stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arvo Ylppö
Yksityiselämä

Ylpön vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Ylppö (1843–1909) ja emäntä Henriikka Maunu (1860–1934). Hän oli viides perheen kahdestatoista lapsesta. Ylpön sisar oli hammaslääketieteen tohtori, professori Aune Ylppö (1900–1980). Hänen toinen sisarensa, opettaja ja koulunjohtaja Ilta Ojansuu (o.s. Ylppö, 1882–1972) oli naimisissa suomen kielen professorin Heikki Ojansuun kanssa. Ojansuu oli Ylpön sisarusten serkku.lähde?
Ylppö oli naimisissa kahdesti. Hänen puolisonsa olivat vuodesta 1925 Aino Marjatta Wegelius (1901–1942) ja vuodesta 1950 lääketieteen lisensiaatti Lea Irene Jokelainen (1919–2011). Hänen ensimmäinen vaimonsa Marjatta teki itsemurhan vuonna 1942. Toisen liittonsa Ylppö solmi vuoden 1950 syyskuussa 62-vuotiaana 32-vuotiaan puolison kanssa. Näistä liitoista syntyi kuusi lasta – ensimmäisestä poika ja tytär ja jälkimmäisestä kolme poikaa ja tytär. Nuorin lapsi Seppo syntyi vuonna 1958, kun lapsen isä oli jo yli 70-vuotias.
Eläkevuosinaan Ylpöstä tuli pitkäikäisyyden ja terveiden elämäntapojen kansallinen symboli. Hän söi kaikenlaista ruokaa monipuolisesti, ja nimesi lempiruuikseen voin ja sokerin. Hän piti säännöllisiä elämäntapoja jopa vaarallisina, ja nukkui vain viisi tuntia yössä. Ylppö kuoli 28. tammikuuta 1992 104-vuotiaana. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemeen.
Ylppö harrasti liikuntaa ja kuvataidetta, ja hänen tuttavapiiriinsä kuului useita suomalaisia kuvataiteilijoita.lähde? Ylppö tunnettiin myös kovana korttipelimiehenä, hänen mielipelinsä oli skruuvi.
Arvo Ylppö oli 154 senttiä pitkä.
Huomiolista

↑  Hautapaikan sijainti U32-24-11
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arvo Ylppö: Elämäni pienten ja suurten parissa.  (Toimittanut Maija Suova)  WSOY, 1964.
Arvo Ylppö: Ihmisen ääni.  (Toimittanut Irma Heydemann)  WSOY, 1979.  ISBN 951-0-09464-1
Inkeri Numminen: Arvo Ylpön vuosisata.  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14432-0
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Tieteilijät:  Leopoldina  Scopus 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Arvo Ylppö vuonna 1957.
Kuva: Jussi Pohjakallio
Professori Ylppö työhuoneessaan Helsingin Lastenklinikalla (1947).
Kuva: Otso Pietinen
Arvo Ylppö vuonna 1945 aloitettaessa keräys Lastenlinnan rakentamiseksi.
Arvo Ylppö vuonna 1987 julkaistussa 100-vuotis­juhla­posti­merkissä.
Pyhän Marian kirkko (Rhodogeidio)

| Pyhän Marian kirkko (Rhodogeidio) St Mary's Church |
| --- | --- |

Sijainti:  Rhodogeidio, Anglesey, Wales
Rakentamisvuosi:  1400-luku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Marian kirkko, Rhodogeidio on walesilainen 1400-luvulla rakennettu kirkkoraunio, jota on remontoitu 1800-luvulla. Se on Grade II -luokan suojelukohde saaren kirkoille tyypillisen syrjäisyytensä ja alkuperäisen myöhäiskeskiaikaisen rakenteensa, mukaan lukien kattoristikot, vuoksi.
Jumala ompi linnamme

| Jumala ompi linnamme |
| --- | --- |
säveltäjä:  tuntematon Saksassa 1529
sanoittaja:  Martti Luther
suomentaja:  Jaakko Finno 1583, Elias Lönnrot 1864, uud. komitea 1886
virsikirjan numero:  170
virsikirjaan:  1583
Näyte
Instrumentaalinen urkuversio.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Jumala ompi linnamme (saks. Ein feste Burg ist unser Gott) on eräs tunnetuimpia protestanttisia virsiä. Sen on sanoittanut ja todennäköisesti myös säveltänyt saksalainen Martti Luther 1520-luvulla. Se tunnetaan myös ”Lutherin taisteluvirtenä” ja siitä tuli jo hänen aikanaan uskonpuhdistuksen kannattajien tunnuslaulu. Nykyisessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa se on virsi numero 170.
”Jumala ompi linnamme” perustuu psalmiin numero 46, joka alkaa sanoilla ”Jumala on turvamme ja linnamme, auttajamme hädän hetkellä”. Virren innoittajana on kuitenkin vain tämä aloituslause ja sen muu sisältö poikkeaa psalmista. Sanomansa vuoksi virsi on ollut suosittu varsinkin sotien ja uskonvainojen aikana. Se vakuuttaa Jumalan olevan ainoa turva paholaisen muodostamaa uhkaa vastaan, mutta virren sanoja on ollut eri aikoina suosittua tulkita siten, että ne kuvaisivat vertauskuvallisesti jotain maallista vihollista tai vastustajaa.
Historia

Martti Lutherin on arveltu sanoittaneen virren vuoden 1527 aikoihin. Sen on väitetty saaneen innoituksensa jo vuoden 1521 Wormsin valtiopäiviltä, missä Luther julistettiin valtakunnanpannaan hänen puolustettuaan oppejaan. Vaihtoehtoisten teorioiden mukaan Lutheria innoitti hänen kannattajansa Leonhard Kaiserin polttaminen roviolla tai Lutherin kotikaupungissa Wittenbergissä riehunut rutto. Virsi julkaistiin painettuna tiettävästi ensi kerran vuonna 1529 Wittenbergissä painetussa Klugin virsikirjassa Geistliche Lieder, jonka vanhin nykypäiviin säilynyt laitos on vuodelta 1533. Kyseessä oli kriittinen ajankohta uskonpuhdistuksen historiassa, sillä juuri vuonna 1529 prostestantit irtautuivat katolisesta kirkosta Speyerin valtiopäivillä. Virren uhmakas sanoitus valoi uskoa Lutherin seuraajiin.
Luther lienee säveltänyt myös melodian itse, mahdollisesti aiemman sävelaineiston pohjalta. Alkuperäistä, rytmisesti monimutkaista melodiaa on myöhemmin hieman yksinkertaistettu. Jotkin virsikirjat sisältävät nuotit molempiin versioihin. ”Enkeli taivaan” -virren, joka myös on Lutherin sanoittama, viimeinen säe eroaa vain yhden sävelen verran ”Jumala ompi linnamme” -virren viimeisestä säkeestä.
Jo 1500-luvun aikana ”Jumala ompi linnamme” yhdistettiin vahvasti uskonpuhdistukseen ja sen alkuperäinen tausta Raamatun psalmin tulkintana jäi ajan kuluessa vähemmälle huomiolle. Sen asema korostui uskonpuhdistuksen muistovuosina 1617 ja 1817, ja Saksan protestantit alkoivat käyttää sitä ryhmäidentiteettinsä korostamiseen. Runoilija Heinrich Heine kutsui sitä vuonna 1834 ”reformaation Marseljeesiksi”. Virren viimeinen säe ”Das Reich muß uns bleiben” (Jääköön valtakunta meille) mahdollisti Saksassa myös poliittiset tulkinnat, joissa ”valtakunnalla” viitattiin Jumalan valtakunnan sijasta Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan saksalaisena valtiona. Varsinkin 1800-luvulla virren käyttöön Saksassa alkoi liittyä nationalistisia sävyjä, mutta toisaalta myös vallankumoukselliset ja sosialistit sepittivät sen sävelmään omia taistelulaulujaan.
Suomennokset

”Jumala ompi linnamme” oli mukana jo Jacobus Finnon vuonna 1583 laatimassa ensimmäisessä suomalaisessa virsikirjassa (”Meidhän linnam on Jumal taivast, meidhän kilpem ja otam”). Nykyinen suomennos on vuodelta 1886 ja virsikirjakomitean tekemä. Sen pohjana on Elias Lönnrotin vuonna 1864 laatima suomennos. Vuoden 1938 virsikirjauudistuksessa ensimmäisen säkeistön viimeinen säe muutettiin nykyiseen muotoonsa ”Vain Herra hänet voittaa”, vaikka alkutekstissä tämä seikka mainitaan vasta myöhemmissä säkeistöissä ja ensimmäisen säkeistön loppu kuvaa pelkästään paholaista.
Suomenkielisessä Ruotsin kirkon virsikirjassa on tästä virrestä erilainen käännös kuin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa. Siellä virsi 237 alkaa sanoin ”Vain Jumala on linnamme”. Tekstin muokkaus seuraa Ruotsin kirkon ruotsinkielisen virsikirjan tekstiä sekä Lutherin alkuperäistä tekstiä. Samoin sävelmässä on pieniä eroja ja Suomen virsikirjasta tuttu teksti ei käy sävelmämuotoon. Virren muokkaus on Pekka Kivekkään tekemä. Lutherin virrestä on Ruotsin kirkon virsikirjassa myös toinen versio, joka on Olov Hartmanin kirjoittama virsi ”Jumala vahva turva on” (numero 477). Virren suomennos on Pekka Kivekkään tekemä, ja se on toisen joulupäivän virsien osastossa.
Virren asema Suomessa ja Pohjoismaissa

Näyte
Soittokunnan esittämänä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kaikissa Pohjoismaissa ”Jumala ompi linnamme” on ollut Lutherin sanoittamista 45:stä virrestä historiallisesti vaikutusvaltaisin ja on yhä yksi suosituimmista, ainoastaan Ruotsissa se on nyttemmin menettänyt suosionsa. Varsinkin Suomessa se on saavuttanut poikkeuksellisen aseman eräänlaisena kansallisvirtenä. Vuosittainen Turun joulurauhan julistus on ollut tapana aloittaa tällä virrellä vuodesta 1903 alkaen. Se on ollut myös mukana Suomen puolustusvoimien Sotilaan virsikirjassa ja sen kaikissa edeltäjissä koko itsenäisyyden ajan. Sitä on esitetty usein myös televisioiduissa uudenvuoden juhlissa Helsingin Senaatintorilla.
Virsi saapui Ruotsin valtakuntaan jo varhain, sillä piispa Olaus Petri ruotsinsi sen mahdollisesti vuonna 1536. Kuningas Kustaa II Aadolfin komentamien ruotsalaisjoukkojen kerrotaan veisanneen sitä kolmikymmenvuotisessa sodassa taisteluihin valmistautuessaan, tiettävästi ainakin vuoden 1632 Lützenin taistelussa, jonka ruotsalaiset voittivat, vaikka kuningas itse kaatui. Tätä kuvataan muun muassa Zachris Topeliuksen historiallisessa romaanissa Välskärin kertomuksia.
Suomessa ”Jumala ompi linnamme” -virren käyttö isänmaallisiin tarkoituksiin voimistui sortovuosina ja toisen maailmansodan aikana. Ensimmäisessä säkeistössä viitataan saatanaan nimityksellä ”se vanha vainooja”, ja Suomessa muodostui suosituksi tulkita sanojen tarkoittavan paholaisen sijasta keisarillista Venäjää tai Neuvostoliittoa. Tämä ilmaus ei esiintynyt virren suomennoksissa ennen Lönnrotin käännöstä. Lutherin alkuperäinen ilmaus on ”alten, bösen Feind” (vanha, häijy vihollinen), joka oli keskiajalta periytynyt paholaisen nimitys. Eräs virren kuuluisimmista historiallisista käyttöyhteyksistä Suomessa oli 9. lokakuuta 1939 sattunut tapaus, jossa  Moskovan neuvotteluihin lähdössä ollutta J. K. Paasikiveä saattanut suuri väkijoukko alkoi veisata sitä Helsingin rautatieasemalla. Sitä veisattiin myös vuoden 1905 suurlakon aikana Tampereen vapaudenjuhlassa ja vuoden 1918 sisällissodan aikana Hämeenlinnan valtausparaatissa. Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan elokuvasovitusten on arveltu vankistaneen virren asemaa isänmaallisena symbolina.
”Jumala ompi linnamme” on perinteisesti ollut tärkeä myös herännäisyysliikkeen piirissä ja se esitetään aina yhteislauluna herättäjäjuhlilla. Paavo Ruotsalaisen kannattajat lauloivat sitä vuonna 1838 Kalajoen käräjillä, kun laittomasta seurojen pidosta ja varainkeruusta sakkoihin tuomittu Ruotsalainen tovereineen astui ulos käräjätuvasta.
Taidemusiikissa

Useat säveltäjät ovat lainanneet ”Jumala ompi linnamme” -virttä tai sen melodiaa teoksissaan. Johann Sebastian Bach käytti sitä yhden kantaattinsa (BWV 80) pohjana ja myös sen urkusovituksessa (BWV 720). Felix Mendelssohn käytti sitä musiikillisena teemana Augsburgin tunnustuksen 300-vuotismuistoksi säveltämänsä 5. sinfonian eli Uskonpuhdistussinfonian (1832) viimeisessä osassa. Giacomo Meyerbeer teki siitä johtoaiheen pärttylinyön verilöylystä kertovassa oopperassaan Hugenotit (1836). Otto Nicolai sävelsi siihen perustuvan alkusoiton (1836) ja Max Reger käytti sitä urkufantasiassaan (1898). Suomalainen säveltäjä Armas Järnefelt käytti sitä sinfonisessa runoelmassaan Korsholma (1894), Richard Wagner säveltämässään Keisarimarssissa (1871) ja venäläinen Aleksandr Glazunov teoksessaan Suomalainen fantasia (1909).
Sanat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Suomeksi  Jumala ompi linnamme   ja vahva turva aivan,  on miekkamme ja kilpemme  ajalla vaaran, vaivan.  Se vanha vainooja,  kavala, kauhea,  on kiivas, kiukkuinen  ja julma, hirmuinen.  Vain Herra hänet voittaa.  On turha oma voimamme  vääryyden valtaa vastaan.  Me turman vallat voitamme  Herrassa ainoastaan.  Hän, Kristus, kuningas,  on voitonruhtinas,  lyö joukot helvetin,  ne tallaa jalkoihin  ja voiton meille saattaa.  Jos täyttyisikin maailma  nyt valheen enkeleistä,  niin pimeys ei voittoa  kuitenkaan saisi meistä.  Ne olkoot raivoissaan  ja syöskööt kiukkuaan.  Nyt valheen vallat on  jo saaneet tuomion.  Ne yksi sana kaataa.  Se sana seisoo vahvana,  ne ei voi sitä kestää.  Kun kanssamme on Jumala,  ken meiltä voiton estää?  Jos veis he henkemme,  osamme, onnemme,  ne heidän olkohon,  vaan meidän iät on   Jumalan valtakunta.   |  Saksaksi  Ein feste Burg ist unser Gott,   ein gute Wehr und Waffen.   Er hilft uns frei aus aller Not,   die uns jetzt hat betroffen.   Der altböse Feind,   mit Ernst er's jetzt meint;   groß Macht und viel List   sein grausam Rüstung ist,   auf Erd ist nicht seinsgleichen.  Mit unsrer Macht ist nichts getan,   wir sind gar bald verloren;   es streit' für uns der rechte Mann,   den Gott hat selbst erkoren.   Fragst du, wer der ist?   Er heißt Jesus Christ,   der Herr Zebaoth,   und ist kein andrer Gott,   das Feld muß er behalten.  Und wenn die Welt voll Teufel wär    und wollt uns gar verschlingen,   so fürchten wir uns nicht so sehr,   es soll uns doch gelingen.   Der Fürst dieser Welt,   wie sau'r er sich stellt,   tut er uns doch nicht;   das macht, er ist gericht':   ein Wörtlein kann ihn fällen.  Das Wort sie sollen lassen stahn   und kein' Dank dazu haben;   er ist bei uns wohl auf dem Plan   mit seinem Geist und Gaben.   Nehmen sie den Leib,   Gut, Ehr, Kind und Weib:   laß fahren dahin,   sie haben's kein' Gewinn,   das Reich muß uns doch bleiben.   |  Sananmukainen käännös  Vahva linna on Jumalamme,    hyvä puolustus ja ase.   Hän auttaa meidät vapaaksi kaikesta hädästä,  joka meitä on nyt kohdannut.   Vanha, paha vihollinen,   hän nyt totisena juonii;   suuri voima ja oveluus   ovat hänen kauhea varustuksensa   maan päällä ei ole hänen veroistaan. Oma voimamme on turha,   olemme jo pian hävinneet;   vuoksemme taistelee oikea[mielinen] mies,   jonka Jumala on itse valinnut.  Kysytkö, kuka hän on?  Hänen nimensä on Jeesus Kristus,   Herra Sebaot,   eikä ole toista Jumalaa,   [taistelu]kentän on hän pitävä (tai: taistelun hän voittaa). Ja jos maailma olisi täynnä piruja   ja haluaisi meidät nielaista,   sitä emme pelkää niin paljoa,   kaikki kääntyy vielä meille hyväksi.   Tämän maailman ruhtinas,   kuinka tylysti käyttäytyykin,   ei voi meille mitään;  se tarkoittaa, hänet on tuomittu:   yksi sananen hänet kaataa. Sana, jonka heidän on annettava seistä   siitä lainkaan kiittämän;   hän on täysin kanssamme taistelukentällä  henkensä ja lahjojensa kera.  Jos he ottaisivat ruumiin [hengen],   tavarat, kunnian, lapsen ja vaimon:   vaikka sen veisivät,   he eivät voittaisi,   meille jääköön silti [Jumalan] valtakunta.  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jumala ompi linnamme Wikimedia Commonsissa
Virsi 51: Meidän linnam' on Jumal'   Vanhassa Virsikirjassa 1701
V. Tarkiainen: Lutherin virren "Ein feste Burg" suomalaiset tulkinnat, 1926
Virren nuotit ja saksankieliset sanat Joseph Klugin virsikirjassa vuodelta 1533.
Seamus Donohue

| Seamus Donohue> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1996 (ikä 28) North Oaks, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  South Carolina Stingrays (ECHL) SaiPa (SML) Idaho Steelheads (ECHL) Vienna Capitals (ICEHL)
Seamus William Donohue (s. 1. kesäkuuta 1996 North Oaks, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura

Donohue kävi high schoolin Minnesotassa St. Thomas Academyssa. Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet 125. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 Donohue toimi St. Thomasin varakapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+25=28. Kaudella 2014–2015 Donohue toimi St. Thomasin kapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+30=35.
Tri-City Storm varasi Donohuen uudelleen USHL:ään 273. pelaajana kesällä 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 kuitenkin Kanadaan BCHL-junioriliigan Penticton Veesiin. Kaudeksi 2016–2017 Donohue siirtyi Yhdysvaltain NAHL-junioriliigan Wichita Falls Wildcatsiin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Donohue sijoittui 158 minuutillaan koko liigan jäähypörssissä kymmenenneksi.
Vuosina 2017–2020 Donohue kävi Michiganin teknillistä yliopistoa. Freshman-vuotenaan 2017–2018 hän voitti WCHA:n mestaruuden. Sophomore-vuotenaan 2018–2019 Donohue oli tehoilla 1+21=22 joukkueensa paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jacob Lucchinin jälkeen. Kesällä 2019 NHL-varaamaton Donohue osallistui Philadelphia Flyersin kehitysleirille. Junior-vuotenaan 2019–2020 hän toimi Michigan Techin varakapteenina. Kaudeksi 2020–2021 Donohue vaihtoi yliopistoaan St. Cloud State Universityyn. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja voitti St. Cloudin sisäisen tehotilaston lukemalla +14. Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi maaliskuussa 2022 Donohue siirtyi ECHL-joukkue South Carolina Stingraysiin, jossa hän pelasi loppukaudella seitsemän runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä.
Kaudeksi 2022–2023 Donohue siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Joukkueeseen oli siirtynyt myös hänen kanssaan St. Cloudissa ja ECHL:ssä pelannut hyökkääjä Kevin Fitzgerald. Donohuen ensimmäinen kokonainen ammattilaiskausi toi 59 runkosarjaottelussa tehot 2+13=15, joilla hän oli sarjataulukossa viimeiseksi jääneen SaiPan tehokkain kauden loppuun asti pelannut puolustaja. Kauden jälkeen maaliskuussa 2023 seura tiedotti, että Donohuen sopimuksessa ollutta optiota ei käytetä, eikä hän jatka SaiPassa.
Lokakuussa 2023 Donohue teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa.
Johan Mannerheim

Vapaaherra Johan Mannerheim.
Sofia Palæmona Treschow.
Carl Fridolf Johan Mannerheim (27. joulukuuta 1868 Askainen – 25. syyskuuta 1934 Grensholm, Vånga, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen, pitkään Ruotsissa asunut vapaaherra ja teollisuusjohtaja.
Johan Mannerheimin vanhemmat olivat kreivi Carl Robert Mannerheim ja Hedvig Charlotta Helena von Julin. Hänen sisaruksiaan olivat marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim, pankinjohtaja Carl Mannerheim, sairaanhoitaja Sophie Mannerheim ja kirjailija Eva Mannerheim-Sparre. Isän kreivin arvo periytyi vain vanhimmalle pojalle eli Carlille, muut veljet saivat alemman vapaaherran arvon.
Mannerheim oli koulutukseltaan agronomi ja toimi vuodesta 1896 isännöitsijänä Jokioisten kartanossa, joka oli vuonna 1872 muutettu osakeyhtiöksi. Hän hoiti kartanoa tarmokkaasti ja hankki pian haltuunsa yhtiön osake-enemmistön. Mannerheimin aikana kartanoon perustettiin siirappi- ja sokeritehdas ja kartanon rautatehdas myytiin Ferraria Oy:lle, jonka osakkeista kartano omisti pääosan. Forssan ja Humppilan välille rakennettiin Jokioisten rautatie ja kartanossa toimitettiin isojako. Mannerheimin aikana rakennettuja rakennuksia ovat kartanon talli ja maneesi.
Maanalaisessa aktivistien toiminnassa 1900-luvun alussa mukana ollut Mannerheim muutti sortovuosien aikana Suomesta Ruotsiin vuonna 1904. Hän hankki omistukseensa Grensholmin tilan Vångan pitäjästä Itä-Götanmaalla. Vuonna 1907 Mannerheim hankki merkittävän osuuden ruotsalaisen metsäteollisuusyhtiön Kramforsin osakkeista vaimonsa perheen rahoilla ja vuonna 1910 hänestä tuli Kramforsin toimitusjohtaja yli 20 vuoden ajaksi.
Johan Mannerheim oli Ruotsissa toimineen Föreningen Finlands vänner -yhdistyksen puheenjohtaja. Tämä yhdistys organisoi ja rahoitti valkoisten puolella Suomen sisällissodassa taistelleen ruotsalaisten vapaaehtoisprikaatin (Svenska Brigaden). Johan Mannerheim itse oli sodan aikana vilkkaassa kirjeenvaihdossa veljensä Carl Gustaf Emil Mannerheimin kanssa ja avusti taloudellisesti muun muassa valkoisten asehankintoja. Hän sai sodan jälkeen Suomen 1. luokan vapaudenristin tunnustuksena palveluksistaan.
Johan Mannerheim oli kiinnostunut myös luonnontieteistä ja kansatieteestä. Hän avusti rahallisesti serkkunsa Erland Nordenskiöldin (1877–1932) Etelä-Amerikkaan tekemiä tutkimusretkiä. Johan Mannerheimin Tukholmassa Villagatan 21:ssä sijainnut kaupunkiasuintalo on nykyisin Tšekin tasavallan suurlähetystön käytössä.
Johan Mannerheim oli naimisissa vuodesta 1902 Sofia Palæmona Treschowin (1878–1948) kanssa. Heillä oli kuusi lasta, joista tunnetuimmat olivat kirjailija Evo Mannerheim-Weckman ja vapaaherra, metsänhoitaja ja runoilija Augustin Mannerheim.
Jokioisten kartano
Grensholmin kartano
Mannerheimien sukuhauta
Käännös suomeksi
Pyhän Marian kirkko (Pentraeth)

| Pyhän Marian kirkko St Mary's Church, Pentraeth |
| --- | --- |
 Kirkon eteläpuoli
Sijainti:  Pentraeth, Anglesey, Wales
Koordinaatit:  53°16′56.45″N, 4°12′56.53″W
Kirkkokunta:  Walesin kirkko
Hiippakunta:  Bangorin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  ei tiedossa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Marian kirkko on keskiaikainen kirkkorakennus Pentraethin kylässä, Angleseyssä, Walesissa. Tarkkaa rakentamisajankohtaa ei tunneta, mutta todennäköisimmin kirkko on rakennettu 1100-1300-lukujen välillä. Se on vuodesta 1968 ollut Grade II -luokan suojelukohde.
Pohjoisseinässä on tukittu oviaukko. Kirkko restauroitiin vuonna 1882 arkkitehti Henry Kennedyn johdolla, jolloin itäseinä rakennettiin kokonaan uudestaan ja eteläinen kuisti lisättiin.
Rions

| Rions |
| --- | --- |
 Rionsin kunnantalo.
 vaakuna
 Rions
 Koordinaatit: 44°39′42″N, 0°21′03″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Gironde
Arrondissementti:  Langon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,7 km²
Väkiluku (2020):  1 509 
 – Väestötiheys:  141 as./km²
Kunnan numero:  33355
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rions on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 30 kilometriä Bordeaux’n kaupungista kaakkoon.
Kaupungin vallituksia.
Rionsissa on ollut huviloita jo Rooman vallan aikaan. Yhdestä huvilasta tehtiin linna ja sen ympärille ensimmäiset linnoitukset. Kaupungin vallit valmistuivat vuonna 1253 Englannin kuningas Edvard III:n myötävaikutuksella. Castillonin taistelun jälkeen vuonna 1453 kaupungista tuli jälleen ranskalainen kolmensadan vuoden englantilaishallinnan jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rions Wikimedia Commonsissa
Windsor Spitfires

| Windsor Spitfires |
| --- | --- |

Perustettu:  1971
Kaupunki:   Windsor, Ontario
Kotiareena:  WFCU Centre
Sarjataso:  OHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Läntinen
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Bill Bowler
Puheenjohtaja:   John Savage
Päävalmentaja:   Marc Savard
Yhteistyöseurat:  LaSalle Vipers (GOJHL) 
Mestaruudet:  Memorial Cup (2009, 2010, 2017)   OHL (1988, 2009, 2010)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Windsor Spitfires on jääkiekon juniorijoukkue joka pelaa OHL-liigassa. Windsor Spitfires on voittanut Memorial Cupin kaksi kertaa peräkkäin, vuosina 2009 ja 2010. Lisäksi seura voitti historiansa kolmannen mestaruuden vuonna 2017. Windsor Spitfiresissä pelanneet merkittävimmät pelaajat ovat ainakin Taylor Hall (OL) ja Ryan Ellis (P). Molemmat pelaavat NHL:ssä; Taylor Hall pelaa Buffalo Sabresissa ja Ryan Ellis pelaa Nashville Predatorsin riveissä.