stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Volgan tataarit
Uskonto > Tataarien islam > Välit kansainvälisen islamin kanssa

Tatarstanin tasavalta on aktiivisesti yhteyksissä globaaliin islamilaiseen maailmaan. Esimerkiksi välit Turkin kanssa ovat merkittävät. Tätä kuvastaa Tatarstanin johtajan nettisivulta löytyvä ”Turkin ja Tatarstanin strateginen yhteistyö” -kategoria. Minnihanovin mukaan ”turkkilaiset yritykset ovat investoineet tasavaltaamme kaksi miljardia yhdysvaltain dollaria. Nykyään (2017) Tatarstanissa toimii menestyksekkäästi 10 turkkilaista tehdasta. Tatarstanin ja Turkin väliset yhteydet toimivat linkkinä Turkin ja Moskovan välillä”. Erdoğan on kutsunut tataareita turkkilaisten veljeskansaksi.
Myös Tatarstanin ja Iranin yhteistyötä on alleviivattu. Vuonna 2022 Minnihanov totesi, että ”meillä on rikkaat historialliset, taloudelliset ja kulttuuriset siteet, sekä pitkä kokemus yhteistyöstä”. Iranin Venäjän-suurlähettiläs Kazem Jalali kutsui Tatarstania ”veljekseen”, ja toivoi entistä tiiviimpää yhteistyötä heidän välilleen.
Vuonna 2022 Hamasin johtaja Isma’il Haniyya tuli ”Moskovan hyväksymänä” vierailulle Kazaniin. Kokouksessa ”keskusteltiin vuorovaikutuskysymyksistä Venäjä-Islamilainen maailma -järjestön kautta, jota Minnihanov on johtanut vuodesta 2014”. Minnihanovin mukaan he tekevät tiivistä yhteistyötä palestiinalaisten kollegoiden kanssa. Vuonna 2010 Palestiinan presidentti Mahmud Abbas vieraili myös Kazanissa, ja matkansa aikana kuvaili Tatarstania ”islamin kehdoksi”. Gazan sodan alettua Tatarstanista on lähetetty humanitääristä avustusta alueelle. Tatarstanin asukkaat myös keräsivät muutamassa päivässä reilu 35 miljoonaa ruplaa rahallista avustusta. Tatarstanin mufti Kamil Samigullin osoitti tukensa palestiinalaisille marraskuussa 2023 ja syytti ”kollektiivista länttä osallisuudesta kansanmurhaan”.
Väestö

Vuonna 2021, tataareja oli Venäjällä 4 713 669. Vuonna 2010 luku oli 5 310 649. Alueellisesti suurin väestö keskittyy Tatarstaniin (n. 38 %) ja tämän jälkeen Baškortostaniin (19 %). Tataareja asuu myös paljon muilla Venäjän alueilla, sekä Keski-Aasian valtioissa kuten Uzbekistan, Kazakstan ja Kirgisia.
Vuosina 1921–1922 jopa 2 miljoonaa tataaria menehtyi Tatarstanissa tapahtuneen nälänhädän seurauksena.
Väestö > Asuinalueet Venäjällä

Asutetuimmasta alkaen:
Tatarstan
Baškortostan
Tšeljabinskin alue
Orenburgin alue
Uljanovskin alue
Moskova
Sverdlovskin alue
Samaran alue
Permin alue
Hani-Mansia
Tjumenin alue
Udmurtia
Penzan alue
Astrahanin alue
Moskovan alue
Saratovin alue
Nižni Novgorodin alue
Mordva
Omskin alue
Kemerovon alue
Marin tasavalta
Kirovin alue
Krasnojarskin alue
Tšuvassia
Pietari
Jamalin Nenetsia
Krasnodarin alue
Volgogradin alue
Nobosibirskin alue
Irkutskin alue
Genetiikka

Volgan tataarit ovat geneettisesti enimmäkseen eurooppalainen etninen ryhmä, jolla on pieni itä-aasialainen komponentti. Heidän alueellisilla alaryhmillä löytyy korkea geneettinen monimuotoisuus, joka viittaa siihen, että he ovat muodostuneet monesta eri lähteestä. Yhteneväisyyttä kuitenkin luo Itä-Euroopan ja Uralin esiturkkilaiselta alkuperäisväestöltä perityn komponentin hallitsevuus. Volgan tataareilla on ”eteläinen” komponentti, joka liittyy todennäköisesti muuttoliikkeisiin Kaukasiasta. Keski-Aasialainen komponentti on erittäin pieni. Kazanin tataareilla ”eteläinen komponentti” on 15 %, ja sille on ominaista Itä-Euroopassa ja Välimerellä yleiset haploryhmät; misäärien keskuudessa ”eteläinen komponentti” (23 %) koostuu Välimerelle, Etelä-Euroopalle ja Aasialle ominaisista haploryhmistä.
Tataareilla ja venäläisillä molemmilla todettiin vuonna 2010 suomalais-ugrilaisia piirteitä, jonka uskotaan viittaavan suomalais-ugrilaisten osuuteen venäläisten ja tataarien etnogeneesissä. Jotkut HLA-piirteet tataareissa ovat lähellä tšuvasseja ja bulgarialaisia, mikä tukee näkemystä, että tataarit olisivat ainakin osittain turkkilaisten bolgaarien jälkeläisiä. Vuoden 2017 genomitutkimuksen mukaan Volgan tataareista löytyy viitteitä bolgaareista, petsenegeistä, kumaaneista, kasaareista, paikallisista suomalais-ugrilaisista heimoista ja jopa alaaneista.
Yhteyttä proto-unkarilaisiin on myös ehdotettu. ”Volgan tataarien geneettinen yhteys unkarilaisista valloittajista aina bolgaareihin on hyvin mahdollista”. (Neparáczki, 2018). Dominikaanimunkki Julianus kohtasi unkarinkielistä väestöä Volgan keskisellä alueella jopa vielä 1200-luvulla.
Geneettiset tutkimukset ovat myös osoittaneet, että tataarien alueellisilla pääryhmillä (Volga, Krim, Siperia) ei ole yhteisiä esi-isiä, joten niiden muodostuminen katsotaan tapahtuneen toisistaan riippumatta.
Haplotyyppejä: (122 näytettä)
C2: 2 %
E: 4 % (V13: 3 %)
G2a: 2 %
I1: 6 %
I2a1: 5 %
I2a2: 2 %
J2a: 7 %
J2b: 2 %
L1: 2 %
N1c2: 9 %
N1c1: 16 %
O3: 2 %
Q1: 2 %
R1a: 33 % (Z282: 19 %, Z93: 14 %)
Tunnettuja Volgan tataareja

Lista tunnetuista Volgan tataareista löytyy artikkelista tataarit.
Tunnetut Suomen tataarit ovat erikseen omassa artikkelissaan.
Galleria

Kazanin tataareja 1870.
Tataarinainen 1900-luvun alussa.
Tatarstanin ensimmäinen presidentti Mintimer Šaimijev vaimonsa kanssa vuonna 2003.
Kazanin kunniakansalainen, näytelmäkirjailija Tufan Miñnullin.
Şihabetdin Märcani, merkittävämpiä tataarilaisia islamin teologeja.
Tataarilainen mufti Kamil Samigullin.
Tataarien akateeminen ooppera- ja balettiteatteri. (Kazan).
Tataarien akateeminen ooppera- ja balettiteatteri.
Tataariteatteria. (2022).
Tatarstanin postimerkkejä.
Sabantuy -juhla Moskovassa vuonna 2015.
Tataareja kansallisrunoilija Ğabdulla Tuqayn haudalla. (2023).
Huomautuksia

↑  tataariksi: Идел-Урал татарлары / татарлар (İdel-Ural tatarları / tatarlar, تاتارلار)
 venäjäksi: Волго-уральские татары / татары (Volgo-uralskije tatary / tatary)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tatars as Meso-Nation - Dmitry Gorenburg
Kazan Tatars See No Future for Themselves in Putin's Russia -  Paul Goble, 2014
G. R. Jenikejev: "In the footsteps of the black legend: truth and lies about the Tatars of Russia: origins, causes, authors". Series "Tatar trace in the history of Russia and Eurasia". Moscow - Nizhny Novgorod, 2009. (venäjäksi)
Idel.Realii
Tatar Infrom
Tatar Congress
Kazanin kaanikunnan kolminkertainen hallitsija, Tšingis-kaanin jälkeläinen Möxämmät Ämin mainittuna Iivana Julman kuvakronikassa 1500-luvulla.
Tatarstanin johtaja Rustam Minnihanov (2018).
Tataariseparatistien käyttämä versio Tatarstanin tasavallan lipusta.
Vuosittainen Kazanin kaanikunnan hyökkäyksen uhrien muistopäivä (Xəter köne, Tatarstan 2011).
Kansallisrunoilija Ğabdulla Tuqay (1886–1913) vastusti tataarien muuttoaaltoa Turkkiin ja kutsui venäläisiä heidän ”veljeskansaksi”.
Kazanin Kremlissä sijaitseva monumentti, joka on omistettu sen tataarilaisille ja venäläisille rakentajille.
Tataarikirjailijat Ğəlimcan İbrahimov ja Şəhit Əxmədiyev (1928).
Tataarinkielisen kirjan Tuğan Batır julkaisutilaisuus vuonna 2022.
Näytelmä ”Mäñgelek buran” (Kamal-teatteri, 2018).
Kansallislaulaja Räşit Wahapovin monumentin avajaiset (2022).
Qolşärif -moskeija Kazanissa.
Tatarstanin mufti Kamil Səmiğullin Ğaliyev -moskeijassa vuonna 2023.
Tataarinkielinen mainos koraanin lausuntakilpailusta (Qor'ən uqu bəygese) kaupungissa Yar Çallı vuonna 2024.
Musliminaisia Kazanissa vuonna 2024
Turkin presidentin puoliso Emine Erdoğan vierailemassa Kazanin Mərcanin moskeijassa vuonna 2024; kuvassa hänen kanssaan on Tatarstanin mufti, Kamil Səmiğullin.
Tataarien asuttamat alueet Venäjällä (2010).
Volgan tataareja.
Jussi Humaljoki

Jussi "Jusba" Humaljoki (s. 1976) on suomalainen laulaja, muusikko, säveltäjä ja sanoittaja.
Hän esiintyy nykyään useimmiten yksin, mutta on vuosien varrella ollut mukana useissa kokoonpanoissa, kuten Jusba Humaljoki Sousaphonics ja hänen kappaleitaan ovat levyttäneet mm. Suvi Teräsniska, Lauri Tähkä ja Yölintu. Jusba Humaljoen itse esittämää musiikkia löytyy parhaiten Youtubesta, mutta myös muilta alustoilta, kuten Spotifysta. Humaljoki on toiminut keikkamuusikkona jo opiskeluajoilta asti. Hän on opiskellut Pop & Jazz Konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa. Hän on lisäksi toiminut Pop-laulunopettajana Pitäjänmäen musiikkikoulussa, musiikkiteatteri-ilmaisun koulu Mustissa ja yksityisesti. Jusba on myös näytellyt, soittanut ja ollut kapellimestarina musikaaleissa ja näytelmissä, sekä tehnyt äänirooleja mm. elokuviin Karvinen ja Hain tarina, sekä laulanut tunnussävelmän animaatiosarjaan Jake Long – amerikkalainen lohikäärme.
Yhtyeitä

Femu Brass Band
Illan Juhlaorkesteri
Jusba Humaljoki Band
Jusba Humaljoki Sousaphonics
Jusba ja Osku
WSB (Wall Street Band)
Jusban tuotanto

Ei vaikene rakkaus (alunperin nimeltään: Vaiettu rakkaus), esittäjä: Chisu (säv. Petri Somer, Jusba Humaljoki san. Jusba Humaljoki, Petri Somer, Chisu, ROOS+BERG)
Humppajampan Blues, esittäjä: Roulette (säv. Jani Helenius, san. Jusba Humaljoki)
Kaunis ja viaton, esittäjä: Rami Rafael, (säv./san. Petri Somer, Jusba Humaljoki)
Kotkan ruusu, esittäjä: Jusba Humaljoki Sousaphonics, (säv. Helmi Mäkinen, san. Leo Anttila)
Oon onnellinen, esittäjä: Janne Raappana, (säv./san. Jusba Humaljoki, Petri Somer)
Rakastun uudelleen, esittäjä: Yölintu, (säv./san. Petri Somer, Jusba Humaljoki)
Savuna ilmaan, esittäjä: Ilari Hämäläinen, (säv. Ilari Hämäläinen, san. Jusba Humaljoki, Ilari Hämäläinen)
Vaiettu rakkaus, esittäjä: Suvi Teräsniska, (säv./san. Petri Somer, Jusba Humaljoki)
Vaiettu rakkaus, esittäjä: Lauri Tähkä, (säv./san. Petri Somer, Jusba Humaljoki)
Aiheesta muualla

Kotisivu
Jussi Humaljoki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jussi Humaljoki Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Luettelo Alankomaiden kaupungeista

Rotterdam.
Amsterdam.
Eindhoven.
Nijmegen.
Utrecht.
Enschede.
Maastricht.
Leeuwarden.
Groningen.
Assen.
Tämä artikkeli on luettelo Alankomaiden kaupungeista eli niistä Alankomaissa sijaitsevista paikkakunnista, joille on joskus myönnetty kaupunkioikeudet. Kaupungit on esitetty luettelossa aakkosjärjestyksessä, ja kaupungin nimen jälkeen on mainittu vuosi, jolloin kaupunkioikeudet on annettu. Aakkosellisessa luettelossa on 192 paikkakuntaa. Kyseisen luettelon jälkeen on vielä mainittu kadonneet kaupungit sekä kaupungit, joka ovat menettäneet kaupunkioikeutensa.
Vuonna 1848 tehdystä perustuslain uudistuksesta lähtien kaupunkioikeuksilla ei ole enää ollut merkitystä.
Aakkosellinen luettelo

Aardenburg 1127
Abbekerk 1414
Alkmaar 1254
Almelo 1394
Amersfoort 1259
Ammerstol 1322
Amsterdam 1306
Appingedam 1327
Arnemuiden 1574
Arnhem 1233
Asperen 1314
Assen 1809
Austerlitz 1806
Axel 1213
Baarn noin 1350
Barsingerhorn 1415
Batenburg 1349
Bergen op Zoom ennen 1212
Berlikum 1355
Beverwijk 1298
Biervliet 1183
Bolsward 1455
Borculo 1375
Breda 1198–1212
Bredevoort ennen 1388
Brielle 1306
Stede Broek 1364
Bronkhorst 1482
Brouwershaven 1403
Bunschoten 1383
Buren 1395
Coevorden 1408
Culemborg 1318
Delden ennen 1322, uudelleen 1333
Delft 1246
Delfzijl 1825
Deventer 1123
Diepenheim ennen 1415
Doesburg 1237
Doetinchem 1236
Dokkum 1298
Domburg 1223
Dordrecht 1220
Echt 1343
Edam 1357
Eembrugge 1300
Eemnes-Binnen 1439
Eemnes-Buiten 1352
Eindhoven 1232
Elburg 1233
Enkhuizen 1355
Enschede 1325
Franeker 1374
Geertruidenberg 1213
Geervliet 1381
Gendt 1233
Genemuiden 1275
Gennep enen 1371
Goedereede 1312
Goes 1405
Goor 1263
Gorinchem 1322
Gouda 1272
Grafhorst 1333
Gramsbergen 1442
Grave 1233
's-Gravenhage 1806
's-Gravenzande 1246
Groenlo 1277
Groningen 1000-luvulla
Haarlem 1245
Haastrecht 1396
Hagestein 1382
Hardenberg 1362
Harderwijk 1231
Harlingen 1234
Alankomaat 1252
Hattem 1299
Heenvliet 1469
's-Heerenberg 1379
Helmond 1232
Hem 1414
's-Hertogenbosch 1184
Heukelum 1391
Heusden 1318
Hindeloopen 1225
Hoogwoud 1414
Hoorn 1357
Huissen 1314
Hulst 1180
IJlst 1268
IJsselstein 1331
IJzendijke 1303
Kampen 1236
Kessel 1312
Keppel 1404
Klundert 1357
Kortgene 1431
Langedijk 1415
Leerdam 1407
Leeuwarden 1285
Leiden 1266
Lochem 1233
Maasbommel 1328
Maassluis 1811
Maastricht 1204
Medemblik 1289
Megen 1357
Meppel 1644, 1809
Middelburg 1217
Monnickendam 1355
Montfoort 1329
Montfort 1294
Muiden 1296
Naarden 1255
Stede Niedorp 1415
Nieuwpoort 1283
Nieuwstadt 1263
Nijkerk 1413
Nijmegen 1230
Oisterwijk 1230
Oldenzaal 1249
Ommen 1248
Oostburg 1237
Oosterhout 1809
Ootmarsum 1325
Oss 1399
Oudewater 1265
Philippine 1506
Purmerend 1410
Ravenstein 1380
Reimerswaal 1374
Rhenen 1364
Rijssen 1243
Roermond 1231
Roosendaal 1809
Rotterdam 1340
Schagen 1415
Schellinkhout 1402
Schiedam 1275
Schoonhoven 1280
Sint Anna ter Muiden 1242
Sint-Maartensdijk 1491
Sint-Oedenrode 1232
Sittard 1243
Sloten 1426
Sluis 1290
Sneek 1456
Spanbroek 1414
Staverden 1298
Stavoren välillä 1058–1068
Steenbergen 1272
Steenwijk 1327
Susteren 1276
Terborg 1419
Terneuzen 1584
Texel 1415
Tholen 1366
Tiel 1200-luvulla
Tilburg 1809
Utrecht 1122
Valkenburg 1452
Veere 1355
Venlo 1343
Vianen 1336
Vlaardingen 1273
Vlissingen 1315
Vollenhove 1354
Vught 1621
Waalwijk 1303
Wageningen 1263
Weert 1414
Weesp 1355
Wessem 1150 jälkeen ja ennen 1329
Westkapelle 1223
Westwoud 1414
Wieringen 1432
Wijk bij Duurstede 1300
Willemstaad 1585
Wilsum 1331
Winkel 1415
Winschoten 1825
Woerden 1372
Workum 1399
Woudrichem 1284
Zaandam 1812
Zaltbommel 1231
Zevenaar 1487
Zevenbergen 1427
Zierikzee 1248
Zutphen 1190
Zwolle 1230
Kadonneet kaupungit

Burg Hornberglähde?
Delfshaven
Geyne
Hugh Vlietlähde?
Niervaart
Reimerswaal
Kaupunkioikeudet menettäneet paikat

Ameide
Austerlitz
Eembrugge
Nijenstede
Noordwijk
Staverden
Vreeland
melkein kaikki länsifriisiläiset "maalaiskaupungit" menettivät myös kaupunkioikeutensa
Käännös suomeksi
Väestöliitto

| Väestöliitto ry |
| --- | --- |
 Järjestön tunnus
Perustettu:  1941
Kotipaikka:  Helsinki
Päämaja:  Kalevankatu 16 00100 Helsinki
Toiminta-alue:  Valtakunnallinen
Puheenjohtaja:  Hilkka Kemppi
Toimitusjohtaja:  Eija Koivuranta
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Väestöliitto ry on suomalainen valtakunnallinen järjestö, joka vahvistaa turvallisia ihmissuhteita, ihmisoikeuksia ja hyvinvointia. Se tarjoaa maksutonta neuvontaa ja tukea nuorille ja aikuisille. Järjestö haluaa, että Suomi on hyvä kotimaa kaikille täällä asuville. Se tekee syntyvyys- ja väestöntutkimusta ja edistää perheystävällisyyttä sekä seksuaali- ja ihmisoikeuksien toteutumista Suomessa ja kansainvälisesti..
Väestöliiton työ jakautuu tutkimukseen, vaikuttamiseen, palveluihin ja kansainväliseen työhön. Liitto tuottaa materiaalia muun muassa kouluille, neuvoloihin ja kirjastoihin. Väestöliitossa toimii myös vapaaehtoinen nuorten vaikuttajien ryhmä, nuorisotyöryhmä. Väestöliiton kansainvälisyyskasvatus kohdistuu nuoriin ja aikuisiin.
Tavoitteet

Toiminnallaan Väestöliitto pyrkii strategiansa mukaan edistämään toivoa, onnellisuutta ja ihmisoikeuksia. (Väestöliiton strategia 2021–2025). Toiminta vahvistaa perheiden ja parien sekä nuorten ihmissuhdetaitoja. Väestöliiton toiminta painottuu nuorten, perheiden ja parien ihmissuhdetaitojen tukemiseen ja hyvinvoinnin lisäämiseen, suomalaisen yhteiskunnan perheystävällisyyden ja yhdenvertaisuuden vahvistamiseen, kestävän väestönkehityksen vahvistamiseen  sekä seksuaalioikeuksien edistämiseen Suomessa ja maailmalla.
Historia

Väestöliiton perustivat Suomalaisuuden Liitto, Nouseva Suomi ja Suomen Sosiaalidemokraattinen Työläisnaisliitto Helsingin Vanhalla ylioppilastalolla 14. helmikuuta 1941. Perustajia huolestuttivat syntyvyyden lasku, köyhät suurperheet, lasten korkea kuolleisuus, sotaorvot ja jälleenrakennus. Väestöliiton tavoitteena oli lisätä tietoa väestön lukumäärän merkityksestä kansakunnan olemassaololle ja parantaa perheiden elinehtoja.
Väestöliiton historiikin mukaan se keskittyi ensimmäisinä toimintavuosinaan sotaorpojen auttamiseen ja jälleenrakennustyöhön sekä opetti suomalaiset sodan jälkeen ehkäisemään. Väestöliitossa nähtiin, että perhe-elämän edellytyksiä tuli kohentaa ensimmäiseksi, jotta yhteiskunnallinen kehitys pääsisi alkuun. Keskeiseksi toimintamuodoksi tuli väestöpoliittisten tutkimusten tekeminen. Ensimmäiset tutkimukset käsittelivät perhekustannusten tasaamista, väestönkehitystä sodan päätyttyä sekä asuntotilannetta.
Tutkimusten pohjalta tehtiin lakialoitteita lapsiperheiden taloudellisen tilanteen parantamiseksi. Väestöliitto esimerkiksi puolusti lapsilisäjärjestelmää, esitti helpotuksia lapsiperheiden verotukseen ja teki ehdotuksia asumistason parantamiseksi. Liitto osallistui keskeisesti myös Arava-lainsäädännön kehittämiseen.
Historia > Rotuhygienia

Lääkärikunnassa rotuhygieenisellä ajattelutavalla oli jo 1920-luvun loppupuolella vankka jalansija. Tosin on vaikea sanoa, kuinka laajaa toimintaa rotuhygieeniset steriloinnit olivat. Sterilointi oli 1930-luvulla jo yleisesti hyväksyttyä, joka osaltaan vaikutti sterilointilain säätämiseen vuonna 1935 (Mattila 1999, 249–254). Suomalaiset ammattilaiset saivat oppia ja vaikutteita ympäri Eurooppaa. Eikä suomalaista rotuhygieniaa voida erottaa yleiseurooppalaisesta rotuhygienia-aattemesta. (Mattila 1999, 346-347).
Väestöliittokin ajoi aluksi rotuhygieenisiä sterilointeja ja kiinnitti huomiota ensimmäisessä ohjelmassaan väestön laatuun: ”Monissa maissa on sterilisaation avulla koetettu parantaa väestön laadullista kokoomusta karsimalla siitä pois perinnöllisiä sairaustiloja ja rikollisia taipumuksia. Maassamme vuonna 1935 voimaan tullut sterilisointilaki on käytännössä osoittautunut epäonnistuneeksi.” Epäonnistuminen tarkoitti, että pakkosterilointeja oli tehty liian vähän suhteessa tavoitteisiin. Vuosittain sterilointeja tehtiin noin sata. Väestöliitto asetti toimikunnan pohtimaan sterilointien tehostamista.[9]selvennä Lainsäädäntöä uudistettiin vuonna 1950.
Uusi sterilointilaki ei poikennut vanhasta merkittävästi. Merkittävää oli, että lääkäreiden aloiteoikeutta sterilointiasian käynnistämisessä laajennettiin. Tässä yhteydessä kastrointi ja sterilointi erotettiin omiksi laeikseen. Näiden lakien kanssa samaan aikaan säädetty maan ensimmäinen aborttilaki tunsi myös rotuhygieenisen abortin. Sterilointilaki uudistettiin jälleen vuonna 1970, jolloin pakkosteriloinnin mahdollisuus poistettiin. (Mattila 1999, 333-335)
Historia > Terveysvalistus

Väestöliiton ensimmäinen kansanterveystyön ohjelma ilmestyi 1940-luvun alussa. Väestöliitto halusi, että mahdollisimman moni nainen voisi synnyttää terveitä lapsia ilman terveydellisiä haittoja. Toinen tavoite oli, että mahdollisimman moni lapsi kehittyisi terveeksi aikuiseksi. Liitto toimitti lastenhoito- ja valistusmateriaalia äitiys- ja lastenneuvoloille sekä varoitti aborttien ja sukupuolitautien vaaroista.
Vuonna 1947 Väestöliitto perusti ensimmäisen avioliittoneuvolan Helsinkiin. Siellä tehtiin avioliittoon aikoville terveystarkastuksia, annettiin avioliitossa oleville tietoa perhesuunnittelusta ja sukupuolielämästä sekä autettiin aviollisissa ristiriidoissa. Vuoteen 1950 avioliittoneuvoloita oli Helsingissä toimivan kahden neuvolan lisäksi perustettu Tampereelle, Poriin, Turkuun, Lahteen, Ouluun, Jyväskylään, Kuopioon, Kotkaan ja Hämeenlinnaan. Helsinkiin perustettiin myös sosiaalineuvola, jossa autettiin raskauden vuoksi vaikeuksiin joutuneita naisia. Yksinäisille, odottaville äideille järjestettiin tukikoteja.
Väestöliitto järjesti yleisöluentoja terveellisistä elämäntavoista ja syntyvyyden säännöstelystä. Lisäksi se koulutti lääkäreitä ja lääketieteen opiskelijoita raskauden ehkäisyyn liittyvissä kysymyksissä. Vuonna 1950 liitto perusti Avioliitto ja lääkäri -lehden, jossa se jakoi tietoa perhesuunnittelusta, laittomien aborttien vaaroista sekä uusista ehkäisymenetelmistä.
Historia > Lapsiperheiden taloudellinen tukeminen

Väestöliitto osallistui vuonna 1943 voimaan tulleen perhelisälain syntyyn ja toimeenpanoon. Perhelisävarojen avulla pyrittiin parantamaan perheviljelmiä ja edistämään kotieläinten hoitoa, jotta perheet voisivat olla elintarvikkeiden suhteen omavaraisia. Monilapsisille perheille toimitettiin myös erilaisia säännöstelyn piiriin kuuluvia kulutushyödykkeitä. Esimerkiksi vuosina 1946–1948 Väestöliiton hankintatoimiston välityksellä perhelisäperheille toimitettiin:
vuoteita ja muita huonekaluja 22 000
peitehuopia ja patjoja 116 000
kodin astiastoja ym. 24 000
lasten alusvaatekerrastoja 90 000
lasten suojapukuja 135 000
koulupukuja ja päällysvaatteita 55 000
jalkineita 25 000.
Historia > Äitienpäivän virallistaminen Suomessa

Heti perustamisensa jälkeen vuonna 1941 Väestöliitto esitti, että äitienpäivänä muistettaisiin sankarivainajien äitejä, puolisoja sekä suurten perheiden ja siirtoväen äitejä. Ensimmäinen valtakunnallinen äitienpäiväjuhla pidettiin Väestöliiton aloitteesta Kansallisteatterissa. Juhlaan osallistuivat tasavallan presidentti Risto Ryti ja rouva Gerda Ryti sekä useita ministereitä. Väestöliitto järjesti valtakunnallisen äitienpäiväjuhlan vuoteen 1992 saakka.
Väestöliitto ryhtyi vuonna 1941 julkaisemaan vuosittain Toukokuun toinen sunnuntai -ohjelmavihkosta. Vihkosessa oli puheita, runoja ja näytelmiä kansakoulujen ja muiden äitienpäiväjuhlia järjestävien käyttöön.
Historia > Kodinhoitajakoulutus

Vuonna 1945 Väestöliitto perusti Kotisisaropiston, joka toimi Skatan kartanolta vuokratussa päärakennuksessa Helsingin Vuosaaressa. Kaksivuotisen kotisisarkoulutuksen tarkoitus oli helpottaa kotien työvoimapulaa, kohottaa kotitaloustyön arvoa ja luoda arvostettu ja ammattitaitoinen kotitaloustyöntekijöiden ammattikunta. Pari vuotta myöhemmin liitto osti rakennuksen itselleen ja sen nimeksi tuli Meriharju. Vuonna 1949 perustettiin toinen kotisisaropisto Lohjan Virkkalaan. Kotisisaropisto siirtyi Elimäelle vuonna 1970 Moision kartanon tiloihin, missä se toimi vuoteen 1984 saakkalähde?.
Vuoteen 1986 mennessä Väestöliiton kotisisaropistoista oli valmistunut yhteensä 3 778 kotisisarta ja kodinhoitajaa.
Historia > Lapsiperheiden asumistaso

Sotien jälkeen Väestöliitto oli huolissaan erityisesti lapsiperheiden heikosta asumistasosta. Liiton silloisen toiminnanjohtajan, varatuomari Heikki von Hertzenin vuonna 1946 ilmestynyttä kirjaa Koti vaiko kasarmi lapsillemme pidettiin herätyshuutona lapsiperheiden asumistason kohentamiseksi.
Väestöliitto ryhtyi toteuttamaan Herzenin pitkäaikaista unelmaa uudenlaisesta sosiaalisesti tasapuolisesta asuinalueesta vuonna 1951, jolloin liitto osti Hagalundin kartanolta 238 hehtaarin maa-alueen Espoosta 10 kilometriä Helsingistä länteen. Yhdessä viiden muun järjestön kanssa (Virkamiesliitto, Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto, Vuokralaisten keskusliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto ja Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvalidien liitto) perustettiin samana vuonna Asuntosäätiö, jonka tehtävänä oli luoda yhtenäisiä, nykyaikaisesti asemakaavoitettuja asuinalueita ja toteuttaa sosiaalista asuntorakentamista tulevassa Tapiolan puutarhakaupungissa. Tapiolan peruskivi muurattiin 5. syyskuuta 1953 ja vuonna 1956 valmistui ensimmäinen välitavoite, itäinen lähiö, jossa oli noin 1 000 asuntoa ja 4 000 asukasta.
Historia > Aikajana Väestöliiton ajamista uudistuksista

Väestöliitto on ollut vaikuttamassa monien lakien ja perheiden elämää helpottavien uudistusten syntyyn:
1941 Äitienpäivästä virallinen juhlapäivä
1943 Perhelisälaki
1945 Kotisisarkoulutus
1946 Alle 30-vuotiaille kodinperustamislainaa
1947 Perhe- ja avioliittoneuvonta sekä perhesuunnitteluneuvonta
1948 Lapsilisälaki
1949 Aravalainsäädäntö
1951 Perinnöllisyysneuvonta
1953 Tapiolan rakentaminen
1962 Lapsiluvun mukaan porrastetut lapsilisät
1962 Äitiysrahajärjestelmään terveystarkastus
1973 Kondomien laaduntarkastus
1974 Helsingin yliopistoon väestötieteen professuuri
1979 Perinnöllisyyslääketieteen erikoistumiskoulutus
1986 Väestöliiton ensimmäinen lapsettomuusklinikka
1995 Eduskunnan väestö- ja kehitysryhmän perustaminen
2006 Hedelmöityshoitolain valmistelu
2011 Kotoutumislaki
2015 Perheministeri Suomen hallitukseen
2015 Tasa-arvoinen avioliittolaki
2017 Translain uudistaminen
2017 Ensimmäiset Perheystävällinen työpaikka -tunnukset myönnettiin
2018 Raiskauslakiuudistus Suostumus
2020 Raskaudenkeskeytyslakiuudistus