stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Airaksinen

Airaksinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hanna Airaksinen (s. 1970), pesäpalloilija
Heidi Airaksinen (s. 1980), kirjailija
Helena Airaksinen, diplomaatti
Jaana Airaksinen (s. 1961), kirjailija, kansalaisaktivisti
Jorma Airaksinen (s. 1942), taikuri
Jorma Airaksinen, kilpa-autoilija
Juho Airaksinen  (1878–1951), ylijohtaja
Jukka Airaksinen (s. 1957), jääkiekkoilija
Matti Airaksinen (s. 1978), radiotoimittaja ja DJ
Matti Airaksinen, anatomian professori
Marja Airaksinen, farmasian professori
Mauno Airaksinen (s. 1930), farmakologian professori
Mervi Airaksinen (s. 1980), teknologia-alan yritysjohtaja
Pekka Airaksinen (s. 1934), koripalloilija
Pekka Airaksinen (1945–2019), elektronisen musiikin säveltäjä ja muusikko
Risto Airaksinen (s. 1949), raviohjastaja ja -valmentaja
Teppo Airaksinen (s. 1982), televisio-ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Timo Airaksinen (s. 1947), filosofian professori.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Anjar

Anjar on kaupunki Libanonissa, Bekaanlaaksossa, 56 kilometriä Beirutista itään. Se on perustettu Umaijadien kalifaatin valtakaudella 700-luvun alussa. Sen raunioitunutta vanhaa keskustaa reunustaa 40 tornia. Vanhankaupungin alue on suorakulmainen 385 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Kaupungin säännöllinen rakenne osoittaa, millaisia olivat tuon ajan palatseja ympäröivät kaupungit. Anjar on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1984.
Anjar perustettiin maantieden risteyskohtaan: Beirutista Damaskokseen kulkeva tie kohtaa siellä Bekaanlaaksoa pitkin kulkevan reitin.
Aiheesta muualla

Anjar Online
Allan Karvonen

Allan Kalevi Karvonen (4. marraskuuta 1937 Halsua – 30. maaliskuuta 2016 Veteli) oli suomalainen pesäpalloilija.
Allan Karvonen nimettiin 1966 Suomen parhaaksi pelaajaksi hänen pelatessaan Suomensarjassa. Mestaruussarjassa Karvonen pelasi vuosina 1961, 1967, 1968, 1970. Karvosen veli Aulis Karvonen pelasi samassa joukkueessa ja valittiin Suomen parhaaksi pelaajaksi vuotta myöhemmin, 1967. Vimpelin Vedon pesäpallojoukkueessa vuoden 2010 mestaruuden voittanut Mikko Kanala on Allan Karvosen tyttären poika.
Saavutuksia

6 Itä-Länsi-ottelua: 1964-1968, 1970
7 Pesäpalloliitto–Lehdistö-ottelua
Vuoden pesäpalloilija: 1966
7 Mestarit–Muu Suomi-ottelua
Puolustusvoimain mestaruus käsikranaatinheitossa ja hopeaa suunnistuksessa
100 m aikaan 10,9
PPL:n hopeinen ansiomerkki
Altin Volaj

Altin Volaj (s. 21. kesäkuuta 1974 Fier) on albanialainen säveltäjä, joka on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 2001. Hän opiskeli sävellystä Thessalonikn valtionkonservatoriossa (musiikin kandidaatin arvo, 2001), Moskovan konservatoriossa ja Bostonin yliopistossa (musiikin maisterin arvo, 2003). Volaj täydensi sävellysopintojaan Académie Américainessa Fontainebleaussa ja Marylandin yliopistossa (College Parkissa), josta hän sai musiikin tohtorin arvon vuonna 2008.
Volaj sai Nadia Boulanger -sävellyspalkinnon Académie Américainessa vuonna 2005, ensipalkinnon Marylandin yliopiston Walsum-kilpailussa ja ASCAP-palkintoja. Hänen musiikkiaan on esitetty Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Volaj on opettanut lukuisia musiikkiaineita Thessalonikissa, Bostonissa ja Marylandissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa näyttämöteoksia, kuten ooppera ION (2007), orkesteriteoksia ja runsaasti kamarimusiikkia eri kokoonpanoille.
Anders Nummedal

| Anders Nummedal |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Anders Johnsen Nummedal
Syntynyt: 27. tammikuuta 1867 Vik, Norja
Kuollut: 6. maaliskuuta 1944 (77 vuotta) Oslo, Norja
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  arkeologia
Palkinnot:  Pyhän Olavin ritarikunta
Anders Johnsen Nummedal (27. tammikuuta 1867 Vik – 6. maaliskuuta 1944 Oslo) oli norjalainen arkeologi. Hän erikoistui Norjan kivikauden aikaiseen kulttuuriin ja löysi ensimmäiset merkit Fosnan ja Komsan kulttuureista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anders Nummedal Wikimedia Commonsissa
Alfred Reinhold Nyberg

Alfred Reinhold Nyberg (Alfred Genrihovitč Nyberg, A. G. Nyberg; 1846–1909) oli suomalainen insinööri, arvoltaan salaneuvos. Hänen vanhempansa olivat kamarineuvos Claes Henrik Nyberg ja Ottiliana Anna von Fieandt. Hän oli vuodesta 1886 Pietarissa Aleksanteri I:n kulkulaitosinsinööriopistossa satamarakennusopin professori ja sitten 1896–1903 tie- ja vesirakennusten ylihallituksen päällikkö. Hän julkaisi venäjänkielisen teoksen satamarakennuksista.
Julkaisuja

Lekcìi
Portovya naberežnya na ilistyh i plyvučih gruntah. Cast' 1, (Naberežnya inostrannyh portov) 1893.
Portovye tavarnye sklady 1884
Žvedskìe porty : iz otčeta o zagraničnoj poězdkě v 1875 godu, 1876
Turi Widerøe

| Turi Widerøe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1937 (ikä 86) Oslo, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Ammatti:  lentäjä, toimittaja, graafinen suunnittelija
Vanhemmat:  Viggo Widerøe Solveig Agnes Schrøder
Puoliso:  Karl Erik Harr (1972–1975)
Lapset:  2
Muut tiedot
Aktiivisena:  1965–1978
Turi Widerøe (s. 23. marraskuuta 1937 Oslo, Norja) on norjalainen entinen liikennelentäjä, toimittaja ja graafinen suunnittelija, josta tuli vuonna 1968 Scandinavian Airlinesin palveluksessa ensimmäinen naispuolinen liikennelentäjä länsimaissa. Lentäjän uransa jälkeen hän työskenteli Norsk Rikskringkastingin ohjelmasihteerinä ja juontajana.
Varhaiset vuodet

Turi Widerøe syntyi 23. marraskuuta 1937 Oslossa. Hänen isänsä oli Widerøes Flyveselskap -lentoyhtiön perustaja Viggo Widerøe ja äitinsä Solveig Agnes Schrøder. Hän opiskeli Statens Håndverks- og Kunstindustriskole -opistossa nelivuotisen kirjansuunnittelututkinnon ja valmistui vuonna 1958. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen kaksi vuotta graafisena suunnittelijana Grøndahl & Søn -kirjapainossa. Vuonna 1958 hän voitti Foreningen for norsk bokkunst -yhdistyksen kilpailun työllään Solveig Christovin kirjan Valgets brodd parissa. Vuosina 1960–1964 hän työskenteli Norjan arkkitehtiliiton aikakauslehtien Byggekunst ja Arkitektur toimitussihteerinä.
Ilmailu-ura

Widerøe hankki vuonna 1962 yksityislentäjän lupakirjan vuonna 1962 ja sen jälkeen purjelentolupakirjan. Ansaitakseen tarpeeksi rahaa lennonopetusta varten hän aloitti työt Sydvaranger-kaivosyhtiön johtajan assistenttina. Hän sai liikennelentäjän lupakirjan vuonna 1965 ja aloitti työt isänsä lentoyhtiössä postinhoitajana ja vesitasojen lentäjänä huolimatta siitä, että hänen isänsä oli alun perin vastustanut hänen uravalintaansa. Hän lensi kesäkaudet malminetsintä-, ambulanssi- ja vesitasolentoja ja kävi talvisin lisäkoulutuksia.
Keväällä 1968 Widerøe ylennettiin kapteeniksi, ja hän alkoi lentää Noorduyn Norseman ja DHC-3 Otter -vesitasoilla Trondheimin ja Tromssan välillä. Kesällä hän lensi myös reittilentoja Helgelandin alueella DHC-6 Twin Otterin perämiehenä. Kesäkuussa 1968 hän läpäisi Scandinavian Airlinesin (SAS) pääsykokeet ja aloitti yhtiön lentäjäkoulutuksen syksyllä. Häntä ennen naisia oli ollut lentäjinä Neuvostoliitossa ja Bulgariassa, mutta hänestä tuli länsimaiden ensimmäinen suuren kansallisen lentoyhtiön palkkaama naispuolinen liikennelentäjä aikana, jolloin ajatusta naisesta liikennelentäjänä pidettiin lähestulkoon mahdottomana.
Widerøe valmistui koulutuksesta vuonna 1969 kurssinsa kolmanneksi parhaana ja aloitti Convair Metropolitan -koneiden lentäjänä SAS:n Euroopan reiteillä. Nuoren, kauniin naislentäjän SAS:lle tuoma julkisuusarvo oli valtava, ja hänet lähetettiinkin helmikuussa 1970 Pohjois-Amerikan kiertueelle SAS:n edustajana. Hän osallistui muun muassa NBC:n The Today Show’hun sekä CBS:n To Tell the Truth -paneeliohjelmaan, ja lisäksi häntä haastattelivat esimerkiksi ABC News, The New York Times ja United Press International. SAS:n edustaja kuvaili Widerøen olleen viikon ajan New Yorkin kuuluisin nainen. Widerøe sai muutenkin koko uransa ajan runsaasti huomiota sukupuolensa vuoksi. Ajalle tyypillisesti hänestä tehdyissä uutisissa, haastatteluissa ja artikkeleissa korostettiin usein hänen fyysisiä ominaisuuksiaan ja naimattomuuttaan ja esimerkiksi kyseltiin, eikö lentäminen pelottanut häntä.
Widerøe meni vuonna 1972 naimisiin kuvataiteilija Karl Erik Harrin kanssa. Huolimatta perheen perustamisesta ja kahden lapsen saamisesta hän jatkoi lentäjänä ja eteni ensin Caravelle- ja sitten vuonna 1975 Douglas DC-9 -suihkukoneiden lentäjäksi. Hänen ja Harrin liitto päättyi kuitenkin eroon vuonna 1975, ja lopulta lentämisen ja kahden lapsen yksinhuoltajuuden yhdistämisestä tuli liian vaikeaa. Widerøe lopetti lentämisen oltuaan kymmenen vuotta SAS:n palveluksessa.
Myöhemmät vuodet

Ilmailu-uransa jälkeen Widerøe aloitti vuonna 1979 Norjan yleisradioyhtiö Norsk Rikskringkastingilla (NRK) ohjelmasihteerinä ja juontajana. Hän oli mukana luomassa Norjan ensimmäistä kuluttajille suunnattua makasiiniohjelmaa Forbrukermagasinet ja toimi sen juontajana. Kahden vuoden ajan hän oli mukana Erik Byen lauantaiohjelmien toimituksessa. Hän lopetti työt NRK:lla vuonna 1986 ja työskenteli sen jälkeen kahden vuoden ajan kustannustoimittajana Gyldendal Norsk Forlag -kustannusyhtiöllä. Seuraavat kaksi vuotta hän toimi konsulttina useissa eri yhtiöissä. Vuoden 1990 jälkeen Widerøe työskenteli Norsk Aero Klubbin rekrytointikomiteassa tavoitteenaan saada enemmän norjalaisia naisia lentäjiksi. Vuodesta 1998 hän työskenteli Oslo Nye Teaterin tiedotuspäällikkönä ja vuodesta 2000 samassa tehtävässä Norjan kansallisteatterissa.
Vuodesta 1984 Widerøe opiskeli töiden ohella historiaa. Hän valmistui kandidaatiksi Oslon yliopistosta vuonna 1998 ja maisteriksi Tromssan yliopistosta 2006. Hänen maisterintutkielmansa aihe oli Etelämantereen tutkiminen ja kartoittaminen lentäen vuosina 1929–1939.
Huomionosoitukset ja merkitys

Widerøelle myönnettiin vuonna 1969 vuoden naislentäjän Harmon Trophy -palkinto ja vuonna 1970 naislentäjien Ninety-Nines-järjestön Amelia Earhart -mitali. Hänen Widerøen univormunsa on näytteillä Norjan ilmailumuseossa Bodøssä ja SAS:n univormunsa National Air and Space Museum -ilmailumuseossa Washington DC:ssä.
Huolimatta Widerøen saamasta julkisuudesta hänen vaikutuksensa naisten yleistymiseen lentäjinä oli ainakin Norjassa pienehkö. Norjalaisten lentoyhtiöiden edustajat kertoivat 1970-luvulla lehdistölle valitsevansa kahdesta muutoin tasapuolisesta hakijasta ennemmin miehen kuin naisen. Maan seuraava naispuolinen liikennelentäjä aloittikin työnsä vasta lähes 20 vuotta Widerøen jälkeen. Vielä vuonna 2007 norjalaisten lentoyhtiöiden noin 1 400 lentäjästä vain 41 oli naisia.
Valkovatukka

| Valkovatukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Vatukat Rubus
Laji::  parviflorus
Kaksiosainen nimi
 Rubus parviflorus  Nutt. 
Katso myös
   Valkovatukka Wikispeciesissä   Valkovatukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkovatukka (Rubus parviflorus) on vatukoiden (Rubus) laji. Sitä esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikan Alaskassa, Ontariossa ja Minnesotassa sekä etelässä Pohjois-Meksikon alueella. Valkovatukkaa kasvaa pohjoisesta merenpinnan tasalta 2500 metrin korkeuteen etelässä.
Valkovatukka on tuuhea pensas, joka kasvaa noin 2,5 metriä korkeaksi. Sen varret ovat paksuudeltaan 3–15 millimetriä. Usein se kasvaa suurina rypäinä, jotka leviävät maanalaisena juurakkona. Poiketen muista sukunsa lajeista valkovatukassa ei ole piikkejä. Lehdet ovat kouramaiset (sormihalkoiset), viisilohkoiset ja halkaisijaltaan 5–20 senttimetriä. Ne ovat pehmeät ja nukkaiset rakenteeltaan. Kukat ovat läpimitaltaan 2–6 senttimetriä. Yhdessä kukassa on viisi valkoista terälehteä ja lukuisia keltaisia heteitä. Se tuottaa kirpeän, syötäväksi sopivan 10–15 millimetriä halkaisijaltaan olevan hedelmän, joka kypsyy kirkkaanpunaiseksi keskikesästä loppukesään. Kuten muutkaan vadelmat, se ei ole oikea hedelmä. Sen sijaan se on kimppu siemeniä sisältäviä, pieniä luumarjahedelmiä ytimen ympärillä. Kun hedelmän ottaa kerättäessä varovasti irti ytimestä, jää jäljelle sormustinta muistuttava hedelmä. Siitä tulee kasvin englanninkielinen nimi, joka tarkoittaa "sormustinmarjaa" (engl. thimbleberry).
Käyttö

Valkovatukan hedelmät ovat suurempia, litteämpiä ja pehmeämpiä kuin vadelman. Niissä on paljon pieniä siemeniä. Koska hedelmä on pehmeä, sitä ei voi kunnolla pakata eikä kuljettaa, ja siksi valkovatukkaa harvoin viljellään kaupalliseen tarkoitukseen. Luonnonvaraisista valkovatukoista tehdään erinomaista hilloa, jota myydään paikallisena herkkuna sen esiintymisalueella, erityisesti Keweenavin niemimaalla Ylä-Michiganissa. Hillo tehdään sekoittamalla yhtä paljon marjoja ja sokeria. Hilloa kiehautetaan kaksi minuuttia ennen kuin ne purkitetaan.
Valkovatukan taimet leviävät parhaiten istuttamalla lepotilassa oleva osa juurakkoa, sen siemeniä tai varren palasia.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Valkovatukka (Rubus parviflorus)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Valkovatukka (Rubus parviflorus)
United States Department of Agriculture (USDA): Rubus parviflorus (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rubus parviflorus (thimbleberry) (englanniksi)
Ulm

| Ulm |
| --- | --- |

 vaakuna
 Ulm
 Koordinaatit: 48°24′N, 09°59′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Tübingen
Piirikunta:  Kaupunkipiiri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Gunter Czisch (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  119,0 km²
Korkeus:  459–646 m
Väkiluku (31.12.2022):  129 158
 – Väestötiheys:  1 085 as./km²
 
 www.ulm.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tonava, taustalla Ulmer Münster
Ulm on Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka on parhaiten tunnettu siitä, että sen tuomiokirkon torni on maailman korkein (161,53 m) kirkon torni. Kaupunki sijaitsee Saksan eteläosassa parin tunnin matkan päässä Münchenistä. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa oli noin 129 200 asukasta, joista noin 30 400 oli ulkomaalaisia. Sen lisäksi noin 50 000 ihmistä matkustaa kaupunkiin töihin päivittäin.
Virallisesti Ulm sijaitsee Tonavan pohjoisrannalla ja eteläpuolella Tonavaa sijaitsee Neu-Ulm-niminen kaupunki, joka kuuluu Baijerin osavaltioon. Molemmilla kaupungeilla on oma hallintonsa, mutta kaupunkien välillä on paljon yhteistoimintaa. Niinpä osavaltion ja kaupunkien rajaa ei helposti huomaa. Ulm julistettiin kaupungiksi vuonna 1164. Kaupunki sijaitsee Tonavan alkulähteillä. Kaupunki on myös kuuluisan fyysikon Albert Einsteinin syntymäpaikka.
Ulm muodostaa oman kaupunkipiirinsä (Stadtkreis), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Vuosina 1953–1968 kaupungissa toimi Bauhausin perinteitä jatkanut Ulmin muotoilukoulu.
Maantiede

Ulm sijaitsee kohdassa, jossa Blau- ja Iller-joet yhtyvät Tonavaan 479 metrin korkeudella merenpinnasta. Suurin osa kaupungista, mukaan lukien vanhakaupunki, sijaitsee Tonavan vasemmalla rannalla. Vain Wiblingenin, Gögglingenin, Donaustettenin ja Unterweilerin kaupunginosat sijaitsevat oikealla rannalla. Vastapäätä vanhaakaupunkia joen toisella rannalla Baijerin osavaltiossa sijaitsee Neu-Ulmin ”kaksoskaupunki”. Se on Ulmia pienempi (60 000 as.) ja oli vuoteen 1810 saakka osa Ulmia. Lukuun ottamatta Tonavaa etelässä, kaupunki on metsien ja yli 620 metrin korkeuteen kohoavien kukkuloiden ympäröimä. Jotkut kukkuloista ovat osa Schwäbische Alb -ylätasankoa. Tonavan eteläpuolella tasangot ja kukkulat päättyvät lopulta Alppien pohjoiseen reunaan, joka on noin 100 kilometrin päässä Ulmista ja näkyvissä kaupungista selkeinä päivinä.
Kaupunki on jaettu 18 kaupunginosaan (Stadtteile): Ulm-Mitte, Böfingen, Donaustetten, Donautal, Eggingen, Einsingen, Ermingen, Eselsberg, Gögglingen, Grimmelfingen, Jungingen, Lehr, Mähringen, Oststadt, Söflingen (mit Harthausen), Unterweiler, Weststadt ja Wiblingen.
Ulmissa syntyneitä ihmisiä

Albert Einstein, fyysikko
Dieter Hoeneß, jalkapalloilija
Uli Hoeneß, jalkapalloilija
Otl Aicher, graafinen suunnittelija ja typografi
Ulmissa kuolleita ihmisiä

Erwin Rommel, saksalainen sotamarsalkka
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi, englanniksi)
Alb-Donau-Kreis
Baden-Baden
Biberach
Bodenseekreis
Breisgau-Hochschwarzwald
Böblingenin piirikunta
Calw
Emmendingen
Enzkreis
Esslingen
Freiburg
Freudenstadt
Göppingen
Heidelberg
Heidenheim
Heilbronnin piirikunta
Heilbronnin kaupunki
Hohenlohekreis
Karlsruhen piirikunta
Karlsruhen kaupunki
Konstanz
Lörrach
Ludwigsburg
Main-Tauber-Kreis
Mannheim
Neckar-Odenwald-Kreis
Ortenaukreis
Ostalbkreis
Pforzheim
Rastatt
Ravensburg
Rems-Murr-Kreis
Reutlingen
Rhein-Neckar-Kreis
Rottweil
Schwarzwald-Baar-Kreis
Schwäbisch Hall
Sigmaringen
Stuttgart
Tübingen
Tuttlingen
Ulm
Waldshut
Zollernalbkreis
Antisa Khvitšava

Antisa Khvitšava (georg. ანტისა ხვიჩავა, väitetysti 8. heinäkuuta 1880 – 4. lokakuuta 2012 Sachino, Georgia) oli georgialainen nainen, jonka väitettiin olleen maailman vanhin elossa ollut ihminen. Georgian viranomaiset yrittivät saada todistetuksi Guinnessin ennätysten kirjalle hänen olleen 130-vuotias.
UCI World Tour 2023

UCI World Tour 2023 oli kolmastoista kausi, jolloin maantiepyöräilyn miesten korkeimman kategorian kilpailut kuuluivat UCI World Tour -sarjaan. Sarja muodostui 20 yhden päivän kilpailusta ja 15 etappikilpailusta. Kausi alkoi Tour Down Underilla tammikuun puolivälin jälkeen ja päättyi Tour of Guangxi -kilpailuun lokakuussa.
WorldTeam -joukkueet 2023

Seuraavat tallit kuuluivat UCI World Tour -tasolle 2023:
Turkin hyökkäys Syyrian Afriniin 2018

Syyrian kartta valkoisella; Aleppon maakunta punaisella. Suurennetussa kuvassa Aleppon piirikunnat. Hyökkäys keskittyy Afrinin eli Ifrinin piirikuntaan ja sen keskukseen Afriniin. Turkki sijaitsee Syyrian pohjoispuolella.
Pohjoisinta Syyriaa hallitsevat tahot (21. tammikuuta 2018)  Pohjois-Syyrian tasavallan (SDF) eli Syyrian Kurdistanin/ Rojavan hallussa  Turkin ja  Turkin tukemien Vapaan Syyrian armeijan osien (TSFA) hallussa  Syyrian keskushallinnon eli Syyrian arabitasavallan (SAA) hallussa  Hay'at Tahrir al-Shamin hallussa  Syyrian opposition (Vapaan Syyrian armeijan (FSA), Islamin armeijan ja Ahrar al-Shamin) hallussa
Turkki aloitti hyökkäyksen Aleppon maakuntaan Syyriaan 20. tammikuuta 2018. Turkki ja sen tukemat syyrialaisen Vapaan Syyrian armeijan osat (TSFA) hyökkäsivät Syyriassa sijaitsevaan itsehallintoalue Pohjois-Syyrian tasavaltaan eli Syyrian Kurdistaniin eli Rojavaan: Afrinin piirikuntaan, kuten Afriniin, sekä Azazin piirikunnassa sijaitsevaan Tell Rifaatin piiriin. He taistelivat itsehallintoaluetta puolustavaa Kansan suojeluyksiköt -armeijaa vastaan.
Kansan suojeluyksiköt on osa ISIS-järjestöä vastaan taistelevaa kurdien ja arabien liittouma Syyrian demokraattisia voimia (SDF). Turkki pitää niitä samana asiana.
Tausta

Turkin alueella asuvat kurdit perustivat vuonna 1978 marxilais-leniniläisen itsenäistä valtiota Kurdistania (sittemmin itsehallintoa) tavoittelevan Kurdistanin työväenpuolueen (PKK). Turkin hallitus taisteli Kurdistanin työväenpuoluetta vastaan aseellisesti vuosina 1984–1999. Vuonna 1999 Turkki vangitsi puolueen puheenjohtajan Abdullah Öcalanin, ja puolue julisti yksipuolisen tulitauon.
Turkki ja Kurdistanin työväenpuolue taistelivat keskenään aseellisesti 2004–2013. Syyriassa alkoi sisäinen sota vuonna 2011, kun ihmiset alkoivat vastustaa aseellisesti epäkansanvaltaista vuosikymmeniä virassa toiminutta presidenttiä Bašar al-Assadia. Vuonna 2012 kurdit perustivat myös Syyrian alueella aseistetut Ihmisten suojeluyksiköt (YPG).
Turkin hallitus ja Kurdistanin työväenpuolue tekivät aselevon keväällä 2013 ja työväenpuolue lopetti sissisodan Turkissa. Vuonna 2014 Kurdistanin työväenpuolue alkoi taistella laajamittaisesti Islamilaista valtiota vastaan Irakissa ja Syyriassa.
15. heinäkuuta 2016 osa Turkin sotilaista teki Turkissa laittoman vallankumousyrityksen, jonka aikana tapettiin noin 260 ihmistä. Kaappaus kukistettiin ja se raivostutti ja/tai pelästytti Turkin hallituksen niin, että se ryhtyi rikkomaan huomattavasti entistä enemmän ihmisoikeuksia Turkissa syrjäyttämällä hallituksen kanssa mahdollisesti eri mieltä olevat ihmiset. Toisinajattelijoiksi epäiltyjä, kuten sananvapauttaan käyttäneitä toimittajia ja poliitikkoja, on laittomasti erotettu tai pidätetty (100 000 ihmistä) ja tuomittu vankilaan.
24. elokuuta Turkki hyökkäsi maavoimiensa avulla Syyriaan, Aleppon maakuntaan kohti Jarabulusia. Turkin hallitus kertoi tavoitteekseen vallata Jarabulus Islamilaiselta valtiolta sekä lopettaa kurditaistelijoiden tekemät rajaselkkaukset. Turkki sanoi hyökkäystensä kohteena olevan Islamilaisen valtion ja Ihmisten suojeluyksiköt, joita se pitää "terrorismia" ajavina järjestöinä.
9. toukokuuta 2017 Turkin tavoin samaan sotilasliitto Natoon kuuluva Yhdysvallat ilmoitti myyvänsä Ihmisten suojeluyksiköille raskaita aseita Islamilaista valtiota ja Syyrian keskushallitusta vastaan. Turkin hallitus sanoi, että päätös myydä aseita "terroristijärjestölle" on uhka Turkille. Kurdit valtasivat Islamilaiselta valtiolta laajoja alueita Pohjois-Syyriassa. Yhdysvallat ilmoitti marraskuussa 2017 lopettavansa asekuljetukset Ihmisten suojeluyksiköille.
Tausta > Turkin hallituksen perustelut hyökkäykselle

Turkki perusteli hyökkäystä sillä, että Pohjois-Syyrian tasavalta ja siellä toimiva kurdien armeija Ihmisten suojeluyksiköt (YPG) uhkaavat Turkin turvallisuutta. Turkin mukaan Ihmisten suojeluyksiköt on "terrorismia" ajava järjestö, joka on turkkilaisen kurdien itsehallintoa ajavan Kurdistanin työväenpuolueen jatke. Turkki määrittelee Kurdistanin työväenpuolueen lain vastaiseksi "terrorismia" ajavaksi järjestöksi.
Turkin pääministeri Binali Yıldırımin mukaan hyökkäyksen tarkoitus on lopettaa sota Syyriassa. Hänen mukaansa tarkoitus on poistaa "terroristien" vyöhyke Turkin rajojen läheltä sekä "vapauttaa arabit ja meidän kurdilaiset ja turkmeenilaiset veljemme, jotka ovat vaikeroineet sorron alla". Turkin hallitus on aiemmin sanonut, että Ihmisten suojeluyksiköt pakkosiirtäneet Syyrian arabeja kodeistaan luodessaan kurdilaista piirikuntaa Turkin rajalle.
Sotaa vastustavien ihmisoikeudet Turkissa

Turkin hallitus ei ole sallinut yhtään arvostelua hyökkäystään kohtaan. Turkin hallinto oli 9. helmikuuta pidättänyt 600 hyökkäystä vastustavaa ihmistä ja antanut pidätysmääräyksen 17 ihmisestä. Pidätettäväksi määrättyjen joukossa on kurdimyönteisen oppositiopuolueen Kansojen demokraattisen puolueen (HDP) johtaja Serpil Kemalbay. Heitä syytetään "mielenosoitusten ja yhteenottojen" suunnittelusta sodan vastustuksen varjolla.
Suomen kytkökset hyökkäykseen > Suomen hallituksen kanta

Suomen hallitus tai Suomen pääministeri Juha Sipilä (kesk) eivät ole kommentoineet tai tuominneet Turkin hyökkäystä. Presidentti Sauli Niinistö (kok) ei ole ilmaissut kantaansa hyökkäykseen. Hänen mukaansa Suomi toimii yhteistyössä EU-kumppaneidensa kanssa ja noudattaa Euroopan unionin linjaa. Suomen ulkoministeri Timo Soini (sin) ei ole tuominnut hyökkäystä. Hänen mukaansa Turkin toimet "ovat asia, joka tulee hiertämään Naton sisällä", eikä siinä ole mitään uutta, mutta "aika hankalalta tämä maailman tilanne nyt näyttää". Hänen mukaansa kurdien kohtalo on surkea, ja he taitavat olla "isoin kansa ilman valtiota levittäytyneenä useamman maan alueelle".