stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Xen (Half-Life)
Kasvisto > Xen Trampoline

Xen Trampoline (suom. Xenin trampoliini) on Xenin maastossa ilmenevä trampoliini. Hypättyään sen päälle pelaaja sinkoaa useiden metrien korkeuteen. Pelaaja joutuu hyödyntämään sitä usein Xenissä päästäkseen kentissä eteenpäin.
Muut > Healing Pool

Healing Pool (suom. Parantava amme) on Xenin vastine Black Mesan ensiapupakkauksille. Seistessään ammeessa pelaajan terveyspisteet nousevat aina täysiin lukemiin. Ammeen parantava vaikutus ei koskaan lopu kesken.
Zoran Milanović

| Zoran Milanović |
| --- | --- |
 Zoran Milanović vuonna 2021.
Kroatian presidentti
 19. helmikuuta 2020 –  
Pääministeri:  Andrej Plenković
Edeltäjä:  Kolinda Grabar-Kitarović
Kroatian 10. pääministeri
 23.12.2011–22.1.2016  
Edeltäjä:  Jadranka Kosor
Seuraaja:  Tihomir Orešković
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1966 (ikä 57) Zagreb
Tiedot
Puolue:  Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Zoran Milanović (s. 30. lokakuuta 1966 Zagreb) on kroatialainen poliitikko. Hän on toiminut Kroatian sosiaalidemokraattisen puolueen johdossa vuodesta 2007 ja maan pääministerinä vuosina 2011–2016. Tammikuussa 2020 Milanović voitti Kroatian presidentinvaalit saatuaan 52,73 % äänistä.
Milanović opiskeli lakia ja lähti diplomaattiuralle. Hän oli ETYJin edustajana Vuoristo-Karabahissa 1994.
Milanović liittyi SDP:hen 1999 ja nousi puolueen johtoon 2007, kaksi kuukautta puolueen perustajan ja johtajan Ivica Račanin kuoleman jälkeen. Marraskuun 2007 vaaleissa SDP hävisi niukasti, mutta nousi valtaan neljän keskustavasemmistolaisen puolueen liittouman voitettua joulukuun 2011 vaalit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zoran Milanović Wikimedia Commonsissa
Kroatian presidentit
Franjo Tuđman (1990–1999) | Vlatko Pavletić (vt.) | Zlatko Tomčić (vt.) | Stjepan Mesić (2000–2010) | Ivo Josipović (2010–2015) | Kolinda Grabar-Kitarović (2015–2020) | Zoran Milanović (2020–)
Kroatian pääministerit
Stjepan Mesić
Josip Manolić
Franjo Gregurić
Hrvoje Šarinić
Nikica Valentić
Zlatko Mateša
Ivica Račan
Ivo Sanader
Jadranka Kosor
Zoran Milanović
Tihomir Orešković
Andrej Plenković
Louis Bonaparte (1914–1997)

Louis Bonaparte
Louis Jérôme Victor Emmanuel Léopold Marie Bonaparte (23. tammikuuta 1914 – 3. toukokuuta 1997) oli ranskalainen Bonaparten sukuun kuulunut kruununtavoittelija (nimellä Napoleon VI), Ranskan muukalaislegioonan sotilas ja liikemies.
Elämä

Louis Bonaparten isoisän isä oli Napoleon I:n nuorin veli Jérôme Bonaparte, joka hallitsi Westfalenin kuningaskuntaa vuodet 1807–1813. Hänen vanhempansa olivat Napoléon Victor Bonaparte ja tämän vaimo Clémentine, joka oli Belgian kuningas Leopold II:n nuorin tytär.
Louis Bonaparte syntyi Brysselissä Belgiassa, sillä Ranskan kolmas tasavalta oli vuonna 1886 säätänyt lain, joka kielsi kaikkien Ranskaa hallinneiden kuningashuoneiden jäseniä asumasta maassa. Hänestä tuli vuonna 1926 isänsä kuollessa Bonaparten suvun päämies 12-vuotiaana. Hän vietti nuoruutensa lähinnä Belgiassa ja Sveitsissä ja kävi Leuvenin ja Lausannen yliopistoja. Lapsuudessaan hän myös ehti tavata Ranskan keisari Napoleon III:n ikääntyneen puolison leskikeisarinna Eugénien.
Toisen maailmansodan alkaessa vuonna 1939 Sveitsissä asunut Bonaparte kirjoitti kirjeen Ranskan pääministeri Édouard Daladierille ja tarjoutui vapaaehtoiseksi maan armeijan palvelukseen, mitä kuitenkaan ei sallittu. Bonaparte liittyi kuitenkin salanimellä Louis Blanchard Ranskan muukalaislegioonaan. Hän palveli muukalaislegioonan riveissä Pohjois-Afrikassa, mutta Compiègnen aselevon jälkeen vuonna 1941 Vichyn Ranska demobilisoi yksikön, jossa hän palveli.
Bonaparte palasi muukalaislegioonassa palveltuaan Sveitsiin ja muodosti pian yhteyden Ranskan vastarintaliikkeeseen. Hän yritti joulukuussa 1942 vastarintaliikkeen avustamana ylittää Pyreneet ja päästä Espanjaan voidakseen liittyä Charles de Gaullen joukkoihin Lontoossa, mutta saksalaiset vangitsivat hänet. Vapauduttuaan hän liittyi Organisation de résistance de l'armée (O.R.A.) -vastarintaryhmään. Hän palveli liikkeen riveissä sen Brigade Charles Martel -nimisessä osastossa ja käytti tänä aikana salanimiä Louis Monnier ja Louis de Montfort. Palvelusajastaan hänelle myönnettiin useita ansiomitaleja sekä Ranskan kunnialegioonan komentajuus.
Toisen maailmansodan päätyttyä Bonaparte asui Sveitsissä, mutta osan ajasta myös luvattomasti Pariisissa. Viranomaiset eivät puuttuneet asiaan, ja kuningashuoneiden jäsenten karkotuspäätös peruttiin vuonna 1950. Hän oli aktiivinen moottori- ja talviurheilun tukija ja harjoitti liiketoimintaa Ranskan ja Belgian siirtomaa-alueilla. Eräs hänen tavoitteistaan oli myös saada Napoleon III:n sekä tämän vaimon Eugénien ja pojan Napoléon Eugène Louis Bonaparten ruumiit siirretyiksi Ranskaan Farnborough’sta Englannista, mikä kuitenkin jäi toteutumatta.
Louis Napoleon kuoli Prangins’ssa Sveitsissä 3. toukokuuta 1997.
Perhe

Vuonna 1949 Bonaparte avioitui Alix de Forestan kanssa. Pariskunta sai kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Louis Bonaparten poika Charles ja pojanpoika Jean ovat kiistelleet keisarillisen arvon periytymisestä. Testamentissaan Louis Bonaparte oli määrännyt arvon periytyvän tuolloin 11-vuotiaalle Jean-Christophelle, koska Charles oli ottanut avioeron ja avioitunut uudelleen ilman isänsä lupaa sekä osoittanut ”tasavaltalaisia ja demokraattisia mielipiteitä”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis Bonaparte (1914–1997) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Napoléon Victor Bonaparte | Ranskan keisari (nimellinen)  1926–1997 | Seuraaja: Charles Bonaparte tai Jean-Christophe Bonaparte |
Lee Bul

| Lee Bul> 이불.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1964 (ikä 59–60) Yeongju, Etelä-Korea
Ammatti:  taiteilija
Lee Bul (kor. 이불; s. 1964 Yeongju, Etelä-Korea) on monialainen eteläkorealainen taiteilija, joka hyödyntää töissään piirustuksia, veistoksia, maalaustaidetta, performanssia, installaatioita ja videotaidetta. Hän aloitti tekemällä performansseja Soulissa ja Tokiossa esiintymällä itsetehdyissä ”pehmeiksi veistoksiksi”. Kansainvälisen läpimurtonsa hän teki 1990-luvun lopulla Museum of Modern Artin ja Venetsian biennaalin näyttelyissä.
Lee on ottanut muun muassa vaikutteita science fictionista, taidehistoriasta ja arkkitehtuurita, ja hän käyttää monipuolisesti erilaisia usein ristiriitaisia materiaaleja. Hänen töissään on usein myös tietynlaista utopian ja dystopian välistä vuoropuhelua esimerkiksi epämuodostuneiden kyborgien muodossa.
Elämäkerta > Nuoruus ja opiskelu

Lee Bul syntyi vuonna 1964, ja hänen lapsuuteensa ja nuoruuteensa vaikutti Park Chung Heen autoritaarinen sotilashallinto. Leen vanhemmat olivat poliittisia toisinajattelijoita eivätkä siksi pystyneet elämään kovinkaan vakiintuneesti. He olivat myös useita kertoja vankilassa. Lee löysi taiteen tapana selviytyä alistavan ideologian keskellä.
Lee opiskeli Soulin Hongik-yliopistossa. Hän suoritti 1987 alemman korkeakoulututkinnon kuvanveistosta. Lee ei kokenut saaneensa yliopistossa tarpeeksi taiteellisia vapauksia, sillä opetus 1980-luvulla oli yhteiskuntaan mukautuvaa. Hän kääntyikin ensimmäisissä töissään radikaaleihin performansseihin ja veistoksiin.
Elämäkerta > Ura

Lee sai huomiota Etelä-Koreassa ja Japanissa, kun hän aloki toteuttaa julkisia performansseja Soulin ja Tokion linja-autoissa ja risteyksissä. Hän pukeutui eräänlaisiksi ”pehmeiksi veistoksiksi”. Hän oli itse käsintehnyt vaatteet, joissa oli ylimääräisiä päitä ja käsiä sekä lonkeroita. Lee otti performansseillaan kantaa naisen kehollisuuteen ja sen yhteiskunnalliseen tukehduttamiseen.
Leen työt alkoivat 1990-luvulla kasvaa aiempaa suuremmiksi, ja hän alkoi suunnitella niitä näyttelytiloihin eikä käyttänyt enää oma vartaloansa veistoksena. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa taphtui 1990-luvun lopulla. Hänen Majestic Splendor -teoksensa oli 1997 esillä Museum of Modern Artissa. Työ oli kokonaisen huoneen käsittäny tilateos, jossa oli helmin ja paljetein koristeltuja mäteneviä kaloja. Venetsian biennaalissa 1999 tapahtui kokonaisuudessa eteläkorealaisen nykytaiteen esiintulo. Lee palkittiin Cyborg-veistossarjastaan biennaalin kunniamaininnalla.
Leellä on MoMan jälkeen ollut näyttelyitä muun muassa Dijonin Le Consortiumissa (2002), Tokion Japan Foundation Forumissa (2003) ja Pariisin Fondation Cartier pour l'art contemporainissa (2007–2008). Leen 2000-luvun teossarjoja ovat Cyborg-sarja (1997–2011), joka koostuu seksualisoiduista ja hahmottomista silikonisista robottiolioita, ja vuodesta 2005 työstetty Mon Grand Récit, jossa on immersiivisiä installaatioita, piirustuksia ja veistoksia.
Tyyli ja teemat

Lee on monialainen taiteilija, ja hän käyttää piirustuksia, veistoksia, maalaustaidetta, performanssia, installaatioita ja videotaidetta. Leen käyttämät materiaalit ovat myös moninaisia, ja hän valitsee ne aiheensamukaan. Monesti materiaalit ovat toisilleen vastakohtaisia, kuten orgaaniset silkki ja helmiäinen ja keinotekoiset lasikuitu ja silikoni. Helmiäinen kiinnostaa Leetä, sillä se on kaunis orgaaninen materiaali, joka on kuitenkin syntynyt kivun seurauksena korvaamaan haavoja.
Leen vaikutteet tulevat monestai eri suunnasta, science fictionista, taidehistoriasta, arkkitehtuurita sekä Euroopan ja Etelä-Korean historiasta. Oman maansa historiassa Leetä kiinnostaa sen 1980-luvulla tapahtunut nopea siirtyminen sotilasdiktatuurista demokratiaan. Se sai aikaan monenlaisia tarinoita kehityksestä ja menestyksestä, mutta se synnytti myös konfliktia ja onnettomuuksia.
Lee tutkii monissa töissään erilaisten binääristen asioiden, kuten yksilöllisyyden ja yhteisöllisyyden, liminaalitiloja, ja keskenään ristiriitaisia tiloja, kuten eristeneisyyttä ja klaustrofobiaa. Lee on installaatioissaan ja veistoksissaan käsitellyt esimerkiksi ihmisen utopistista haavetta saavuttaa täydellisyys tekniikan kehittymisen avulla sekä tekniikan aiheuttamaa dystopiaa. Ihmisen kiinnostus tekniikkaan syntyy kehosta ja halusta ylittää ruumiin rajoitukset kuolemattomuuden saavuttamiseksi. Tätä Lee kuvaa usein kyborgeilla, jotka edustavat hänelle yhteiskunnan suhtautumista teknologiaan: samaan aikaan sekä esikuvallinen päämäärä että hirviö.
Leen teoksissa on joskus mukana myös poliittinen ulottuvuus. Veistoksessa Thaw (Takaki Masao) on kuvitteelliseen ikuiseen jäähän haudattu Etelä-Korean entinen diktaattori Park Chung Hee.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lee Bul Wikimedia Commonsissa
Lee Bul Thaddaeus Ropac -gallerian sivuilla (englanniksi)
Leen keraamisia kyborgiveistoksia
(I Just)

| ”(I Just) Died in Your Arms” Cutting Crew |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Broadcast
 B-puoli: ”For the Longest Time”
 Äänitetty : maalis–kesäkuu 1986
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 1986 (UK) 1. tammikuuta 1987 (U.S.)
 Formaatti: 7" single
 Tuottaja(t): Terry Brown John Jansen Cutting Crew
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 04.11 (albumiversio) 04.23 (editoitu versio)
 Levy-yhtiö: Virgin
Cutting Crewn muut singlet
|   | ”(I Just) Died in Your Arms” 1986 | ”I’ve Been in Love Before” 1987 |
(I Just) Died in Your Arms on brittiläisen pop rock -yhtye Cutting Crewn kappale. Se oli heidän suurin hittinsä, joka nousi singlelistan kärkeen Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Suomessa sekä viiden parhaan joukkoon Isossa-Britanniassa, Etelä-Afrikassa, Ruotsissa ja Sveitsissä. Kappaleen tuotti Terry Brown ja miksasi Tim Palmer Utopia Studiosilla Lontoossa.
Kappale on käännetty suomeksi nimelle "Kaipasin rakkautta vain" (san. Ari Hylkilä).
Käännös suomeksi
Linnajärvi (Lempäälä)

| Linnajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Lempäälä
Koordinaatit:  61°23′12″N, 23°50′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Moisionjoen valuma-alue‎ (35.24)
Laskujoki:  Linnajoki 
Järvinumero:  35.241.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,4 m 
Rantaviiva:  1,159 km 
Pinta-ala:  0,02699 km² 
 fiLinnajärvi 
Linnajärvi  on Pirkanmaalla Lempäälän Kuljun Paistinkulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Linnajärvi on osa Moisionjoen alaosan aluetta.
Maantietoa

Järvi on 450 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee Kuljun taajamasta noin 3 kilometriä itään. Järvellä on kaksi järviallasta, jotka sijaitsevat kaakossa ja luoteessa. Niitä erottavat kapea salmi, joka on pikemminkin oja. Kakkoispää on ruohottumassa umpeen, mutta luoteispäässä on vielä avovettä. Järven kaakkoispäähän laskee kaksi suo-ojaa ja luoteisosaan kolme suo-ojaa. Laskuoja on nimeltään Linnajoki ja se lähtee luoteispään lounaisrannasta, josta se laskee 2,5 kilometriä Ruotasjärveen. Järvien korkeusero on 14 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lounaispuolella sijaitsee maatilan peltoja, mutta järvi on autio. Sen lähelle pääsee tilan peltoja pitkin, mutta muita tietä ei ole. Noin 600 metriä lounaaseen sijaitsee Pirunlinna, joka on muinaislinna.
Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa Linnajärven muoto ja koko olivat nykyistä paljon suuremmat. Koska järvi on nykyään melkein kosteikkoa, voi tämä tarkoittaa, että järvelle on suoritettu järvenlasku. Samaan lopputulokseen voidaan päätyä Lempäälän pitäjänkartasta vuodelta 1842, missä Linnajärvi on kuvattuna suurempana. Kartassa järven kaakkoispää on laajempi kuin luoteispää.
Vuoden 1954 peruskartassa järvi oli kuvattu ruohottuneeksi järveksi. Sen länsi- ja pohjoisrannoille ulottui lounaasta peltoauean pellonreuna. Vuoden 1975 rantojen suot kutistivat avoveden aluetta. Seuraavassa kartassa suurin osa pelloista oli metsitettyjä ja seuraavassa vuoden 1991 kartassa oli jäljellä enää yksi peltopalsta.
Runar Forsius

Runar Forsius (10. lokakuuta 1884 Hamina – 31. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja hyönteistieteilijä.
Runar Forsiuksen vanhemmat olivat kouluneuvos Walter Woldemar Forsius ja Emilia (Mili) Sofia Lilius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1912 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1914. Forsius toimi kulkutautisairaalan apulaislääkärinä 1914–1927, oli Käpylän aluelääkärinä 1927 sekä vuodesta 1927 alkaen Töölön aluelääkärinä kuolemaansa asti. Forsius toimi myös koululääkärinä Helsingin ruotsalaisissa oppikouluissa. Hän oli sotilaslääkärinä 1918—1923 ja suojeluskuntalääkärinä 1923–1927, jolloin hän toimi lääkintäkomppanian päällikkönä Helsingin suojeluskunnassa. Forsius oli myös Helsingin VPK:n lääkäri.
Forsius harrasti hyönteistutkimusta ja oli Helsingin Entomologiseh Yhdistyksen perustajia ja sen monivuotinen puheenjohtaja. Forsius oli tunnettu etenkin lehtipistiäisten tutkijana. Hän julkaisi tutkimuksia hyönteistieteen alueelta ja otti osaa entomologisim kongresseihin Kööpenhaminassa ja Oslossa. Forsius oli useiden suomalaisten ja ulkomaisten tieteellisten seurojen jäsen.
Runar Forsius oli naimisissa vuodesta 1918 Saima Alexandra Granitin kanssa. Heidän poikansa oli silmälääkäri, perinnöllisyystieteilijä ja professori Henrik Forsius.
Julkaisuja

Verzeichnis der bisher aus dem Lojo-Gebiete bekannt gewordenen Tenthredinoiden: nebst einer Übersicht sämmtlicher in Finland festgestellter Arten. Acta Societatis pro fauna et flora Fennica, 46, 4. Societas pro fauna et flora Fennica, Helsingfors 1919
Hymenoptera: Tenthredinoiden und Oryssoiden. Über einige brasilianische Tenthredinoiden des Naturhistorischen Museums zu Stockholm. Arkiv för zoologi, A, 17, 27. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1925
Über einige ostasiatische Macrophya-Arten. Acta Societatis pro fauna et flora Fennica, 56, 4. Societas pro fauna et flora Fennica, Helsingfors 1925
Tenthredinoidea. Arkiv för zoologi, A, 19, 11. Dr E. Mjöbergs zoological collections from Sumatra, 5. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1927
Tenthredinoiden aus China eingesammelt von Herrn Dir. Kj. Kolthoff 1921. Arkiv för zoologi, A, 19, 10. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1927
Tenthredinoidea. Arkiv för zoologi, B, 20, 5. Entomologische Ergebnisse der schwedischen Kamtchatka-Expedition 1920-1922, 19. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1929
Inventa entomologica itineris Hispanici et Maroccani, quod a. 1926 fecerunt Harald et Håkan Lindberg. 3, Über die von Mag.phil. Håkan Lindberg in Marocco gesammelten Tenthredinoiden, nebst einigen Bemerkungen über die Tenthredinoidenfauna Nordafrikas. Commentationes biologicae, 3, 8. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1930
Inventa entomologica itineris Hispanici et Maroccani, quod a. 1926 fecerunt Harald et Håkan Lindberg. 10, Über die von Mag.phil. Håkan Lindberg in Spanien gesammelten Tenthredinoiden. Commentationes biologicae, 3, 15. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1931
Lazzarett

| Lazzarett |
| --- | --- |
 Lazzarett
Sijainti
Osoite:  Manoel-saari, Gżira,  Malta
Koordinaatit:  35°54′4.9″N, 14°30′16″E
Organisaatio
Sairaanhoitopiiri:  Välimeri
Tyyppi:  karanteeniasema ja ruttosairaala
Historia
Perustettu:  1592 (väliaikainen) 1643 (pysyvä)
Lakkautettu:  1911 - Toinen maailmansota (tuhoutui)
Lazzarett tai Lazzaretto (maltaksi Lazzarett, engl. Lazzaretto) on Johanniittain ritarikunnan rakennuttama karanteeniasema ja eristys- tai isolaatiotila sekä laivamatkustajien että alusten erillä pitämistä varten ja ruttosairaala Manoelsaarella, lähellä Gżiran kaupunkia, Maltalla.
Lazarett on keskiaikainen rakennuskokonaisuus, joka juontaa juurensa 1600- ja 1800-luvuille. Yhdessä hautausmaiden kanssa Lazzarett oli monikäyttöinen karu kalkkikivirakennus, jolla oli laaja julkisivu merelle, kohti tal-Marsamxettin luonnonsatamaa ja pääkaupunkia Vallettaa. Kompleksi luotiin eri aikavälein ja ajanjaksojen tarpeiden mukaan kolmensadan vuoden aikana vanhimman säilyneen rakennuksen rakentamisesta lähtien vuodesta 1643. Joidenkin lähteiden mukaan arkistoasiakirjat ovat osoittaneet, että tal-Marsamxettissa sijaitsevaan Isolottoon on liittynyt karanteenitoimenpiteiden täytäntöönpanoa 1500-luvun lopulta lähtien, joten Manoelin saari on toiminut Maltan karanteenijärjestelmässä noin neljänsadan vuoden ajan.
Lazzarett Manoelilla, Malta
Nimen alkuperä

Tarttuvien sairauksien ruton, isorokon, koleran, malarian, lepran jne. leviämisen ja uhan torjumiseksi useat Välimeren satamat kehittivät karanteenijärjestelmän, jonka avulla tartunnan saaneista maista saapuville matkustajille ei annettu vapaata yhteydenpitoa muun yhteisön kanssa ennen eristyksessä oloa tiettyyn päivämäärään mennessä. Ensi alkuun vahvistettiin neljäkymmenen päivän pituinen eristys rakennuksessa, joka tunnetaan nimellä lazzarett. Sana lazarett tai lazaret tarkoitti alun perin sotilas- tai kenttäsairaalaa ja myös laitosta, jossa hoidettiin ja johon eristettiin spitaalisia. Nimi johtui Pyhästä Lasaruksesta, joka erityisesti piti näitä sairastuneita huolensa alaisina. Nimeä käytettiin karanteeniasemista merimatkailijoille ja lopulta kaikista rakennuksista, jotka olivat varattu tartunnan saaneiden henkilöiden eristämiseksi tavoitteena suojella muun yhteisön terveyttä. Vuonna 1423 Venetsian matkailijoille perustettiin lazzaretto.
Maltalla karanteenin täytäntöönpanoon liittyvästi käytössä oli kaksi laitosta. Toinen sijaitsi Vallettassa, Grand Harbour-satamassa. Paikkaa kutsuttiin nimellä il-Barrieraksi italialaisesta sanasta ”barriera”, joka tarkoittaa 'este'. Nimen tarkoitusta pidettiin viittauksena kaiteiden järjestelmään, joka antoi karanteeniin määrätyille henkilöille mahdollisuuden puhua muun yhteisön edustajien kanssa, mutta esti heidän välisen läheisen fyysisen kosketuksen. Toinen laitos nimellä Lazzarett toimi lähes 400 vuotta Manoelin saarella.
Lazzarettin historia > Ranskan hallituskausi alk. 1798

Ritarit menettivät Maltan vuonna 1798, kun Napoleon Bonaparte matkalla Egyptiin valtasi saaren ja muutti sen armeijansa itäiseksi tukikohdaksi. Napoleon oli aikeissa muuttaa Lazzarettin sijaintia, koska hän antoi 16. kesäkuuta ohjeet Maltan komentajalle, sekä siviilihallinnon että merivoimien komissaarille tavatakseen ja löytääkseen paikka uuden Lazzarettin perustamiseen. Valitun paikan piti mitoiltaan olla sellainen, jotta uuteen Lazzarett-rakennukseen voitaisiin sijoittaa 600 sotilasta ja neljäsosa upseerien asuintoloista. Lisäksi tontille suunniteltiin hieno talo ja puutarha Lazzarettissa pidettäviä toipuvia virkamiehiä varten. Maltan kansannousu ranskalaisia vastaan keskeytti uuden Lazzarettin hankkeet. Koska ranskalaiset joutuivat vetäytymään linnoituksiin, potilaat eivät päässeet hoitoon Lazarettiin ja siitä syystä laitos ei ollut käytössä Maltan Ranskan miehityksen kahden vuoden aikana.
Lazzarettin historia > Hautausmaat

Joidenkin lähteiden mukaan eri ajanjaksoina Lazzarettiin liittyi kuusi hautausmaata:
• Pyhän Rochen hautausmaa, joka oli käytössä mahdollisesti samanaikaisesti Vanhan Palatsin (Palazzo Granden) rakentamisen kanssa v. 1643 ja josta jäljellä ei ole mitään.
• Muslimihautausmaa, joka oli käytössä vuonna 1724, mutta jota ei voida löytää.
• Hautausmaa Vanhan ruttosairaalan takana vuosina 1726–1881.
• Hautausmaa Lazzarettin paaluaitauksen ja uuden palatsin takaosan välissä alkaen v. 1731 ja se hävitettiin vuonna 1838.
• Uuden ruttosairaalan viereinen ns. Lazzarett-hautausmaa, joka otettiin käyttöön noin 1800-luvun puolivälissä ja oli käytössä toisen maailmansodan puhkeamiseen saakka, jolloin se tuhoutui kappeleineen ilmapommituksessa.
• Pyhän Yrjön tai Tal ttoh-a -hautausmaa, joka perustettiin vuonna 1802 ei-katolisten merimiesten, sotilaiden ja muiden Britannian hallituksen kansalaisten hautaamista varten. Myöhemmin tämä sairaalan takana ollut hautausmaa jaettiin kahteen osaan, joista toinen oli varattu katolilaisille ja toinen muiden kirkkojen tai seurakuntien jäsenille. Pyhälle Yrjölle omistettu kappeli ja muutama hautakivi seisoivat tontilla vuoteen 1970 saakka, jolloin kuninkaallinen laivasto poistui maasta.
Sairaalan viereen perustetuille hautausmaille pääsi myös ulkopuolelta.