja.
James Douglas, Mortonin jaarli (n. 1520-81) oli Maria Stuartin aikana Skotlannin johtavia miehiä. Hänet nimitettiin 1563 Skotlannin kansleriksi, hän oli uskonpuhdistuksen innokas suosija ja John Knoxin ystävä. Douglas oli sen salaliiton toimeenpanija, jonka kautta Maria Stuartin suosikki Rizzio murhattiin (1566). Darnleyn murhan jälkeen, jonka suunnittelusta hän näyttää tienneen, hän vangitutti Maria Stuartin (1567) ja johti hallitusta sen jälkeen vuoteen 1579, jolloin hänet pantiin syytteeseen osallisuudesta Darnleyn murhaan ja mestattiin (1581).
Kreivi Robert Douglasista polveutuva suvun haara on otettu vuonna 1654 Ruotsin ritarihuoneelle kreivillisenä sukuna nr 19.
Devonshiren herttua

Devonshiren herttuan vaakuna
Devonshiren herttua, Cavendishin suvussa oleva jaarlin, ja sittemmin herttuan arvo Englannissa.
William Cavendish (Devonshiren 1. jaarli) (k. 1626), brittiläinen poliitikko
William Cavendish (Devonshiren 2. jaarli) (1591–1628), brittiläinen poliitikko
William Cavendish (1720–1764), Devonshiren 4. herttua, brittiläinen poliitikko, pääministeri 1756–1757
William Cavendish (Devonshiren 5. herttua) (1748–1811), brittiläinen aatelismies ja whig-poliitikko
William Cavendish (Devonshiren 6. herttua), (1790–1858) brittiläinen aatelismies ja whig-poliitikko
Spencer Compton Cavendish, Devonshiren 8. herttua (1833-1908), brittiläinen poliitikko
Victor Cavendish (Devonshiren 9. herttua), (1868–1938), Kanadan kenraalikuvernööri 1916–1921
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Devonshiren herttua Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat
Marco Asensio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marco Asensio Willemsen
Syntymäaika: 21. tammikuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Palma, Espanja
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Paris Saint-Germain
Pelinumero: 11
Junioriseurat
2006–2013: Mallorca
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | Mallorca B | 14 | (3) |
| 2013–2015 | Mallorca | 37 | (4) |
| 2015–2023 | Real Madrid | 191 | (37) |
| 2015 | → Mallorca (laina) | 19 | (3) |
| 2015–2016 | → Espanyol (laina) | 34 | (4) |
| 2023– | Paris Saint-Germain | 22 | (5) |
Maajoukkue
| 2014–2015 | Espanja U19 | 11 | (8) |
| 2015–2017 | Espanja U21 | 18 | (7) |
| 2021 | Espanja U23 | 7 | (1) |
| 2016– | Espanja | 38 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. syyskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. syyskuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | Jalkapallo |  |
Marco Asensio Willemsen (s. 21. tammikuuta 1996 Palma de Mallorca, Mallorca, Baleaarit) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaista Paris Saint-Germainia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitalinkki.
Real Madridin kokoonpanossa Asensio onnistui maalinteossa jokaisessa debyytissä kaikissa kilpailuissa.
Maajoukkueura

Asensio on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2015, ja pelasi turnauksessa Espanjan kaikki viisi ottelua. Hän pelasi neljä ottelua Espanjan saadessa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017.
17. toukokuuta 2016 Asensio ja hänen joukkuetoverinsa Pau López saivat kutsun Espanjan maajoukkueeseen ystävyysotteluun Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. 29. toukokuuta 2016 pelatussa ottelussa Asensio pääsi tekemään ensiesiintymisensä myös aikuisten maajoukkueessa.
Asensio pelasi MM-kilpailuissa 2018 kolmessa ottelussa, näistä neljännesvälierässä Venäjää vastaan hän oli avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Kroatiaa vastaan saman vuoden syyskuussa. Hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa Espanjan saavuttaessa hopeaa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Välierässä Japania vastaan hän teki voittomaalin jatkoajalla. MM-kilpailuissa 2022 hän oli avauskokoonpanossa kolmessa ottelussa ja tuli kerran vaihdosta kentälle. Hän teki maalin avausottelussa Costa Ricaa vastaan.
Tilastot > Seurajoukkue

Päivitetty 28. joulukuuta 2022.
| Seura | Kausi | Sarja> Taso | Sarja> Ottelut | Sarja> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit | Muut> Ottelut | Muut> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mallorca B | 2013–14 | Tercera División | 14 | 3 | — | — | — | — | — | — | 14 | 3 |
| Mallorca | 2013–14 | Segunda División | 20 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | 20 | 1 |
| Mallorca | 2014–15 | Segunda División | 36 | 6 | 0 | 0 | — | — | — | — | 36 | 6 |
| Mallorca | Yhteensä | Yhteensä | 56 | 7 | 0 | 0 | — | — | — | — | 56 | 7 |
| Espanyol | 2015–16 | Primera División | 34 | 4 | 3 | 0 | — | — | — | — | 37 | 4 |
| Real Madrid | 2016–17 | Primera División | 23 | 3 | 6 | 3 | 8 | 3 | 1 | 1 | 38 | 10 |
| Real Madrid | 2017–18 | Primera División | 32 | 6 | 5 | 2 | 12 | 1 | 4 | 2 | 53 | 11 |
| Real Madrid | 2018–19 | Primera División | 30 | 1 | 5 | 3 | 7 | 2 | 2 | 0 | 44 | 6 |
| Real Madrid | 2019–20 | Primera División | 9 | 3 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 10 | 3 |
| Real Madrid | 2020–21 | Primera División | 35 | 5 | 1 | 11 | 2 | 1 | 0 | 48 | 7 |  |
| Real Madrid | 2021–22 | Primera División | 31 | 10 | 2 | 1 | 8 | 1 | 1 | 0 | 42 | 12 |
| Real Madrid | 2022–23 | Primera División | 9 | 1 | 0 | 0 | 6 | 2 | 0 | 0 | 15 | 3 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 169 | 29 | 19 | 9 | 53 | 11 | 9 | 3 | 250 | 52 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 273 | 43 | 22 | 9 | 53 | 11 | 9 | 3 | 357 | 66 |
1Muissa kilpailuissa on huomioitu FIFA Club World Cup, Supercopa de España ja UEFA Super Cup.
Saavutukset

Real Madrid :
Espanjan pääsarjamestaruus: 2016–2017, 2019–2020, 2021–2022
Espanjan supercup: 2017, 2019, 2021
Mestarien liiga: 2016–2017, 2017–2018, 2021–2022
Euroopan supercup: 2016, 2017, 2022
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2016, 2017, 2018
Aiheesta muualla

Marco Asension esittely Real Madridin kotisivustolla (espanjaksi)
Marco Asension tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Marco Asension tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Paris Saint-Germain – Ligue 1
1 Donnarumma |
2 Hakimi |
3 Kimpembe |
5 Marquinhos |
8 Fabián |
9 Ramos |
10 Dembélé |
11 Asensio |
14 Doué |
17 Vitinha |
19 Lee |
21 Hernández |
23 Kolo Muani |
24 Mayulu |
25 Mendes |
29 Barcola |
33 Zaïre-Emery |
35 Beraldo |
37 Škriniar |
39 Safonov |
42 Zague |
45 El Hannach |
49 Mbaye |
51 Pacho |
80 Tenas |
87 Neves |
Valmentaja Luis Enrique
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 De Gea |
2 Carvajal |
3 Piqué |
4 Nacho |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Saúl |
8 Koke |
9 Rodrigo |
10 Thiago |
11 Vázquez |
12 Odriozola |
13 Arrizabalaga |
14 Azpilicueta |
15 Ramos |
16 Monreal |
17 Aspas |
18 Alba |
19 Costa |
20 Asensio |
21 Silva |
22 Isco |
23 Reina |
Valmentaja Hierro
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Sánchez |
2 Azpilicueta |
3 García |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gavi |
10 Asensio |
11 F. Torres |
12 Williams |
13 Raya |
14 Balde |
15 Guillamón |
16 Rodri |
17 Pino |
18 Alba |
19 Soler |
20 Carvajal |
21 Olmo |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
25 Fati |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Teck

Teckin herttuan vaakuna
Teck on württembergiläinen, Englantiin siirtynyt aatelissuku, joka polveutuu Württembergin herttuan Aleksanterin ja kreivitär Hohensteinin avioliitosta. Heidän vanhin poikansa Franz (1837-1900) sai ensin ruhtinaan, ja sitten vuonna 1871 Teckin herttuan arvon. Hän meni 1866 naimisiin englantilaisen prinsessan Mary Adelaiden kanssa, jonka isä oli Cambridgen herttua Adolf.
Herttua Franzin ja Mary Adelaiden lapsia olivat mm:
Mary (1867-1953), Englannin kuningatar, Yrjö V:n puoliso
Alexander Cambridge (1874-1957), Athlonen ensimmäinen jaarli, Kanadan kenraalikuvernööri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teck Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Hu Jintao

| Hu Jintao> 胡锦涛 |
| --- | --- |
 Hu Jintao vuonna 2011 Cannesissa, Ranskassa
Kiinan kommunistisen puolueen pääsihteeri
 15. marraskuuta 2002 – 2012  
Edeltäjä:  Jiang Zemin
Seuraaja:  Xi Jinping
Kiinan kansantasavallan 6. presidentti
 15. maaliskuuta 2003 – 14. maaliskuuta 2013  
Pääministeri:  Wen Jiabao
Varapresidentti:  Zeng Qinghong Xi Jinping
Edeltäjä:  Jiang Zemin
Seuraaja:  Xi Jinping
Kiinan kansantasavallan keskussotilaskomission puheenjohtaja
 13. maaliskuuta 2005 – 2012  
Edeltäjä:  Jiang Zemin
Seuraaja:  Xi Jinping
Kiinan kansantasavallan varapresidentti
 15. maaliskuuta 1998 – 15. maaliskuuta 2003  
Edeltäjä:  Rong Yiren
Seuraaja:  Zeng Qinghong
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1942 (ikä 82) Jiangyan, Jiangsu, Kiina
Ammatti:  Hydrauliikkainsinööri
Puoliso:  Liu Yongqing
Tiedot
Puolue:  KKP
Uskonto:  Ateisti
 Nimikirjoitus
Hu Jintao (yksink.: 胡锦涛; perint.: 胡錦濤; pinyin: Hú Jǐntāo; Wade–Giles: Hu Chin-t'ao, s. 21. joulukuuta 1942 Jiangyan, Jiangsu, Kiina) on Kiinan entinen presidentti, kommunistisen puolueen pääsihteeri ja keskussotilaskomission puheenjohtaja.
Varhainen elämä

Hu on ammatiltaan hydrauliikkainsinööri. Hän on valmistunut Kiinan maineikkaasta Tsinghuan yliopistosta. Hun virallisen elämäkerran mukaan hänellä on valokuvamuisti. Merkittävää Hun urassa on hänen nopea nousunsa valtaan. Hänen tunnusmerkkejään ovat maltilliset mielipiteet, varovainen asenne sekä pyrkimys pidättäytyä loukkaamasta tai vieraannuttamasta vanhempia tukijoitaan. Vastoin kuin "Shanghain nurkkakunnan" jäsenet, Hu on toiminut suuremman osan urastaan Kiinan köyhemmillä läntisillä alueilla kuin taloudellisesti nopeammin kehittyneillä rannikkoseuduilla. Osin tämän vuoksi länsimaiset analyytikot eivät tienneet hänestä juuri mitään ennen hänen valtaannousuaan.
Poliittinen ura

Hän on ensimmäinen vallankumouksen jälkeen kommunistiseen puolueeseen liittynyt puoluejohtaja. Tiibetin autonomisen alueen puoluesihteerinä hän oli vastuussa vuoden 1989 alun poliittisessa iskussa, joka johti muutamien tiibetiläisten aktivistien kuolemaan. Hän toimi myös kulttuuritoiminnan liberalisoinnin edistämisen puolesta. Virkaan astuessaan Hu oli kommunistipuolueen seitsemänhenkisen politbyroovaliokunnan nuorin jäsen.
16. Kommunistisen puolueen keskuskomitean neljännessä täysistunnossa Jiang Zemin erosi Keskussotilaskomission puheenjohtajan paikaltaan, samalla vieden loppuun vallan siirtämisen nuoremmalle sukupolvelle.
Vierailullaan tammikuussa 2011 Yhdysvalloissa presidentti Obaman kutsusta Hu on Ylen uutisten mukaan sanonut, että Kiinalla on tekemistä ihmisoikeuksien suhteen, mutta kansalliset erovaisuudet on otettava huomioon ihmisoikeuskysymyksissä.
Yksityiselämä

Hun puoliso on Liu Yongqing, jonka hän tapasi Tsinghuan yliopistossa. Heillä on poika, Hu Haifeng sekä tytär, Hu Haiqing. Hu on myös ensimmäinen Kiinan kansantasavallan presidentti, joka ei käytä huomattavaa aksenttia mandariinikiinan kielessään.
Kunnianosoituksia

Kansallinen ansioritarikunta (Kolumbia, 1997)
José Martín ritarikunta (Kuuba, 2004)
Renessanssin ylin ritarikunta (Jordania, 2001)
Madagaskarin kansallinen ritarikunta (Madagaskar, 1999)
Pakistanin puolikuu (Pakistan, 2006)
Perun auringon ritarikunta (Peru, 2008)
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (Ukraina, 2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hu Jintao Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  IdRef
Lithovius

Lithovius on suomalainen suku, joka on alkuaan peräisin Kaarinan Littoisten kylästä. Sen kantaisä
Henricus Laurentii Lithovius tuli 1583 Limingan kirkkoherraksi. Hänen tiedetään allekirjoittaneen Upsalan kokouksen päätöksen 1593 ja hän kuoli 1615. Hänestä polveutuvat myöskin Ahlholm ja Hoffrén-suvut sekä naiskannalta myöhempi Toppelius-suku. Suvun jäsenistä seuraavat ovat tulleet tunnetuiksi kirjallisuusalalla:
Zacharias Lithovius (1672–1743), suomalainen pappi ja runoilija
Gustaf Lithou (1692–1753), suomalainen runoilija
Isaac Lithovius (1709–1788), Lapuan kirkkoherra, kirjailija
Skopolamiini

| --- | --- |


Skopolamiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(1R,2R,4S,5S,7S)-9-metyyli-3-oksa-9-atsatrisyklo[3.3.1.0(2,4)]non-7-yyli-(2S)-3-hydroksi-2-fenyylipropionaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 51-34-3
ATC-koodi: A04AD01
PubChem CID: 5184
DrugBank: DB00747
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H21NO4 
Moolimassa: 303,353 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Synonyymit: (–)-hyoskiini
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,313 g/cm3 g/cm³
Kiehumispiste: 460,3 °C 760 mmHg paineessa
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 10–50 % 
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 4,5 tuntia
Ekskreetio: 1 % virtsaan
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B2(AU) C(US) 
Reseptiluokitus:  ?-only(US) 
Antotapa: Useita
Skopolamiini eli (–)-hyoskiini (Suomessa kauppanimillä Scopoderm) on useissa koisokasveissa esiintyvä atropiinin kaltainen tropaanialkaloidi, joka toimii hermostossa muskariinireseptoria salpaavana antikolinerginä. Skopolamiinia käytetään lääkkeenä muun muassa matkapahoinvointiin ja värikalvontulehdukseen. Skopolamiini on atropiinin ohella toinen merkittävimmistä ns. belladonna-alkaloideista.
Skopolamiinia ja atropiinia sisältäviä kasveja käytetään myös päihteinä, koska niillä on rauhoittava ja hallusinogeeninen vaikutus. Tällaisia kasveja ovat muun muassa hulluruoho, hullukaali ja pasuunat.
Skopolamiini on tropiinihapon (C9H10O3) ja skopiinin (C8H13NO2) esteri, ja se eroaa atropiinista vain skopiinissa olevan epoksirakenteen suhteen. Skopolamiini esiintyy lääkkeissä usein bromidimuotonaan. Skopolamiinin leimahduspiste on 232,2 °C.
Metyyliskopolamiini ja butyyliskopolamiini ovat skopolamiinista kemiallisesti johdettuja kvartaarisia yhdisteitä, jotka pysyvät elimistön pH:ssa ionisoituneina, ja imeytyvät huonosti ruoansulatuskanavasta.
Käyttö ja vaikutukset

Skopolamiinilla on huomattavasti enemmän keskushermostovaikutuksia kuin atropiinilla, mikä johtuu todennäköisesti siitä, että se läpäisee veri-aivoesteen paremmin. Muuten skopolamiini ei eroa hermostovaikutuksiltaan atropiinista. Se imeytyy nopeasti ruoansulatuskanavasta, ja hyötyosuus on vajaa 30 %, mikä on kuitenkin pienempi kuin atropiinilla (50 %).
Matkapahoinvoinnissa esiintyvää oksentelua skopolamiini estää tehokkaasti jo pieninä annoksina (0,1–0,7 mg), joka aiheuttaa vain lieviä sivuvaikutuksia. 0,1 mg esti oksentamisen 75 % koehenkilöistä. Skopolamiinilaastarilla voidaan ehkäistä merisairautta pitkäaikaisesti. Laastaria käytetään myös psykiatrisessa hoidossa klotsapiini-lääkityksen yhteydessä kuolaamisen ehkäisemiseksi.
Skopolamiini aiheuttaa jo terapeuttisina annoksina väsymystä, pahoinvointia ja sekavuutta, jotka ovat antikolinergien tyypillisiä sivuvaikutuksia keskushermostossa. Skopolamiini erittyy äidinmaitoon ja läpäisee istukan.
Skopolamiinia käytetään värikalvontulehduksen hoitoon, sillä laajennetaan mustuainen. Sitä on myös pyritty käyttämään totuusseerumina.
Biosynteesi

Skopolamiinin biosynteesi eli muodostuminen kasveissa:
Aiheesta muualla

PubChem: Scopolamine (englanniksi)
DrugBank: Scopolamine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Scopolamine[vanhentunut linkki] (englanniksi)
ChemSpider: Scopolamine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Scopolamine (englanniksi)
ChemBlink: Scopolamine (englanniksi)
Liber Herbarum II: Skopolamiinia sisältäviä kasveja
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hyoscine (englanniksi)
Colombian Devil's Breath: dokumentti skopolamiinin käytöstä tyrmäysaseena (Arkistoitu – Internet Archive)
Skopolamiinista ehkä kauan kaivattu pikalääke masennukseen[vanhentunut linkki] Uutispalvelu Duodecim 30.10.2006.
Koisokasveihin kuuluvat skopoliat sisältävät skopolamiinia ja muita tropaanialkaloideja.
Tukholman raitiotieliikenne

Pikaraitiotie Tvärbanan
Spårväg City -raitiolinjan vaunu
Tukholman raitioliikenne alkoi Ruotsin pääkaupungissa vuonna 1877. Monet Tukholman raitiolinjat lakkautettiin vuonna 1967 oikeanpuoleiseen liikenteeseen siirtymisen yhteydessä. Tämä oli vain osasyy, raitioteiden katsottiin olevan vanhanaikaisia ja hitaita ja niiden katsottiin kilpailevan samasta katutilasta henkilöautojen kanssa, jotka taas nähtiin nykyaikaisena liikennemuotona. Myös samanaikaisesti voimakkaasti laajentunut Tukholman metroverkosto Tunnelbanan teki monet raitiolinjat tarpeettomiksi. Sittemmin suhtautuminen raitioliikenteeseen on Tukholmassa kääntynyt päinvastaiseksi, sillä nyt raitioteitä kehitetään jälleen voimakkaasti.
Alkuvaiheita

Stockholms Nya Spårvägsaktiebolag (SNS) aloitti raitioliikenteen hevosraitiovaunuilla 10. heinäkuuta 1877. Liikennöity alue rajoittui ensimmäiset kymmenen vuotta Slussenin pohjoispuoliselle alueelle kunnes Stockholms Södra Spårvägsaktiebolag (SSB) alkoi liikennöidä Tukholman eteläisissä osissa vuonna 1887. Sillä oli käytössään höyrykäyttöinen raitiovaunu vuosina 1887–1901. Sähköraitiovaunu oli saatu eteläiselle raitioverkostolle vuoden 1901 syksyllä. Ensimmäinen sähköraitiovaunu pohjoiselle verkostolle saatiin vuonna 1904. Liikenne hevosraitiovaunuilla päättyi Tukholmassa 10. helmikuuta 1905. Sähköistyksen myötä voitiin liikennöidä pitempiä linjoja ja reitit ulottuvat jo mm. Solnaan, Sundbybergiin ja Lidingöön.
Vuodesta 1915 lähtien liikenteestä huolehti AB Stockholms Spårvägar (SS). Vuonna 1917 SS otti haltuunsa koko Stockholms Nya Spårvägsaktiebolagin (SNS) reitistön ja 1918 Stockholms Södra Spårvägsaktiebolagin (SSB) reitit. Vaikka Tukholman eteläisen ja pohjoisen osan raitioverkostot olivat nyt saman yhtiön alaisuudessa, rataverkot eivät silti olleet toisiinsa yhteydessä kuin vasta vuodesta 1922 lähtien jolloin yhteys Slussenin kohdalla toteutettiin. Huhtikuun 1. päivä 1922 toteutettiin kaupungissa suuri reitistömuutos jossa linjat saivat myös uudet numerot. Useimmat linjat ajoivat sen jälkeen Slussenin kautta. Vuodesta 1941 alkaen linjaa 11 liikennöitiin johdinautoilla linjanumerolla 41 vuoteen 1964 saakka jolloin niiden käyttö Tukholmassa lopetettiin.
Vähittäinen lakkaaminen Tukholman metron laajetessa

1. lokakuuta 1933 avattiin uusi maanalainen raitiotietunneli Södertunneln Slussenilta Skanstulliin Södermalmin alitse. Södertunnelnia käyttivät raitiolinjat 8 ja 19. Vuodesta 1950 lähtien tunnelia ovat käyttäneet metrojunat ja juuri tästä tunneliosuudesta koko järjestelmä sai nimekseen Tunnelbana. Tukholman ensimmäinen metrolinja avattiin 1. lokakuuta 1950 ja se kulki Slussenin ja Hökarängenin välillä. Tästä syystä myös raitiolinja 19 ja bussilinjat 77 ja 79 lyhenivät Skanstulliin liityntälinjoiksi metrolinjalle. Raitiolinjasta 11 tuli osa Tunnelbanania kun linja Hötorgetilta Vällingbyhyn avattiin. Bussilinjan 79 liikenne lakkasi haaran Skärmarbrink–Hammarbyhöjden avauduttua ja se korvasi myös raitiolinjan. Bussilinja 64 alkoi kulkea Fruängenin ja Skanstullin välillä vuodesta 1964 Tukholman metron punaisen linjan avauduttua. Samalla myös raitiolinja 18 kulki Liljeholmenista Ekensbergiin, ja raitiolinjan 16 liikenne lakkasi. Koko raitioliikenteen loputtua Tunnelbananin punainen linja laajeni Östermalmstorgilta Ropsteniin. Lidingöbananin linjat 20 ja 21 säilyivät kuitenkin pikaraitiotielinjoina. Norra Lidingöbananin (20) liikenne loppui 1971, mutta Södra Lidingöbanan (21) on edelleen olemassa. Tukholman raitiotiejärjestelmän suurilta osin loputtua 1967 muutamia vanhoja raitiotielinjoja korvattiin busseilla. Myös linja 12 eli Nockebybanan säilyi pikaraitiotienä.
Entiset raitiolinjat

Tukholman raitiolinjat vuonna 1946
1  Norrmalmstorg-Odenplan-Fridhemsplan-Slussen-Skånegatan (Södersjukhuset)
2  Fredhäll-Gustav Adolfs torg-Karlaplan
3  Heleneborgsgatan-Slussen-Odenplan-Haga Södra
4  Ringlinje Fridhemsplan-Odenplan-Östra station-Norrmalmstorg-Slussen-Ringvägen-Hornsplan-Fridhemsplan
5  Karlberg-Gustav Adolfs torg-Östra station
6  Roslagstull-Slussen-Sofia
7  Norrmalmstorg-Djurgården
8  Slussen-(tunneli)-Johanneshov-Skogskyrkogården-Skarpnäck (Enskededalen)
9  Karlberg-Slussen-Danvikstull
10 Hornsplan-Nybroplan-Värtan (Ropsten)
11 Tegelbacken-Alvik-Islandstorget
12  Tegelbacken-Alvik-Nockeby (Nockebybanan)
13  Tegelbacken-Alvik-Ulvsunda
14  Vanadisplan-Odenplan-Sveavägen-Kungsgatan-Nybroplan-Djurgården
15  Norra Bantorget-Odenplan-Hagalund-Sundbyberg
16  Slussen-Kilaberg-Mälarhöjden
17  Slussen-Kilaberg-Midsommarkransen
18  Slussen-Gröndal-Ekensberg
19  Slussen-(tunneli)-Johanneshov-Örby
20 Humlegården-Ropsten-Kyrkviken
21 Humlegården-Ropsten-Gåshaga (Lidingöbanan)
Tukholman raitiolinjat vuonna 1959:
1  Norrmalmstorg-Odenplan-Fridhemsplan-Slussen-Rosenlund
2  Fredhäll-Gustav Adolfs torg-Karlaplan
3  Högalid-Slussen-Odenplan-Haga Södra
4  Vitabergsparken-Fridhemsplan-Odenplan-Hakberget
5  Karlberg-Gustav Adolfs torg-Östra station
6  Roslagstull-Slussen-Sofia
7  Vanadisplan-Birger Jarlsgatan-Nybroplan-Djurgården
8  Södersjukhuset-Nybroplan-Tessinparken
10 Hornsplan-Norrmalmstorg-Värtan (Ropsten)
12 Nockeby-Alvik
13 Fridhemsplan-Hornsplan-Mälarhöjden
14 Fridhemsplan-Hornsplan-Fruängen
15 Norra Bantorget-Odenplan-Hagalund-Sundbyberg
17 Slussen-Hornsplan-Fruängen
20 Humlegården-Ropsten-Kyrkviken
21 Humlegården-Ropsten-Gåshaga
Linjanumerot 11, 18 ja 19 olivat tunnelbanan käytössä.
Raitioliikenteen lakkauttaminen

Tukholman kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1957 että koko kantakaupungin raitioverkosto lakkautetaan. Suunnitelman mukaan se suoritettaisiin vaiheittain Tunnelbanan laajenemisen mukaan niin että vaunukalusto ajettaisiin taloudellisen käyttöikänsä loppuun. Tämän arveltiin tapahtuvan 1970-luvulla. Myöhemmin Ruotsissa kuitenkin päätettiin siirtyä oikeanpuoleiseen liikenteeseen 3. syyskuuta 1967 lähtien, joten suunnitelmaa raitioliikenteen lakkauttamisesta aikaistettiin. Viimeiset vuorot kantakaupungin linjoilla ajettiin iltaliikenteessä 2. syyskuuta 1967.
SL:n perustaminen ja raitioliikenne sen jälkeen

Vuonna 1967 Tukholman paikallisliikennettä hoitaneet yhtiöt sulautettiin yhteen Storstockholms Lokaltrafik AB:ksi (SL). Vaikka raitioliikenne Tukholmassa pääsääntöisesti lakkautettiin, osa siitä jäi olemaan omiksi irrallisiksi linjoikseen. Näitä ovat Lidingöbanan ja Nockebybanan. Ensin mainittu liikennöi Tukholman Ropstenista Lidingön kunnan Gåshagaan (Nro 21), jälkimmäinen Alvikista Nockebyhyn (Nro 12). Lidingöbanalla oli vuoteen 1971 asti pohjoinen linja, joka kulki Ropstenista Lidingön Kyrkvikeniin (Nro 20).