stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Villa Solin

| Villa Solin |
| --- | --- |

Osoite:  Ansarikatu 100
Sijainti:  Turku
Rakennustyyppi:  Kesähuvila, edustustila
Valmistumisvuosi:  1929
Suunnittelija:  Erik Bryggman
Omistaja:  Turun kaupunki
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villa Solin sijaitsee Turussa Katariinanlaaksossa entisen Ispoisten kartanon mailla. Vuonna 1926 palsta lohkottiin varatuomari Matti Solinille ja hänen puolisolleen, jotka ostivat sen kesähuvilakäyttöön. Villa Solin on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema.
Bryggmanin piirustukset lähtivät ensin käyntiin klassistisina, mutta suunnitelmia yksinkertaistettiin pian ja rakennus sai funktionalistisia piirteitä. Pääpiirustukset hän laati vuoden 1927 kuluessa ja rakennus valmistui 1929. Villa Solin myytiin nopeasti valmistumisensa jälkeen ja uudelleen vuonna 1936. Turun kaupunki osti huvilan 1963 ja vuokrasi sitä yhdistyksille kesänviettopaikaksi. Huvila korjattiin Turun kaupungin edustustilaksi 1990-1991 ja sen yhteyteen suunniteltiin Kimmo Salmelan ja Pia Helinin toimesta rantasauna.
Päärakennus on kaksikerroksinen. Pihan puolella on funktionalismia edustava tasakattoinen veranta, jonka kattoa voi käyttää oleskelutilana. Edustustilat ovat alakerrassa: olohuone, ruokasali, keittiö ja kolme huonetta. Yläkerrassa on kaarevakattoinen halli, jossa on Elsa Arokallion Turun kaakelitehtaan vuoden 1929 mallistoon suunnittelema takka.
Huvilan suunnittelussa rakennusmestarina toimi V.A. Lahti.
Ich ess’ Blumen

| ”Ich ess’ Blumen” Die Ärzte |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Das ist nicht die ganze Wahrheit...
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 1988
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tuottaja(t): Uwe Hoffmann ja Die Ärzte
 Tyylilaji: Punk rock
 Kesto: 03.44
 Levy-yhtiö: CBS Schallplatten GmbH
Die Ärzten muut singlet
| ”Die Ärzte” 1987 | ”Ich ess’ Blumen” 1988 | ”Westerland” 1988 |
”Ich ess’ Blumen” (myös lyhyemmin ”Blumen”) on Die Ärzte -yhtyeen kappale, joka julkaistiin singlenä 25. maaliskuuta 1988. Se oli Das ist nicht die ganze Wahrheit... -albumin ensimmäinen singlejulkaisu. Kappale on ironinen oodi vegetarismille.lähde?
Kappalelista

Ich ess’ Blumen – 3.44 (säv. , san. Dirk Felsenheimer)
Das ist Rock’n’Roll – 3.00 (säv. Farin Urlaub, Felsenheimer, san. Urlaub, Felsenheimer, Hagen Liebing)
B-puolet

”Das ist Rock’n’Roll” on yksi Gabi & Uwe -sarjaanselvennä kuuluvista kappaleista. Kappale julkaistiin myöhemmin albumeilla Moskito-songs ja Das Beste von kurz nach früher bis jetze.
| n k Die Ärzte |
| --- | --- |
 Farin Urlaub  Bela B.  Rodrigo González 
Studioalbumit:  Debil  Im Schatten der Ärzte  Die Ärzte  Das ist nicht die ganze Wahrheit...  Die Bestie in Menschengestalt  Planet Punk  Le Fisur  13  Runter mit den Spendierhosen, Unsichtbarer!  Geräusch  Jazz ist anders  Auch  Hell  Dunkel
Bernhard Freedericksz

Bernhard Boris Andrejevitš Freedericksz (1797-1874) Kuva kirjasta Bobrovsky P. O.: 13. Jerevanin karabinieerirykmentin historia 250 vuoden ajan. Osa 5. Pietari, 1898.
Bernhard (Boris) Freedericksz (5. huhtikuuta (J: vanhaa lukua 24. maaliskuuta) 1797 Pietari – 10. kesäkuuta 1874 Pietari) oli venäläinen jalkaväenkenraali, jonka suku merkittiin Suomen aateliin.
Suku ja perhe

Bernhard Freederickszin vanhemmat olivat kapteeni, prikaatinkenraali Andreas Johann Freedericksz ja vapaaherratar Maria Katarina Möller-Sakomelski, saksalaissyntyisen kenraalin paroni Ivan Ivanovits (alunp. Johann Georg Müller) Möller-Sakomelskin tytär.
Hänen veljiään olivat Alexander Andrejevitš Freedericksz (1778-1849), kenraaliluutnantti ja Peter Andrejevitš Freedericksz (1786-1855) kenraalimajuri, tallimestarien päällikkö, todellinen salaneuvos.
Puoliso vuodesta 1834 oli Emma Matilda Helene von Wulff (1817 Serbigal (Aumaisteri), Liivinmaan kuvernementti, Venäjä - 1852 Pariisi).
Myös heidän poikansa Woldemar Freedericksz oli kenraali.
Ura

Bernhard Freedericksz tuli kollegiregistraattorina Venäjän metsäministeriön palvelukseen vuonna 1812 ja toimi valtiotilusten hallinnossa ja Pietarin metsänhoitopiirissä, kunnes hänet siirrettiin lokakuussa 1813 Grodnon kuvernementtiin Puolaan.
Vänrikiksi ylennettynä hänet komennettiin Kozlovin jalkaväkirykmenttiin, jossa hän osallistui Napoleonin vastaiseen sotaan. Aliluutnantiksi vuonna 1814 ylennettynä hänet siirrettiin Irkutskin jalkaväkirykmenttiin 1816, ylennettiin samana vuonna luutnantiksi ja komennettiin kenraali Lobanov-Rostovskin adjutantiksi.
Alikapteeniksi hänet ylennettiin vuonna 1818, kapteeniksi 1819 ja everstiksi 1821. Freedericksz määrättiin Tiflisin jalkaväkirykmenttiin 1826 ja Jerevanin karabinieerirykmentin komentajaksi seuraavana vuonna. Hän osallistui Venäjän–Persian sotaan 1826–1827 ja Venäjän–Turkin sotaan 1828–1829. Kenraalimajuriksi vuonna 1829 ylennettynä hänet määrättiin seuraavana vuonna 15. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Hän osallistui prikaateineen Puolan kapinan kukistamiseen. Freedericksz toimi vielä  1. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajanavuodesta 1833, mutta erosi sotapalveluksesta 1835. Hänet nimitettiin Pietarin sotilaskuvernööriksi vuonna 1846, mutta hän palasi takaisin aktiivipalvelukseen vuonna 1856.
Freedericksz määrättiin palvelukseen uudestaan tultuaan Pietarin löytölastenkodin kunniakuraattoriksi ja hän toimi 1856–1862 naisten oppilaitosten ylikonseljin puheenjohtajana Pietarissa sekä Pietarin sairaanhoitajaoppilaitoksen kuraattorina. Kenraaliluutnantiksi vuonna 1858 ylennettynä Freedericksz nimitettiin 1861 keisarin kanslian 4. osaston johtajan apulaiseksi, korotettiin 1864 keisarin kenraaliadjutantiksi ja ylennettiin 1867 jalkaväenkenraaliksi. Eron tehtävistään ja sotapalveluksesta hän sai toukokuussa 1869.
Freederickszin venäläinen vapaaherrallinen arvo naturalisoitiin Suomen ritarihuoneessa vuonna 1853,  jonne hänen sukunsa kirjattiin vapaaherrallisena sukuna numero 36.
Presnel Kimpembe

Presnel Kimpembe vuonna 2018.
Presnel Kimpembe (s. 13. elokuuta 1995 Beaumont-sur-Oise, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelannut Ranskan maajoukkueessa vuodesta 2018.
Kimpembe pelasi Paris Saint-Germainin junioreissa ja pääsi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa kentälle lokakuussa 2014 liigaottelussa Lensiä vastaan. Hän pelasi kuusi liigaottelua seuraavalla kaudella, 19 liigaottelua kaudella 2016–2017 ja seuraavina kausina 28, 24, 16 ja 28 liigaottelua. Hän teki Ranskan cupissa ensimmäisen maalinsa tammikuussa 2022 Vannesia vastaan. Saman vuoden helmikuussa hän teki ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan liigamaalinsa Lilleä vastaan. Hän pelasi tuolla kaudella 30 ja seuraavalla kaudella 11 liigaottelua. Hän kärsi reisivammoista syksyllä 2022, ja helmikuussa 2023 tullut akillesjänteen repeämä on pitänyt hänet pitkään poissa kentiltä.
Kimpembe on voittanut Ranskan-mestaruuden vuosina 2015, 2016, 2018–2020 ja 2022–2023, Ranskan cupin 2016–2018 ja 2020–2021, Ranskan liigacupin 2016–2018 ja 2020 sekä supercupin 2016 ja 2020–2022. Mestarien liigassa hän pelasi ensimmäisen kerran helmikuussa 2017 PSG:n maalein 4–0 voittamassa neljännesvälieräottelussa FC Barcelonaa vastaan. Hän teki Mestarien liigassa maalin helmikuussa 2019 neljännesvälieräottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa loppuottelussa Bayern Müncheniä vastaan kaudella 2019–2020. Hän on pelannut Mestarien liigassa kaikkiaan 43 ottelua.
Kimpembe pelasi vuonna 2014 junioritasolla yhden maaottelun Kongon demokraattisen tasavallan joukkueessa mutta siirtyi sitten Ranskan maajoukkueisiin. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 Venäjää vastaan. Ranskan maailmanmestaruuteen päättyneissä vuoden 2018 MM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Ranskan viimeisessä alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. Hän on pelannut kaikkiaan 28 A-maaottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa.
Fluoriantimonihappo

| Fluoriantimonihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  16950-06-4
PubChem CID:  6337100
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HSbF6
Moolimassa:  236,76 g/mol
Ulkomuoto:  väritön neste
Tiheys:  2,885 g/cm3
Fluoriantimonihappo (HSbF6) on vahvin tunnettu superhappo. Superhappojen vahvuutta kuvaa Hammettin happamuusfunktioon perustuva H0-luku, joka fluoriantimonihapolla on −28 ja 100-prosenttisella rikkihapolla se on −12. Vahvuudesta tämä kertoo sen, että yksi yksikkö sitä vastaa noin 1016 yksikköä 100-prosenttista rikkihappoa..
Fluoriantimonihappoa saadaan vetyfluoridin ja  antimonipentafluoridin tai vaihtoehtoisesti vetyfluoridin ja antimonipentoksidin välisellä reaktiolla. Antimoni sitoutuu voimakkaasti fluoridi-ioniin, ja tuloksena saatu antimoniheksafluoridi-ioni SbF6− ei sido vetyioneja takaisin.
Siksi liuoksessa olevien vetyionien tehollinen konsentraatio pääsee nousemaan paljon suuremmaksi kuin missään tavallisessa happoliuoksessa.
Fluoriantimonihappoa käytetään karbokationien tutkimiseen ja radikaalipolymeroitumisreaktioissa.
Fluoriantimonihappo on äärimmäisen syövyttävää ja se kykenee reagoimaan lähes kaikkien tunnettujen yhdisteiden kanssa. Fluoriantimonihappo pystyy syövyttämään lähes kaikkea, joten happoa säilytetään yleensä Teflonista (polytetrafluorieteeni) valmistetuissa astioissa ja sitä käsitellään Teflon-pinnoitetuilla välineillä. Fluoriantimonihappo hajoaa räjähdyksenomaisesti joutuessaan kosketuksiin veden kanssa.
Aiheesta muualla

PubChem: Hexafluoroantimonyic acid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Hexafluoroantimonic acid (englanniksi)
ChemBlink: Hexafluoroantimonic Acid (englanniksi)
Sigma Aldrich: Fluoroantimonic acid purified by triple-distillation (englanniksi)
Perun Primera División

| Primera División Peruana |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Perun jalkapalloliiga kausi 2022 

Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Peru
Perustettu:  1912
Joukkueita:  19
Hallitseva mestari:  Alianza Lima
Perun jalkapalloliiga (engl. Primera División Peruana tai Peruvian First Division) on vuonna 1928 perustettu perulainen jalkapalloliiga. Liiga tunnetaan myös nimillä Torneo Descentralizado, Division de Honor, ja Campeonato Nacional. Virallinen nimi liigalla on Copa Cable Mágico, pääsponsorin, paikallisen kaapelitelevision, mukaan.
Liigassa oli aiemmin 14 joukkuetta, mutta kaudeksi 2009 määrä nousi 16:een. Liigassa on käytössä sarjasysteemi, jossa liigan kaksi viimeistä putoaa Perun toiselle sarjatasolle, Segunda División Peruana, ja sieltä kaksi parasta nousee ylimmä sarjatasolle. Kausi käydään huhti-joulukuun välisenä aikana. Joukkueet pelaavat 52 ottelua.
Liigaa ollaan pelattu jo vuodesta 1912, mutta se on muuttunut vuosien saatossa. Vuosien 1912-1927 välisenä aikana liiga oli epävirallinen, ja se virallistui 1928. Liiga oli aluksi amatööriliiga, mutta 1952 se muuttui ammattilaisliigaksi. Vuonna 2007 liigan mestaruuden oli voittanut 19 eri joukkuetta, mutta Universitario de Deportes, Alianza Lima, ja Sporting Cristal jakavat 61 mestaruutta 91:stä. Tuorein mestari on Alianza Lima.
Estadio Monumental
Nykyiset joukkueet

| Joukkue | Kaupunki | Stadion | Kapasiteetti | Pinta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Alianza Atlético | Sullana | Campeones del 36 | 8,000 | nurmi |
| Alianza Lima | Lima | Alejandro Villanueva | 35,000 | nurmi |
| Atlético Minero | Matucana | Huancayo | 20,000 | nurmi |
| Cienciano | Cuzco | Garcilaso | 42,056 | nurmi |
| Coronel Bolognesi | Tacna | Jorge Basadre | 19,850 | nurmi |
| FBC Melgar | Arequipa | Mariano Melgar | 20,000 | nurmi |
| Sport Áncash | Huaraz | Rosas Pampa | 8,000 | nurmi |
| Sport Boys | Callao | Miguel Grau | 15,000 | nurmi |
| Sporting Cristal | Lima | San Martin de Porres | 18,000 | nurmi |
| Universidad César Vallejo | Trujillo | Mansiche | 25,000 | keinotekoinen |
| Universidad San Martín de Porres | Lima | San Martin de Porres | 18,000 | nurmi |
| Universitario de Deportes | Lima | Monumental | 80,093 | nurmi |
Mestarit > Amatöörit

| Kausi | Mestari | Toinen |
| --- | --- | --- |
| 1912 | Lima Cricket FBC |  |
| 1913 | Jorge Chávez |  |
| 1914 | Lima Cricket FBC |  |
| 1915 | Sport José Galvez |  |
| 1916 | Sport Jose Galvez |  |
| 1917 | Sport Juan Bielovucic |  |
| 1918 | Alianza Lima |  |
| 1919 | Alianza Lima |  |
| 1920 | Sport Inca |  |
| 1921 | Sport Progreso |  |
1922: Ei turnausta
1923: Ei turnausta
1924: Ei turnausta
1925: Ei turnausta
| 1926 | Sport Progreso | Sportivo Tarapacá |
| 1927 | Alianza Lima | Unión Buenos Aires |
| 1928 | Alianza Lima | Federación Universitaria |
| 1929 | Universitario | Circolo Sportivo Italiano |
| 1930 | Atlético Chalaco | Alianza Lima |
| 1931 | Alianza Lima | Sporting Tabaco |
| 1932 | Alianza Lima | Federación Universitaria |
| 1933 | Alianza Lima | Universitario |
| 1934 | Universitario | Alianza Lima |
| 1935 | Sport Boys | Alianza Lima |
1936: Ei turnausta
| 1937 | Sport Boys | Alianza Lima |
| 1938 | Deportivo Municipal | Sport Boys |
| 1939 | Universitario | Mariscal Sucre FC |
| 1940 | Deportivo Municipal | Universitario |
| 1941 | Universitario | Deportivo Municipal |
| 1942 | Sport Boys | Deportivo Municipal |
| 1943 | Deportivo Municipal | Alianza Lima |
| 1944 | Mariscal Sucre FC | Deportivo Municipal |
| 1945 | Universitario | Deportivo Municipal |
| 1946 | Universitario | Deportivo Municipal |
| 1947 | Atlético Chalaco | Deportivo Municipal |
| 1948 | Alianza Lima | Atlético Chalaco |
| 1949 | Universitario | Mariscal Sucre FC |
| 1950 | Deportivo Municipal | Sport Boys |
Mestarit > Ammattilaiset

| Kausi | Mestari | Toinen |
| --- | --- | --- |
| 1951 | Sport Boys | Deportivo Municipal |
| 1952 | Alianza Lima | Sport Boys |
| 1953 | Mariscal Sucre FC | Alianza Lima |
| 1954 | Alianza Lima | Sporting Tabaco |
| 1955 | Alianza Lima | Universitario |
| 1956 | Sporting Cristal | Alianza Lima |
| 1957 | Centro Iqueño | Atlético Chalaco |
| 1958 | Sport Boys | Atlético Chalaco |
| 1959 | Universitario | Sport Boys |
| 1960 | Universitario | Sport Boys |
| 1961 | Sporting Cristal | Alianza Lima |
| 1962 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 1963 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 1964 | Universitario | Alianza Lima |
| 1965 | Alianza Lima | Universitario |
| 1966 | Universitario | Sport Boys |
| 1967 | Universitario | Sporting Cristal |
| 1968 | Sporting Cristal | Juan Aurich |
| 1969 | Universitario | Defensor Arica |
| 1970 | Sporting Cristal  | Universitario |
| 1971 | Universitario | Alianza Lima |
| 1972 | Sporting Cristal | Universitario |
| 1973 | Defensor Lima | Sporting Cristal |
| 1974 | Universitario | Unión Huaral |
| 1975 | Alianza Lima | Alfonso Ugarte |
| 1976 | Unión Huaral | Sport Boys |
| 1977 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 1978 | Alianza Lima | Universitario |
| 1979 | Sporting Cristal | Atlético Chalaco |
| 1980 | Sporting Cristal | Atlético Torino |
| 1981 | FBC Melgar | Deportivo Municipal |
| 1982 | Universitario | Alianza Lima |
| 1983 | Sporting Cristal | FBC Melgar |
| 1984 | Sport Boys | Universitario |
| 1985 | Universitario | U. Técnica de Cajamarca |
| 1986 | Deportivo San Agustín | Alianza Lima |
| 1987 | Universitario | Alianza Lima |
| 1988 | Sporting Cristal | Universitario |
| 1989 | Unión Huaral | Sporting Cristal |
| 1990 | Universitario | Sport Boys |
| 1991 | Sporting Cristal | Universitario |
| 1992 | Universitario | Sporting Cristal |
| 1993 | Universitario | Alianza Lima |
| 1994 | Sporting Cristal | Universitario |
| 1995 | Sporting Cristal | Alianza Lima |
| 1996 | Sporting Cristal | Alianza Lima |
| 1997 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 1998 | Universitario | Sporting Cristal |
| 1999 | Universitario | Alianza Lima |
| 2000 | Universitario | Sporting Cristal |
| 2001 | Alianza Lima | Cienciano |
| 2002 | Sporting Cristal | Universitario |
| 2003 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 2004 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 2005 | Sporting Cristal | Cienciano |
| 2006 | Alianza Lima | Cienciano |
| 2007 | U. San Martín | Coronel Bolognesi |
| 2008 | U. San Martín | Universitario |
| 2009 | Universitario | Alianza Lima |
| 2010 | U. San Martín | León de Huánuco |
| 2011 | Juan Aurich | Alianza Lima |
| 2012 | Sporting Cristal | Cusco Fc |
| 2013 | Universitario | Cusco Fc |
| 2014 | Sporting Cristal | Juan Aurich |
| 2015 | FBC Melgar | Sporting Cristal |
| 2016 | Sporting Cristal | FBC Melgar |
| 2017 | Alianza Lima | Cusco Fc |
| 2018 | Sporting Cristal | Alianza Lima |
| 2019 | Binacional | Alianza Lima |
| 2020 | Sporting Cristal | Universitario |
| 2021 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 2022 | Alianza Lima | FBC Melgar |
Mestaruuksia saanneet joukkueet > Kansalliset mestaruudet

Kauden 2022 päätyttyä
| Seura> Seura.Seura | Kansalliset mestaruudet> Yhteensä.Yhteensä | Kansalliset mestaruudet> Ajanjakso.Liga   (1912-21) | Kansalliset mestaruudet> Ajanjakso.Campeonato  Amatööri (1926-50) | Kansalliset mestaruudet> Ajanjakso.Campeonato  Ammattilais (51-) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Universitario | 26 |  | 7 | 19 |
| Alianza Lima | 25 | 2 | 6 | 17 |
| Sporting Cristal | 20 |  |  | 20 |
| Sport Boys | 6 |  | 3 | 3 |
| Deportivo Municipal | 4 |  | 4 |  |
| U. San Martín | 3 |  |  | 3 |
| Unión Huaral | 2 |  |  | 2 |
| Mariscal Sucre FC | 2 |  | 1 | 1 |
| Atlético Chalaco | 2 |  | 2 |  |
| CS Progreso | 2 | 1 | 1 |  |
| Lima Cricket FBC | 2 | 2 |  |  |
| Sport José Gálvez | 2 | 2 |  |  |
| FBC Melgar | 2 |  |  | 2 |
| Defensor Lima | 1 |  |  | 1 |
| San Agustín | 1 |  |  | 1 |
| Centro Iqueño | 1 |  |  | 1 |
| Jorge Chávez | 1 | 1 |  |  |
| Juan Bielovucic | 1 | 1 |  |  |
| Sport Inca | 1 | 1 |  |  |
| Juan Aurich | 1 |  |  | 1 |
| Deportivo Binacional | 1 |  |  | 1 |
Mestaruuksia saanneet joukkueet > Puolivuosi mestaruudet (vuodesta 1997)

Heinäkuu 2022
| Seura | Puolivuosi mestaruudet (vuodesta 1997)> Avaus | Puolivuosi mestaruudet (vuodesta 1997)> Päätöstilaisuus | Puolivuosi mestaruudet (vuodesta 1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Alianza Lima | 5 | 6 |  |
| Sporting Cristal | 4 | 6 |  |
| Universitario | 7 | 1 |  |
| Cienciano | 1 | 2 |  |
| FBC Melgar | 1 | 2 |  |
| U. San Martín | 1 | 1 |  |
| Coronel Bolognesi | 0 | 1 |  |
| Deportivo Binacional | 1 | 0 |  |
| Ayacucho FC | 0 | 1 |  |
Takkirauta

Austeniitti (γ-rauta; pkk-hila)
Bainiitti
Martensiitti
Sementiitti (rautakarbidi; Fe3C)
α-ferriitti syntyy austeniitista ( tkk-hila)
δ-ferriitti jähmettyy sulasta ( tkk-hila)
Perliitti (eutektikumi α + Fe3C)
Hiiliteräs (max 2,1 % hiiltä)
Ruostumaton teräs (sis. kromia vähintään 10,5 %)
HSLA-teräs (korkea lujuus, niukka seostus)
Työkaluteräkset (suuri lujuus; karkaistuja)
Valurauta (>2,1 % hiiltä)
Kankirauta (alh. hiilipitoisuus)
näytä
keskustele
Takkirautaa
Takkirauta on rautaseos, jossa on noin 4–5 % hiiltä. Takkirautaa saadaan masuunin tuotteena pelkistettäessä rautamalmia koksilla. Raudan sulaessa masuunissa se valuu kiinteän koksikerroksen läpi, jolloin siihen imeytyy jonkin verran hiiltä muodostaen eutektisen seoksen. Takkirauta on hyvin haurasta ja kovaa, ja sitä on mahdotonta muokata mekaanisesti. Niinpä metallurgisessa teollisuudessa takkirauta mellotetaan joko valuraudaksi, teräkseksi tai kankiraudaksi polttamalla siitä ylimääräinen hiili pois.
Menetelmän takkiraudan tuottamiseksi kehitti englantilainen Abraham Darby I (1678–1717). Aikoinaan takkirauta laskettiin masuunista muotteihin ja valettiin rautaharkoiksi (harkkorauta), jotka sitten toimitettiin terästehtaalle ja sulatettiin ennen mellotusta. Nykyään lähes kaikki terästehtaat toimivat rautatehdas–terästehdas-kombinaatteina: takkirauta lasketaan masuunista sulana suoraan konvertteriin, jossa se konvertoidaan teräkseksi.
Eero Järnefeltin alttaritaulumaalaukset

Eero Järnefelt (1863–1937) maalasi kuusi alttaritaulua, jotka sijaitsevat nykyään Keuruun uudessa kirkossa, Jyväskylän Taulumäen kirkossa, Liedon kirkossa, Raahen kirkossa sekä Helsingin Johanneksen kirkossa.
Ristiinnaulittu ja Getsemane Keuruun uudessa kirkossa

Vuonna 1889 alkoi Keuruun uuden kirkon rakentaminen. Sinä kesänä kauppias Edvard Damstén ilmoitti lahjoittavansa kirkkoon alttaritaulun, ja myös maanviljelijä H. Jokela tilasi sellaisen. Molemmat tilattiin Eero Järnefeltiltä. Idea kahdesta eri maalauksesta tuli kirkon suunnittelijalta arkkitehti Theodor Granstedtilta. Järnefelt oli tavannut arkkitehdin. Niinpä ajatus toteutettiin.
Damsténin tilaama Ristiinnaulittu tai Kristus ristillä tuli ylemmäksi ja Jokelan tilaama predellataulu Getsemane tai Enkeli ilmestyy Kristukselle Getsemanessa sen alapuolelle ikään kuin jalustaksi ylemmälle alttaritaululle. Molempia aiheita oli käytetty alttaritauluissa paljon. Moniosaisten taulujen käyttö alkoi olla harvinaista. Keuruu edusti aiheidensa puolesta perinteistä valintaa verrattaessa Järnefeltin myöhemmin maalaamiin alttaritauluihin.
Ristiinnaulitsemisen aikana on ollut täydenkuun aika, mikä on nähtävillä Kristus ristillä -taulussa.
Järnefelt maalasi taulut pääosin Pariisissa 1889–1891. Vuodesta 1892 mainittuja alttaritauluja on voitu katsella Keuruun kirkossa.
Jeesus ja veteen vajoava Pietari Jyväskylän Taulumäen kirkossa

Jyväskylän kaupunkiseurakunnan tilaama taulu Jeesus ja veteen vajoava Pietari tulikin maaseurakunnan Taulumäen kirkkoon. Jyväskyläläinen kauppaneuvos, patruuna Julius Johnson vaimoineen oli lahjoittanut Jyväskylän kirkkoon suunniteltua alttaritaulua varten 5 000 markkaa ja seurakunta tilasi taulun. Järnefelt maalasi taulun Jeesus ja veteen vajoava Pietari tai Kristus käy veden päällä vuonna 1892.
Jos Keuruun maalaukset edustivat perinteistä, Jyväskylään suunniteltu oli uutta tyyliä. Päähenkilöt Jeesus ja Pietari tulevat selvästi esille, kun taas opetuslasten käyttämä purjealus sulautuu tummaan taustaan. Kristillisessä taiteessa perinteisenä tyylinä oli taustan häivyttäminen. Taulun sijoituspaikkaan tuli taustalta ikkunavalo. Valo huononsi alttaritaulun näkymät, samoin talvipimeys ennen kirkon sähkövaloja. Kirkkoneuvosto piti maalausta liian tummana ja aihettaan liian vapaasti lähestyvänä, joten se palautettiin Järnefeltille. Jyväskylän kirkon alttaritaulun hankinta vaati paljon työtä ja monenlaista neuvottelua.
Jyväskylän maaseurakunnan kirkkoherra Karl Abiel Heikel kirjoitti kahdesti Järnefeltille kysyen mahdollisuutta ostaa kaupunkiseurakunnan hylkäämä teos. Patruuna Johnson oli myös hankinnan takana. Niinpä alttaritaulu saatiin ja sijoitettiin 1893 maaseurakunnan vanhaan kirkkoon. Vuonna 1885 valmistunut puukirkko kuitenkin tuhoutui lämmityslaitteista syttyneessä tulipalossa tammikuussa 1918. Alttaritaulu saatiin pelastetuksi tulipalosta ja sijoitettiin nykyiseen, vuonna 1929 valmistuneeseen Taulumäen kirkkoon.
Jeesus ja aviorikoksesta tavattu nainen Liedon kirkossa

Littoisten verkatehtaan patruuna Louis Schnitt aikoi lahjoittaa Liedon kirkkoon alttaritaulun vaimonsa muistoksi. Kirkkoneuvosto hyväksyi 1896 Schnittin tarjoomuksen. Aihe-ehdotuksia tuli, mutta kapean tilan vuoksi aihe jätettiin tulevan taiteilijan harkittavaksi. Albert Edelfelt oli maalannut luonnoksen, muttei kiireidensä vuoksi ehtinyt toteuttaa hanketta ennen kuolemaansa.
Victor Westerholm tiedusteli vuoden 1906 alussa Järnefeltiltä, kiinnostaisiko tätä maalaustehtävä Liedon kirkkoa varten. Järnefelt oli valmis tehtävään, ja aiheeksi tuli Jeesus ja aviorikoksesta tavattu nainen. Järnefeltin aihevalinta jäi arvoitukseksi. Valmis taulu oli aluksi esitteillä Turussa. Nimimerkki Pix kehui Turun Sanomissa olleessa pitkässä artikkelissa taulua maalauksellisin sanoin. Kehujen jälkeen tosin tuli kritiikkiäkin. Liedon kirkkoon alttaritaulu kiinnitettiin vuonna 1908.