stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirsti Rasehorn
Työura

Tähänastisen työuransa Rasehorn on tehnyt pääasiassa korkeakouluasteen musiikinopetuksen ja pedagogiikan parissa (assistenttina, yliassistenttina, didaktikkona, yliopettajana, opetusharjoitteluohjaajana, tutkijana ja yksikönjohtajana). Hän on kouluttanut yliopistoissa musiikin aineenopettajia ja luokanopettajia sekä ammattikorkeakouluissa musiikkipedagogeja, musiikinohjaajia, yhteisömuusikoita, yhteisöpedagogeja ja teatteri-ilmaisun ohjaajia (Jyväskylän yliopisto 1993-2005, Sibelius-Akatemia 1998-2002, Jyväskylän ammattikorkeakoulun Ammatillinen opettajakorkeakoulu 2005-2006, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu/Centria-ammattikorkeakoulu 2005-2014, Kokkolan yliopistokeskus Chydenius 2018-2021). Vuodesta 2021 lähtien Rasehorn on työskennellyt Helsingissä Taideyliopistossa opetussuunnitelmatyön projektipäällikkönä.
Sivutoimisesti Rasehorn on työskennellyt mm. Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin konsertti-introjen vetäjänä (2010-2021), Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahaston asiamiehenä (2008-2009), sanomalehdessä Keskisuomalainen musiikkikriitikkona (1997-2001), instrumenttiopettajana (piano, vapaa säestys, poikkihuilu ja nokkahuilu; mm. Kuokkalan musiikkikoulu 1995-1996, Keski-Suomen konservatorion Keuruun toimipiste 1992, Jyväskylän yliopisto 1993-1997, Kokkolan yliopistokeskus Chydenius 2018-2021), orkestereiden yleisökasvatushankkeissa (mm. Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteri, 
Jyväskylä Sinfonia), orkesterin- ja kuoronjohtajana sekä musiikin säveltäjänä ja sovittajana. Ensimmäinen Jyväskylän yliopistosäätiön Kulttuuripalkinto myönnettiin Rasehornille (tuolloin Hämäläinen) vuonna 2000.
Rasehorn on toiminut lukuisissa musiikinopetusalan luottamustehtävissä, muun muassa  Ammattikorkeakoulujen rehtorineuvoston (ARENE)  kulttuurialan kehittämisryhmän musiikin ja tanssin jaoston puheenjohtajana, Suomen musiikkikasvatusseuran (FISME) hallituksen sihteerinä ja jäsenenä, Koulujen Musiikinopettajat ry:n (KMO) varapuheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä sekä Opetushallituksen (OPH) Lukion musiikin opetussuunnitelman perusteiden valmistelutyöryhmän jäsenenä.
Työuraan liittyy olennaisesti myös tutkimusperustainen toiminta; tutkimustyö, kehittämishankkeet, opetus ja opetusmateriaalien teko sekä asiantuntijaluennot.
Taiteellinen toiminta

Kirsti Rasehorn (o.s. Hämäläinen) säveltää ja sovittaa kamariorkesteri-, sinfoniaorkesteri-, kuoro-, lauluyhtye- ja lastenmusiikkia. Hän on saavuttanut palkintoja sävellyskilpailuissa erityisesti kuorosävellyksillään ja lastenmusiikillaan. Merkittävimpiä sävellystilauksia ovat tehneet Jyväskylän yliopisto, Jyväskylän huoneteatteri, Keltinmäen seurakunta (Jyväskylä), Vaasan kuorofestivaalit, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu, Keski-Pohjanmaan konservatorion lapsikuoro Sävelsäkki, mieskuoro Sirkat ja lauluyhtye KaruSointi.
Rasehorn on perustanut Jyväskylän yliopiston sinfoniaorkesterin (Sinfis) yhdessä silloisen opiskelutoverinsa Anita Mannisen (nyk. Ovaska) kanssa vuonna 1993 sekä niin ikään Jyväskylässä toimineen kamariorkesteri Melomanian vuonna 1999 toimien pitkään molempien taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Hän oli perustamassa myös jyväskyläläistä lauluyhtyettä Licence To Sing ja toimi sen johtajana 2000-2004. Tämän lisäksi hän on vieraillut johtamassa monia eri kokoonpanoja, ja lukuisat kokoonpanot ovat levyttäneet Rasehornin tuotantoa.
Palkinnot

Tieteellisten seurain valtuuskunta: tiedeyhteisön hopeinen ansiomerkki palveluksesta tieteen hyväksi, 2023
Suomen Sinfoniaorkesterit ry: Suomen orkesterilaitoksen pronssinen ansiomerkki tunnustuksena tuloksellisesta työstä Suomen orkesterielämän hyväksi, 2022
Jyväskylän yliopiston yliopistoyhdistys: Kulttuuripalkinto, 2000 (palkinnon 1. jakokerta)
Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta ja musiikkikasvatuksen opiskelijat: Hymydiplomi hyvälle didaktikolle, 2005
Musiikkia Nuorille ry: Lasten ja nuorten musiikkikulttuurin valtakunnallinen edistämiskilpailu, 2001: 1. palkinto, työryhmälle Tuomas Eerola, Kirsti Hämäläinen ja Päivi-Sisko Pajala. Palkittu idea: Valtakunnallisen lastenlaulujen suoritusmerkistön luominen. Tämän ns. Lastenlauludiplomin pohjalta TV2 ja Koulun konserttikeskus ovat toteuttaneet Lauludiplomi-hankkeen tv-ohjelmineen.
Koulujen Musiikinopettajat ry: Pro Musica -mitali, 1990
Isojoen kunta: Vuoden nuori, 1984 (palkinnon 1. jakokerta)
Sävellyspalkinnot:
Keski-Suomen musiikin edistämissäätiö ja Sulasol ry: 1. valtakunnallinen P.J. Hannikainen -kuorosävellyskilpailu 2022: 1. palkinto. Sävellys: Jag talar till mina vuxna barns änglar (naiskuorolle, säv. Kirsti Rasehorn, san. Viola Renvall).
Suomen Naiskuoroliitto, kansainvälinen sävellyskilpailu 2022: erikoispalkinto. Sävellys: Small Particles (naiskuorolle).
Teuvalaisen Kulttuurin Tuki ry, valtakunnallinen Simo Korpela -sävellyskilpailu, 2004: 1. palkinto. Sävellys: On vapahtaja mulla (sopraanolle ja jousikvartetille).
Varhaisiän musiikinopettajat ry, valtakunnallinen lastenmusiikin sävellyskilpailu Piisejä pirpanoille, 2014: jaettu 1. palkinto, yhdessä tyttärien Linnea ja Minerva Rasehorn kanssa. Sävellys: Pienen pieni mato.
Suomen Partiolaiset ry: valtakunnallinen partiolaulujen sävellyskilpailu (Laululupa), 1988: 2. Palkinto. Sävellys: Tuulen ja nuotion laulu.
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat Jussit, kuorosävellyskilpailu 2016: Kunniapalkinto. Sävellys: Moomma (mieskuorolle).
Sulasol Keski-Pohjanmaan piiri ry ja Keski-Pohjanmaan konservatorio, valtakunnallinen kuoromusiikin sävellyskilpailu Kaikukoppa, 2016: Kunniamaininta. Sävellys: Kokko kokoon (nuorisokuorolle).
Lasten Laulukaupunki Salo, valtakunnallinen lastenlaulujen sävellyskilpailu, 2017: finaalipaikka. Sävellys: Vähän vanha Suomi (säv. ja san. Kirsti & Minerva Rasehorn).
Valokuvauspalkinnot:
Soroptimist International Finland: valtakunnallinen valokuvauskilpailu "Ihanainen, olennainen, kokonainen", 2020: 1. Palkinto. Kuva: KokoNaiseksi kasvamassa.
Soroptimist International Finland: 65. juhlavuoden valtakunnallinen valokuvauskilpailu "Naisen arkea ja juhlaa", 2019: 2. Palkinto. Kuva: Nousen lentoon.
Aiheesta muualla

Centria Bulletin. 2017. Uusi yhteisömuusikkojen erikoistumiskoulutus käynnistyy Centriassa
YLE. 2015. Näistä levyistä en luovu: vieraana musiikkikasvattaja Kirsti Rasehorn Kokkolasta
Kanadan kansallissymbolit

Kanadan kansallissymboleita ovat symbolit, joita käytetään Kanadassa ja ulkomailla kuvastamaan Kanadaa ja sen kansaa.
Kansallisvärit

Kanadan kansallisvärit ovat punainen ja valkoinen.
Ristiretkillä jokaista kansaa edusti eri väri. Ranskan väri oli punainen ja Englannin valkoinen. Näin myös Kanada otti entisten siirtomaaisäntiensä tunnusvärit käyttöönsä. Vuonna 1921 värit hyväksyttiin Kanadan virallisiksi väreiksi.
Värit ovat esillä muun muassa vaakunassa ja lipussa, joka on kokonaan punavalkoinen. Aikaisemmin vaakunan lehdet olivat vihreitä, mutta ne vaihdettiin punaisiksi vuonna 1957.
Luonto

Kanada tunnetaan metsistään ja vuorijonoistaan, ja niissä asustelevista eläimistään, kuten hirvestä, karibusta, kanadanmajavasta, jääkarhusta, harmaakarhusta ja kanadanhanhesta.
Luonto > Majava

Eurooppalaisille tutkimusmatkailijoille Kanadan merkittävin kauppatuote oli kanadanmajavan turkki, jota käytettiin tuolloin paljon hatuissa. Euroopan majavakanta ei vastannut kysyntää, joten Pohjois-Amerikasta tuotiinkin sitä paljon Eurooppaan. Turkiskauppa oli niin tuottavaa, että Hudson's Bay Company laittoi majavan kuvan vaakunansa kilpeen vuonna 1678. Sittemmin majava on esiintynyt Kanadan symbolina useissa yhteyksissä, kuten Kanadan ensimmäisessä postimerkissä vuonna 1851. 24. maaliskuuta 1975 majavasta tehtiinkin Kanadan virallinen tunnuskuva.
Luonto > Vaahtera

Puut olivat tärkeitä Kanadan kehityksessä, ja ne ovat edelleen tärkeitä niin kaupan, ympäristön, kuin esteettisyydenkin takia. Vaahterat ovat tärkeitä esimerkiksi niistä tehtyjen tuotteiden ja niiden kauneuden takia. Erityisesti Itä-Kanadassa vaahterat ovat tärkeitä teollisuudelle.
Vaahterasta tuli Kanadan virallinen puu 25. huhtikuuta 1996.
Luonto > Vaahtera > Vaahteranlehti

Kanadan alkuperäiskansat käyttivät vaahteran mahlaa, jota he keräsivät keväisin, jo ennen eurooppalaisten tuloa mantereelle. Monien historioitsijoiden mukaan vaahteranlehteä käytettiin jo 1700-luvulla kanadalaisena symbolina, mutta käyttö yleistyi vasta 1800-luvulla, kun lehteä alettiin laajalti käyttämään tunnuksena esimerkiksi virallisissa yhteyksissä.
Nykyään vaahteranlehti esiintyy muun muassa Kanadan lipussa, vaakunassa ja pennin kolikossa. Vuosina 1876–1901 se esiintyi peräti kaikissa Kanadan kolikoissa. Kun Kanadan uusi lippu julistettiin käyttöön vuonna 1965, tuli vaahteranlehdestä Kanadan merkittävin symboli.
Monarkian symbolit

Kanadan monarkiaa symboloiva kruunu esiintyy vaakunassa, kenraalikuvernöörin lipussa, monien provinssien ja Nunavutin vaakunoissa, armeijan, ratsupoliisin, monien rykmenttien ja poliisivoimien arvomerkeissä, sekä joissain tiekylteissä. Kuningattaren kuva esiintyy hallintorakennuksissa, kouluissa, postimerkeissä, 20 dollarin seteleissä ja kaikissa kolikoissa.
Vaakuna

Kanadan vaakunan julisti käyttöön otettavaksi Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Yrjö V 21. marraskuuta vuonna 1921. Se on hyvin samankaltainen Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunan kanssa.
Lippu

Kanadan lipussa on punaisella pohjalla valkoinen neliö, jonka sisällä on punainen, tyylitelty, 11-kärkinen vaahteranlehti. Lippu tunnetaan myös englanninkielisellä nimellä Maple Leaf ja ranskankielisellä nimellä l'Unifolié.
Lippu on toiminut virallisena Kanadan lippuna vuodesta 1965 alkaen, jolloin kuningatar Elisabet II julisti sen viralliseksi. Sitä ennen, ensimmäisen maailmansodan jälkeen, Kanada käytti useita variaatioita Red Ensign -lipusta, joka toimi Vaahteralipun käyttöönottoon asti Kanadan de facto -lippuna.
Laulut

Vuodet 1867–1980 O Canada, God Save the Queen ja The Maple Leaf Forever kilpailivat epävirallisen kansallislaulun asemasta. 1960-luvulle mennessä O Canada päätyi selvästi suosituimmaksi. Monet kanadalaiset yllättyivätkin, kun laulusta tehtiin virallinen kansallislaulu, koska he uskoivat sen jo olevan virallinen. God Save the Queen on Kanadan kuninkaallinen hymni ja The Maple Leaf Forever lähes unohdettu.
Laulut > O Canada

O Canada (englanniksi), Ô Canada (ranskaksi) tai O'Kanata (inuktitutiksi) on Kanadan kansallislaulu. Musiikin sävelsi Calixa Lavallée ja alkuperäiset sanat kirjoitti Sir Adolphe-Basile Routhier, kanadanranskalainen patriootti isänmaalliselle Société Saint-Jean-Baptiste -järjestölle. Englanninkieliset sanat kirjoitti Robert Stanley Weir vuonna 1908. Ne eivät ole kuitenkaan käännös alkuperäisestä.
Laulu esitettiin ensimmäisen kerran 24. kesäkuuta 1880 Saint-Jean-Baptisten päivän juhlallisuuksissa Québecissä, mutta siitä tuli virallinen kansallislaulu vasta 1. heinäkuuta 1980. Julkisissa tilaisuuksissa lauletaan usein ensimmäiset kaksi riviä englanniksi, seuraavat neljä ranskaksi ja loppu englanniksi.
Laulut > Maple Leaf Forever

Alexander Muirin vuonna 1867 säveltämä Maple Leaf Forever oli suosittu englanninkielisessä Kanadassa säveltämisestään lähtien, mutta koska sen sanoitukset ovat hyvin brittiläispainotteisia, ei vastaanotto ollut yhtä suopeaa ranskankielisessä Kanadassa.
Laulua pidettiin vielä 1920-luvulla Book of Knowledge -tietosanakirjassa Kanadan kansallislauluna, vaikkei se ollutkaan virallinen. O Canada, God Save the Queen ja Maple Leaf Forever taistelivatkin epävirallisen kansallislaulun asemasta vuosia, ja kun O Canadasta tuli suosituin ja lopulta virallinen, unohdettiin Maple Leaf Forever lähes kokonaan.
Provinssien ja territorioiden symbolit

Myös provinsseilla ja territorioilla on omat tunnuksensa. Alla mainittujen lisäksi käytetään myös provinssi- tai territoriotartaaneja.
Provinssien ja territorioiden symbolit > Alberta

Provinssin kukka: karjalanruusu (Rosa acicularis)
Provinssin lintu: amerikanhuuhkaja (Bubo virginianus)
Provinssin puu: kontortamänty (Pinus contorta)
Provinssin motto: Fortis et liber (Voimakas ja vapaa)
Albertan lippu
Albertan vaakuna
Provinssien ja territorioiden symbolit > Brittiläinen Kolumbia

Provinssin kukka: oregoninkanukka (Cornus nuttalli)
Provinssin eläin: kermodeskarhu (Ursus americanus kermodei)
Provinssin lintu: samettinärhi (Cyanocitta stelleri)
Provinssin puu: jättituija (Thuja plicata)
Provinssin jalokivi: Jade
Provinssin motto: Splendor sine occasu (Loistoa heikkenemättä)
Brittiläisen Kolumbian vaakuna
Brittiläisen Kolumbian lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Manitoba

Provinssin kukka: hämeenkylmänkukka (Pulsatilla patens)
Provinssin lintu: lapinpöllö (Strix nebulosa)
Provinssin puu: valkokuusi (Picea glauca)
Provinssin motto: Gloriosus et liber (Kunniakas ja vapaa)
Provinssin symboli: biisoni (Bison bison)
Manitoban vaakuna
Manitoban lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Newfoundland and Labrador

Provinssin kukka: Sarracenia purpurea
Provinssin lintu: lunni (Fratercula arctica)
Provinssin riistalintu: kiiruna, Lagopus mutus
Provinssin mineraali: labradoriitti
Provinssin kala: turska (Gadus morhua)
Provinssin eläin: karibu (Rangifer tarandus)
Provinssin koira: newfoundlandinkoira ja labradorinnoutaja
Provinssin puu: mustakuusi (Picea mariana)
Kansallislaulu: Ode to Newfoundland
Provinssin juhlapäivä: 24. kesäkuuta
Provinssin motto: Quaerite primum regnum dei (Etsi ensin Jumalan valtakunta)
Newfoundland ja Labradorin vaakuna
Newfoundland ja labradorin lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > New Brunswick

Provinssin kukka: purppuraorvokki (Viola cucullata)
Provinssin lintu: amerikanhömötiainen (Parus atricapillus)
Provinssin puu: palsamipihta (Abies balsamea)
Provinssin motto: Spem reduxit (Toivo on palautettu)
New Brunswickin vaakuna
New Brunswickin lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Ontario

Provinssin kukka: isokolmilehti (Trillium grandiflorum)
Provinssin lintu: amerikanjääkuikka (Gavia immer)
Provinssin puu: strobusmänty (Pinus strobus)
Provinssin mineraali: ametisti
Provinssin motto: Ut incepit fidelis sic permanet (Alkoi uskollisena, pysyy uskollisena)
Provinssin symboli: kolmilehti (kukka)
Ontarion vaakuna
Ontarion lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Québec

Provinssin kukka: kirjokurjenmiekka (Iris versicolor)
Provinssin lintu: tunturipöllö (Nyctea scandiaca)
Provinssin puu: keltakoivu (Betula alleghaniensis)
Provinssin motto: Je me souviens (Muistan)
Provinssin symboli: fleur de lis
Provinssin juhlapäivä: 24. kesäkuuta (fête nationale du Québec)
Québecin vaakuna
Québecin lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Nova Scotia

Provinssin kukka: Epigaea repens
Provinssin lintu: sääksi (Pandion haliaetus)
Provinssin puu: punakuusi (Picea rubens)
Provinssin marja: kanadanmustikka (Vaccinium angustifolium)
Provinssin koira: novascotiannoutaja
Provinssin jalokivi: akaatti
Provinssin mineraali: stilbiitti
Provinssin motto: Munit haec et altera vincit (Toinen puolustaa, toinen voittaa)
Nova Scotian vaakuna
Nova Scotian lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Prinssi Edwardin saari

Provinssin kukka: Cypripedium acaule
Provinssin lintu: sinitöyhtönärhi (Cyanocitta cristata)
Provinssin puu: punatammi (Quercus rubra)
Provinssin motto: Parva sub ingenti (Pienet suuren suojeluksessa)
Prinssi Edwardin saaren vaakuna
Prinssi Edwardin saaren lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Saskatchewan

Provinssin kukka: Lilium philadelphicum var. andinum
Provinssin lintu: suippopyrstökana (Pedioectes phasianellus jamesi)
Provinssin puu: paperikoivu (Betula papyrifera)
Provinssin heinäkasvi: Hesperostipa comata
Provinssin nisäkäs: valkohäntäpeura (Odocoileus virginianus)
Provinssin mineraali: potaska
Provinssin urheilulaji: curling
Provinssin motto: Multis e gentibus vires (Voimaa erilaisista ihmisistä)
Provinssin symboli: vehnälyhde
Saskatchewanin vaakuna
Saskatchewanin lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Nunavut

Territorion symboli: inukshuk
Territorion kukka: sinirikko (Saxifraga oppositifolia)
Territorion lintu: kiiruna (Lagopus mutus)
Territorion eläin: Canis familiaris borealis-koirarotu
Territorion motto: Nunavut sanginivut (Nunavut, meidän voimamme)
Nunavutin vaakuna
Nunavutin lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Luoteisterritoriot

Territorion kukka: lapinvuokko (Dryas octopetala)
Territorion lintu: tunturihaukka (Falco rusticolus)
Territorion puu: kanadanlehtikuusi (Larix laricina)
Territorion kala: pohjanharjus (Thymallus arcticus)
Territorion mineraali: kulta
Territorion jalokivi: timantti
Territorion motto: ei ole
Territorion symboli: jääkarhu
Luoteisterritorioiden vaakuna
Luoteisterritorioiden lippu
Provinssien ja territorioiden symbolit > Yukon

Territorion kukka: maitohorsma (Epilobium angustifolium)
Territorion lintu: korppi (Corvus corax)
Territorion puu: lännenpihta (Abies lasiocarpa)
Territorion jalokivi: latsuliitti
Territorion motto: ei ole
Yukonin vaakuna
Yukonin lippu
Vaahteran lehti
Maplea Leaf Flag eli Vaahteranlehtilippu on toiminut Kanadan lippuna vuodesta 1965 lähtien.

Kontortamänty


Valkokuusi



Ametisti

Tunturipöllö

Sinitöyhtönärhi

Potaska

Inukshuk

Tunturihaukka
Knut Arild Hareide

| Knut Arild Hareide |
| --- | --- |
 Hareide elokuussa 2013.
Norjan liikenne- ja viestintäministeri
 Solbergin hallitus 24. tammikuuta 2020 – 14. lokakuuta 2021  
Edeltäjä:  Jon Georg Dale
Seuraaja:  Jon-Ivar Nygård
Kristillisen kansanpuolueen puheenjohtaja
 30. huhtikuuta 2011 – 17. tammikuuta 2019  
Edeltäjä:  Dagfinn Høybråten
Seuraaja:  Kjell Ingolf Ropstad
Suurkäräjäedustaja
 Hordalandin valipiiri 2013–2021 Akershusin vaalipiiri 2009–2013  
Norjan ympäristöministeri
 Bondevikin II hallitus 18. kesäkuuta 2004 – 17. lokakuuta 2005  
Edeltäjä:  Børge Brende
Seuraaja:  Helen Bjørnøy
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1972 (ikä 51) Bømlo, Norja
Tiedot
Puolue:  kristillinen kansanpuolue
Tutkinnot:  Norjan kauppakorkeakoulu (diplomiekonomi)
Knut Arild Hareide (s. 23. marraskuuta 1972 Bømlo) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli puolueensa puheenjohtaja vuosina 2011–2019. Hän on toiminut myös Norjan liikenne- ja viestintäministerinä (2020–2021) sekä ympäristöministerinä (2004–2005). Hän istui suurkäräjillä vuosina 2009–2021. Vuoden 2022 alusta lähtien hän on johtanut Norjan merenkulkulaitosta.
Elämä ja ura

Hareide valmistui vuonna 1997 diplomiekonomiksi Norjan kauppakorkeakoulusta, minkä jälkeen hän työskenteli Schibsted-konsernissa, kunnes hänet valittiin vuonna 2009 suurkäräjille. Hän oli jo aiemmin toiminut ympäristöministerinä Bondevikin hallituksessa vuosina 2004–2005, jolloin hän oli siihen mennessä nuorin kristillisen kansanpuolueen ministeri. Hän on myös ollut suurkäräjien varajäsen vuodesta 1997 sekä kristillisen kansanpuolueen varapuheenjohtaja 2003–2007.
Vuonna 2011 Hareide valittiin kristillisen kansapuolueen puheenjohtajaksi. Hän ilmoitti tavoitteekseen porvarillisen hallituksen saamisen Norjaan, mutta ei vienyt puoluettaan Erna Solbergin johtamaan hallitukseen, vaan kristilliset ja liberaalipuolue jättäytyivät hallituksen ulkoisiksi tukipuolueiksi. Vuoden 2017 suurkäräjävaaleissa kristilliset saivat huonoimman tuloksensa sitten toisen maailmansodan, ja jatkoivat tukipuolueena samalla kun liberaalit menivät hallitukseen.
Syksyllä 2018 Hareide alkoi tavoitella yhteistyötä työväenpuolueen kanssa, mikä aiheutti hajaannusta puolueen sisällä. Hareiden linja kuitenkin hävisi puoluekokouksen äänestyksessä, ja kristilliset liittyivät Solbergin hallitukseen. Hareide erosi puheenjohtajan tehtävästä, koska hän ei halunnut samaan hallitukseen edistyspuolueen kanssa. Kun edistyspuolue erosi hallituksesta vuonna 2020, Hareide suostui ottamaan vastaan liikenne- ja viestintäministerin salkun. Solbergin hallituksen jouduttua eroamaan vuoden 2021 vaalien jälkeen Hareidesta tuli Norjan merenkulkulaitoksen (Sjøfartsdirektoratet) johtaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Knut Arild Hareide Wikimedia Commonsissa
Knut Arild Hareide Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Dagfinn Høybråten | Kristillisen kansanpuolueen puheenjohtaja 2011–2019 | Seuraaja: Kjell Ingolf Ropstad |
Hareide vuoden 2016 Oslo pride -kulkueessa.
Kota (Särkisalo)

Kota on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Särkisalon pääsaaren Isoluodon etelälaidalla.
Kotassa on vain vähän vakituista asutusta. Kotan kyläalue käsittää Kotalahteen laskevan ojan laakson ja sitä reunustavat mäet, sekä Pensaloon kiinni kasvaneen Vasikkaholman. Kylän rannikolle on viime vuosina rakennettu paljon kesäasutusta.
Kota eli Kotta mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1540 maakirjassa yksinäistalona eli yhden talon muodostamana kylänä. Myöhemmin kylässä on ollut kaksi tilaa, jotka yhdistettiin Kotan ratsutilaksi 1654. Tila ostettiin perinnöksi vuonna 1756. Vuonna 1895 tila ostettiin Förbyn kaivoksen työntekijöiden asuntolaksi ja rakennukset ovat olleet tyhjillään kaivoksen lopettamisen jälkeen. 1920-luvulla Vasikkaholmaan rakennettiin kaksi huvilaa ja lisäksi kylän kolme torppaa itsenäistyivät.
Koskikorennot

| Koskikorennot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Ylälahko::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Koskikorennot Plecoptera  Burmeister, 1839
Heimot
 alalahko Euholognatha Hoikkakorrit Leuctridae  Koipikorrit Nemouridae  Rantusiipikorrit Taeniopterygidae  Sukahoikkakorrit Capniidae  alalahko Systellognatha Chloroperlidae  Kirjokorrit Perlodidae  Peltoperlidae  Perlidae  Pteronarcyidae 
Katso myös
   Koskikorennot Wikispeciesissä   Koskikorennot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koskikorennot eli korrit (Plecoptera) on lähinnä pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon viileämmillä alueilla esiintyvä hyönteislahko. Maailmanlaajuisesti lahkoon kuuluu pari tuhatta lajia, Suomessa vajaa neljäkymmentä. Koskikorentoja pidetään yhtenä alkeellisimmista siivellisten hyönteisten ryhmistä. Lahko tunnetaan fossiiliaineistosta jo varhaiselta permikaudelta.
Aikuiset koskikorennot ovat rotevanoloisia, muutaman senttimetrin pituisia hyönteisiä. Ne lentävät veden yläpuolella iltahämärässä ja viettävät päivät leväten puiden rungoilla tai kasvillisuuden seassa. Koskikorennoilla on suuret verkkosilmät sekä päälaella kolme pistesilmää. Tuntosarvet ovat huomattavan pitkät, vähintään puolet vartalon pituudesta, ja takaruumiin kärjessä on kaksi pitkää perälisäkettä. Siivet ovat pitkät ja levossa korento taittaa ne erityisestä nivelkohdasta lahkolle tunnusomaiseen asentoon takaruumiin päälle. Joillakin lajeilla siivet ovat kuitenkin voimakkaasti surkastuneet.
Aikuinen koskikorento on melko lyhytikäinen ja käyttää ravinnokseen leviä tai jäkälää. Joidenkin lajien aikuiset korennot eivät syö lainkaan. Muutamat Capniidae-heimon lajit, kuten pohjoisamerikkalainen Capnia lacustra ja Baikaljärvessä elävät Baikaloperla-suvun koskikorennot ovat ainoita hyönteisiä, jotka elävät koko elämänsä vedessä poistumatta sieltä.
Toukat ovat muistuttavat siivettömiä aikuisia ja ne ovat liikkuvia petoja tai kasvinsyöjiä. Ne elävät kylmässä, virtaavassa vedessä ja hengittävät kiduksilla, jotka ovat aina rihmamaiset, eivät levymäiset. Toukalla on hyvin kehittyneet raajat sekä kaksi pitkää perälisäkettä. Koskikorennot ovat herkkiä veden epäpuhtauksille ja niiden esiintyminen ilmaisee hyvää vedenlaatua. Toukkavaiheita on 12–33 ja kehitys aikuiseksi kestää 1–4 vuotta. Muodonvaihdos on vaillinainen.
Aiheesta muualla

http://www.funet.com/pub/sci/bio/life/insecta/plecoptera/index.html
BugGuide.com (englanniksi)
Tree of Life: Plecoptera (englanniksi)
ITIS: Plecoptera (englanniksi)