stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun hiippakunnan piispa
Piispat > Kuopion hiippakunta 1851–1939

| piispa | piispa | virka-aika | lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Robert Frosterus | 1851–1884 |  |
|  | Gustaf Johansson | 1885–1897 | Arkkipiispa 1899–1930 |
|  | Otto Immanuel Colliander | 1897–1899 |  |
|  | Juho Koskimies | 1900–1936    |  |
Piispat > Oulun hiippakunta 1936–

| piispa | piispa | virka-aika | lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Juho Mannermaa | 1936–1943 |  |
|  | Yrjö Vallinmaa | 1943 | Sai surmansa neuvostopartisaanien väijytyksessä 1943 |
|  | Väinö Malmivaara | 1943–1954 |  |
|  | Olavi Heliövaara | 1954–1963 |  |
|  | Leonard Pietari Tapaninen | 1963–1965 |  |
|  | Kaarlo Johannes Leinonen | 1965–1979 |  |
|  | Olavi Rimpiläinen | 1979–2000 |  |
|  | Samuel Salmi | 2001–2018 |  |
|  | Jukka Keskitalo | 2018– |  |
Nick Barmby

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Barmby harjoituksissa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi: Nicholas Jonathan Barmby
Syntymäaika: 11. helmikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Hull, Englanti, Britannia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Junioriseurat
1991: Tottenham Hotspur
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1991–1995 1995–1996 1996–2000 2000–2002 2002–2004 2004 2004–2012 | Tottenham Hotspur  Middlesbrough Everton Liverpool  Leeds United → Nottingham Forest  Hull City | 89 (21) 42 (8) 116 (18) 32 (2) 25 (4) 6 (1)  180 (26) |
Maajoukkue
| 1994 1994–1998 1995–2001 | Englanti U-21 Englannin B-maajoukkue Englanti | 3 (0) 2 (0) 23 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Nicholas Jonathan ”Nick” Barmby (s. 11. helmikuuta 1974 Hull, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti valioliigaurallaan muun muassa Tottenham Hotspuria, Evertonia ja Liverpoolia. Uransa viimeiset kahdeksan kautta hän edusti Hull Cityn joukkuetta ja niistä kaksi kautta valioliigassa ja muun muassa kaksi viimeistä Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla mestaruussarjassa. Hän pelasi yhteensä 23 maaottelussa Englannin maajoukkueessa vuosina 1995–2001. Niissä hän teki neljä maalia. Hän kuului Englannin joukkueeseen vuosien 1996 ja 2000 Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Aiheesta muualla

Nick Barmbyn profiili Hull City AFC:ssä hullcityafc.net. Arkistoitu 15.4.2012. Viitattu 3.7.2010. (englanniksi)
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1996
1 Seaman |
2 G. Neville |
3 Pearce |
4 Ince |
5 Adams |
6 Southgate |
7 Platt |
8 Gascoigne |
9 Shearer |
10 Sheringham |
11 Anderton |
12 Howey |
13 Flowers |
14 Barmby |
15 Redknapp |
16 Campbell |
17 McManaman |
18 Ferdinand |
19 P. Neville |
20 Stone |
21 Fowler |
22 Walker |
Valmentaja Venables
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Seaman |
2 G. Neville |
3 P. Neville |
4 Campbell |
5 Adams |
6 Keown |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Shearer |
10 Owen |
11 McManaman |
12 Southgate |
13 Martyn |
14 Ince |
15 Barry |
16 Gerrard |
17 Wise |
18 Barmby |
19 Heskey |
20 Phillips |
21 Fowler |
22 Wright |
Valmentaja Keegan
Nick Angell

| Nick Angell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1979 (ikä 44) Duluth, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nü Gell, Quick Nick
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Eisbären Berlin
Sarja:  DEL
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Rockford IceHogs (UHL),   Arboga IK (Allsvenskan),   Frisk Tigers (GET),   Bofors IK (Allsvenskan),   Brynäs IF (Elitserien),   Tappara (SM-liiga),   HV71 (Elitserien),   Frankfurt Lions (DEL),   Metallurg Novokuznetsk (KHL),   Avangard Omsk (KHL)
Nicholas "Nick" Angell (s. 31. lokakuuta 1979 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 DEL-liigan Eisbären Berliniin.
Ura

Angell pelasi kaudet 1998–2002 Yhdysvaltain yliopistosarjaa, NCAA:ta Minnesotan yliopiston joukkueessa. Viimeisellä kaudellaan hän oli mukana voittamassa NCAA:n mestaruutta. Kauden 2002–2003 Angell pelasi Pohjois-Amerikan farmisarjoissa. Hän edusti kahden ottelun ajan AHL:n Milwaukee Admiralsia, mutta pääosa kaudesta meni UHL-liigan Rockford IceHogsissa.
Angell siirtyi kaudeksi 2003–2004 Eurooppaan ja Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Allsvenskanissa pelaavaan Arbogaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi Norjan pääsarjassa Frisk Tigersissa. Norjassa hän teki 32 pistettä 41 ottelussa ja oli sarjan eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2005–2006 Angell palasi Allsvenskaniin, kun hän siirtyi Boforsiin, jossa hän teki 42 pistettä 40 ottelussa ja oli eniten pisteitä tehnyt ulkomaalainen.
Ruotsalaisvalmentaja Leif Boork halusi Angellin kaudeksi 2006–2007 Elitserienin Brynäsiin. Hän onnistui Ruotsin pääsarjatasolla hyvin ja teki tehot 14+13. Hän oli Janne Niskalan jälkeen Elitserienin toiseksi eniten pisteitä kerännyt puolustaja. Seuraavan kauden Angell aloitti SM-liigassa Tapparassa, kun hän oli tehnyt taiteilijasopimuksen Brynäsin kanssa eikä hän voinut pelata Ruotsissa verotussyiden takia vielä alkukaudesta. Tappara-pestin jälkeen Angell palasi Brynäsiin, ja kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi HV71:een. Angellin sopimus HV71:n kanssa oli myös taiteilijasopimus, ja Angell aloitti kautensa tällä kertaa Norjan pääsarjassa Stavanger Oilersissa. HV71:ssä Angell pääsi pelaamaan jääkiekon Mestarien liigaa kolmen ottelun verran. Ruotsissa HV71 sijoittui kauden päätteeksi toiseksi.
Saksan DEL-liigassa pelaava Frankfurt Lions hankki Angellin joukkueeseen kaudeksi 2009–2010. DEL-liigassa Angell teki 27 pistettä 56 ottelussa. Hän ei pelannut Frankfurtissa kuin yhden kauden. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Metallurg Novokuznetskiin, josta hän siirtyi tammikuussa 2011 saman liigan Avangard Omskiin. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi DEL-liigassa pelaavaan Eisbären Berliniin.
Oulun asemakeskus

Oulun asemakeskus on Ouluun rautatieaseman alueelle suunniteltu matka- ja kauppakeskus. Keskuksen rakentamisen piti alkaa vuosina 2008–2009, mutta rakentamisen aloitus on viivästynyt.
Alueen asemakaava ja kansalaiskeskustelu

Uutta asemakaavaa 3,2 hehtaarin kokoiselle alueelle haki maanomistaja VR-kiinteistöt. Kaupunki kaavoitti alueelle kaikkiaan runsaat 20 000 kerrosneliötä, joista varsinaista liikennepalvelujen tilaa on noin kahdeksan prosenttia, loput yrityksille myytävää liike- ja toimistotilaa. Kerroksia kauppakeskukseen tulee kahdesta kuuteen. Alue oli Oulussa ensimmäinen kaavoitushanke jossa kaavan suunnitteluvaiheessa käytettiin hyväksi 3D-virtuaalimallia.
Ympäristöministeriö, VR-Yhtymä Oy, Museovirasto, Ratahallintokeskus, Valtion kiinteistölaitos ja Metsäntutkimuslaitos olivat vuonna 1998 tehneet menettelytapasopimuksen valtakunnallisesti merkittävien rautatie- ja asema-alueiden suojelusta, jossa Oulun asemanseudulta säilytettävän arvoisiksi listattiin ainoastaan asemarakennus ja entinen asemaravintolarakennus. Kaava noudatti tätä sopimusta, vaikka asemakaavaa varten laaditun rakennushistoria selvityksessä lähes kaikki alueen rakennukset todettiin yhtä arvokkaiksi. Oulun asema-alueella on kymmenkunta rakennusta, joista vanhimmat ovat 1800-luvulta.
Kaavaluonnos sai aikaan runsaasti keskustelua oululaisessa mediassa. Keskustelussa nousi päällimmäisiksi asioiksi vanhojen rakennusten suojelu ja kaavamuutos alueen suppea tarkastelu. Purettavien rakennusten, erityisesti sodanaikaisen sirpalesuojatun vara-aseman, kivikukon, ja punatiilisen VR:n entisen toimistorakennuksen säilytystarpeesta keskusteltiin vilkkaasti. Lisäksi keskustelussa nousi esille rautatie- linja-autoasemien välisen yhteyden parantaminen: hanke ei toteuta pitkään vireillä ollutta ajatusta yhdistää rautatieaseman ja viereisen linja-autoaseman toimintoja saman katon alle.. Laajentamalla kaavamuutosaluetta radan toiselle puolelle oltaisiin voitu samalla ratkaista sekä joukkoliikenteen ongelmia että säilyttää aseman vanhat rakennukset.
Kaupunginvaltuusto vahvisti asemakaavan elokuussa 2005. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi kaavasta tehdyt valitukset kesäkuussa 2007.lähde tarkemmin? Muotovirheen vuoksi Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus joutuu kuitenkin käsittelemään asemanseudun suojeluesityksen uudestaan: mikäli lausunto on suojelulle kielteinen hanke toteutuu, mikäli kielteinen, on koko asemakaava suunniteltava uudestaan.
Kauppakeskus

Kauppakeskukseen sijoitetaan VR:n henkilöliikennepalveluiden lisäksi runsaasti kaupallista tilaa: erikoistavarakaupan liiketilaa, päivittäistavarakauppa, ravintoloita, hotelli ja toimistotilaa. Hanke on suunnitteluasteella ainakin vuoteen 2008. Hankkeesta on teetetty erilaisia visualisointeja ja virtuaalimalleja.
Aiheesta muualla

CubiCasa.fi: Matkakeskuksen virtuaalimalli (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Liikenne:   Oulun liikenne  Oulun seudun liikenne  Potnapekka 
Liikennekeskukset:   Kivisydän  Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali  Oulun lentoasema  Oulun asemakeskus  Oulun rautatieasema  Oulun satama  Pikkaralan rautatieasema  Toppilan rautatieasema  Tuiran rautatieasema 
Oulu kautta kulkevat tiet:   Valtatie 4  Valtatie 20  Valtatie 22  Seututie 815  Seututie 816  Seututie 834  Seututie 836  Seututie 847  Seututie 849  Yhdystie 8300  E8  E75 
Oulun kautta kulkevat rautatiet:   Pohjanmaan rata  Oulu–Tornio-rata  Oulu–Kontiomäki-rata 
Katuja:   Aleksanterinkatu  Isokatu  Kauppurienkatu  Kirkkokatu  Pakkahuoneenkatu  Rantakatu  Rautatienkatu  Saaristonkatu  Torikatu  Uusikatu  Yliopistokatu 
Sillat:   Erkkolan silta  Kiskopolun silta  Joutsensilta  Möljän silta  Rautasilta  Sangin silta  Tuiran sillat 
Muut kaupungin sisäiset tiet:   Hetekyläntie  Joloksentie  Merikoskenkatu  Raitotie  Poikkimaantie  Seututie 833  Seututie 848  Valtatie 
Kivikukko Oulun rautatieaseman alueella.
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1967

Vuoden 1967 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin  22.–29. toukokuuta 1967 Roomassa, Italiassa. Kisoihin osallistui 171 nyrkkeilijää 26 Euroopan maasta.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Alle 51 kg |  Hubert Skrzypczak |  Constantin Ciucă |  Pjotr Gorbatov  Engin Yadigar |
| Alle 54 kg |  Nicolae Giju |  Horst Rascher |  Bruno Pieracci  Nikola Savov |
| Alle 57 kg |  Ryszard Petek |  Seyfi Tatar |  Jean-Louis de Souza  Ivan Michailov |
| Alle 60 kg |  Józef Grudzień |  Zvonimir Vujin |  Dieter Dunkel  László Gula |
| Alle 63,5 kg |  Valeri Frolov |  Jerzy Kulej |  János Kajdi  Peter Tiepold |
| Alle 67 kg |  Bohumil Němeček |  Manfred Wolke |  István Gali  Ion Hodosam |
| Alle 71 kg |  Viktor Agejev |  Witold Stachurski |  Ion Covaci  Vojtech Stantien |
| Alle 75 kg |  Mario Casati |  Aleksei Kiseljov |  Gheorghe Chivar  Jan Hejduk |
| Alle 81 kg |  Danas Pozniakas |  Peter Gerber |  Ion Monea  Cosimo Pinto |
| Yli 81 kg |  Mario Baruzzi |  Peter Boddington |  Kiril Pandov  Jürgen Schlegel |
Mitalitaulukko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| 1. |  Puola | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 3. |  Italia | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 4. |  Romania | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 5. |  Tšekkoslovakia | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 6. |  Länsi-Saksa | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7. |  Itä-Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 8. |  Turkki | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9. |  Englanti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9. |  Jugoslavia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Bulgaria | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 11. |  Unkari | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 13. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | Yhteensä | 10 | 10 | 20 | 40 |
Suomen joukkue

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 51 kg | Jouko Lindberg | Tappio 1. ottelussa |
| 54 kg | Börje Karvonen | Tappio 1. ottelussa |
| 60 kg | Kari Meronen | Tappio 2. ottelussa |
| 67 kg | Pertti Purhonen | Tappio 1. ottelussa |
| 75 kg | Jorma Väisänen | Tappio 1. ottelussa |
| 81 kg | Kalevi Kanto | Tappio 1. ottelussa |
Oulun helluntaiseurakunta

| Oulun helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

 Oulun helluntaikirkko toukokuussa 2021.
Suuntautuminen:  Helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1931
Johtava pastori:  Kauko Uusila
Jäseniä:  noin 1 250 (v. 2009)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulun Helluntaiseurakunta on Oulussa toimiva Suomen Helluntaikirkkoon kuuluva helluntaiseurakunta, johon kuului noin 1 250 jäsentä vuonna 2009. Seurakunta on perustettu vuonna 1931. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Kauko Uusila.
Seurakunnalla on toimintaa varsinaisen Oulun kaupungin lisäksi Oulun alueella Kiimingissä, Ylikiimingissä ja Toppilassa sekä Kempeleen, Limingan ja Pudasjärven kunnissa. Oulun helluntaiseurakunnan yhteydessä toimii Royal Rangers-partiojärjestö.
Historia

Ensimmäisen kerran helluntaiherätys saapui Ouluun loka-marraskuussa 1912, jolloin Thomas Ball Barratt vieraili kaupungissa. Oulun kokouksiin kokoontui runsaasti kuulijoita ja kokoukset pidettiin metodistiseurakunnan rukoushuoneella. Kokoussarjan seurauksena metodistiseurakunnan pastori Akseli Puhakaisesta tuli helluntailiikkeen keskeinen julistaja Oulussa.
Akseli Puhakainen ja Evert Jäppinen liittyivät mukaan helluntailiikkeeseen. 1910-luvulla Oulussa oli noin 40 hengen ryhmä, joka supistui Puhakaisen muutettua pois. Vuonna 1931 Lydia Korpi tuli Ouluun ja kokosi seurakunnan kuorotoiminnan yhteyteen. Seurakunta järjestäytyi vuonna 1931 ja vuonna 1932 Korven työtoveriksi tuli Pentti Paulamäki, joka vaikutti Oulussa vuosien ajan. Myöhemmin, Taisto Törnin aikana helluntailiike kasvoi Muhoksella.
1950-luvulla seurakunta kasvoi ja vakiintui. Tänä aikana, vuosina 1955–1970 Otto Koivukangas toimi seurakunnan työntekijänä. Seurakunnalla oli työtä ympäristössä, muun muassa Temmeksellä, jossa oli välillä oma seurakuntakin. Toivo Viitalan johtajakaudella seurakunta koki voimakkaimman kasvukautensa vuonna 1983. Seurakuntalaisten aktivoituessa seurakuntaan kastettiin yli 100 ihmistä. Helluntailiike laajentui Oulun työn kautta muun muassa Iihin, Yli-Iihin, Hailuotoon, Kiiminkiin ja Muhokselle. 1980-luvulla seurakuntaan kuului noin 1 000 jäsentä.
Seurakunnan johtajat

Oulun helluntaiseurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa seuraavat henkilöt:
1955–1970: Otto Koivukangas
1984–1995: Klaus Korhonen
–2013: Markku Tossavainen
2013–2018: Hannu Orava
2019→ Kauko Uusila
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun helluntaiseurakunta Wikimedia Commonsissa
Seurakunnan verkkosivusto
Olympia-teatteri

Olympia-teatterin sisäänkäynti.
Olympia-teatteri on viihdemusiikkiin erikoistunut konserttisali Pariisin 9. arrondissementissa.
Olympia-teatterin perusti 1888 Joseph Oller, joka oli luonut myös Moulin Rougen. Olympia on Pariisin vanhin konserttisali ja maailman kuuluisimpia konserttisaleja. Kun teatteri avattiin 1889, se oli nimeltään "Montagnes Russes", mutta nimettiin Olympiaksi 1893.
Teatterissa ovat esiintyneet Ranskan merkittävimmät viihdetaiteilijat, kuten Édith Piaf, Jacques Brel, Charles Aznavour, Dalida, Mireille Mathieu, Joe Dassin sekä Michel Sardou mutta myös ulkomaiset yhtyeet ja laulajat, kuten The Beatles, Led Zeppelin, Velvet Underground, Megadeth, Madonna, Julio Iglesias, Alla Pugatšova ja Luciano Pavarotti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Olympian sivusto
Ovejero magallánico

| Ovejero magallánico |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Chile
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1800-1900-luku
Alkuperäinen käyttö:  paimenkoira
Nykyinen käyttö:  paimenkoira
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu KCC: ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat
Ulkonäkö
Paino:  uros 24-26 kg narttu 20-22 kg
Säkäkorkeus:  uros 53-57 cm narttu 48-52 cm
Väritys:  musta, liuskeenharmaa, liuskenharmaa-tricolor, blue merle, hiekka, mustaruskea, sininen, sininen-tricolor tai hiekkasininen-tricolor
Ovejero magallánico on on chileläinen koirarotu. Sillä ei ole vielä FCI:n virallista hyväksyntää, mutta se on tunnustettu roduksi kansallisella tasolla Chilen Kennelliitossa KCC:ssä.
Ulkonäkö

Väritys voi olla musta, liuskeenharmaa, liuskeenharmaa-tricolor, blue merle (sinimarmoroitu), hiekanvärinen, mustaruskea, sininen, sininen-tricolor tai hiekkasininen-tricolor eri sävyissään vaaleasta tummaan. Kaikissa väreissä voi esiintyä valkoiset merkit, mutta on suositeltavaa ettei valkoinen kata yli 25% kokonaisvärityksestä. Urosten säkäkorkeus on noin 55 cm ja narttujen noin 50 cm - 2cm poikkeus suuntaan tai toiseen hyväksytään. Urosten paino vaihtelee 24-26 kg ja narttujen 20-22 kg välillä.
Alkuperä

Ovejero magallánico on Magallanes y Antártica Chilena -alueelta kotoisin oleva lammaskoira, joka polveutuu sinne 1800-1900-luvulla brittiläiseltä alueelta (Falklandinsaarilta) saapuneista ensimmäisistä lammaskoirista. Mahdolliset kantarodut saattoivat olla harmaawalesinlammaskoira, vanhaenglanninlammaskoira ja muut samankaltaiset lammaskoirat. Tuohon aikaan rotumääritelmiä ei oltu vielä kirjoitettu, joten nämä lammaskoirat tunnettiin vain "työcollieina" tai "paimenkoirina".
Magallanes y Antártica Chilena -alueen eristäytyneen sijainnin ansiosta rotu on säilynyt näihin päiviin asti tyypiltään melko samanlaisena. Näin on syntynyt koira, joka on täysin sopeutunut kotiseutunsa ympäristöön.
Pariisinsininen

Pariisinsininen eli milorinsininen eli rautasininen on tummansininen taiteilijoiden käyttämä väriaine. Se on melko myrkytön niin sanottu normaaliväri, vaikka se kemialtaan on ferrosyanidia, jossa on myrkyllinen syanidiryhmä. Väriä myydään myös maasälpään sekoitettuna, jolloin sitä kutsutaan berliininsiniseksi.
Pariisinsininen väriaine muuttuu kuumennettaessa ruskeaksi, jolloin sitä nimitetään berliininruskeaksi tai preussinruskeaksi. Väriaine koostuu tällöin hiilestä, ferrisyanidista,  ferrosyanidista ja rautaoksidista. Berliininruskea kuuluu normaaliväreihin, vaikka se onkin melko vähän käytetty.
Niko Mikael Korhonen

Niko Mikael Korhonen (s. 1981 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Pärttylin kesä julkaistiin keväällä 2015. Teoksen kustansi Nordbooks.
Paranoid (Waldo’s Peoplen albumi)

| Paranoid Waldo’s People |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Crossfade Studios
 Julkaistu: 4. helmikuuta 2009
 Tuottaja(t): Eric LeTennen & Mike Perry
 Tyylilaji: eurodance
 Kesto: 43.55
 Levy-yhtiö: Sony BMG Music Entertainment
Listasijoitukset
  13.
Waldo’s Peoplen muut julkaisut
| Greatest Hits 2008 | Paranoid 2009 |   |
Singlet albumilta Paranoid
 ”Lose Control” Julkaistu: 2009  ”New Vibration” Julkaistu: 2009
Paranoid on Waldo’s Peoplen albumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2009. Albumi sisältää muun muassa kappaleen ”Lose Control”, jolla Waldo’s People edusti Suomea vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa. Toinen singlejulkaisu albumilta oli ”New Vibration”.
Kappaleesta ”Lose Control” kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

See the Light – 3.39 (feat. Matt Rock from Quicksilver, säv. A. Lehtonen & J.Gicho, san. Lehtonen, Gicho & M. Westrup)
Lose Control – 2.58 (säv. A. Lehtonen & Karima,, san. Lehtonen, Karima & A. Kratz Gutå & Waldo)
New Vibration – 3.08 (säv. & san. H. Crichlow & Lehtonen)
Dangerous – 3.41 (feat. That Dude Prince, säv. Lehtonen, Karima & Westrup, san. Lehtonen, A. Holm, Westrup & That Dude Prince)
Ride the Tide – 3.19 (säv. Lehtonen & Kratz Gutå, san. Lehtonen, Kratz Gutå & Westrup)
World Empire – 3.11 (säv. A. Lehtonen & M. Englöf, san. Lehtonen, Englöf & Westrup)
Paranoid – 3.07 (säv. Lehtonen & Karima, san. Lehtonen, Karima & Westrup)
Fallen Angel – 3.23 (säv. Lehtonen & Gicho, san. Lehtonen, J Gicho, M Westrup & Kratz Gutå)
Life – 3.29 (säv. Lehtonen, Gicho & Kratz Gutå, san. Lehtonen, Gicho & Westrup)
I’ll Be Waiting for You – 3.41 (säv. Lehtonen, san. Lehtonen, Karima & Westrup)
Emperor’s Dawn – 3.46 (2009 Edit, säv. Lehtonen, san. Lehtonen, Westrup & Kratz Gutå)
Back Again – 3.53 (2009 Edit)
Kokoonpano

Waldo – laulu
Karoliina Kallio – laulu
Kimmo Nissinen – kitara
Sami Lehto – rummut
Karl Sinkkonen – kosketinsoittimet
Osmo Honkanen

Osmo Honkanen (s. 1964) on suomalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1983–1994 pääaineenaan kirkkomusiikki ja valmistui musiikin maisteriksi 1990. Pääinstrumenttinaan hän opiskeli urkujensoittoa Kari Jussilan johdolla. Sävellyksenopettajana oli aluksi Erkki Jokinen ja vuosina 1988–1994 Paavo Heininen.
Honkasen sävellystuotanto kattaa niin orkesteri-, kuoro- kuin kamarimusiikkiakin, missä yhden  keskeisen osan muodostavat teokset uruille tai urut sisältäville kokoonpanoille. Hänen teoksiaan on tallennettu äänitteille, esitetty konserttien lisäksi radiossa ja televisiossa, useissa Euroopan maissa sekä Euroopan ulkopuolella mm. Israelissa ja Japanissa. Sävellyskilpailuvoittoja ja palkintosijoja Honkanen on saavuttanut 1988 lähtien useissa kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa Suomessa ja ulkomailla.
Vuosina 1989–2017 Osmo Honkanen toimi kirkkomuusikkona Helsingin Mikaelin seurakunnassa.
Vuodesta 2017 alkaen hän toimii Tampereen tuomiokirkkoseurakunnan johtavana kanttorina.
Neuvostoliitto (lehti)

| Neuvostoliitto |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Kustantaja:  Neuvostoliiton valtio
Julkaisija:  Progress
Levikki:  1 300 000
Perustettu:  1930 (suomenkielinen 1957)
Lakkautettu:  1991
Kotikunta:  Moskova
Kotimaa:  Neuvostoliitto
Sivukoko:  412 × 300 mm
Ilmestymistiheys:  kuukausittain
Kieli:  19 eri kieltä
Neuvostoliitto (ven. Советский Союз, Sovetskij Sojuz, vuoteen 1950 Neuvostoliittoa rakennetaan, СССР на стройке, SSSR na strojke) oli useilla eri kielillä ilmestynyt Neuvostoliiton valtion kustantama aikakauslehti, jota julkaistiin vuosina 1930–1939 ja uudelleen toisen maailmansodan jälkeen 1949–1991. Suomenkielisenä se ilmestyi vuodet 1957–1991.
Historia ja sisältö

Kirjailija Maksim Gorkin perustama lehti ilmestyi aluksi venäjän lisäksi myös englanniksi, ranskaksi sekä saksaksi ja ennen toista maailmansotaa lehteä alettiin julkaisemaan vielä espanjaksi vuonna 1937. Muita kieliä olivat kiina (1950), korea (1954), japani (1955), arabia, serbokroaatti, urdu ja hindi (1956), suomi ja romania (1957), unkari (1958), mongoli (1960), bengali (1967), vietnam (1968) sekä italia (1969).
Neuvostoliitto-lehteä oli parhaimmillaan myynnissä yli 130 maassa. Sen kääntämisesti ja painamisesta huolehti Moskovassa toiminut kirjankustantamo Progress. Lehden julkaisu lopetettiin joulukuussa 1991 Neuvostoliiton lakkauttamisen myötä.
Sisältö

Suurimman osan ajastaan nelivärisenä ilmestynyt lehti sisälsi artikkeleita muun muassa Neuvostoliiton taloudesta, tieteestä, teknologiasta, taiteesta, kulttuurista ja urheilusta sekä myös maan tavallisten kansalaisten elämästä. Pääpaino oli Neuvostoliiton taloudellisten, tieteellisten ja teknisten saavutuksien esittelyssä. Lehdessä oli myös palsta, jossa vastattiin lukijoiden Neuvostoliittoa koskeviin kysymyksiin sekä lapsille ja naisille tarkoitetut osiot. Luoteeltaan se oli propagandistinen, mutta ei kuitenkaan sisältänyt ideologisia artikkeleita.
Neuvostoliitto-lehti tunnettiin alusta lähtien laadukkaasta kuvajournalismistaan. Sen valokuvaajina toimi lukuisia alan merkittäviä neuvostoliittolaisia nimiä, kuten Max Alpert, Anatoli Garanin, Jevgeni Haldei, Boris Ignatovitš, El Lisitski, Mark Markov-Grinberg, Georgi Petrusov, Aleksandr Rodtšenko ja Arkadi Šajkhet. Lehden kuvituksen tasoa korosti myös painamiseen käytetty poikkeuksellisen hyvälaatuinen paperi.
Aiheesta muualla

Neuvostoliitto-lehden kuvia Daily Mailin artikkelissa