stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bromi

Bromi on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Br (kreik. βρωμος, brómos, löyhkä; lat. bromum), järjestysluku 35 ja CAS-numero 7726-95-6. Bromi on halogeeni. Huoneenlämmössä bromi on tummanruskea raskas neste, josta lähtee ruskeanpunaisia, limakalvoja voimakkaasti ärsyttäviä ja syövyttäviä höyryjä. Se on myös nesteenä iholle haitallinen.
Bromia ei ole luonnossa vapaana alkuaineena, vaan ainoastaan yhdisteinä.lähde? Sitä on merivedessä ja maakerrostumissa suoloina, bromideina. Erityisen paljon bromideja on Israelin ja Jordanian rajalla Kuolleessameressä, viisi grammaa litrassa. Vapaata bromia voidaan eristää meriveden bromideista kloorin avulla. Israel on maailman suurimpia bromin tuottajia Yhdysvaltojen ohella.
Bromi reagoi miltei kaikkien alkuaineiden ja useimpien orgaanisten yhdisteiden, kuten amiinien, alkeenien, fenolien, aromaattisten vetykarbonaattien, ketonien ja happojen kanssa.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Bromi on tiheää, tummanpunaista nestettä huoneenlämmössä.
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet

Bromi liukenee hyvin veteen. Se muodostaa veden kanssa hydraattikiteen likimain stoikiometrialla Br2·7,9H2O.
Ominaisuudet > Isotoopit

Luonnon bromi on seos kahdesta isotoopista: 79Br ja 81Br. Näistä hieman yleisempi on 79Br 50,54 % osuudelle ja 81Br isotooppia on luonnon bromissa 49,46 %.
Bromille tunnetaan ainakin 23 keinotekoista radioisotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 67–98. Niistä pitkäikäisin on vuonna 1948 löydetty 77Br, jonka puoliintumisaika on 57,04 tuntia. Pysyvää isotooppia 79Br keveämmät bromin isotoopit hajoavat yleensä β+-hajoamisella seleenin isotoopeiksi. Isotooppia 81Br raskaammat useimmiten muuttuvat β--hajoamisella kryptonin isotoopeiksi. Vuonna 1937 löydetty 80Br voi hajota näillä molemmilla tavoilla (β− 91,7 %, β+ 8,3 %). Alkuaineella on lisäksi ainakin 16 ydinisomeeria.
Esiintyminen ja eristys

Bromi esiintyy luonnossa alkali- ja maa-alkalimetallien kanssa suoloina ja yhdessä kloorin kanssa. Bromia voidaan eristää muun muassa merivedestä.
Käyttö

Bromia käytetään pääsiassa väriaine-, lääke- ja valokuvausteollisuudessa. Bromideilla ja eräillä muilla bromiyhdisteillä on rauhoittava ja narkoottinen vaikutus. Näistä esimerkkejä bromatsepaami, bromisovaali, fenatsepaami, halotaani ja brallobarbitaali.
Merkittävä bromin käyttökohde ovat palonestoaineet, joita käytetään televisioissa, tietokoneissa, jopa vaatteissa. Bromia on löydetty äidinmaidostakin, eikä sen vaikutusta elimistöön tunneta vielä. Aiemmin bromia käytettiin dibromietaanin valmistukseen. Dibromietaani oli bensiinin lisäaine, joka bensiinin palaessa reagoi toisen lisäaineen, tetraetyylilyijyn kanssa siten, että lyijy haihtui bromidina pakokaasuissa. Lyijytön polttoaine on vähentänyt bromin käyttöä merkittävästi.
Monet bromiyhdisteet tuhoavat Maan otsonikerrosta, ja siksi bromin käyttöä pyritäänkin sopimuksin vähentämään. Hyönteismyrkkynä lämpimissä maissa käytetty metyylibromidi tuhoaa sekin ilmakehää. Sitä käytetään desinfiointiaineena ja myös muihin tarkoituksiin, joihin ei vielä ole keksitty korvaavaa ainetta.
Väriaineena

Raamatussa Hesekielin kirjassa mainitaan Kyproksen purppura. Sitä saatiin Välimeressä elävästä Murex brandaris -purppurakotilosta. Kotilo sisältää runsaasti bromia.
Purppura on ollut aikoinaan hyvin arvokas väriaine, ja sillä värjättyjä kankaita käyttivät vain hallitsijat, kuten Rooman keisarit ja senaattorit, ja edelleen katolisen kirkon kardinaalien asut ovat purppuranpunaisia, tosin värjätty synteettisellä väriaineella. Synteettisen vastineen sille keksi William Perkin 1856.
Vapaana alkuaineena bromin eristi ensimmäisenä Antoine-Jérôme Balard vuonna 1826.
Merkittäviä esiintymisalueita

Israel
Yhdysvallat
Kuvia

Bromi-alkuaine, puhtaus 99,8 %, määrä noin 2 g, sinetöitynä boorisilikaattilasiampulliin. Ampulli on sinetöity akryyliseen kuutioon, jonka särmän pituus on 5 cm.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bromin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Bromi (Arkistoitu – Internet Archive)
Coloria.net: Alkuaine, bromi
Luettelo bromin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Periodictable: Technical data for Bromine (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Bromine (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Bromine (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Bromine (Br) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Bromine (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Bromine (englanniksi)
Henry le Despenser

Henry le Despenseriä esittävä veistos 1300-luvulta.
Henry le Despenser (k. 1406) oli englantilainen aatelismies ja Norwichin piispa, joka sai mainetta ”taistelevana piispana” vuoden 1381 talonpoikaiskapinan kukistamisen yhteydessä.
Henry le Despenser oli Edward le Despenserin nuorin poika. Hän syntyi samana vuonna kun hänen isänsä kuoli Vannesin piirityksessä.
Kun Urbanus VI valittiin paaviksi vuonna 1378, Avignonissa valittiin vastapaaviksi Genevan Robert, joka otti nimekseen Klemens VII. Paavi Urbanus valitsi Henryn johtamaan ristiretkeä Klemensin seuraajia vastaan Flanderissa.
Despenser vihittiin Norwichin piispaksi Roomassa 20. tai 21. huhtikuuta 1370. Hän toimi aktiivisesti John Wycliffen seuraajia vastaan. Kronikoitsija Thomas Walsingham ylisti hänen työtään harhaoppia vastaan. Ketään ei kuitenkaan tästä syystä teloitettu hänen ollessaan piispana. Hän kuoli 23. elokuuta 1406 ja hänet on haudattu Norwichin tuomiokirkkoon.
Henryn vakio

Henryn vakio eli Henryn lain vakio kH on vakio, joka kuvaa liuokseen liuenneen aineen (tyypillisimmin kaasun) osapaineen riippuvuutta kaasun mooliosuudesta liuottimessa. Henryn vakio esiintyy Henryn laissa, jota voidaan käyttää määrittämään kaasun liukoisuutta liuokseen, mitä pienempi Henryn vakion arvo on, sitä suurempi on liukoisuus liuottimeen. Henryn vakion yksikkönä käytetään usein joko torria tai baaria.
Henryn vakio riippuu sekä liukenevasta aineesta että liuottimesta. Vakio voidaan määrittää kokeellisesti mittaamalla liuenneen aineen osapainetta liuoksista, joissa liuenneen aineen pitoisuus on tunnettu. Tämän lisäksi vakio riippuu lämpötilasta. Henryn vakion riippuvuus lämpötilasta aineelle i voidaan esittää niin kutsutulla Krichevsky-Kasarnovsky-yhtälöllä:
missä  h_{i} on ideaalisen kaasun i entalpia normaalitilassa,  h_{\text{i}}^{\infty } on saman kaasun entalpia äärimmäisen laimeassa liuoksessa,  T on lämpötila,  R on kaasuvakio ja  V_{\text{i}}^{\infty } on kaasun i moolitilavuus äärimmäisen laimeassa liuoksessa.
Eräiden kaasujen Henryn vakioita vesiliuoksessa 25 °C:n lämpötilassa.
| Kaasu | kH (torr) | kH (bar) |
| --- | --- | --- |
| O2 | 3,27·107 | 4,95·104 |
| N2 | 6,8·107 | 9,04·104 |
| CO | 4,4·106 | 5,83·103 |
| CO2 | 1,24·106 | 1,65·103 |
| He | 1,12·108 | 1,49·104 |
| CH4 | 3,07·107 | 4,08·106 |
Hentilän talomuseo

| Hollolan talomuseoalue |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotiseutumuseo, ulkomuseo 
Osoite:  Rälssintie 6, 16710 Hollola  
Sijainti:  Hollola 
Koordinaatit:  61°03′11″N, 25°25′37″E
 fiHollolan talomuseoalue 
  
Hentilän talomuseo on toinen osa Hollolan kotiseutumuseota Hollolan kirkonkylässä.  Se on Hollolan kirkon lähellä sijaitseva talomuseo. Nimensä se on saanut Asikkalasta Iso-Äiniön kylästä tuodusta Hentilän talosta. Hentilän talomuseon alueella on monia muitakin rakennuksia, muun muassa Jalkarannasta siirretty Köllin talo, aittoja ja sepän paja.
| Kohde | vuosi | hankittu |
| --- | --- | --- |
| Hentilän talo (1) | 1837–1844 | 1968 Asikkalan Iso-Äiniöstä museo 1971– |
| Idan aitta (2) | 1830-luku |  |
| Seppälän aitta (3) | 1782 |  |
| Hakosillan aitta (4) | 1751 |  |
| Mömmölän paja (5) | 1880-luku |  |
| Halkaron torppa (6) | 1900-luvun alusta |  |
| Peltolan riihi (7) | 1800-luvulta |  |
| Mallassauna (8) | 1800-luvulta |  |
| Tankkalan tallit (9) | 1854 |  |
| ajokaluvaja (10) | 1806 |  |
| Tankkalan aitat (11) | 1850-luvulta |  |
| Ylä-Köllin talo (12) | 1863 |  |
| Näsäkkälän aitat (13) | 1800-luvun alusta |  |
| Sunellin ometta (navetta) (14) | 1917 |  |
Hempelin–Oppenheimin malli

Hempelin–Oppenheimin malli, peittävän lain malli eli deduktiivis-nomologinen malli eli selittämisen subsumptioteoria
(engl. covering law model, Deductive-nomological model, the subsumption theory, Hempel's model, the Hempel-Oppenheim model, and the Popper-Hempel model of explanation) on tieteellisen selittämisen tapa, joka vastaa kysymykseen: "Miksi jokin ilmiö E tapahtui?" Mallissa selitettävä ilmiö X seuraa loogisesti yhtäältä yleisistä laeista ja tilannetta riittävästi kuvaavista alkuehdoista. Tämän vuoksi peittävän lain soveltaminen ilmiön X selittämiseksi vaatii alkuehdot ja ainakin yhden yleisen lain. Selittävän osan ja selitettävän osan suhde voi olla myös induktiivinen (loogisesti epäpätevä), ja universaalin lain asemesta selittävä osa voi sisältää myös probabilistisia tai tilastollisia lakeja; tällöin "Miksi välttämättä  P?" voidaan lieventää muotoon "Miksi mahdollisesti P?"
Mallia ovat kehittäneet tieteenfilosofit Carl Hempel, Paul Oppenheim ja Karl Popper.
Muotoilu

Mallissa tieteellinen selittäminen muotoillaan seuraavien termien avulla:
P (Explanandum, selitettävä) – asetelma kuvailee selitettävän ilmiön ja sisältää kyseisen ilmiön luonteen.
S (Explanans, selittävä) – asetelma selittää P:n tavoilla joista ainakin yksi on spesifinen ja lainomainen asetelma (esimerkiksi "kaikki X:t ovat Y")
Hempelin alkuperäisen version vaatimukset deduktiivis-nomologiselle selitykselle olivat seuraavat:
Selityksen tulee olla muodoltaan deduktiivinen argumentti.
Selittävän tulee sisältää ainakin yksi yleinen laki, jota myös tarvitaan deduktiossa.
Selittävän tulee olla empiirisesti testattavissa.
Selittävän lauseiden tulee olla tosia.
Lopullinen päätelmä tehdään etsimällä suhde selittävän S:n ja selitettävän P:n välillä; käytännössä tämä tarkoittaa sitä, kuinka laajasti ja kuinka tarkasti ilmiö P on deduktiivisesti johdettavissa S:stä eli kuinka paljon S selittää P:tä siten, että se samalla rajaa ulkopuolelleen mahdollisimman paljon sellaista, mikä ei ole P.
Aiheesta muualla

Mayes, G. Randolph: Theories of Explanation The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Woodward, James: Scientific Explanation The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Kenneth Henry

| Kenneth Henry> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kenneth Charles Henry
Syntynyt: 7. tammikuuta 1929 Chicago, Illinois
Kuollut: 1. maaliskuuta 2009 (80 vuotta) Lake Bluff, Illinois
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Uran tiedot
Lempinimi:  Ken
Laji:  pikaluistelu
Seura:  Northwest Chicago Speedskating Club, Chicago
Saavutukset
Ennätykset:  500 m: 42,1 (1949) 1 500 m: 2.21,9 (1949) 5 000 m: 8.38,0 (1950) 10 000 m: 17.48,1 (1949)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten pikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten pikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten pikaluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten pikaluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oslo 1952 | 500 metriä |  |
Kenneth Charles ”Ken” Henry (7. tammikuuta 1929 Chicago, Illinois – 1. maaliskuuta 2009 Lake Bluff, Illinois) oli yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja.
Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 Henry sijoittui 500 metrillä viidenneksi, 1 500 metrillä 22:nneksi ja 5 000 metrillä 18:nneksi. Neljä vuotta myöhemmin Oslon olympialaisissa 1952 hän voitti 500 metrillä kultaa ajalla 43,2 voittaen maanmiehensä Donald McDermottin 0,7 sekunnilla. Oslossa hän sijoittui 1 500 metrillä 17:nneksi ja 5 000 metrillä 29:nneksi. Cortina d’Ampezzon olympialaisissa 1956 Henry sijoittui 500 metrillä 17:nneksi. Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 Henry sytytti avajaisissa olympiatulen.
Pikaluistelun MM-kilpailuissa Henry oli vuosina 1949 ja 1952 nopein 500 metrillä ja sijoittui yhteispisteissä neljänneksi.
Hentoukonsieni

| Hentoukonsieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Pikku-ukonsienet Lepiota
Laji::  pseudohelveola
Kaksiosainen nimi
 Lepiota pseudohelveola  Kühner 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hentoukonsieni (Lepiota pseudohelveola) on harmaanruskea tai likaisenruskea pikku-ukonsienilaji. Sen jalka on vaaleanruskea ja siinä on rengas. Heltat ovat valkoiset. Hentoukonsieni ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehtimetsissä. Ei ole varmaa esiintyykö sitä Suomessa.
Hemeroskopeion

| Hemeroskopeion> Ἡμεροσκοπεῖον.Sijainti |
| --- | --- |
 Hemeroskopeion
Koordinaatit:  38°50′34″N, 0°6′27″E
Valtio:  Espanja
Paikkakunta:  Denia, Alicante, Valencia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Iberia Hispania Tarraconensis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hemeroskopeion (m.kreik. Ἡμεροσκοπεῖον, Hēmeroskopeion, lat. Hemeroscopium) eli Dianion (m.kreik. Διάνιον, lat. Dianium) oli antiikin aikainen kaupunki Iberiassa eli nykyisen Espanjan alueella. Se sijaitsi nykyisen Denian kaupungin paikalla.
Hemeroskopeion oli alun perin kreikkalainen siirtokunta. Myöhemmin se kehittyi tavalliseksi roomalaiseksi kaupungiksi.
Maantiede

Hemeroskopeion sijaitsi Iberian itärannikolla Dianionin eli Artemisionin (Ἀρτεμίσιον) niemellä. Paikalla sijaitsi Efesoksen Artemiille omistettu temppeli, josta se oli saanut nimensä. Strabonin mukaan samalla seudulla Sucro-joen ja Carthago Novan välillä ja lähellä jokea sijaitsi kolme kaupunkia, jotka kaikki olivat massalialaisten perustamia, ja joista Hemeroskopeion oli merkittävin ja ainoa jonka nimi tunnetaan. ​Pomponius Mela kutsui niemeä nimellä Ferraria sen rautakaivosten vuoksi.
Niemen lähellä sijaitsivat saaret Planesia ja Plumbaria. Strabonin mukaan Hemeroskopeionin lähellä sijaitsi järvi, jonka ympärysmitta oli 400 stadioninmittaa. Sen arvellaan viittaavan nykyiseen Albufera de Valencia -järveen, joka sijaitsee pohjoisempana lähellä Valenciaa ja on nykyisin pienempi. Roomalaisella kaudella kaupungin alue oli Hispania Tarraconensiksen provinssia.
Historia

Hemeroskopeion oli Massalian perustama siirtokunta. Niemi oli valittu kaupungin paikaksi, jotta se saattoi toimia valvonta-asemana (ἡμεροσκοπεῖον, hēmeroskopeion), mistä kaupunki sai nimensä. Stefanos Byzantionlaisen lainaama Artemidoros sanoo kaupungin olleen keltiberien kaupunki, jonka perustivat fokaialaiset. Ajan kuluessa paikka alettiin tuntea paremmin Artemiin temppelistään, ja nimi siirtyi myös kaupungille, niin että roomalaisella kaudella se tunnettiin ennemmin Artemiin roomalaiseen vastineeseen Dianaan viittaavalla nimellä Dianion.
Sertorius käytti niemeä tukikohtanaan, sillä se muodostaa luonnonlinnoituksen ja näkyy kauas merelle. Plinius vanhempi mainitsee Dianiumin asukkaat (Dianenses) Carthago Novan conventuksen civitas stipendariana. Kaupungin lyömiä rahoja tunnetaan. Avienuksen aikana sen enempää kaupunki kuin temppelikään eivät olleet enää olemassa. Nykyinen Denian kaupunki eli Artemus on kuitenkin perinyt sen nimen.
Rakennukset ja löydökset

Hemeroskopeion tunnettiin jo mainitusta Artemiin temppelistään. Kaupungista ei ole kuitenkaan tehty arkeologisia löytöjä, joten sen olemassaoloa ei ole voitu vahvistaa. On jopa pidetty mahdollisena, että kirjallinen traditio kaupungin olemassaolosta olisi syntynyt vasta roomalaisella kaudella.
Hemiini

| Hemiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  16009-13-5
PubChem CID:  5318002, 52993227 ja 53627695 455658, 5318002, 52993227 ja 53627695
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C34H32N4O4FeCl
Moolimassa:  651,936 g/mol
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Hemiini (C34H32N4O4FeCl) on porfyriineihin kuuluva raudan kompleksiyhdiste. Hemiini esiintyy prosteettisena ryhmänä eräissä hapettavissa entsyymeissä kuten eräissä sytokromeissa, katalaasissa ja peroksidaaseissa.
Rakenne ja ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa hemiini on hyvin tummansinistä metallinkiiltoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin. Hemiinin rakenteessa rauta on sitoutunut protoporfyriini IX:n pyrrolirenkaiden typpiatomeihin koordinaatiosidoksilla. Näin sen rakenne muistuttaa hemin rakennetta, mutta hemistä poiketen hemiinissä rauta on hapetusluvulla +III. Tämän lisäksi rauta on myös koordinoituneena kloridiligandiin. Tämä ligandi voi korvautua hydroksidiryhmällä emästen vaikutuksesta, jolloin hemiinistä muodostuu hematiinia (C34H34FeN4O5). Hemiinin rakenteen selvitti saksalainen kemisti Hans Fischer. Hemiinillä on tärkeä merkitys eliöissä liiallisen porfyriinisynteesin estäjänä, koska se inhiboi hyvin tehokkaasti porfyriinien biosynteesissä tarvittavaa aminolevulinaattisyntaasia.
Valmistus ja käyttö

Hemiiniä eristetään nautojen tai sikojen veren hemoglobiinista. Hemoglobiinia käsitellään kuumentamalla hemoglobiinia etikkahapon ja natriumkloridin läsnä ollessa.
Koska hemiini estää aminolevulinaattisyntaasia, voidaan sitä käyttää vakavien porfyrioiden hoitoon. Eräät bakteerit kuten Haemophilus-suvun bakteerit vaativat kasvaakseen hemiiniä (X-tekijä). Tämän vuoksi näiden bakteerien kasvatusalustoihin lisätään verta tai hemiiniä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Hemin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hemin (englanniksi)
Bruselloosi

| Bruselloosi |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  A23
ICD-9:  023
MedlinePlus:  000597
MeSH:  D002006
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Bruselloosi (brusellosis) on Brucella-bakteerien aiheuttama infektiotauti. Useat Brucella-bakteerit voivat tarttua ihmiseen suoraan kotieläimistä tai näiden maidosta.
Tautia on tavattu Suomessa vain ulkomailta tulleina yksittäistapauksina; Euroopassa sitä kuitenkin esiintyy ainakin Espanjassa, Turkissa ja Kreikassa.
Eläinlääketieteessä eläinten bruselloosista käytetään yleensä nimityksiä luomistauti ja luomatauti, koska se johtaa elinkelvottoman sikiön syntymiseen ennenaikaisesti. Suomessa luomistautia todettiin viimeksi vuonna 1960. Luomistauti tunnetaan monissa kielissä nimellä Bangin tauti tanskalaisen eläinlääkärin ja Brucella abortus -bakteerin löytäjän Bernhard Bangin mukaan.
Ihmisillä

Ihmisen bruselloosin aiheuttaa Brucella abortus. Bakteeri aiheuttaa elimistöön päästyään voimakasta kuumeilua, imusolmukkeiden, pernan ja maksan laajenemista sekä luusto-, keskushermosto-, sydän- keuhko- ja virtsaoireita.
Ihmisillä > Oireet

Bruselloosi itää 5–35 vuorokautta, minkä jälkeen sen oireina ovat eri puolilla kehoa suurentuneet imusolmukkeet, selkä- ja päänsärky sekä pahoinvointi. Hoitamattomana tauti voi kroonistua tai johtaa jopa kuolemaan.
Ihmisillä > Diagnosointi

Bruselloosia on syytä epäillä, kun potilaalla on selittämätön kuumetauti ja hän on ulkomailla ollessaan nauttinut pastöroimatonta maitoa tai juustoa taikka koskenut eläimeen. Diagnoosi tehdään viljelemällä verestä tai määrittämällä seerumista brusellan vasta-aineet.
Ihmisillä > Hoito

Bruselloosia hoidetaan mikrobilääkkeillä. Aikuisilla käytetään doksisykliinin rinnalla joko gentamysiiniä, streptomysiiniä, siprofloksasiinia tai rifampisiinia, lapsilla sulfatrimetopriimia ja gentamysiiniä. Epäilytapauksissa yleislääkärin on aina syytä konsultoida infektiolääkäriä.
Eläimillä

Brucella-bakteerilla on useita, eri eläimiin tarttuvia serotyyppejä. Luomistautia esiintyy naudoilla (B. abortus, ihmisillä bangintauti), lampailla ja vuohilla (B. melitensis, ihmisillä maltankuume), sioilla (B. suis, tarttuu myös ihmiseen) ja koirilla (B. canis, tarttuu myös ihmiseen). Lampailla esiintyvä B. ovis aiheuttaa pässin lisäkivestulehdusta.
Ehkäiseminen

Brucellan leviämistä voidaan torjua maidon pastöroinnilla ja tartuntavaaran olemassa ollessa desinfiointiaineiden käyttämisellä.
Aiheesta muualla

Bruselloosi eli luomistauti (Arkistoitu – Internet Archive), Evira
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Brucellosis (englanniksi)
Mayo Clinic: Brucellosis (englanniksi)
Henrik III (Kastilia)

Henrik III:n hauta Toledon katedraalissa.
Henrik III Kärsivä (esp. Enrique III, el Doliente) oli Kastilian kuningas vuosina 1390–1406 isänsä Juhana I:n jälkeen.
Valtaan tullessaan Henrik oli 12-vuotias, mutta Juhana Gent turvasi hänen valtansa. Maa ajautui kuitenkin nopeasti sekasortoon, ja vuonna 1393 Henrik III otti vallan 14-vuotiaana ja vakautti valtakunnan. Henrikin aikana suhteet naapurivaltioihin olivat pääsääntöisesti vakaat ja rauhanomaiset.
Henrikin avioliitto Lancasterin Catalinan kanssa yhdisti vanhan ja uuden kuningassuvun, sillä kuningatar oli syrjäytetyn Pietari I:n tyttärentytär. Pariskunnan poika Juhana II peri kruunun vuonna 1406.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik III Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Juhana I | Kastilian kuningas 1390–1406 | Seuraaja: Juhana II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Hemmo

| Hemmo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  22. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Hemminki
Vastineita eri kielissä:  Hemming
Nimen alkuperä:  Hemming
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hemmo on miehen etunimi. Suomessa Hemmo on lyhentymä nimestä Hemminki, jonka skandinaavinen kantamuoto on Hemming. Nimi esiintyy myös Saksassa, jossa se on käsitetty Herman-nimen muunnelmaksi.
Hemmon ja Hemmingin nimipäivä on 22. toukokuuta. Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan nimi Hemmo on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1 135 henkilölle.
Tunnettuja Hemmoja

Hemmo Airamo (1893–1963), koomikko, näyttelijä ja teatteriohjaaja
Hemmo O. Hakkarainen (s. 1920), sotakirjailija
Hemmo Kallio (1863–1940), näyttelijä ja näytelmäkirjailija
Hemmo Karja (s. 1993), näyttelijä
Hemmo Louhivuori (1910–1981), säveltäjä, musiikinopettaja
Hemmo Silvennoinen (1932–2002), mäkihyppääjä
Hemmo sukunimenä

Kaarlo Hemmo (oik. Kaarlo Tiihonen, 1858–1940), suomalainen kirjailija
Mika Hemmo (s. 1968), suomalainen siviilioikeuden professori
Roland Hemmo (s. 1946), saksalainen ääninäyttelijä
Sarjakuvahahmot

Hemmo Paskiainen, sarjakuvahahmo
Sarjakuvahemmo, hahmo Simpsonit-piirrossarjassa
Henki

Hugo Simbergin maalauksessa "Näky" (1895) kuvataan figuurimaisia muotoja ottavia ilmiöitä, mahdollisesti henkiä, jotka vaikuttaisivat toistavan kuvassa oikealla näkyvien ihmishahmojen liikehdintää. Ne saattavat myös liittyä esimerkiksi virvatuliin, joiden on uskottu suomalaisessa perinteessä liittyvän henkiolentoihin.
Henki tarkoittaa ihmisen tai eläimen elämää, vanhoissa uskomuksissa myös yliluonnollista elämänvoimaa. Elävä ihminen on hengissä eli hänellä on henki. Joillakin eläimillä, kuten kissalla, on nykyaikaistenkin, tosin leikillisten uskomusten mukaan monta henkeä eli elämää. Filosofiassa hengen käsitteellä viitataan oletettuun aineettomaan substanssiin aineen vastakohtana. Kristinusko määrittelee vanhassa testamentissa hengen ilmaksi joka puhallettiin syntyessään ihmiselle suuhun. Jeesus kristinuskossa määritteli hengen "sanoiksi, jotka olen teille puhunut", eli kaikki se mikä ohjaa ruumista ajatuksina on kunkin ihmisen henkiolento.
Helene Schjerfbeck maalasi elämänsä mittaan paljon maalauksia, joissa hän kuvasi vanhentumista ja hengen vähittäistä irtaantumista ruumiista. Omakuvassa vuodelta 1945 hänestä on vanhentumisen myötä jäljellä ulkoisesti vain vähän.
Henkinen ja hengellinen

Henkinen tarkoittaa yksilön omien tekojen arviointia ikään kuin ulkoapäin ja kykyä eettisiin kannanottoihin. Hengellinen viittaa lähinnä uskonnolliseen aineettomaan ja siihen suuntautuvaan toimintaan ja ajatteluun.