stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beatles for Sale
Julkaisu ja vastaanotto > Kriitikoiden arviot

New Musical Express käsitteli Beatles for Salea lyhyesti 13. marraskuuta 1964 ilmestyneessä numerossaan, kun levyä ei ollut vielä julkaistu. Arvostelun mukaan albumi on ”tupaten täynnä kiintoisia ja omaperäisiä Beatles-tavaramerkkejä”.
Tuoreemmista arvostelijoista AllMusicin Stephen Thomas Erlewine on sitä mieltä, että Beatles kuulostaa Beatles for Salella lyödyltä ja kuluneelta – ja John Lennon katkeralta ja itseään inhoavalta. Erlewinen mielestä kuusi lainakappaletta tuntuu tappion myöntämiseltä, kun levyä vertaa täysin omista kappaleista koostuneeseen A Hard Day’s Night -albumiin, ja covereista ”Mr. Moonlight” on luultavasti huonoin Beatlesin koskaan levyttämä kappale. Hän myöntää kuitenkin, että albumilla oli tapahtunut merkittäviä musiikillisia muutoksia, joista huomattavimpana Bob Dylanin vaikutus. Yksittäisistä kappaleista parhaita ovat ”I’ll Follow the Sun”, ”Rock and Roll Music”, ”Honey Don’t” ja ”Kansas City/Hey Hey Hey Hey!”, mutta kappaleista ”Every Little Thing”, ”What You’re Doing” ja ”Everybody’s Trying to Be My Baby” huokuu väsymys. Lopuksi Erlewine toteaa Beatles for Salen olevan yhtyeen epätasaisin albumi, jonka parhaat kohdat osoittavat yhtyeen siirtyneen alkuperäisestä merseybeat-tyylistä uransa keskivaiheelle tyypilliseen poprockiin. Paikoin kovastakin kritiikistä huolimatta hän antaa albumille parhaan mahdollisen arvosanan, viisi tähteä.
Pitchfork Mediassa Beatles for Salen arvioi syyskuussa 2009 Tom Ewing. Hän pitää ”Rock and Roll Musicia” yhtyeen parhaana rock and roll -kappaleena sitten esikoisalbumilla ilmestyneen ”Twist and Shoutin”. Lennonin kappaleet ja yhtyeen uudelleen löytämä rock and roll aiheuttavat sen, että Beatles for Sale on yhtyeen vaatimattomin albumi, mutta se on myös Beatlesin antoisimpia levyjä. Ewing antaa levylle arvosanaksi 9,3 pistettä kymmenestä mahdollisesta.
Syyskuussa 2009 albumia arvosteli myös The Daily Telegraph -sanomalehden Neil McCormick. Vaikka hän toteaa yhtyeen kuulostavan levyllä fantastiselta, hän antaa sille vain kolme tähteä viidestä. Albumin kohokohtiin hän laskee kappaleet ”Eight Days a Week”, ”I’ll Follow the Sun” ja ”Baby’s in Black”.
Niin ikään vuoden 2009 syyskuussa Beatles for Salen arvosteli Consequence of Sound -sivuston Anthony Balderrama. Hänen mielestään albumi kuuluu Beatlesin mielenkiintoisimpiin, ja sillä on hyvät ja huonot puolensa. Paras hetki on kappale ”I Don’t Want to Spoil the Party”. Balderrama antaa albumin arvosanaksi neljä ja puoli tähteä viidestä mahdollisesta.
Arvostelut
AllMusic:
Consequence of Sound:
Pitchfork:
The Daily Telegraph:
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

1964
| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Britannia | 1. | 46 | 12.12.1964 |  |
|  Länsi-Saksa | 1. |  | 1964 |  |
Myöhemmät ajankohdat
| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 17. | 5 | 14.3.1987 |  |
|  Ruotsi | 31. | 3 | 18.9.2009 |  |
|  Suomi | 35. | 1 | viikko 38/2009 |  |
|  Uusi-Seelanti | 40. | 1 | 14.9.2009 |  |
|  Britannia | 45. | 2 | 7.3.1987 |  |
|  Britannia | 56. | 2 | 19.9.2009 |  |
|  Meksiko | 56. | 4 | viikko 37/2009 |  |
|  Sveitsi | 65. | 3 | 20.9.2009 |  |
|  Itävalta | 68. | 1 | 25.9.2009 |  |
|  Espanja | 74. | 3 | 13.9.2009 |  |
|  Belgia (Flanderi) | 79. | 3 | 19.9.2009 |  |
|  Belgia (Vallonia) | 96. | 1 | 19.9.2009 |  |
Kappaleet

A-puoli
No Reply – 2.17 (säv. John Lennon/Paul McCartney)
I’m a Loser – 2.33 (säv. Lennon/McCartney)
Baby’s in Black – 2.07 (säv. Lennon/McCartney)
Rock and Roll Music – 2.33 (säv. Chuck Berry)
I’ll Follow the Sun – 1.51 (säv. Lennon/McCartney)
Mr. Moonlight – 2.37 (säv. Roy Lee Johnson)
Medley: a) Kansas City b) Hey Hey Hey Hey! – 2.33 (säv. Jerry Leiber/Mike Stoller, Richard Penniman)
B-puoli
Eight Days a Week – 2.45 (säv. Lennon/McCartney)
Words of Love – 2.14 (säv. Buddy Holly)
Honey Don’t – 2.59 (säv. Carl Perkins)
Every Little Thing – 2.04 (säv. Lennon/McCartney)
I Don’t Want to Spoil the Party – 2.36 (säv. Lennon/McCartney)
What You’re Doing – 2.34 (säv. Lennon/McCartney)
Everybody’s Trying to Be My Baby – 2.23 (säv. Perkins)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot John Lennon – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, akustinen 12-kielinen kitara, huuliharppu, tamburiini, kättentaputukset  Paul McCartney –  laulu, bassokitara, piano, Hammond-urut, kättentaputukset  George Harrison – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, afrikkalainen rumpu, kättentaputukset  Ringo Starr – laulu, rummut, tamburiini, patarummut, lyömäsoittimet, kättentaputukset  George Martin – piano :  Muut George Martin – tuottaja  Norman Smith – äänittäjä  Robert Freeman – kansi ja valokuvaus  Derek Taylor – kannen esittelytekstit
Aiheesta muualla

Albumin painosten ja kappaleiden teknisiä tietoja (englanniksi)
Yhtyeen jäsenet kertovat albumin kappaleista (englanniksi)
Raimo Öystilä, Rytmimusiikin Syke: The Beatles: Rock and Roll Music
| n k The Beatles |
| --- | --- |
John Lennon Paul McCartney George Harrison Ringo Starr Stuart Sutcliffe Pete Best George Martin
Britannian studioalbumit: Please Please Me With the Beatles A Hard Day’s Night Beatles for Sale Help! Rubber Soul Revolver Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band The Beatles Yellow Submarine Abbey Road Let It Be
Yhdysvaltain studioalbumit: Introducing... The Beatles Meet The Beatles! The Beatles’ Second Album A Hard Day’s Night Something New The Beatles’ Story Beatles ’65 The Early Beatles Beatles VI Help! Rubber Soul Yesterday and Today Revolver Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band Magical Mystery Tour The Beatles Yellow Submarine Abbey Road Hey Jude Let It Be
EP:eitä: Twist and Shout The Beatles’ Hits Long Tall Sally Magical Mystery Tour
Kokoelmat: A Collection of Beatles Oldies (But Goldies) The Beatles 1962–1966 The Beatles 1967–1970 Rock ’n’ Roll Music The Beatles at the Hollywood Bowl Live! at the Star-Club in Hamburg, Germany; 1962 Reel Music Love Songs The Beatles’ Ballads 20 Greatest Hits Past Masters, Volume One Past Masters, Volume Two The Beatles Box Set Live at the BBC Anthology 1 Anthology 2 Anthology 3 Yellow Submarine Songtrack 1 Let It Be... Naked The Capitol Albums, Volume 1 The Capitol Albums, Volume 2 Love The Beatles Stereo Box Set The Beatles in Mono Tomorrow Never Knows
The Beatles Alankomaiden televisiossa 5. heinäkuuta 1964. Nauhoitus tehtiin Hillegomissa Treslong-ravintolassa. Rumpali Ringo Starr oli sairastunut, ja hänen tilallaan oli tilapäisesti Jimmie Nicol.
Paul McCartneyn musiikillinen panos oli Beatles for Salella aiempaa suurempi.
Hyde Park.
Suomen Kommunistinen Puolue (1996)

| Suomen Kommunistinen Puolue> Finlands Kommunistiska Parti |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1985 (järjestöjen toimik.) 1986 (SKPy) 1994 (SKP) 1997 (puoluerekisteri)
Puheenjohtaja:  Liisa Taskinen
Pääsihteeri:  Tiina Sandberg
Varapuheenjohtajat:  Mervi Grönfors Jiri Mäntysalo
Ideologia:  kommunismi sosialismi marxilaisuus
Poliittinen kirjo:  äärivasemmisto
Toimisto:  Viljatie 4 B 00700 Helsinki
Äänenkannattaja:  Tiedonantaja
Jäsenmäärä:  alle 3 000
Kansanedustajia:  0 / 200 (2023)
Europarlamentaarikkoja:  0 / 15 (2024)
Kunnanvaltuustot:  0 / 8 859 (2021) 2021
Kansainväliset jäsenyydet:   – Euroopan vasemmistopuolue  – Maailman kommunistiset ja työväenpuolueet 
Nuorisojärjestö:  Kommunistinuoret
Kotisivu:  skp.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Kommunistinen Puolue (lyh. SKP, ruots. Finlands Kommunistiska Parti r.p.) on suomalainen kommunismia kannattava puolue. Nykymuotonsa puolue sai 1990-luvun puolivälissä, kun SKP (yhtenäisyys) (SKPy), poistettuaan nimestään jälkiliitteen, alkoi rakentaa uutta rekisteröityä puoluetta. Vanhan SKP:n, josta SKPy erkani 1980-luvun puolivälissä, poliittinen toiminta lopetettiin vuonna 1990 Vasemmistoliiton perustamisen jälkeen.
Uusi SKP on jäänyt aina ilman kansanedustajia eikä ole myöskään saanut paikkoja aluevaltuustoihin. Vuoden 2021 kuntavaaleissa SKP menetti ensi kertaa kaikki valtuustopaikkansa.
SKP poistettiin puoluerekisteristä vuoden 2019 eduskuntavaalien jälkeen. Vuonna 2020 se kuitenkin keräsi jälleen 5 000 kannattajakorttia ja palasi täten puoluerekisteriin.
SKP vastustaa Suomen Nato-jäsenyyttä ja kannattaa eroamista Euroopan unionista.
Historia > Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) > Synty

Suomen kommunistisen puolueen 1960-luvulla kärjistyneet sisäiset kiistat olivat repineet puoluetta, mutta varsinainen hajoaminen tapahtui vasta 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 1984 pidetyn 20. edustajakokouksen jälkeen sen oppositio eli taistolaiset jäivät ulos puoluejohdosta. Oppositio ei suostunut enemmistön tarjoamaan aiempaa pienempään osuuteen paikoista puoluejohdossa. Opposition hallussa olleet piirijärjestöt käyttivät tämän jälkeen sääntömääräistä oikeuttaan kutsua koolle ylimääräisen edustajakokouksen. Samanaikaisesti SKP:n uusi johto alkoi erottaa oppositiotoimitsijoita, ja opposition hallussa olleiden piirien alueille perustettiin uusia rinnakkaispiirejä. Oppositio suivaantui SKP:n toimenpiteistä, eikä se suostunut osallistumaan maaliskuussa 1985 pidettyyn kokoukseen, johon päästettiin myös rinnakkaispiirit. Edustajakokous vaati vähemmistöä palaamaan ruotuun syksyyn mennessä.
SKP:n keskuskomitea erotti kahdeksan oppositiopiirijärjestöä puolueesta 13. lokakuuta 1985. Oppositio ei tähän suostunut, vaan järjestäytyi 23. marraskuuta 1985 Helsingissä, jolloin perustettiin 65-jäseninen SKP:n järjestöjen toimikunta. Perustettiin myös alueellisia yhtenäisyystoimikuntia. Piirien alaisia jäseniä ja osastoja kehotettiin siirtymään uusiin järjestöihin. Toimikunta kutsui koolle SKP:n järjestöjen edustajakokouksen, joka pidettiin Tampereella 26.–27. huhtikuuta 1986. Edustajien valitseman SKP:n järjestöjen keskuskomitean puheenjohtajaksi valittiin SKP:n entinen varapuheenjohtaja Taisto Sinisalo. Huhtikuussa muodostettiin myös vaalijärjestö Demokraattinen Vaihtoehto eli Deva. Kesäkuussa kymmenen SKDL:n ryhmästä erotettua järjestöjen keskuskomitean kannattajaa järjestäytyi Devan eduskuntaryhmäksi.
SKP jatkoi erottamisia perjantaina 13. kesäkuuta 1986, jolloin puolueesta erotettiin 494 osastoa ja 17 kaupunki- tai aluejärjestöä. Erotettu oppositio otti elokuussa käyttöön nimen Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) ja se kutsui koolle uuden edustajakokouksen. Puheenjohtaja Sinisalon mukaan sana yhtenäisyys puolueen nimessä ilmensi ”lujaa pyrkimystä koota kaikki SKP:n voimat”. SKPy:n "21." edustajakokous kokoontui Espoossa 5.–7. kesäkuuta 1987. SKPy koki itsensä ainoaksi todelliseksi ja oikeaoppiseksi kommunistiseksi puolueeksi Suomessa. SKP:n puheenjohtaja Arvo Aalto oli sen mukaan kaapannut puolueen laittomasti paperijäsenten avulla.
Historia > Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) > Oikeustaistelu

Oppositio aloitti oikeustaistelun SKP:tä vastaan heti maaliskuun 1985 ylimääräisen edustajakokouksen jälkeen. Taisto tuotti tulosta, ja joulukuussa 1986 Helsingin raastuvanoikeus julisti sääntömuutokset ja niiden perusteella tehdyt erottamiset mitättömiksi. Hovioikeus vahvisti raastuvanoikeuden päätöksen 11. kesäkuuta 1987 – päivää ennen SKP:n 21. edustajakokousta, joka tämän seurauksena päätti erottaa oppositiojärjestöt uudelleen. Heinäkuussa 1988 Korkein oikeus vahvisti päätöksen alkuperäisten erottamisten laittomuudesta. Helmikuussa 1989 raastuvanoikeus tuomitsi laittomiksi myös vuoden 1987 erottamiset. Hovi- ja korkein oikeus vahvistivat tuomion vuonna 1992.
SKPy oli SKP:stä erillinen organisaatio, jolla oli oma riippumaton johtonsa. Jatkuvien oikeusprosessien vuoksi SKPy:n johdon ja järjestöjen asema oli kuitenkin puolivirallinen, mistä johtuen SKPy:tä ei koskaan viety puoluerekisteriin. Se olisi puolueen kannattajien mukaan merkinnyt SKP:n vapaaehtoista luovuttamista revisionistien käsiin. SKPy pyrki osallistumaan SKP:n toimintaan, mutta puolueen enemmistöjohto ei tälle lämmennyt. Tapahtuneiden laittomuuksien ansiosta SKPy:n kannattajat saivat kuitenkin oikeuden osallistua vuoden 1990 edustajakokoukseen.
Historia > Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) > KTP irtautuu

SKP:n oppositio alkoi jakautua 1970-luvun loppupuolella ja osa marxismi-leninismin nimeen vannoneista alkoi kritisoida myös opposition johtoa. Tätä jyrkkää linjaa ajoi etenkin Markus Kainulainen ja hänen johtamansa SKP:n Uudenmaan piiri. Kun SKPy päätettiin jättää puoluerekisterin ulkopuolelle, Kainulaisen ryhmä vastusti tätä ja vaati uuden virallisen puolueen perustamista. SKPy:n nähtiin takertuneen yhtenäisyys-tunnukseen tilanteessa, jossa se ei enää vaikuttanut realistiselta. Edustajakokouksessa 1987 SKPy:n johto varoitti tämän linjan kannattajia, mutta nämä eivät noudattaneet kehotuksia, vaan alkoivat organisoida uutta puoluetta. Rauhan ja Sosialismin puolesta – Kommunistinen Työväenpuolue (KTP) perustettiin keväällä 1988. KTP:n perustajat kokivat toiminnallaan turvaavansa itsenäisen marxilais-leniniläisen puolueen olemassaolon Suomessa ja kritisoivat SKPy:tä lähtemisestä revisionistisille gorbatšovilaisille linjoille.
Historia > Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) > Vaikea yhteiselo Vasemmistoliitossa

Vuonna 1988 SKP:ssä ja SKDL:ssä alettiin keskustella puolueiden yhdistämisestä uudeksi kokonaisuudeksi. SKPy osallistui keskusteluihin, mutta se vastusti kommunistisen puolueen lakkauttamista. SKPy ei halunnut uutta puoluetta, vaan uuden, SKDL:ää laajemman, vaali- ja yhteistyöjärjestön, johon SKP voisi osallistua. Helmikuussa 1990 pidetyssä SKP:n 22. edustajakokouksessa SKPy:n kannattajat estivät enemmistön suunnittelemat sääntömuutokset, joilla puolueen toiminta oli tarkoitus lopettaa. Esko-Juhani Tennilä valittiin SKPy:n puheenjohtajaksi 1989 Jouko Kajanojan erottua. Kajanoja riitautui muiden kanssa SKP:n toiminnan jatkamisesta. Tennilä on kirjoittanut ottaneensa tehtävän vastaan varmistaakseen SKPy:n ja Devan osallistumisen Vasemmistoliitto-hankkeeseen, jos tilaisuus avautuisi.
Vasemmistoliitto perustettiin huhtikuussa 1990 ja puolueeseen päästettiin myös SKPy:n kannattajat. Liiton johtoelimiin valittiin muutamia SKPy:n johdon jäseniä. Kesäkuussa 1990 Deva päätettiin sulauttaa Vasemmistoliittoon. Syksyllä Devan kansanedustajat liittyivät Vasemmistoliiton eduskuntaryhmään; luovuttuaan ensin SKPy:n johtopaikosta osana sopimusta puolueiden yhdistymisestä. Yhteistoiminta ei kuitenkaan sujunut kivuttomasti. Jo 1991 Vasemmistoliiton johdossa alkoi esiintyä vaatimuksia SKPy:n kannattajien erottamisesta. Vaateita esitti muun muassa puoluesihteeri Matti Viialainen. Myös SKPy:n jäsenistöllä oli erilaisia näkemyksiä Vasemmistoliitossa toimimisesta. Yhteistyöstä neuvoteltiin ahkerasti, mutta Vasemmistoliiton puoluekokous päätti kesäkuussa 1995 kieltää kaksoisjäsenyyden. Kommunisteja oli alettu erottaa puolueesta huhtikuussa. Kiista johti SKPy:n kannattajien poistumiseen Vasemmistoliiton toiminnasta ja puolueiden välit viilenivät. Toisaalta monet 1980-luvulla SKPy:ssä ja Devassa toimineet menivät aktiivisesti mukaan Vasemmistoliiton toimintaan.
Historia > Uusi SKP > Organisaation luonti

Elokuun 1993 puoluekonferenssissa SKP(y) esitti SKP:n toimintaa jatkavan edustajakokouksen koolle kutsumista. Kokous pidettiin marraskuussa 1994 ja edustajat päättivät uuden rekisteröidyn puolueen perustamisesta sekä hyväksyivät puolueelle uuden ohjelman. Tästä kokouksesta lähtien yhtenäisyys-lisäystä ei enää käytetty. Joulukuussa 1995 uuden SKP:n hallussa olleet vanhan SKP:n piirijärjestöt esittivät Heljä Ketolan johtamalle SKP:n keskuskomitealle ylimääräisen edustajakokouksen pitämistä. Keskuskomitea vastusti esitystä ja asia vietiin oikeuteen, mutta Uudenmaan lääninhallitus päätti hyväksyä kokouksen pitämisen toukokuussa 1996. Korkein hallinto-oikeus vahvisti päätöksen ja edustajakokous pidettiin elokuussa. SKP:n enemmistöjohto lopetti taistelun puolueesta.
Muodollisesti SKP:n uusi järjestörakenne luotiin Pakinkylän Veljet -urheiluseuran pohjalle. Seuran nimi sääntöineen muutettiin Suomen Kommunistiseksi Puolueeksi sen jälkeen, kun yhdistysrekisterissä ollut – 1992 konkurssiin haettu – vanha SKP oli nimetty Järjestöyhdistys Tähdeksi vuoden 1996 ylimääräisessä edustajakokouksessa. Järjestöjä kierrätettiin, koska uusi SKP ei halunnut ottaa vastuulleen vanhan SKP:n 1980-luvun sijoitusseikkailuissa syntyneitä velkoja. Nimen vaihtaneen edustajakokouksen jälkeen kutsuttiin koolle uusi ja epävirallinen SKP:n toiminnan jatkamista tahtovien järjestöjen kokous, jossa puolueelle hyväksyttiin uudet säännöt, ohjelma ja johto. Kyseisen kokouksen jälkeen Pakinkylän Veljet piti oman sääntömääräisen kokouksensa, hyväksyi edeltäneen kokouksen päätökset sääntöineen ja otti SKP:n piirijärjestöt jäsenikseen.
Historia > Uusi SKP > Puoluerekisterissä

Uusi SKP merkittiin puoluerekisteriin helmikuussa 1997. Se ei ole saanut eduskuntavaaleissa yhtään kansanedustajaa ja vuosina 2003 ja 2011 puolue on pudonnut puoluerekisteristä sekä palannut takaisin kerättyään uudet 5 000 kannattajakorttia. Vuonna 2019 puolue putosi jälleen puoluerekisteristä, mutta palasi sinne jälleen 2021.
Kesällä 2005 SKP:n puoluetoimisto muutti Petter Wetterin tieltä uusiin toimitiloihin Haapaniemenkadulle Helsingin Hakaniemeen. Syyskuussa 2005 puolue katsoi tulleensa yhden vaiheensa päätökseen, kun ”kommunistisen puolueen olemassaolon turvaaminen” nähtiin toteutetuksi.
2000-luvun alussa SKP osallistui Pysäyttäkää sota -verkoston toimintaan. Verkosto järjesti mielenosoituksia muun muassa Irakin sotaa vastaan.
Organisaatio > Piirijärjestöt

SKP:llä on piirijärjestö kaikissa Manner-Suomen vaalipiireissä. Vahvinta puolueen kannatus on ollut Pirkanmaalla, Keski-Suomessa ja Helsingissä. Eräät piireistä ovat vanhasta SKP:stä 1980-luvulla erotettuja yhdistyksiä, joiden historia ulottuu SKP:n alkuaikoihin asti.
| --- | --- |
 SKP:n Pohjanmaan piirijärjestö verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)  SKP:n Etelä-Karjalan piirijärjestö (piirillä ei ole verkkosivustoa)  SKP:n Helsingin kaupungin piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Hämeen piirijärjestö (piirillä ei ole verkkosivustoa)  SKP:n Joensuun piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Jyväskylän piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Kuopion piirijärjestö (piirillä ei ole verkkosivustoa) :  SKP:n Kyminlaakson piirijärjestö (piirillä ei ole verkkosivustoa)  SKP:n Oulun piirijärjestö verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)  SKP:n Satakunnan seudun piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Lapin läänin piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Tampereen piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Turun piirijärjestö verkkosivusto  SKP:n Uudenmaan piirijärjestö verkkosivusto
Organisaatio > Edustajakokoukset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | 5. – 7. kesäkuuta | Espoo | SKPy:n 21. edustajakokous |
| 1988 | 27. – 28. elokuuta | Turku | SKPy:n edustajakokous (puoluekonferenssi) |
| 1991 | 18. – 19. toukokuuta | Lahti | SKPy:n edustajakokous |
| 1993 | 28. – 29. elokuuta | Helsinki | SKPy:n edustajakokous (puoluekonferenssi) |
| 1994 | 26. – 27. marraskuuta | Helsinki | SKP:n toimintaa jatkava edustajakokous |
| 1996 | 31. elokuuta | Helsinki | SKP:n ylimääräinen edustajakokous |
| 1998 | 6. – 7. kesäkuuta | Helsinki |  |
| 2001 | 19. – 20. toukokuuta | Turku |  |
| 2004 | 15. – 16. toukokuuta | Vantaa |  |
| 2007 | 9. – 10. kesäkuuta | Helsinki |  |
| 2010 | 15. – 16. toukokuuta | Vantaa |  |
| 2013 | 8. – 9. kesäkuuta | Vantaa |  |
| 2016 | 4. - 5. kesäkuuta | Turku |  |
| 2019 | 15. - 16. kesäkuuta | Porvoo |  |
| 2022 | 11. - 12. kesäkuuta | Kotka |  |
Organisaatio > Kansainväliset yhteydet

SKP:lla on suhteet moniin kommunistisiin ja vasemmistopuolueisiin ympäri maailmaa. Vuonna 2009 SKP hyväksyttiin Euroopan vasemmistopuolueen täysjäseneksi. Puolue oli tätä ennen tarkkailijana vuodesta 2005. SKP osallistuu myös kommunististen puolueiden vuosittaisiin neuvottelukokouksiin ja sosiaalifoorumien toimintaan. SKP:n edustajakokouksiin lähettävät vierailijoita tai tervehdyksiä lukuisat kommunistiset puolueet. Vuoden 2007 edustajakokoukseen osallistui 14 ulkomaista delegaatiota ja sille lähetti tervehdyksen 32 puoluetta. Hallitsevista puolueista SKP:n edustajakokouksiin ovat osallistuneet tai lähettäneet tervehdyksensä Kiinan (KKP), Vietnamin (VKP) ja Kuuban (KKP) kommunistiset puolueet.
SKP(y):llä oli erittäin läheiset suhteet Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen aina Neuvostoliiton lakkauttamiseen asti. Puolueilla oli yhteistyöohjelma. Puolue oli Gorbatšovin perestroikan puolella, mutta kritisoi niitä, jotka väittivät olleensa gorbatšovilaisia jo ennen tämän 1985 alkanutta hallintokautta. SKP(y) kritisoi SKP:tä neuvostovastaisuuksista ja toimi myönteisen NKP-kuvan asianajajana Suomessa. SKP(y) sai NKP:lta taloudellista avustusta. Kun oppositio erotettiin SKP:stä siirrettiin esimerkiksi Sputnik-lehden painaminen SKP:ltä oppositiolle. Vuonna 1990 puheenjohtaja Hakanen sai NKP:ltä ainakin 2,8 miljoonaa markkaa SKP(y):n käyttöön. Vuonna 1991 NKP oli 26 miljoonaa markkaa velkaa kommunistien omistamalle Print-yhtiöt-osakeyhtiölle. Vuonna 1991 Moscow News julkaisi asiakirjan, josta selvisi KGB:lle Suomessa työskennelleen neuvostodiplomaatin luovuttaneen yli miljoona markkaa SKP(y):n johtajille. Asian paljastuttua suomalaiset vaativat diplomaatin vaihtoa, mikä tapahtuikin. NKP:n kansainvälistä avustusrahastoa johtaneen Anatoli Smirnovin mukaan vähemmistökommunistit saivat tukea 1979–1990 vuosittain noin 7 miljoonaa markkaa.
Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen SKPy solmi suhteet Venäjän federaation kommunistiseen puolueeseen (VFKP) ja Sosialistiseen työväenpuolueeseen. VFKP:n kanssa SKP:llä oli yhteistyötä myös piiritasolla. Puolueiden tapaamisista annettiin yhteisiä kannanottoja. Puolueilla oli erimielisyyksiä muun muassa asennoitumisesta nationalismiin ja Tšetšenian sotiin. Alkuvuonna 1994 Obninskissa pidetyssä kansainvälisessä konferenssissa SKPy sopi informaation vaihdosta ja yhteyksistä Puolan sosialidemokraattisen puolueen, Romanian sosialistisen puolueen ja Armenian kommunistisen puolueen kanssa.
NKP:n ohella SKP(y) piti usein yhteyttä Itä-Saksan kommunistipuolueeseen.
Organisaatio > Nuorisotoiminta

SKP:n nuorisojärjestö Kommunistinuoret perustettiin marraskuussa 2019. Sitä ennen puolueella ei ollut omaa nuorisojärjestöä, mutta monet puolueen nuoret jäsenet olivat aktiivisia puoluepoliittisesti sitoutumattomassa Kommunistisessa nuorisoliitossa (KomNL). Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa KomNL tuki kaikkia vaaleihin osallistuneita kommunistisia puolueita. Ennen eduskuntavaaleja 2003 KomNL toivoi kaikkien kommunistien yhdistävän rivinsä SKP:n listalle. KomNL lopetti toimintansa vuonna 2019lähde?.
1980-luvulla SKP(y):n nuoret toimivat Vallankumouksellisessa nuorisoliitossa (VKN), joka perustettiin Suomen demokraattisen nuorisoliiton (SDNL) erotettua SKP:n opposition kannattajat 1986. VKN lakkautettiin 1990 liiton kannattajien palatessa SDNL:ään. SKP:n kannattajat lähtivät omille teilleen jälleen vuonna 1995 SDNL:n liittokokouksen päätettyä lähentää suhteitaan Vasemmistoliittoon. Perustettiin Kommunistinuoret, jonka puheenjohtaja Juhani Lohikoski kuului SKP:n keskuskomiteaan. Kommunistinuoret suuntautui Lohikosken johdolla pian kohti trotskilaisuutta ja SKP:tä lähellä olleet irtautuivat järjestön toiminnasta, kun se 1998 vaihtoi nimensä Sosialistiliitoksi. Elokuussa 2000 SKP:tä lähellä olleet nuoret perustivat Kommunistisen nuorisoliiton, johon kuului myös KTP:n jäseniä ja puolueisiin sitoutumattomia.lähde?
SKP:n opiskelijajäsenet toimivat erilaisissa vasemmistolaisissa yhteistyöjärjestöissä ja KomNL:ssä. 1980-luvulla SKP(y):n opiskelijat vaikuttivat Sosialistisessa opiskelijaliitossa. SKP on järjestänyt varhaisnuorisotoimintaa Suomen demokratian pioneerien liitosta (SDPL) erotettujen pioneeriyhdistysten puitteissa.lähde?