stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beyblade
Juoni > Beyblade G-Revolution

Beyblade-turnausten uusien sääntöjen noudattamiseksi sekä kilpaillakseen toisiaan vastaan, Kiekkomestarit hajaantuvat erillisiin joukkueisiin: Ray palaa Valkotiikereihin (nykyään Valkotiikerit X), Max liittyy All Starziin (nykyään PPB All Starz), ja Kai liittyy Demolition Boysiin (nykyään Blitzkrieg Boys). Kiekkomestareihin jäävät enää Tyson, Kenny ja Hilary. Heihin liittyy uusi bleidaaja nimeltä Daichi Sumeragi sekä valmentajaksi Tysonin isoveli Hiro Granger, ja herra Dickenson antaa joukkueelle uuden nimen: BBA Revolution. Hiron valmennusmenetelmät pakottavat myös Tysonin ymmärtämään miten paljon paremmaksi bleidaajaksi hänen on tultava ilman entisiä tovereitaan ja kuinka hänen on myös uskottava vähemmän kokeneiden Daichin ja Kennyn kykyihin tulla huippubleidaajiksi. BBA Revolutionin, Valkotiikerit X:n, PPB All Starzin ja Blitzkrieg Boysin lisäksi maailmanmestaruuskisoihin osallistuvat tänä vuonna myös joukkueet nimeltä Barthez Battalion ja F-Dynasty.
Voitettuaan jälleen maailmanmestaruuden, Tyson ystävineen kohtaa vanhan vihollisensa, Boris Balkovin, joka ostaa BBA:n ja antaa sille uudeksi nimeksi BEGA, joka haluaa rajoittaa Beybladen vain ammattilaisille tai rekisteröityneille pelaajille. Kai liittyy BEGA:an saadakseen uuden mahdollisuuden päihittää Tyson. Hiro puolestaan liittyy BEGA:an valmentaakseen sen uutta ylivertaisesti lahjakasta bleidaajaa, Brooklyniä. Brooklynin valmentaminen ja asettaminen Tysonia vastaan oli myös osa Hiron suunnitelmaa tehdä pikkuveljestään parempi bleidaaja. Tyson nousee vastustamaan BEGA:n toimintaa, jolloin Boris ehdottaa, että Tyson kokoaisi viiden bleidaajan joukkueen kohtaamaan BEGA Justice 5:ksi kutsutussa ottelussa BEGA:n oman edustusjoukkuueen. Max ja Ray liittyvät Tysonin ja Daichin rinnalle uuteen joukkueeseen nimeltä G-Revolutions, ja kesken turnauksen, Kai (joka menetti paikkansa BEGA:n edustusjoukkueessa Brooklynille) liittyy G-Revolutionsin viidenneksi jäseneksi. Kaikki huipentuu lopulta otteluun Tysonin ja Brooklynin välillä, jonka aikana Brooklynin henkinen epävakaus ja hänen bittipetonsa Zeuksen voima uhkaavat koitua koko maailman tuhoksi.
Media > Manga

Mangan luvut on kirjoittanut ja piirtänyt Takao Aoki. Se julkaistiin CoroCoro Comic -lehdessä vuosina 2000–2004. Viz Media lisensoi mangan englanninkielistä julkaisua varten.
Albumit
Let It Rip!
Tyson vs. Max
The Fourth Legend
Tyson vs. the White Tigers
The Beyblade World Champioships
The Final Arena
A Powerful New Enemy!!
The Enemy's New Agent
The Blader That Was Created!
The Formation of the Invincible Team!!
The Worst First Battle!!
A Beast with Bared Fangs!!!
The Final Battle at the Top!!
Extreme Battle! Endurance vs. Offense?!
Media > Anime

Animesarja jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäinen sarja pohjautuu mangan osiin 1–6. Se esitettiin televisiossa ensi kertaa vuonna 2001 ja siihen kuului 51 jaksoa. Toinen sarja Beyblade V-Force, joka pohjautuu mangan osiin 7–9, sisälsi myös 51 jaksoa ja julkaistiin vuonna 2002. Mangan osiin 10–14 pohjautuva kolmas sarja Beyblade G-Revolution sisälsi 52 jaksoa ja se esitettiin televisiossa 2003. Ensimmäisen sarjan animoinnista vastasi Madhouse ja kahden myöhemmän animoinnista Nihon Animedia. Kaikki kolme sarjaa englanninkielisenä esitettäviksi lisensoi Pohjois-Amerikassa Nelvana. G-Revolution on kolmesta sarjasta ainut, jota ei ole esitetty Suomessa.
Vuodesta 2009 alkaen ilmestyi uusi animesarja, joka pohjautui samannimiseen mangaan nimeltä Metal Fight Beyblade. Animesarjan tuottivat Tatsunoko ja SynergySP ja Pohjois-Amerikassa se julkaistiin nimellä Beyblade: Metal Fusion. Sille toteutettiin kolme jatkosarjaa: Beyblade: Metal Masters, Beyblade: Metal Fury ja Beyblade: Shogun Steel. Sarjoista vain Metal Masters ja Metal Fury ovat esitetty Suomessa MTV3-kanavalla.
Media > Pelit

Sarjan pohjalta on julkaistu videopeli Beyblade: Super Tournament Battle (2002, Nintendo Gamecube) ja keräilykorttipeli.
Beyblade: Let it Rip! (2003, Playstation 1)
Media > Lelut

Tomy valmistaa Beyblade-leluja.
Sarjaan kuuluu myös oheistavaramyynti, kuten Beyblade-hyrrät, jotka laukaistaan erillisellä laukaisimella, johon tarvitaan vetonauha. Joihinkin hyrriin on asettunut myös Bit Beast (suomennettu petosiruksi tai bittipedoksi), voimallinen henki, joka voi olla esimerkiksi lohikäärme tai vaikka apina.
Aiheesta muualla

Viralliset nettisivut (englanniksi)
Beyblade hyrrät
Uumajansaamelaiset

| Uumajansaamelaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  noin 1000 (1995)
Asuinalueet:   Ruotsi 1000 (1995)
Kielet:  Uumajansaame, ruotsi
Uskonnot:  Luterilaisuus
Uumajansaamelaisten asuinalue oranssilla, eteläsaamelaisten keltaisella.
Uumajansaamelaiset ovat saamelaisten etninen ryhmä, joka elää Keski-Ruotsissa Uumajanjoen alueella piitimensaamelaisten ja eteläsaamelaisten välissä. Vuonna 1995 uumajansaamelaisia oli noin 1000 henkeä Lyckselessä, Malåssa, Tärnassa ja Sorselessa.
Aikaisemmin uumajansaamelaisia asui myös Norjassa, mutta siellä he ovat jo sulautuneet muuhun väestöön.
Uumajansaamen kieltä puhuu nykyisin vain muutama henkilö, joista useimmat ovat vanhuksia.
Historia

Uumajansaamen perinteinen puhuma-alue ja samalla uumajansaamelaisten asuinalue on ollut Rana, Hemnes ja Korgen Norjan puolella sekä Ruotsin puolella alue Uumajanjoelta Maskaureen, Ståkkeen, Västra Kikkejaureen ja Östra Kikkejaureen Arjeplogissa ja Arvidsjaurissa sekä Malå, Gran sekä Umbyn Tärnassa.
Ensimmäiset saameksi painetut kirjat oli kirjoitettu uumajansaameksi. ABC-Book på Lappesko Tungomål, joka sisälsi myös katekismuksen, ilmestyi vuonna 1619. Lyckselessä toimi lappalaiskoulu saamelaisille pojille vuosina 1632–1865. Koulumestari Per Fjellström, joka itse oli kotoisin piitimensaamen puhuma-alueelta oli kiinnostunut uumajansaamesta ja kirjoitti vuonna 1738 ensimmäisen kieliopin (Grammatica Lapponica) sekä ensimmäisen nimenomaisesti uumajansaamea koskevan sanakirjan (Sueco-Lapponicum). Fjellströmistä tuli myöhemmin kirkkoherra ja rovasti Lyckseleen. Uusi testamentti ilmestyi uumajansaameksi vuonna 1755 ja vuonna 1811 julkaistiin kielellä ensi kertaa koko Raamattu nimellä Tat Ajles Tjalog (Pyhät Kirjoitukset).
1700-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä ei Västerbottenin alueella ollut paljonkaan uudisasutusta. Se vähä mitä oli koostui alueelle muuttaneista suomalaisista ja ruotsalaisista ja jopa enimmältä osin saamelaisista. Uumajansaame oli alueen enemmistön äidinkieli. 1800-luvulla muuttoliike alueelle kasvoi uudisasutuksen vauhdittuessa ja monet metsäsaamelaiset sulautuivat ruotsinkieliseen väestöön. Kun "lappalaiset" mainitaan Lyckselen käräjäoikeuden asiakirjoissa ovat kyseessä olleet yleensä tunturisaamelaiset, jotka ovat tulleet talvella metsäalueille poroineen.
Ruotsissa harjoitettu kieli- ja sulauttamispolitiikka, joka vaikutti 1800-luvulla ja ison osan 1900-lukua, iski uumajansaamelaisiin raskaasti. Kielen äidinkielisten puhujien määrä romahti Ruotsissa, samalla kun kielen käyttö Norjan puolella kokonaan lakkasi. Vuonna 1995 arvioitiin uumajansaamelaisiin etnisenä ryhmänä kuuluvan noin 1000 henkeä. Vuonna 2000 kielentutkija Tapani Salminen arvioi uumajansaamen puhujia olevan enää noin 20. Nämä asuivat Ruotsin Arjeplogissa ja Arvidsjaurissa. Vuonna 2007 kielentutkija Trond Trosterud arvioi puhujia olevan enää noin 10, jotka kaikki olivat yli 65-vuotiaita. Kuitenkin myös nuorempia puhujia kielellä on, sillä Barrukin perheessä kieli on siirtynyt myös nuoremmalle polvelle. Perheen isä Henrik Barruk oppi kielen äidiltään ja on kielikonsulttina pyrkinyt kehittämään ja elvyttämään kieltä. Perheen tytär Katarina Barruk on julkaissut musiikkia uumajansaamen kielellä ja tekee esiintymällä kieltä tunnetuksi. Álgguogåhtie-yhdistys on järjestänyt kymmenen vuoden ajan uumajansaamen kielikylpyjä. 6. huhtikuuta 2016 julkaistiin virallinen uumajansaamen ortografia. Vuonna 2019 julkaistiin Henrik Barrukin laatima uumajansaame-ruotsi–ruotsi–uumajansaame -sanakirja Báhkuogirjjie.
Kirjallisuutta

Hajdú, Péter (toim.): Suomalais-ugrilaiset.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1975.  ISBN 951-717-068-8
Hakamies, Pekka: Ison karhun jälkeläiset.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 697)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998.  ISBN 951-717-989-8
Laakso, Johanna (toim.): Uralilaiset kansat: Tietoa suomen sukukielistä ja niiden puhujista.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-16485-2
Krauss, M. E. 1997. The indigenous languages of the North: A report on their present state. In H. Shoji and J. Janhunen (eds.), Northern minority languages: Problems of survival, pp. 1–34. Osaka and Fairbanks: National Museum of Ethnology and Alaska Native Language Center, University of Alaska Fairbanks.
Aiheesta muualla

Uumajansaamelaisten Álgguogåhtie -yhdistyksen kotisivut (ruotsiksi)
Uumajan Lapin/Lyckselen Lapin lapinkylät vuonna 1670. Lapinkylät ja niiden rajat merkitty punaisella, nykyiset kunnanrajat mustalla. Ranin ja Vapstenin asukkaat olivat tunturisaamelaisia, jotka asuivat myös Norjan puolella rajaa. Gran ja Umbyn olivat pääasiassa metsäsaamelaisten asuttamia.
Dogma (elokuva)

| Dogma |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kevin Smith
Käsikirjoittaja:  Kevin Smith
Tuottaja:  Scott Mosier
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Robert Yeoman
Leikkaaja:   Scott Mosier  Kevin Smith 
Pääosat:   Ben Affleck  George Carlin  Matt Damon  Linda Fiorentino  Salma Hayek  Jason Lee  Jason Mewes  Kevin Smith  Alan Rickman  Chris Rock 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  View Askew Productions
Levittäjä:  Lionsgate Netflix
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  129 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dogma on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Kevin Smithin ohjaama musta komedia, joka käsittelee enkeleitä, kristinuskon hahmoja ja katolista kirkkoa. Se nosti ensi-iltansa yhteydessä suuren kohun uskonnollisissa piireissä.
Juoni

Langenneet enkelit Loki (Matt Damon) ja Bartleby (Ben Affleck) ovat joutuneet karkotetuiksi helvettiäkin kauheampaan paikkaan, Wisconsiniin. He saavat vihiä keinosta, jolla voisivat palata taivaaseen: kardinaali Glickin (koomikko George Carlin) organisoimasta kampanjasta katolisen kirkon imagon parantamiseksi. Metatron (Alan Rickman), Jumalan ääni, kertoo Bethany Sloanelle, aborttiklinikan pettyneelle työntekijälle, että tätä tarvitaan Lokin ja Bartlebyn pysäyttämisessä eikä hänen tarvitsisi tehdä tuota yksin. Mukaan tulevat profeetat Jay (Jason Mewes) ja Silent Bob (Kevin Smith) sekä ”taivaasta astuva” Rufus (Chris Rock). Samaan aikaan Azrael (Jason Lee) kätyreineen punoo omia juoniaan.
Aiheesta muualla

Miettinen, Raimo: Dogma (1999) Filmgoer.  5.3.2000. Arkistoitu 22.6.2021. Viitattu 1.8.2021.
Youtuben historia

YouTube-logo
PayPalin työntekijöiden luoma YouTuben videonjakosivusto otettiin käyttöön 14. helmikuuta 2005.
Perustaminen (2005)

Youtuben perustivat Paypalin työntekijät Chad Hurley, Steve Chen ja Jawed Karim. Verkkotunnus ”YouTube.com” otettiin käyttöön 14. helmikuuta 2005, mutta videoita sinne pystyi lataamaan vasta 23. huhtikuuta 2005. Karim latasi samana päivänä sivuston ensimmäisen videon ”Me at the zoo”. Videolla hän on eläintarhassa ja kertoo takanaan olevista elefanteista.
Youtubessa vieraili toukokuussa sen beta-version aikoihin 30 000 kävijää päivittäin. Marraskuussa 2005 sijoitusyhtiö Sequoia Capital investoi Youtubeen 3,5 miljoonaa dollaria. Youtube avattiin virallisesti 15. joulukuuta, ja siellä katsottiin päivittäin videoita yli kaksi miljoonaa kertaa.
Googlen osto (2006)

Kesällä 2006 YouTube oli yksi nopeimmin kasvavista sivustoista World Wide Webissä : palveluun oli silloin ladattu jo yli 65 000  videota.  Heinäkuussa YouTube-videoita katsottiin keskimäärin 100 miljoonaa kertaa päivässä   ja se oli Alexan mukaan viidenneksi suosituin sivusto ja sen kasvu oli nopeampaa kuin mitä  Myspacella oli ollut.
Mainokset otettiin käyttöön sivustolla maaliskuussa 2006 ja huhtikuussa YouTube otti käyttöön Google AdSensen.   Sittemmin YouTube on lopettanut sen käytön.
Kesäkuussa 2006 YouTube solmi markkinointi- ja mainoskumppanuuden NBC: n kanssa.
Google ilmoitti 9. lokakuuta 2006 ostavansa YouTuben noin 1,3 miljardilla eurolla (1,65 miljardin dollaria), kauppa vahvistui 13. marraskuuta. Se oli siihen mennessä toiseksi suurin hankinta, jonka Google oli tehnyt.  Sopimuksen tekoa edesauttoi se, että YouTube oli tehnyt sopimuksia kolmen mediayhtiöiden kanssa siitä, miten tekijänoikeusrikkomukset vältetään. YouTubessa työskenteli kaupan aikaan perustajien lisäksi 68 työntekijää.  Palvelu ei ollut ennen ostoa yltänyt voitollisiin tuloksiin ja Google joutui kaupanteon yhteydessä maksamaan 15 miljoonaa dollaria yhtiön velkoja.
YouTuben historia (2007–)

On arvioitu, että vuonna 2007 YouTube kulutti yhtä paljon kaistanleveyttä kuin koko Internet oli kuluttanut vuonna 2000.
YouTube Awards-palkintoja on jaettu vuodesta 2007 lähtien. Vuosina 2007 ja 2008 YouTube palkitsi ”YouTube Awards” -tapahtumassa parhaat videonsa, joista käyttäjät saivat äänestää.
Vuonna 2008 palvelussa mahdollistui pitkien elokuvien esittäminen. Aikaisemmin elokuvat oli joutunut tallentamaan noin yhdeksän minuutin pituisissa osissa.
Huhtikuussa 2009 Carnegie Hallissa New Yorkissa järjestettiin tilaisuus, jossa esiintyi YouTube-sivuston kautta koottu orkesteri. Orkesteriin oli koottu 90 soittajaa 30 eri maasta.
Vuodesta 2010 lähtien YouTube on ollut Alexan mukaan kolmanneksi eniten vierailtu internet-sivusto Googlen ja Facebookin jälkeen.
Google ilmoitti maaliskuussa 2010, että se aikoo tekstittää kaikki palvelun kymmenet miljoonat englanninkieliset videot. Tekstityksessä käytetään puheentunnistusteknologiaa. Tekstitysten ansiosta videot on helpompi luokitella sisällön perusteella.
21. joulukuuta 2012 Gangnam Style -video oli ensimmäinen YouTube-video, jota oli katsottu yli miljardi kertaa.
Toukokuussa 2013 YouTube käynnisti pilottiohjelman, jonka avulla osa sisällöntuottajista sai ottaa tilaajiltaan (0,99 dollaria tai enemmän) kuukausimaksua. Valtaosaa YouTube-videoista sai kuitenkin katsoa ilmaiseksi.
Marraskuussa 2013 YouTuben oma YouTube-kanava ylitti tilaajamäärissä Felix Kjellbergin PewDiePie- kanavan ja siitä tuli sivuston tilatuin kanava. Tämä johtui siitä, että uusille käyttäjille suositeltiin YouTuben kanavan tilaamista rekisteröinnin yhteydessä.
YouTuben toimitusjohtajana on toiminut Susan Wojcicki helmikuusta 2014 lähtien.
Huhtikuun 3. päivänä 2018 Youtuben pääkonttorissa sattui ampumavälikohtaus.  Vuonna 1980 syntynyt Nasim Aghdam -niminen nainen tunkeutui San Brunossa Kaliforniassa sijaitsevaan YouTuben pääkonttoriin ja ampui käsiaseella haavoittaen kolmea ihmistä. Aghdam surmasi hyökkäyksen lopuksi itsensä.
YouTuben aprillipilat

YouTube on vuodesta 2008 lähtien muistanut hauskuuttaa käyttäjiään erilaisilla aprillipiloilla.
2008: Kaikki pääsivulla olevat videolinkit veivät Rick Astleyn "Never Gonna Give You Up" -musiikkivideoon. Ilmiö tunnetaan nimellä ”Rickrolling”.
2009: Pääsivun videoiden klikkaaminen käänsi sivuston ylösalaisin. YouTube kertoi kyseessä olevan päivitys sivuston ulkoasuun.
2010: YouTube julkaisi ”TEXTp”-ominaisuuden, joka muutti eri värit videoissa kirjaimiksi. Syyksi YouTube kertoi säästävänsä pienentyneen kaistankäytön johdosta yhden dollarin jokaista sekuntia kohden.
2011: YouTuben videot saivat uuden väriteeman suoraan 1900-luvulta. Samalla julkaistiin viisi suosituinta kuvaa vuodelta 1911, kuten Flugelhorn Feline, Keyboard Catin esi-isä.
2012: Sivuston logon viereen lisättiin nappi, josta avautui uusi palvelu nimeltä ”The YouTube Collection”. Palvelu mahdollisti minkä tahansa YouTube-videon saamisen kotiin kuljetettuna joko DVD-, videonauha-, laserdisc-, tai betamax-formaatissa. Palvelua mainostettiin ”täydellisenä offline-kokemuksena”.
2013: YouTube julkaisi uutisorganisaatio The Onionin kanssa tiedotteen, jossa kerrottiin kuluvan YouTube-kilpailun loppuneen ja että voittajat ilmoitetaan sivuston avauduttaessa uudelleen vuonna 2023. YouTube lähetti suoratoistolla livenä 12 tuntia kestäneen videon, jossa esiteltiin ehdokkaat palkintojen saajiksi.
2014: YouTube kertoi olevansa kaikkien internet-trendien ja meemien takana. Todisteena he julkaisivat näytteitä tulevista meemeistä, kuten ”Clocking”, ”Kissing Dad”, ja ”Glub Glub Water Dance”.
2015: YouTube lisäsi nuotinmuotoisen "lisää musiikkia" -painikkeen jokaisen YouTube-videon alapalkkiin. Painike soitti kolmen sekunnin ajan suomalaisen Daruden vuoden 1999 "Sandstorm"-hittikappaletta (joka oli vuoden 2000 parhaiten myynyt kahdentoista tuuman vinyylilevy maailmassa) kunkin videon päälle.
2015: YouTube uudisti käyttöliittymän ilmettä.
2016: YouTube lisäsi pitkätukkaisen miehen muotoisen "katso palvelussa SnoopaVision" -painikkeen jokaisen YouTube-videon alapalkkiin. Painike johti välilehteen, jossa kerrottiin SnoopaVision-sovelluksen olevan beta-vaiheessa ja otettavan käyttöön sattumalta heitettyyn pitkällä tulevaisuudessa olevaan päivään mennessä videolla, jonka kautta on avannut välilehden. Lisäksi välilehdestä löytyi video, jonka mukaan käyttäjä pystyy katsomaan sovelluksella videoita huippuluokan 360-panoraamalla yhdessä Snoop Doggin kanssa.
2017: YouTube julkaisi Google Gnome -videon, jossa esiintyy puutarhatonttu, joka parodisoi Amazonin Alexa-tuotetta. YouTube julkaisi myös Haptic Helpers -videon, jossa mainostetaan VR-palvelua, joka tulee parantamaan VR-kokemusta äänillä.
Suomessa

Tiettävästi ensimmäinen suomalainen video ”Miika ja trampoliini” ladattiin palveluun 8. heinäkuuta 2005. Videolla nuori poika hyppii trampoliinilla. Video on 35 sekuntia pitkä. Huhtikuussa 2024 videolla oli 32 900 näyttökertaa.
Youtube-verkosto Splay Suomi tuotti Suomen ensimmäisen Youtube-ohjelmasarjan, Tapaa X:n, vuonna 2014. Sarjaa julkaistiin torstaisin kello 17 Splay Suomen Youtube-kanavalla ja sitä tehtiin pari kuukautta. Tapaa X -ohjelmassa tutustuttiin Youtube-tähtien elämään, arkeen ja kotipaikkakuntiin. Ohjelman juonsi tuolloin Suomen seuratuin videobloggaaja Eeddspeaks eli Eetu Pesonen.
Syksyllä 2017 tehty Elisan "Pidetään yhtä" -mainosvideo oli Googlen mukaan vuoden 2017 suosituin suomalainen mainosvideo YouTubessa. Listauksessa huomioitiin mainosten katsomiskerrat, katsomiseen käytetty aika sekä orgaanisten ja maksettujen katsomiskertojen suhde.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
The History of YouTube YouTubessa
YouTube is Worlds Second Largest Search Engine YouTubessa
Youtuben perustajat vasemmalta oikealle: Chad Hurley, Steve Chen ja Jawed Karim.
Youtuben varhainen pääkonttori Kalifornian San Mateossa, Yhdysvalloissa.
YouTuben nykyinen pääkonttori San Bruno, Kalifornia (2010)
Carborundum

Monotypia
Kohopaino
Puupiirros
Linoleikkaus
Syväpaino
Kuivaneula
Etsaus
Akvatinta
Mezzotinto
Carborundum
Laakapaino
Litografia
Serigrafia
Muuta
Vedosmerkinnät
Passepartout
Suomalaiset taidegraafikot
n
k
Carborundum on taidegrafiikan tekemiseen tarkoitettu syväpainomenetelmä, jossa kuva-aihe maalataan laatalle liiman ja carborundum-hiekan sekoituksella. Sana tulee carborundum-jauheesta, joka on piikarbidia eli piin ja hiilen muodostama keraaminen yhdiste. Carborundum on melko uusi menetelmä.
Keksiminen ja käyttöönotto

Carborundum vedotusprosessin keksi amerikkalainen taidegraafikko ja vedostaja Dox Trash vuonna 1937 työskennellessään Yhdysvaltain valtion rahoittaman Federal Arts Projectin Philadelphiassa olevassa taidegrafiikan työpajassa. Trash huomasi, että carborundumia voi käyttää kuparisten vedoslaattojen valmistamiseen. Carborundumia oli käytetty aikaisemmin kivien puhdistamiseen ja hiomiseen litografiassa.
Tekniikkaa kehitettiin myös Ranskassa 1960-luvulla, kun ranskalainen taiteilija Henri Goetz havaitsi, että carborundum tarjosi mustetta varaavan "hampaan" ja että tekniikka voidaan yhdistää syväpainomenetelmään ja käyttää sen vaihtoehtona.
Suomessa carborundum on yleistynyt 1980-luvun lopulla.
Prosessi ja lopputulos

Mitä enemmän carborundum-seoksessa on jauhetta, sen karkeampi on maalattu pinta ja sitä enemmän se ottaa painoväriä vastaan. Carborundum-työ tehdään yleensä alumiiniselle offsett-laatalle. Carborundumiin yhdistetään usein kuivaneulalla tehtyjä viivoja. Painojälki voi muistuttaa akvatintaa.
Koska laatalla on materiaalia reliefinomaisesti, se voi tuoda vedokseen kolmiulotteisuutta. Myös värillisiä vedoksia voidaan tehdä menetelmällä, jossa samalle laatalle levitetään pienillä värityynyillä tai siveltimillä useampia värejä. Värillisiä töitä voi tehdä myös tekemällä jokaiselle värille oma laattansa. Carburundumlaatta kuluu voimakkaasti vedostaessa eikä siitä voida ottaa kovin suuria vedossarjoja.
Tuloksena saadaan usein uhkean maalauksellista jälkeä.
Läheistä sukua carborundumtekniikalle on collagrafia, jossa laattaan liitetään tai valetaan erilaisia materiaaleja kollaasin tapaan.
Soraya (muusikko)

Soraya Raquel Lamilla Cuevas (11. maaliskuuta 1969 – 10. toukokuuta 2006) oli kolumbialais-yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi, sovittaja ja tuottaja.
Kaksi Sorayan laulua nousi Billboardin latinopoplistan ykkösiksi. Hän voitti vuonna 2004 Grammy-palkinnon albumillaan Soraya. Hän oli ehdolla toisen Grammyn saajaksi vuonna 2005 albumillaan El Otro Lado de Mí. Hänen levytysuransa kesti vuosikymmenen, jonka aikana hän julkaisi kaikkiaan viisi studioalbumia.
Soraya syntyi New Jerseyssä, jonne hänen perheensä oli muuttanut vuotta aiemmin Kolumbiasta. Perhe muutti takaisin Kolumbiaan ja jälleen kerran New Jerseyyn Sorayan ollessa 8-vuotias. Äitinsä puolelta hänellä oli myös libanonilaisia sukujuuria. Soraya oppi puhumaan sujuvasti sekä espanjaa että englantia.
Sorayan äiti menehtyi uusiutuneeseen rintasyöpään vuonna 1992. Tauti kulki hänellä suvussa, ja myös Sorayan isoäiti ja täti olivat menehtyneet siihen. Sorayalla itsellään tauti todettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2000. Hän kuoli 37-vuotiaana Miamissa ehdittyään luoda musiikkiuran ohella huomattavan uran rintasyöpäalan aktivistina.
Studioalbumit

En Esta Noche (1996)
Torre de Marfil (1997)
Cuerpo y Alma (2000)
Soraya (2003)
El Otro Lado de Mí (2005)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Dikson (taajama)

| Dikson Диксон |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Krasnojarskin aluepiirin sijainti Venäjällä, alla taajaman sijainti aluepiirissä
 Dikson
 Koordinaatit: 73.5087°N, 80.3906°E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjekti:  Krasnojarskin aluepiiri
Piiri:  Taimyrin dolgaanien ja nenetsien piiri
Sääasema:  1916
Kaupunkimaiseksi taajamaksi:  1956
Aikavyöhyke:  UTC+8
 
 http://dikson-taimyr.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dikson eli Dickson (ven. Диксон) on kaupunkityyppinen taajama ja satama Karanmeren rannalla Pohjois-Siperiassa, Jenisein estuaarin edustalla, Krasnojarskin aluepiirissä. Taajama sijaitsee osittain noin 25 km2 suuruisella, noin 50 metrin korkeuteen kohoavalla  Diksoninsaarella ja osittain mantereella Taimyrin niemimaan länsireunalla, noin 1,5 kilometrin levyisen salmen itäpuolella.
Paikkakunnan väkiluku on viime vuosikymmeninä vähentynyt, vuonna 1989 asukkaita oli 4 449. Vuoden 2010 väestönlaskennassa asukasluku oli enää 676. Vuonna 2011 asukkaita oli 638.
Dikson on Venäjän pohjoisin satama ja yksi maailman pohjoisimmista asutuista paikoista. Diksoninsaarella sijaitsee Diksonin lentoasema. Se on noin 5 kilometsiä mantereella sijaitsevan taajamanosan länsipuolella ja noin kilometri saaren asututuksesta pohjoiseen. Diksonissa on myös kotiseutumuseo, kalanjalostamo ja muistomerkit napaseudun tutkija Nikifor Begitševille (Никифор А. Бегичев) sekä venäläisille merimiehille, jotka menehtyivät vuonna 1942 venäläisen jäänmurtajan taistelussa saksalaisristeilijä Admiral Scheeriä vastaan. Saksalaisristeilijä vaurioitti satamaa ja siellä olleita aluksia. Keskiyön aurinko (arktinen päivä) kestää täällä kolme kuukautta, talvella hämärätön yö noin kuukauden.lähde?