stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salaisuuksia ja valheita (televisiosarja)

| Salaisuuksia ja valheita> Secrets and Lies |
| --- | --- |
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  43 minuuttia
Luoja(t):  perustuu Stephen M. Irwinin samannimiseen australialaiseen televisiosarjaan
Kehittäjä(t):  Barbie Kligman
Pääosissa:  Juliette Lewis Ryan Phillippe KaDee Strickland Natalie Martinez Dan Fogler Indiana Evans Belle Shouse Michael Ealy Jordana Brewster Mekia Cox Kenny Johnson Terry O'Quinn
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC  MTV3
Esitetty:  1. maaliskuuta 2015 – 4. joulukuuta 2016
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Timothy Busfield Tracey Robertson Nathan Mayfield Aaron Kaplan Barbie Kligma
Tuotantoyhtiö(t):  ABC Studios Avenue K Productions Hoodlum Entertainment Kapital Entertainme
Aiheesta muualla
IMDb
Salaisuuksia ja valheita (engl. Secrets and Lies) on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jota esitettiin ABC-kanavalla 1. maaliskuuta 2015 – 4. joulukuuta 2016. Sarja perustuu samannimiseen australialaiseen sarjaan.
Sarjan pääosassa on rikostutkija Andrea Cornell (Juliette Lewis). Ensimmäisellä kaudella Ben Crawfordia (Ryan Phillippe) epäillään viisivuotiaan naapurinpojan murhasta. Toisella kaudella Cornell tutkii perheensä pääomasijoitusyhtiön johtoon päässyttä Eric Warneria (Michael Ealy), jonka vaimo Kate on murhattu.
Suomessa MTV3 esitti ensimmäisen tuotantokauden kesällä 2015.
Juoni > Ensimmäinen kausi

Ben Crawford on yksityisyrittäjä, joka on naimisissa Christyn kanssa. Heillä on kaksi tytärtä Natalie, 16, ja Abby, 12. Benin paras kaveri Dave asuu heidän takapihansa mökissä. Heidän naapurissaan asuu Jess, joka on asumuserossa miehensä Scottin kanssa. Jessillä ja Scottilla on viisivuotias poika Tom.
Eräänä varhaisena aamuna Ben löytää Tomin ruumiin metsästä. Tom murhattiin kuudella päähän kohdistuneella puukoniskulla.
Rikostutkija Andrea Cornell on vakuuttunut siitä, että Ben murhasi Tomin. Ben ei pysty todistamaan syyttömyyttään ryyppättyään koko yön Daven kanssa.
Rooleissa

| --- | --- |
 Ensimmäinen kausi Ryan Phillippe – Ben Crawford  Juliette Lewis – rikostutkija Andrea Cornell  KaDee Strickland – Christine "Christy" Crawford  Natalie Martinez – Jessica "Jess" Murphy  Dan Fogler – Dave Lindsey  Indiana Evans – Natalie Crawford  Belle Shouse – Abby Crawford :  Toinen kausi Juliette Lewis – rikostutkija Andrea Cornell  Jordana Brewster – Kate Warner  Mekia Cox – Amanda Warner  Charlie Barnett – Patrick Warner  Kenny Johnson – Danny  Terry O'Quinn – John Warner  Michael Ealy – Eric Warner
Nuuksion Pitkäjärvi

| Nuuksion Pitkäjärvi |
| --- | --- |
 Nuuksion Pitkäjärvi Brobackan pohjoispuolella vuonna 2007. Tie oikealle vie kohti Solvallaa.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°16′48″N, 24°34′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Brobackaån Nupurinjärveen
Järvinumero:  81.057.1.030 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  27,3 m 
Rantaviiva:  17,19 km 
Pinta-ala:  2,4523 km² 
Tilavuus:  0,0159 km³ 
Keskisyvyys:  6,48 m 
Suurin syvyys:  18 m 
Valuma-alue:  60,4 km² 
 fiNuuksion Pitkäjärvi 
Nuuksion Pitkäjärvi eli Nuuksionjärvi (ruots. Noux Långträsk) sijaitsee Espoon luoteiskulmassa Nuuksion ja Siikajärven kaupunginosien välissä. Pitkäjärven eteläosan länsirannalla, itään katsovassa kallioseinämässä sijaitsee Jäniskallion kalliomaalaus.
Maantiede

Nuuksion Pitkäjärvi on Espoon toiseksi laajin makean veden allas Bodominjärven jälkeen. Sen pinta-ala on 2,45 neliökilometriä eli 245 hehtaaria. Järvi on kapea ja kaakko–luode-suuntainen. Järven pituus keskilinjaa mitaten on noin 6,9 kilometriä. Sen leveys on noin 300–600 metriä, mutta kapeimmat kohdat ovat vain noin 100 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.
Järven rantaviivan pituus on 17,2 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, mutta järven eteläosan rannoilla ja asutuksen yhteydessä on myös peltoja. Asutus muodostuu taloista ja vapaa-ajan asunnoista, ja ne painottuvat järven koillisrannoille. Monin paikoin rannat ovat jyrkkiä. Esimerkiksi Mustakallio järven koillispuolella nousee noin 60 metriä ja Romvuori järven länsipuolella noin 65 metriä järven pinnan yläpuolelle.
Järven keskisyvyys on 6,5 metriä ja suurin syvyys 18 metriä. Nuuksion Pitkäjärvi on Espoon syvin järvi. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa Jäniskallion koillispuolella. Järven tilavuudeksi on laskettu 15,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0159 kuutiokilometriä.
Nuuksion Pitkäjärven luoteispäässä sijaitsee Nuuksion kansallispuisto ja kaakkoispäässä Vanhan-Nuuksion Brobackan kaupunginosa. Järven kaakkoisrannalla sijaitsee Punjon kartano ja koillisrannalla Suomen luontokeskus Haltia.
Vesistösuhteet

Nuuksion Pitkäjärvi (järvinumero 81.057.1.030) kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueella (81). Nuuksion Pitkäjärvi on Mankinjoen valuma-alueen laajin järvi ja alueen itäisiä vakavesiä. Järven vedenpinnan korkeus on 27,3 metriä mpy.
Useat Nuuksion alueen järvet laskevat Nuuksion Pitkäjärveen. Sen pohjoispäähän laskevaa Myllypuroa pitkin järveen laskevat muun muassa Haukkalampi, Iso-Parikas ja Ruuhijärvi. Järven eteläpäähän laskee Sahajärvi Sahaojaa pitkin. Muita järveen laskevia vesistöjä ovat muun muassa Meerlampi ja Valklampi.
Järven laskuoja sijaitsee kaakkoispäässä ja on nimeltään Brobackaån. Se laskee Nupurinjärveen ja edelleen Turunväylän ali Svartbäckträsketiin, josta Kvarnträskin kautta Dämmaniin, josta Espoon kaupunki ottaa osan juomavedestään – Päijännetunnelin lisäksi. Dämmanista virta jatkaa matkaansa Gumbölen kautta Gumbölenjoen ja Mankinjoen nimillä ja päätyy Kauklahden kautta Espoonlahteen.
Muuta

Espoossa on myös kaksi muuta Pitkäjärveä: Pitkäjärvi ja Velskolan Pitkäjärvi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuuksion Pitkäjärvi Wikimedia Commonsissa
Nuuksion Pitkäjärvi vuonna 2017.
Heikki Koski

| Heikki Koski |
| --- | --- |
 Heikki Koski vuonna 2008.
Sisäasiainministeri
 Liinamaan hallitus 13.6.–30.11.1975  
Edeltäjä:  Heikki Tuominen
Seuraaja:  Paavo Tiilikainen
Länsi-Suomen läänin maaherra
 1997–2003  
Seuraaja:  Rauno Saari
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1940 Halikko
Kuollut: 2. joulukuuta 2024 (84 vuotta) Helsinki
Heikki Juhani Koski (24. kesäkuuta 1940 Halikko – 2. joulukuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen maaherra, ministeri, Alkon pääjohtaja ja Tampereen yliopiston kansleri. Hän oli puoluetaustaltaan sosialidemokraatti.
Ura

Koski valmistui ylioppilaaksi vuonna 1959 ja opiskeli tämän jälkeen kunnallishallintoa Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa Yhteiskunnallisen korkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksessa. Hallintotieteiden tohtoriksi hän valmistui vuonna 1970; väitöskirjassaan hän tutki Porin kaupungin asukkaiden osallistumista kaupunkinsa hallintoon. Työuransa loppupuolella, vuosina 1996–2004, hän toimi Tampereen yliopiston kanslerina.
Kosken ura kunnallishallinnossa käynnistyi vuonna 1963, kun hän aloitti Hyvinkään kansliasihteerinä. Vuonna 1965 hän siirtyi Porin apulaiskaupunginsihteeriksi, tästä edelleen apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 1968 ja lopulta kaupunginjohtajaksi, jona hän toimi vuosina 1970–1975.
Koski toimi sisäasiainministerinä alle vuoden toimineessa Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa vuonna 1975.
Vuonna 1975 Koski siirtyi johtajaksi Alkoon. Hän toimi ensin vähittäismyyntijohtajana vuosina 1975–1982 ja lopulta pääjohtajana vuosina 1982–1994. Vähittäismyyntijohtajan kaudestaan Koski muistetaan kulutuksen rajoittamisen toteuttajana, ja pääjohtajan kaudesta hänet muistetaan erityisesti Alkon liikeyritysluonteen vahvistajana. Erityinen Alkoon jäänyt jälki Kosken kaudella oli kuitenkin Alkon vanhan monopolijärjestelmän hajoaminen Suomen Euroopan unioniin hakeutumisen seurauksena.
Vuonna 1997 Koskesta tuli Länsi-Suomen läänin ensimmäinen maaherra. Hän jäi eläkkeelle maaherran virasta vuonna 2003.
Koski toimi lisäksi muun muassa Lastensuojelun Keskusliiton puheenjohtajana vuosina 1977–1988, Suomi-Unkari Seuran puheenjohtajana 1979–1988 ja WWF:n Suomen rahaston hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1985–1988.
Yksityiselämä

Heikki Kosken puoliso oli teatteritieteen professori Pirkko Koski.
Teokset

Anttila, Osmo ym. (toim.): Hyvinkää.  Helsinki:  Hyvinkään kaupunki, 1965.
Halikon kunta 1867–1966.  Halikko:  Halikon kunta, 1967.
Kuntalaisten osallistuminen kunnallishallintoon. Tutkimus Porin kaupungin asukkaiden osallistumisesta kaupunkinsa hallintoon.  (Väitöskirja)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1970.
Uudistuva kaupunki. Esitelmiä ja kirjoituksia 1970-luvulle siirryttäessä.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1971.
Hintansa väärti. Alkoholipitoisia esseitä ja muistikuvia.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13506-6
Kansalainen, kunta ja kansalaisyhteiskunta.  Helsinki:  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 1995.  ISBN 952-9740-22-0
Kansalainen, kunta ja valtio.  Helsinki:  Sisäasiainministeriö, 1996.  ISBN 951-734-116-4
Valtion ja kuntien tehtävienjako ja valtionosuusjärjestelmä.  Helsinki:  Sisäasiainministeriö, 1996.  ISBN 951-734-104-0
Kuluttajatutkimuskeskuksen selvitys- ja arviointityö.  Helsinki:  Kauppa- ja teollisuusministeriö, 1997.  ISBN 951-739-258-3
Koski, Heikki ym.: Tulosohjauksen tuiverruksessa.  Helsinki:  Valtiovarainministeriö, 2001.  ISBN 951-53-2374-6
On tässä lääniä.  Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19827-0
Virkamieshallitus, viinit ja läänit.  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-633-X
Vastuun vuosia. Keskusteluja Fagerholmin kanssa.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-4797-8
Juuret Halikossa.  Helsinki:  Heikki Koski, 2010.
Porilainen marssi. Satakunnan Museon julkaisuja 2014
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heikki Koski Wikimedia Commonsissa
Koski, Heikki hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Heikki Kosken haastattelu Yle TV2:n Kasvo-ohjelmassa 19.3.1975. Yleisradio.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: – | Länsi-Suomen läänin maaherra 1997–2003 | Seuraaja: Rauno Saari |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Heikki Tuominen | Suomen sisäasiainministeri 1975 | Seuraaja: Paavo Tiilikainen |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Oiva Kaivola | Porin kaupunginjohtaja 1970–1975 | Seuraaja: Martti Sinisalmi |
| n k Länsi-Suomen läänin maaherrat (1997–2009) |
| --- | --- | --- |
| Maaherrat |  Koski (1997–2003)  Saari (2003–2009)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Säkkijärvi

| Säkkijärvi> Entinen kunta – pääosa luovutettu Neuvostoliitolle ja jäljelle jäänyt alue nykyisin osa Lappeenrantaa ja Miehikkälää |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Viipurin lääni
Maakunta:  Karjalan historiallinen maakunta
Kihlakunta:  Kymin kihlakunta
Kuntanumero:  782
Hallinnollinen keskus:  Säkkijärven kirkonkylä
Perustettu:  1572
– emäpitäjä:  Viipurin pitäjä1
Lakkautettu:  1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Suomelle jääneet osat liitetty:  1946
– kuntiin:  Miehikkälä Ylämaa
Pinta-ala:   km²  (1938)
– maa:  492,58 km²
Väkiluku:  8 685  (1939)
– väestötiheys:  17,6 as./km²
  1 Seurakunnan perustamisvuosi 
Säkkijärvi oli Etelä-Karjalassa Viipurinlahden länsirannalla sijainnut Suomen kunta. Kunnasta jäi noin 90 prosenttia (448,7 km²) Neuvostoliitolle sotien jälkeen. Suomen puolelle jäänyt osa Säkkijärveä (43,9 km²) liitettiin vuonna 1946 Ylämaan ja Miehikkälän kuntiin. Säkkijärven kirkonkylän nimi on venäjäksi Kondratjevo (ven. Кондра́тьево).
Säkkijärvi tunnetaan erityisesti ”Säkkijärven polkasta”.
Säkkijärven epävirallinen perinnevaakuna.
Maantiede

Säkkijärvi sijaitsi Suomenlahden rannikolla noin 60 kilometriä Haminasta itään ja noin 40 kilometriä Viipurista länteen.
Naapurikunnat olivat Virolahti, Miehikkälä, Ylämaa, Vahviala ja Viipurin maalaiskunta. Kuntaan kuului pohjoisosassa kumpuilevasta maastosta muodostunut ”ylämaa” ja eteläosan tasaisempi entinen merenpohja. Suomenlahdella oli lisäksi joitakin saaria kuten Teikarsaari. Säkkijärven alueella laskivat Suomenlahteen Santajoki ja Vilajoki. Säkkijärven kirkonkylä sijaitsi Santajoen varrella.
Historia

Asutusta alueella lienee ollut siitä asti, kun maa nousi merestä. Ruotsiin Säkkijärvi luettiin jo Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323. Säkkijärvi mainitaan vuonna 1541 Viipurin kappelina ja seurakunta itsenäistyi 1572. Vilajoen kartanon omisti 1600-luvun puolivälissä kenraaliluutnantti vapaaherra Göran Paikull ja Muhulahden kartanon v. 1678 Jürgen Mellin. Säkkijärvi jaettiin kahtia vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhassa (Ruotsiin jäi Säkkijärven aluetta enemmän kuin Suomessa pysyi 1940 voimaan tulleen rajan myötä). Vuonna 1743 Turun rauhassa Säkkijärven alueesta tuli kokonaan Venäjää, osaksi Vanhaa Suomea. Vielä 1700-luvun lopulla Säkkijärveen kuuluivat Lappeen Monolan ja Kälvälän kylät, Luumäen Suo-Anttilan kylä, Miehikkälän Muurikkalan, Alaurpalan ja Yläurpalan kylät sekä Viipurin pitäjän Gammalbyn ja Repolan kylät. Suomen suuriruhtinaskuntaan Vanha Suomi palautettiin vuonna 1812.
Säkkijärveltä esiintyi runsaasti muuttoa Yhdysvaltoihin ja Kanadaan 1900-luvun alkupuolella.
Vuonna 1921 Säkkijärvestä erotettiin Häsälä ja Rakkola uuteen Vahvialan kuntaan. Ylämaan kunnan perustamista valmisteltaessa 1924 Säkkijärven Ihakselasta liitettiin Näpin ja Hermusen kylät Luumäkeen. Vuonna 1929 Säkkijärvestä erotettiin Ylämaan kunta, johon liitettiin kylät Hujakkala, Hyttilä, Ihaksela, Lahnajärvi, Sirkjärvi, Säämälä, Timperilä, Villala ja Ylijärvi.
Talvisodassa kunnan alueella käytiin rajuja taisteluja neuvostoarmeijan noustua maihin Viipurinlahden jäätä pitkin. Säkkijärven kirkko paloi ilmapommituksen jälkeen 26.2.1940. Rintama kulki rauhan tullessa Säkkijärven poikki. Sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 pieni osa siihenastisen Säkkijärven alueesta pysyi Suomessa, mutta suurin osa sisältyi Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Säkkijärvi vallattiin takaisin jatkosodan alussa 23.8.1941. Neuvostoliiton puna-armeijan vastahyökkäyksessä kesällä 1944 suomalaisjoukkojen ja Saksan armeijan joukot torjuivat neuvostolaisten maihinnousuyritykset. Sodan syksyllä 1944 päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan Suomen joukkojen oli vetäydyttävä 1940 hyväksytylle rajalle.
Suomessa pysynyt alue (Väkevälän, Nurmelan ja Laisniemen kylät sekä pienempiä osia muutamista muista kylistä) liitettiin Ylämaan ja Miehikkälän kuntiin.
Neuvostoliitolle luovutettu kirkonkylä sai ensin Vladimir Leninin alkuperäisen sukunimen mukaan nimen Uljanovka vuonna 1948, mutta jo puolen vuoden päästä nimeksi tuli ven. Кондратьево, Kondratjevo Suursaaren yllä 1943 alasammutun ja menehtyneen eversti Pjotr Kondratjevin mukaan.
Asukkaat ja elinkeinot

Säkkijärvellä oli ennen sotaa noin 8 700 asukasta. Asutus oli tavanomaista karjalaista talonpoikaisväestöä. Elinkeinoina olivat maatalous ja kalastus. Aiemmin 1800-luvulla oli myös ollut laivanrakennusta. Säkkijärveläinen puukäsityötaito oli tunnettua. Teollisuutta kunnassa ei juurikaan ollut. Suomen puolelle jäänyt Ylämaa on maan merkittävimpiä raakakiven tuottajia. Kiveä ei kuitenkaan louhittu ennen sotia. Asukkaat loppusijoitettiin evakkoon pääasiassa Pohjois-Kymenlaaksoon Valkealan ja Elimäen kuntiin. Alueella käytetty murre oli eteläkarjalaista ja erosi Kannaksen tunnetummasta karjalaismurteesta. Kunnassa oli itsenäisyyden aikana oma varuskunta, Rannikkotykistörykmentti 2. Taiteilija Hugo Simbergillä oli kesänviettopaikka Niemenlautan kartanossa Iivanalassa.
Liikenneyhteydet

Kunnan läpi kulki Helsinki–Viipuri-valtatie. Kirkonkylästä pohjoiseen lähti maantie Lappeenrantaan. Välittömästi kunnan pohjoispuolella kulki Pietarin rautatie, lähimmät asemat olivat Simola ja Pulsa. Vesireittejä Viipuriin ja muualle rannikolle hyödynnettiin myös. Hyviä satamapaikkoja ei kunnan alueella ollut.
Nähtävyyksiä

Säkkijärven kirkko
Tunnettuja säkkijärveläisiä

Toivo Kirppu (1920–1986), Mannerheim-ristin ritari numero 154, myöh. asuinpaikka Ylämaa
Eino Laisi (1908–1986), Mannerheim-ristin ritari numero 115.
Kyliä

Alahäme, Alaoutila, Heinlahti, Hujakkala (Ylämaa), Huovila, Hyppälä, Hyttilä (Ylämaa), Häsälä (Vahviala), Ihaksela (Ylämaa), Iivanala, Jokikylä, Kallola, Karvala, Kaukiala, Kolhola, Lahnajärvi (Ylämaa), Lahtiala, Laihajärvi, Laisniemi, Lavola, Muhulahti, Nisalahti, Nurmela, Paakkala, Rakkola (Vahviala), Ristsatama, Salajärvi, Santajoki, Siissala, Sirkjärvi (Ylämaa), Suurpäälä, Säkkijärvi kirkonkylä, Säämälä (Ylämaa), Tapiola, Teikarsaari, Timperilä (Ylämaa), Vilajoki, Vilaniemi, Villala (Ylämaa), Väkevälä,Ylijärvi (Ylämaa), Ylähäme, Yläoutila
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 17 koulupiiriin.
Entisten säkkijärveläisten järjestötoimintaa

Säkkijärven Neuvostoliiton puolelle jääneen osan asukkaat sijoitettiin jatkosodan jälkeen Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan alueelle Haminaan, Kouvolaan, Lemille, Luumäelle, Savitaipaleelle, Sippolaan, Valkealaan ja Vehkalahdelle.
Entiset säkkijärveläiset pitävät yhteyttä toisiinsa pitäjäseura Suomen Säkkijärvi-seura ry:n kautta. Pitäjäseura järjestää vuosittain säkkijärveläisten yhteisöjen ja sukututkijoiden tapaamisia, perinneruokakursseja, tupailtoja sekä muita tapahtumia.
Suomen Säkkijärvi-seura ry kerää ja ylläpitää säkkijärveläistä valokuva-arkistoa. Seuralla on myös entiseen kuntaan liittyvää julkaisutoimintaa, muun muassa vuosittainen kuvakalenteri. Nuorisotoimintaa varten on perustettu Facebook-profiili ja -ryhmä.
Säkkijärvi-säätiö perustettiin pitäjän luovutuksen johdosta hallinnoimaan luovutettuja arkistoja ja omaisuutta. Säkkijärvi-lehti ilmestyy jo 70. vuosikertaansa (2015). Entisen Säkkijärven asukkailla ja heidän jälkeläisillään on useita sukuseuroja ja kylätoimikuntia.
Aiheesta muualla

Säkkijärven kartta
Luovutetun Karjalan linkit (Arkistoitu – Internet Archive)
Säkkijärven kylät
Alahäme • Alaoutila • Heinlahti • Hujakkala • Huovila • Hyppälä • Hyttilä • Ihaksela • Iivanala • Jokikylä • Kallola • Karvala • Kaukiala • Kolhola • Lahnajärvi • Lahtiala • Laihajärvi • Laisniemi • Lavola • Muhulahti • Nisalahti • Nurmela • Paakkala • Ristsatama • Salajärvi • Santajoki • Siissala • Sirkjärvi • Suurpäälä • Säkkijärvi • Säämälä • Tapiola • Teikarsaari • Timperilä • Vilajoki • Vilaniemi • Villala • Väkevälä • Yläoutila
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Kartta Säkkijärven seudun aluemuutoksista. Säkkijärvestä vuonna 1946 Miehikkälään ja Ylämaahan liitetyt alueet merkitty numeroilla 2 ja 3.
Valence (Drôme)

| Valence |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 lippu:  vaakuna
 Valence
 Koordinaatit: 44°56.0′N, 4°53.5′E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Rhône-Alpes
Departementti:  Drôme
Arrondissementti:  Valence
Kantoni:  4 kantonia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Nicolas Daragon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,7 km²
Väkiluku (2021):  64 483
 – Väestötiheys:  1 757,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.valence.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valence on Drômen departementin pääkaupunki Kaakkois-Ranskassa Rhônejoen rannalla noin 100 kilometriä Lyonin eteläpuolella. Vuonna 2021 kaupungissa oli 64 483 asukasta.
Liikemies ja urheiluvaikuttaja Louis Nicollin on kotoisin Valencesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valence (Drôme) Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (ranskaksi)
Duvva, Áilen Niga Elle ja Aillohaš

| Áilen Niga elle ja Aillohas Nils-Aslak Valkeapää |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: joiku
 Levy-yhtiö: Hi-Hat (HILP 112)
Nils-Aslak Valkeapään muut julkaisut
| De cábba niegut runiidit 1974 | Áilen Niga elle ja Aillohas 1976 | Sámi eatnan duoddariid 1978 |
Duvva, Áilen Niga Elle ja Aillohaš on saamelaisten Nils-Aslak Valkeapään (Aillohaš), Áilen Niga Ellen ja Duvvan joikualbumi vuodelta 1976.
Helsingin Sanomien Julius Heikkilä piti erityisesti Áilen Niga Ellen ja Aillohašin unisonossa laulamista duoesityksistä, mutta kehui myös Duvvaa ilmaisun vaihtelevuudesta.
Kappaleet > A-puoli

Elle – 1.58  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Jeansa – 1.56  Duvva
Ánda Niilas – 1.59  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Melanta Vággi – 1.04  Duvva
Matte Inga – 1.55  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Áddan Ánde Juhan Matte – 1.48  Duvva
Áslat Ánde – 2.00  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Fimban – 1.58  Duvva
Mikku – 1.53  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Ovlaš Ánde – 1.44  Duvva
Biret Jovna – 2.05  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Kappaleet > B-puoli

Jovna Johanas – 2.08  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Sámi ednan dokka – 2.18  Duvva
Ánda Risten – 1.58  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Boahra – 1.57  Duvva
Áilu Lemet – 1.57  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Veastan – 2.21  Duvva
Káre Lásse – 2.04  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Noavasmuotki – 2.23  Duvva
Aillohaš – 2.06  Áilen Niga Elle & Aillohaš
Aiheesta muualla

Duvva, Áilen Niga Elle Ja Aillohaś discogs.com-sivustolla
Albumi Fono.fi:in tietokannassa
Anttoni Vertanen

Alfred Anton (Anttoni) Vertanen (1. elokuuta 1884 Ruokolahti – 16. marraskuuta 1956 Ruokolahti) oli suomalainen poliitikko. Vertanen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1924–1930 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Vertanen toimi myös Ruokolahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1931.
Siviiliammatiltaan Vertanen oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Ruokolahdella. Hän toimi myös Ruokolahden kunnan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana vuosina 1913−1918. Vertasen vanhemmat olivat maanviljelijä Pietari Vertanen ja Anni Vainikka. Vertasen puoliso vuodesta 1905 oli Hilda Maria Kurki. Vertaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1952.
Talviparalympialaiset 2018

Talviparalympialaiset 2018 järjestettiin Etelä-Korean Pyeongchangissa 9.–18. maaliskuuta 2018, kaksi viikkoa olympialaisten jälkeen. Ne olivat järjestyksessään 12:nnet talviparalympialaiset. Kisoissa oli mukana noin 570 urheilijaa.
Valintaprosessi

Kisapaikka päätettiin KOK:n yleiskokouksessa 6. heinäkuuta 2011 Durbanissa Etelä-Afrikassa. Kilpailujen järjestäjäksi oli kolme hakijaa.
| Äänestystulokset |
| --- | --- | --- |
| Kaupunki | Maa | 1. kierros |
| Pyeongchang |  Etelä-Korea | 63 |
| München |  Saksa | 25 |
| Annecy |  Ranska | 7 |
Lajit

Pyeongchangin talviparalympialaisissa 2018 ratkaistaan 80 kultamitalia 6 lajissa.
Alppihiihto
Ampumahiihto
Kelkkajääkiekko
Lumilautailu
Maastohiihto
Pyörätuolicurling