stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liputus Suomessa
Liputusajat

Liputusajoista säädetään lippuasetuksella. Valtion virastojen ja laitosten johdolla on kuitenkin mahdollisuus erityisestä syystä poiketa säädetyistä kellonajoista. Myös yksityishenkilöt voivat joustaa liputusajoista esimerkiksi työaikojensa vaatimuksesta. Lippua ei kuitenkaan suositella jätettävän salkoon yön ajaksi.
Liputus alkaa aamulla kello kahdeksan ja päättyy auringon laskiessa mutta viimeistään kello 21. Juhannuksena liputetaan juhannusaatosta kello 18:sta juhannuspäivään kello 21:een. Itsenäisyyspäivänä ja sellaisena vaalipäivänä, jolloin äänestys päättyy auringonlaskun jälkeen, lasketaan lippu kello 20. Kaamosalueilla suositellaan talvisin liputettavan kello 8–16.
Liputustapa

Liputus suositellaan tehtävän arvokkaasti. Lippu ei saa koskettaa maata. Kun Suomen lippu on laskettu alas, se laskostetaan niin että sininen väri jää päällimmäiseksi. Kastunut lippu kuivataan sisätiloissa ennen laskostamista homehtumisen ehkäisemiseksi.
Muiden lippujen käyttö

Suomen kansallislipun rinnalla voi liputtaa myös EU-lipulla esimerkiksi Eurooppa-päivänä. Tällöin käytetään kahta lipputankoa. Kansallisia säädöksiä tai määräyksiä EU-lipun käytöstä ei ole.
Silloin kun liputetaan kahdella kansallislipulla, isäntämaan eli Suomen lippu sijoitetaan arvokkaimmalle paikalle. Kun lippusalkoja on kaksi, neljä, kuusi tai enemmän, arvokkain paikka on heraldinen oikea eli yleisöstä katsottuna vasemmanpuoleinen paikka. Jos salkoja on kolme tai viisi, arvokkain paikka on keskellä. Muiden maiden lippujen järjestyksen määrää niiden järjestys ranskankielisissä aakkosissa. Kansallislippujen jälkeen tulevat muut liput kuten järjestöliput ja yritysliput.
Kirjallisuutta

Havia, Jari P. & Mäntynen, Pentti J.: Liputusopas: Tietoa liputuksesta ja lipuista.  (Julkaisija: Liputusyhdistys Siniristi ry)  Helsinki:  Tallinna-kustannus, 1998.  ISBN 951-97563-8-8
Kajanti, Caius: Siniristilippumme.  (Pohjautuu teokseen Suomen lippu kautta aikojen)  Otava, 1997.  ISBN 951-1-13552-X
Niinistö, Jussi: Kiinteistöjen liputustieto.  Helsinki:  Suomalaisuuden liitto, 1999.  ISBN 951-96348-6-X
Suomalaisuuden liiton liputustoimikunta: Lippusanastoa ja -käsitteitä.  (Suomen heraldinen seura – Heraldiska sällskapet i Finland ry:n julkaisusarja nro 19)  Helsinki:  Suomen heraldinen seura, 1996.
Aiheesta muualla

Asetus liputuksesta Suomen lipulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tullilaitoksen ja Merivartioston käytössä ollut Sääski II LK-1 -lentokone, jonka peräsimessä on valtiolippu vaakunoineen tangonpuoleinen reuna menosuuntaan.
Live at the BBC (Popeda)

| Live at the BBC Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Lontoossa BBC:n studioilla 6. toukokuuta 1995
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi: 14. (syyskuu 1995)
Popedan muut julkaisut
| H.Ö.N.Ö. 1994 | Live at the BBC 1995 | 500 cc 1997 |
Live at the BBC on suomalaisen Popeda -yhtyeen kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

"Holtiton nainen" (- ”Honky Tonk Women” -) (Jagger-Richards, suom.san: I. Ainiala) - 3'27
"Kuulat sekaisin" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi-T. Mikkonen) - 3'17
"Nyrkki-Kyllikki" (säv./sov./san: T. Mikkonen) - 2'54
"Vankilalaulu" (säv./san: I. Ainiala) - 3'29
"Selma" (säv: S. Hakasalo, san: K. Kattilakoski, sov: J. Louhivuori-J. Niemi-S. Hakasalo) - 3'16
"Lauri Moskovassa" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi) - 2'08
"Punaista ja makeaa" (säv./sov: M. Petander, san: P. Mustajärvi) - 2'59
"Masuunimestarin musta maanantai" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 2'31
"Olen valmis" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 3'56
"Raswaa koneeseen" (säv./sov: T. Mikkonen, san: P. Mustajärvi) - 2'25
"Palle and the Boys" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi-T. Mikkonen) - 3'20
"Soittomatkalla" (- ”Needle and Spoon” -) (säv./sov: Allen Collins-Ronnie Van Zant, san: P. Mustajärvi) - 3'14
"Työtön kummitus" (säv./sov: M. Petander, san: P. Mustajärvi) - 2'35
"Bebobbahobbin'" (säv./sov: E. Lehtinen-P. Mustajärvi-A. Puukka-T. Mikkonen, san: P. Mustajärvi) - 2'09
"Viimeiset kaupungit" (säv: V-P. Hautamäki, sov: V-P. Hautamäki-M. Petander, san: J. Leskinen) - 4'17
Tekijät > Kokoonpano levyllä

Pauli Mustajärvi – laulu
Kari Holm – rummut ja perkussiot
Jukkis Järvinen – hammond ja flyygeli
Sami Ruusukallio – basso
Costi Hautamäki – kitara, huuliharppu, säkkipilli, Thai-pilli, laulu (kappale 5)
Markku Petander – kitara, mandoliini, suica, sitar, cavaquinho, saxofoni, pandeiro, haitari, nokkahuilu, berimbau, e-bow, saha, goafoni
Tekijät > Muut

Äänitetty Lontoossa BBC:n studioilla 6. toukokuuta 1995.
Kansi: Epe Helenius, Kari Lahtinen
Litiumhydridi

| Litiumhydridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7580-67-8
PubChem CID:  62714
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LiH
Moolimassa:  7,949 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta
Sulamispiste:  686,4 °C 
Tiheys:  0,82 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Litiumhydridi (LiH) on litium- ja hydridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Litiumhydridiä käytetään muun muassa vedyn varastoimiseen.
Ominaisuudet

Litiumhydridi on huoneenlämpötilassa valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi hyvin voimakkaasti veden kanssa, jolloin vapautuu vetykaasua ja muodostuu emäksistä ja syövyttävää litiumhydroksidia.
Elektrolysoitaessa sulaa litiumhydridiä muodostuu katodilla litiumia ja anodilla vetyä, mikä osoittaa yhdisteen ioniluonteen. Litiumhydridillä on myös hieman kovalenttista luonnetta, koska se liukenee dietyylieetteriin ja muutamiin muihin orgaanisiin liuottimiin.
Litiumhydridi on voimakas pelkistin ja se reagoikin kiivaasti useiden hapettimien kanssa. Aine reagoi myös halogenoitujen hiilivetyjen kanssa.
Litiumhydridi on myös hyvin voimakkaasti emäksinen ja kykenee deprotonoimaan esimerkiksi alkoholimolekyylejä, jolloin niistä muodostuu alkoksideja.
Valmistus

Litiumhydridiä valmistetaan suoraan litiummetallista ja vetykaasusta. Vetykaasu johdetaan litiummetallin pinnalle ja kuumennetaan 440 °C:n lämpötilaan. Käynnistyttyään reaktio on eksoterminen ja etenee ilman lisälämmitystä.
Käyttö

Litiumhydridi on osoittautunut käteväksi tavaksi varastoida vetyä. Yhdestä kilogrammasta yhdistettä vapautuu veden kanssa reagoidessaan 2,8 m3 vetykaasua.
Litiumhydridiä voidaan käyttää pelkistimenä orgaanisessa synteesissä. Yhdiste pelkistää muun muassa happokloridit aldehydeiksi. Litiumhydridistä valmistetaan myös muita litiumyhdisteitä kuten litiumalumiinihydridiä ja litiumamidia.
Litiumdeuteridi

Litiumhydridiä vastaava litium-6 deuteridi, kaava 6Li2H tai 6LiD, on fuusiopolttoaine vetypommeissa. Taistelukärjissä jotka perustuvat tyypilliseen Teller-Ulam konstruktioon, fissio laukaisee ydinräjähdyksen joka pommittaa 6LiD:tä neutroneilla tuottaen tritiumia eksotermisella reaktiolla. Sitten deuterium ja tritium fuusioituvat helium-4:ksi, neutroniksi ja 17,59 MeV:ksi energiaa.
Ennen Castle Bravo ydinkoetta luultiin että vain harvinaisempi litium-6 isotooppi synnyttäisi tritiumia nopeiden neutroneiden vaikutuksesta. Ydinkoe osoitti että myös yleisempi litium-7 myös tekee niin, tosin endotermisella reaktiolla.
Myrkyllisyys

Litiumhydridi on voimakkaasti syövyttävä yhdiste ja aiheuttaakin vaurioita joutuessaan kosketuksiin silmien tai ihon kanssa. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskää ja hengenahdistusta sekä pahoinvointia ja sekavuutta sekä mahdollisesti myös keuhkopöhön. Nieltynä litiumhydridi aiheuttaa huonovointisuutta ja voi aiheuttaa myös tajuttomuuden.
Walter Mondale

| Walter Mondale |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 1977.
Yhdysvaltain 42. varapresidentti
 20. tammikuuta 1977– 20. tammikuuta 1981  
Presidentti:  Jimmy Carter
Edeltäjä:  Nelson A. Rockefeller
Seuraaja:  George H. W. Bush
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1928 Ceylon, Minnesota
Kuollut: 19. huhtikuuta 2021 (93 vuotta) Minneapolis, Minnesota
Ammatti:  Lakimies
Puoliso:  Joan Adams
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:  Maavoimat
Palvelusvuodet:  1951–1953
Sotilasarvo:   Alikersantti
Joukkoyksikkö:  Fort Knox
Walter Mondale vuonna 2010
Walter Frederick ”Fritz” Mondale (5. tammikuuta 1928 – 19. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Yhdysvaltain 42. varapresidentti (1977–1981) Jimmy Carterin ollessa presidenttinä. Hän pyrki presidentiksi 1984 häviten kuitenkin Ronald Reaganille selvästi. Mondalen varapresidenttiehdokkaana oli newyorkilainen Geraldine Ferraro.
Mondalen kampanja muistetaan hänen esivaalivaiheessa kilpailijaansa Gary Hartia vastaan käyttämästä iskulauseesta Missä on pihvi? (Where's the beef), jonka hän otti hampurilaisketju Wendy’sin mainoksesta.
Suomessa Mondale vieraili ainakin keväällä 1979. Mondale avasi 1980 Lake Placidin talviolympialaiset.
Lippuviittoilu

Yhdysvaltain merisotilas antaa viittoilulipuilla kirjainsignaalin 'U' harjoitusten yhteydessä vuonna 2005
Lippuviittoilu, lippusemafori eli kaksilippujärjestelmä on pääasiassa merellä käytetty merkinantojärjestelmä, jossa tietoa välitetään välimatkan päähän visuaalisella signaalilla kädessä pidettävien lippujen, toisinaan myös sauvojen tai pelkkien käsien avulla. Jokaista aakkosten kirjainta vastaa tietty käsien asento. Sen sijaan lippujen väreillä ja niissä olevilla kuvioinneilla ei ole merkitystä, joskin yleensä käytetään punakeltaisia lippuja.
Lippuviittoilu on siis aivan eri asia kuin kansainväliset  viesti- eli signaaliliput, joissa jokaista kirjainta ja numeroa vastaa erilainen lippu.
Lippuviittoilu tuli merellä käyttöön 1800-luvulla. Niillä voitiin välittää viestejä hyvin nopeasti, mikä oli kätevää laivojen ollessa lähellä toisiaan. Nykyisin niiden käyttö on vähentynyt, koska merimiehillä on käytössään modernimpia viestintäkeinoja, mutta niissä esiintyvien toimintahäiriöiden sattuessa turvaudutaan toisinaan yhä lippuviittoiluun.
Nykyinen semaforilippujärjestelmä

Nykyisin lippuviittoilussa käytetään kahta lyhyttä tankoa, joiden päässä on neliönmuotoiset liput. Viestin antava henkilö pitää kummassakin kädessä lippua ja nostaa kätensä eri asentoihin, jotka vastaavat eri kirjaimia ja numeroita. Kumpikin käsi voi osoittaa kahdeksaan eri suuntaan. Molemmat kädet eivät kuitenkaan osoita samaan suuntaan paitsi lepoasennossa, jossa molemmat osoittavat alaspäin ja joka ei vastaa mitään kirjainta tai numeroa. Merellä käytetään punakeltaisia (kansainvälisen viestikirjan O-lipun kaltaisia), maissa sinivalkoisia (P-lipun kaltaisia) lippuja.
Liput sinänsä eivät ole välttämättömiä; periaatteessa riittää pelkkä käsillä viittoilu, ja lippujen tarkoituksena on vain parantaa merkkien näkyvyyttä.
Nykyinen semaforilippujärjestelmä > Merkit

Eri kirjaimia ja numeroita vastaavat kansainväliset lippuviittomat ovat seuraavat:
A tai 1
B tai 2
C tai 3
Ilmoitettu vastaanotetuksi / Korjaus
D tai 4
E tai 5
Virhe (jos näytetty 8 kertaa)
F tai 6
G tai 7
H tai 8
I tai 9
J
Seuraa kirjaimia
K tai 0
L
M
N
O
P
Q
R
S
T
U
V
W
X
Y
Z
Tauko / Sanaväli
Numeroita (#)
Virhe / Huomio
Peruutusmerkki
Edellinen merkki oli virheellinen ja on jätettävä huomiotta
Käyttö merellä

Sen selventämiseksi, tarkoittavatko viittomat kirjaimia vai numeroita, voidaan numeroiden edellä näyttää ristikkomerkkiä # vastaava viittoma, kirjainten edellä J.
Lähettäjä antaa ensin "Huomio" -merkin pyytääkseen lupaa viestin lähettämiseen. Vastaanottaja näyttää tällöin "Valmiina vastaanottamaan" -merkin, jota ei edellä ole kuvattu. Se annetaan nostamalla molemmissa käsissä olevat liput suoraan ylöspäin ja laskemalla kädet sitten lepoasentoon, vain kerran. Tämä merkitsee luvan myöntämistä viestin lähettämiseen. Lähettäjä lopettaa viestinsä "valmiina vastaanottamaan" -viestiin. Siihen vastaanottaja voi vastata "Huomio" -merkillä. Sen jälkeen alkuperäinen lähettäjä toimii vastaanottajana ja päinvastoin.
Muita järjestelmiä

Kansainvälisten viittoiluaakkosten lisäksi on eri maiden laivastoissa ainakin aikaisemmin ollut käytössä siitä poikkeavia järjestelmiä. Esimerkiksi Japanissa ovat käytössä järjestelmä, jossa jokainen viittoma vastaa yhtä kana-kirjoitus­järjestelmän merkkiä samalla yhtä japanin kielen tavua:
Suomen laivastossa ovat  käytössä seuraavat viittoilumerkit, jotka vain muutamien kirjainten osalta ovat yhdenmukaiset kansainvälisten merkkien kanssa:
A tai 1
B tai 2
C tai 3
D tai 4
E tai 5
F tai 6
G tai 7
H tai 8
I tai 9
K tai 0
L
M
O
P
R
S
T
U
V
W
X
Y
Z
Å
Ä
Ö
Muita käyttöyhteyksiä

Lippuviittoilua käytetään toisinaan viestintäkeinona maissakin, erityisesti vuoristoissa, mikäli kuuluvuus on huono ja viestien välitys elektronisesti on vaikeaa. Myös Kanadan ratsupoliisin päällystö käyttää käsimerkkejä samaan tapaan, joskin ilman lippuja. Jotkin pelastusyhtiöt kuten Ocean City Marylandissa käyttävät lippuviittoilua henkilökuntansa jäsenten väliseen viestintään.
Lippuviittoilua on käytetty myös partiolaisten keskuudessa, joskin sen käyttö on sielläkin viime aikoina vähentynyt.
Lippuviittoilun kirjainmerkkejä on käytetty myös kuvataiteissa ja symboleina. Tunnetuin esimerkki tästä on Gerald Holstomin vuonna 1958 suunnittelema rauhanmerkki ☮. Se on muodostettu yhdistelmänä englannin kielen sanojen Nuclear Disarmement ("Ydinaseriisunta") alkukirjaimia N () ja D () vastaavista viittomista ja piirtämällä niiden ympärille ympyrä, joka symboli Maata.
The Beatlesin albumin Help! kanteen vuonna 1965 aiottiin alun perin kuvata yhtyeen neljä jäsentä kädet sellaisissa asennoissa, että lippuviittoilussa ne vastaisivat sanan "help" kirjaimia. Tulosta ei kuitenkaan pidetty esteettisesti miellyttävänä, minkä vuoksi he vaihtoivat käsiensä asentoa, jolloin tulos (kirjaimet NUJV) ei merkitse sanana mitään mutta katsottiin asetelmana esteettisesti miellyttävämmäksi.
Satiirisena kommenttina siihen, että lippuviittoilua käytetään vielä Internetin aikakaudellakin, Internet Engineering Task Force (IETF) julkaisi aprillipäivänä 2007 järjestelmän, jonka mukaisesti Internetin tietoliikenne muka voitaisiin hoitaa lippuviittoilijoiden välityksellä. Monty Pythonin lentävän sirkuksen toisen kauden toisessa jaksossa The Spanish Inquisition esitettiin joukko tunnettuja tarinoita kerrottuina useilla viestintämenetelmillä, myös lippuviittoilulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lippuviittoilu Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Flag semaphore
Rauhanmerkki, joka on muodostettu yhdistelmänä kirjaimia N (molemmat kädet vastakkaisiin suuntiin alaviistoon) ja D (oikea käsi ylös, vasen alas) vastaavista viittomista, joiden ympäri on piirretty ympyrä.
Käännös suomeksi
James V. Monaco

James Vincent ”Jimmy” Monaco (13. tammikuuta 1885 – 16. lokakuuta 1945) oli italialaissyntyinen populaarimusiikin säveltäjä.
Monaco syntyi Italiassa vuonna 1885. Hänen syntymäpaikakseen mainitaan lähteestä riippuen joko Genova tai Formia. Kuusivuotiaana Monaco muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin. Musiikkiuransa hän aloitti 17 vuoden iässä kabareepianistina. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli vuoden 1911 Broadway-revyyssä Hanky Panky esitetty ”Oh, You Circus Day”.
Laulaja Al Jolson nosti Monacon ja Joseph McCarthyn kappaleen ”You Made Me Love You” suureen suosioon vuonna 1912. Samana vuonna julkaistiin Monacon sävellys ”Row, Row, Row”, jonka oli sanoittanut William Jerome. Monaco liittyi ASCAP-säveltäjäjärjestöön vuonna 1914.
Al Jolson lauloi Monacon säveltämän kappaleen ”Dirty Hands, Dirty Face” vuoden 1927 elokuvassa Jazzlaulaja. Elokuvamusiikki sai keskeisen roolin Monacon tuotannossa; Paramount Pictures palkkasi hänet vuonna 1936 elokuvasäveltäjäksi ja hän muutti Los Angelesiin. Sanoittaja Johnny Burken kanssa Monaco teki kappaleita lukuisiin Paramountin elokuviin. Myöhemmin, kun Burke siirtyi sanoittamaan Jimmy Van Heusenille, Monaco työskenteli useiden sanoittajien kanssa. Hän oli urallaan neljästi ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi: vuonna 1938 kappaleella ”Rhythm on the River” (san. Burke), vuonna 1943 kappaleella ”We Mustn’t Say Goodbye” (san. Al Dubin), vuonna 1944 kappaleella ”I’m Making Believe” (san. Mack Gordon) ja vuonna 1945 kappaleella ”I Can’t Begin to Tell You” (san. Gordon).
James V. Monaco kuoli sydänkohtaukseen Beverly Hillsissä 16. lokakuuta 1945.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta James Vincent Monaco on Wikiaineistossa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC
Linnut (Aristofanes)

| Linnut> Ὄρνιθες |
| --- | --- |
 Piirros Lintujen esityksestä.
Kirjoittaja:  Aristofanes
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Kantaesitys:  414 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Päähenkilöt:Euelpides Pisthetairos Töyhtöhyyppä Harjalintu (aiemmin Tereus) Muita: Satakieli (aiemmin Prokne), pappi, runoilija, ennustaja, Meton, tarkastaja, lakien kauppias, lähettejä, Iris, airut, isänlyöjä, Kinesias, sykofantti, Prometheus, Poseidon, Herakles, Triballos, Manes, Kuninkuus
Kuoro:  lintujen kuoro
Linnut (m.kreik. Ὄρνιθες, Ornithes, lat. Aves) on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia, joka kertoo utopistisen tarinan lintujen taivaaseen perustamasta valtakunnasta nimeltä Pilvikukkuumaa.
Historia

Aristofaneen Lintujen kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla vuoden 414 eaa. helmi-maaliskuun vaihteessa suuressa Dionysia-juhlassa. Sen koregina toimi Kallistratos. Juhlien komediakilpailussa näytelmä sai toisen palkinnon. Ensimmäiseksi tuli Ameipsiaan Mellastajat, jonka aiheena saattoi olla edellisenä vuonna tapahtunut hermien turmeleminen, kun taas kolmanneksi jäi Frynikhoksen Yksineläjä, joka oli kuvaus ihmisvihaajasta.
Sisältö

Linnut on Aristofaneen pisin komedia, ja koostuu 1 765 runosäkeestä. Tyyliltään se on melko perinteinen vanhan komedian edustaja.
Tulkintoja

Päinvastoin kuin suurin osa Aristofaneen näytelmistä, Linnut ei hyökkää mitään tiettyä henkilöä tai tapahtumaa vastaan. Se on todennäköisesti kuitenkin saanut inspiraationsa Ateenan epäonnistuneesta Sisilian sotaretkestä eli saaren kreikkalaisten siirtokuntien valtausyrityksestä vuonna 415 eaa. Siirtokunnat tukivat peloponnesolaissodassa Spartaa, ja tappio valtauksessa johti Alkibiadeen kuolemantuomioon. Tapahtumia itseään ei kuitenkaan parodioida näytelmässä suoraan.
Komediasta on esitetty aikojen kuluessa lukuisia allegorisia tulkintoja. Pilvikukkuumaa on nähty muun muassa ideaalisen poliksen kuvauksena, ja linnut ateenalaisina ja olympolaiset jumalat ateenalaisten vihollisina. Toisaalta Pilvikukkuumaa on nähty myös epäonnistuneen Sisilian sotaretken vertauskuvana ja Pisthetairos Alkibiadeen kuvauksena. On kuitenkin mahdollista, että näytelmää on ylitulkittu, ja se on tarkoitettu lähinnä eskapistiseksi viihteeksi sota-aikana. Pilvikukkuumaa on voinut toimia pakopaikkana tuon ajan Ateenasta ja sen yltiödemokratian tuomista epäkohdista. Tällöin teema on voitu valita lähinnä siksi, että se tarjoaa paljon mahdollisuuksia koomisiin kohtauksiin, hauskaan dialogiin ja ilveilyyn lintuasuissa.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Aristofanes: Linnut. Teoksessa Kolme komediaa.  (Linnut; Naistenjuhla; Sammakot. Suomentanut Kaarle Hirvonen)  Helsinki:  Gaudeamus, 1972.  ISBN 951-662-023-X
Aristofanes: Linnut. Monisteessa Aristofanes: Komediat 2.  (Rauha, Linnut, Lysistrate, Naiset Thesmophoriajuhlassa)  Suomentanut Aulis Rissanen. Omakustanne, 1972.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristophanes: Aves. Teoksessa Aristophanis Comoediae Vol. I.  (Ach., Eq., Nub., Vesp., Pax, Aves. Toim. F. W. Hall  & W. M. Geldart. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1963.  ISBN 978-0-19-814504-2  Kreikankielinen alkuteksti.
Aristophanes: Birds. Teoksessa Aristophanes: Birds. Lysistrata. Women at the Thesmophoria.  (Aristophanes Volume III. Käännös Jeffrey Henderson. Loeb Classical Library 179)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2000.  ISBN 9780674995871  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Burian, Peter: Aristophanes' Birds: Commentary.  (Bryn Mawr Greek commentaries)  Thomas Library, Bryn Mawr College, 1991.  ISBN 0929524640
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linnut Wikimedia Commonsissa
Αριστοφάνης: Ὄρνιθες. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Aristophanes: Birds. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Aristofaneen näytelmät
Akharnalaiset · Ampiaiset · Linnut · Lysistrate · Naishallitus · Naistenjuhla · Pilvet · Rauha · Rikkaus · Ritarit · Sammakot
Puku Lintujen esityksestä vuodelta 1985.
Lintu-aiheista kuvitusta protoattikalaisen kaula-amforan sirpaleessa, n. 675 eaa.
Monacon vaakuna

Monacon vaakuna
Monacon vaakuna on Monacon tunnus.
Vaakunan ruutukuvio on Monacoa hallitsevan Grimaldi-suvun tunnus. Kilvenkannattajina on kaksi munkkia, jotka viittaavat François Grimaldiin, joka munkiksi naamioituneena valtasi Monacon kallion piilottamalla miekkansa kaapunsa alle. Kilven ympärillä on Pyhän Kaarlen ritarikunnan risti ketjuineen. Alla on latinankielinen motto Deo Juvante, "Jumalan avulla".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Monacon vaakuna Wikimedia Commonsissa
Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia¹
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Islanti
Irlanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kroatia
Kreikka
Kypros¹
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Yhdistynyt kuningaskunta
Valko-Venäjä
Vatikaanivaltio
Venäjä¹
Viro
¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio
HMS Llandaff

| HMS Llandaff |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Newcastle-on-Tyne
Kölinlasku:  27. elokuuta 1953
Laskettu vesille:  30. marraskuuta 1955
Palveluskäyttöön:  11. huhtikuuta 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 170 t (standardi) 2 400 t (kuormattu)
Pituus:  100 m (kokonaispituus)
Leveys:  12 m
Syväys:  4,72 m
Koneteho:  12 400 shp
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  235
Aseistus
Aseistus:  4 x kaksiputkista 4,5" Mk6 -tykkiä 2 x Bofors 40 mm Mk 5 1 x GWS20 Sea Cat
HMS Llandaff (viirinumero F61) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Salisbury-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Newcastle-on-Tynestä Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1953. Se laskettiin vesille 30. marraskuuta 1955 ja valmistui 11. huhtikuuta 1958.
Palvelus

Alus telakoitiin Chathamissa, missä kaikuluotain poistettiin. Bangladeshin laivasto pyysi laitteistojen palauttamista, minkä seurauksena Britannian puolustusministeriö laski hintaa miljoonalla punnalla. Alus luovutettiin 10. joulukuuta 1976 Bangladeshille Lontoossa Royal Albert Docksilla, jolloin se nimettiin BNS Umar Farooqiksi runkonumerolla F16. Alus oli vasta perustetun Bangladeshin laivaston ensimmäinen sotalaiva.
Palvelus > BNS Umar Farooq

Alus vieraili Portsmouthissa uuden päällikkönsä M. A. Khanin alaisuudessa. Miehistö osallistui joulun ja uuden vuoden juhlintaan ja lastasi tarvikkeita alukseen ennen lähtöä Bangladeshiin helmikuun puolivälissä 1977.
Molybdeeni(III)

| Molybdeeni(III)kloridi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  13478-18-7
PubChem CID:  83515 ja 9815611
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  MoCl3
Moolimassa:  202,3
Ulkomuoto:  Punainen kiteinen aine
Sulamispiste:  400 °C (hajoaa)
Tiheys:  3,74 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Molybdeeni(III)kloridi (MoCl3) on molybdeeni- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.