stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nurmijärven rosvot
Aiheesta muualla

T. W. Paavonkallio : Nurmijärven rosvot. Romanttinen rosvotarina asiakirjojen ja perintätietojen valossa, Hakkapeliitta, 19.06.1934, nro 25-26, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
M. A. Koivisto : "Nurmijärven rosvot". Maamme suurimman rosvojoukon toiminta viime vuosisadan alkupuolella, osa I, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 15.11.1934, nro 21, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
M. A. Koivisto : "Nurmijärven rosvot". Maamme suurimman rosvojoukon toiminta viime vuosisadan alkupuolella, osa II, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 15.04.1935, nro 7, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
M. A. Koivisto : "Nurmijärven rosvot". Maamme suurimman rosvojoukon toiminta viime vuosisadan alkupuolella, osa III, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 30.04.1935, nro 8, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
M. A. Koivisto : "Nurmijärven rosvot". Maamme suurimman rosvojoukon toiminta viime vuosisadan alkupuolella, osa IV, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 31.05.1935, nro 10, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nurmijärven kuuluisat rosvot, Apu, 01.01.1939, nro 15, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Numeerinen analyysi

Numeerinen analyysi on matematiikan osa-alue, joka pyrkii löytämään likimääräisratkaisuja matemaattisiin ongelmiin, joita ei voi tai ei kannata ratkaista tarkasti. Numeerisia menetelmiä sovelletaan usein muun muassa fysiikan tarpeisiin esimerkiksi differentiaaliyhtälöiden ratkaisemiseksi. Numeerisia menetelmiä ovat esimerkiksi yhtälöiden numeerinen ratkaiseminen, approksimointi ja numeerinen integrointi.
Esimerkki numeerisen analyysin menetelmistä on haarukointimenetelmä, jolla etsitään jatkuvan funktion nollakohtia. Haarukointimenetelmän algoritmi on seuraava:
Valitaan lukuväli, jolla tutkittava funktio on määritelty ja jonka päätepisteissä funktio saa erimerkkiset arvot.
Lyhennetään väliä jommastakummasta päästä siten, että funktio saa erimerkkiset arvot välin päätepisteissä.
Toistetaan kunnes haluttu tarkkuus on saavutettu.
Yleinen johdatus

Monia matemaattisia ongelmia ei voida ratkaista suljetussa muodossa. Esimerkkinä ovat funktion exp( -x^{2}) integrointi (katso virhefunktio) tai neljättä korkeampiasteisten yleisten polynomiyhtälöiden ratkaisu. Näiden ratkaisemiseen on olemassa kaksi vaihtoehtoa: 1) yritetään löytää likimääräinen vastaus käyttäen asymptoottisia menetelmiä tai 2) numeerisella analyysillä. Jälkimmäinen vaihtoehto kuvaa numeeristen menetelmien tehtäväkenttää.
Numeeriset tehtävät soveltuvat erityisen hyvin tietokoneen laskemaksi.
Yleinen johdatus > Suorat ja iteratiiviset menetelmät

Joidenkin ongelmien ratkaisuun on olemassa tarkkoja algoritmeja, joita kutsutaan suoriksi menetelmiksi. Esimerkkeinä ovat Gaussin eliminointi lineaaristen yhtälöryhmien ratkaisemisessa ja simplex-menetelmä lineaarisessa ohjelmoinnissa.
Kuitenkaan suurimmalle osalle ongelmista ei ole olemassa suoraa ratkaisumenetelmää. Näissä tapauksissa on joskus mahdollista käyttää iteratiivista menetelmää. Sellainen menetelmä lähtee arvauksella ja löytää onnistuneen arvion (approksimaation), joka on kyllin lähellä ratkaisua. Jopa silloin kun suora menetelmä on olemassa, iteratiivinen menetelmä saattaa olla suositeltavampi tehokkuuden ja stabiiliuden takia.
Yleinen johdatus > Diskretointi

Jatkuva tehtävä pitää joskus korvata diskreetillä tehtävällä, jonka ratkaisun tiedetään approksimoivan jatkuvaa ongelmaa. Tätä prosessia kutsutaan diskretoinniksi. Esimerkiksi differentiaaliyhtälön ratkaisu on funktio, joka diskretoituna kuvataan äärellisellä lukujoukolla. Tämä voi esimerkiksi olla sen arvojoukko äärellisessä pisteistössä, vaikka funktio olisikin määritelty jatkumossa.
Yleinen johdatus > Virheiden synty ja kumuloituminen

Virheiden arviointi on tärkeä osa numeerisia menetelmiä. Virhe voi tulla esiin monella tavalla ongelman ratkaisussa. Pyöristysvirheitä tulee, koska on mahdotonta kuvata kaikkia reaalilukuja täsmällisesti äärellisessä automaatissa (jollaisia käytännössä kaikki tietokoneet ovat). Katkaisuvirheitä syntyy, kun iteratiivinen menetelmä katkaistaan ja approksimoitu ratkaisu eroaa tarkasta ratkaisusta. Samoin diskretointi aiheuttaa diskretointivirheen, koska diskreetin ongelman ratkaisu ei täsmää jatkuvan ongelman ratkaisun kanssa.
Kun kerran virhe on syntynyt, se etenee läpi koko laskennan. Tämä johtaa numeerisen stabilisuuden käsitteeseen: menetelmä on numeerisesti stabiili jos virhe, kun se on kerran syntynyt, ei kasva liian suureksi laskennan aikana. Tämä on mahdollista vain jos ongelma on hyvin asetettu, mikä merkitsee, että ratkaisu muuttuu vain vähän, jos lähtöarvot muuttuvat vähän. Vastaavasti huonosti asetetussa ongelmassa mikä tahansa virhe lähtötiedoissa kasvaa suureksi.
Hyvin asetetun ongelman ratkaiseva menetelmä ei ole välttämättä numeerisesti stabiili. Stabiilien menetelmien etsintä hyvin asetetuille tehtäville muodostaakin tärkeän osan numeerista analyysiä. Toisenlainen osa-alue on stabiilien algoritmien etsiminen huonosti asetetuille ongelmille. Yleensä tämä edellyttää, että löydetään hyvin asetettu tehtävä, jonka ratkaisu on lähellä alkuperäisen tehtävän ratkaisua.
Yleinen johdatus > Sovellukset

Numeerisia menetelmiä on sovellettu moniin tieteellisiin ja teknisiin ongelmiin. Esimerkkejä ovat silta- ja lentokonerakenteet (katso laskennallinen fysiikka ja laskennallinen nesteiden dynamiikka), sääennustukset, ilmastomallit, molekyylianalyysi ja molekyylien suunnittelu (laskennallinen kemia) ja öljyesiintymien etsintä. Itse asiassa supertietokoneita käytetään jatkuvasti numeerisen analyysin sovelluksiin.
Tämän seurauksena tehokkuudella on suuri merkitys, ja teoreettisesti täsmällisemmän menetelmän voi joskus korvata nopeampi heuristinen menetelmä. Yleisesti numeerisessa analyysissä käytetään empiirisiä tuloksia uusien menetelmien ja ongelmien tutkimiseen, mutta tietenkin siinä myös sovelletaan matemaattisia aksioomia, lauseita ja todistuksia.
Osa-alueet

Numeerinen analyysi tieteenä jaetaan ratkaistavan ongelman mukaan.
Osa-alueet > Funktion arvojen laskenta

Funktion arvojen laskenta annetussa pisteessä on yksi yksinkertaisimmista numeeristen menetelmien ongelmista. Mutta edes polynomien arvojen laskeminen ei ole suoraviivaista. Hornerin skeema on usein tehokkaampi kuin tavanomainen menetelmä. Yleisesti on tärkeää arvioida ja hallita liukulukuaritmetiikan pyöristysvirheitä.
Osa-alueet > Interpolointi, ekstrapolointi ja regressio

Interpolointi ratkaisee seuraavan ongelman: On annettu tuntemattoman funktion arvoja joissakin pisteissä. Mitä arvoja funktio saa näiden pisteiden välissä? Erittäin yksinkertainen menetelmä on käyttää lineaarista interpolointia, joka olettaa, että tuntematon funktio on lineaarinen jokaisen kahden pisteen välissä. Tämä voidaan yleistää polynomiseen interpolointiin, joka on joskus tarkempi, mutta kärsii Rungen ilmiöstä. Muut interpolointimenetelmät käyttävät paikallistettuja funktioita kuten splinejä ja aallokkeita.
Ekstrapolointi on hyvin samantapainen kuin interpolointi, paitsi että nyt haluamme löytää tuntemattoman funktion arvoja annettujen pisteiden ulkopuolella.
Regressio on myös samankaltainen, mutta siinä pisteet eivät ole tarkkoja. Haluamme määritellä tuntemattoman funktion mittaamalla sen arvoja joissakin annetuissa pisteissä (virheen kanssa).  Pienimmän neliösumman menetelmä on yksi tunnetuimmista tavoista etsiä tätä.
Osa-alueet > Yhtälöiden ratkaiseminen ja yhtälöjärjestelmät

Toinen perusongelma on annetun yhtälön ratkaiseminen. Kaksi erilaista tilannetta erotellaan riippuen onko yhtälö lineaarinen vai ei.
Lineaaristen yhtälöryhmien ratkaisumenetelmien kehitykselle on laitettu paljon painoa. Standardimenetelmiä ovat Gauss-jordan eliminointi ja LU-hajotelma. Iteratiiviset menetelmät kuten liittogradienttimenetelmiä sopivat suuriin yhtälöryhmiin.
Juurenhakumentelmiä käytetään epälineaaristen yhtälöiden ratkaisemiseen (niitä nimitetään sellaisiksi, koska funktion juuri on argumentti, jossa funktion arvo tulee nollaksi). Jos funktio on derivoituva ja sen derivaatta on tunnettu, on Newtonin menetelmä suosittu valinta. Yhtälön linearisointi on toinen tekniikka ratkaista epälineaarisia yhtälöitä.
Osa-alueet > Optimointi

Optimointiongelmissa haetaan pistettä, jossa annetun funktion arvo on maksimissaan (tai minimissään). Usein tämän pisteen tulee täyttää rajoitusehtoja.
Optimoinnin ongelmakenttä jaetaan osa-alueisiin riippuen funktiosta ja rajoituksista. Esimerkiksi lineaariohjelmoinnissa sekä funktio, että rajoitukset ovat lineaarisia. Tunnettu menetelmä lineaariohjelmoinnissa on simplex-menetelmä.
Lagrangen kertojien menetelmää käytetään palauttamaan rajoitteinen optimointiongelma rajoitteettomaksi.
Osa-alueet > Integraalilaskenta

Numeerisia integrointimenetelmiä, joita joskus kutsutaan kvadratuureiksi, käytetään määrättyjen integraalien laskemiseen. Yksinkertaisimpiin menetelmiin kuuluu Eulerin menetelmä. Se ei ole kovinkaan tarkka, mutta sen kautta on johdettu useat paremmat menetelmät. Suositut menetelmät käyttävät jotakin Newton-Cotes kaavaa (kuten keskipiste- tai Simpsonin sääntö) tai Gaussin kvadratuuria. Nämä menetelmät perustuvat "hajota ja hallitse" -strategiaan, jossa integraali suhteellisen laajassa joukossa jaetaan pienempien joukkojen integraaleiksi. Tunnetuimpia tällä tavoin johdettuja menetelmiä ovat monet Runge-Kutta-menetelmät. Korkeissa dimensioissa, joissa nämä menetelmät tulevat raskaiksi tietokonelaskennalle, voidaan käyttää Monte Carlo tai kvasi-Monte Carlo -metodeita, tai dimensioltaan kohtuullisissa tehtävissä harvojen hilojen menetelmää.
Osa-alueet > Differentiaalilaskenta

Numeerinen analyysiin kuuluu myös tavallisten sekä osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisujen laskeminen (approksimoivalla tavalla).
Osittaisdifferentiaaliyhtälöt ratkaistaan diskretoimalla ensin yhtälö tuomalla se äärellisulotteiseen avaruuteen. Tämä voidaan tehdä elementtimenetelmällä, differenssimenetelmällä tai (etenkin teknisissä sovelluksissa) kontrollitilavuusmenetelmällä. Näiden menetelmien teoreettinen pohja on funktionaalianalyysin teoreemoissa. Tämä palauttaa ongelman algebrallisten yhtälöiden ratkaisuhin.
Historia

Numeeriset menetelmät edeltävät modernin tietokoneen keksimistä monia vuosisatoja. Itse asiassa, monet suuret matemaatikot menneisyydessä askartelivat numeeristen menetelmien parissa, mikä käy ilmi tärkeiden menetelmien nimissä kuten Newtonin menetelmä, Lagrangen polynomiaalinen interpolointi, Gaussin eliminointi tai Eulerin menetelmä.
Laskentaa helpottamaan tehtiin laajoja kirjoja kaavoja ja arvotaulukkoineen kuten interpolointipisteet ja funktiokertoimet. Käyttämällä näitä taulukkoarvoja laskettiin usein 16 desimaalilukua tai vielä enemmän joillekin funktioille. Niitä voidaan verrata annettuun kaavaan ja löydetään erittäin hyviä numeerisia estimaatteja (arvioita) joillekin funktioille. Tällainen kanoninen teos on NIST-julkaisu, jonka tekijät ovat Abramowitz ja Stegun. Yli tuhatsivuinen kirja erittäin suuresta joukosta yleisesti käytettyjä kaavoja ja funktioita ja niiden arvoja monissa pisteissä. Funktioiden arvot eivät ole enää kovin käyttökelpoisia kun tietokoneita on saatavilla. Mutta laaja lista kaavoista voi olla vieläkin hyvin käytännöllisiä.
Mekaaninen laskin on kehitetty käsinlaskennan työkaluksi. Nämä laskimet johtivat elektroniseen tietokoneeseen 1940-luvulla. Sitten huomattiin, että nämä tietokoneet olivat käyttökelpoisia ylläpidollisten syiden takia. Mutta tietokoneen keksintö vaikutti numeerisiin menetelmiin, sillä nykyisin voidaan tehdä monimutkaisempia laskutoimituksia.
Sovellukset

Nykypäivinä lähes kaikki numeeriset menetelmät on toteutettu suoritettaviksi tietokoneohjelmiksi. Netlib -palvelin sisältää erilaisia kokoelmia enimmäkseen Fortran- ja C-kielisiä ohjelmarutiineja numeerisiin tehtäviin. Kaupalliset tuotteet, kuten IMSL ja NAG-kirjastot toteuttavat monia erilaisia numeerisia menetelmiä. Vapaa vaihtoehto näille on GNU Scientific Library -kirjasto. Toisenlainen lähestymistapa on Numerical Recipes -kirjastolla, jossa paino on menetelmien ymmärtämisellä maallikon näkökulmasta.
Muita suosittuja kieliä numeerisessa analyysissä ovat MATLAB, IDL ja Python. Ne ovat tulkkattavia kieliä, mutta ne mahdollistavat nopeamman kehitystyön. Jos on tarpeen, ne voidaan muuntaa Fortraniin tai C:hen nopeuden saamiseksi suoritettaviin ohjelmiin.
Monia tietokonealgebraohjelmia kuten Mathematicaa ja Maplea (tai vapaita ohjelmistoja kuten Maximaa, Axiomia, calcia ja Yacasia) voidaan käyttää numeeristen menetelmien laskentaan. Niiden vahvuus on kuitenkin tyypillisesti symbolisessa laskennassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Scientific computing FAQ (Arkistoitu – Internet Archive)
Numerical Recipes Homepage – with free, complete downloadable books (Arkistoitu – Internet Archive)
Alternatives to Numerical Recipes (Arkistoitu – Internet Archive)
HMS Nyköping (K34)

| HMS Nyköping |
| --- | --- |
 HMS Nyköping

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kockums, Karlskrona
Kölinlasku:  kesäkuu 1998
Laskettu vesille:  18. elokuuta 2005
Palveluskäyttöön:  2012
Tekniset tiedot
Uppouma:  600 t
Pituus:  72,8 m
Leveys:  10,4 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  16 MW
Nopeus:  40 solmua
Miehistöä:  28 upseeria ja 16 varusmiestä
Aseistus
Aseistus:  8 x RBS15 Mk II 1 x Bofors 57 Mk3 4 x 400 mm sukellusvenetorpedonheitintä
HMS Nyköping (runkonumero K34) on Ruotsin laivaston Visby-luokan korvetti.
Valmistus

Alus tilattiin 17. joulukuuta 1996 Kockumsin Karlskronan telakalta, jossa työt aloitettiin kesäkuussa 1998. Se laskettiin vesille 18. elokuuta 2005 kumminaan valtiopäivien ensimmäinen puhemies Björn von Sydow ja lähti neitsytmatkalleen 28. maaliskuuta 2006. Alus luovutettiin tilaajan edustajille 27. syyskuuta. Suunnitelmien mukaan alus liitetään laivastoon vuonna 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Nyköping (K34) Wikimedia Commonsissa
Visby-luokan korvetit
Nyquistin teoreema

Nyquistin teoreema eli Nyquist–Shannon-teoreema on ruotsalaisen Harry Nyquistin (1889–1976) vuonna 1928 esittämä teoreema, jonka mukaan signaalista tulee ottaa näytteitä taajuudella, joka on suurempi kuin kaksinkertainen alkuperäisessä signaalissa esiintyvään suurimpaan taajuuteen nähden, jotta näiden näytteiden perusteella voidaan rakentaa alkuperäistä vastaava signaali. Saman tuloksen saivat lähes samaan aikaan toisistaan tietämättä myös Vladimir Kotelnikov, Claude Shannon, Karl Küpfmüller ja Edmund Whittaker, joten teoreemasta käytetään myös heidän nimiään yksin tai erilaisina yhdistelminä. Usein puhutaan myös pelkästä näytteenottoteoreemasta.
Jos analogisesta signaalista otetaan näytteitä liian harvakseltaan, näytteenottotaajuutta korkeampitaajuiset komponentit laskostuvat alempitaajuisten signaalien päälle. Tällöin näytteestä ei saada enää muodostettua alkuperäistä signaalia, vaan signaali on "vääristynyt". Siksi ennen näytteenottoa on tärkeää käyttää alipäästösuodatinta, joka poistaa signaalin mahdollisesti sisältämät liian korkeat taajuudet.
Usein Nyquistin teoreemaan viitattaessa puhutaan Nyquistin teoriasta ja sanotaan, että korkein toistettava taajuus on puolet näytteenottotaajuudesta, ”Nyquist-taajuus”. On huomattava, että jo lähestyttäessä Nyquist-taajuutta menetetään alkuperäisen signaalin aaltomuoto ja toiston voimakkuus vaihtelee taajuudesta riippuen. Nyquist-taajuinen signaali voi jopa hävitä kokonaan, jos näytteet osuvat sen nollakohtiin.
Kirjallisuutta

Oppenheim, Alan V.; Schafer, Roland W.: Digital Signal Processing.  Prentice-Hall, Inc., 1975.  ISBN 0-13-214635-5
Rabiner, Lawrence R.; Gold, Bernard: Theory and Application of Digital Signal Processing.  Prentice-Hall, Inc., 1975.  ISBN 0-13-914101-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nyquistin teoreema Wikimedia Commonsissa
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1989

Vuoden 1989 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 17. syyskuuta – 1. lokakuuta 1989 Moskovassa, Neuvostoliitossa. Kisoissa oteltiin 12 painoluokassa.
Suomen edustajat

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 51 kg | Tommi Kärkkäinen | karsiutui 2. kierroksella |
| 57 kg | Jyrki Vierelä | karsiutui 1. kierroksella |
| 60 kg | Vesa Koskinen | karsiutui 1. kierroksella |
| 81 kg | Kai Helenius | karsiutui puolivälierissä |
Luettelo pikkuplaneetoista: 323001–324000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
323001:stä ja päättyen 324000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Cyril Nzama

Cyril Nzama (s. 26. kesäkuuta 1974 Soweto, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Nzama edusti koko uransa ajan eteläafrikkalaisia seuroja. Maan pääsarjassa hän pelasi 14 kautta edustaen Umtata Bush Bucksia, Kaizer Chiefsia ja Bay United Port Elizabethiä. Kaizer Chiefsissä hän voitti Etelä-Afrikan-mestaruuden kausina 2003–2004 ja 2004–2005. Nzama pelasi lisäksi kolmen kauden ajan maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla edustaen Rabali Blackpoolia, Bay United Port Elizabethiä ja Batau FC Ermeloa.
Etelä-Afrikan A-maajoukkueessa Nzama pelasi 44 ottelua vuosina 2000–2007. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Nytva

Nytva (ven. Ны́тва) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kamaan laskevan Nytva-joen suussa 84 kilometriä Permistä länteen. Kaupunki on Nytvan piirin keskus. Siellä on Permin ja Pibanšurin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 20 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa Stroganovien vuonna 1756 perustaman rautatehtaan asuintaajamasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1942. Nykyään Nytvassa on metalli- ja elintarviketeollisuutta.
Permin aluepiiri
Nytt Finskt Lexicon

| Nytt Finskt Lexicon |
| --- | --- |
 Näköispainoksen I osa A–K 1937–1938
Kirjailija:  Christfried Ganander
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nytt Finskt Lexicon on Christfried Gananderin kokoama sanakirja. Sen käsikirjoitus valmistui vuonna 1787. Teos on suomalais-ruotsalais-latinalainen sanakirja, jossa on noin 2 900 käsikirjoitussivua ja yli 30 000 sanaa. Se jäi kuitenkin aikanaan painamatta. Ganander poimi teokseensa sanoja järjestelmällisesti kirjallisuudesta ja mukana on myös paljon kansankielisiä sanoja keruupaikkoineen. Sanoista on annettu lisäksi runsaasti käyttöesimerkkejä.
Teos julkaistiin kolmiosaisena näköispainoksena 1930-luvulla. Suomalaisen kirjallisuuden Seura julkaisi siitä vuonna 1997 toimitetun laitoksen, joka pohjautuu alkuperäiskäsikirjoitukseen ja näköispainokseen. Toimitustyön on tehnyt Liisa Nuutinen.
Luettelo pikkuplaneetoista: 342001–343000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
342001:stä ja päättyen 343000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Harri Nyyssönen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 15. marraskuuta 1965 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Mikkeli, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
: KuPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1991 | KuPS | 152 | (8) |
| 1992–1995 | Haka | 50 | (1) |
| 1995 | → VaKP (laina) | 2 | (0) |
| 1995 | → FC Hämeenlinna (laina) | 4 | (0) |
| 1995 | Kuusysi | 7 | (0) |
| 1996 | FC Hämeenlinna | 15 | (4) |
| 1997 | Haka | 17 | (0) |
| 1997 | → ToiP-49 (laina) | 3 | (1) |
| 1998–1999 | KuPS | 45 | (5) |
| 2000 | PK-37 | 16 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 311 | (19) |
Maajoukkue
| 1986 | Suomi U21 | 1 | (0) |
| 1991–1992 | Suomi | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Harri Nyyssönen (s. 15. marraskuuta 1965 Mikkeli) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Nyyssönen edusti urallaan Kuopion Palloseuraa 1983–1991 ja 1998–1999, Valkeakosken Hakaa 1992–1995 ja 1997, Kuusysiä 1995 ja FC Hämeenlinnaa 1995–1996. Hän voitti Suomen mestaruuden Hakassa 1995, mutta pelasi kaudella vain kolme ottelua. Nyyssönen voitti Suomen Cupin Kuopion Palloseurassa 1989 ja teki 3–2 päättyneessä finaalissa kaksi maalia. Lisäksi hän voitti cupin myös Hakassa 1997. Kaikkiaan Nyyssönen pelasi 13 kauden aikana 209 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia.
Nyyssönen pelasi maajoukkueessa vuosina 1991–1992 yhteensä 5 maaottelua. Hänen veljensä Kai Nyyssönen oli myös jalkapalloilija.
Nälkäaro

Vanha Nälkäaron kartta.
Kazakkiperhe Nälkäarolla 1900-luvun alussa.
Nälkäaro tai Eteläinen Nälkäaro (uzb. Mirzachoʻl, kaz. Мырзашөл, Myrzaşöl, tadžikiksi Мирзочӯл, Mirzotšūl, ven. Голо́дная степь, Golodnaja step) on tasanko Syrdarjan ja Jizzaxin alueilla Uzbekistanissa, Türkistanin alueella Kazakstanissa ja Zafarobodin piirissä Tadžikistanissa. Sen pinta-ala on noin 10 000 neliökilometriä.
Syrdarjan vasemmalla rannalla sijaitseva alue rajoittuu etelässä Turkestan- ja Nurotavuoriin ja muuttuu lännessä vähitellen Kyzylkumin aavikoksi. Se on muodostunut Syrdarjan tuomasta suolapitoisesta lössihiekasta ja hiekkasavesta sekä vuoristojokien tulvakerrostumista. Luonnonvarainen kasvillisuus koostuu etupäässä heinäkasveista.
Nälkäaron raivaaminen maatalouskäyttöön aloitettiin 1800-luvun lopussa. Ensimmäisen maailmansodan edellä otetttiin käyttöön 95 000 hehtaaria, josta suurin osa pilaantui suolaantumisen ja soistumisen takia. Neuvostoaikana, varsinkin 1950- ja 1960-luvuilla rakennetut kastelukanavat mahdollistivat puuvillan viljelyn noin 800 000 hehtaarin alalla. Seudulle on perustettu muun muassa Gulistonin ja Yangiyerin kaupungit.
Nysa (Puola)

| Nysa |
| --- | --- |
 Pyhän Jaakobin ja Pyhän Agnesin kirkko
 lippu:  vaakuna
 Nysa
 Koordinaatit: 50°28′17″N, 17°20′2″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Nysa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27,51 km²
Väkiluku (2015):  44 775
 – Väestötiheys:  1 628 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.nysa.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nysa (saks. Neisse) on kaupunki Opolen voivodikunnassa Lounais-Puolassa. Kaupungin länsipuolella sijaitsevan, patoamalla muodostetun Nyskiejärven (puol. Jezioro Nyskie) vesi virtaa Nysa Kłodzka -jokea pitkin kaupungin läpi.
Kaupungin asukasluku oli 44 775 vuonna 2015.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat muun muassa 1400-luvulla rakennettu Pyhän Jaakobin ja Pyhän Agnesin kirkko ja 1600-luvun alun Vanha vaaka -talo. Kaupungista tuhoutui 80 prosenttia toisessa maailmansodassa.
Open Street Map - kartta kaupungista.
Ilmakuva Nysan seudusta. (Kuvaa tulisi kertää noin 180 astetta, että padottu Nyskiejärvi sijoittuu oikeammin, Nysan kaupungin länsipuolelle.)
Silta Nysa Kłodzka -joella.
Vanha vaaka -talo.
Wroclawin portti oli osa vanhan kaupungin suojamuuria.
Vanhaa kaupunkia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nysa (Puola) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area
Nystads Tidning

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Nystads Tidning oli Uudessakaupungissa vuosina 1895–1896 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ruotsinmielisten perustama Nystads Tidning keskittyi lähinnä paikallisiin asioihin. Kerran viikossa ilmestynyt lehti ei saavuttanut riittävää levikkiä eikä ilmoitusmäärää, ja sen julkaiseminen lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Vastaavana toimittajana ja julkaisijana toimi Albert Johansson.
Aiheesta muualla

Nystads Tidning Historiallisessa sanomalehtikirjastossa