stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ylikulma
Historia

Ylikulman alueelta, etenkin Aaljoelta, on tehty kivi- ja pronssikautisia löytöjä. Alueen asutus on siirtynyt rautakaudella Perniönjoen laaksoon, eikä tuolta ajalta ole löytöjä. Vakituinen asutus on palannut Ylikulmalle vasta historiallisella ajalla.
Ylikulman kylistä vanhin lienee Suomenkylä. Alue on kuulunut Perniön pitäjään, mutta liitetty Suomenkylää lukuun ottamatta Muurlan läänin veropitäjään 1500-luvulla, josta se on palannut Perniölle 1600-luvulla. Mussaareen rakennettiin vuonna 1902 kansakoulu, joka lopetti toimintansa alakouluna vuonna 2012[lähde? ].
Palvelut

Palvelut ovat poistuneet Ylikulmalta, mutta kulmakunnassa on edelleen rukoushuone ja kylätalo Yhteistalo. Perniön Ylikulman kyläyhdistys ylläpitää kulmakunnassa kylätoimintaa. Naarjärven rannalla on yleinen uimaranta. Kulmakunnassa toimivat Ylikulman vesiosuuskunta ja Kaukolan-Tuohitun-Ylikulman jätevesiosuuskunta, jotka ylläpitävät alueen vesi- ja jätevesijärjestelmiä.
Aiheesta muualla

Perniön Ylikulman kyläyhdistys r.y.
Perniön osuuskauppa, Ylikulma, 1959.
Walt Cummings

| Walt Cummings |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  John Allen Nelson
Kesto:  24:n tuotantokaudet 4 ja 5
Ensi- esiintyminen:  Kausi 4: 11:00pm–12:00am
Viimeinen esiintyminen:  Kausi 5: 1:00pm–2:00pm
Henkilötiedot
Ammatti:  varapresidentin turvallisuuspäällikkö (4. tuotantokausi) presidentin kansliapäällikkö (5. tuotantokausi)
Sukupuoli:  mies
Kuolinsyy:  hirttäminen, lavastettu itsemurhaksi
Suhteet
Puoliso(t):  Suzanne Cummings
Infobox OKNimi-testi OK: 
Walt Cummings on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa 24. Hahmoa esittää John Allen Nelson.
Rooli > Neljäs kausi

Walt Cummings esitellään 24:n neljännellä tuotantokaudella, jossa hän työskentelee Yhdysvaltain varapresidentin Charles Loganin turvallisuuspäällikkönä.
Kun palkkasotilas Mitch Andersonin lentämä F-117A Nighthawk -rynnäkkökone ampuu alas Air Force Onen ja Yhdysvaltain presidentti John Keeler vammautuu onnettomuudessa, Logan nimitetään uudeksi presidentiksi. Koska Logan ei osoittaudu päättäväiseksi johtajaksi, Cummings ryhtyy varapresidentin neuvonantajan Mike Novickin ja entisen Yhdysvaltain presidentin David Palmerin kanssa neuvomaan Logania kansallisen turvallisuuden kannalta tärkeiden päätösten teossa.
Tuotantokauden loppuvaiheessa Jack Bauer murtautuu Kiinan suurlähetystöön, jolloin kiinalaiset sotilaat ampuvat vahingossa Kiinan suurlähettilään Koo Yinin. Kuoleman seurauksena kiinalaiset vaativat Yhdysvaltain hallitusta luovuttamaan Bauerin, mutta Cummings kertoo Loganille uskovansa Kiinan viranomaisten pyrkivän saamaan Bauerin kertomaan heille Yhdysvaltain valtionsalaisuuksia. Logan suostuu Cummingsin ehdotukseen, jossa Yhdysvaltain salainen palvelu tappaisi Bauerin ja lavastaisi salamurhan kiinalaisille onnettomuudeksi.
Presidentin suostumuksella Cummings tekee puhelinsoiton salaisen palvelun agentille Dale Spauldingille ja määrää tämän tappamaan Bauerin, mutta Mike kuulee salaa keskustelun ja kertoo Cummingsin aikeista Palmerille. Palmer ottaa yhteyden Baueriin, joka läheisimpien ystäviensä avustuksella lavastaa kuolemansa välttääkseen joutumisen joko yhdysvaltalaisten tappamaksi tai kiinalaisten kidnappaamaksi.
Aiheesta muualla

Walt Cummings 24-Wikissä (englanniksi)
Itävallan miehitysvyöhykkeet

Antiikin aika
Hallstattin kulttuuri
Noricum
Itävallan markkreivikunta
Babenberg
Privilegium Minus
Habsburgien valta vuoteen 1815
Habsburg-suku
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Itävallan arkkiherttuakunta
Habsburgien monarkia
Wienin kongressin jälkeen
Itävallan keisarikunta
Saksan liitto
Itävalta-Unkari
Ensimmäinen maailmansota
Sarajevon laukaukset
Ensimmäinen maailmansota
Sotien välinen aika
Saksalainen Itävalta
Ensimmäinen tasavalta
Austrofasismi
Anschluss
Toinen maailmansota
Saksan Ostmark
Toinen maailmansota
Sodan jälkeinen Itävalta
Miehitys
Toinen tasavalta
Itävalta, joka vuodesta 1938 oli ollut liitettynä Saksaan, jaettiin neljään vyöhykkeeseen toisen maailmansodan päätteeksi vuonna 1945. Myös Wien jaettiin, mutta Neuvostoliiton ja Yhdistyneen kuningaskunnan miehitysvyöhykkeet eivät olleet maantieteellisesti yhtenäisiä kuten Berliinissä. Lisäksi Wienin keskusta oli kaikkien neljän vallan yhteisenä vyöhykkeenä.
Itävallan miehitys loppui vuonna 1955 solmitun valtiosopimuksen myötä, jolloin maa sai täyden suvereniteetin. Miehitysvallat sopivat Itävallan asemasta puolueettomana valtiona eikä maahan jäänyt ulkomaisia sotajoukkoja.
Taustaa

Neuvostoliitto, Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta olivat vuoden 1943 Moskovan konferenssissa yhdessä päättäneet, että Saksan Itävallan liittäminen vuonna 1938 katsottaisiin mitättömäksi. Samoin kaikki hallinnolliset ja oikeudelliset toimenpiteet vuodesta 1938 lähtien jätettäisiin huomiotta. Konferenssi julisti aikovansa luoda vapaan ja itsenäisen Itävallan sodan jälkeen, mutta totesi myös, että Itävallalla on vastuu ”osallistumisesta sotaan hitleriläisen Saksan puolella”.
Miehityksen ensimmäinen vuosi 1945–1946 > Ranskan, Britannian ja Yhdysvaltain joukot

Yhdysvaltalaiset joukot, mukaan lukien 11. panssaridivisioona, ylittivät Itävallan rajan 26. huhtikuuta, jota ranskalaiset ja britit seurasivat 29. huhtikuuta ja 8. toukokuuta. Heinäkuun 1945 loppuun asti länsimaisilla liittolaisilla ei ollut ensikäden tiedustelupalvelua Itä-Itävallasta. Edes Rennerin hallituskaan ei tiennyt käytännössä mitään lännen olosuhteista.
Ensimmäiset yhdysvaltalaiset saapuivat Wieniin heinäkuun lopussa 1945, kun Neuvostoliitto painosti Renneria luovuttamaan Itävallan öljykentät. Yhdysvaltalaiset vastustivat ja estivät sopimuksen, mutta lopulta Neuvostoliitto otti haltuunsa itävaltalaisen öljyn alueellaan. Britit saapuivat syyskuussa. Neljän sotilaallisen kuvernöörin liittoutuneiden neuvosto kokoontui ensimmäiseen kokoukseensa Wienissä 12. syyskuuta 1945. Se kieltäytyi tunnustamasta Rennerin vaatimusta kansallisesta hallituksesta, mutta ei estänyt häntä laajentamasta vaikutusvaltaa läntisille alueille. Renner nimitti äänekkäästi antikommunistisen Karl Gruberin ulkoministeriksi ja yritti vähentää kommunistien vaikutusvaltaa. 20. lokakuuta 1945 läntiset liittolaiset tunnustivat Rennerin uudistetun hallituksen ja saivat hyväksynnän ensimmäisille parlamenttivaaleille.
Miehityksen ensimmäinen vuosi 1945–1946 > Ensimmäiset yleiset vaalit sodan jälkeen

25. marraskuuta 1945 pidetyt vaalit olivat isku Itävallan kommunistiselle puolueelle, joka sai vain hieman yli 5 % äänistä. Kristillisdemokraattien (ÖVP) ja sosiaalidemokraattien (SPÖ) koalitio, joka sai 90 % äänistä, otti hallituksen haltuunsa ja tarjosi liittokanslerin paikkaa kristillisdemokraatti Julius Raabille. Neuvostoliitto vetosi Raabiin, koska hän oli ollut austrofasistisen Isänmaarintaman jäsen 1930-luvulla ja Neuvostoliitto, toisin kuin länsi, suosi denatsifiointipolitiikkaa. Sen sijaan presidentti Renner nimitti parlamentin suostumuksella Leopold Figlin, jota Neuvostoliitto tuskin hyväksyi. Neuvostoliitto vastasi tähän Itävallan taloudellisen omaisuuden massiivisella ja koordinoidulla pakkolunastuksella.
Potsdamin sopimus salli ”saksalaisen ulkoisen omaisuuden” takavarikoinnin Itävallassa ja Neuvostoliitto käytti tämän määritelmän epämääräisyyttä täysimääräisesti. Alle vuodessa he purkivat ja toimittivat itään teollisuuslaitteita, joiden arvo oli noin 500 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Yhdysvaltalainen päävaltuutettu Mark W. Clark vastusti äänekkäästi Neuvostoliiton ekspansionistisia aikomuksia ja hänen raporttinsa Washingtoniin sekä George F. Kennanin The Long Telegram tuki Trumanin tiukkaa asennetta Neuvostoliittoa vastaan. Bischofin mukaan kylmä sota Itävallassa alkoi keväällä 1946, vuosi ennen maailmanlaajuisen kylmän sodan puhkeamista.
Liittoutuneet allekirjoittivat 28. kesäkuuta 1946 toisen valvontasopimuksen, joka antoi niille valta-aseman Itävallan hallitukseen nähden. Parlamentti vapautettiin liittoutuneiden hallinnasta. Tästä eteenpäin sen päätös voitiin kumota vain kaikkien neljän liittolaisen yksimielisellä äänestyksellä. Läntinen oppositio mitätöi rutiininomaisesti Neuvostoliiton veto-oikeudet. Seuraavien yhdeksän vuoden ajan maa vapautui vähitellen ulkomaalaisesta hallinnasta ja kehittyi ”huoltajavaltiosta” itsenäiseksi. Hallituksella oli oma itsenäinen näkemys tulevaisuudesta reagoiden epäsuotuisiin olosuhteisiin ja toisinaan käänsi ne omaksi edukseen. Ensimmäiset liittoutuneiden neuvottelut Itävallan itsenäisyydestä pidettiin tammikuussa 1947, mutta ne ajautuivat umpikujaan Neuvostoliiton ”saksalaisesta omaisuudesta” johtuen.
Vyöhykkeet > Neuvostoliiton miehitysvyöhyke

Ala-Itävalta
Burgenland
Ylä-Itävallan luoteisosa
Vyöhykkeet > Ranskan miehitysvyöhyke

Läntinen Tiroli
Vorarlberg
Vyöhykkeet > Yhdistyneen kuningaskunnan miehitysvyöhyke

Kärnten
Steiermark
Itäinen Tiroli
Vyöhykkeet > Yhdysvaltain miehitysvyöhyke

Salzburg
Suurin osa Ylä-Itävallasta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itävallan miehitysvyöhykkeet Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Allied-occupied Austria
Wienin miehitysvyöhykkeet.
Käännös suomeksi
Welkom

| Welkom |
| --- | --- |
 Oryxin kultakaivos Welkomin liepeillä.
 Welkomin sijainti Free State-provinssissa (punainen piste kartalla).
Valtio:   Etelä-Afrikka
Provinssi:  Vapaavaltio
Piiri:  Lejweleputswa
Kunta:  Matjhabeng
Perustettu:  1947
Väkiluku (2001):  408 173
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Welkom on kaupunki Etelä-Afrikassa Vapaavaltion provinssissa 160 kilometriä koilliseen Bloemfonteinista. Sen asukasluku oli 408 173 vuonna 2001. Kaupungin tärkeimmät elinkeinot liittyvät kulta- ja uraanikaivostoimintaan. Kaupungin lähistöllä sijaitsee Phakisa Freeway -moottoriurheilurata.
Historiaa

Welkom perustettiin vuonna 1947 edellisenä vuonna tapahtuneen suuren kultalöydöksen jälkeen. Se sai kuntaoikeudet vuonna 1961 ja kaupunki siitä tuli vuonna 1968. Varsinkin ennen apartheidia, mutta sen jälkeenkin alueen mustasta väestöstä suuri osa asuu läheisessä Thabongissa. Kaivosteollisuuden ansiosta nykyisin Welkomissa on asukkaita ympäri Afrikan.
Tunnettuja Welkomissa syntyneitä

Mark Shuttleworth
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Welkom Wikimedia Commonsissa
Zoégas

| Zoégas |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1886
Kotipaikka:   Helsingborg, Ruotsi
Tuotteet:  kahvi
Emoyhtiö:  Néstle Sverige AB
Kotisivu:  https://www.zoegas.se
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zoégas on ruotsalainen kahvipaahtimo, joka on perustettu vuonna 1886. Paahtimon perustivat Carlos ja Maria Zoéga Helsingborgin kaupunkiin. Nykyisin yrityksen omistaa Néstle Sverige AB.
Carlos muutti vuonna 1871 Brasiliaan, jossa hän alkoi myymään kahvia. Kymmenen vuotta myöhemmin hän palasi Ruotsiin ja alkoi suunnitelma kahvilan avaamista Landskronaan. Hän päätti heti alusta alkaen erikoistua tummapaahtoisiin kahveihin, joita piti paremman makuisina. Pian tämän jälkeen hän tapasi Marian, jonka kanssa hän meni naimisiin, muutti Helsingborgiin ja perusti paahtimon vuonna 1886.
Vuoteen 2015 asti Zoégasin kahvipaketin koko oli 500 g, mutta tämä laskettiin 450 grammaan laskematta kuitenkaan hintaa samassa suhteessa. Yhtiö sai Ruotsissa osakseen kritiikkiä ja sitä syytettiin kuluttajien huijaamisesta.
Kesäkuussa 2020 Nestle ilmoitti, että se alkaa hyödyntää lohkoketjuteknologiaa tuotantoketjunsa varmentamiseksi.
Ögödei-kaani

1300-luvulla tehty maalaus Ögödei-kaanista.
Ögödei-kaani (mong. Өгэдэй хаан; myös Ögädäi, Ögedäi, Ogotai, Ugedai); (1186 – 11. joulukuuta 1241) oli Mongolivaltakunnan suurkaani vuosina 1229–1241.
Ögödei oli valtakunnan perustajan Tšingis-kaanin ja hänen päävaimonsa keisarinna Börten poika. Ögödei rakennutti Mongolivaltakunnan pääkaupungin Karakorumiin, perusti valtakuntaansa paikallishallinnon ja verotusjärjestelmän sekä kukisti kiinalaisen Jin-dynastian. Hänen armeijansa ryöstivät ja hävittivät kaupunkeja aina Puolassa ja Unkarissa asti. Suurkaani kuoli vuonna 1241 ennen kuin hänen joukkonsa ehtivät tunkeutua syvemmälle Eurooppaan.
Elämäkerta

Ögödei syntyi noin vuonna 1186 Temüdžinin, tulevan Tšingis-kaanin ja keisarinna Börten kolmanneksi pojaksi. Vartuttuaan hän oli mukana isänsä sotaretkillä muun muassa Kovaresmiassa vuosina 1219–1225. Kun Tšingis-kaani kuoli vuonna 1227, Ögödei valittiin isänsä määräyksestä uudeksi suurkaaniksi kurultaissa vuonna 1228.
Noustuaan suurkaaniksi Ögödei alkoi aluksi verottaa isänsä valloittamien alueiden kansoja, ja hän sijoitti keisarillisen henkivartiostonsa jäseniä sekä ministereitään kuvernööreiksi. Sen jälkeen hän perusti Karakorumin kaupungin Mongolivaltakunnan ensimmäiseksi pääkaupungiksi. Itse hän ei koskaan siellä asunut vaan eli perinteisissä jurtissa. Ögödei myös laajensi mongolien jam-lähettiverkostoa ja suojasi mongolijoukkojen käyttämät vesikaivot korkeilla muureilla.
Ögödei lähetti joukkojaan valvomaan isänsä valloittamia mutta hylkäämiä alueita Persiassa, Afganistanissa ja Siperiassa. Hän hyökkäsi kiinalaisen Jin-valtakunnan kimppuun vuosina 1230–1231. Jinin pääkaupunki Kaifeng antautui vuonna 1233 kun leijoilla levitetyissä lentolehtisissä kehotettiin kaupunkia antatumaan lunnaita vastaan, ja koko valtakunta romahti vuonna 1234. Ögödei hyökkäsi myös Koreaan ja ajoi maan hallituksen ulos mantereelta.
Etelä-Kiinan Song-dynastiaa Ögödei ei ehtinyt lyödä, koska hän kiinnitti huomionsa länteen Afganistaniin ja Iraniin. Pohjois-Irak valloitettiin vuonna 1235 ja Kaukasuksen maat vuonna 1238. Itä-Euroopassa mongolit ryöstivät ja hävittivät Kiovan vuonna 1240 sekä Krakovan ja Budan ja Pestin vuonna 1241. Näin mongolit uhkasivat jo Keski-Eurooppaa. Ögödein kuolema vuonna 1241 johti kuitenkin sotapäällikkö Subutain ja Batu-kaanin johtaman Euroopan-hyökkäyksen keskeytymiseen. On arvioitu, että jollei Ögedei olisi kuollut, olisivat mongolit valloittaneet myös Euroopan Kiovan Rusin, Moskovan suuriruhtinaskunnan ja Kiinan tavoin, sillä eurooppalaiset ritaritaktiikat osoittautuivat heikoiksi mongolien nopeita ratsujoukkoja vastaan Puolan Liegnitzissa ja Unkarin Muhissa vuonna 1241.
Ögödei kuoli arvelujen mukaan joko sydänkohtaukseen, elintensä pettämiseen tai myrkytykseen. Hän oli juopotellut rankasti koko ikänsä. Häntä seurasi hallitsijana hänen leskensä Töregene-kaanitar ja sen jälkeen suurkaanina poika Güyük, sillä Ögödein esikoispoika Köchü oli kuollut vuonna 1237, eivätkä mongolijohtajat hyväksyneet suurkaaniksi tämän ja Qadaqachin poikaa Širemünia.
Ögödein kruunaus vuonna 1229
Yari

Yari kesäkuussa 2012.
Yari (oikealta nimeltään Jari Ensio Knuutinen, s. 2. marraskuuta 1957 Jyväskylä) on Jyväskylässä lapsuutensa asunut ja Kemin kautta 1970-luvun puolivälissä takaisin Jyväskylään muuttanut säveltäjä, sanoittaja ja muusikko. Hän asuu Polvijärven Sotkumassa. Yarilla oli jo Kemissä pienimuotoinen yhtye nimeltä Pohjolan Voima, mutta toden teolla hän aloitti uransa 1970-luvun loppupuolella Se-yhtyeessä. Yari soitti muun muassa myös Pelle Miljoona & 1980-yhtyeen Pelko ja viha -levyllä ja kävi yhtyeen mukana muutamilla keikoillakin. Vaikka Yarin tuotannossa on monia eri tyylilajeja, pääosan muodostavat pop- ja elokuvamusiikki. Hän on säveltänyt musiikin muun muassa Claes Olssonin elokuviin Elvis kissan jäljillä (1987), Akvaariorakkaus (1993) ja Ihanat naiset rannalla (1998). Akvaariorakkauden musiikista Yari sai Jussi-palkinnon.
Se-yhtyeen jälkeen Yari levytti yhtyeissä Onnensoturit ja MXYZPTLK. Jälkimmäisen nimi on otettu Teräsmies-sarjakuvasta, jossa Mxyzptlk on Teräsmiehen vihollinen. Vuodesta 1992 lähtien Yari on esiintynyt ja levyttänyt sooloartistina. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2021. Maaliskuussa 2023 julkaistiin Yarin muistelmateos Taikurin apulainen.
Diskografia > Se

...ja me tehtiin rakkautta (Love Records,  1979)
Pahaa unta? (Johanna,  1980)
Banaaniconga (Johanna,  1981)
Se (Johanna,  1982)
Lasi kirkasta vettä (Beta,  1984)
Diskografia > Seitsemäs maailma

Seitsemäs maailma (Johanna,  1983)
Diskografia > Soolo

& Onnensoturit: Rakkauden kieli (Pyramid,  1989)
Apinoiden planeetta (Pyramid,  1992)
Ihanat naiset rannalla/Tuliportaat (Pyramid,  1998)
12 askelta (Pyramid,  1999)
Diskografia > Elokuvamusiikki (osa)

Elvis kissan jäljillä (1987)
Akvaariorakkaus (1993)
Kissan kuolema (1994)
Ihanat naiset rannalla (1998)
Tuliportaat (1998, televisiosarja)
Rikos & Rakkaus (1999)
Onnen varjot (2005)
Colorado Avenue (2007)
Taistelu Näsilinnasta 1918 (2012)
Rikinkeltainen taivas (2021)
Aiheesta muualla

Fanisivusto
Ylen Elävä arkisto: Yari Nuotit hukassa -ohjelmassa vuonna 1979
Mikko Montonen: Se vuoden suuri löytö (Yarin haastattelu). Soundi, 2/1979, s. 58–62.
Yykeänperänvankka

| Yykeänperänvankka> Skibotndalen |
| --- | --- |
 Näkymä Yykeänperänvankan laaksoon Eurooppatieltä 8 maaliskuussa 2012.
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Laakson ominaisuudet
Pituus:  38 km
Pituussuunta:  luode−kaakko
Väestökeskittymät:  Yykeänperä (norj. Skibotn)
Geologia ja hydrologia
Joet:  Yykeänperänjoki (norj. Skibotnelva)
Yykeänperänvankka (myös Yykeänvankka, vanh. Jyykeänperänouta tai Jyykeänperänvankka, norj. Skibotndalen, pohjoissaameksi Ivguvuovdi) on laakso Omasvuonon (norj. Storfjord) kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Laakso on 38 kilometriä pitkä ja ulottuu Yykeänperänlahden (norj. Skibotnbukta) kohdalta Yykeänvuonolta (norj. Lyngen) kaakkoon Suomen rajalle. Laaksossa virtaa Yykeänperänjoki (norj. Skibotnelva). Eurooppatie 8 kulkee laksossa koko sen matkalla ja myös Eurooppatie 6 kulkee laakson poikki sen suulla, missä on myös  Yykeänperän (norj. Skibotn) taajama, josta laakso on saanut nimensä. Suomenkielisessä nimessä esiintyvä maastosana "vankka" tarkoittaa laaksoa tai jokilaaksoa ja nimessä Yykeänperä esiintyvä määriteosa "perä" tässä vuonon pohjukkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yykeänperänvankka Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: no:Skibotndalen
Käännös suomeksi
Zayid ibn Sultan Al Nahyan

Zayid ibn Sultan Al Nahyan joulukuussa 2003.
Šeikki Zayid ibn Sultan Al Nahyan (1918 – 2. marraskuuta 2004) oli Yhdistyneiden Arabiemiraattien perustaja ja presidentti.
Historia

Šeikki Zayid syntyi 1918 ja nimettiin isoisänsä šeikki Zayid ibn Khalifa Al Nahyanin mukaan, joka hallitsi Abu Dhabia vuodesta 1855 vuoteen 1909.
Abu Dhabista löytyi öljyä vuonna 1958 ja šeikki Zayidista tuli Abu Dhabin hallitsija vuonna 1966. Hän toi yhteen seitsemän erillistä emiraattia, virallisesti perustaen Yhdistyneet Arabiemiraatit 2. joulukuuta 1972, mitä pidetään šeikki Zayidin merkittävimpänä saavutuksena.
Kun 1970-luvulla suuri öljybuumi toi valtavaa vaurautta Arabiemiraatteihin šeikki Zayid investoi rahat kansakunnan infrastruktuurin rakentamiseen. Hän rakennutti asuintaloja, kouluja, sairaaloita, lentokentän, sataman, teitä ja sillan, joka yhdistää Abu Dhabin mantereeseen. Hän vaikutti Abu Dhabin muuttumiseen vihreäksi kastelemalla ja istuttamalla satoja tuhansia puita.
Se oli poikkeuksellinen saavutus mieheltä, jolla ei ollut minkäänlaista virallista koulutusta ja oli elänyt suurimman osan elämästään paimentolaiselämää beduiinina. Hänellä oli valmiutta ottaa vastaan apua ja neuvoja Abu Dhabin kehittämiseksi.
Zayidille tehtiin munuaisensiirto vuonna 2000. Zayid kuoli 2. marraskuuta 2004. Hän oli lähemmäs 86 vuotta vanha. Kuollessaan Zayid oli Lontoossa saamassa sairaalahoitoa.
Zayidin mukaan on nimetty Abu Dhabissa sijaitseva Šeikki Zayedin moskeija.
Äärinationalismi

Äärinationalismi on nationalismin ”äärimmäisin” muoto. Sana voi viitata seuraaviin käsitteisiin:
Kansalliskiihko
Ultranationalismi
Äärioikeisto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Äärinationalismi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Wimbledonin tennisturnaus 2003

Wimbledonin tennisturnaus 2003 alkoi 23. kesäkuuta ja päättyi 6. heinäkuuta 2003. Kilpailu oli järjestyksessä 117:s. Roger Federer voitti miesten kaksinpelin ja samalla ensimmäisen Grand Slam -turnauksensa. Naisten kaksinpelin voitti Serena Williams. Miesten nelinpelin voittivat Jonas Björkman ja Todd Woodbridge ja naisten nelinpelin Kim Clijsters ja Ai Sugiyama. Sekanelinpelin voittivat Leander Paes ja Martina Navrátilová.
Kaksinpelien loppukierrokset > Miesten kaksinpeli

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät | Välierät | Välierät | Välierät | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
|   |  |   Jonas Björkman | 4 | 2 | 4 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 5 |   Andy Roddick | 6 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 5 |   Andy Roddick | 6 | 6 | 6 |  |  |   |   | 5 |   Andy Roddick | 66 | 3 | 3 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   | 5 |   Andy Roddick | 66 | 3 | 3 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   | 4 |   Roger Federer | 7 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 4 |   Roger Federer | 6 | 6 | 6 |  |  |   |   | 4 |   Roger Federer | 7 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 4 |   Roger Federer | 6 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 8 |   Sjeng Schalken | 3 | 4 | 4 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 4 |   Roger Federer | 7 | 6 | 7 |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   Mark Philippoussis | 65 | 2 | 63 |  |  |
|   | 10 |   Tim Henman | 68 | 6 | 3 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 13 |   Sébastien Grosjean | 7 | 3 | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 13 |   Sébastien Grosjean | 7 | 3 | 6 | 6 |  |   |  | 13 |   Sébastien Grosjean | 63 | 3 | 3 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |  | 13 |   Sébastien Grosjean | 63 | 3 | 3 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |   Mark Philippoussis | 7 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   Alexander Popp | 6 | 6 | 3 | 3 | 6 |   |   |  |   Mark Philippoussis | 7 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   Alexander Popp | 6 | 6 | 3 | 3 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   Mark Philippoussis | 4 | 4 | 6 | 6 | 8 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |