stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lion Feuchtwanger

Lion Feuchtwanger noin vuonna 1900.
Lion Feuchtwanger (myös pseudonyymillä J. L. Wetcheek, 7. heinäkuuta 1884 München, Saksa – 21. joulukuuta 1958 Pacific Palisades, Yhdysvallat) oli saksanjuutalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.
Feuchtwanger syntyi ja kasvoi Münchenissä, jonka yliopistossa hän myös opiskeli kirjallisuutta ja filosofiaa Berliinin yliopiston ohella. Hän palveli Saksan armeijassa ensimmäisen maailmansodan rintamilla. Sota sai Feuchtwangerin siirtymään hiukan vasemmalle kirjoituksissaan. Sodan jälkeen Feuchtwanger teki yhteistyötä Bertolt Brechtin kanssa.
Feuchtwangerin ensimmäinen kuuluisa kirja oli historiallinen romaani Jud Süß (suom. Valta), joka kertoo keinottelijasta Joseph Süß Oppenheimerista, joka ajoi Württembergin valtion korruptioon vallan- ja omaisuudenhimossaan. Hän julkaisi myös teoksen Erfolg, joka oli fiktiivinen kuvaus kansallissosialistien noususta ja tuhosta. Natsit alkoivat vainota juutalaista Feuchtwangeria. Vuonna 1933 Adolf Hitlerin noustua valtaan Feuchtwangerin kotiin tehtiin ratsia, jossa tuhottiin ja varastettiin hänen omaisuuttaan. Kirjailija oli itse tuolloin matkalla Ranskassa, jonne päätti jäädä maanpakoon. Feuchtwangerin teoksia poltettiin natsien kirjarovioissa. Vuonna 1940 natsi-Saksan propagandaministeri Joseph Goebbels teetätti elokuvan Feuchtwangerin kuuluisimmasta teoksesta Jud Süssistä. Tarinaa maustettiin antisemitismillä, jota ei löydy alkuperäisteoksesta.
Vierailu Neuvostoliittoon

Vähän ennen Stalinin vainojen puhkeamista Feuchtwanger kutsuttiin Neuvostoliittoon. Hän tapasi Stalinin henkilökohtaisesti. Feuchtwanger kirjoitti matkastaan kirjan, jossa hän esitti Neuvostoliiton myönteisessä valossa. Feuchtwanger ylisti Stalinin puhdistuksia ja puolusti Stalinia. Hän kirjoittaa: "Kun osallistuin Moskovan toiseen oikeudenkäyntiin, näin Pjatakovin, Radekin ja hänen ystävänsä, ja kuulin, mitä he sanoivat ja miten, minun oli pakko uskoa aistieni todistusta, ja epäilyni sulivat pois yhtä luonnollisesti kuin suola liukenee veteen. Jos tämä oli valhetta tai järjestettyä, silloin en tiedä, mitä totuus on."
Myöhemmät vaiheet

Kun Saksa miehitti Ranskan kesällä 1940, Feuchtwanger pidätettiin, ja hän joutui internointileirille. Hän pääsi pakenemaan muun muassa yhdysvaltalaisen Varian Fryn avulla. Feuchtwanger asettui Yhdysvaltoihin ja osti talon Pacific Palisadesista vaimonsa Martan kanssa.
Feuchtwanger jatkoi kirjoittamista kuolemaansa saakka, vuoteen 1958. Historialliset romaanit olivat hänen erikoisalaansa. DDR:ssä jaettiin vuosittain historiallisten romaanien Lion Feuchtwanger -palkintoa vuodesta 1971 lähtien. Palkintoa ei ole jaettu vuoden 2009 jälkeen.
Suomennetut teokset

Valta (Jud Süss), suomentaja J. A. Hollo, Porvoo: WSOY 1929.
Vapauden puolesta (Waffen für Amerika), suomentaja Lauri Hirvensalo, Porvoo: WSOY 1950
Narrin viisaus eli Jean-Jacques Rousseaun kuolema ja kirkastus (Narrenweisheit oder Tod und Verklärung des Jean-Jacques Rousseau), suomentaja Lauri Hirvensalo, Porvoo: WSOY 1953
Valekeisari (Der falsche Nero), suomentaja V. Arti, Helsinki: Otava 1958. Sarja: Otavan kirjakerho, 1958, 5
Laulurovio

| Laulurovio Mokoma |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 2016
 Studio : Sound Supreme
 Julkaistu: 18. marraskuuta 2016
 Tuottaja(t): Janne Saksa
 Tyylilaji: pop, folk
 Kesto: 45.22
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  7.
Mokoman muut julkaisut
| Elävien kirjoihin 2015 | Laulurovio 2016 | Hengen pitimet 2018 |
Laulurovio on metalliyhtye Mokoman 11. albumi sekä toinen akustinen albumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2016 levymerkillä Sakara Records. Albumi koostuu yhtyeen aiemmin levyttämien kappaleiden uudelleensovitetuista akustisista versioista. Albumilla vierailevat mm. Ensiferumin hanuristi Netta Skog sekä Ninni Poijärvi, ja sen on tuottanut Janne Saksa.
Albumin julkaisun myötä yhtye lähti akustiselle Tuhkatkin pesästä 2016 -kiertueelle.
Taustaa

Yhtyeen meni studioon syyskuussa 2016 ilman selkeää päämäärää ja valmistautumista. Alkuperäiset kappaleiden sähköiset versiot olivat vaikuttavasti sävelletty, joka edesauttoi sovitusideoiden nopeaa toteutusta ja albumi äänitettiin lyhyessä ajassa. Edelliseen akustiseen albumiin (Varjopuoli, 2011) verrattuna Laulurovion toteuttaminen oli helpompaa ja määrätietoisempaa, eikä yhtyeen ulosanti ole yhtä varovaista.
Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen piti albumia parhaimmillaan hyvinkin elinvoimaisena, ja intohimon välittyvän parhaiten rohkeimpien sovitusten kautta, vaikka epäilikin albumin iskevyyttä yhtyeen tuoreiden kuuntelijoiden kohdalla. Savon Sanomien Aki Lehti piti Lauluroviota kaikin osa-aluein edeltävää akustista albumia parempana, ja piti laulaja Marko Annalan puhdasta ulosantia kehittyneenä.
Kappaleet

Sudet ihmisten vaatteissa – 3.53
Uni saa tulla – 3.15
Rautaa rinnoista / Ruovddi rattiin – 3.49 (feat. Áilu Valle)
Marras – 3.58 (feat. Ninni Poijärvi)
Sinne missä aamu sarastaa – 3.31
Punamultaa – 3.37
Vapaa – 2.44
Lunnaat – 3.30
Kuollut, kuolleempi, kuollein – 3.30
Koiruoho – 3.27
Mutta minulta puuttuisi rakkaus – 3.25
Nimensä unohtaneen rukous – 6.47
Kokoonpano

Marko Annala – laulu
Tuomo Saikkonen – kitara, laulu
Kuisma Aalto – kitara, laulu, ohjelmointi
Santtu Hämäläinen – kitara, basso, dulcimer, banjo, laulu
Janne Hyrkäs – lyömäsoittimet, laulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Janne Saksa – laulu (kappaleet 3, 8 ja 11), dobro (kappale 5)
Netta Skog – hanuri (kappaleet 3, 5, 6 ja 9), laulu (kappale 6)
Áilu Valle – laulu (kappale 3)
Ninni Poijärvi – laulu (kappale 4), viulu (kappaleet 5 ja 6)
Jani Kemppinen – koskettimet (kappaleet 7 ja 11)
Maija Koskenalusta – tinapilli (kappale 3)
Noora Karjalainen – tinapilli (kappale 3), bodhrán (kappaleet 3 ja 5)
Iita Annala – laulu (kappale 9)
Kokoonpano > Tuotanto

Janne Saksa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Anssi Kippo – masteroija
Joonas Brandt – valokuvat
Ville Pirinen – kansitaide
Rami Mursula – kannen suunnittelu
Arvostelut

Imperiumi: 7-/10
Kaaoszine: 8/10
Savon Sanomat:
Soundi:
Aiheesta muualla

Laulurovio Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Laulurovio Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mokoma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Valu  Mokoman 120 päivää  Kurimus  Tämän maailman ruhtinaan hovi  Kuoleman laulukunnaat  Luihin ja ytimiin  Sydänjuuret  Varjopuoli  180 astetta  Elävien kirjoihin  Laulurovio  Hengen pitimet  Ihmissokkelo  Myrsky 
EP:t:   Punainen kukko  Viides vuodenaika  Juurta jaksain  Yksi 
Singlet:   ”Kasvan”  ”Perspektiivi”  ”Seitsemän sinetin takana”  ”Rajapyykki”  ”Takatalvi”  ”Hiljaisuuden julistaja”  ”Nujerra ihminen”  ”Sydänjuuret”  ”Sarvet esiin”  ”Sydän paikallaan”  ”Valkoista kohinaa”  ”Punamultaa”  ”Sinne missä aamu sarastaa”  ”Marras / Kuollut, kuolleempi, kuollein”  ”Rautaa rinnoista / Ruovddi rattiiin”  ”Kepeät mullat”  ”Tahdon ihmeet takaisin”  ”Syyttävä sormi”  ”Toinen ihminen”  ”Vuoret, huolet”  ”Talvi 7””  ”Malja sille!”  ”Taivaan tuuliin” 
DVD:t:   DVD ("Mäntit tien päällä")  Sakara Tour 2006
Lempi-Joe

| Lempi-Joe> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Taiteilijanimi:  Lempi-Joe Joe-Setä Joe Hopee HP
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  rap
Yhtyeet:  Ritarikunta MartinMäki
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lempi-Joe (oikealta nimeltään Joe Silvan) on Turusta kotoisin oleva suomalainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Ritarikunta-yhtyeessä ja on julkaissut myös kaksi sooloalbumia.
Diskografia > Soolo

Rakkauden vuoksi (2004)
K-16 (2014)
Diskografia > Ritarikunta

Saranat avaavat sanat (2001)
Sanat tavaraa vastaan (2002)
RK – Kroonisesti akuutti (2005)
Ritarikunta-Albumi (2010)
Diskografia > MartinMäki

Tietoo ja meininkii (2011)
Diskografia > Vierailijana

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kwan | "U&I" | Dynasty | Siiri & Yor123 | 2001 |
| Tulenkantajat | "Hyvät naiset & herrat" | Tulenkantajat | Ritarikunta | 2001 |
| Kapteeni Ä-ni | "Tiivistettä" | Parhaat | Chydejäbä | 2002 |
| Vapaapudotus | "Lännestä tuulee" | Teidän kaupunkiin | Chydeone | 2002 |
| Pietari | "Naisasiat" | Luonnollisesti syntynyt mies | Myyrä & TKK | 2002 |
| Chyde | "Leppokapina" | Vaihtelevaa ihmisyyttä |  | 2003 |
| Chyde | "Oikee vasen (alkuperäisremix)" | Vaihtelevaa ihmisyyttä |  | 2003 |
| Ronskibiitti | "Mukana Chyde, Lempi Joe, Xilef, Loudus Plexus" | Eipä kestä | Chyde, Loudus Plexus & Xilef | 2006 |
| Ville Kalliosta | "Massit takasin" | 100 × 200 mg | Jontti, Petos, Lerha, Aave & Syöpä | 2007 |
| Giant Räbät | "Liikkeit" | 1. erä | Chyde | 2008 |
| Hannibal & Joku Roti Mafia | "Kuuletko kama kutsuu" | Ad Portas | TKK | 2010 |
| Roska | "Lataamo" | Ranteet auki | Heimo AK, Haamu, Helppo J & Isimasa | 2010 |
| Big Baali & Tomigun | "Mökille pakoon" | Funkkia kiesiin | Murkku | 2011 |
| Chydeone | "Auranrantasaga" | Kuilun partaalla | K!rby, Klaus Kustaa & Way BeLow | 2011 |
| Chydeone | "Menty on" | Kuilun partaalla |  | 2011 |
| Vieläki Lepposaa & Haamu | "Hillitty swägä" | Pidemmälle viety |  | 2012 |
| Ville Kalliosta | "Se mitä puhutaan lujaa 2" | Sano | Pono, Paleface & Puppa J | 2012 |
| Pietari | "Vanhuus" | Hopeatähti | Jodarok | 2012 |
| Letkuyksikkö | "Mintuille osa 2" | – |  | 2013 |
| DJ Polarsoul | "Läpsäsen sisäistä ämmääni" | Pilvilinna | Tykopaatti & Laineen Kasperi | 2013 |
| Asa | "Yritän yritän" | Rapsodia | Jussi Kuoma, Kube, Liigalaiska, Otto Martikainen & Puppa J | 2013 |
| Kuningas Pähkinä & Setä Tamu | "Aurinko kun laskee skumppapullon taa" | Poika tapaa tytön diskossa ...ja muita tarinoita |  | 2014 |
Aiheesta muualla

Lempi-Joe Sound Cloud
Lempi-Joe Myspacessa (englanniksi)
Ritarikunnan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Liviko

Livikon tehdas Tallinnassa.
Liviko on virolainen alkoholijuomia valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 1898 jo Venäjän keisarikunnan aikana. Yritys on toiminut koko historiansa ajan samoissa tiloissa Tallinnassa, nykyisen nimensä aiemmin muun muassa Tallinnan viinatehtaana tunnettu yritys sai yhden silloisen tuotteensa (likööri- ja viinakokteili) mukaan vuonna 1971. Liviko on kolmen suurimman Baltian alkoholiyrityksen joukossa.
Livikolla on useiden tunnettujen alkoholivalmistajien tuotteiden paikalliset edustus- ja myyntioikeudet. Lisäksi se tuo Viroon melkein 400 eri viiniä tunnetuista viinimaista.
Liviko valmistaa yli 70 alkoholijuomaa, muun muassa muun muassa liköörejä. Yrityksen tuotteista tunnetuimpia ovat myös Alkon tuotevalikoimassa olevat Vana Tallinn -tuoteperheen liköörit sekä Viru Valge -votkat. Alkuperäistä jamaikalaisesta rommista valmistettua Vana Tallinnia on tuotettu vuodesta 1960 ja Viru Valgea vuodesta 1962. Uudempaa tuotantoa edustavat vuodesta 2015 valmistetut Crafter's -tuoteperheen ginit. Perinteisintä tuotantoa puolestaan edustavat jo ennen neuvostoaikaa alkunsa saaneet Kännu Kukk -likööri sekä Laua Viin -votka.
Vana Tallinn oli vuonna 2015 Alkossa neljänneksi myydyin likööri. Vana Tallinn -lakritsilikööri valittiin Suomen 100-vuotisjuhlavuoden likööriksi. Alko tiedotti että kilpaan otti osaa kahdeksan likööriä, ja kuusi oli kotimaisia. Kaksi niistä valittiin jatkoon makutestien perustella. Toinen oli kotimainen vaihtoehto mutta sen alkoholiprosentti heitti ilmoitetusta että se jouduttiin hylkäämään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liviko Wikimedia Commonsissa
Etusivu Liviko. Viitattu 29.7.2020.
Lepidorhombus

| Lepidorhombus |
| --- | --- |
 Lepidorhombus boscii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kampelakalat Pleuronectiformes
Alalahko::  Pleuronectoidei
Yläheimo::  Pleuronectoidea
Heimo::  Piikkikampelat Scophthalmidae
Suku::  Lepidorhombus  Günther, 1862
Katso myös
   Lepidorhombus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepidorhombus on piikkikampeloiden (Scophthalmidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia.
Lajit

Lepidorhombus boscii (Risso, 1810)
Lepidorhombus whiffiagonis (Walbaum, 1792) – Lasikampela
Lacrimosa

| Lacrimosa |
| --- | --- |
 Wolff laulamassa Lacrimosan konsertissa vuonna 2013.
Tiedot
Toiminnassa:  1990–
Tyylilaji:  Neue Deutsche Todeskunst (1990–1992) sinfoninen metalli / goottimetalli (1993–1999) symphonic rock / NDH (2001–2007)
Kotipaikka:  Sveitsi
Laulukieli:  saksa, englanti, suomi
Jäsenet:  Tilo Wolff   Anne Nurmi  
Levy-yhtiö:  Hall of Sermon  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anne Nurmi Lacrimosan konsertissa vuonna 2005.
Lacrimosa on sveitsiläinen yhtye, jossa laulavat saksalaissyntyinen Tilo Wolff ja suomalainen Anne Nurmi.
Wolff julkisti vuonna 1990 Lacrimosan nimissä kasetin nimeltä Clamor. Vuonna 1991 hän perusti uuden levy-yhtiön nimeltä Hall of Sermon julkaisemaan Lacrimosan levyjä. Anne Nurmi liittyi Lacrimosaan 1994.
Alun perin Lacrimosan genre oli darkwavea tai jopa goottirockia, johon oli ajoittain lisätty metallimusiikista saatuja vaikutteita. Inferno-levyn (1995) jälkeen tyyli on kuitenkin kallistunut goottimetalliin.
Diskografia

Angst - 1991
Einsamkeit - 1992
Satura - 1993
Inferno - 1995
Stille - 1997
Elodia - 1999
Fassade - 2001
Echos - 2003
Lichtgestalt - 2005
Sehnsucht - 2009
Live - 1998 (kokoelma)
Vintage Classix LPs - 2002 (kokoelma)
Lichtjahre - 2007 (tupla-CD, live)
Sehnsucht - 2009
Schattenspiel - 2010 (kokoelma)
Revolution - 2012
Hoffnung - 2015
Testimonium - 2017
Leidenschaft - 2021
Leidenschaft, Pt.2 - 2022
Diskografia > Singlet

Clamor (kaksiraitainen demokasetti) - 1990
Alles Lüge CDS - 1993
Schakal CDS - 1994
Stolzes Herz CDS - 1996
Alleine zu Zweit CDS - 1999
Der Morgen Danach CDS - 2001
Durch Nacht und Flut CDS - 2002
Lichtgestalten EP - 2005
The Party Is Over EP-levy - 2005
I Lost My Star - 2009
Feuer - 2009
Mandula Nabula - 2009
Morning Glory EP-levy - 2013
Heute Nacht EP-levy - 2013
Diskografia > Mukana myös muilla

Aural Conception - 1993 kokoelma-albumissa
kappale "Gimme Something to Believe in"
Artisti: Christian Dörge; Albumi: Lycia – 1993 kappaleissa
"Mystiche Rosenmadonna"
"Der Satyr"
"Weltschmerz"
"Kriegsvögel"
Yhtye: Illuminate; Album: Verfall – 1995 kappaleessa
"Love Never Dies"
Yhtye: Atrocity; Album: Non Plus Ultra – 1999 kappaleessa
"Siehst du Mich im Licht?"
Yhtye: Kreator; Album: Endorama - 1999 kappaleessa
"Endorama"
Yhtye: Dreams of Sanity; Album: Masquerade - 1999 kappaleessa
"The Phantom of the Opera"
Kokoelma-albumi: 10 Years of Zillo (1989 - 1999 Jubiläums Compilation) - 1999 kappaleessa
"Alleine zu Zweit (Sollemnis Mix)"
Yhtye: Joachim Witt; Albumi: Bayreuth 3 - 2006
Videografia > VHS

The Clips 1993-1995 - 1995
Silent Clips - 1997
Videografia > DVD

The Live History - 2000
Musikkurzfilme  - 2005
Lichtjahre - 2007
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Lacrimosa Forever Official Mexican Fanclub (Arkistoitu – Internet Archive)
David Amoo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: David Oluwaseun Segun Amoo
Syntymäaika: 13. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka:  Lontoo, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura:  Carlisle United
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2003–2007:  Millwall
2007–2010:  Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 |  Liverpool | 0 | (0) |
| 2011 | →  Milton Keynes Dons (laina) | 3 | (0) |
| 2011 | →  Hull City (laina) | 7 | (1) |
| 2011–2012 | →  Bury (laina) | 27 | (4) |
| 2012–2013 |  Preston North End | 17 | (0) |
| 2013 |  Tranmere Rovers | 11 | (1) |
| 2013– |  Carlisle United | 44 | (8) |
| Yhteensä | Yhteensä | 109 | (14) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. elokuuta 2014.
David Oluwaseun Segun Amoo (s. 13. huhtikuuta 1991 Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin kakkosliigan Carlisle Unitedia. Amoon sukujuuret ovat Nigeriassa.
Dippelöljy

Dippelöljy eli Dippelin öljy (lat. Oleum animale Dippelii aethereum) on eläinten karvoja, luita ja sarvia kuivatislaamalla saatua hirvensarviöljyä uudelleen tislaamalla valmistettua pahanhajuista nestettä. Väriltään se on keltaista, mutta tummuu ilmassa. Se liukenee veteen huonosti ja alkoholiin sekä eetteriin hyvin. Dippelöljy sisältää emäksisiä typpipitoisia aineita, kuten ammoniumsuoloja, aniliinia, kinoliinia, metyyliaminia, nitriilejä ja pyridiiniä. Dippelöljyä käytettiin aiemmin lääkkeenä, mutta 1960-luvulla sitä ei enää juuri hyödynnetty. Sitä muodostuu muun muassa silloin, kun kuivatislauksen avulla valmistetaan eläinkunnan tuotteista luuhiiltä.
La frusta e il corpo

| La frusta e il corpo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mario Bava
Käsikirjoittaja:  Ernesto Gastaldi Ugo Guerra Luciano Martino
Tuottaja:  Federico Magnaghi
Säveltäjä:  Carlo Rustichelli
Kuvaaja:  Mario Bava Ubaldo Terzano
Leikkaaja:  Renato Cinquini
Tuotantosuunnittelija:  Ottavio Scotti
Pääosat:  Daliah Lavi Christopher Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia Ranska
Tuotantoyhtiö:  Francinor-PIP Leone Film Titanus
Levittäjä:  Titanus
Ensi-ilta:  Italia 29. elokuuta 1963 Ranska 26. tammikuuta 1966
Kesto:  85 minuuttia (Ranska) 91 minuuttia (Italia) 78 minuuttia (UK) 87 minuuttia (USA)
Alkuperäiskieli:  italia
Budjetti:  66 500 USD (arvioitu)
Tuotto:  72 000 000 ITL (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La frusta e il corpo (engl. The Whip and the Flesh; ransk. Le corps et le fouet) on Mario Bavan ohjaama italialainen kauhuelokuva vuodelta 1963. Goottilaisen kauhuelokuvan pääosissa ovat Daliah Lavi ja Christopher Lee.
Juoni

1800-luvulla sadistinen aatelismies Kurt Menliff (Christopher Lee) terrorisoi perheenjäseniään. Hänet löydetään kuolleena, mutta pian hänen aaveensa palaa kummittelemaan linnansa asukkaille.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daliah Lavi  | … |  Nevenka Menliff   |
|  Christopher Lee  | … |  Kurt Menliff   |
|  Tony Kendall  | … |  Christian Menliff   |
|  Ida Galli  | … |  Katia   |
|  Harriet Medin  | … |  Giorgia   |
|  Gustavo De Nardo  | … |  Kreivi Menliff   |
|  Luciano Pigozzi  | … |  Losat   |
|  Jacques Herlin  | … |  Pappi   |
Tuotanto

La frusta e il corpo kuvattiin Latiumin Tor Caldarassa, Italiassa noin 66 500 dollarin budjetilla. Kuvaukset alkoivat 3. heinäkuuta 1963 ja päättyivät 21. heinäkuuta. La frusta e il corpo kuvattiin Technicolor-menetelmällä.
Elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Ernesto Gastaldi, Ugo Guerra ja Luciano Martino. Elokuvan tuottajana toimi Federico Magnaghi.
Christopher Leen äänen dubbasi toinen näyttelijä vaikka elokuva kuvattiin myös englanninkielisenä.
Julkaisu

Elokuva julkaistiin Italiassa nimellä La frusta e il corpo ja Ranskassa Le corps et le fouet. Englanninkielisissä maissa elokuvalla on monia nimikkeitä. Niitä ovat The Whip and the Body, The Way of the Body, Son of Satan, The Body and the Whip, What (tai What!) ja Night Is the Phantom. Nimikettä The Whip and the Flesh käytetään kansainvälisesti.
La frusta e il corpo sai ensimmäisen ensi-iltansa kotimaassaan Italiassa 29. elokuuta vuonna 1963. Toisessa kotimaassaan Ranskassa elokuva ilmestyi teattereihin vasta 26. tammikuuta vuonna 1966. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa helmikuussa vuonna 1965 ja Yhdysvalloissa 10. joulukuuta 1965.
La frusta e il corpo on julkaistu videolle ja DVD:lle.>
Vastaanotto

La frusta e il corpo tuotti kotimaassaan Italiassa yli 72 miljoonaa liiraa.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 71 prosentin "tuore"-arvosana seitsemän arvostelun perusteella.
Elokuvakriitikko Leonard Maltin siteerasi elokuvaa sanoin "kenties kauhumaestro Bavan paras elokuva, oikukas, kaunis ja petollisen yksinkertainen."
Aiheesta muualla

La frusta e il corpo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
La frusta e il corpo AllMoviessa. (englanniksi)
La frusta e il corpo Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Jopet Show

| Jopet-Show |
| --- | --- |
 Jopet-Show:n 3. tuotantokauden kannen kuva.
Tyyli:  Sketsisarja
Kestoaika:  20-25 min.
Pääosissa:  Jope Ruonansuu Mika Räinä Jukka Toivonen Miia Nuutila (2008-2011)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2, Jim (uusinnat)
Esitetty:  26. tammikuuta 2005 – 19. joulukuuta 2011
Tuotantokausia:  6
Jaksoja:  50
Tuotanto
Tuottaja(t):  Olli Haikka  Riina Hyytiä
Ohjaaja(t):  Rike Jokela  Marko Talli
Käsikirjoittaja(t):  Jope Ruonansuu  Mika Räinä  Rike Jokela  Jari Nissinen  Marko Talli
Leikkaaja(t):  Jyrki Levä
Tuotantoyhtiö(t):  Filmiteollisuus Fine
Palkinnot
Voitetut:  Venla (2009)
Ehdokkuudet:  Kultainen TV (2008) (2009), Venla (2005)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Jopet-Show on Yle TV2:n esittämä, Jope Ruonansuun tähdittämä ja Filmiteollisuus Finen tuottama viihdesarja.
Ensimmäisen tuotantokauden jaksot esitettiin tammi-maaliskuussa 2005. Toinen tuotantokausi alkoi Yle TV2:lla 6. syyskuuta 2006 ja kolmas 19. syyskuuta 2007. Neljännen kauden jaksot alkoivat 12. marraskuuta 2008, jolloin Jope Ruonansuun, Mika Räinän ja Jukka Toivosen muodostamaan näyttelijätiimiin liittyi Miia Nuutila. Viides tuotantokausi alkoi 9. marraskuuta 2009 ja kuudes tuotantokausi alkoi TV2:lla 24. lokakuuta 2011.
Vuoden 2005 Venla-gaalassa Jopet-Show 1. tuotantokausi sai kolmannen sijan sarjassa Vuoden parhaimmat komediasarjat. Vuoden 2007 Kultainen TV -gaalassa Jopet-Show 3. tuotantokausi pääsi kolmen parhaan komediasarjan joukkoon. Jopet-Show 5. tuotantokausi oli ehdolla vuoden 2009 parhaaksi komediasarjaksi Kultainen TV -gaalassa. Jope Ruonansuu sai parhaan esiintyjän Venla-palkinnon 5. tuotantokaudesta.
Jouluaattona 2006 esitettiin erikoisjakso Jopet-Show – Haikeaa joulua, joka sisälsi parhaita hetkiä ensimmäisestä ja toisesta tuotantokaudesta sekä tulevia sketsejä kolmannesta tuotantokaudesta. Jouluna 2008 esitettiin toinen erikoisjakso Jopet-Show – Lahjakasta joulua. Joulupäivänä 2009 esitettiin uusi erikoisjakso Jopet-Show - Pakollinen joulu. Sarjan neljästä ensimmäisestä tuotantokaudesta on tehty DVD-julkaisut ja myös kokoelmat. Viides tuotantokausi julkaistiin DVD:llä joulukuussa 2010 ja kuudes tuotantokausi maaliskuussa 2012.
Ensimmäiset kaksi tuotantokautta kuvattiin pääosin studiossa blue/green-screeniä vasten. 3.–6. tuotantokausilla kuvattiin myös lokaatioissa eli oikeilla kuvauspaikoilla.