stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Vimiera
Valmistus

Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1916 vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauksessa Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin lokakuussa. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1917 ja valmistui 19. syyskuuta.
Palvelus

Alus upposi 9. tammikuuta 1942 osuttuaan miinaan Thamesin suistossa.
HMS Vigilant (S30)

| HMS Vigilant |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Shipbuilding and Engineering, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  16. helmikuuta 1991
Laskettu vesille:  14. lokakuuta 1995
Palveluskäyttöön:  2. marraskuuta 1996
Tekniset tiedot
Uppouma:  16 200 t (sukelluksissa)
Pituus:  149,9 m
Leveys:  12,8 m
Syväys:  12 m
Koneteho:  27 500 shp
Nopeus:  25 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  14 upseeria ja 121 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 21" torpedoputkea 16 x Trident D5 SLBM
HMS Vigilant (viirinumero S30) on Britannian kuninkaallisen laivaston Vanguard-luokan ydinsukellusvene. Alus on sijoitettu Clyden laivastotukikohtaan.
Valmistus

Alus tilattiin 30. toukokuuta 1986 Vickers Shipbuilding and Engineeringiniltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1991. Se laskettiin vesille 14. lokakuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1996.
Palvelus

Alus saapui 11. lokakuuta 2008 Devonportin telakalle kahden vuoden huoltoa varten. Sen odotetaan palaavan palvelukseen 2012.
HMS Vigo (D31)

| HMS Vigo |
| --- | --- |
 HMS Vigo

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan
Kölinlasku:  11. syyskuuta 1943
Laskettu vesille:  27. syyskuuta 1945
Palveluskäyttöön:  9. joulukuuta 1946
Loppuvaihe:  romutettu 1964
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 315 t (standardi) 3 290 t (max)
Pituus:  116 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,27 m
Syväys:  3,89 m (standardi) 4,7 m (max)
Koneteho:  50 000 hv (37 MW)
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  247 (rauhan aikana) 308 (sodan aikana)
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,5" Mk III 1 x 4" tykki 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vigo (viirinumero D31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus

Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1945 ja valmistui 9. joulukuuta 1946.
Palvelus

Alus saapui romutettavaksi 6. joulukuuta 1964.
HMS Vigilant (1900)

| HMS Vigilant |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Laskettu vesille:  16. elokuuta 1900
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1901
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  380 t (standardi) 425 t (kuormattu)
Pituus:  67,67 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,25 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  6 400 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 5 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Vigilant oli Britannian kuninkaallisen laivaston lokakuussa 1913 C-luokan hävittäjäksi luokiteltu John Brown and Companyn suunnittelema erikoisalus.
Valmistus

Telakkanumeron 336 kölinlaskun ajankohta ei ole tiedossa, mutta alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1900 niin sanottuna varastoaluksena (engl. stock ship). Alus oli valmisteilla telakan omien suunnitelmien pohjalta, kun Amiraliteetti osti sen 31. toukokuuta 1900 osaksi vuosien 1899-1900 laivasto-ohjelmaa. Luovutuspäiväksi määrättiin 31. elokuuta 1901. Aluksen hinta koostui 19 000 punnan rungosta, 36 228 punnan koneista ja 1 272 punnan apulaitteista  eli yhteensä 57 000 puntaa. Aluksen valmistuessa kesäkuussa 1901 siitä maksettiin 59 703 puntaa.
Palvelus

Alus palveli uransa Britteinsaarilla lukuun ottamatta vuotta 1913, jolloin se oli Gibraltarilla. Alus myytiin 10. helmikuuta 1920 romutettavaksi South Alloa Ship Breaking Companylle.
Estonia (pianotehdas)

Estonia on Ernst Hiisin vuonna 1893 perustama virolainen pianotehdas. Hiisin perustama yritys kansallistettiin vuonna 1950 ja samalla siihen fuusioitiin useita pienempiä virolaisia pianonvalmistajia. Tehdas yksityistettiin uudelleen vuonna 1993, jolloin yrityksen omistajiksi tuli sen toimiva johto. Myöhemmin 1990-luvulla pianotehdasta modernisoitiin merkittävästi ja se otti tavoitteekseen maailmanluokan pianoiden valmistamisen.
Nykyisin tehdas valmistaa viittä eri flyygelimallia.  Tehdas valmistaa vuosittain noin 400 pianoa.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Forbes-lehden artikkeli yrityksestä
Erittäin salainen (täsmennyssivu)

Erittäin salainen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Erittäin salainen (For Your Eyes Only), James Bond -elokuva vuodelta 1981
Erittäin salainen (Top Secret, myös Mr. Potts Goes to Moscow), brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1952
Erittäin salainen: vakoilu Suomessa, Jukka Rislakin tietokirja vuodelta 1982
Erittäin salainen, Mauno Koivisto, Yleisradion radiosarja, henkilökuva Mauno Koivistosta, liittyy  Koivisto-tv-dokumenttiin
Erittäin salainen: vakoilua Suomessa, suomalainen tv-dokumenttisarja vuodelta 2024
”erittäin salainen”, salassa pidettävien tietojen korkeimman turvallisuusluokan nimitys Suomen lainsäädännössä
Esikaupungistuminen

Esikaupunkialuetta Yhdysvaltain Kaliforniassa.
Esikaupungistuminen eli suburbanisaatio tarkoittaa muuttoliikettä keskustoista esikaupunkeihin.
Lähiöalueet ovat kantakaupungin ulkopuolella olevia, kaupunkialueeseen kuuluvia asuinalueita, asukastiheys on pienempi ja rakennustehokkuus matalampi kuin keskustassa.
Esiinhuuto

Esiinhuuto oli aiemmin suomalaisen oikeudenkäynnin osa, jossa paikalle saapuneille asianosaisille ilmoitettiin jutun esille ottamisesta. Esiinhuudosta säädettiin vuoden 1734 lain oikeudenkäymiskaaren 14 luvun 2 pykälässä. Esiinhuudosta luovuttiin vuoden 1961 alussa, kun pykälää muutettiin lailla oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta (362/1960). Hovioikeuden ensimmäisenä tuomioistuimena tutkimissa asioissa esiinhuuto tapahtui haasteessa määrättynä päivänä. Asiasta säädettiin oikeudenkäymiskaaren 27 luvun 4 pykälässä. Hovioikeuden osalta esiinhuudosta luovuttiin toukokuun alussa 1998, kun laki oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta (165/1998) tuli voimaan.
Konkurssioikeudenkäynnissä esiinhuuto oli konkurssimenettelyn osa, jossa velallisella ja velkojilla oli mahdollisuus tehdä muistutus valvottuja saatavia vastaan. Esiinhuuto oli tuomioistuimen erillinen istunto valvontapäivän jälkeen, mutta ennen konkurssituomion antamista. Raastuvanoikeudessa oli kaksi esiinhuutoa ja kihlakunnanoikeudessa yksi. Konkurssioikeudenkäynnissä suoritettavasta esiinhuudosta säädettiin vuoden 1868 konkurssisäännössä pykälässä 35. Esiinhuuto siirtyi historiaan, kun pykälää muutettiin lailla konkurssisäännön muuttamisesta (1027/1993), joka tuli voimaan joulukuun alussa 1993.
Grey Dawn

| Grey Dawn October Tide |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio Underground
 Julkaistu: 23. marraskuuta 1999
 Tuottaja(t): Pelle Saether
 Tyylilaji: Melodinen death metal
 Kesto: 39.56
 Levy-yhtiö: Avantgarde Music
October Tiden muut julkaisut
| Rain Without End 1997 | Grey Dawn 1999 | A Thin Shell 2010 |
Grey Dawn on ruotsalaisen October Tiden toinen albumi. Tällä albumilla yhtyeen debyyttialbumilla laulaneen Renksen korvasi Canorous Quintetin Mårten Hansen.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Grey Dawn | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | October Insight | 5.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sweetness Dies | 5.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Heart Of The Dead | 4.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Floating | 6.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Lost In The Dark - And Then Gone | 5.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Into Deep Sleep | 5.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Dear Sun | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 39.56 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Jonas Renkse - Rummut, kitara, basso
Fredrik Norrman - Kitara, basso
Mårten Hansen - Laulu
Aiheesta muualla

Grey Dawn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Grey Dawn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Erityinen pappeus

Erityinen pappeus on kristillinen oppi, jolla tarkoitetaan papiksi vihkimistä. Luterilaisessa kirkossa papin virka on sanan julistamista ja sakramenttien jakamista varten.
Yleinen pappeus sen sijaan on Martin Lutherin reformaatiossa muotoilema oppi siitä, että jokainen kastettu ja uskova on olemuksellisesti pappi, vaikka ei hoidakaan erityistä papin virkaa. Jokaisella on oikeus lukea Raamattua, rukoilla, suorittaa hätäkaste ja julistaa armoa ja anteeksiantoa. Luther pyrki näin painottamaan yksilön asemaa ja maallikon roolia erotuksena katolisen kirkon ajatukselle siitä, että ihmisen ja Jumalan välille käytettiin välittäjinä pappeja tai pyhimyksiä. Jokainen voi itse lähestyä Jumalaa rukoilemalla. Pappeus on yksi kutsumus muiden joukossa, ja kaikki rehellinen työ on samanarvoista Jumalan palvelemista.
Erno Haukkala

| Erno Haukkala |
| --- | --- |
 Erno Haukkala esiintymässä Jätkäjätkien kanssa Pori Jazzeilla vuonna 2010.
Henkilötiedot
Ammatti:  pasunisti
Muusikko
Soittimet:  pasuuna, huilu, tuuba
Yhtyeet:  Soul Investigators Bad Ass Brass Ayekooto Afrobeat International Mojakka Alamaailman Vasarat Astro Can Caravan Jätkäjätkät Soul Captain Band Paukkumaissi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Erno Matias Haukkala on suomalainen pasunisti. Hän soittaa muun muassa The Soul Investigators, Bad Ass Brass, Ayekooto Afrobeat International, Mojakka, Alamaailman Vasarat, Astro Can Caravan, Jätkäjätkät, Soul Captain Band, Laulurastas, ja Paukkumaissi -yhtyeissä. Pasuunan lisäksi hän soittaa myös huilua ja tuubaa. Vuonna 2018 Haukkala julkaisi The Soul Investigatorsin kanssa albumin Scorpion Man nimellä Ernie Hawks.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erno Haukkala Wikimedia Commonsissa
Filosofinen psykologia

Filosofinen psykologia koskee kysymyksiä henkisistä toiminnoista. Katso
Mielenfilosofia
Psykologian filosofia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Filosofinen psykologia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Estonian Literary Magazine

| Estonian Literary Magazine |
| --- | --- |
Lyhenne:  ELM
Aihealue:  kirjallisuus
Julkaisija:  Eesti Instituut
Perustettu:  1995
Päätoimittaja:  Tiina Randviir
Kotikunta:  Tallinna
Kotimaa:  Viro
Ilmestymistiheys:  kaksi kertaa vuodessa
Kieli:  englanti
Estonian Literary Magazine eli ELM on Virossa kaksi kertaa vuodessa ilmestyvä englanninkielinen kirjallisuuslehti.
ELM on perustettu vuonna 1995, ja sitä julkaisee Viron instituutti. Lehden tavoite on edistää  virolaista kirjallisuutta. ELMissä käsitellään sekä vanhempien kirjailijoiden että nykykirjailijoiden tuotantoa, ja siinä on kirja-arvioita.
ELMin päätoimittaja on Tiina Randviir, ja lehden toimitus on Tallinnassa.
Aiheesta muualla

Official website
Guanchit

Kartta guanchien luolista ja maalauksista La Palmalla.
Guanchit olivat Kanariansaarten ensimmäisiä tunnettuja asuttajia. Ensimmäisten eurooppalaisten saapuessa saarille keskiajalla guanchit elivät yhä kivikautta. Guanchien alkuperäinen kulttuuri on sittemmin kadonnut, vaikka siitä voidaan yhä löytää jälkiä. Nykyiset Kanariansaarten asukkaat ovat sekoitus guancheista ja Espanjasta tulleista siirtolaisista.
Alkuperä

Geneettisten tutkimusten perusteella suuri osa guancheista on peräisin Pohjois-Afrikasta, mahdollisesti Saharan kuivumisen aikoihin noin 6000 eaa. muuttaneiden heimojen jälkeläisiä. Guanchien kielestä voidaan löytää yhtymäkohtia berberikieliin. Guanchit eivät berberien tavoin syöneet lainkaan kalaa, ja eurooppalaisten saapuessa he eivät osanneet pyydystää sitä.
Varhaisimmat espanjalaiset lähteet kuvailevat guancheja vaihtelevasti. Osaa heistä on kuvailtu pitkiksi, vaaleiksi ja sinisilmäisiksi, osaa keskipituisiksi ja tummiksi, ja osaa lyhyiksi. 1500-luvun lähteiden mukaan Teneriffan guanchit olivat pitkiä, ruskettuneita ja vahvarakenteisia, ja joillakin oli vaaleat hiukset ja siniset silmät. Guanchien on myös arveltu polveutuvan kelteistä tai germaaneista, mutta näille teorioille ei ole löytynyt todisteita.
Ilmeisesti Kanariansaaria on asutettu historian aikana useista eri paikoista. Muun muassa numidialaiset, foinikialaiset ja karthagolaiset ovat tienneet saarista ja tehneet niille matkoja. Myös roomalaiset ovat vierailleet saarilla vuosien 100–400 välillä. Kuitenkin kaikki edellä mainitut kulttuurit olivat saarille tullessaan jo paljon kivikautta korkeammalla kehitysasteella. Plinius vanhemman mukaan saarille saapuneet karthagolaiset olivat havainneet saaret asumattomiksi, mutta nähneet siellä suurten rakennusten raunioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guanchit Wikimedia Commonsissa
Guanchit - neoliittisen Euroopan viimeiset? (Arkistoitu – Internet Archive)
Guanches (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Museo Canario (Canarian Museum) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eugene John Gerber

Eugene John Gerber (30. huhtikuuta 1931 – 29. syyskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Wichitan hiippakuntaan 19. toukokuuta 1959 ja nimitettiin Dodge Cityn piispaksi 16. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi David Monas Maloney, jota avustivat Marion Francis Forst ja Richard Charles Patrick Hanifen.
Gerber sai 17. marraskuuta 1982 nimityksen Wichitan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. helmikuuta 1983. Hän erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 4. lokakuuta 2001.
Grey Heavens

| Grey Heavens Omnium Gatherum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. helmikuuta 2016
 Formaatti: CD, 2LP
 Tuottaja(t): Markus Vanhala Teemu Aalto
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 56.12
 Levy-yhtiö: Lifeforce
Listasijoitukset
  2.
Omnium Gatherumin muut julkaisut
| Beyond 2013 | Grey Heavens 2016 | The Burning Cold 2018 |
Grey Heavens on suomalaisen Omnium Gatherumin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2016 Lifeforce Records -levymerkillä.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.
Kappaleet

The Pit – 4.34
Skyline – 4.30
Frontiers – 5.09
Majesty and Silence – 8.36
Rejuvenate! – 5.28
Foundation – 5.49
The Great Liberation – 5.15
Ophidian Sunrise – 6.13
These Grey Heavens – 4.25 (säv. instrumentaali)
Storm Front – 6.13
Kokoonpano

Jukka Pelkonen – laulu
Markus Vanhala – kitara
Joonas Koto – kitara
Erkki Silvennoinen – basso
Jarmo Pikka – rummut
Aapo Koivisto – kosketinsoitin
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Kaaoszine: 8-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Grey Heavens Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Grey Heavens Discogsissa. (englanniksi)
Omnium Gatherum
| --- | --- |
Studioalbumit::   Spirits and August Light  Years in Waste  Stuck Here on Snakes Way  The Redshift  New World Shadows  Beyond  Grey Heavens  The Burning Cold  Origin 
EP:t:   Steal the Light  Slasher
Erik Gustavson

Erik Gustavson (s. 1955) on norjalainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muun muassa elokuvan Sofies verden (1999) Jostein Gaarderin filosofiseen romaaniin Sofian maailma pohjautuen.
Gustavsonin muita töitä ovat Rendezvous (1984), Blackout (1986), Herman (1990) ja Telegrafisten (1993). Ohjaaja on voittanut kolme Amanda-palkintoa ja ollut Berliinin elokuvajuhlilla ehdolla Kultaisen karhun saajaksi.
Aiheesta muualla

Erik Gustavson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
G-proteiinikytkentäiset reseptorit

GPC-reseptoreihin lukeutuvan ihmisen adenosiinireseptorin A2A rakenne (PDB: 3EML). Reseptori on solukalvossa ja kuvan yläosa on solun ulkopuolinen alue ja alaosa sisäpuolinen.
G-proteiinikytkentäiset reseptorit eli GPC-reseptorit tai GPCR:t ovat solukalvon läpäiseviä reseptoreita, jotka ovat solun sisäpuolella kytköksissä johonkin G-proteiiniin. GPCR:t koostuvat seitsemästä solukalvon läpäisevästä α-kierteestä. GPCR:t sitovat solun ulkopuolella niille ominaisen ligandin, kuten välittäjäaineen, joka saa reseptorin G-proteiinin irtoamaan ja vaikuttamaan sille ominaisiin entsyymeihin tai ionikanaviin, jotka taas vaikuttavat edelleen solun eri toimintoihin. Eräs esimerkki GPCR:stä ovat serotoniinireseptorit, joiden ominainen ligandi on serotoniini. Monet lääkkeet toimivat vaikuttamalla GPCR:iin.
Rakenne

GPCR:t ovat upottautuneet solujen kaksoislipidikalvoihin, kuten solukalvoon. GPCR:t ovat yleensä 350–400 aminohapon pituisia peptidiketjuja, mutta joissakin on jopa 1100 aminohappoa. Ketju muodostaa 7 kalvon läpäisevää α-kierrettä. Solukalvossa ollessaan GPCR:n peptidiketjun N-terminaali on solun ulkopuolella ja C-terminaali sisäpuolella. N-terminaalissa ja mahdollisesti sen lähialueella on reseptorin ligandin (esimerkiksi välittäjäaineen) sitova alue eli ortosteerinen alue. C-terminaalissa on G-proteiinin sitova proteiinidomeeni. Yleensä GPCR:t ovat solukalvoissa kahden GPCR:n pareina eli proteiinidimeereinä.
Toiminta

Solukalvoon kiinnittyneen GPCR:än solun sisäpuolisessa osassa voi olla kiinni G-proteiini ennen kuin GPCR sitoo agonistin (välittäjäaineen tai vastaavan aineen), muttei välttämättä. G-proteiinit ovat solukalvoon ankkuroituneita heterotrimeereitä: ne koostuvat kolmesta proteiinista: α- β- ja γ-yksiköstä. G-proteiinit ovat GTPaaseja, eli ne hajottavat guanosiinitrifosfaattia (GTP) guanosiinidifosfaatiksi (GDP). G-proteiinin α-yksikkö voi sitoa GDP:n.
Kun GPCR sitoo agonistin, GPCR:n kolmiulotteinen muoto (konformaatio) muuntuu, jolloin sen sitoman G-proteiinin GDP irtoaa ja tilalle liittyy GTP. Tällöin G-proteiini irtoaa GPCR:stä ja G-proteiini hajoaa kahteen osaan: GTP:n sitovaksi α-yksiköksi (GTP-α-kompleksiksi) sekä β- ja γ-yksiköiden yhdistelmäksi (βγ-kompleksiksi). Nämä kompleksit voivat diffusoitua solukalvon sisäpintaa pitkin ja liittyä erilaisiin entsyymeihin ja ionikanaviin lisäten tai vähentäen niiden toimintaa. Se, että kasvaako vai väheneekö toiminta, riippuu G-proteiinista. Vanhentuneen tutkimustiedon mukaan vain GTP-α-kompleksi vaikuttaa entsyymeihin tai ionikanaviin, mutta todellisuudessa kummatkin, GTP-α ja βγ, voivat vaikuttaa niihin. G-proteiinien vaikutuskohteena – G-proteiinityypistä riippuen – ovat yleensä adenylaattisyklaasi, fosfolipaasi C, kalsiumionikanavat, kaliumionikanavat, RhoA-kinaasi, Rho-kinaasi tai MAP-kinaasi.
Agonistin reseptorin kautta välittämä signaali voimistuu, sillä yksittäinen GPCR voi agonistin sitoessaan aktivoida vuorotellen monta G-proteiinia. G-proteiinien vaikutuskohteena olevat entsyymit taas voivat tuottaa monia toisioläheteiksi kutsuttuja aineita, jotka kohdistavat vaikutuksensa joihinkin solun osiin. Monien toisiolähettien muodostuminen monistaa signaalia entisestään.
GPCR:n C-terminaalin ja muiden reseptorin solun sisäpuolella olevien seriinien ja treoniinien fosforylaatio erilaisten kinaasien toimesta voi heikentää GPCR:n toimintaa. Periaatteessa GPCR lopettaa toimintansa kokonaan agonistin irrotessa reseptorista. Monet GPCR:t voivat tosin aktivoitua spontaanisti ilman agonistia. Tätä kutsutaan konstitutiiviseksi aktiivisuudeksi ja siihen perustuu esimerkiksi käänteisagonistien toiminta. G-proteiinin aktiivisuus taas loppuu kun α-yksikkö lopulta hydrolysoi GTPaasiaktiivisuudellaan GTP:n GDP:ksi ja α-yksikko liittyy takaisin βγ-kompleksiin. α-yksikköön voi sitoutua erilaisia säätelijäproteiineja, jotka hidastavat tai nopeuttavat GTP:n hydrolyysiä.
Luokittelu > A–F-ryhmät

A–F-luokittelu on eräs laajimmin käytetyistä GPCR:ien luokittelujärjestelmistä. Siinä GPCR:t jaetaan seitsemään ryhmään niiden rakenteen samankaltaisuuden perusteella. Kullakin ryhmällä on kirjainsymboli A, B, C, D, E, F tai O. Nämäkin ryhmät voidaan jakaa vieläkin pidemmälle eri alaryhmiin. Kolakowski keksi A–F-luokittelun vuonna 1994. Internetin GPCRdb-tietokanta perustuu tähän luokitteluun.
Luokittelu > A–F-ryhmät > A-ryhmä

A-ryhmä eli rodopsiinin kaltainen reseptoriperhe – tähän ryhmään kuuluu eniten tunnettuja GPCR:iä. A-ryhmän reseptoreissa N-terminaalinen proteiinidomeeni on verrattain lyhyt. Siksi se sisältää ligandin sitovan ortosteerisen alueen vain osittain. Ligandia sitova alue sijoittuu osin myös α-kierteisiin III, VI ja VIII.
A-ryhmään kuuluvat muun muassa:
adenosiinireseptorit
adrenoreseptorit
anafylatoksiinireseptorit
angiotensiinireseptorit
apeliinireseptorit
bradykiniinireseptorit
dopamiinireseptorit
endoteliinireseptorit
epoprostenolireseptori
FFA-reseptorit (esteröitymättömien rasvahappojen reseptorit)
FSH-reseptori (follitropiini-reseptori)
galaniinireseptorit
gastriinia vapauttavan peptidin reseptori
gonadotropiinireseptorit
greliinireseptori
histamiinireseptorit
kannabinoidireseptorit
kemokiinireseptorit
kisspeptiini 1:n reseptori
kolekystokiniinireseptorit
leukotrieenireseptorit
LH-reseptori (luteinisoivan hormonin reseptori)
lysofosfatidireseptorit
melaniinia konsentroivan hormonin reseptorit (MCH1 ja MCH2)
melanokortiinireseptorit
melatoniinireseptorit
motiliinireseptori
muskariinireseptorit (mAChR)
neuromediinireseptorit
neuropeptidi Y -reseptorit
neurotensiinireseptorit
niasiinireseptorit
oksitosiinireseptori
opioidireseptorit
oreksiinireseptorit
prostaglandiinireseptorit
purinergiset reseptorit
relaksiinireseptorit
rodopsiini
serotoniinireseptorit
sfingosiini-1-fosfaatin reseptori
somatostatiinireseptorit
takykiniinireseptorit
trombiinireseptorit
tromboksaanireseptorit
urotensiini II -reseptori
vasopressiinireseptorit
Luokittelu > A–F-ryhmät > B-ryhmä

B-ryhmä eli sekretiinin kaltainen reseptoriperhe – nämä ovat rakenteellisesti A-ryhmän kaltaisia, mutta niissä on yleensä pidempi N-terminaalinen proteiinidomeeni, joka tuottaa neljästä β-levystä koostuvan proteiinidomeenin. N-terminaalin pituus on yleensä noin 120 aminohappoa. B-ryhmän reseptorien ligandit ovat peptideitä, josta esimerkki on kortikotropiini.
B-ryhmään kuuluvat muun muassa kalsitoniinireseptori, kalsitoniinireseptorin kaltainen proteiini (CACLR tai CRLR), kortikoliberiinireseptorit 1 (CRF1) ja 2 (CRF2), glukagonireseptori, GLP-1-reseptori, GLP-2-reseptori, mahan inhibitorisen polypeptidin reseptori (GIPR), somatoliberiinireseptori (GHRH), vasoaktiivisen suolipeptidin reseptorit eli VIP-reseptorit 1 (VPAC1) ja 2 (VPAC2), PACAP-reseptori (PAC1R), lisäkilpirauhashormonireseptorit 1 (PTH1R) ja 2 (PTH2R) sekä sekretiinireseptori.
Luokittelu > A–F-ryhmät > C-ryhmä

C-ryhmän GPCR:t eroavat muista GPCR-perheistä siinä, että ne ilmenevät kahden C-ryhmän reseptorin pareina, eli homo- tai heterodimeereinä, ja niissä on pidempi N-terminaali, joka tuottaa kärpäsloukkua muistuttavan proteiinidomeenin (eng. venus flytrap domain, lyhenne VFT). N-terminaalinen VFT sisältää ligandia sitovan ortosteerisen kohdan kokonaisuudessaan, eikä vai osittain. VFT vaihtelee auki ja kiinni olevan konformaation välillä. Reseptorin aktivoivat agonistit yleensä vakauttavat kiinni olevaa muotoa ja antagonistit auki olevaa. Reseptorien dimerisaatio tapahtuu VFT:n välityksellä.
C-ryhmään kuuluvat muun muassa metabotrooppiset glutamaattireseptorit (mGluR), GABAA-reseptori, GABAB-reseptori, kalsiumia aistiva reseptori ja tyypin 1–3 makureseptorit.
Luokittelu > A–F-ryhmät > D–F ja O-ryhmät

D-ryhmään kuuluvia reseptoreita on vain sienissä. Esimerkkejä näistä ovat Ste2- ja Ste3-reseptorit. E-ryhmään kuuluvat cAMP-reseptorit, joita on limasienissä. F-ryhmään kuuluvat muun muassa frizzled- ja smoothened-reseptorit, joita on eläimissä.
O-ryhmään kuuluvat muut (eng. other) GCPR:ien kaltaiset proteiinit, joissa on siis 7 kaksoiskalvon läpäisevää α-kierrettä, joiden ei kuitenkaan tiedetä sitoutuvan G-proteiineihin.
Luokittelu > GRAFS

GRAFS-luokittelun keksivät Schiöth ja kollegat vuonna 2005. Siinä GPCR:t jaetaan viiteen ryhmään: glutamaatti- (G), rodopsiini- (R), adheesio- (A), frizzled- (F) ja sekretiinireseptorien (S) reseptoriperheisiin niiden sukulaisuussuhteen eli fylogenian perusteella.