stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reijo Tirronen

Reijo Tirronen (11. lokakuuta 1849 Pielisjärvi – 6. toukokuuta 1893 Viipuri) oli suomalainen toimittaja, opettaja ja runoilija, joka käytti nmimerkkejä JO ja -jo .
Tirrosen vanhemmat olivat työmies, palovartija Tahvo Tirronen ja Elisa Sokuri. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1872 Kuopion lukiosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Tirronen oli kotiopettajana sekä vt. opettajana Möhkön ruukilla Ilomantsissa sekä Helsingin ja Hämeenlinnan kansakouluissa. Hän toimi sittemmin alkeisopettajana 1882–1886 Leväisen maanviljelyskoulussa Kuopion läänissä, vt. opettajana Joensuun lyseossa useaan otteeseen, vt. historian lehtorina Kymölän seminaarissa keväällä 1887 sekä viimeksi 1891–1892 opettajana Säkkijärven kirkonkylän kansakoulussa. Reijonen työskenteli lisäksi aputoimittajana useissa sanomalehdissä ja vastuunalaisena toimittajana Laatokka-lehdessä 1887–1888 ja Suomalainen-lehdessä 1890.
Reijonen kirjoitti runoja Savo-Karjalaisen osakunnan Koitar-albumiin nimimerkillä Reijo. Hän teki myös suomennoksia ja keräsi Suomen Muinaismuistoyhdistyksen matka-apurahan turvin tietoa Ilomantsin kihlakunnan muinaisjäännöksistä.
Reijonen kuoli toukokuussa 1893 Viipurin Diakonissalaitokselta sairasteltuaan jonkin aikaa sitä ennen.
Teoksia

Muinaisjäännöksiä Ilomantsin kihlakunnassa, teoksessa Suomen Muinaismuistoyhdistyksen Aikakauskirja VII. Helsinki 1885
Suomennoksia

Mrs Webb : Pomponia eli kristityt keisarin huoneessa. Jyväskylän kirjapaino 1890
Russell Carpenter

Russell Paul Carpenter (s. 9. joulukuuta 1950) on yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hänet tunnetaan parhaiten maailmanlaajuisen suursuosion saavuttaneesta Titanicista (1997).
Carpenter syntyi Van Nuysissa, Kaliforniassa. Hän on vuoden 1998 Oscar-palkittu.
Aiheesta muualla

Russell Carpenter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
SAIC

SAIC on lyhenne, joka voi tarkoittaa
SAIC Motoria, suurta kiinalaista autoteollisuuskonsernia
South African Indian Congress, Etelä-Afrikan intialaisten apartheidia vastustanutta järjestöä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SAIC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rifin tasavalta

Rifin tasavalta (berb. Tagduda n Arrif, arab. جمهورية الريف‎) oli vuosina 1923–1926 Marokon pohjoisosassa Rifin alueella toiminut valtio.
Historia

Marokko oli vuoden 1912 Fezin sopimuksella jaettu kahteen osaan, Espanjan hallitsemaan pohjoiseen eli Espanjan Marokkoon ja maan eteläosan käsittäneeseen Ranskan Marokkoon.
Pohjoisessa asuneet Rifin berberit olivat vuodesta 1920 lähtien käyneet espanjalaisia vastaan Rifin sotaa. Sotamenestyksen ansiosta he irtautuivat 18. syyskuuta 1921 päällikönsä Mohammed Abd el-Krimin johdolla Espanjan ja Marokon sulttaanin Yusefin alaisuudesta. Rifin tasavalta perustettiin helmikuun 1. päivänä 1923.
Tilanne sodassa muuttui ratkaisevasti vuoden 1925 loppupuolella, kun Espanja sai avukseen Ranskan armeijan joukkoja. Seurauksena oli Rifin tasavallan luhistuminen toukokuussa 1926, ja alueesta tuli jälleen osa Espanjan Marokkoa.
Maantiede

Välimeren rannikolla sijaitseva Rif on suurimmaksi osaksi vuoristoa. Alueella on kuitenkin myös vehreää tasankoseutua. Rifin tasavalta käsitti noin 3/4 Rifin alueesta. Espanjalaisten hallussa pysyivät itäisimmät ja läntisimmät osat.
Suurimpia kaupunkeja Rifin tasavallan alueella olivat Imzouren, Taza ja Al Hoceima
Hallinto

Rifin tasavallan valtionpäämiehenä toimi heimopäällillö Abd el-Krim, joka oli jo vuoden 1921 itsenäisyysjulistuksesta lähtien johtanut aluetta emiirin nimikkeellä. Hallituksessa oli viisi ministeriä. Pääministerin virkaa hoiti koko valtion olemassaolon ajan Ben Haji Hatmi.
Hallinnollisena elimenä toimi kansalliskokous, jonka johtajana oli valtionpäämies el-Krim. Paikallishallinosta huolehtivat heimot ja paikallisneuvostot.
Rifin tasavallan pääkaupunki oli pieni Ajdirin kylä, joka sijaitsee noin 7 kilometriä Rifin tasavallan suurimman kaupungin Al Hoceiman eteläpuolella.
Valuutta

Valtiolla oli myös oma rahayksikkö, Rifin tasavallan riffan. Se ei ollut tiettävästi milloinkaan virallisesti käytössä, vaan maksuvälineinä olivat Espanjan ja Ranskan valuutat. Englantilainen asekauppias ja salakuljettaja Charles Gardiner painatti 1 ja 5 riffanin seteleitä, joita ei kuitenkaan laskettu liikkeelle.
Robert Creeley

| Robert Creeley |
| --- | --- |
 Robert Creeley 1972.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1926 Arlington, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 2005 (78–79 vuotta) Texas, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Robert Creeley (1926 Arlington, Massachusetts, Yhdysvallat – 2005 Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Creeley opiskeli Harvardin yliopistossa ja Black Mountain Collegessa (Pohjois-Carolina) ja oli englannin kielen professori 1968 alkaen Buffalon yliopistossa.  Hän opetti Amerikan kirjallisuutta 1980-luvun lopulla Helsingin yliopistossa. Hän kuului Black Mountain -runoilijaryhmään, jonka keskushenkilö oli Charles Olson, ja toimitti 1954–1957 ryhmän lehteä The Black Mountain Review. Vuodesta 1956 hän asui San Franciscossa, jossa hänen tuttavuuksiinsa kuuluivat Jack Kerouac ja Allen Ginsberg ja monia muita beat-kirjailijoita.
Creeleyn näkemyksen mukaan lukijaan virtaa runon energiakentästä voimaa. Hänen läpimurtokokoelmansa on For Love, josta Mari Koski on suomentanut useita runoja.
Suomennetut runot

Idän ja lännen runot: valikoima Neuvostoliiton ja Amerikan uutta runoa. toim. ja suom. Markku Lahtela ja Anselm Hollo. Helsinki: Weilin+Göös 1963
Bisnes, suomentaja Mari Koski, julkaisussa: Parnasso, 2016; nro 4; s. 38. Kokoelmasta For Love 1962.
Eräskin avioliitto, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 125
Ikkuna Helsinkiin, suomentaja Markus Jääskeläinen, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2002, nro 2, s. 26–27. (Runo kokoelmasta Windows)
Jackin blues, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 5.
Joku kuoli, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 6.
Kaiku, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti, 2004; nro 3; s. 61.
Kieli, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 7
Kolme yhdessä (Charlottelle), suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 3; s. 61.
Kukka, suomentaja Mari Koski, julkaisussa: Parnasso, 2016; nro 4; s. 38. Kokoelmasta For Love 1962.
Kuten sanotaan, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 3; s. 61.
Kävelemässä, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 3; s. 61
Lahja, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 6
Lasku, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 117.
Lorcan mukaan, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 5
Naismuoto, suomentaja suomentaja Mari Koski, julkaisussa: Parnasso, 2016; nro 4; s. 39. Kokoelmasta For Love 1962.
Naisten vaiheet, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 126–127.
Niinhän ne sanovat, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 118
Omakuva, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 4
P.S., suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 3; s. 61
Petolliset postinkantajat, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 124
Pyydän: James Broughtonille, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2007; nro 1; s. 5
Päivä, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 3; s. 61
Rakkaus tulee hiljaa, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Nuori Voima: kirjallisen kulttuurin lehti 2005; nro 4; s. [58] takakansi.
Rytmi, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 119–120
Salaliitto, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 121
Sankarit, suomentaja Mari Koski, julkaisussa: Parnasso, 2016; nro 4; s. 40. Kokoelmasta For Love 1962.
Sing song, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 123.
Tunnen miehen, suomentaja Anselm Hollo, julkaisussa: Idän ja lännen runot. S. 122
Täällä, suomentaja Aki Salmela, julkaisussa: Kerberos 2002; nro 3; s. 5
Voi ei, suomentaja Mari Koski, julkaisussa: Parnasso, 2016; nro 4; s. 40. Kokoelmasta For Love 1962.
Mainittujen julkaisujen lisäksi on Jyrki Kiiskisen suomentamia runoja julkaisussa Nuori Voima 1993:6 ja 1996:4
Artikkeleita

Robert Creeley, Coming home, American poet remembering Helsinki, winter and summer. Artikkeli julkaisussa: Books from Finland 31(1997) : 1, s. 30–37
Robert Creeley, Helsinki window. Artikkeli julkaisussa: Books from Finland 31(1997) : 1, s. 38–39
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Creeley Wikimedia Commonsissa
Saban kuningattaren ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Saban kuningattaren ritarikunta on etiopialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1922 keisarinna Zauditun käskystä. Sitä alettiin kuitenkin jakaa vasta Haile Selassien noustua valtaan vuonna 1930. Alkujaan sitä jaettiin ainoastaan naisille. Ritarikunta lakkautettiin keisarikunnan myötä vuonna 1974, mutta maanpaossa elävä keisariperhe jakaa sitä edelleen, tosin vain suurristin osalta.
Ritarikunta jakautuu viiteen luokkaan, joista jokaiseen on vain rajoitettu määrä paikkoja:
suurristi (15 henkilöä)
suurupseeri (25)
komentaja (35)
upseeri (45)
ritari (55)
Saban lippu

Saban lippu
Saban lippu on Saban tunnus. Lipun yläkulmissa on punaiset kolmiot ja alakulmissa siniset kolmiot. Keskellä on valkoinen vinoneliö. Neliön keskellä on kultainen viisisakarainen tähti. Punainen väri kuvaa "yhtenäisyyttä voimakkuudessa ja rohkeudessa", sininen väri kuvaa taivasta ja merta, valkoinen väri rauhaa ja ystävyyttä. Kultainen tähti kuvaa Saban saarta. Lippu otettiin käyttöön 6. joulukuuta 1985. Lippu valittiin erillisessä kilpailussa. Voittaneen lipun on suunnitellut Edmond Johnson.
Rytis Sakalauskas

| Mitalit> Maa:  Liettua.Miesten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Liettua.Miesten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Liettua.Miesten yleisurheilu.Universiadit  | Maa:  Liettua> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Shenzhen 2011 | 100 m |  |
Rytis Sakalauskas (s. 1. tammikuuta 1987 Alytus, Liettuan SNT) on liettualainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrillä. Sakalauskas on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kilogrammaa. Sakalauskasin ennätys 100 metrillä on vuonna 2011 Shenzhenin kesäuniversiadeissa juostu 10,14.
Ura

Sakalauskas oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi 100 metrillä alkueriin. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Daegussa Sakalauskas jäi niin ikään alkueriin. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa Helsingissä Sakalauskas selviytyi finaaliin 100 metrillä, mutta keskeytti heti lähdössä. Vuoden 2013 EM-joukkuekilpailuissa Sakalauskas voitti kultaa kakkosliigan 100 metriltä. Vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä hän saavutti hopeaa ennätyksellään 10,14.
Richard Harris

| Richard Harris |
| --- | --- |
 Richard Harris vuonna 2001.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard St. John Harris
Syntynyt: 1. lokakuuta 1930  Limerick, Munster, Irlanti
Kuollut: 25. lokakuuta 2002 (72 vuotta)  Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä, laulaja-lauluntekijä, ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Elizabeth Rees-Williams (1957–1969) Ann Turkel (1974–1982)
Lapset:  3, mukaan lukien Jared Harris
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Richard Kharris
Aktiivisena:  1958–2002
Palkinnot
 muun muassa Golden Globe (1968) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Richard St. John Harris (1. lokakuuta 1930 Limerick, Munster, Irlanti – 25. lokakuuta 2002 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) oli irlantilainen, kahdella Oscar-ehdokkuudella huomioitu näyttelijä ja muusikko. Hän näytteli muun muassa elokuvissa Mies hevosena, Gladiator, Navaronen tykit, Armoton ja ennen kuolemaansa myös kahdessa ensimmäisessä Harry Potter -elokuvassa Albus Dumbledorena.
Harris oli lisäksi laulaja. Hänen tunnetuin esittämänsä kappale on Jimmy Webbin säveltämä ja sanoittama MacArthur Park. Muita tunnetuimpia lauluja ovat My Boy, A Tramp Shining, The Yard Went On Forever ja How I Spent My Summer.
Harris kuoli Hodgkinin tautiin vuonna 2002. Vuodesta 2004 Michael Gambon jatkoi Albus Dumbledoren roolissa.
Harrisin mukaan on nimetty vuonna 2002 perustettu British Independent Film Awards -gaalan palkinto, joka jaetaan vuosittain näyttelijälle jolla on ollut merkittävä vaikutus brittiläiselle elokuvalle.
Osittainen filmografia

Kädenpuristus paholaisen kanssa (1959)
Navaronen tykit (1961)
Telemarkin sankarit (1965)
Major Dundee (1965)
Cromwell (1970)
Helvetin esikartano (1970)
Mies hevosena (1970)
Veriset Jäljet (1973)
Juggernaut – kaappaus merellä ('1974)
Robin ja Marian (1976)
Mies hevosena – paluu (1976)
Kassandran silta (1976)
Gulliverin matkat (1977)
Orca – tappajavalas (1977)
Miljonäärien laiva (1977)
Villihanhet (1978)
A Game for Vultures (1979)
Tarzan, apinamies (1981)
Viimeinen matka (1981)
Mies hevosena III (1982)
Armoton (1992)
Näkymätön vihollinen (1992)
Itke rakastettu maa (1995)
Trojan Eddie (1996)
Ammattilaiset (1997)
Smilla's Sense of Snow (1997)
Taistelu leijonista (1999)
Harry ja karhu (1999)
Gladiator (2000)
My Kingdom (2001)
Harry Potter ja viisasten kivi (2001)
Monte Criston kreivi (2002)
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002)
Diskografia > Albumit

A Tramp Shining (1968)
The Yard Went on Forever (1968)
My Boy (1971)
The Richard Harris Love Album (1972)
Slides (1972)
His Greatest Performances (1973)
Jonathan Livingston Seagull (1973)
The Prophet (1974)
I, in the Membership of My Days (1974)
Diskografia > Singlet

"Here in My Heart (This Sporting Life -teema)" (1963)
"MacArthur Park" (1968)
"One of the Nicer Things" (1969)
"What a Lot of Flowers" (1969)
"Fill the World With Love" (1969)
"Ballad of A Man Called Horse" (1970)
"Morning of the Mourning for Another Kennedy" (1970)
"Go to the Mirror" (1971)
"My Boy" (1971)
"Turning Back the Pages" (1972)
"Half of Every Dream" (1972)
"Trilogy (Love, Marriage, Children)" (1974)
"The Last Castle (Theme from Echoes of a Summer)" (1976)
Diskografia > Kokoelmat

A Tramp Shining (1993)
The Prophet (1995)
The Webb Sessions 1968-1969 (1996)
MacArthur Park (1997)
Slides/My Boy (kahden albumin paketti) (2005)
Richard Harris - The Anthology (2008)
Aiheesta muualla

Richard Harris Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Richard Harris Elonetissä.
Rick Hautala

Richard Andrew ”Rick” Hautala (3. helmikuuta 1949 Gloucester, Massachusetts – 21. maaliskuuta 2013) oli amerikansuomalainen kauhukirjailija. Hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta Mainen yliopistossa valmistuen 1974. Hautala asui eteläisessä Mainessa yhdessä kirjailija Holly Newsteinin kanssa.
Romaaneja

Moondeath (1980)
Moonbog (1982)
Night Stone (1986, suom. Kuoleman kivi)
Little Brothers (1988)
Moon Walker (1989)
Winter Wake (1989)
Dead Voices (1990)
Cold Whisper (1991, suom. Haamu)
Dark Silence (1992)
Ghost Light (1993)
Twilight Time (1994)
Beyond the Shroud (1995)
Shades of Night (1995)
The Mountain King (1996)
Impulse (1996)
Aiheesta muualla

Rick Hautala – February 3, 1949—March 21, 2013 (englanniksi)
Kuoleman kivi Arvostelut, Arkisto, Aikakone
Russell Henshaw

| Russell Henshaw> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1990 (ikä 34) Sydney, Australia
Uran tiedot
Pituus:  188 cm
Laji:  freestylehiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2006–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  3
 Tietolaatikko päivitetty 13.12.2015 
| Mitalit> Maa:  Australia.Miesten freestylehiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Australia.Miesten freestylehiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Australia.Miesten freestylehiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Australia> Miesten freestylehiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kreischberg 2015 | slopystyle |  |
|  Pronssia | Park City 2011 | slopestyle |  |
Russell ”Russ” Henshaw (s. 7. kesäkuuta 1990 Sydney) on australialainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee slopestylessa.
Henshaw kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Les Contamines'ssa tammikuussa 2006 sijoittuen half-pipessa seitsemänneksi. Hän on sijoittunut maailmancupissa kolme kertaa kolmen parhaan joukkoon ollen parhaimmillaan toinen slopestylessa.
Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Park City Mountain Resortissa Henshaw saavutti slopestylessa pronssia. Vossissa vuonna 2013 hän sijoittui slopestylessa 15:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samassa lajissa kahdeksas. Hän sai MM-hopeaa slopystylessa Kreischbergissä 2015. Vuonna 2011 Henshaw saavutti X Gameseissa slopestylen hopeaa.
Aiheesta muualla

Russell Henshawin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Röntgenspektroskopia

Röntgenspektroskopia on yleisnimitys tutkimusmenetelmille, jossa röntgensäteilyllä aiheutetaan viritystiloja atomeihin ja molekyyleihin. Röntgenspektroskopiamenetelmillä tutkitaan aineessa olevien atomien elektronikuorilla olevien elektronien energiatiloja.
Rusovatsakiipijä

| Rusovatsakiipijä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puukiipijät Certhiidae
Suku::  Puukiipijät Certhia
Laji::  nipalensis
Kaksiosainen nimi
 Certhia nipalensis  Blyth, 1845 
Katso myös
   Rusovatsakiipijä Wikispeciesissä   Rusovatsakiipijä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rusovatsakiipijä (Certhia nipalensis) on puukiipijöiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Raitapyrstökiipijää tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 89 000 km2. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, mutta sen ei uskota olevan vielä vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
RoboCop 3 (videopeli)

| RoboCop 3 |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Digital Image Design
Julkaisija:  Ocean Software
Pelisarja:  RoboCop
Julkaistu:  EU 1992
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Atari ST, DOS
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
RoboCop 3 on Digital Image Designin (DID) kehittämä ja Ocean Softwaren julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1992 Amigalle, Atari STlle ja DOSille.
DID:n kehittämä peli käytti 3D-grafiikkaa.
Ocean julkaisi samana vuonna samalla nimellä eri alustoille tasohyppelypelejä, jotka kehitti se itse tai Probe Software (alustasta riippuen).
Peli liittyy elokuvaan RoboCop 3.
Pelaaminen

Pelissä on kaksi pelimoodia: Arcade Action sekä Movie Adventure, joista jälkimmäisessä edellisen tehtävän tulos vaikutti seuraavaan. Tehtävien välillä on NewsBreak -uutiskatsauksia esittämässä seuraavaa tehtävää.
Pelissä oli viisi tehtävää. Kaksi ensimmäistä tehtävää ovat aikoinaan edistyksellisessä ensimmäisessä persoonassa, joissa RoboCop tyhjentää terroristeja toimistorakennuksesta ja splatterpunkeja slummeista. Kolmannessa tehtävässä RoboCop ajaa autolla pysäyttäen autovarkaita. Neljännessä tehtävässä lennetään rakettirepulla. Viidennessä on taisteluosio robottininjaa vastaan.
Kehitys

Pelin kehittäjillä oli käytettävissään ainoastaan muutamia still-kuvia ja kirjoitettuja kuvauksia koska Orion Pictures piti juonen yksityiskohdat piilossa. Tästä johtuen peliä kehitettiin oletuksella, että gyrocycle on futuristinen moottoripyörä kun se myöhemmin paljastui olevan pikemmin gyropack eli rakettireppu.
Digital Image Design käytti pelissä muokattua F29 Retaliator -pelin pelimoottoria, jota se myöhemmin käytti myös Epic-pelissä.
Julkaistun pelin mukana Amiga-versiossa tuli piratismin vastaisena keinona laitteisto-dongle: joystick-porttiin asetettava pieni laite, jonka peli tarkasti olevan siellä ennen kuin suostui toimimaan. Peli kuitenkin murrettiin ja levitettiin kopioina viikkoa ennen virallista julkaisua. Dongle ei myöskään sopinut hyvin uudelleensuunnitellun Amiga 600:n porttiin.
Vastaanotto

Pelin Amiga-versio sai Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 91%.
Pelit-lehden Niko Nirvi antoi pelin Amiga-versiolle 89 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

RoboCop 3 MobyGamesissa (englanniksi)
RoboCop 3 Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Rytimäki

Rytimäki on Kokkolan asuinalue. Se sijaitsee Kokkolan pohjoisosassa. Rytimäellä on suomenkielinen päiväkoti ja koulu, jossa on esikoulu, 1. ja 2. luokka. Rytimäelle on bussiyhteys keskustasta. Rytimäellä toimi ennen parturi-kampaamo Wiivi & Wictor. Ennen kampaamoa tiloissa toimi posti ja viereisessä tiloissa elintarvikekauppa, samassa rakennuksessa oli myös pieni kioski.
1980-luvulla päiväkodin toisessa päädyssä syttyi tulipalo. Rakennuksen toisessa päässä päiväunilla olleet lapset saatiin nopeasti ulos rakennuksesta.
Rytimäen postin historiasta

Rytimäellä oli oma postileimansa "RYTIMÄKI / RYTIBACKEN" vuodesta 1974 vuoteen 1984. Sen jälkeen vuoteen 1991 asti posti leimattiin toimipaikan leimalla "KOKKOLA 40 / KARLEBY 40". Postileima lakkautettiin 1991.
↑  Suomen Postitoimipaikat 1638 - 1985, s. 219.  Suomen Filatelistiliitto ry., 1988.  ISBN 951-95522-1-9.
↑  Suomen postitoimipaikat - Avoindata.fi www.avoindata.fi. Viitattu 7.6.2024.
Sabrina Filzmoser

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sabrina Filzmoser Lontoon olympialaisissa 2012. |  Sabrina Filzmoser Lontoon olympialaisissa 2012. |  Sabrina Filzmoser Lontoon olympialaisissa 2012. |  |
Maa:   Itävalta
Naisten judo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kairo 2005 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2010 | 57 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Minsk 2019 | sekajoukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lissabon 2008 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Wien 2010 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2013 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Düsseldorf 2003 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Rotterdam 2005 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Tampere 2006 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2007 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Montpellier 2014 | 57 kg |  |
Sabrina Filzmoser (s. 12. kesäkuuta 1980 Wels, Ylä-Itävalta) on itävaltalainen judon MM-mitalisti ja Euroopan-mestari.
Filzmoser saavutti MM-kilpailuissa pronssia 57 kg:n sarjassa Kairossa 2005 ja Tokiossa 2010 sekä sijoittui seitsemänneksi Tšeljabinskissa 2014. Olympialaisissa hän oli seitsemäs Lontoossa 2012.
Filzmoser voitti 57 kg:n Euroopan-mestaruuden Lissabonissa 2008 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen Isabel Fernándezin, ja Istanbulissa 2011, jolloin finaalissa kaatui portugalilainen Telma Monteiro. Hän saavutti samassa sarjassa EM-hopeaa Wienissä 2010 hävittyään finaalissa romanialaiselle Corina Căprioriulle, ja Budapestissa 2013, jolloin hävisi loppuottelussa ranskalaiselle Automne Pavialle. Hän on saavuttanut 57-kiloisissa EM-pronssia Düsseldorfissa 2003, Rotterdamissa 2005, Tampereella 2006, Belgradissa 2007 ja Montpellier’ssa 2014. Lisäksi hän oli viides Bukarestissa 2004 ja  Tel Avivissa 2018 sekä seitsemäs Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 ja Bakun Euroopan kisoissa 2015. Hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia Minskin Euroopan kisoissa 2019.
Filzmoser saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 52 kg:n sarjassa kultaa 1998, hopeaa 1999 ja pronssia 1997. Sotilaiden maailmankisoissa hän on saanut kultaa 57-kiloisissa 2007 ja hopeaa 52-kiloisissa 1999. Sotilaiden maailmanmestaruuden hän on voittanut 57 kg:n painoluokassa 2001, 2002, 2004, 2005 ja 2006 sekä saanut pronssia 2000.
Filzmoser on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja kolmetoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kuusi turnausvoittoa, kahdeksan kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljätoista Itävallan-mestaruutta.