stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ryōko Uno

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ryōko Uno
Syntymäaika: 9. marraskuuta 1975 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Sagamihara, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 164 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1999 2000–2007 | NTV Beleza TEPCO Mareeze | 83 (6) 78 (0) |
Maajoukkue
| 1991–1996 | Japani | 6 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ryōko Uno (jap. 宇野 涼子, Uno Ryōko; s. 9. marraskuuta 1975 Sagamihara) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Uno debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1991. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1995. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Sagwa

| Sagwa> Sagwa, the Chinese Siamese Cat |
| --- | --- |
Tyyli:  animaatiosarja
Kestoaika:  30 minuuttia
Perustuu:  Amy Tanin kirjoihin
Alkuperämaa:   Yhdysvallat  Kanada  Kiina
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   PBS Kids  Yle TV2
Esitetty:   3. syyskuuta 2001 – 5. lokakuuta 2002
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  40
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Cinégroup Sesame Works
Aiheesta muualla
IMDb 
Sagwa (engl. Sagwa, the Chinese Siamese Cat) on Cinégroupin ja Sesame Workshopin tuottama yhdysvaltalais-kanadalais-kiinalainen animaatiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaisen kirjailijan Amy Tanin kirjoihin.
Sarja sijoittuu Kiinan keisarilliseen aikakauteen. Pääosassa on kiinalaisen maakunnan piirituomarin luona asuva perhe, jolla on vaimo nimeltä Tai-Tai ja kolme tytärtä. Perheeseen kuuluu myös kolme siamilaiskissaa; tyttökissa Sagwa, vanhempi poikakissa Dongwa ja nuorempi tyttökissa Sheegwa.
Suomessa sarjaa on esitetty YLE TV2:lla vuosina 2005 ja kesällä 2008.
Suomenkieliset näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Heljä Heikkinen  | … |  Sagwa   |
|  Viivi Tamminen  | … |  Sheegwa   |
|  Ville Valtonen  | … |  Dongwa   |
|  Paavo Westerberg  | … |  Tuomari, isä   |
|  Emilia Pokkinen  | … |  Tai-tai   |
|  Antti Luusuaniemi  | … |  Kokki, Airut   |
|  Inkeri Kivimäki  | … |  Äiti   |
|  Aku Laitinen  | … |  Fu-Fu   |
|  Jon-Jon Geitel  | … |  Jet Jet   |
|  Tuomo Holopainen  | … |  Isoisä   |
|  Anna-Maija Kotala  | … |  Isoäiti   |
Suomenkielisen jälkiäänityksen suomensi ja ohjasi Maija Rantanen.
Aiheesta muualla

Sagwan viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ryōsuke Yamada

Ryōsuke Yamada vuonna 2017
Ryōsuke Yamada (jap. 山田 涼介, Yamada Ryōsuke, s. 9. toukokuuta 1993, Tokio) on japanilainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on yksi Hey! Say! Jumpin jäsenistä.
Yamada liittyi idoleita kasvattavan Johnny & Associates -toimiston jäseneksi vuonna 2004 ja teki debyyttinsä Hey! Say! Jumpin jäsenenä vuonna 2007. Myöhemmin hän osallistui myös rajoitetuksi ajaksi muodostettuun NYC-yhtyeeseen. Musiikkiuransa lisäksi Yamada on toiminut ääni- ja televisionäyttelijänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ryōsuke Yamada Wikimedia Commonsissa
Ruotsin oikeusministeri

Ruotsin oikeusministeri on Ruotsin hallituksen ministeri. Hänet valitsee tehtävään pääministeri. Oikeusministeri vastaa asioista, jotka liittyvät terrorismin vastaiseen taisteluun, rikosasioihin, kansainväliseen oikeudelliseen yhteistyöhön, lainsäädäntöön, oikeuslaitokseen, EU:n oikeudellisiin ja kotimaisiin asioihin sekä EU:n avoimuuteen.
Historia

Oikeusministerin virka perustettiin Ruotsissa 9. kesäkuuta 1809 ja oli toinen valtioneuvoston kahdesta merkittävimmästä jäsenestä, toinen oli ulkoministeri. Varsinaisesti oikeusministerin tehtäviä hoiti siihen aikaan kuitenkin pikemminkin oikeuskansleri, joka oli hallituksen jäsen vuoteen 1840. Pisimpään on Ruotsissa oikeusministerinä ollut Herman Zetterberg, joka hoiti virkaa yhteensä 12 vuotta 52 päivää.
Ruotsin ministeriöuudistuksessa 1840 oikeuskansleri menetti paikkansa valtioneuvostossa. Silloin perustettiin oikeusministeriö, jonka päälliköksi tuli oikeusministeri.
Luettelo Ruotsin oikeusministereistä

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sveriges justitieminister
Käännös suomeksi
SNL

SNL voi tarkoittaa:
Saturday Night Live, yhdysvaltalainen viihdeohjelma.
Store norske leksikon, norjalainen verkkotietosanakirja.
Scottish National League, Skotlannin toiseksi korkein sarjataso jääkiekossa.
Sandia National Laboratories, Yhdysvaltain energiaministeriön alainen ydinaselaboratorio.
Slovenian jalkapalloliiga
Sosialistinen nuorisoliitto, suomalainen poliittinen nuorisojärjestö 1923–1925
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SNL”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pohjois-Korean joukkotuhoaseet

Pohjois-Korean ballististen ohjusten arvioitu kantama
Pohjois-Korean joukkotuhoaseohjelmaan kuuluvat sekä ydinase- että ohjusohjelmat. 
Maalla on lisäksi biologisia ja kemiallisia aseita. Maa pystyy keskipitkän matkan ohjuksillaan uhkaamaan Etelä-Koreaa, Japania ja Kiinaa. Mannertenvälisellä ohjuksella se voisi uhata Yhdysvaltoja. Maa kehittelee myös toimivaa sukellusveneestä laukaistava ohjusta. Se irtisanoutui ydinsulkusopimuksesta vuonna 2003 ja on tehnyt sen jälkeen neljä pientä ydinkoetta. Maalla on vain fissioase, mutta se havittelee fuusioasetta. Ydinkärkiä Pohjois-Korealla lienee 10–20. Ei vieläkään ole täysin varmaa onko Pohjois-Korealla ohjuksiin sopivia kevyitä ydinkärkiä, tai sukellusveneestä laukaistavia ydinohjuksia. Maa lienee kehittänyt vetypommin.
Pohjois-Korean joukkotuhoaseet ovat olemassa Yhdysvaltain uhkaa vastaan. Maa pyrkii
luomaan kauhun tasapainon, jolla estää mahdollisen Yhdysvaltojen ja Etelä-Korean hyökkäyksen.
Diplomaattisissa ja epävirallisissa kannanotoissaan Pohjois-Korea ei arastele tuhovoimansa esille tuomista, Vuonna 2016 Pohjois-Korean ydinaseohjelma ja ohjusohjelma edistyivät nopeasti. Kesällä 2017 Pohjois-Korea kokeili mannertenvälistä ohjusta.
Muut ydinasevallat ja YK ovat tuominneet Pohjois-Korean joukkotuhoaseet, koska katsovat niiden uhkaavan rauhaa alueella. Pohjois-Korealle on määrätty kovat talouspakotteet joukkotuhoaseohjelmien johdosta. Vuonna 2017 Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean välit kiristyivät joukkotuhoaseohjelman takia sodan partaalle.
Tausta

Pohjois-Korean välit sen naapuriin Etelä-Koreaan ovat maiden koko olemassaolon ajan olleet kireät. Maan johtajat Kim Il-sungista lähtien ovat usein puhuneet sotaisaan sävyyn eteläistä naapurimaataan vastaan. Vaikka Korean sota päättyi vuonna 1953, ei rauhansopimusta ole vieläkään tehty, ja maiden välillä on aika ajoin ollut pieniä yhteenottoja raja-alueellaan.
Pohjois-Korea näkee mm. Etelä-Korean ja Yhdysvallat vihollisinaan. Niinpä maa varustautuu myös joukkotuhoasein näiden luomaa uhkaa vastaan.
Kun Kylmä sota loppui, Neuvostoliitto ei enää ollut Pohjois-Korean liittolainen. Maa huomasi olevansa turvallisuuspoliittisesti yksin. Kiinakin oli etääntynyt alkuperäisestä sosialismista. Tästä syystä Pohjois-Korean johto päätti hankkia ydinaseita.
Pohjois-Korea on kommunistinen diktatuuri, jossa armeijalla on merkittävästi valtaa. Eristynyt, ajoittain jopa nälkää näkevä ja teknologisesti kehittymätön maa kärsii kansainvälisestä kauppasaarrosta, joka johtuu maan ydinaseohjelmasta.
Joidenkin asiantuntijoiden mielestä ydinaseet ovat Pohjois-Korealla osa poliittista peliä, jolla se pyrkii talouspakotteiden lopettamiseen sekä saamaan taloudellista apua kansainväliseltä yhteisöltä. Jotkut puolestaan väittävät, että maan nykyinen johtaja Kim Jong-un pyrkii pönkittämään valtaansa ydinaseiden avulla: johtaja näyttää kansalle, että hän pystyy vastaamaan vihamielisten valtioiden luomaan sotilaalliseen uhkaan.
Pohjois-Korean lähinaapuri ja sen läheisin liittolainen Kiina on tuominnut maan ydinkokeet. Kiinan mielipiteillä on merkitystä Pohjois-Korealle myös taloudellisen tuen katsannossa.
Biologiset ja kemialliset aseet

Yhdysvallat epäilee Pohjois-Korealla olevan sekä kemiallisia että biologisia aseita.
Ohjusohjelma > Ensimmäiset ohjukset

Ensimmäiset Pohjois-Korean suuremmat ohjukset olivat vuonna 1969 Neuvostoliitosta hankittuja FROG-eli Luna-tykistöohjuksia mallia 5 ja 7, joihin sijoitettiin kemiallisia taistelukärkiä. Egypti toimitti neuvostoperäisiä Scud B -ohjuksia Pohjois-Koreaan 1976 vastineeksi avusta Jom kippur -sodassa Israelia vastaan. Näiden pohjalta maa alkoi kehitellä Hwasong-ohjuksia, joita se pystyi tuottamaan itsenäisesti. Hwasong 5 oli Scud B:n hieman muunneltu kopio, joka kantoi 1 000 kilon taistelukärjellä 320 kilometriä. Kehittely valmista tekniikkaa vain vähän muuntelemalla onnistuikin melko hyvin, ja vuonna 1989 syntyi Scud C eli Hwasong 6. Tämän ohjuksen tarkkuus (CEP) oli noin 1 000 metriä ja se kantoi 500–700 kilometriä. Ohjus laukaistiin ensi kerran menestyksellä vuonna 1991, ja sitä alettiin sijoittaa asemiinsa 1992. Pohjois-Korea myi kyseisiä ohjuksia Iraniin, jossa ne nimettiin Shahab-2:ksi. Pohjois-Korea saattoi nyt teoriassa uhata Etelä-Koreaa Hwasong-ohjuksillaan, kuitenkin ilman ydinkärkiä.
Noin vuonna 1988 aloitettiin Nodong-1-ohjuksen suunnittelu. Tämänkin ohjuksen tekniikka pohjautui Scud B:hen, koska Pohjois-Korean rakettisuunnittelijoiden voimavarat ja ammattitaito eivät riittäneet kokonaan uuden rakettiteknologian luomiseen. Nodongin kehittely ei täysin onnistunut: ohjus kantaa testien mukaan vain hieman yli 800 kilometriä ja on epätarkka.
Ohjusohjelma > Keskimatkan ohjukset

Ensi kertaa näitä ohjuksia havaittiin lännen tiedustelukuvissa vuonna 1990. Pohjois-Korealla oli vuonna 2009 luultavasti hieman alle 30 Nodong-1:tä. Nodong-2 saattaa kantaa 2 000 kilometriä. Pohjois-Korean vakavat talousvaikeudet katkaisivat mm. Nodong B:n ja X:n kehittelyn vuosina 1996–1997.
Samaan aikaan Nodongin kanssa Pohjois-Korea alkoi kehitellä Paektusan- eli Taepodong-ohjuksia. Taepodong-1 oli yksinkertaisesti Nodong- ja Hwasong-ohjustyypit yhdistettynä, niin että syntyi pitkälle kantava kaksivaiheinen ohjus.
Pohjois-Korea yritti laukaista Taepodong-1:llä vuonna 1998 satelliitin, mutta koska kolmas vaihe ei toiminut, satelliitti ei päätynyt kiertoradalle. Noin 1 600 kilometrin lennon jälkeen kolmas vaihe lakkasi toimimasta, ja raketin sirpaleita päätyi noin 4 000 kilometrin päähän laukaisupaikasta Musudanin niemimaalta. Joka tapauksessa kaksi ensimmäistä vaihetta olivat lentäneet ongelmitta 1 600 km. Niinpä ohjus kantaa noin 2 500 kilometriä 1 000 kilon hyötykuormalla. Ohjus koostuu peräkkäin kytketyistä Nodong-1:stä ja Hwasong-6:sta. Tämä ohjus ei olisi kovin hyvä ase sotatilanteessa, koska sen laukaisuvalmistelut vievät melko pitkään.
Ohjusohjelma > Kohti mannertenvälisiä ohjuksia

1990-luvun alussa Neuvostoliitto hajosi ja venäläiset myivät Pohjois-Korealle Musudan-ohjuksen tekniikan. Musudan pohjautuu R-27 Zyb-ohjukseen. Tämäkin ohjus on melko vanhentunut, koska käyttää nestemäistä polttoainetta. Pohjois-Korea sai myös taktisia OTR-21 Totška-tykistöohjuksia, josta se loi oman ohjuksensa KN-02. Vaikka KN-02:n kantama on hyvin lyhyt, ohjuksen kiinteää polttoainetta käyttävä tekniikka on nykyaikainen. Kiinteä polttoaine mahdollistaa ohjuksen laukaisun suhteellisen lyhyessä ajassa. Mutta Pohjois-Korea ei kyennyt vielä vuoden 2010 tienoilla tuottamaan kyseistä kiinteää polttoainetta itsenäisesti. Huhtikuussa vuonna 2009 Pohjois-Korea testasi pitkän matkan ohjusta yrittäen laukaista sillä satelliitin maan kiertoradalle. Laukaisu Taepodong-2-ohjuksen muunnelmalla epäonnistui. Tarkkailijat arvioivat, ettei Pohjois-Korea kykene rakentamaan tarkkaa, toimivaa mannertenvälistä ohjusta.kenen mukaan? Raketti lensi tällä kertaa pidemmälle kuin mikään muu Pohjois-Korean aiemmin laukaisema raketti, noin 3 200 km:n päähän. Rakettikoe herätti voimakkaita vastalauseita YK:ssa.
Pohjois-Korean ydinase- ja ohjusohjelmat olivat vuonna 2012 melko alkutekijöissään. Pohjois-Korealla oli fissiopommeja, muttei kykyä sijoittaa niitä luotettavien pitkän matkan ohjusten kärkiin. Toimiva mannertenvälinen ohjus ja fuusioase puuttuivat. Maa on ostanut teknistä asetietoutta muun muassa Kiinasta, Pakistanista, Venäjältä ja Egyptistä. Joidenkin Pohjois-Korean pitkän matkan ohjusten uskottiin vuonna 2012 olevan vain esittelykappaleita, joilla maa pelotteli ulkomaita. Joulukuussa 2012 maa laukaisi onnistuneesti satelliitin, mikä nähtiin ulkomailla maan ohjusohjelman edistymisenä. Pohjois-Korean kolmas ydinkoe 12. helmikuuta 2013 uskotaan tehdyn räjähteellä, joka voisi soveltua ohjuksen kärjeksi.
Pohjois-Korea esitteli vuoden 2015 paraatissaan mannertenvälisen KN-08-ohjuksen. Sen uskottiin kantavan noin 6 000–9 000 km riippuen taistelukärjen painosta. Ohjuksen toimintavarmuudeksi arvioitiin 50 %, joka on aiempien ohjusten varmuutta parempi.
Pohjois-Korea kokeili vuonna 2017  mannertenvälistä ohjusta.  Se oli  Hwasong-14. Ohjuksen uskottiin yhä olevan epätarkka. Ohjuksen uskottiin kantavan Yhdysvaltoihin asti.. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump  huolestui Pohjois-Korean joukkotuhoaseohjelmasta ja vaati vastatoimia. Pohjois-Korea ei halunnut luopua ohjuksistaan. Pohjois-korean armeija kokeili 28. marraskuuta Hwasong 15-ohjusta. Sen uskottiin kantavan koko Yhdysvaltoihin, koska ohjuksen kantomatkaksi arvioitiin 13 000 km. Yhdysvallat vaati turvalliuusneuvostossa kokeen takia Pohjois-Korean saartamista meriliikenteeltä.
Ohjusohjelma > Sukellusveneestä laukaistavat ohjukset

Pohjois-Korea kehittelee strategisia sukellusveneisiin sijoitettuja ohjuksia. Maatestit aloitettiin vuonna 2014. Maaliskuun vuonna 2015 tehty koe epäonnistui, kun ohjus lensi vain muutamia satoja metrejä. Monet muutkin laukaisukokeet epäonnistuivat.
Maa teki kaksi koelaukaisua Sinpo-luokan sukellusveneestä heinä- ja elokuussa 2016. Heinäkuun koe niinikään epäonnistui. Vaikka tällä kertaa laukaisu onnistui, ohjus lensi vain muutamia kilometrejä. Elokuun koe onnistui ainakin melko hyvin: ohjus lensi noin 500 kilometriä. Kokeiltu Pukkuksong-1 "Pohjantähti-1" (KN 11)-ohjus on luultavasti hieman paranneltu R-27 Zyb. Sinpo-luokan sukellusvene toimii dieselillä ja sähköllä.
Pohjois-Korea väitti 9.9.2016 tekemänsä ydinkokeen olleen ohjukseen sopivan, teholtaan säädettävän ydinkärjen testin. Varmaa tämä ei ole. Niinpä on yhä epävarmaa, pystyykö Pohjois-Korea piilottamaan ydinohjuksiaan sukellusveneisiin. Joka tapauksessa maalla ei ole pitkään sukelluksissa olemaan pystyviä ydinkäyttöisiä sukellusveneitä, niin kuin suurvalloilla on.
Ydinaseohjelma > Syy

Pohjois-Korea ilmoitti jo vuosina 2002–2003 tavoittelevansa ydinasetta Yhdysvaltain uhan takia ja vihjasi mahdollisesti kemiallisiin ja biologisiin aseisiin. Yhdysvaltojen presidentti George W. Bush oli sanonut Pohjois-Koreaa roistovaltioksi.
Pohjois-Korea on perustellut ydinasehankettaan sillä, että se voisi suunnata voimavarojaan tavanomaisen armeijan ylläpidon sijasta kansalaisten elintason kohentamiseen.
Maa julkisti ydinaseen olemassaolon virallisesti helmikuussa 2005 ilmoittaen, että maa tarvitsee ydinaseita Yhdysvaltain uhkaa vastaan.
Ydinaseohjelma > Reaktorit, fissiomateriaalin tuotanto

Neuvostoliitto alkoi kouluttaa Pohjois-Korean tiedemiehiä ja insinöörejä vuonna 1956 ydinvoiman käyttöön. Pohjois-Korean ydinaseohjelma alkoi 1960-luvun alussa, jolloin maan edustajat tiedustelivat Neuvostoliitolta ja Kiinalta ydinaseiden valmistustietoja ja/tai tekniikkaa. Maat kieltäytyivät antamasta ydinasetta Pohjois-Korealle. Neuvostoliitto toimitti silti IRT-2000 tutkimusydinreaktorin, joka alkoi toimia Yongbyonin ydintutkimuslaitoksessa 1965.
Pohjois-Korea alkoi tuottaa itse ydinpolttoainetta "keltaista kakkua" 1980-luvun alussa. Vuoden 1985 paikkeilla maa rakensi Magnox-reaktorin, joka tuottaa plutoniumia. Maan epäillään hankkineen 1990-luvulla uraanin rikastustekniikkaa Pakistanista, jonka ydinaseohjelman johtaja Abdul Qadeer Khan myi salaa ydintekniikkaosaamista rahaa vastaan.
Ydinaseohjelma > Ydinkokeet ja arsenaali

Maa testasi osin epäonnistuen ydinasettaan vuonna 2006. 25. toukokuuta 2009 Pohjois-Korea räjäytti voimakkaamman latauksen, joka oli epäilyksettä ydinase. Seuraavat ydinlatauksensa maa räjäytti vuosina 2013 ja 2015. Myös tammikuussa 2016 suoritetun ydinkokeen todellisesta luonteesta on esitetty länsimaissa epäilyjä: vaikka Pohjois-Korea väitti koetta vetypommiksi, monet tarkkailijat eivät uskoneet tätä.
Aikaisempien vihjailujen on väitetty olleen pelkkää retoriikkaa. Maalla on ehkä noin kymmenen pommia.
Pohjois-Korealla on ohjusten lisäksi myös mahdollisesti kyky - ainakin teoriassa - laukaista ydinohjuksia laivoista tai pudottaa ydinpommeja lentokoneista. Maan pommikoneet ovat kuitenkin vanhanaikaisia.
Ydinohjelman historia

Pohjois-Korean ydinohjelman historia:
1979: Ydinreaktorin rakennus Yongbyoniin Neuvostoliiton tuella, reaktori valmis 1986
1985: Ydinaseita rajoittavan NPT-sopimuksen allekirjoitus
1991: Pohjois- ja Etelä-Korean välinen sopimus niemimaan ydinaseettomuudesta
1994: Eroaa IAEA:sta ja estää asetarkastajilta pääsyn ydinvoimalaan
2002: Yhdysvallat julistaa Pohjois-Korean kuuluvan pahan akseliin
2002: Pohjois-Korea ajaa IAEA:n tarkastajat pois maasta, ja aktivoi Yongbyonin reaktorin
2003: Eroaa NPT:stä ja Etelä-Korean kanssa tehdystä ydinaseettomuussopimuksesta
2005: Julkistaa ydinaseen olemassaolon, samana vuonna myöhemmin lupaa luopua ydinohjelmasta
2006: Ensimmäinen ydinkoe, joka epäonnistui
2008: IAEA:n asetarkastajat päästetään Yongbyonin ydinvoimalaan
2009: Huhtikuussa ohjuskoe, toukokuussa ydinkoe, onnistui paremmin kuin 1. koe
2012: Huhtikuussa epäonnistunut ohjuskoe, mahdollisen ydinkokeen valmistelua
2013: Helmikuussa maanalainen ydinkoe
2015: Paraatissa mannertenvälinen KN-08-ohjus
2016: Tammikuussa maanalainen ydinkoe
2017 Valmisteilla maanalainen ydinkoe, NBC sanoi että Yhdysvallat uhkasi Pohjois-Koreaa aseellisilla kostotoimilla.  Mannertenvälisen Hwasong-15-ohjuksen koe.
2023: Ilmoitus ensimmäisen ydinohjuksia ampuvan sukellusveneensä käyttöönotosta. Länsimaissa sen kykyjä kuitenkin epäiltiin, sillä sukellusvene perustuu 1950-luvun teknologian neuvostoliittolaisiin sukellusveneisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Korean joukkotuhoaseet Wikimedia Commonsissa
Yongbyonin 5MW Magnox-reaktori.
Rohijärvi (järvi)

| Rohijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Laitila ja Uusikaupunki 
Koordinaatit:  60°50′33″N, 21°33′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Rohijärvenoja 
Järvinumero:  32.001.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  10,6 m 
Rantaviiva:  3,058 km 
Pinta-ala:  19,097 ha  
 fiRohijärvi 
Rohijärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Rohijärvellä ja Uudessakaupungissa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. Se sijaitsee Sirppujoen alaosan alueelle laskevan Rohijärvenojan valuma-alueella.
Maantiede

Järven pinta-ala on 19 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa, jotka ovat Rahkajärven ja Koljolanjärven laskuojat. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 3,6 kilometriä pitkä Rohijärvenoja. Aiemmin Koljolanjärvi laski vain Rohijärveen, mutta nykyään sen laskuoja kiertää myös suon kautta suoraan Rohijärvenojaan.
Järvellä on 3,1 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on sekä peltomaata, avosuota ja  moreenipohjaista metsämaastoa. Luoteiskulmauksessa sijaitsee lähes 100 metriä pitkä kalliosaari. Rantojen läheisyydessä on neljä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Kalannista. Järvi sijaitsee lähes kokonaan Laitilan puolella, mutta etelärannassa pieni osa järveä kuuluu Uuteenkaupunkiin.
Virkistys

Järvellä on yleinen uimaranta, joka sijaitsee Rohijärventien vieressä. Kallioinen ranta on paikoin jyrkkä. Hyppytornin alla on syvyys noin 2,75 metriä.
Historia

Vuosien 1968 ja 1984 peruskartoissa Rohijärvellä oli toinen suurempi saari ja järvi ulottui noin 200 metriä länteen avosuon reunassa olevalle ojalle saakka. Järven vedenpintaa on tämän jälkeen laskettu alemmaksi.
Aiheesta muualla

Uudenkaupungin museo: Ihmisiä, työtä ja tekijöitä. Frans Karrakosken kuvaamana, kuva K0423.37 Rohijärvellä uimakoulu
| --- | --- |
Joki ja meri::  Sirppujoki • Uudenkaupungin makeavesiallas • Selkämeri • Itämeri
Rajautuvat vesistöt::  Lapinjoen vesistö (33) • Ihodejoen vesistö (83.002) • Velluanjoen valuma-alue (82.068)
Sirppujoen alaosan alue (32.001):  Sirppujoki • Rohijärvi • Kulijärvi • Koljolanjärvi • Lempaanjärvi • Rahkajärvi
Sirppujoen keskiosan alue (32.002):  Umpurinjärvi • Ahnusjärvi • Lukkionjärvi • Totojärvi
Malvonjoen alue (32.003):  Lankjärvi • Kaurjärvi • Kakojärvi • Houkonjärvi • Pahkajärvi • Valkkisjärvi • Lampsjärvi • Kivijärvi • Malijärvi
Pitkäjärven-Lukujärven valuma-alue (32.004):  Lukujärvi • Särkijärvi • Pitkäjärvi • Kaarnijärvi • Iso-Potkio • Lamminjärvi • Lamminjärvi • Merilammi • Vähä-Potkio • Kärkkistenjärvi • Kullerjärvi • Kärkölänjärvi • Mustajärvi
Hankeranojan valuma-alue (32.005):  Kytämänjärvi • Lamminjärvi • Matolampi
Ponttoonojan valuma-alue (32.006): 
Ketunjoen valuma-alue (32.007):  Hepojärvi • Miksjärvi
Härinänjoen valuma-alue (32.008):  Siniäinen • Munikonjärvi • Lampeenjärvet • Lapejärvi • Tuuranjärvi
Niiniojan valuma-alue (32.009):  Sautunjärvi • Korvenjärvi
Rodiá

| Rodiá Ροδιά |
| --- | --- |
 Rodián kylä.
 Rodiá
 Koordinaatit: 35°21′54″N, 25°1′14″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Malevízi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7105010401
Korkeus:  300 m
Väkiluku (2011):  797
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rodiá (kreik. Ροδιά) eli Rogdiá (Ρογδιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Malevízin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 797 (vuonna 2011).
Venetsialaisaikainen kartano Rodiássa.
Rodián kylä sijaitsee noin 16 kilometriä luoteeseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Marmarokefála-vuoren rinteeseen noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1356 nimellä Kera Rodea. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle (Metamórfosi tou Sotíros) ja Neitsyt Marialle (Panagía).
Rodiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ροδιάς, Topikí Koinótita Rodiás), johon kuuluvat varsinaisen Rodián kylän lisäksi kylät Ágios Dimítrios, Kapetanáki Metóchi, Linoperámata, Palaiókastro, Pantánassa ja Plaïtis sekä Savvathianán luostari (Moní Savvathianón). Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 785. Aiemmin Rodiá kuului Gázin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Malevízin kunnan Gázin kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rodiá Wikimedia Commonsissa
SNK (täsmennysivvu)

SNK voi tarkoittaa:
SNK (1978–2001), japanilainen tietokonepelien valmistaja. Yrityksen entinen nimi: Shin Nihon Kikaku. Konkurssi vuonna 2001.
SNK, yritys, joka peri immateriaalioikeudet edelliseltä edellä mainitulta yrityksetä. Yrityksen nimi muutettiin entisestä yrityksen nimestä "SNK Playmore" nykyiseksi yrityksen nimeksi vuonna 2016.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SNK”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saguenay (joki)

| Saguenay |
| --- | --- |

Alkulähde:  Saint-Jeanin järvi 
Laskupaikka:  Saint Lawrence 
Maat:   Kanada
Pituus:  698  km
Alkulähteen korkeus:  98  m
Virtaama:  1 750  m³/s
Valuma-alue:  88 000  km²
Saguenay on 700 kilometriä pitkä joki ja vuono, joka virtaa Québecin provinssissa Kanadassa ja laskee Saint Lawrencen estuaariin. Sillä on tärkeä merkitys Kanadan energiantuotannolle ja teollisuudelle, ja se on tullut tunnetuksi paitsi jylhistä maisemistaan, myös kauniista meriluonnostaan.