stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joogin omaelämäkerta
Yhteenveto

Joogin omaelämäkerta johdattaa lukijan läpi Paramahansa Yoganandan spiritualistisen seikkailun. Kirja alkaa Yoganandan lapsuuden kuvailulla ja gurunsa Yukteswar Girin löytymisellä, ja jatkuu esimmäisen koulun perustamiseen, Yogoda Satsanga Brahmacharya Vidyalaya. Sitä seuraa Yoganandan vierailu Yhdysvaltoihin, missä hän luennoi tuhansille, established Self-Realization Fellowship ja tapaa suuren kasvitieteilijän Luther Burbankin, jolle kirja on omistettu. Seuraavaksi kirjassa kuvataan Yoganandan paluumatkaa Intiaan vuonna 1935. Matkalla hän tapasi johtavia spiritualistisia hahmoja, kuten Therese Neumannin Bavariassa, Hindupyhimyksen Ananda Moyi Man, Mahatma Gandhin, Rabindranath Tagoren, Nobelistifyysikon C. V. Ramanin, ja Giri Balan, ”naisjoogin, joka ei syö.” Lopuksi Yogananda palaa länteen, jossa hän jatkaa oppiensa opetusta ja kirjoittaa omaelämäkertansa.
Oxfordin yliopiston antropologian tutkija Walter Evans-Wentz kirjoitti kirjan esipuheen. Häntä pidetään Tiibetin buddhalaisuuden tutkimuksen uranuurtajanakenen mukaan?. Hänen teoksiaan ovat The Tibetan Book of the Dead ja Tibet's Great Yogi Milarepa. Esipuheessa hän kirjoittaa: ”Hänen epätavallinen omaelämäkerta on ehdottomasti yksi valaisimmista Hindu-mielen, sydämen ja Intian spiritualistisen rikkauden teoksista, jota on koskaan julkaistu Lännessä.”selvennä
Yoganandan guru Yukteswar Giri kertoi Yoganandalle gurunsa Lahiri Mahasayan ennustuksesta. Yukteswarin mukaan Lahiri Mahasaya sanoi: ”Noin viisikymmentä vuotta kuolemani jälkeen elämästäni kirjoitetaan, koska Lännessä nousee syvä mielenkiinto joogaa kohtaan. Joogiviesti ympäröi maailman ja auttaa ihmisten veljeskuntaa Yhden Isän suorassa havainnoinnissa.” Vuonna 1945, viisikymmentä vuotta Lahiri Mahasayan kuoleman jälkeen, Joodin omaelämäkerta oli valmis julkaistavaksi.
Vastaanotto

Henry Warner Bowden kirjoitti, että joogin omaelämäkerta esitteli meditaation ja joogan ensimmäistä kertaa monille länsimaalaisille.
Joogin omaelämäkerta on inspiroinut monia ihmisiä, kuten Applen perustajaa Steve Jobsia. Jobsin omaelämäkerran kirjoittaja Walter Isaacson kirjoitti, että Jobs ”luki [sen] teininä, sitten toistamiseen Intiassa ja sen jälkeen joka vuosi.”
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuonna 1946 julkaistu englanninkielinen alkuteos vapaasti luettavissa:
Ananda Sangha
Gutenberg
Healing Spiral (Arkistoitu – Internet Archive)
LibriPass (Arkistoitu – Internet Archive)
Holybooks (Arkistoitu – Internet Archive)
Self Realization Fellowship ashram
Yogananda saapuu Yhdysvalloissa pidettävään uskonnolliseen konferenssiin vuonna 1920.
Joutsenon lukio

| Joutsenon lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Joutseno, Lappeenranta
Koordinaatit:  61.114868°N, 28.5091709°E
Tyyppi:  lukio
Perustettu:  1962
Lakkautettu:  2014
Joutsenon lukio oli vuosina 1962–2014 Joutsenossa toiminut lukio.
Historia

Joutsenon ensimmäinen kansakoulu perustettiin vuonna 1884, mutta oppikoulutasoista opetusta joutsenolaiset lapset ja nuoret joutuivat hakemaan 1950-luvulle asti esimerkiksi Viipurista, Lappeenrannasta tai Imatralta. Toisen maailmansodan jälkeen Joutsenossa päätettiin anoa oikeutta perustaa kunnallinen keskikoulu, mutta yritys tyssäsi kouluhallituksen kanssa käytyihin neuvotteluihin alkuvuonna 1946. Kunnallista keskikoulua haki 50 muutakin kuntaa, ja vain kahteen anomukseen suostuttiin.
Vuonna 1953 perustettiin yksityisen oppikoulun kannatusyhdistys, joka sai tukijoikseen suuret teollisuuslaitokset Hackmanin ja Pulpin ja vuonna 1954 myös kunnanvaltuuston. Lupa koulun perustamiseen heltisi lopulta, ja koulu aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1955 nimellä Joutsenon yhteiskoulu, joskin aluksi vain viisivuotisena keskikouluna. Ensimmäisellä vuosikurssilla oli 44 oppilasta. Koulun ensimmäinen rehtori oli aiemmin Tapiolan emäntäkoulussa opettanut agronomi Airi Kaivola, jonka seuraajaksi vuonna 1957 tuli Jorma Räisänen.
Joutsenon yhteiskoulu toimi aluksi yhdessä luokkahuoneessa Honkalahden koululla, mikä kävi pian ahtaaksi. Kesällä 1956 yhteiskoululle alettiin rakentaa omaa rakennusta Rientolan kentälle, ja jo seuraava kevätlukukausi päästiin opiskelemaan uusissa tiloissa. Rinnakkaisluokkien perustamisen myötä myös uusi rakennus muuttui pieneksi, ja vuoden 1961 alussa valmistui koulun laajennus, josta tuli uusi päärakennus. Tämä koulukiinteistö on tunnettu myöhemmin Kesolan kouluna.
Vuonna 1962 valtioneuvosto myönsi Joutsenon yhteiskoululle luvan perustaa lukio. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat keväällä 1965. Vuonna 1969 yhteiskoululla oli yli 500 oppilasta, ja koulun viimeisenä lukuvuonna 1974–1975 ylittyi 700 oppilaan raja. Peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä vuonna 1975 yhteiskoulun keskikoululuokat yhdistettiin kansakoulun kanssa peruskouluksi ja lukio jatkoi Joutsenon lukiona. Peruskoulun yläaste ja lukio muuttivat Penttiläntielle yhteiseen koulukeskukseen, jonka ensimmäinen osa oli valmistunut vuonna 1970 kansakoulun kaksivuotisen jatkokoulun eli kansalaiskoulun tarpeisiin.
Jorma Räisänen työskenteli koulun rehtorina aina vuoteen 1995 asti. Koulusta on kirjoittanut ylioppilaaksi muun muassa lääkäri ja kansanedustaja Päivi Räsänen vuonna 1978.
Kukka Tast on kirjoittanut koulun 50-vuotishistoriikin Juuret ja siivet – Joutsenon yhteiskoulu ja lukio 1955–2005 (ISBN 952-91-9445-5).
Joutseno liitettiin Lappeenrantaan vuonna 2009. Lappeenrannan kaupunginvaltuusto päätti joulukuussa 2013 lakkauttaa Joutsenon lukion äänin 41–15, 3 tyhjää. Samassa yhteydessä päätettiin myös Lauritsalan lukion lakkauttamisesta, ja Lappeenrannan ainoiksi kunnallisiksi lukioiksi jäivät Lyseon lukio ja Kimpisen lukio. Joutsenon lukion viimeiset 30 ylioppilasta valmistuivat 31. toukokuuta 2014. Lukion viimeisenä rehtorina toimi Tiina Laitimo.
Astrid Joutseno

Astrid Helena Joutseno (vuoteen 1906 Jönsson, 1. heinäkuuta 1899 Turku – 29. heinäkuuta 1962 Turku) oli suomalainen pianisti.
Elämä

Astrid Joutseno syntyi vakuutusvirkailija Johan Enfrid Jönssonin ja Emma Josefina Lundénin perheeseen. Joutsenon musikaaliseen sukuun kuului myös Astrid Joutsenon veli Ernst Joutseno, jonka vanhin tytär Lea Joutseno tuli kuuluisaksi 1940-luvun elokuvakomediennena. Astrid Joutseno suoritti tyttökoulun jälkeen piano-opintoja. Hän teki myös opintomatkoja kotimaansa ulkopuolelle: Berliiniin vuosina 1922–1923 ja Pariisiin 1927–1932. Joutseno toimi säestäjänä Suomessa ja teki useita kiertueita muualle Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. Hän perusti oman pianokoulun Turkuun 1934.
Joutsenolla on oma nimikkorahasto, Astrid Joutsenon rahasto. Se perustuu Astrid Joutsenon säätiön lahjoitukseen vuodelta 1969. Säätiö perustettiin viulutaiteilija Kerttu Wanteen testamenttilahjoituksen varoin vuonna 1964 ja lakkautettiin 1969, jolloin omaisuus siirrettiin Varsinais-Suomen Kulttuurirahastolle.

Joutseno oli Wanteen säestäjä ja elämänkumppani. He elivät vuosikymmeniä taiteilijatalossa joka vielä on kukkulalla Tiilentekijänkadun ja Mestarikadun kulmassa Turussalähde?.
Aiheesta muualla

Amfion
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle
14. lokakuuta

14. lokakuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 287. päivä (288. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 78 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Elsa, Else, Elsi
suomenruotsalainen kalenteri: Elsa, Else, Ilse
ortodoksinen kalenteri: Nasari, Kosma, Kuisma
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Elssá, Elsá
vanhemmissa kalentereissa: Auvikki, Calixtus, Erica, Helfrid, Kalikstus, Manfred, Probus
Vanhoissa almanakoissa on lokakuun 14. päivän kohdalla esiintynyt myös lisämerkintä talvipäivä, koska vuosi on aikoinaan jaettu kahtia siten, että talvipuoliskon on katsottu alkavan 14. lokakuuta. Vastaavasti huhtikuun 14. päivän kohdalla on ollut merkintä suvipäivä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 14. lokakuuta Wikimedia Commonsissa
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Jugorsk

| Jugorsk (Юго́рск) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Hanti-Mansian sijainti, alla kaupungin sijainti piirikunnassa
 Jugorsk
 Koordinaatit: 61.31451°N, 63.33289°E 
Valtio:  Venäjä
Feneraatiopiiri:  Ural
Alue:  Tjumenin alue
Piirikunta:  Hanti-Mansia
Kaupungiksi:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  152,18 km²
Väkiluku (2010):  34 067
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  628260, 628263
Suuntanumero(t):  +7 34675
 
 www.ugorsk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jugorsk (ven. Юго́рск) on öljyntuotantoalueen kaupunki Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnan itäosissa. Linnuntietä se sijaitsee 308 kilometriä itään piirikunnan pääkaupunki Hanty-Mansijskista.
Jugorskin Geologitšeskaja rautatieaseman laituri
Pyhän Sergei Radonežin mukaan nimetty ortodoksinen kirkko Jugorskissa
Piirikunnan aluehallinnossa Jugorsk on 34 067 (vuonna 2010) asukkaan kaupunkipiiri, jonka sijaitsee maantieteellisesti Sovetskin piirin sisällä. Jugorskissa on rautatieasema ja sitä palvelee naapuritaajama Sovetskin lentokenttä.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu historiallis-kansantieteellinen museo.
Aiheesta muualla

Muzei istorii is etnigrafii (Jugorskissa sijaitsevan historiallis-kansantieteellisen museon kuvaus Venäjän museoiden sivustolla) (venäjäksi) (museum.ru)
Belojarsk • Berjozovo • Hanti-Mansijsk • Hanty-Mansijsk • Jugorsk • Kogalym • Konda • Langepas • Megion • Neftejugansk • Neftejugansk • Nižnevartovsk • Nižnevartovsk • Njagan • Oktjabrskoje • Pokatši • Pyt-Jah • Radužnyi • Sovetski • Surgut • Surgut • Urai
Jonimatti Joutsijärvi

Jonimatti Joutsijärvi (s. 1984 Salla) on suomalainen runoilija. Hän on opiskellut Oriveden opistossa, Turun Taideakatemiassa ja valmistunut uskontotieteen maisteriksi Turun yliopistosta. Hän asuu Tampereella.
Joutsijärvi sai Vuoden tiedekirja 2023 -palkinnon Teoksesta Mirkka Rekola I.
Teokset

Tule on minun nimeni, Ntamo 2007
Aloitan alusta, alan laulaa, Ntamo 2010
Ei mikään itsessään: esseitä, fragmentteja ja kirje, Sanasato 2010
Ohjattua kerhotoimintaa niille joiden sydämessä läikkyy, Poesia 2015
Esiinkaivatut, Palladium 2019
Kärsimys nyt tapahtui ammoin, Palladium 2020
Mirkka Rekola I - Elämä joka ei koskaan tule kokonaan esiin, Into 2023
Mirkka Rekola II - Elämä koko ajan käy ilmi salasta, Into 2024
Runoja, teoksessa Motmot : runouden vuosikirja. 2005 WSOY 2006
Vastaiskun taide ja puhevammat, teoksessa Motmot : runouden vuosikirja 2006 WSOY 2007 ISBN 978-951-0-32850-7
[Runoja] teoksessa: Vastakaanon : suomalainen kokeellinen runous 2000-2010 Poesia 2011 ISBN 978-952-5954-07-4
[Runoja suomeksi ja italiaksi] teoksessa: Septimi : nuorta suomalaista runoa = la giovane poesia finlandese, Kirja kerrallaan 2011 ISBN 978-952-480-286-4 Ntamo 2012 ISBN 9789522152763
Me kontrolloimme itse - dialogi hengittävistä yhteisöistä, teoksessa: Väen tunto : kirjoituksia estetiikasta ja politiikasta Idiootti 2012 ISBN 978-952-5860-09-2
Aiheesta muualla

Jousijärvi, Jonimatti Kirjasampo.fih
Julkinen valtuutus

Julkinen valtuutus eli julkisesti tiedotettu valtuutus on sanomalehdessä julkaistuun ilmoitukseen tai muuhun julkiseen tiedonantoon perustuva oikeustoimi, jolla henkilö oikeutetaan toimimaan toisen henkilön tai oikeushenkilön puolesta oikeudellisesti sitovalla tavalla. Se on tavallisesti voimassa suhteessa ennalta yksilöimättömiin henkilöihin. Tällainen valtuutuksen laji on melko harvinainen, paitsi sen prokuraksi nimitetty erikoismuoto. Prokura merkitään kaupparekisteriin, jolloin sen katsotaan tulevan yleisön tietoon.
Juhannushyasintti

| Juhannushyasintti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Juhannushyasintit Brimeura
Laji::  amethystina
Kaksiosainen nimi
 Brimeura amethystina  (L.) Chouard 
Katso myös
   Juhannushyasintti Wikispeciesissä   Juhannushyasintti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juhannushyasintti (Brimeura amethystina, syn. Hyacinthus amethystinus) kuuluu parsakasvien heimon (Asparagaceae) alaheimoon Scilloideae, joka monissa kasvijärjestelmissä tunnettiin aiemmin hyasinttikasvien heimona (Hyacinthaceae). Juhannushyasintti on koristekasvina kasvatettava sipulikasvi.
Jos... (elokuva)

| Jos…> if.... |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lindsay Anderson
Käsikirjoittaja:  David Sherwin John Howlett
Tuottaja:  Lindsay Anderson Michael Medwin
Säveltäjä:  Marc Wilkinson
Kuvaaja:  Miroslav Ondříček
Leikkaaja:  David Gladwell
Pääosat:  Malcolm McDowell Richard Warwick Christine Noonan David Wood Robert Swann Peter Jeffrey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Memorial Enterprises
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jos… (if....) on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1968. Englantilaista poikien sisäoppilaitoskuria satirisoivan elokuvan on ohjannut Lindsay Anderson, joka toimi tuolloin vahvana äänenä Britannian vastakulttuuripiireissä. Pääosaa näyttelee Malcolm McDowell ensimmäisessä elokuvaroolissaan.
Elokuva poikien tekemästä vallankumouksesta omassa koulussaan on  ohjaaja Andersonin mukaan paljossa velkaa Jean Vigon mykkäelokuvaklassikolle Nolla käytöksessä.
Jos... on ensimmäinen osa Lindsay Andersonin kolmen elokuvan trilogiasta, jonka kaikissa osissa Malcolm McDowell esittää jokamieshahmoa nimeltä Mick Travis. Muut elokuvat ovat Onnenpoika ja Britannia Hospital – juhlapäivä. Niiden tarinat eivät muodosta mitään jatkumoa tai kokonaisuutta, mutta kaikissa esiintyy samannimisiä hahmoja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Malcolm McDowell  | … |  Mick Travis   |
|  Richard Warwick   | … |  Wallace   |
|  Christine Noonan  | … |  tyttö   |
|  David Wood  | … |  Johnny   |
|  Robert Swann  | … |  Rowntree   |
|  Peter Jeffrey  | … |  rehtori   |
|  Arthur Lowe  | … |  asuntolan johtaja   |
|  Mona Washbourne  | … |  emäntä   |
|  Ben Aris  | … |  John Thomas   |
|  Robin Askwith  | … |  Keating   |
|  Robin Davies  | … |  Machin   |
|  Rupert Webster  | … |  Bobby Phillips   |
|  Hugh Thomas  | … |  Denson   |
|  Michael Cadman  | … |  Fortinbras   |
|  Martin Beaumont   | … |  Hunter   |
|  John Garrie  | … |  musiikinopettaja   |
|  Philip Bagenal   | … |  Peanuts   |
|  Charles Sturridge  | … |  Markland   |
|  Graham Crowden   | … |  historianopettaja   |
Tuotanto

David Sherwin pohjasi käsikirjoituksen omiin sisäoppilaitoskokemuksiinsa Kentissä. Hän kirjoitti ensimmäisen version jo kymmenkunta vuotta aiemmin yhdessä John Howlettin kanssa ja antoivat sen luettavaksi Ealing Studios -yhtiön veteraanileikkaajalle Seth Holtille, joke tuolloin yritti siirtyä ohjaajaksi Hammer-yhtiöön. Holt innostui aiheesta muttei katsonut olevansa sopiva ohjaajaksi vaan tuottajaksi, ja ehdotti ohjaajaksi Lindsay Andersonia. Kuvauspaikaksi satin Andersonin oma vanha koulu, Cheltenham College Gloucestershiressä. Elokuvaa kuvattiin kouluaikana maaliskuusta 1968 lähtien, ja avustajina on koulun oppilaita, jotka saivat osallistua filmin tekoon vapaatunneillaan. Kesäaikaan koulu oli varattu muuhun käyttöön, jolloin kuvauksia jatkettiin Aldenhamin koulussa Hertfordshiressä.
Elokuva käyttää vuorotellen väri- ja mustavalkokuvausta.
Toistuvana musiikkina kuullaan kongolaisen lapsikuoron esittämä ”Sanctus” messusta Missa Luba, joka oli aiemmin ollut Britannian singlelistoilla.
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva voitti Kultaisen palmun vuoden 1969 Cannesin elokuvajuhlilla. Vuonna 2004 Total Film -elokuvalehti nimesi sen kaikkien aikojen 16. parhaaksi brittielokuvaksi. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Jos... äänestettiin kaikkien aikojen 12. parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Lambert, Gavin (2000). Mainly About Lindsay Anderson, 1. painos, sivu 384. New York: Knopf. ISBN 978-0-679-44598-2.
Sherwin, David (1969). if.... A film by Lindsay Anderson and David Sherwin (elokuvan käsikirjoitus). New York: Simon and Schuster. ISBN 978-0-671-20451-8.
Sinker, Mark (2004). if….. Lontoo: British Film Institute. ISBN 978-1-84457-040-9.
Käännös suomeksi
Juha (romaani)

| Juha |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juhani Aho
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1911
Sivumäärä:  266
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Juha on Juhani Ahon vuonna 1911 ilmestynyt romaani. Sitä pidetään yhtenä kirjailijansa merkittävimmistä teoksista. Teoksen ilmestyessä Aho oli jo vakiinnuttanut paikkansa Suomen ”kansalliskirjailijana”. Romaania on luonnehdittu Ahon teoksista klassisimmaksi ja samalla nykyaikaisimmaksi. Eeppisestä muodostaan huolimatta Juha on täynnä sisäistä draamaa.
Juhan tapahtumat sijoittuvat tarkemmin määrittelemättömään historialliseen aikaan, tarinassa viitatun kaskenpolton ja heimosotien perusteella kenties 1600- tai 1700-luvulle.kenen mukaan? Ajankohtaa ei kuitenkaan pidetä erityisen tärkeänä, sillä kyse on ikuisesta, ajattomasta aiheesta. Tapahtumapaikka on yhtä epämääräinen, kenties Kainuu tai Pohjois-Karjala,kenen mukaan? joka tapauksessa Suomen ja Venäjän rajaseutu. Kertomuksessa on nähty selviä viitteitä vanhasta kainuulaisesta kansantarinasta "Askanmäen kaunis Kaija", jonka nimihenkilö päätyi vienankarjalaisten laukkukauppiaiden mukana rajan taakse mutta palasi monien vaiheiden jälkeen takaisin. Antti Aho kirjoittaa isänsä elämäkerrassalähde tarkemmin? 1951, että Juhan taustalla on Juhani Ahon, tämän vaimon Venny Soldanin ja kälyn Tilly Soldanin kolmiodraama, joka aikoinaan oli julkinen salaisuus. Antti J. Ahon mukaan hänen isänsä kirjoitti itsensä kaikkiin luomiinsa henkilöihin ja ”niitä kuvatessaan tunsi hajanaisen minänsä eheytyneeksi”.lähde?
Tarina

Juha tekee työtä tilalla, mutta hänen vaimonsa Marja kaipaa muualle. Taloon poikkeaa vienankarjalainen kauppias ja naistenmies Shemeikka. Kun Juhan äiti saapuu taloon, Marja päättää lähteä Shemeikan mukaan Venäjälle. Shemeikan luona Marja on kuitenkin vain yksi tämän lukuisista naisista. Talo on täynnä Shemeikan entisiä rakastettuja, jotka raatavat nyt piikoina, käytännössä orjina.
Marja synnyttää pojan Shemeikalle, mutta ei taivu kilvoittelemaan Shemeikan suosiosta. Marja onnistuu palaamaan takaisin Suomeen. Kotona Juha on uskonut, ettei Marja lähtenyt vapaaehtoisesti ja etsinyt Marjaa tuloksetta. Marjan palattua pariskunta lähtee yhdessä hakemaan Marjan lasta. Juha pahoinpitelee Shemeikan, joka onnistuu kuitenkin kertomaan Marjan innokkuudesta lähteä pois Juhan luota.
Sovituksia

Leevi Madetoja ja Aarre Merikanto sävelsivät Juhan pohjalta oopperat. Merikannon Juha sävellettiin vuonna 1922, mutta kantaesitettiin vasta 1958. Madetojan versio kantaesitettiin vuonna 1935. Juhasta on tehty myös elokuvia, kuten Nyrki Tapiovaaran elokuva vuodelta 1937, Toivo Särkän elokuva vuodelta 1956 ja Aki Kaurismäen mykkäelokuva vuodelta 1999. Myös Mauritz Stillerin Juha (ruots. Johan, 1921) pohjautuu Ahon teokseen. Tapiovaaran elokuvassa Juhaa esitti Hannes Närhi, Stillerin elokuvassa Mathias Taube, Särkän elokuvassa Eino Kaipainen ja Kaurismäen elokuvassa Sakari Kuosmanen. Mikko Roiha ohjasi Juhan pohjalta samannimisen tanssiteatteriteoksen, jonka ensi-ilta oli Korjaamossa tammikuussa 2010.
Joensuun kaupunginteatteri

Teatteri toimii Eliel Saarisen suunnittelemassa Joensuun kaupungintalossa.
Joensuun kaupunginteatteri on samalla Pohjois-Karjalan alueteatteri, ja sitä ylläpitää Pohjois-Karjalan Teatteriyhdistys ry.
Vuosittain teatterissa on lähes 200 esitystä ja kävijöitä on 18 000–25 000. Teatterin päänäyttämönä on Eliel Saarisen piirtämän kaupungintalon juhlasali (267 katsomopaikkaa), lisäksi on pieni näyttämö (80 paikkaa). Myös kaupungintalon sisäpihalla on esitetty mm. Romeo ja Julia.
Teatterin vakituisen henkilökunnan määrä on runsaat 50, joista näyttelijöitä 12–14. Lisäksi teatteri käyttää vierailevia taiteilijoita näyttelijä-, lavastaja-,  säveltäjä-, käsikirjoittaja- ja ohjaaja.
Joensuun kaupunginteatterin ohjelmiston pohjana on vankka kotimaisuus ja kunnianosoitus pohjoiskarjalaisuudelle, klassikkonäytelmiä unohtamatta. Teatterin ohjelmistossa on myös näytelmiä lapsille sekä musiikkiteatteriesityksiä.
Teatterin esityspaikkoja on ollut kaupungintalon remontin aikana 1990-luvulla Carelia-sali ja Salmisen sali. Vuonna 2024 Joensuun kaupunginteatterin pieni näyttämö muuttaa väistötiloihin Carelicumin auditorioon Joensuun kaupungintalon museoremontin ajaksi.lähde?
Historia

Joensuun kaupunginteatteri perustettiin 1948, kun Joensuun Työväen Teatteri (per. 1912) ja Joensuun Teatteri (per. 1914) yhdistettiin.
Teatterinjohtajat

| --- | --- |
 Lauri Leino (1948–1949, 1960-)  Jussi Piironen (1949–1952)  Veikko Manninen 1952–1955)  Rauli Lehtonen (1955-59)  Lauri Leino (1948–1949, 1960-)  Ossi Räikkä (1965–)  Jouko Turkka (1968–1972)  Yrjö Kostermaa (1971–1972)  Kalervo Nissilä (1973–1978)  Seppo Luhtala (1978–1982)  Vesa Raiskio (1983–1987) :  Ahti Ahonen (1987–1990)  Heikki Mäkelä (1991–1996)  Reino Bragge (1996–1999)  Liisa Isotalo (1999–2003)  Kimmo Lavaste (2003–2008)  Riku Innamaa (2008–2010)  Tero Heinämäki (2010–2012)  Vihtori Rämä (2013−2015)  Leena Kinanen (vt. 2015–2016)  Iiristiina Varilo (2016–2024)  Sarianne Tursas (2024−)
Näyttelijät

Anna Ojanne
Markku Maasilta 1985–
Petteri Rantatalo
Suvi-Maaria Virta (työlomalla vuoden 2023 loppuun)
Minna Maaria Virtanen
Maria Karhapää
Minni Gråhn (työlomalla elokuuhun 2024)
Regina Launivuo
Jaakko Tohkanen
Samu Stenberg
Petra Heinänen
Otto Henriksson
Outi Ikonen