stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norjan läänit
Norjan läänit (1919–2019)

Norjan läänit (norj. fylke) olivat Norjan ylimmän tason hallintoalueita vuosina 1919–2019, kunnes ne korvasi uudet läänit 1. tammikuuta 2020 alkaen. Niitä oli 18 kappaletta, ja ne jakaantuivat edelleen 428 kuntaan. Pääkaupunki Oslo oli sekä oma lääninsä että kunta.
Lääneillä oli virallinen numeronsa vuodesta 1919 alkaen, ja niitä oli alun perin 20 kappaletta. Numero 13 oli käyttämättömänä vuodesta 1972, kun Bergen liitettiin osaksi Hordalandin lääniä ja numerot 16 ja 17 vuodesta 2018, kun Etelä-Trøndelagin ja Pohjois-Trøndelagin läänit yhdistyivät Trøndelagin lääniksi (nro 50). Tässä listassa ovat läänit ja niiden pääkaupungit. Kartassa ovat läänien rajat.
Østfoldin lääni – Sarpsborg
Akershusin lääni – Oslo
Oslo (lääni ja kaupunki)
Hedmarkin lääni – Hamar
Opplandin lääni – Lillehammer
Buskerudin lääni – Drammen
Vestfoldin lääni – Tønsberg
Telemarkin lääni – Skien
Itä-Agderin lääni – Arendal
Länsi-Agderin lääni – Kristiansand
Rogalandin lääni – Stavanger
Hordalandin lääni – Bergen
Sognin ja Fjordanen lääni – Leikanger
Møren ja Romsdalin lääni – Molde
Etelä-Trøndelagin lääni – Trondheim
Pohjois-Trøndelagin lääni – Steinkjer
Nordlandin lääni – Bodø
Tromssan lääni – Tromssa (Tromsø)
Finnmarkin lääni – Vesisaari (Vadsø)
Norjan läänit 2020–2023.
Norjan läänit 1972–2018.
Pirjo-Riitta Antvuori

| Pirjo-Riitta Antvuori> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1945 (ikä 79) Loimaa
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  lääkärikeskus Metron toimitusjohtaja
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Vaalipiiri:  Helsingin Kaupungin vaalipiiri
Koulutus:  erikoissairaanhoitaja
Puoliso:  Matts Håkan Andersson
Pirjo-Riitta Antvuori (s. 9. heinäkuuta 1945 Loimaa) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on erikoissairaanhoitaja. Antvuori toimi kansanedustajana vuosina 1987–1995 ja 1996–2003. Hän edusti Helsingin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään. Helsingin kaupunginvaltuutettuna hän toimi vuosina 1977–1992.
Antvuori pyrki eduskuntaan jo vuoden 1979 vaaleissa liberaalien ehdokkaana, muttei tullut valituksi.
Siviilityönään Antvuori on toiminut Berner Oy:n työterveyshoitajana ja lääkärikeskus Metron toimitusjohtajana. Antvuoren puoliso on vuodesta 1995 ollut kauppatieteiden maisteri Matts Håkan Andersson.
Geraldine Page

| Geraldine Page |
| --- | --- |
 valokuva, Roy Schatt
Henkilötiedot
Syntynyt: Kirksville, Missouri
Kuollut: 13. kesäkuuta 1987 (ikä 62) New York
Näyttelijä
Aktiivisena:  1945–1987
Palkinnot
 Oscar 1986 BAFTA 1979 2x Emmy 2x Golden Globe 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Geraldine Sue Page (22. marraskuuta 1924 Kirksville, Missouri – 13. kesäkuuta 1987 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.
Pagen ensimmäinen rooli oli 17-vuotiaana chicagolaisen metodistikirkon näytelmässä. Hän opiskeli Chicagossa 1942–1945 draamakoulussa ja näytteli vuoteen 1950 kesäteatterissa. Hän muutti 1950 New Yorkiin.
Page työskenteli New Yorkissa monissa hanttihommissa, kunnes sai 1952 roolin Off-Broadwayltä Tennessee Williamsin näytelmässä Summer and Smoke. Tuotannolla oli melko vaatimattomat puitteet, mutta se sai ylistäviä arvioita ja siitä tuli myös yleisömenestys. Se johti myös päärooliin sekä Broadwayllä että elokuvissa. Hän oli elokuvassa Hondo, yksinäinen vaeltaja John Waynen vastanäyttelijänä.
Page 1950-luvulla Hollywoodin musta listalla, sillä hän oli opiskellut Uta Hagenin alaisuudessa. Tämä tunnettiin liberaaleista arvoistaan. Page palasi Hollywoodin vuonna 1961 elokuvassa Kivinen enkeli.
Ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa Page sai parhaasta naissivuosasta Hondosta. Yhteensä Page oli ehdolla Oscariin kahdeksan kertaa. Hän voitti lopulta 1987 parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta Matka unelmiin. Page voitti urallaan myös mm. yhden BAFTAn, kaksi Emmyä ja kaksi Golden Globea . Lisäksi hän oli ehdolla neljästi teatterialan Tony-palkintoihin .
Page oli kahdesti naimisissa. Vuodet 1954–1957 hän eli yhdessä viulisti Alexander Schneiderin kanssa. Vuodesta 1963 Page oli naimisissa kuolemaansa asti näyttelijä Rip Tornin kanssa. He saivat kolme lasta: tyttären (näyttelijä Angelica Torn) ja kaksoispojat.
Munuaisongelmistakin kärsinyt Page kuoli vuonna 1987 sydänkohtaukseen.
Palkintoja > Oscarit

1986 Paras naispääosa: Matka unelmiin
Ehdokkaana:
1985 Paras naissivuosa: New Yorkin unelmia
1979 Paras naispääosa: Sisäkuvia
1973 Paras naissivuosa: Petteri ja Tilta
1967 Paras naissivuosa: Olet jo iso poika
1963 Paras naispääosa: Nuoruuden suloinen lintu
1962 Paras naispääosa: Kivinen enkeli
1954 Paras naissivuosa: Hondo, yksinäinen vaeltaja
Palkintoja > BAFTAt

1979 Paras naissivuosa: Sisäkuvia
Ehdokkaana:
1963 Paras ulkomaalainen näyttelijä: Nuoruuden suloinen lintu
Palkintoja > Emmyt

1969 Paras yksittäinen suoritus naispääosassa dramassa: The Thanksgiving Visitor
1967 Paras yksittäinen suoritus naispääosassa dramassa: ABC Stage 67
Ehdokkaana:
1959 Paras yksittäinen suoritus naisnäyttelijältä: Playhouse 90
Palkintoja > Golden Globet

1963 Paras naispääosa dramaaelokuvassa: Nuoruuden suloinen lintu
1962 Paras naispääosa dramaaelokuvassa: Kivinen enkeli
Ehdokkaana:
1987 Paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa: Natsirikollinen
1986 Paras naispääosa draamaelokuvassa: Matka unelmiin
1979 Paras naissivuosa: Sisäkuvia
1973 Paras naissivuosa: Petteri ja Tilta
1967 Paras naissivuosa: Olet jo iso poika
1964 Paras naispääosa dramaaelokuvassa: Rikotut leikit
Filmografiaa

Hondo, yksinäinen vaeltaja (Hondo, 1953)
Kivinen enkeli (Summer and Smoke, 1961)
Nuoruuden suloinen lintu (Sweet Bird of Youth, 1962)
Rikotut leikit (Toys in the Attic, 1963)
Rakkaus mielessään (Dear Heart, 1964)
Olet jo iso poika (You're a Big Boy Now, 1966)
Onnellinen miljönääri (The Happiest Millionaire, 1967)
Täti Alicen arvoitus (What Ever Happened to Aunt Alice?, 1969)
Korpraali John McB (The Beguiled, 1971)
Petteri ja Tilta (Pete 'n' Tillie, 1972)
Heinäsirkat (The Day of the Locust, 1975)
Pelastuspartio Bernard ja Bianca (The Rescuers, 1977) (ääni)
Sisäkuvia (Interiors, 1978)
New Yorkin unelmia (The Pope of Greenwich Village, 1984)
Nukentekijä (The Dollmaker, 1984)
Taylor Hackfordin Valkeat yöt (White Nights, 1985)
Matka unelmiin (The Trip to Bountiful, 1985)
Hirviön morsian (The Bride, 1985)
Amerikan poika (Native Son, 1986)
Aiheesta muualla

Geraldine Page Elonetissä.
Geraldine Page Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Page Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  IdRef
Suomen jalkapallomaajoukkue kesäolympialaisissa 1912

Suomen joukkue
Suomen jalkapallomaajoukkue edusti Suomea vuoden 1912 olympialaisissa.
Suomi oli taistellut talven 1911–1912 ajan oikeudesta edustaa omaa maataan olympialaisissa ja lopulta siihen oli annettu oikeus. Joukkue aloitti olympiaturnauksen 3–2 jatkoaikavoitolla Italiasta. Seuraavassa ottelussa Suomi kohtasi Venäjän. Ottelu päättyi Suomen 2–1 -voittoon, jonka myötä joukkue eteni välieriin.
Välierissä Suomi kohtasi Ison-Britannian, joka oli hallitseva olympiamestari. Iso-Britannia lepuutti ottelussa joitakin pelaajiaan ja pelaajat varoivat ylimääräistä kontaktia suomalaispelaajien kanssa. Iso-Britannia pyrkikin syöttelypelillä minimoimaan ylimääräisen liikkumisen. Ottelun toisella puolikkaalla Suomi onnistui muutamiin hyviin maalitilanteisiin erityisesti Artturi Nyyssösen ratkaisujen ansiosta.
Suomen ottelut > 1. kierros

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. kesäkuuta, 1912   11:00 | Italia  | 2–3 ja. (2–2) |  Suomi |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Bontadini 10'    Sardi 25'  |   |  2' 00Öhman    40' 0Soinio    105' Wiberg | Tranebergs Idrottsplats, Tukholma   Yleisöä: 600   Tuomari: Hugo Meisl, Itävalta |
|   | Bontadini 10'    Sardi 25'  |   |  2' 00Öhman    40' 0Soinio    105' Wiberg | Tranebergs Idrottsplats, Tukholma   Yleisöä: 600   Tuomari: Hugo Meisl, Itävalta |
Suomen ottelut > 2. kierros

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30. kesäkuuta, 1912   10:00 | Venäjä  | 1–2 |  Suomi |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Vasili Butusov 70'  |   |  30' Wiberg    80' Öhman | Tranebergs Idrottsplats, Tukholma   Yleisöä: 300   Tuomari: Per Sjöblom, Ruotsi |
|   | Vasili Butusov 70'  |   |  30' Wiberg    80' Öhman | Tranebergs Idrottsplats, Tukholma   Yleisöä: 300   Tuomari: Per Sjöblom, Ruotsi |
Suomen ottelut > Välierä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. heinäkuuta, 1912   15:00 | Iso-Britannia  | 4–0 |  Suomi |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Holopainen 2' (om.)    Walden 7'    Walden 77'    Woodward 82'  |   |   | Tukholman olympiastadion   Yleisöä: 4 000   Tuomari: Ruben Gelbord, Ruotsi |
|   | Holopainen 2' (om.)    Walden 7'    Walden 77'    Woodward 82'  |   |   | Tukholman olympiastadion   Yleisöä: 4 000   Tuomari: Ruben Gelbord, Ruotsi |
Suomen ottelut > Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. heinäkuuta, 1912   15:00 | Hollanti  | 9–0 |  Suomi |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   | van der Sluis 24'    de Groot 28'    Vos 29'    Vos 43'    Vos 46'    van der Sluis 57'    Vos 74'    Vos 78'    de Groot 86'  |   |   | Råsunda, Tukholma   Yleisöä: 1 000   Tuomari: Per Sjöblom, Ruotsi |
|   | van der Sluis 24'    de Groot 28'    Vos 29'    Vos 43'    Vos 46'    van der Sluis 57'    Vos 74'    Vos 78'    de Groot 86'  |   |   | Råsunda, Tukholma   Yleisöä: 1 000   Tuomari: Per Sjöblom, Ruotsi |
Suomen joukkue

| Pelaaja | Peli-   paikka | Ikä | Seura | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gustaf Holmström | MV | 23 | HIFK | 0 | 0 |
| August Syrjäläinen | MV | 20 | Viipurin Reipas | 4 | 0 |
| Jalmari Holopainen | P | 30 | HJK | 4 | 0 |
| Gösta Löfgren | P | 20 | HIFK | 4 | 0 |
| Viljo Lietola | K | 23 | HJK | 3 | 0 |
| Knut Lund | K | 20 | HIFK | 4 | 0 |
| Eino Soinio | K | 17 | HJK | 4 | 1 |
| Kaarlo Soinio | K | 24 | HJK | 1 | 0 |
| Algoth Niska | H | 23 | HIFK | 4 | 0 |
| Artturi Nyyssönen | H | 20 | HJK | 4 | 0 |
| Jarl Öhman | H | 20 | HIFK | 4 | 2 |
| Lars Schybergson | H | 17 | KIF | 0 | 0 |
| Lauri Tanner | H | 21 | HJK | 1 | 0 |
| Bror Wiberg | H | 22 | HIFK | 4 | 2 |
| Ragnar Wickström | H | 19 | KIF | 3 | 0 |
Albin Asikainen

Albinus (Albin) Asikainen (24. maaliskuuta 1873 Mikkelin maalaiskunta – 15. marraskuuta 1948 Mikkeli) oli suomalainen maanviljelijä, kansanedustaja ja kunnallisneuvos.
Albin Asikaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Asikainen ja Hedda Otranen. Hän työskenteli maanviljelijänä Mikkelin maalaiskunnassa ja Mikkelin maalaiskunnan rahastonhoitajana 1925–1926. Asikainen hoiti myös perunkirjoitus-, pesänselvitys-, lainhuudatus- ja kiinnitysasioita.
Asikainen toimi maalaisliiton kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä 1929–1948. Presidentin valitsijamiehenä hän oli kolmesti. Asikainen oli myös Mikkelin maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1943.
PR-5 Wiewiór plus

| SKNL PRz PR-5 Wiewiór plus |
| --- | --- |

Tyyppi:  miehittämätön ilma-alus
Alkuperämaa:   Puola
Valmistaja:  Rzeszówin teknillisen yliopiston opiskeiljat
Ensilento:  syyskuu 2010
Tila:  käytössä
Valmistusmäärä:  2 
Valmistusvuodet:  2010–
SKNL PRz PR-5 Wiewiór plus on puolalainen miehittämätön ilma-alus, jonka kehitti Rzeszówin teknillinen yliopisto. Se tuli käyttöön tammikuussa 2006.
Konetta edelsivät PR-1 Szpion, PR-2 Gacek, PR-3, PR-4 (SAE lifter) ja PR-5 Wiewiór, jotka kaikki olivat tiedustelulennokeita.
PR-5 Wiewiór plus laskeutumassa laskuvarjon varassa
Koneessa on sähkömoottori ja se laskeutuu laskuvarjon varassa.
Tekniset tiedot

Pituus 1,4 m
Kärkiväli 2,1 m
Siipipinta-ala  0,5 m²
Tyhjäpaino 2,5 kg
MTOW 5,5 kg
Voimalaitteet: 2 × AXI 2820/14 -sähkömoottoria
Siipiprofiili: CLARK Y15
Toiminta-aika noin 50 min
MTCR

Missile Technology Control Regime (MTCR) on monikansallinen sopimus, jolla rajoitetaan ohjustekniikan siirtymistä sopijamaista muihin maihin. Sopimus koskee sekä ballistisia ohjuksia sekä risteilyohjuksia.
Sopimuksen pani alulle tohtori Richard H. Speier. MTRC sai alkunsa huhtikuussa 1987 Yhdysvaltojen, Ison-Britannian, Kanadan, Saksan, Japanin ja Ranskan allekirjoittaessa sopimuksen. Sopimus on edelleen epävirallinen. Sopimuksen on allekirjoittanut 34 maata. Suomi allekirjoitti sen alkaessaan toimia Euroopan avaruusjärjestössä.
Rajoite koskee ohjuksia ja raketteja, jotka voivat kuljettaa yli 500 kilogrammaa yli 300 kilometrin matkalle. Sopimusosapuolet kokoontuvat kerran vuodessa. Vuonna 1992 Oslon kokous laajensi sopimuksen koskemaan myös UAV-lentokoneita. Nykyään 117 maata rajoittaa UAV-alusten ja niiden tekniikan vientiä.
Vuonna 2002 MTCR tuli International Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation (ICOC) eli ”Hague Code of Conduct” -järjestelyn sopimusliitteeksi. Haagin sopimuksella on 119 osapuolta.
Sopimus on hidastanut useiden maiden ohjustekniikan ja avaruustekniikan kehitystä ja sittemmin UAV-aluksista tehtävää kaukokartoitusta. Kohdemaita ovat olleet muun muassa Argentiina, Egypti, Brasilia, Etelä-Afrikka, Etelä-Korea ja Taiwan.
Jäsenmaat

Alankomaat, 1990
Argentiina, 1993
Australia, 1990
Belgia, 1990
Brasilia, 1995
Bulgaria, 2004
Espanja, 1990
Etelä-Afrikka, 1995
Intia, 2016
Irlanti, 1992
Islanti, 1993
Italia, 1987
Itävalta, 1991
Japani, 1987
Kanada, 1987
Korean tasavalta, 2001
Kreikka, 1992
Luxemburg, 1990
Norja, 1990
Portugali, 1992
Puola, 1997
Ranska, 1987
Ruotsi, 1991
Saksa, 1987
Suomi, 1991
Sveitsi, 1992
Tanska, 1990
Tšekki, 1998
Turkki, 1997
Ukraina, 1998
Unkari, 1993
Uusi-Seelanti, 1991
Venäjä, 1995
Yhdistynyt kuningaskunta, 1987
Yhdysvallat, 1987
Aiheesta muualla

mtcr.info Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sarah Chankin-Gould & Ivan Oelrich, "Double-edged shield," Bulletin of the Atomic Scientists, May/June 2005.
Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China
MTCR:n jäsenmaat maailmankartalla.
Juho Astala

Juho Kustaa Astala (17. syyskuuta 1860 Urjala – 25. joulukuuta 1936 Urjala) oli suomalainen valtiopäivämies, kansanedustaja ja maanviljelijä.
Astala toimi ensimmäisen kerran kansanedustajana vuosina 1910–1914, toimittuaan sitä ennen säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyssä Tammelan tuomiokunnan edustajana 1904–1905 ja 1905–1906. Astala toimi kansanedustajana myös vuosina 1918–1919, jolloin hän seurasi Suomen Lontoon lähettilääksi nimettyä Rudolf Holstia. Hän edusti nuorsuomalaista puoluetta ja sen seuraajaa Kansallista edistyspuoluetta. Myös Urjalan kunnallispolitiikassa toimineelle Astalalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1924.
RUAG Ranger

RUAG Rangerin prototyyppi
Ranger RL-12 lippujuhlanpäivänä 2013
RUAG Ranger on Sveitsissä israelilaisella Israel Aircraft Industriesin lisenssillä valmistettu miehittämätön lentotiedustelujärjestelmä. Sitä käytetään Sveitsin puolustusvoimien lisäksi myös Suomen puolustusvoimissa osana maavoimien tiedustelujärjestelmää. Järjestelmä toimitettiin Suomeen lokakuussa 2001.
Miehittämättömiä ilma-aluksia käytetään tiedusteluun, valvontaan ja maaliosoitukseen kauaskantoisille asejärjestelmille. Miehittämättömille ilma-aluksille erityisesti sopivia tehtäviä ovat pitkäkestoiset valvontatehtävät, säteily- tai muuten saastuneen alueen tiedustelu sekä korkean vihollisuhan alueella toimiminen eli Dull, Dirty & Dangerous -tyyppiset tehtävät. Ranger-lentotiedustelujärjestelmässä maavalvonta-asemalta lennätetään datalinkkiyhteyden päässä olevaa miehittämätöntä ilma-alusta. Ilma-aluksen sensorin kuvaa seurataan maavalvonta-asemalla.
Tekniset tiedot

Max lentoonlähtöpaino 275 kg
Siipiväli 5,7 m
Pituus 4,6 m
Normaali nopeusalue 111-194 km/h
Max nopeus syöksyssä 240 km/h
Lakikorkeus n. 4500 m
Polttoainekulutus 10 l/h
Toiminta-aika n. 5 h
Moottorin teho 42 hv
Hyötykuormana on optinen sensori, jossa on yhdistettynä videokamera ja - nauhuri sekä lämpökamera
Ranger-lentotiedustelujärjestelmän osat

6 x Ranger-UAV (Unmanned Aerial Vehicle)
Maavalvonta-asema
Erillinen antenniyksikkö
Kuvavastaanotin
Maakalustosarja
Huolto- ja ylläpitovälinesarja
Lisäksi Suomesta on hankittu katapultti, sääasema sekä kenttäsähköverkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta RUAG Ranger Wikimedia Commonsissa
RUAG Ranger Suomessa[vanhentunut linkki]
RUAG.com: UAS-järjestelmät (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Israeli weapons (englanniksi)
Albert Brommels

Albert Brommels
| --- | --- |
Syntynyt:  7. helmikuuta 1891  Ylimarkku  
Kuollut:  15. kesäkuuta 1962  (71 vuotta) Närpiö  
Ammatit:  poliitikko, toimittaja  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Johan Albert Brommels (7. helmikuuta 1891 Ylimarkku – 15. kesäkuuta 1962 Närpiö) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Brommels syntyi maanviljelijäperheeseen, ja hän oli vuodesta 1915 naimisissa Anna Olivia Stenforsin kanssa. Heidän lapsiaan olivat toimitusjohtaja Krister Brommels ja sosiaalineuvos Jarl Brommels.
Brommels toimi kansanedustajana kahden kauden ajan, huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1951. Hän oli eduskunnassa toimiessaan sivistysvaliokunnan ja talousvaliokunnan jäsen. Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Brommels oli poliittisella urallaan myös Bergön ja Närpiön kunnanvaltuustojen jäsen sekä presidentin valitsijamies vaaleissa 1950 ja 1956.
Brommels oli varsinaisilta ammateiltaan kansakoulunopettaja ja toimittaja. Hän työskenteli opettajana Vöyrissä vuosina 1914–1915, Bergössä vuosina 1915–1922 ja Närpiössä vuosina 1922–1955. Vuosina 1915–1921 hän toimi myös lukkarina ja 1915–1920 postinhoitajana. Toimittajana hän työskenteli Vasa-Postenissa vuonna 1920 ja 1956–1960 Kaskö Tidningissä ja Syd-Österbottenissa. Hän kirjoitti myös pakinoita nimellä Post-Janne.
Vuonna 1975 ilmestyi Brommelsin elämäkertakirja Albert Brommels: En österbottnisk idékämpe Börje Sidbäckin toimittamana.
Suomen Eläinlääkäriliitto

| Suomen Eläinlääkäriliitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1892
Toimiala:  Eläinlääkärikunnan edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  yli 2900 jäsentä
Puheenjohtaja:  Mikko Turku
Jäsenlehti:  Suomen Eläinlääkärilehti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Eläinlääkäriliitto ry. on suomalainen eläinlääkäreiden ammatillinen etujärjestö.
Historia

Suomen Eläinlääkäriliitto ry perustettiin vuonna 1892 nimellä Suomen Eläinlääkäriyhdistys. Vuonna 1963 nimi muutettiin muotoon Suomen Eläinlääkäriliitto – Finlands Vetrinärförbund.
Organisaatio

Eläinlääkäriliitto kuuluu korkeasti koulutettujen palkansaajien ja ammatinharjoittajien keskusjärjestöön Akavaan. Alkuvuodesta 2021 liitossa oli hiukan yli 2 900 jäsentä. Luvussa on mukana opiskelijat ja eläkeläiset, jotka ovat jäseniä. Liittoon kuuluu noin 83 prosenttia Suomen laillistetuista eläinlääkäreistä ja merkittävä osa opiskelijoista.
Jäsenet työskentelevät eläinten terveyden- ja sairaudenhoidon, eläinsuojelun ja tarttuvien eläintautien vastustamisen parissa. He vastaavat myös elintarvikevalvontaan ja -hygieniaan ja ihmisen elinympäristön terveellisyyden valvontaan liittyvistä tehtävistä.
Toiminta

Suomen Eläinlääkäriliitto määrittelee, että sen tarkoituksena on olla yhdyssiteenä liiton jäsenten kesken, toimia eläinlääketieteen ja käytännön eläinlääkinnän edistämiseksi ja eläinlääkintälaitoksen kehittämiseksi Suomessa, valvoa eläinlääkärikunnan ammatillisia, yhteiskunnallisia, taloudellisia ja sosiaalisia etuja sekä edistää muitakin eläinlääkärikunnan yhteisiä pyrkimyksiä.
Liitto järjestää vuosittain Eläinlääkäripäivät.
Liitto omistaa täydennyskoulutus- ja konsultointiyritys Fennovet Oy:n. Fennovet Oy omistaa Tilipalvelu Elli Oy:n.
Toiminta > Kansainvälinen toiminta

Suomen Eläinlääkäriliitto on jäsen eurooppalaisessa eläinlääkärijärjestöjen järjestössä FVE:ssä (The Federation of Veterinarians of Europe) sekä sen alajärjestöissä UEVP:ssä (praktikot), UEVH:ssa (hygieenikot), EASVO:ssa (virkamiehet) ja EVERI:ssä (teollisuus).
Toiminta > Palkinnot

Liitto jakaa Vuoden eläinlääkintäteko- tai Vuoden eläinlääkäri -palkintoa osana maailmanlaajuisen eläinlääkäripäivän viettoa. Palkinto on jaettu vuodesta 2001 lähtien. Palkinto annetaan merkittävän eläinlääketieteen, eläinlääkinnän tai eläinlääkärikunnan hyväksi tehdyn työn perusteella.
Liitto on jakanut Suomen Eläinlääkäriliiton eläinten hyvinvointipalkintoa vuodesta 2009 kolmen vuoden välein. Palkinnolla kannustetaan entistä parempaan eläinten hyvinvoinnista huolehtimiseen.
Liitto on jakanut Suomen Eläinlääkäriliiton yrittäjäpalkintoa vuodesta 2012 kolmen vuoden välein. Palkinnolla kannustetaan eläinlääkäriyrittäjyyteen.
Liitto jakaa Topi Salmi -palkintoa ansioituneille tutkijoille joka kolmas vuosi. Palkinnon perustivat vuonna 2007 Suomen Eläinlääkäriliitto ja Suomen eläinlääketieteen säätiö. 10 000 euron suuruinen palkinto kantaa alan merkittävän vaikuttajan Toivo (Topi) Salmen nimeä.
Toiminta > Palkinnot > Topi Salmi -palkinnon saaneet

2007: professori Hannu Korkeala
2010: professori Satu Pyörälä
2013: professori Liisa Sihvonen
2016: professori Marja-Liisa Hänninen
2019: porotutkija, dosentti Sauli Laaksonen
2022: dosentti, professori Sinikka Pelkonen
Organisaatio

Liiton ylintä päätösvaltaa käyttää valtuuskunta. Valtuuskuntaan kuuluu 30 jäsentä, kymmenen varajäsentä, kaksi opiskelijajäsentä ja kaksi opiskelijavarajäsentä.
Hallitus on liiton toimeenpaneva elin. Hallituksen valitsee valtuuskunta syyskokouksessaan. Hallitukseen kuuluu puheenjohtaja ja kuusi jäsentä, joiden tulee olla liiton jäseniä. Vuonna 2024 hallituksen puheenjohtajana toimii Mikko Turku.
Eläinlääkäriliitto julkaisee vuonna 1893 perustettua Suomen Eläinlääkärilehteä, joka on jäsen- ja ammattilehti. Lehti ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa. Lehti sisältää muun muassa vertaisarvioituja artikkeleita, muita ammattiartikkeleita ja koottuja alan aiheita.
Aiheesta muualla

Suomen Eläinlääkäriliitto ry.
| n k Akava |
| --- | --- |
Jäsenliitot:  Agronomiliitto  Akavan Erityisalat  Akavan sairaanhoitajat ja Taja  Akavan Yleinen Ryhmä AYR  AKI-liitot  Ammattiliitto Ava  Diakoniatyöntekijöiden liitto DTL  DIFF – Ingenjörerna i Finland  Esimiehet ja Asiantuntijat YTY  Insinööriliitto  Kasvatuksen ja nuorisotyön asiantuntijat KNT  KTK Tekniikan Asiantuntijat  Kuntoutusalan Asiantuntijat  Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu  Myynnin ja markkinoinnin ammattilaiset MMA  Opetusalan Ammattijärjestö OAJ  Professoriliitto  Päällystöliitto  Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia  Suomen Arkkitehtiliitto SAFA  Suomen Ekonomit  Suomen Eläinlääkäriliitto  Suomen Farmasialiitto  Suomen Hammaslääkäriliitto  Suomen Lakimiesliitto  Suomen Lääkäriliitto  Suomen Poliisijärjestöjen Liitto  Suomen Psykologiliitto  Suomen Puheterapeuttiliitto  Suomen Terveydenhoitajaliitto  Suomen Työterveyshoitajaliitto  Tekniikan akateemiset TEK  Tieteentekijöiden liitto  Tradenomiliitto TRAL  Upseeriliitto  Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut