Irakin hašemiittinen kuningaskunta
Historiaa > Poliittista epävakautta

Ensimmäisen sotilasvallankaappauksen takana oli kaksi kilpailevaa ryhmittymää. Ensimmäiseen ryhmittymään kuului vanhoja poliitikkoja, jotka halusivat säilyttää valtansa vaikka väkivaltaa käyttämällä. Toiseen ryhmään, nimeltään Ahali, kuului nuoria upseereita, joita elähdytti ajatus sosialismista ja sosiaalisista uudistuksista.
Vanhoja poliitikkoja edustanut ryhmä yllytti kenraali Bakr Sidqin kaappaamaan vallan. Tämän johtamat joukot ottivat Bagdadin haltuunsa ja vaativat hallituksen eroa. Myös kuningas vaati sitä ja hallitus erosi. Kaappauksen seurauksena Hikmet Suleimanista tuli pääministeri ja Siddiqistä yleisesikunnan komentaja. Siddiqi murhattiin, mutta maa ei palannut siviilivaltaan. Sosiaalisiin uudistuksiin ei ryhdytty, mutta tietynlaisena myönnytyksenä shiat saivat lisää ministeripaikkoja hallituksesta. Siddiqin murhan jälkeen armeijalla ei ollut johtajaa eikä se ollut yhtenäinen ja kilpailevat upseerit hakeutuivat kalastelemaan siviilipoliitikkojen huomiota.
Poliittisesta epävakaudesta huolimatta Irak kehittyi 1930-luvulla. Kirkukin lähettyviltä löydettiin öljyä vuonna 1927 ja Al-Kut niminen keinokasteluprojekti saatiin valmiiksi vuonna 1934. Öljyputki Välimerelle saatiin rakennettu vuonna 1935 ja rautatielinja Persianlahdelle saatiin valmiiksi. Rautatiet kansallistettiin brittiläisiltä yhtiöiltä vuonna 1935. Maassa rakennettiin paljon ja ulkomaankauppa ja koulutussektori kasvoivat. Uusia projekteja suunniteltiin ja niiden rahoitus ajateltiin hankkia öljytuloilla. Ulkopolitiikassa koettiin onnistuminen, kun aluekiista Syyrian kanssa päättyi Irakin eduksi.
Syyrian suunnalla tapahtunut ulkopoliittonen menestys ei peittänyt alleen jatkuvaa huolta Iranin kanssa olleista rajakiistoista. Shatt al-Arab -joki oli ja on Irakin ainoa pääsy merelle ja raja oli merkitty epämääräisesti. Iran muutti sopimusta yksipuolisesti vuonna 1932, esittäen, että raja menee joen syvimmästä kohdasta, mikä oli Irakille erittäin epäedullista. Irak vei asian Kansainliiton ratkaistavaksi. Kansainliitto ei osannut asiaa päättää, joten maat kävivät kahdenkeskiset neuvottelut. Lopputulos oli kompromissi, jossa kumpikin osapuoli sai käyttää virtaa ja turvasi kummankin valtion edut.
Nopeista autoista pitänyt hallitsija kuoli 5. huhtikuuta 1939 auto-onnettomuudessa. Kuningas oli ajanut autoa itse. Yhä edelleen esiintyy spekulaatioita siitä, oliko kuolema onnettomuus vai murha.Hänen valtakaudellaan kuninkaan osuus politiikassa oli vähentynyt ja merkittävintä osaa politiikassa näyttelivät siviilipoliitikot ja armeija. Uusi kuningas, Faisal II oli vain neljävuotias ja sijaishallitsijaksi nimitettiin hänen setänsä Abdulilah, joka toimi tehtävässä 14 vuotta.
Sijaishallitsija Abdulilah oli ulkopoliittiselta ajattelultaan brittiläismielinen ja suhtautui torjuvasti panarabialaisuuteen. Sisäpoliittisesti hänen valtaantulonsa horjutti herkkää tasapainoa armeijan ja siviilipoliitikoiden välillä.
Samoihin aikoihin alkoivat tunnelmat Euroopassa kiristyä kansallissosialisten Saksan noustessa uhmaamaan Ranskaa ja Isoa-Britanniaa. Iso-Britannia alkoi painostaa Irakia tiiviimpään liittosuhteeseen kanssaan. Samaan aikaan Saksan suurlähetystö Bagdadissa teki kiivasta propagandaa omasta asiastaan. Sijaishallitsija ja poliitikot yrittivät tasapainoilla näiden välissä.