stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teboil
Venäjän Ukrainaan kohdistaman hyökkäyssodan aika

Keväällä 2022 Teboil joutui laajojen boikottien kohteeksi Suomessa protestina Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan. Protestoijat katsovat, että Lukoil-yhteydensä vuoksi Teboilin liiketoiminta rahoittaa epäsuorasti Venäjän presidentin Vladimir Putinin hallinnon sotaa Ukrainassa. Teboilin markkinointi- ja viestintäjohtaja Toni Flyckt pyysi boikottiin liittyvän uutisoinnin yhteydessä huoltoasemaketjua koskeneessa haastattelussa, ettei Ukrainan sodasta käytettäisi käsitettä "sota" vaan käsitettä "konflikti". Valtion hankintayhtiö Hanselin ohjeen mukaan Teboilia ei enää käytetä polttoainetoimittajana lokakuun 10. päivän jälkeen. Voimassa ollut hankintasopimus katkaistiin Euroopan unionin pakoteasetuksen perusteella, koska yhtiö on venäläisomistuksessa. Sodan aikana Lukoil on laajentanut Teboil-brändin käyttöä Venäjälle.
Teboiliin kohdistuvan boikotin johdosta ainakin seuraavat Teboil-asemat Suomessa ovat lopettaneet toimintansa tai liittyneet toiseen huoltoasemaketjuun Venäjän hyökkäyssodan aikana: Ruskeasuon Teboil Helsingissä, Hyvinkäällä Sveitsinhovin Teboil-huoltoasema, Sammonkadun Teboil Tampereella, Lahden Saksalan Teboil, Tohmajärven Teboil, Sysmän Teboil, Äkäslompolossa Jounin Kaupan pihalla toiminut Teboil-kylmäasema, Männistön Teboil Kuopiossa, Teboil Klaukkala Nurmijärvellä, Teboil Kivihovi Salossa, Purolan Teboil Kajaanissa, Kärsämäen Teboil, Kaakkurin ja Kaukovainion Teboilit Oulussa sekä Leppävirran Teboil.
Taloustutkimuksen 28. syyskuuta 2022 julkaisemassa vuosittaisessa brändiarvostustutkimuksessa Teboilin brändiarvostus oli tippunut tutkimuksen viimeiselle sijalle.
Toukokuussa 2023 Teboil toimitti Suomen kaupparekisteriin tilinpäätöksen, jossa se käytti edelleen ilmaisua ”Ukrainan sotilaallinen konflikti”. Teboilin liiketulos oli vuonna 2021 ennen Venäjän hyökkäyssodan alkamista yli 19 miljoonaa euroa. Vuonna 2023 se oli enää 210 000 euroa.
Liiketoiminta

Teboilin liiketoiminta on jaettu kolmeen yksikköön: Huoltoasema- ja automaattiliiketoiminta vastaa noin 450 liikepaikan huoltoasema-, automaatti- ja ammattiliikenteen D-automaattiverkostosta sekä yhtiön asiakaskorteista. Suoramyyntiliiketoiminta vastaa polttoöljyjen ja dieselin yritys- ja tukkumyynnistä, lämmitysöljyn kuluttajamyynnistä sekä nestekaasun myynnistä. Voiteluaineliiketoiminta puolestaan vastaa moottoriajoneuvoissa, työkoneissa ja teollisuudessa käytettävien Teboil-voiteluaineiden markkinoinnista.
Teboilin jakeluverkosto muodostui vuoden 2018 lopulla 116 huoltoasemasta ja 208 automaattiasemasta, joista 62 oli Teboil Express -automaattiasemia. Ammattiliikenteelle tarkoitettuja D-automaatteja oli 214.
Teboil-huoltoasema Kouvolassa
Teboil-huoltoasema Jyväskylässä.
Teboil Express -kylmäasema Turun Itäisellä Pitkälläkadulla.
Teboilin pääkonttori sijaitsee Vantaan Veromiehen kaupunginosassa, Plaza Loiste -toimistorakennuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Teboil (suomeksi, ruotsiksi, englanniksi, venäjäksi)
Lukoil Suomen tasavallassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Huoltoasemat Suomessa
| asemaketju | (tuotemerkin) omistaja |
| --- | --- |
ABC | ABC Deli: S-ryhmä
Gulf: Hinduja Group → Gulf Oil Corporation → Us-Parts Finn-Am
Neste | Neste Express: Neste
Ritoil: Risto Rämä → Ritoil
Seo: Suomalainen Energiaosuuskunta (SEO, Seo)
St1 | Shell | Shell Express: St1 Nordic → St1
Teboil | Teboil Express: Lukoil → Teboil
TB-huoltoasema Salossa 1950-luvulla.
Entinen Teboil Kivihovi Salossa uusissa Nesteen brändiväreissä heinäkuussa 2023, vanha Teboilin punainen väri näkyy vielä pysäköintialueen ulkomainosten rungossa.
Guy Barbier

Guy Barbier (20. syyskuuta 1921 Chabanais, Ranska – 21. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli Suomen katolisen kirkon ainoa eksorkisti.
Toisen maailmansodan aikaan Barbier kuului vastarintaliikkeeseen, joka auttoi ranskalaisia pakenemaan. Hänet vangittiin ja hän joutui muun muassa Dachaun ja Buchenwaldin keskitysleireille. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1951.
Suomeen Barbier tuli vuonna 1959. Hän toimi ensin Espoon ekumeenisessa keskuksessa ja Emmauksessa saaden myöhemmin viran Helsingin Pyhän Henrikin seurakunnasta. Lisäksi hän vieraili useasti Viron katolilaisten joukossa ja Venäjällä.
Villa Granholmen

| Villa Granholm |
| --- | --- |
Sijainti:  Soukka, Espoo
Suunnittelija:  Theodor Höijer
Rakennuttaja:  Edvin Bergroth
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villa Granholmen on huvilakokonaisuus Granholmenin saarella Soukassa Espoon lounaisosassa. Se käsittää kaksi rakennustaiteellisesti merkittävää asuintaloa, suuren talousrakennuksen ja vanhan puiston.
Granholmenin pienemmän huvilan suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer syksyllä 1877 ja sen rakennutti insinööri Edvin Bergroth. Huvila on osittain kaksikerroksinen ja sen erikoisuutena on erittäin koristeellinen ja suuri avoveranta. Rakennusvaiheessa ei noudatettu Höijerin piirustuksia aivan sellaisenaan. Suurempi huvila on samankaltainen kuin pienempi, ja joitakin vuosi uudempi. Myös siihen kuuluu koristeellinen avoveranta. Molempien huviloiden ylempi kerros on hieman alempaa kerrosta leveämpi.
Tomáš Satoranský

| Tomáš Satoranský |
| --- | --- |
 Satoranský vuonna 2025.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tomáš Satoranský
Syntynyt: 30. lokakuuta 1991 (ikä 33) Praha, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  201 cm
Paino:  95 kg
NBA-varaus:  32. varaus 2012 (Washington Wizards)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2007–2009 2009–2014 2014–2016 2016–2019 2019–:  USK Praha CB Sevilla FC Barcelona Washington Wizards Chicago Bulls
Maajoukkueet
2008–:   Tšekki
Aiheesta muualla
FIBA
Tomáš Satoranský (s. 30. lokakuuta 1991 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen koripalloilija. Hän on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa ja Espanjan pääsarjassa.
Ura > Seurajoukkueet

Satoranský pelasi juniorina USK Prahan juniorijoukkueissa ja debytoi pääsarjatasolla kaudella 2007–2008. Vuonna 2009 hän siirtyi CB Sevillaan, jossa hän pelasi pääsarjassa sekä farmijoukkue Qalat Cajasolissa. Satoranský osallistui NBA:n vuoden 2012 varaustilaisuuteen, jossa Washington Wizards varasi hänet 32. pelaajana. Hän pelasi Espanjassa vielä Sevillassa vuoteen 2014 saakka ja sen jälkeen kaksi kautta FC Barcelonassa, kunnes hän vuonna 2016 siirtyi NBA:han ja Washington Wizardsiin.
Heinäkuussa 2019 Satoranský siirtyi Chicago Bullsiin kolmivuotisella, yhteensä 30 miljoonan dollarin sopimuksella.
Ura > Maajoukkue

Satoranský pelasi maansa juniorimaajoukkueissa ja edusti Tšekkiä nuorten arvokisoissa. Lisäksi hän on pelannut miesten maajoukkueessa ja kuulunut sen kokoonpanoon muun muassa vuosien 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tomáš Satoranský Wikimedia Commonsissa
Eurocupin pelaajaprofiili (englanniksi)
ACB:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Carl J. Danhammer

Carl Johan Danhammer, 1993
Carl Johan Danhammer (alk. Jouko Kalevi Juvonen; 13. heinäkuuta 1957 Pieksämäki – 31. elokuuta 2021) oli suomalainen yrittäjä, rikollinen ja julkisuuden henkilö.
Ura

Danhammer oli kotoisin Pieksämäeltä Siikamäen kylästä ja asui Ylöjärvellä. Pieksämäellä hän tehtaili useita pikkurikoksia ja päätyi poliisin rikoskortistoon jo 1980-luvun alussa muun muassa sekkiväärennösten takia. Hän esiintyi huonoa suomea puhuvana kanadansuomalaisena liikemiehenä, joka sujuvalla ja suurellisella käytöksellään huijasi helposti ihmisiä. Hän muun muassa asui Savonlinnassa hotellissa useita kuukausia rahatta, osti timantteja velaksi ja kihlasi paikallisen opettajan. Juvonen esiintyi rakennusinsinöörinä, vaikka hänen koulutuksensa oli vain kesken jäänyt ammattikoulun kirvesmieslinja.
Huijausten paljastuttua Juvonen hävisi maan alle. Myöhemmin 1980-luvulla hän jatkoi rikollista uraansa Ruotsissa, jossa hän myös vaihtoi nimensä Carl Danhammeriksi. Danhammerin oman kertomuksen mukaan nimi tuli hänen Ruotsissa tapaamaltaan baltiansaksalaiselta aatelismieheltä, joka adoptoi hänet. Danhammer-nimistä sukua ei löydy aatelisten tietokannoista. Tukholmassa Danhammerilla oli Ren och Riv -niminen siivous- ja purkufirma, joka työllisti parikymmentä työntekijää ja alihankkijaa.
Danhammer oli jonkin aikaa naimisissa Anu Saagimin kanssa. Vuonna 1990 Saagim jätti vankilassa istuneen Danhammerin tavattuaan Ristomatti Ratian. Ruotsissa saadun vankilatuomion jälkeen Carl Danhammer muutti Viroon ja toimi ravintolanpitäjänä sekä laulajana King Carl -nimellä. Hän oli naimisissa virolaisen Jana Saskon kanssa.
Danhammer muutti Suomeen Ylöjärvelle uuden puolisonsa Paula Danhammerin taloon. Vuosituhannen vaihteessa hän alkoi Matti Nykäsen manageriksi. Managerointisopimuksessa oli mukana myös ylöjärveläinen verkostomarkkinointiyrittäjä Petteri Jussila. Yhteistyö päättyi riitoihin. Danhammer sai Vuoden turhin julkkis -maininnan vuonna 2010.
Toukokuussa 2014 Danhammer tuomittiin petoksista ehdolliseen vankeuteen. Vuonna 2010 hän oli lainannut liikemies Vesa Keskiseltä noin 88 000 euroa, joka oli kertomukseen mukaan tarkoitus käyttää Ghanasta tuotavan kultaerän tullimaksuihin. Lisäksi Danhammer oli vuosia huijannut iäkästä rovaniemeläismiestä ja oli hoitavinaan tämän matkailuyrityksen EU-tukiasioita. Lisäksi Danhammer oli kehitellyt joukon kuvitteellisia henkilöitä, jotka muka edistivät hänen liiketoimiaan ja tarvitsivat siihen rahaa. Oikeus tuomitsi Danhammerin korvaamaan miehelle 280 000 euroa.
Long Play julkaisi marraskuussa 2014 Danhammerista toimittaja Ilkka Pernun artikkelin. Aluksi Danhammer innostui jutunteosta ilmeisesti toivoen voivansa kääntää kielteisen julkisuuden myönteiseksi. Haastattelu Danhammerin kotona kesti viisi tuntia. Pernun tarkistaessa haastattelun jälkeen, pitivätkö Danhammerin kertomat paikkaansa, monet tarinat osoittautuivat vähintäänkin väritetyiksi. Kuultuaan puheluista Danhammer suuttui ja perui sovitut jatkohaastattelut. Hän halusi kieltää jutun julkaisemisen ja uhkasi Long Playta oikeustoimilla, joita ei kuitenkaan seurannut.
Maaliskuussa 2020 Danhammerille tehtiin maksansiirto HUSissa.
Danhammer kuoli 31. elokuuta 2021 COVID-19-tautiin palattuaan juuri matkaltaan Ghanasta.
Paula Danhammerin mukaan hän oli ottanut kaikkiaan kolme koronarokotetta.
Politiikka

Danhammer osallistui vuoden 2004 kuntavaaleihin kotipaikakunnallaan Ylöjärvellä perussuomalaisten listoilta ja sai 37 ääntä, mikä ei riittänyt valtuustopaikkaan. Vuonna 2006 perussuomalaiset nimesi hänet ehdokkaaksi tuleviin eduskuntavaaleihin, mutta puoluehallitus sai kuulla Danhammerin 1980-luvulla Ruotsissa saamasta raiskaustuomiosta. Tämän vuoksi Danhammer poistettiin puolueen listoilta.
Danhammer ilmoitti joulukuussa 2011 eroavansa Ylöjärven vaalilautakunnasta, kun hänestä uutisoitiin useampi eri rikosepäily törkeistä petoksista.
Rikostuomiot

Huhtikuussa 2014 Pirkanmaan käräjäoikeudessa käytiin oikeudenkäynti, jossa Danhammerille vaadittiin ehdotonta vankeusrangaistusta petoksista. Syytteiden mukaan Danhammer oli huijannut kyläkauppias Vesa Keskiseltä 75 000 euroa ja eräältä Rovaniemellä asuvalta vanhukselta 300 000 euroa. Toukokuussa 2014 oikeus tuomitsi Danhammerin kahdesta törkeästä petoksesta vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen sekä suorittamaan 60 tuntia yhdyskuntapalvelua. Vuonna 2015 Turun hovioikeus poisti rangaistuksesta yhdyskuntapalvelun mutta piti käräjäoikeuden antaman ehdollisen vankeustuomion ennallaan. Ruotsissa Danhammer on tuomittu raiskauksesta.
Aiheesta muualla

Vuoden Turha julkkis 2010.
Silfverberg, Anu – Gröndahl, Jukka: Kirosanat kiinnittivät huomion – kielentutkija auttoi poliisia ratkaisemaan petoksen (Maksullinen artikkeli.) Helsingin Sanomat. 20.7.2015. Arkistoitu
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Johan Essbjörn

Johan Essbjörn (14. huhtikuuta 1778 Harju – 5. marraskuuta 1821 Tampere) oli suomalainen pappi, joka julkaisi ensimmäisen suomenkielisen lähetystyötä käsitelleen kirjan.
Essbjörnin vanhemmat olivat Harjun Niemen rusthollari Johan Claesson Essbjörn (k. 1803) ja Kristina Montin. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1797. Essbjörn vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1803.
Essbjörn toimi Kangasalan kirkkoherran apulaisena 1803–1812 ja Tampereen kaupungin saarnaajana vuodesta 1812. Hänet valittiin vuonna 1820 Vampulan kappalaiseksi, mutta hän kuoli ennen virkaan astumista. Essbjörn oli naimisissa vuodesta 1814 Johanna Karolina Hypénin (k. 1824) kanssa tämän toisessa avioliitossa.
Essbjörn julkaisi vuonna 1813 ensimmäisen suomenkielisen lähetystyötä käsittelleen kirjan Orja mustasta kansasta : totinen puhe yhdeldä Englandin papilda.
Teoksia

Orja mustasta kansasta : totinen puhe yhdeldä Englandin papilda jonga Joh. Essbjoern, on suomexi kirjoittanut. Evangeliumillisen seuran kirjoituxia n:o 23. Turusa, Johan Christ. Frenckellin tykönä 1813
Se köyhä Joseph : Englandin kielellä kokoonpandu, siitä ruotzixi, ja ruotzin kielestä jällensä suomexi käätty. Joh. Essbjörnildä, saarnaaja Tammerkosken kaupungisa. St. Pietarborissa F. Iversenin tykönä 1833  (alkuteos A short account of poor Joseph)
Aiheesta muualla

Essbjörnin kirja Orja mustasta kansasta: totinen puhe yhdeldä Englandin papilda pdf-tiedostona Doriassa
Jari Taponen

Jari Taponen (s. 1971) on suomalainen poliisi ja somevaikuttaja. Hän on toiminut ylikomisariona Helsingin poliisissa ja saanut useita palkintoja.
Taponen oli mukana perustamassa Helsingin poliisin ennalta estävää toimintoa vuonna 2012 ja johti sitä vuoteen 2023 saakka. Tässä asemassa hänestä tuli näkyvä vaikuttaja sosiaalisessa mediassa ja tiedotusvälineissä. Hän alkoi kommentoida aktiivisesti yhteiskunnallisia aiheita. Taponen aloitti toiminnan Twitterissä vuonna 2017. Hänellä oli tammikuussa 2024 pitkälti toistakymmentä tuhatta seuraajaa palvelussa.
Taposen toiminta sosiaalisessa mediassa herätti sekä positiivisia että ärtyneitä reaktioita. Hänestä tehtiin monia kanteluita ja rikosilmoituksia, joista yksikään ei johtanut toimenpiteisiin. Taponen kirjoitti vuonna 2018, että uskonnollisia ääriliikkeitä enemmän suomalaisissa tilastoissa korostuu äärioikeisto väkivaltaa harjoittavana tahona. Poliisijohto suhtautui kielteisesti kannanottoon, ja Taposelta kiellettiin Twitter-julkaisujen teko kahdeksan kuukauden ajaksi. Taponen on kritisoinut median tapaa käyttää katujengi-termiä. Marraskuussa 2022 hän arvioi, ettei Suomessa ollut yhtäkään katujengin määritelmän kokonaisuudessaan täyttävää ryhmittymää. Hänen mukaansa Suomessa ei ollut yhtäkään nuorisojengin hallitsemaa katua tai kadunpätkää. Taposen mukaan tiedotusvälineet ovat liioitelleet katuväkivallan uhkaa; hänen mukaansa väkivalta- ja raiskausrikollisuuteen liittyvillä yleisillä peloilla ei ole tosiasiallista tilastollista perustaa. Katujengien toiminnan kiistäminen herätti yleisössä kielteisiä reaktioita. Elokuussa 2021 uutisoitiin, että useita henkilöitä epäiltiin kunnianloukkauksista ja laittomista uhkauksista Taposta kohtaan. Epäiltyjen joukossa oli silloinen kansanedustaja Ano Turtiainen, joka oli solvannut Taposta Twitterissä tammikuussa 2020.
Taponen palkittiin Helsinki-mitalilla vuonna 2022. Jussi Halla-aho kritisoi päätöstä ja syytti Taposta osallistumisesta poliittisiin mielenilmauksiin virkapuvussa sekä virantoimituksessa. Taponen väitteli vuonna 2023 valtiotieteiden tohtoriksi kriminologiassa Helsingin yliopistosta. Väitöskirja käsitteli poliisin toimenpiteiden vaikuttavuutta rikollisuuteen ja turvallisuuteen. Taponen teki viimeisen Twitter-julkaisunsa 28. helmikuuta 2024 ja lopetti päivittämisen toistaiseksi. Hän jatkoi kommentointia Blueskyssa. Organisaatiomuutosten myötä Helsingin poliisin erillinen ennalta estävä toiminto päätettiin lakkauttaa vuonna 2024. Vuonna 2025 Taponen ilmoitti 30-vuotisen poliisiuran jälkeen eronneensa Helsingin poliisin palveluksesta vedoten arvoristiriitaan poliisilaitoksen johdon kanssa.
Pluto (koira)

Pluto ja Mikki seikkailevat järvellä varhaisessa piirroselokuvassa Fishin’ Around (1931). © The Walt Disney Company.
Pluto on The Walt Disney Companyn piirroselokuva- ja sarjakuvahahmo. Pluto esiintyi ensimmäisen kerran vihikoirana Mikki Hiiri -piirroselokuvassa The Chain Gang (1930). Sittemmin Plutosta tuli Mikki Hiiren lemmikki, ja se esiintyi sivuhenkilönä lukuisissa Disneyn piirroselokuvissa, joihin kuuluu muun muassa Fishin’ Around vuodelta 1931. Suosion myötä Pluto sai oman elokuvasarjansa, jonka ensimmäinen piirroselokuva oli Pluto's Quin-puplets (1937) ja viimeinen Cold Turkey (1951); kaikkiaan Pluto-piirrettyjä tehtiin 48. Toisen maailmansodan aikana Pluto esiintyi sotapropagandapiirretyissä, joista tunnetuimpia lienevät Pluto vartiossa (1943) – maaoravat Tiku ja Taku ilakoivat tässä ensimmäistä kertaa – ja Dog Watch (1945). Lyhytelokuva Lend a Paw (1941) sai Oscar-palkinnon. Pluto ei ole antropomorfinen samassa mielessä kuin valtaosa muista Disney-sarjakuvien vakiohahmoista, joskin Pluto on huomattavasti älykkäämpi ja kasvonpiirteiltään inhimillisempi kuin oikeat koirat.
Sarjakuvissa Pluto esiintyy Mikki Hiiren koirana, mutta animaatioissa se on toisinaan nähty myös Minni Hiiren, Akun ja Hessun lemmikkinä. Pluto on tullut kuuluisaksi lähinnä lyhyistä piirroselokuvistaan. Pluto on omistajiensa tavoin eläin, mutta sen persoona on jätetty henkisesti eläimen tasolle, eikä sillä ole käsiä, joten se toimii luontevasti omistajiensa lemmikkinä.
Pluto on väriltään haalean oranssi. Sillä on musta kuonon pää, mustat korvat ja siimahäntä.
Vuonna 1942 julkaistussa elokuvassa Pluto Junior Plutolla oli pentu, jota kutsutaan pelkästään Pluto junioriksi. Sen emoksi on Aku Ankka -lehden toimituksen palstalla epäilty TV-koira Fifiä, jolla oli kertaallinen romanssi Pluton kanssa eräässä 1950-luvun lopun lehtitarinassa. Juniori on vilahdellut satunnaisesti lehtitarinoissa.
Pluton muistettavimpiin "roolisuorituksiin" kuuluu Aku Ankka -piirretty The Eyes Have It vuodelta 1945. Aku Ankka tilaa postimyynnistä hypnoosilasit, joiden avulla hän hypnotisoi Pluton erilaisiksi eläimiksi, kuten kanaksi, hiireksi ja leijonaksi.
Elokuvat

Pluto's Quin-Puplets (1937)
Bone Trouble (1940)
Pantry Pirate (1940)
Pluto's Playmate (1941)
Pluto Junior (1942)
The Army Mascot (1942)
The Sleepwalker (1942)
T-Bone For Two (1942)
Pluto At The Zoo (1942)
Pluto vartiossa (1943)
Springtime For Pluto (1944)
First Aiders (1944, Minnin ja Figaron kanssa)
Dog Watch (1945)
Canine Casanova (1945)
The Legend of Coyote Rock (1945)
Canine Patrol (1945)
Pluto's Kid Brother (1946)
In Dutch (1946)
The Purloined Pup (1946)
A Feather In His Collar (1946)
Pluto's Housewarming (1947)
Rescue Dog (1947)
Mail Dog (1947)
Pluto's Blue Note (1947)
Bone Bandit (1948)
Pluto's Purchase (1948)
Cat Nap Pluto (1948, Figaron kanssa)
Pluto's Fredgling (1948)
Pueblo Pluto (1949)
Pluto's Surprise Package (1949)
Pluto's Sweater (1949)
Bubble Bee (1949)
Sheep Dog (1949)
Pluto's Heart Throb (1950)
Pluto & The Gopher (1950)
Wonder Dog (1950)
Primitive Pluto (1950)
Puss Cafè (1950)
Pests of The West (1950)
Food For Feudin' (1950)
Camp Dog (1950)
Cold Storage (1951)
Plutopia (1951)
Cold Turkey (1951)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nasan tuoreet kuvat huvittavat: Pluton kyljessä komeileekin Pluto-koira!
Zaran

| Zaran |
| --- | --- |
 Zaran, kaikkien aseiden herra
Luoja(t):  (I) Mike Zeck (II) Doug Moench & Paul Gulacy
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  (I) Master of Kung Fu #77 (1979) (II) Master of Kung Fu: Bleeding Black #1 (1990)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  (I) Maximillian Zaran
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  (I) Ukonnuolet
Voimat:  Teräasemestari
Zaran on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Marvel-universumin historiassa ainakin kaksi eri miestä on kantanut Zaranin nimeä. Alkuperäinen Zaran esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen Master of Kung Fu -lehden numerossa 77 (1979). Hahmon loi Mike Zeck. Toinen Zaran esiintyi vuonna 1990 julkaistussa Master of Kung Fu: Bleeding Black -julkaisussa. Tämän Zaranin loivat Doug Moench ja Paul Gulacy.
Suomessa Zaran esiintyi ensimmäisen kerran Wolverine -lehden kolmannessa numerossa (2002).
Zaran I

Maximillian Zaran on syntyjään Englannista. Jo varhain hän päätti ryhtyä palkkasoturiksi. Varmana päätöksestään Zaran alkoi harjoitella useiden erilaisten terä- ja ampuma-aseiden kanssa. Harjoittaessaan kylmää ammattiaan Zaran ajautui luonnollisesti kohtaamisiin supersankarien kanssa ja sai vaivoikseen superroiston aseman.
Zaranin ensimmäinen taistelu tapahtui kamppailulajien taitajaa, Shang-Chitä vastaan. Kung fun mestari voitti helposti Zaranin. Zaran ei kuitenkaan luovuttanut, vaan palasi haastamaan useita kertoja Shang-Chin. Myöhemmin Zaran ajautui törmäyskurssille myös Kapteeni Amerikan kanssa.
Zaran ei kuitenkaan luovuttanut vaan yhdisti voimansa muiden pelättyjen taistelijoiden Teräkäden sekä Paineaallon kanssa ja iski Länsirannikon Kostajia vastaan. Myöhemmin Zaran joutui taistelemaan myös Haukansilmää vastaan.
Zaran tutustui sittemmin toiseen palkkasoturiin, ranskalaiseen Batrociin ja liittyi tämän joukkioon, Batrocin Prikaatiin. Yhdessä joukko kävi Kapteeni Amerikan kimppuun, mutta hävisi taistelussa. Tämän jälkeen Zaran on nähty niin Gambiitin kuin Wolverinenkin kimpussa. Jälkimmäistä vastaan Zaran kävi puhtaasta näyttämisenhalusta, mutta menetti miltei henkensä Wolverinen lävistettyä tämä kynsillään.
Zaran II

Toinen Zaranin identiteetti on Zhou Man She, paljastetaan, että hän on harjoitellut kamppailulajeja Maximillian Zaranin kanssa tullakseen palkkasoturiksi. Ei tiedetä varmasti, missä vaiheessa ensimmäinen Zaran koulutti seuraajiaan. Kuten ensimmäinen Zaran, tämä superpahis haastoi arkkivihollisensa Shang-Chin elämän tai kuoleman taisteluun. Shang-Chi kuitenkin voitti hänet, eikä uutta Zarania ole nähty sen jälkeen.
Voimat ja varusteet

Zaran ei omaa minkäänlaisia yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä terveen, aktiivisesti harjoittelevan miehen nopeus, kestävyys ja fyysiset voimat. Zaran on kuitenkin hionut äärimmilleen taitonsa erilaisten tuliaseiden, mutta varsinkin muinaisten kamppailulajien aseiden kanssa. Zaran hallitsee erinomaisesti erilaisia tekniikoita nuija-, veitsi-, nunchaku-, shuriken- ja miekkatekniikoita.
Zaran käyttää myös suojaavia käsineitä sekä kaulasuojusta, joihin molempiin on kätketty pieniä heitettäviä saita.
Aiheesta muualla

Marveldatabasen profiili Zaranista (englanniksi)
Jabari Parker

| Jabari Parker |
| --- | --- |
 Parker vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jabari Ali Parker
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  203 cm
Paino:  111 kg
Nyk. joukkue:  Atlanta Hawks
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  2. varaus 2014 (Milwaukee Bucks)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2013–2014:  Duke Blue Devils
Seurajoukkueet
2014–2018 2018–2019 2019 2019–:  Milwaukee Bucks Chicago Bulls Washington Wizards Atlanta Hawks
Aiheesta muualla
FIBA
Jabari Ali Parker (s. 15. maaliskuuta 1995 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa iso laitahyökkääjä.
Elämä ja ura

Parker pelasi yliopistokoripalloa Duken joukkueessa. Milwaukee Bucks varasi hänet NBA:han vuoden 2014 varaustilaisuudessa, missä hän oli kärkinimiä ja tilaisuuden mahdollinen ykkösvaraus. Parker edusti ensimmäiset neljä NBA-vuottaan Bucksia. Hän kärsi vuosina 2015 ja 2017 eturistisidevammasta.
Heinäkuussa 2018 chicagolaislähtöinen Parker siirtyi Chicago Bullsiin kaksivuotisella ja 40 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella jälkimmäisen vuoden oltua joukkueen päätettävissä. Parkerin oli tarkoitus pelata Bullsissa pienen laitahyökkääjän pelipaikkaa, mihin hän oli tottunut kahdella edellisellä kaudellaan. Joulukuussa tapahtuneen valmentajanvaihdoksen jälkeen Parkerin peliaika tyrehdytettiin.
Helmikuun siirtotakarajalla 2019 Bulls vaihtoi Parkerin, Bobby Portisin ja vuoden 2023 toisen kierroksen varausvuoron Washington Wizardsin Otto Porteriin. Kesällä 2019 hän siirtyi Atlanta Hawksiin.
Parkerin isä Sonny Parker pelasi myös NBA:ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jabari Parker Wikimedia Commonsissa