stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yle Tampere
Tampereen radioyhdistys > Yhdistys > Pyynikin näkötornin radioasema

Valtion tuella maaliskuussa 1930 saatiin valmiiksi Lahden suurasemalla valmistettu radiolähetin Pyynikin näkötorniin. Tammerkosken radioasema jäi toissijaisesti.
Tampereen radioyhdistys > Tampereen Radio

Tampereen Radiotyhdistyksen yleisradioaseman nimeksi vakiintui toukokuussa 1924 alusta Tampereen Radio, OH3NBA. Sen lähetysantenni vedettiin Tammerkosken yli Tammerkosken rannalle. Kuuluvuudeksi muodostui kideradiovastaanottimilla 40 km ja Itämerellä laivoilla jopa 900 km kolmielektrodiputkisella radiovastaanottimella. Seuraavana vuonna, 1925, Tampereen Radioyhdistys sai luvan 500 W:n lähetystehoon, mikä laajensi kuuluvuutta entisestään. Studio sai tilaa teatteritalosta, kun johdot vedettiin sinne.
Maaliskuussa 1925 alkoi Suomen Radioyhdistys lähettää kuuntelijakorvauksellista ohjelmaa. Tampereen Radionyhdistyksen lähetykset rahoitettiin lahjoitus- ja arpajaistoiminnoin.
Tampereen radio lähetti ensimmäisen radiouutislähetyksen, radioreportaasin, syksyllä 1925, kun nainen oli hypännyt Tammerkoskeen. Tästä aiheutuneen loiskaduksen oli kuullut Tampereen radion studiossa äänilevyjä soittava Arvi Hauvonen. Hän vaihtoi levysoittimen lähetteenä mikrofoniin ja alkoi selostaa tapahtumia. Paljon radionkuuntelijoita tuli paikalle ja nainen pelastettiin.
1926 perustetun Yleisradion perustamisen jälkeen 1927 Tampereen Radion lähetykset tulivat jokapäiväisiksi. Kun Tampereen 150-vuotisjuhlia varten päätettiin rakennuttaa Pyynikin näkötorni, sen tiloihin sijoitettiin myös Tampereen Radion laitehuone, jotta tornio voisi käyttää toisena lahtetysmastona. Lokakuussa 1929 valmistuneen tornin lähetysaseman tekniikan auttoi aulkuu posti- ja lennätinhallitus. Lähetyslaiteisto valmistettiin Tampereelta 1928 Lahteen siirtyneen Arvi Hauvosen johtamalla Yleisradion Lahden suurasemalla. Tampereen radion Pyynikin näkötornin radiolähetysasena valmistui maaliskuun alussa 1930 ja Yleisradio uskoisen Tampereen Radioyhdistyksen hoidettavaksi vuoden loppuun. Tampereen Radioyhdistyksen Tammerkosken radioasema jäi varalähetysasemaksi. Sen koneisto myytiin suojeluskuntajärjestölle maaliskuussa 1930 ja Tammerkosken rannalla ollut asemarakennus myytiin kivijalattomana 950 markalla huutokaupassa. Tampereen Radioyhdistys keskittyi häiriöuden poistamiseen ja neuvontaan.
| Aika | tapahtuma |
| --- | --- |
1922- syksy: Arvi Hauvosen radiolähetyskokeilut Perälän huvilalta Kuljusta Lempäälästä Leo Lindellin ohjeiden mukaan rakennettulla radiolähettimellä  
1922- syksy: Arvi Hauvosen radiolähetyskokeilut Lepolan huvilalta Pyhäjärveltä Härmälästä. 
1923-11-01: Arvi Hauvosen radiolähetykset alkoivat Tampereen puhelinosuuskunnalta, Hämeenkatu 26:sta kutsumerkkillä NB3, Tampere.
1923-12: Tampereen radioyhdistyksen perustaminen
1924-05-07: Tampereen radioyhdistys rekisteröitiin ja Arvi Hauvosen, 3NB:n, myöhemmän OH3NB:n, lähetyslupa siirtyi yhdistykselle OH3NBA:ksi. 
1924-syksy: Tampereen radio siirtyy Hämeenkatu 26:sta Tammerkosken rannalle
1930-maaliskuu: Tammerkosken rannalta Pyynikin näkötorniin
Aiheesta muualla

Yle Uutisten verkkosivut
Yle Radio Suomi Tampereen lähetysikkuna (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle Tampereen yhteystiedot Radio Suomen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Näin Yle toimii: Ylen aluetoimitukset
Yle Uutisten artikkeli: Radio otti ensiaskeleet Tampereella 90 vuotta sitten
Tampereen Radioyhdistys Yleisradion Elävässä arkistossa
Yle Radio Suomen aluetoimitukset
Lepolan huvila Tampereen Härmälässä
Pyynikin näkötorni
Lloyd Mangrum

Lloyd Eugene Mangrum (1. elokuuta 1914 – 17. marraskuuta 1973) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi Teksasissa ja saavutti uransa aikana 36 PGA Tour -voittoa.
Huomattavin menestys oli Yhdysvaltain avoimen golfturnauksen voitto vuonna 1946. Mangrum edusti maataan Ryder Cupissa vuosina 1947, 1949, 1951 ja 1953 (kapteenina '53). Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Mangrum kuoli Kaliforniassa 59-vuotiaana oltuaan pitkään sydänsairaana. Hänet kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1998.
Zwickau P70

Zwickau P70
Zwickau P70 on vuosina 1955–1959 valmistettu itäsaksalainen automalli, Zwickau-merkin ainoa malli. Korimalleja oli kolme, kaksiovinen porrasperä, farmari sekä harvinainen Coupe-malli. Zwickau P70 -autoa tuotiin myös Suomeen, jossa sitä mainostettiin nimellä ”P70 Zwickau”.
Zwickau P70:n etuvetorakenne ja kaksitahtinen moottori perustuivat 1930-luvun DKW:n tekniikkaan. Moottori perustui aiemman IFA F8 -mallin moottoriin. Moottori on heikko auton painoon nähden ja auton tekniikka oli vanhanaikaista. Auton viimeistelyssä oli puutteita ja se oli rakenteeltaan karkeatekoinen.
Suomessa Zwickau P70 sai autolehdistöltä varsin kielteisen arvion. Moottoria pidettiin heikkona ja tiloja ahtaina. Miinuksena pidettiin myös tavaratilan luukun puuttumista ja viimeistelyn heikkoa tasoa.
Kori

P70:ssä oli erillinen runko, jonka päälle oli naulattu muovista tehty kori. Peltiä käytettiin vain vähän. Zwickau P70 painaa 800 kiloa ja sen kantavuus on 320 kiloa.
Zwickaun kori on kiinnitetty nauloilla varsinaiseen runkoon. Tavaratilan luukku puuttuu porrasperämallista, paitsi aivan mallisarjan viimeisinä valmistetuissa autoissa, joissa on avattava peräluukku tavaratilaan . Useimmissa P70-malleissa tavaratilaan pääsi käsiksi vain sisältä kääntämällä takaistuin alas.
Vain oikeanpuoleisessa ovessa on lukkopesä, joten kuljettajan oven saa lukittua vain sisältä. Konepeltiä ei voi lukita. Zwickaun äänieristys on huono ja moottorin melut pääsevät sisätiloihin.
Tekniikka

Nestejäähdytteinen kaksitahtinen kaksisylinterinen 690 cm³ rivimoottori tuotti tehoa 16 kW (22 hv) /3500 r/min. Suurin vääntömomentti 53 Nm /1900 r/min. Vaihteita on vain kolme. Vaihteisto on täysin synkronoimaton, joten kuljettajan on syytä osata synkronoimattoman vaihteiston vaatima kaksoispoljenta ja välikaasun käyttö.
Jarrut ovat mekaaniset ja raskaskäyttöiset. Kojetaulussa on vain kaksi mittaria, nopeus- ja matkamittari.
Tekniikan Maailman bumerossa 12/1956 julkaistun koeajon mukaan Zwickau P70 kiihtyy 0–50 km/t 11,8 sekunnissa ja 0–80 km/t 40,2 sekunnissa. Huippunopeus on vain 90 km/t.
Ajo-ominaisuudet ovat puutteelliset jäykän jousituksen ja kallistuksentasaajien puutteen vuoksi. Ohjaus on kevyestä korista huolimatta melko raskas. Heikko moottori vaikeuttaa ajamista vaikeissa tieoloissa, esimerkiksi vastatuuli heikentää suorituskykyä entisestään.
Korimallit

P70-mallista tehtiin harvinaista coupéversiota, jossa on sama heikko moottori kuin vakiomallissakin. Zwickau P70 Coupé -malleja tuotiin Suomeen 11 autoa . Farmarimalleissa on porrasperämallista puuttuva takaluukku.
Zwickau P70 maksoi Suomessa 380 000 markkaa vuonna 1956.
Mitat

| --- | --- |
Pituus: 3740 mm
Leveys: 1500 mm
Korkeus: 1480 mm
Akseliväli: 2380 mm
Omapaino: 800 kg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zwickau P70 Wikimedia Commonsissa
Zwickau P70 farmarimalli
Zwickau P70 coupemalli
Li Ning (yritys)

| Li Ning |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Osake:  HKEx: 2331 
ISIN:  KYG5496K1242
Perustettu:  2004 (perustettu Cayman-saarilla); aiemmin Kiinassa 1990
Toimitusjohtaja:  Kosaka Takeshi ja Li Ning
Puheenjohtaja:  Li Ning
Kotipaikka:  pääkonttori: Peking, Kiina; juridinen kotipaikka: Cayman-saaret
Toimiala:  urheiluvälineet ja asusteet
Liikevaihto:   14,457 mrd. CNY (2020)
Tilikauden tulos:   1,698 mrd. CNY (2020)
Tytäryhtiöt:  useita kymmeniä
Kotisivu:  www.lining.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Li-Ning-myymälä Kiinassa.
Li Ning Company Limited (kiin. 李-宁有限公司, Li-Níng Yǒuxiàn Gōngsī) on kiinalainen maan suurimpiin lukeutuva urheiluvälinevalmistaja. Konserni tunnetaan etenkin pääbrändinsä Li-Ningin kautta. Yhtiö ja tuotemerkki perustettiin alkujaan vuonna 1990, ja vuonna 2004 sen osake vietiin Hongkongin pörssiin. Konserniyrityksen pääkonttori sijaitsee Pekingissä, mutta juridisesti se on vuodesta 2004 lähtien toiminut veroparatiisina tunnetuilla Cayman-saarilla.
Yhtiön perusti kiinalainen huipputelinevoimistelija Li Ning. Se oli 2010-luvun alkupuolella taloudellisissa vaikeuksissa ja on tehnyt tappiota. Sittemmin yhtymän taloustilanne on parantunut. Vuonna 2021 raportoitiin myynnin ja kurssien huomattavasta kasvusta. Tätä ovat tukeneet Kiinan ulkovaltoihin kohdistama kauppapolitiikka ja valtionviestimien kotimaisten urheiluvarustemerkkien suosiminen samalla, kun useat ulkomaisen tuotemerkit olivat ilmoittaneet vetäytyvänsä käyttämästä uiguurien kotimaakunnassa Xinjiangissa mahdollisesti pakkotyöllä valmistettua puuvillaa.
Vuonna 2020 yrityksen liikevaihto oli 14,46 miljardia juania (CNY). Yhtiö toimii ennen kaikkea Kiinan kotimarkkinoilla, sillä sen liikevaihdosta vain 0,22 miljardia juania tuli kansainvälisiltä markkinoilta. Voittoa yhtiö teki 1,70 miljardia juania (2020).
Konsernin omia tai lisensioimia tuotemerkkejä ovat Li-Ning, Double Happiness (pöytätennis), Aigle (ulkolajit), Danskin (tanssi ja jooga), Kason (sulkapalloilu) ja Lotto (urheiluvaatteet).
Li-Ning tekee yhteistyötä useiden tunnettujen urheilusarjojen, maajoukkueiden ja urheilijoiden kanssa. Esimerkiksi vuonna 2014 Suomen koripalloliitto solmi kaksivuotisen yhteistyösopimuksen yhtiön kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Li Ning (yritys) Wikimedia Commonsissa
Yhtiön kotisivu (kiinaksi)
Yhtiön kotisivu (englanniksi)
Legio VII

Legio VII voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin:
Legio VII Claudia Pia Fidelis
Legio VII Gemina
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Seventh Legion”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lea Sölkner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lea Sölkner |  Lea Sölkner |  Lea Sölkner |  |
Maa:   Itävalta
Naisten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1978 | Pujottelu |  |
Lea Sölkner (s. 24. joulukuuta 1958 Tauplitz) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Sölkner kilpaili maailmancupissa vuosina 1976–1984. Hän sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä kymmenessä osakilpailussa ja voitti yhden kisan. Sölknerin paras sijoitus maailmancupin kokonaiskilpailussa on kuudes tila, jonka hän saavutti kaudella 1981–1982.
Sölkner osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1978. Tuolloin hän oli suurpujottelussa yhdestoista, mutta voitti pujottelukilpailun lähes puolen sekunnin erolla seuraavaan. Sölkner oli mukana samoissa lajeissa Lake Placidin olympialaisissa 1980, mutta keskeytti molemmissa. Schladmingin MM-kisoissa 1982 hän kilpaili vain pujottelussa, jossa hän jäi neljänneksitoista. Sölkner osallistui vielä vuoden 1984 olympialaisiin, joissa hän keskeytti pujottelun ja oli kahdeksas syöksylaskussa.
Linköpingin yliopisto

| Linköpingin yliopisto> Linköpings universitet |
| --- | --- |
 Yliopiston hallintorakennus
 engl. Linköping University 
Perustettu:  1975
Rehtori:  Jan-Ingvar Jönsson
Henkilökunta:  4 000 (2019)
Opiskelijoita:  32 000 (2019), 17 907 (FTE)
Sijainti:  Linköping,  Ruotsi
Sivusto:  www.liu.se
Kampus Valla Linköpingin länsipuolella.
Linköpingin yliopisto (ruots. Linköpings universitet) on valtion yliopisto Linköpingissä ja Norrköpingissä, Ruotsissa. Se perustettiin 1967, ja yliopiston arvon se sai vuonna 1975, tehden siitä Ruotsin kuudennen yliopiston. Sillä on neljä eri tiedekuntaa, ja noin 32 000 opiskelijaa sekä 4 000 työntekijää. Yliopiston neljä eri kampusaluetta sijoittuvat kolmeen eri kaupunkiin.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Linköpingin yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 301–400. Tämä tarkoitti samalla Ruotsin 9.–10. parhaiten sijoittuneen yliopiston asemaa. THE-yliopistorankingissa yliopisto ylsi sijaluokkaan 301–350.
Tiedekunnat

Filosofinen tiedekunta
Terveystieteellinen tiedekunta
Teknillinen korkeakoulu
Kasvatustieteellinen tiedekunta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yliopiston viralliset sivut
Linköpingin tuomiokirkko

| Linköpingin tuomiokirkko Linköpings domkyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Linköpingin hiippakunta
Seurakunta:  Linköpingin tuomiokirkkoseurakunta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Linköpingin tuomiokirkko (ruots. Linköpings domkyrka) on tuomiokirkko Linköpingin kaupungissa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Kirkkorakennus on 110 metriä pitkä ja 107 metriä korkea, näin ollen Linköpingin kaupungin näkyvimpiä maamerkkejä.
Historia

Paikalla on sijainnut kirkko jo 1100-luvulla: romaaninen basilika, joka oli kooltaan noin kolmasosan nykyisen kirkon koosta.
Kun noin vuonna 1230 kävi ilmi, että kivinen basilika alkoi käydä liian pieneksi, kirkkoa laajennettiin idän suuntaan. Rakennettiin uusi kuori sekä poikkilaiva. Nämä osat ovat säilyneet, ja ovat nähtävissä vielä nykypäivänä. Nykyisen pituutensa kirkko sai Ruotsin kuningas Valdemar Birgerinpojan kruunajaisten aikoihin, vuonna 1251.
Vuosina 1408–1420 kirkon kappelit rakennettiin goottilaista tyylisuuntaa noudattaen. Kappelit nimettiin Pyhän Andreaan, piispa Nicolaus Hermannin eli Nils Hermanssonin ja piispa Thomas Becketin mukaan. Näistä Pyhän Andreaan kappeli nimettiin uudelleen myöhemmin Neitsyt Marian mukaan.
Tulipalo vaurioitti kirkon kattoa vuonna 1546, sekä jälleen vuonna 1567. Vuosina 1747–1758 kirkon torni uudelleenrakennettiin, ja tämä toistettiin vuosina 1877–1886 ruotsalaisen arkkitehti Helgo Zettervallin johdolla. Vuonna 1967 restauroitiin kirkon katto takaisin 1600-luvun asuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linköpingin tuomiokirkko Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Linköpings domkyrka
Käännös suomeksi
Ängelholm-Helsingborgin lentoasema

Ängelholm-Helsingborgin lentoasema (IATA: AGH, ICAO: ESTA) sijaitsee Ruotsissa, noin 34 kilometrin päässä Helsingborgista ja seitsemän kilometrin päässä Ängelholmista.
Ängeleholm-Helsingborgin lentoasema on matkustajamäärissä mitattuna Etelä-Ruotsin (Götanmaa) kolmanneksi suurin ja Ruotsin 10. suurin lentoasema. Vuonna 2005 lentoaseman kautta kulki yhteensä noin 370 000 matkustajaa.
Lentoyhtiöt

Vuonna 2010:
Air Europa (Lanzarote)
Gotlandsflyg (Visby)
Kullaflyg (Berliini-Tegel, Visby, Tukholma-Bromma, Mora)
Scandinavian Airlines System (Tukholma-Arlanda)
Aiheesta muualla

Lentoaseman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
World Aero Datan tiedot lentoasemasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsin lentoasemat
| --- | --- |
Tukholman lentoasemat:   Arlanda  Bromma  Skavsta  Västerås 
Muut päälentoasemat:   Göteborg-Landvetter  Göteborg City  Malmö  Luulaja  Uumaja 
Muut yli 50 000 matkustajan lentoasemat:   Östersund  Ängelholm-Helsingborg  Sundsvall-Timrå  Visby  Skellefteå  Ronneby  Kalmar  Växjö  Kiiruna  Örnsköldsvik  Jönköping  Halmstad  Örebro  Kristianstad  Norrköping  Linköping  Trollhättan-Vänersborg 
Alueelliset lentoasemat:   Arvidsjaur  Jällivaara  Borlänge  Kramfors  Lycksele  Storuman  Vilhelmina  Hemavan  Oskarhamn  Mora  Sveg  Hultsfred  Pajala  Hagfors  Torsby
Álvaro Parente

Álvaro Parente vuonna 2010.
Álvaro Parente (s. 4. lokakuuta 1984 Porto, Portugali) on portugalilainen autourheilija. Myös hänen isänsä oli kilpa-autoilija.
Ura

Parente voitti vuonna 2005 Britannian Formula 3 -sarjan mestaruuden ja kaksi vuotta myöhemmin vuonna 2007 World Series by Renault -mestaruuden. Hän on osallistunut myös muun muassa Italian, Espanjan ja Euroopan F3-sarjoihin 2000-luvun alussa. Parente on kahdella kaudella edustanut Portugalia A1GP-sarjassa. Kaudella 2008 Parente ajoi GP2:ssa Super Nova Racing -tallissa. Hän saavutti ensimmäisen GP2-voittonsa heti kauden avanneessa Espanjan ensimmäisessä kilpailussa. Hänestä tuli samalla ensimmäinen sarjan kilpailun voittanut portugalilainen. Parente otti uransa toisen voiton kaudella 2009 voittamalla Belgiassa. Kaudella 2010 Parente siirtyi Superleague Formula sarjaan. Myöhemmin elokuun lopulla hän teki paluun GP2:siin Scuderia Coloni tiimiin. Hän ajoi heti toiseksi paluukilpailussaan ajaen myös kilpailun nopeimman kierroksen. Toisessa kilpailussaan hän ajoi kolmanneksi.
Ennen F1-kauden 2010 alkua Parente nimettiin uuden Virgin -tallin toiseksi testikuljettajaksi. Sopimus kuitenkin purettiin jo helmikuussa, kun Parentea tukenut matkatoimisto vetäytyi sponsoroinnista.
Kaudella 2011 Parente pääsi ajamaan GP2:ssa Racing Engineering-tallissa tuuraten Christian Vietorista. Parente ajoi Monacon pitkässä kilpailussa toiseksi. Kesäkuun lopussa ajetussa Euroopan GP:ssä hän siirtyi ajamaan Carlin-talliin ja ajoi sen jälkeen vuoroittain kilpailuja. Vuonna 2012 Parente ajoi FIA GT1 Championship-sarjassa.
GP2-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Super Nova Racing | ESPFEA 1 | ESPSPR 7 | TURFEA Kesk. | TURSPR 8 | MONFEA 5 | MONFEA 3 | FRAFEA 9 | FRASPR Kesk. | GBRFEA 16 | GBRSPR Kesk. | GERFEA 3 | GERSPR 6 | HUNFEA 16 | HUNSPR Kesk. | EURFEA 16† | EURSPR Kesk. | BELFEA 2 | BELSPR Kesk. | ITAFEA Kesk. | ITASPR 12 | 34 | 8. |
| 2009 | Ocean Racing Technology | ESPFEA Kesk. | ESPSPR 11 | MONFEA Kesk. | MONSPR Kesk. | TURFEA Kesk. | TURSPR 10 | GBRFEA Kesk. | GBRSPR 11 | GERFEA 6 | GERSPR 2 | HUNFEA 9 | HUNSPR 6 | EURFEA 4 | EURSPR Kesk. | BELFEA 1 | BELSPR Kesk. | ITAFEA 11 | ITASPR Kesk. | PORFEA Kesk. | PORSPR 4 | 30 | 8. |
| 2010 | Scuderia Coloni | ESPFEA   | ESPSPR   | MONFEA   | MONSPR   | TURFEA   | TURSPR   | EURFEA   | EURSPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | GERFEA   | GERSPR   | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA 2 | BELSPR 3 | ITAFEA 12 | ITASPR 9 | ABUFEA   | ABUSPR   | 13 | 15. |
| 2011 | Racing Engineering | TURFEA   | TURSPR   | ESPFEA 11 | ESPSPR 7 | MONFEA 2 | MONSPR 16 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 | 16. |
| 2011 | Carlin |  |  |  |  |  |  | EURFEA Kesk. | EURSPR 18 | GBRFEA 9 | GBRSPR 9 | GERFEA 20† | GERSPR Kesk. | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA   | BELSPR   | ITAFEA 12 | ITASPR 12 |  |  | 8 | 16. |
GP2-tulokset > Aasian GP2

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Qi-Meritus Mahara | CHNFEA   | CHNSPR   | DUBFEA   | DUBSPR   | BHR1FEA   | BHR1SPR   | QTAFEA 17 | QTASPR 16 | MALFEA 11 | MALSPR 9 | BHR2FEA Kesk. | BHR2SPR 13 | 1 | 21. |
| 2009–2010 | Scuderia Coloni | ABU1FEA   | ABU1SPR   | ABU2FEA   | ABU2SPR   | BHR1FEA 6 | BHR1SPR Kesk. | BHR2FEA 4 | BHR2SPR 3 |  |  |  |  | 12 | 8. |
Aiheesta muualla

Álvaro Parenten viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Alx Danielsson | Formula Renault 3.5 -mestari 2007 | Seuraaja: Giedo van der Garde |
Lea Schüller

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lea Schüller |  Lea Schüller |  Lea Schüller |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 |  |  |
Lea Schüller (s. 12. marraskuuta 1997) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 43 maaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. MM-karsintaotteluissa hän on tehnyt muun muassa neljä maalia Tšekkiä vastaan huhtikuussa 2018, neljä maalia Serbiaa vastaan syyskuussa 2021, kolme maalia Turkkia vastaan marraskuussa 2021 ja kolme maalia Bulgariaa vastaan syyskuussa 2022. MM-kilpailuissa 2019 Schüller pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. Hän teki maalin puolivälieräottelussa Nigeriaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 kaksi ottelua, teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Schüller esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa lokakuussa 2017 Islantia vastaan.
Schüller edustaa Bundesliigassa Bayern Müncheniä, johon hän siirtyi kesällä 2020 Essenistä.
Limousin (nautarotu)

| Limousin |
| --- | --- |

Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::  Ranska, Limogesin maakunta
Esiintyminen
Merkitys Suomessa::  neljänneksi yleisin 15%
Ominaisuudet
Paino::  sonnit 1100–1300  kg,   lehmät 650–850  kg
Limousin on nautarotu, joka on kotoisin Ranskasta Limousinin ja Marchen seuduilta. Rotu tunnetaan Ranskassa nimellä limousine. Limousin-nautoja vietiin Ranskasta ensi kertaa suuria määriä 1960-luvulla, ja nyt niitä pidetään noin 70 maassa. Niillä on luontaisesti sarvet ja niiden väri vaihtelee vaalean vehnänvärisestä tummempaan puna-kultaiseen, vaikkakin kansainväliset rodunkasvattajat ovat jalostaneet sarvettomia ja mustia limousin-nautoja.
Limousineja käytettiin alun perin lähinnä vetojuhtina, mutta kiinnostus niiden käyttämisestä korkealaatuisen lihan tuotantoon kasvoi noin 200 vuotta sitten. Ensimmäinen limousinin roturekisteri perustettiin Ranskassa vuonna 1886, jotta voitaisiin varmistaa rodun puhtaus ja parantelu pitämällä kirjaa ja jalostamalla vain niitä eläimiä, jotka täyttävät tiukasti laaditun rotustandardin.
Limousin-karja on ollut suosittu Ranskassa yli 200 vuotta sen lihan ominaisuuksien ja rodun tuotantotehokkuuden ansiosta. Tutkijat ovat kvantifioineet 1990-luvun alusta lähtien kyseisiä rotupiirteitä ja verranneet niitä muihin rotuihin löytäen limousineista niihin merkittävästi vaikuttavan myostatiini-geenin luontaisen variantin. Myostatiini-geeni on kaikilla nisäkkäillä ja se vaikuttaa lihasten kehitystä ohjaavaan proteiiniin. Geenin eri variantit saavat aikaan proteiineja, jotka eivät ole niin tehokkaita ohjaamaan lihasten kehitystä, mikä johtaa suurempaan lihasmassaan. Limousineilla esiintyvä myostatiinin hyödyllinen variantti tunnetaan nimellä F94L. Sen tuloksena syntyvä osittain toimiva proteiini johtaa limousinin kohtalaiseen lihaskehitykseen, ilman liiallisen lihasmassan tuomia haittoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Limousin (nautarotu) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Limousin (cattle)
Käännös suomeksi
Leif Lindeman

| Leif Lindeman |
| --- | --- |
 Leif Lindeman Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 1979 (ikä 44–45) Ruotsi
Ammatti:  laulaja, säveltäjä
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  iskelmä
Levy-yhtiöt:  GRF Records, Sony Music Entertainment
Aiheesta muualla
www.leiflindeman.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leif Lindeman (s. 1979 Ruotsi) on suomalainen iskelmälaulaja, joka esittää iskelmää, sekä säveltää ja sovittaa musiikkia. Uransa alussa hän ylsi Tenavatähti 1991 -laulukilpailun finaaliin kappaleella ”Satumaa” ja esitti sitten lähinnä gospelia ja muuta hengellistä musiikkia. Vuosina 2013 ja 2014 hän voitti Tangomarkkinoitten yleisöäänestyksen ja sijoittui kilpailussa toiseksi. Alfa-TV-kanavan Syksyn sävel -kilpailun voittoon hän lauloi vuonna 2022 kappaleella ”Sydämes on kultaa vieläkin”.
Kuntavaaleissa 2008 Lindeman valittiin Äänekosken kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2011 Äänekosken kaupunki myönsi 100-vuotisjuhlassaan Lindemanille Äänekoski-mitalin.
Lindeman on etniseltä taustaltaan romani.
Diskografia > Studioalbumit

Onneni salaisuus (2001)
Herkkä mies (2004)
Täältä ikuisuuteen (2007)
Joulu on nyt saapunut (2008)
Niin paljosta kiitollinen (2011)
Laulaa rakkaudesta (Sony 2014)
Unikuva (Sony 2014)
Aito joulu (2017)
30 Unohtumatonta (Sony 2017)
Rakkaudella (2019)