stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wembley Arena

Wembley Arena
Wembley Arena (viralliselta nimeltään SSE Arena, Wembley) on sisähalli Lontoossa Englannissa. Rakennuksen toisella puolella sijaitsee Wembley Stadium. Wembley Arena on rakennettu vuoden 1934 Kansainyhteisön kisoja varten. Nykyisin rakennusta käytetään musiikki, urheilu -ja viihdetapahtumiin.
Wembley Arena remontoitiin samaan aikaan Wembley Stadionin kanssa, ja se avattiin yleisölle uudelleen 2. huhtikuuta 2006 Depeche Mode -yhtyeen konsertilla. Istumapaikkoja areenassa on 12 500, jolla se on Lontoon toiseksi suurin sisähalli O2 Arenan jälkeen.
1960-luvulla areenalla esiintyivät mm. The Beatles, Pink Floyd, The Rolling Stones ja David Bowie. Nykyisinkin areenassa pidetään joka vuosi paljon musiikkikonsertteja.
Areenalla on pidetty myös urheilutapahtumia, kuten nyrkkeilyä, uintia, jääkiekkoa ja koripalloa. Vuoden 1948 kesäolympialaisissa areenalla kisattiin nyrkkeilyssä, sukelluksessa, uinnissa ja vesipallossa.
Vuoden 2012 olympialaisten sulkapallo-ottelut ja rytminen voimistelu järjestettiin Wembley Arenalla.
Aiheesta muualla

Wembley Arena (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wendell Meredith Stanley

| Wendell Meredith Stanley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1904 Ridgeville, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 15. kesäkuuta 1971 (66 vuotta) Salamanca, Espanja
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Earlham College
Instituutti:  Rockefeller-yliopisto  Kalifornian yliopisto (Berkeley)
Tutkimusalue:  Biokemia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1946)
Wendell Meredith Stanley (16. elokuuta 1904 Ridgeville, Indiana, Yhdysvallat – 15. kesäkuuta 1971 Salamanca, Espanja) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja virologi. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1946 tupakan mosaiikkiviruksen eristämisestä. Stanley sai palkinnon yhdessä James B. Sumnerin ja John Howard Northropin kanssa.
Stanley suoritti master of sciences -tutkinnon Illinois'n yliopistosta vuonna 1927, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai tohtorin arvon.
Yhdysvaltain kansallisen tutkimusneuvoston jäsenenä Stanley muutti väliaikaisesti Müncheniin. Siellä hän toimi yhteistyössä Heinrich Otto Wielandin kanssa. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1931. Palattuaan hän toimi Rockefeller-instituutissa assistenttina vuoteen 1948 asti, minkä jälkeen hän toimi Berkeleyssä Kalifornian yliopistossa biokemian professorina. Vuonna 1958 Stanleysta tuli biokemian osaston johtaja.
Stanley teki stereokemiallista ja steroidien tutkimusta. Hän löysi tupakan mosaiikkiviruksen nukleoproteiinin.
Stanley sai lukuisia huomionosoituksia, kuten Rosenburger-mitalin, Alder-palkinnon ja Scott Award -palkinnon. Hän sai myös tunnustuksia useilta yliopistoilta, kuten Harvardin yliopistolta, Yalen yliopistolta, Princetonin yliopistolta ja Pariisin yliopistolta.
Stanley meni naimisiin vuonna 1929 Miriam Staplesin kanssa, ja he saivat kolme tytärtä ja yhden pojan.
Aiheesta muualla

Stanleyn elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Vladimir Aleksejev (suunnistaja)

Vladimir Aleksejev (ven. Владимир Алексеев, s. 1961[lähde? ]) on entinen venäläinen/neuvostoliittolainen suunnistaja, joka edusti maataan seitsemissä suunnistuksen MM-kilpailuissa v. 1987–2001. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa MM-kilpailuissa oli 4. (v. 1991, Marianske Lazne, Tšekkoslovakia). MM-kilpailujen viesteissä Alexejev sijoittui Neuvostoliiton/Venäjän joukkueissa kolme kertaa sijalle 4 ja kolme kertaa sijalle 5.
Seuratasolla Alexejev edusti Pohjoismaisissa kilpailuissa Ikaalisten Nouseva-Voimaa vuosina 1991–2003 sijoittuen parhaimmillaan Jukolan viestissä sijalle 9 vuonna 1995.
Vladimir Antonov-Ovsejenko

Vladimir Antonov-Ovsejenko.
Vladimir Aleksandrovitš Antonov-Ovsejenko (ven. Влади́мир Алекса́ндрович Анто́нов-Овсе́енко, oikea sukunimi Ovsejenko, puoluenimi Štyk, Штык, kirjallinen salanimi A. Galski, А. Гальский; 21. maaliskuuta (J: 9. maaliskuuta) 1883 Tšernigov – 10. helmikuuta 1939) oli ukrainalaissyntyinen bolševikki, sotilas, neuvostoliittolainen poliitikko ja diplomaatti.
Vladimir Antonov-Ovsejenko syntyi upseerin perheeseen. Hän valmistui Voronežin kadettikoulusta vuonna 1901 ja Vladimirin jalkaväkikoulusta Pietarissa vuonna 1904. Hän osallistui vallankumousliikkeeseen vuodesta 1901 lähtien ja liittyi vuonna 1903 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.
Vuosina 1905–1906 Antonov-Ovsejenko osallistui sotilaskapinoiden järjestämiseen Puolassa ja Sevastopolissa. Vuonna 1906 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden vankeudeksi. Hän pakeni vankilasta ja asui vuodesta 1910 lähtien ulkomailla, missä hän aluksi liittyi menševikkeihin.
Toukokuussa 1917 Antonov-Ovsejenko palasi Venäjälle, liittyi bolševikkeihin ja työskenteli jonkin aikaa Helsingissä. Lokakuun vallankumouksen aikana hän johti Talvipalatsin valtausta ja väliaikaisen hallituksen pidätystä. Hän kuului kansankomissaarien neuvostoon ja johti Pietarin puolustusta. Venäjän kansalaissodan aikana Antonov-Ovsejenko komensi puna-armeijan joukkoja Etelä-Venäjällä ja Ukrainassa, toimi puolueen keskuskomitean valtuutettuna Vitebskin ja Tambovin lääneissä sekä työskenteli eri kansankomissariaateissa. Vuonna 1921 hän johti talonpoikaiskapinoiden tukahduttamista Tambovin läänissä ja oli puna-armeijan poliittisen hallinnon päällikkönä vuosina 1922–1924.
Vuonna 1924 Antonov-Ovsejenko erotettiin kaikista viroistaan trotskilaisena. Sen jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton lähettiläänä Kiinassa, Tšekkoslovakiassa, Liettuassa ja Puolassa. Vuosina 1934–1936 hän toimi Venäjän SFNT:n prokuraattorina, vuosina 1936–1937 Neuvostoliiton pääkonsulina Barcelonassa ja Venäjän SFNT:n oikeusasiain kansankomissaarina. Antonov-Ovsejenko pidätettiin lokakuussa 1937 ja ammuttiin Moskovan lähellä Kommunarkan teloituspaikalla syytettynä vastavallankumoukselliseen terroristijärjestöön kuulumisesta. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.
Antonov-Ovsejenko on kirjoittanut joukon Venäjän vallankumousta ja kansalaissotaa käsitteleviä muistelmateoksia: Pod vympelom Oktjabrja (”Lokakuun viirin alla”, 1923), Zapiski o graždanskoi voine (”Muistiinpanoja kansalaissodasta”, 1924–1933, V semnadtsatom godu (”Vuonna 1917”, 1933), V revoljutsii (”Vallankumouksen aikana”, 1957).
Vladimir Andrejev (koripalloilija)

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Uruguay 1967 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1970 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1967 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1969 |  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1971 |  |  |
Vladimir Georgijevitš Andrejev (ven. Владимир Георгиевич Андреев, s. 14. heinäkuuta 1945 Astrahan, Venäjän SFNT) on kilpauransa päättänyt, Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Andrejev saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiapronssia Méxicossa 1968 ja MM-kilpailuissa kultaa vuonna 1967 sekä pronssia 1970. Euroopan mestaruuden Andrejev voitti vuosina 1967, 1969 ja 1971.
Tristan Jones

Tristan Huw Jones (s. 31. joulukuuta 1984 Melbourne) on australialainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan työstään Turtles-sarjakuvien parissa erityisesti Tales of the TMNT:n toisen osan numeroista. Hän on muun muassa tehnyt Titan Magazinesin julkaisemaa Fast Forward sarjakuvaa, joka perustuu Turtles-piirrossarjan kuudenteen tuotantokauteen. Lisäksi Jones on luonut hahmoja kuten Razorback, King Cobra ja Luutnantti Gordon Miller.
Jones päätyi sarjakuvien pariin opiskeltuaan aluksi elokuvien ja teatterin tuottamista. Hän jätti opinnot kesken ja siirtyi käsikirjoittamisen ja editoinnin pariin, joka kesti vuoden. Sen myötä Jones pääsi elokuvakouluun, jossa hän opiskeli kolme vuotta. Samoihin aikoihin hän kiinnostui sarjakuvista luettuaan Marvelin julkaisemia "Director's Cut" kirjoja. Jones ryhtyi aluksi tekemään lyhyitä sarjakuvia kokeilun vuoksi ja kirjoitti samalla arvioita sarjakuvista ja elokuvista digital-retribution nettisivustolle. Arvioiden myötä Jones otti sattumalta yhteyttä Steve Murphyyn, joka oli halukas auttamaan Jonesia sarjakuvan kirjoittamisessa.
Aiheesta muualla

Tristan Jonesin blogi (englanniksi)
Vladimir Alfons Walleen

V. A. Walleen
Vladimir Alfons Walleen (29. marraskuuta 1820 Helsinki – 19. kesäkuuta 1870 Porvoo) oli suomalainen kenraalimajuri ja kuvernööri.
Walleenin vanhemmat olivat senaatin prokuraattori, vapaaherra Carl Johan Walleen (1781–1867) ja Eva Gustava von Willebrand. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1837 ja kävi sitten vuodesta 1839 Pietarin tykistökoulua valmistuen ensimmäisen luokan tulittajaksi 1841 ja portepéjunkkariksi 1842. Hän palveli vuodesta 1842 tykistössä ja ylennettiin vänrikiksi 1842, aliluutnantksi 1845, luutnantiksi 1846, alikapteeniksi 1848, kapteeniksi 1855, everstiksi 1856 sekä kenraalimajuriksi keisarillisessa seurueessa 1862. Hänestä tuli vuonna 1854 vapaaherra yhdessä isänsä kanssa.
Walleen toimi Uudenmaan läänin kuvernöörinä 1862–1869. Viimeiset vuotensa hän asui Haikon kartanossa Porvoossa. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäivämies 1863–1864 ja 1867.
Walleen oli naimisissa 1856–1862 Anna Charlotta Björkenheimin (k. 1862) ja vuodesta 1868 Katarina Margareta Etholénin (k. 1929) kanssa. Tilanomistaja, valtiopäivämies Karl Magnus Mikael Walleen oli Vladimir Alfons Walleenin poika ensimmäisestä avioliitosta.
What You Want

| ”What You Want” Evanescence |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Evanescence
 Julkaistu: 9. elokuuta 2011 (digitaal.)
 Formaatti: digitaalinen lataus, CDS
 Tuottaja(t): Nick Raskulinecz
 Tyylilaji: alternative metal
 Kesto: 03.40
 Levy-yhtiö: Wind-up Records
Evanescencen muut singlet
| ”Good Enough” 2007 | ”What You Want” 2011 | ”My Heart Is Broken” 2011 |
What You Want on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Evanescencen ensimmäinen single yhtyeen vuonna 2011 julkaistulta Evanescence -albumilta. Kappaleen ovat kirjoittaneet Amy Lee, Terry Balsamo ja Tim McCord. Se on yksi yhtyeen raskaimmista kappaleista.
Evanescence esitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä 8. elokuuta MTV:llä. Seuraavana päivänä kappale julkaistiin digitaalisesti.
Musiikkivideon kuvaukset alkoivat 30. heinäkuuta 2011 Brooklynissa, New Yorkissa. Musiikkivideon ohjaajana toimi Meiert Avis.
Listasijoitukset

"What You Want" debytoi sijalla 68 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Billboardin rock-listalla se debytoi sijalla 32 ja Alternative Songs -listalla sijalla 35.
| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Britannian singlelista: 72
Canadian Hot 100: 55
Saksan singlelista: 84
US Alternative Songs: 14
US Billboard Hot 100: 68
Visa (luottoyritys)

| Visa |
| --- | --- |

 Visan pääkonttori Foster Cityssä.
Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
ISIN:  US92826C8394
Perustettu:  1970
Toimitusjohtaja:  Alfred F. Kelly
Avainhenkilöt:  Ryan McInerney (presidentti)
Kotipaikka:  Foster City, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  finanssipalvelut
Liikevaihto:   22,977 miljardia $ (2019)
Liikevoitto:   15,371 miljardia $ (2019)
Nettotulos:   12,367 miljardia $ (2019)
Henkilöstö:  19 500 (2019)
Kotisivu:  visa.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Visa-luottokortti
Visa Inc. on yhdysvaltalainen monikansallinen luottoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Foster Cityssä, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Visa-kortti

Visa-luottokortin edeltäjän, paperisen BankAmericard -nimisen kortin lanseerasi Yhdysvalloissa 1958 Bank of America. Se oli ensimmäinen yleisluottokortti, jossa oli luotto-ominaisuus. 1970-luvulla kortista tuli kansainvälinen useiden pankkien yhteinen tuote. Kortin nimeksi muutettiin Visa vuonna 1976.
Debit-kortti eli pankkikortti julkaistiin ensi kertaa jo 1975. Se yleistyi 1990-luvulla ja on nykyisin tärkeä osa Visan toimintaa. Visan muita maksukorttituotteita ovat online-kortti Visa Electron ja sirullinen pankkikortti V PAY; prepaid-kortit, joita voi käyttää mm. ladattavina maksukortteina tai lahjakortteina; sekä verkossa käytettävät ns. virtuaaliset kortit, joihin ei liity lainkaan fyysistä korttia. Vuonna 2013 Visa-kortteja oli maailmassa yhteensä 2,1 miljardia. Visa käy noin 24 miljoonassa myyntipisteessä.
Suomessa ensimmäiset Visa-kortit laskettiin liikkeelle 1980-luvun alussa. Suomessa Visa-kortteja on perinteisesti myöntänyt Luottokunta jäsenpankkiensa kautta, mutta ajan saatossa ovat useat pankit (mm. Osuuspankit, Nordea, S-Pankki ja Danske Bank) ottaneet korttien myöntämisen vastuulleen.
Suomessa liikkeellelasketut Visat olivat pitkään ainoastaan maksuaikakortteja. 2000-luvulle siirryttäessä tuli markkinoille ensin maksuaikakorttiin liitettävä luotto-ominaisuus ja vuoden 2005 alusta lähtien myös varsinaiset Visa-luottokortit.
Visa Europe

Euroopassa Visa toimi yhteistyökumppaninsa Visa Europen kautta. Visa Europe oli jäsenorganisaatio, jonka omistajia ovat eurooppalaiset pankit ja rahoituslaitokset. Vuonna 2015 Visa osti sen 23 miljardilla dollarilla perustamalla yhden maailmanlaajuisen yrityksen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset verkkosivut
Vladimir Andrejev (täsmennyssivu)

Vladimir Andrejev on seuraavien henkilöiden nimi:
Vladimir Andrejev (1878–1940), venäläinen miekkailija
Vladimir Andrejev (s. 1945), neuvostoliittolainen koripalloilija
Vladimir Andrejev (s. 1958), neuvostoliittolainen alppihiihtäjä
Vladimir Andrejev (s. 1966), venäläinen kilpakävelijä
Vladimir Andrejev, venäläinen jääkiekkovalmentaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vladimir Andrejev”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
What a bitch

| What a bitch |
| --- | --- |

Kirjailija:  Marjaana Aumasto
Kieli:  suomi
Genre:  runokokoelma
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  89
ISBN:  978-951-31-3859-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
What a bitch on Marjaana Aumaston vuonna 2007 ilmestynyt runokokoelma. Teoksen julkaisi Tammi.
Aiheesta muualla

Kainulainen, Siru: Tunnistettava naishahmo Turun Sanomat 1.5.2007.
Kantokorpi, Mervi: Aikanartun runopuhetta Helsingin Sanomat 3.6.2007.
Trackshittaz

Trackshittaz
Trackshittaz oli itävaltalainen hip hop -yhtye. Duon jäsenet olivat Lukas Plöchl ja Manuel Hoffelner. Yhtye edusti maataan vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Woki mit deim Popo, muttei selvinnyt semifinaalista kilpailun finaaliin. Yhtye osallistui myös vuonna 2011 maansa Euroviisukarsintoihin, jolloin se sijoittui toiseksi Nadine Beilerin jälkeen kappaleella Oida Taunz!.
Yhtye hajosi vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Virginia Polytechnic Institute and State University

| Virginian teknillinen yliopisto> Virginia Polytechnic Institute and State University (Virginia Tech) |
| --- | --- |
  

Motto:  Ut Prosim (That I May Serve)
Perustettu:  1872
Tyyppi:  Julkinen
Säätiön varat:  447,4 milj. USD
Rehtori:  Charles W. Steger
Henkilökunta:  1 304
Opiskelijoita:  21 997
Jatko-opiskelijoita:  6 473
Sijainti:  Blacksburg, Virginia  Yhdysvallat
Kampus:  10,52 km²
Maskotti:  Hokie Bird
Sivusto:  www.vt.edu
Virginia Polytechnic Institute and State University (tunnetaan paremmin nimellä Virginia Tech, suom. Virginian teknillinen yliopisto) on Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevan Virginian osavaltion suurin yliopisto. Virginia Tech on Texas A&M Universityn ohella maan ainoa julkinen yliopisto, jossa annetaan myös laajamittaista sotilaskoulutusta (Virginia Tech Corps of Cadets).
Virginia Tech on tunnettu laajoista urheiluperinteistään, etenkin amerikkalaisesta jalkapallosta, sekä yliopiston kampuksella 16. huhtikuuta 2007 tapahtuneesta verilöylystä.
Virginia Tech on arvioitu Yhdysvaltain 34. parhaaksi julkiseksi yliopistoksi[lähde? ] ja 77. parhaaksi kansalliseksi yliopistoksi[lähde? ]. Virginia Techin insinöörikoulu on arvioitu julkisten yliopistojen yhdeksänneksi[lähde? ] ja kansallisten yliopistojen 17. parhaaksi insinöörikouluksi[lähde? ]. Yliopiston arkkitehtuurin tiedekunta on arvioitu yhdeksi maan parhaista[lähde? ]. Vuonna 2006 Virginia Techin hakijamäärä oli 19 046, joista 67 prosenttia hyväksyttiin. Hyväksytyistä 39 prosenttia otti paikan vastaan.
Virginia Tech ilmoitti 3. tammikuuta 2007 perustavansa lääketieteellisen tiedekunnan. Tiedekunnan on tarkoitus aloittaa toimintansa vuonna 2009 tai 2010. Tiedekunnan kooksi tulee noin 40 oppilasta per vuosikurssi, joten kyseessä on pieni lääketieteellinen tiedekunta.
Virginia Tech tarjoaa 60 kandidaatin tutkinto-ohjelmaa ja 140 maisterin ja tohtorin tutkinto-ohjelmaa kaikissa muissa tiedekunnissa paitsi maatalouden tiedekunnassa. 
Kymmenen suosituinta pääainetta vuoden 2005 aloittaneilla olivat yleiset yliopisto-opinnot, yleinen insinööritiede, kauppatiede, biologia, viestintä, psykologia, markkinointi, valtiotiede, arkkitehtuuri ja eläinlääketiede.
Historia

Vuonna 1872 Virginian kansainkokous osti liittovaltion myöntämillä rahoilla (Morrill Act) pienehkön, Montgomery Countyssa sijaitsevan metodistikoulun tilat (The Olin and Preston Institute). Paikalle perustettiin osavaltion rahoittama laitos, The Virginia Agricultural and Mechanical College.
Aivan 1800-luvun lopussa koulutusohjelmat järjestettiin nelivuotiseksi collegeksi. Tämän myötä nimi vaihtui vuonna 1896 Virginia Agricultural and Mechanical College and Polytechnic Instituteksi. Yleisön keskuudessa nimi Virginia Polytechnic Institute (VPI) vakiintui heti käyttöön, joskin siitä tuli virallinen vasta vuonna 1944 kun laitos yhdistyi lyhytaikaisesti nykyisen Radford Universityn kanssa (liitos purettiin vuonna 1964).
Naisia VPI alkoi vastaanottaa 1920-luvulla. Vuonna 1966 miesten kahden vuoden pakollisesta sotilaskoulutusvaatimuksesta luovuttiin. Vuonna 1973 naisten sallittiin ensimmäisenä yliopistona maassa osallistua myös sotilaskoulutukseen.
Nimi vaihtui vuonna 1970 Virginia Polytechnic Institute and State Universityksi ja 1990-luvun alussa lyhenne Virginia Tech (VT) virallistettiin.
Verilöyly

16. huhtikuuta 2007 Virginia Techissa tapahtui Yhdysvaltain kouluhistorian suurin ja pahin verilöyly. Etelä-Koreasta kotoisin ollut 23-vuotias opiskelija Cho Seung-hui ampui yliopistolla 32 ihmistä ja surmasi lopulta itsensä. Lisäksi 29 ihmistä loukkaantui.
Ammuskelu

8. joulukuuta 2011 tuntematon ampuja ampui poliisin ja yhden koulun oppilaan.
Organisaatio

Virginia Tech on laaja-alainen yliopisto. Sen tunnetuimpia ja vahvimpia laitoksia ovat maatalous, tekniset tieteet, arkkitehtuuri, eläinlääketiede ja metsätalous.
Organisaatio > Tiedekunnat

Maatalous (College of Agriculture & Life Sciences)
Arkkitehtuuri (College of Architecture & Urban Studies)
Vapaat taiteet ja Humanistiset aineet (College of Liberal Arts and Human Sciences)
Kauppatiede (Pamplin College of Business)
Tekniikka (College of Engineering)
Luonnonvarat (College of Natural Resources)
Luonnontiede (College of Science)
Eläinlääketiede (Virginia-Maryland Regional College of Veterinary Medicine) perustettu vuonna 1978
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.vt.edu
Tom Sizemore

| Tom Sizemore |
| --- | --- |
 Sizemore vuonna 2010
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Edward Sizemore Jr.
Syntynyt: 29. marraskuuta 1961 Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 3. maaliskuuta 2023 (61 vuotta) Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:  Maeve Quinlan (vih. 1996; ero. 1999)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–2023
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Thomas Edward Sizemore Jr. (29. marraskuuta 1961 Detroit, Michigan – 3. maaliskuuta 2023 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Nuoruus ja opiskelu

Sizemore syntyi Detroitissa 1961. Hänen isänsä opetti Wayne State Universityn filosofiaa, ja hänen äitinsä työskenteli kunnallishallinnolle. Sizemore kiinnostui näyttelemisestä nähtyään 1976 Martin Scorsesen elokuvan Taksikuski, jonka pääosassa on Robert De Niro.
Sizemore opiskeli teatteritaidetta Wayne State Universityssa, mistä hän sai 1983 alemman korkeakoulututkinnon. Maisteriksi hän valmistui 1986 Temple-yliopistosta.
Ura > Alusta 2000-luvun vaihteeseen

Sizemore muutti valmistuttuaan New Yorkiin ja näytteli joissakin näytelmissä. Elokuvan Syntynyt 4. heinäkuuta (1989) casting director kutsui Sizemoren koe-esiintymiseen nähtyään hänet lavalla. Syntynyt 4. heinäkuuta -elokuvan jälkeen Sizemore esiintyi seuraavan vuoden aikana elokuvissa Väärä totuus, Paholaislentäjät ja Harley Davidson ja Marlboro-mies.
Sizemore alkoi 1990-luvulla saada keskeisempiä rooleja ja näytteli muun muassa elokuvissa Kuolleet eivät kysele, Jokikyttä (1993) ja Syntyneet tappajiksi (1994). Viimeksi mainitussa Sizemore on etsivä, joka ajaa takaa pääparia. Elokuvassa Sinipukuinen paholainen (1995) Sizemore oli Denzel Washingtonin rinnalla pääosassa, ja Michael Mannin rikostrillerissä Heat – ajojahti hänellä oli yksi keskeisistä rooleista. Sizemoren ensimmäinen pääosa oli tieteiskauhussa Reliikki (1997).
Sizemoren uran arvostetuin kausi alkoi 1990-luvun lopulla, kun hänellä oli monipuolisia roolisuorituksia. Tom Hanksin hahmon varapäällikköä Sizemore näytteli toiseen maailmansotaan sijoittuvassa elokuvassa Pelastakaa sotamies Ryan (1998). Hän oli mukana  toisessakin sotaelokuvassa, Isku Mogadishuun (2001). Sizemore näytteli televisioelokuvissa Mafian kavalat kasvot ja Hustle. Ensimmäisessä hänen roolinsa oli John Gotti ja jälkimmäisessä baseballpelaaja Pete Rose.
Tom Sizemore lainasi ääntään mafiapomo Sonny Forellille videopeliin Grand Theft Auto: Vice City, joka ilmestyi vuonna 2002.
Ura > Huumeongelma ja uran viimeiset vuodet

Sizemoren yksityiselämän vaikeudet kuitenkin käytännössä pysäyttivät hänen uransa. Hän oli omien sanojensa mukaa käyttänyt huumeita jo teini-ikäisestä lähtien. Hän oli jo vuonna 1998 käynyt vieroituksessa, kun hänen äitinsä ja Robert De Niro olivat taivuttaneet hänet kuntoutukseen. Sizemore tuomittiin 2003 seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen silloisen tyttöystävänsä, parittaja Heidi Fleissin pahoinpitelystä. Sizemore jutui vielä vieroitukseen neljäksi kuukaudeksi, kun hän toistuvasti ehdonalaisessa jäi kiinni huumeista.
Sizemore käytti 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä edelleen heroiinia ja metamfetamiinia. Hän olikin toistuvasti pidätettynä huumausainerikkomuksista sekä pahoinpitelyistä. Hän yritti lopettaa päihteiden käytön keskittymällä 2007 dokumenttisarjaan Shooting Sizemore. Kolme vuotta myöhemmin hän oli mukana tosi-tv-ohjelmissa Celebrity Rehab ja Celebrity Rehab: Sober House.
Sizemore teki 2000-luvulla kymmeniä, lähinnä suoraan videolevitykseen tehtyjä elokuvia. Hän sai kuitenkin 2017 kaksi suuremman levityksen roolia, kun hän näytteli elokuvassa Mark Felt: The Man Who Brought Down the White House ja David Lynchin sarjassa Twin Peaks: The Return. Sizemore kirjoitti muistelmateoksen By Some Miracle I Made It Out of There (2013), jossa hän kertaa vaikeuksiansa ja uraansa.
Yksityiselämä

Sizemore oli 1996–1999 naimisissa saippuasarjanäyttelijä Maeve Quinlanin kanssa. Hänellä oli kaksoslapset suhteesta Jinele McIntireen.
Sizemorella puhkesi helmikuussa 2023 aivoaneurysma. Hänet löydettiin tajuttomana ja siirrettiin Burbankiin sairaalaan, missä hän kuoli 3. maaliskuuta. Sizemore oli viimeiset viikkonsa koomassa ja kriittisessä tilassa tehohoidossa.