stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristina Vasiliauskaitė
Ura > Palkinnot

Vuosina 1996–1997 Vasiliauskaitėlle myönnettiin korkein valtionapuraha. Vuonna 1998 hänet nimettiin opettajan arvonimellä. Korkein valtionapuraha myönnettiin myös vuosina 2001–2002. Vasiliauskaitėn kappale Ežio namai palkittiin 2. palkinnolla vuoden 1987 Song of Songs -kilpailussa. Sävellys Atodūsis voitti myös toisen sijan mieskuorojen kilpailussa 1985. Juozas Naujalisin uskonnollisen musiikin kuorokilpailussa hän voitti kolme palkintoa, ja vuonna 200selvennä Juozas Naujalisin uskonnollisen musiikin kuorokilpailussa hän voitti sävellyksellään Magnificat.
Krapit

| Krapit |
| --- | --- |
 Värikrappi Rubia tinctorum
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit Rubiaceae
Suku::  Krapit Rubia  L.
Katso myös
   Krapit Wikispeciesissä   Krapit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krapit eli värimatarat (Rubia) on kasvisuku matarakasvien heimossa ja matarakasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu 88 lajia. Useita krappeja viljellään värikasvina.
Krappilajeja

Makaronesiankrappi eli makaronesianvärimatara (Rubia agostinhoi)
Rohtokrappi (Rubia cordifolia)
Kanariankrappi eli kanarianvärimatara (Rubia fruticosa)
Pensaikkokrappi eli pensaikkovärimatara (Rubia peregrina)
Pensaskrappi eli pensasvärimatara (Rubia tenuifolia)
Värikrappi eli aitovärimatara, värimatara, krappi, krappivärimatara (Rubia tinctorum)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Krapit eli värimatarat (Rubia)
Suomen Lajitietokeskus: Krapit – Rubia
ITIS: Rubia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Rubia (englanniksi)
Flora of China: Rubia (englanniksi)
Krapina

| Krapina |
| --- | --- |

 lippu
 Krapina
 Koordinaatit: 46°09′32″N, 15°52′28″E 
Valtio:  Kroatia
Piirikunta:  Krapina-Zagorje
Väkiluku (2011):  4 471
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Krapina on Krapina-Zagorjen piirikunnan pääkaupunki Kroatiassa.  Vuonna 2011 siellä oli 4471 asukasta.
Kaupungissa on nykyaikainen neanderthalinihmisistä kertova museo. Sieltä lähtee polku Hušnjakovon kukkulalle, josta on löydetty jäänteitä neanderthalin ihmisistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krapina Wikimedia Commonsissa
Kroatian kaupungit
Bakar
Beli Manastir
Belišće
Benkovac
Bjelovar
Biograd na Moru
Buje
Buzet
Čabar
Čakovec
Čazma
Cres
Crikvenica
Đakovo
Daruvar
Delnice
Donja Stubica
Donji Miholjac
Drniš
Dubrovnik
Duga Resa
Dugo Selo
Đurđevac
Garešnica
Glina
Gospić
Grubišno Polje
Hrvatska Kostajnica
Hvar
Ilok
Imotski
Ivanec
Ivanić-Grad
Jastrebarsko
Karlovac
Kastav
Kaštela
Klanjec
Knin
Komiža
Koprivnica
Korčula
Kraljevica
Krapina
Križevci
Krk
Kutina
Labin
Lepoglava
Lipik
Ludbreg
Makarska
Mali Lošinj
Metković
Mursko Središće
Našice
Nin
Nova Gradiška
Novalja
Novi Marof
Novi Vinodolski
Novigrad
Novska
Obrovac
Ogulin
Omiš
Opatija
Opuzen
Orahovica
Oroslavje
Osijek
Otočac
Ozalj
Pag
Pakrac
Pazin
Petrinja
Pleternica
Ploče
Poreč
Požega
Pregrada
Prelog
Pula
Rab
Rijeka
Rovinj
Samobor
Senj
Šibenik
Sinj
Sisak
Skradin
Slatina
Slavonski Brod
Slunj
Solin
Split
Stari Grad
Supetar
Sveti Ivan Zelina
Trilj
Trogir
Umag
Valpovo
Varaždin
Varaždinske Toplice
Velika Gorica
Vinkovci
Virovitica
Vis
Vodice
Vodnjan
Vrbovec
Vrbovsko
Vrgorac
Vrlika
Vukovar
Zabok
Zadar
Zagreb
Zaprešić
Zlatar
Županja
Kristina från Duvemåla

Sekä Helsingissä 2012, Göteborgissa 2014 että Tukholmassa 2015 pääosaparina näyttelivät Robert Noack ja Maria Ylipää. Oikealla kantaesityksen 1995 ohjaaja Lars Rudolfsson.
Kristina från Duvemåla on Benny Anderssonin säveltämä ja Björn Ulvaeuksen kirjoittama musikaali, joka sai kantaesityksensä Malmön kaupunginteatterissa vuonna 1995. Se perustuu Vilhelm Mobergin vuonna 1949 ilmestyneeseen romaanisarjaan Maastamuuttajat (Utvandrarna), joka kertoo 1800-luvun köyhistä ruotsalaissiirtolaisista Yhdysvalloissa. Suomessa musikaali kantaesitettiin Helsingin Svenska Teaternissa 2012 nimiosassa Maria Ylipää, joka valittiin päärooliin myös Göteborgin oopperan ja Tukholman Cirkus-teatterin uusintatuotantoon 2014–2015.
Taustaa

1980-luvulla Abba-yhtyeen entiset jäsenet Björn Ulvaeus ja Benny Andersson saivat menestystä musikaalillaan Chess, jonka he laativat yhdessä Tim Ricen ja Richard Nelsonin kanssa. Se kertoo shakin huippupelaajista. Chessin menestyksen myötä ruotsalaiskaksikko alkoi vähitellen miettiä aihetta seuraavaksi musikaaliksi.
Ulvaeuksen ja Anderssonin mukaan ajatus Mobergin 2000-sivuisen Maastamuuttajien tiivistäminen musikaaliksi tuntui aluksi mahdottomalta, jopa pyhäinhäväistykseltä. He päättivät nostaa teoksesta musikaalin keskusteemaksi Kristinan ja Karl Oskarin välisen rakkaustarinan.
Andersson ja Ulvaeus ottivat dramaturgiseksi neuvonantajakseen Carl Johan Sethin, jonka kanssa he tekivät yhteistyötä pari vuotta. Eteneminen oli hidasta, kunnes mukaan tuli ohjaaja Lars Rudolfsson ja erilliset kohtaukset alkoivat löytää järjestyksensä ja oman paikkansa teoksessa.
Tuotannot ja vastaanotto

Vuonna 1995 Malmössä kantaesitetty Kristina från Duvemåla siirtyi seuraavana vuonna Göteborgin oopperaan ja vuonna 1998 Tukholman Cirkus-teatteriin. Kristinan roolissa nähtiin Helen Sjöholm, Karl Oskarina Anders Ekborg ja Robertina Peter Jöback. Yhteensä tuotantoa esitettiin yli viisi vuotta ja se sai yli miljoona katsojaa. Teosta on esitetty myös konserttiversiona Ruotsissa, Yhdysvaltojen Minnesotan ruotsalaisalueilla, New Yorkin Carnegie Hallissa 2009 ja Lontoon Royal Albert Hallissa 2010.
Helsingin Svenska Teaternissa musikaali sai Suomen-kantaesityksensä 29. helmikuuta 2012. Musikaali esitettiin 189 kertaa, ja siitä tuli Svenskanin kaikkien aikojen menestynein tuotanto. Katsojakyselyjen mukaan Helsingin yleisöstä oli kolmannes suomenkielisiä, kolmannes suomenruotsalaisia ja kolmannes Helsinkiin teatterivierailulle matkustaneita ruotsalaisia.
Vuonna 2014 musikaalista tehtiin uusintaensi-ilta Göteborgin oopperaan. Sieltä se siirtyi Tukholman Cirkukseen, jossa sitä esitettiin syyskauden 2015. Pääosissa olivat samat näyttelijät kuin Helsingissäkin: Maria Ylipää (Kristina), Robert Noack (Karl Oskar), Birthe Wingren (Ulrika) ja Oskar Nilsson (Robert).
Käännös suomeksi
Kranídi

| Kranídi Κρανίδι |
| --- | --- |
 Kranídin kaupunki.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kranídi
 Koordinaatit: 37°22′45″N, 23°09′34″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Argolis
Kunta:  Ermionída
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  410401
Väkiluku (2011):  9 452
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  4 441
 – Kaupunki:  4 006
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  213 00
Suuntanumero(t):  27540
Rekisterikilpi:  AP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kranídi (kreik. Κρανίδι; kath.kreik. Κρανίδιον, Kranídion) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Ermionídan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κρανιδίου, Dimotikí Enótita Kranidíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 9 452 ja varsinaisen Kranídin kaupungin väkiluku 4 006 (vuonna 2011). Kranídi on Ermionídan kunnan kuntakeskus.
Kranídi sijaitsee sisämaassa Argoliin niemimaan eteläosassa noin 38 kilometriä Náfpliosta kaakkoon ja noin viiden kilometrin päässä merenrannasta. Kranídi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ermionídan kunnaksi yhdessä Ermiónin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kranídin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Dídyma | Ágios Ioánnis | 10 |
| Dídyma | Dídyma | 1 047 |
| Dídyma | Loukaḯti | 196 |
| Dídyma | Peleí | 9 |
| Dídyma | Rádo | 57 |
| Dídyma | Salánti | 1 |
| Foúrnoi | Foúrnoi | 301 |
| Foúrnoi | Paralía Foúrnon | 8 |
| Koiláda | Doroúfi | 28 |
| Koiláda | Kámpos | 56 |
| Koiláda | Koiláda | 1 165 |
| Koiláda | Koronída (saari) | 0 |
| Kranídi | Ágios Nikólaos | 8 |
| Kranídi | Avlóna | 80 |
| Kranídi | Diskoúria | 26 |
| Kranídi | Doroúfi | 2 |
| Kranídi | Kámpos | 41 |
| Kranídi | Kounoúpi | 87 |
| Kranídi | Kranídi | 4 006 |
| Kranídi | Lákkes | 14 |
| Kranídi | Petrothálassa | 177 |
| Kranídi | Thyní | 0 |
| Portochéli | Ágios Aimilianós | 42 |
| Portochéli | Chinítsa (saari) | 2 |
| Portochéli | Chinítsa | 71 |
| Portochéli | Kósta | 71 |
| Portochéli | Portochéli (Pórto Chéli) | 1 817 |
| Portochéli | Ververoúda | 130 |
Yhteensä: 9 452
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kranídi Wikimedia Commonsissa
Kannas – matkaopas

| Kannas – matkaopas |
| --- | --- |

Kirjailija:  Markus Lehtipuu
Kieli:  suomi
Genre:  matkaopas
Kustantaja:  Suomalainen matkaopas
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  2004
Sivumäärä:  528
ISBN:  952-9715-22-6
Sarja: Suomalainen matkaopas
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kannas – matkaopas (Kannas Suomalainen matkaopas) on Suomalainen matkaopas -sarjaan kuuluva kirja, jonka on kirjoittanut Markus Lehtipuu ja kustantanut Suomalainen matkaops. Se sisältää pitäjäkohtaiset oppaat Karjalankannaksen alueelta. Lisäksi kirjassa esitellään alueella asuvien ihmisten elämää, historiaa, sekä neuvotaan matkaan liittyvissä käytännön asioissa, kuten rahan vaihtaminen ja viisuminen hakeminen.
Kirjasta on vuoteen 2016 mennessä julkaistu kaksi painosta. Teos on rinnakkainen Karjala – matkaopas -teokselle.
Kukko (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kukko voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
kukko, koiraspuolinen kanalintu ja kesykana
kukko, yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä
Kukko, Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan olutmerkki
Kukko, Vr3-sarjan höyryveturin nimitys
suljettu leivonnainen tai piiras (esimerkiksi kaalikukko, kalakukko, lanttukukko, lihakukko)
aapiskukko, aapiskirjojen perinteinen tunnushahmo
Gallian kukko, yksi Ranskan kansallissymboleista
Sukunimenä:
Aapo Kukko (s. 1991), suomalainen sarjakuvantekijä
Einari Kukko (1919–2013), suomalainen yliagrologi
Emil Kukko (1888–1963), suomalainen yleisurheilija
Sakari Kukko (s. 1953), muusikko.
Tauno Kukko (1916–2001), suomalainen trumpetisti, säveltäjä ja sanoittaja, Sakari Kukon setä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kukko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kukkula 60 (elokuva)

| Kukkula 60> Beneath Hill 60 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeremy Sims
Käsikirjoittaja:  David Roach
Perustuu:  kapteeni Oliver Woodwardin kokemuksiin
Tuottaja:   Ross J. Thomas  Bill Leimbach  David Roach 
Säveltäjä:  Cezary Skubiszewski
Kuvaaja:  Toby Oliver
Leikkaaja:  Dany Cooper
Pääosat:   Brendan Cowell  Gyton Grantley  Aden Young  Bella Heathcote 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Australia
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  15. huhtikuuta 2010 (Australia)
Kesto:  117 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  8 140 500 Australian dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kukkula 60 (engl. Beneath Hill 60) on Jeremy Simsin ohjaama vuonna 2010 ilmestynyt australialainen sotaelokuva. Se perustuu Kukkula 60:n tapahtumiin länsirintamalla I maailmansodassa. Juoni kertoo australialaisesta pioneeriyksiköstä, jonka tehtävänä oli kaivaa tunneleita saksalaisten asemien alle ja räjäyttää ne. Elokuva menestyi suhteellisen hyvin Australiassa, mutta ei herättänyt laajaa huomiota ulkomailla.
Tuotanto

Elokuva kertoo australialaisen 1st Australian Tunneling Company-yksikön toiminnasta ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla. Yksikkö kaivoi tunneleita saksalaisten asemien alle ja räjäytti ne miinoilla. Elokuvan idea sai alkunsa, kun australialainen kaivosinsinööri Ross J. Thomas törmäsi ensimmäisen maailmansodan historian harrastajana kapteni Oliver Holmes Woodwardin sotapäiväkirjaan. Thomas tapasi edelleen dokumenttielokuvia ohjanneen ja tuottaneen Bill Leimbachin, joka vakuuttui tarinan elokuvakelpoisuudesta. Leimbach teki Thomasista elokuvan pääasiallisen tuottajan ja palkkasi ohjaajaksi Jeremy Hartley Simsin. Käsikirjoituksen laati David Roach pohjautuen Oliver Woodwardin päiväkirjaan, sekä tutkimukseen Australian War Memorial-museon arkistoissa. Elokuvan 8,1 miljoonan Australian dollarin budjettiin kerättiin rahoitusta monilta eri tahoilta, joista suurimman osan kustansi valtiollinen Screen Australia.
Elokuvan kuvaukset toteutettiin Townsvillessä Australian Queenslandissä 20. heinäkuuta – 28. elokuuta 2008. Taistelupaikan lavastamiseksi kaivettiin esimerkiksi yli 500 metriä juoksuhautoja. Tunneleihin sijoittuvat kohtaukset kuvattiin turvallisuussyistä oikeasti maanpäällisissä rakennuksissa.
Vastaanotto

Elokuvan ensi-ilta järjestettiin kuvauspaikkakunnalla Towsnwillessä 15. huhtikuuta 2010 ja maanlaajuisesti seuraavana päivänä. Elokuvan lipputulot olivat lopulta kot- ja ulkomailla 9,6 miljoonaa Australian dollaria. Elokuva teki näin mainos- ja muut menot huomioon otettuna ehkä hieman voittoa. Australialaiset elokuvakriitikot ottivat sen vastaan pääosin myönteisesti. Sen sijaan ulkomailla elokuva ei herättänyt suurempaa mielenkiintoa. Elokuvakriitikkojen arvioita keräävä Rotten Tomatoes antoi elokuvalle arvosanan 87/100 % perustuen 14 arvioon.
Elokuva sai 16 AACTA-ehdokkuutta, sekä useita muiden tahojen palkintoja ja ehdokkuuksia.
Elokuvaa pidettiin pääasiassa hyvin historiallisesti tarkkana. Tietyissä yksityiskohdissa on kuitenkin käytetty luovaa vapautta. Esimerkiksi elokuvan Frank Tiffin oli todellisuudessa suhteellisen tuntematon ja hän selvisi sodasta, eikä hän näin ollut elokuvan tarinan kaltainen marttyyrisankari.
Elokuva perustuu kapteeni Oliver Holmes Woodwardin sotapäiväkirjaan.
Tuottaja Bill Leimbach esittelee elokuvan International Film Festival of India-tapahtumassa vuonna 2010.
Kannala

Kannala on muinaisjäännöskohde samannimisellä maatilalla Ylitornion Kainuunkylässä (ruots. Helsingebyn). Maatilan pihapiirissä on Oulun yliopiston Historian laitoksen vuonna 1975 tehtyjen tutkimusten perusteella löydetty jälkiä rautakauden lopulle ja keskiajalle ajoittuvasta asutuksesta. Pihapiiristä on löydetty muun muassa kellarikuoppia ja rakennusjäänteitä.
Koomikon synty

| Koomikon synty> En komikers uppväxt |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rojda Sekersöz
Käsikirjoittaja:  Jonas Gardell
Perustuu:  Jonas Gardellin romaaniin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Levittäjä:  Vertigo Média
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi suomi saksa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koomikon synty (En komikers uppväxt) on Rojda Sekersözin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 2019. Se perustuu Jonas Gardellin samannimiseen, omaelämäkerralliseen romaaniin, josta on aiemmin tehty vuonna 1992 ensiesitetty tv-minisarja Koomikon lapsuus.
Juoni

Kaksitoistavuotias Juha Lindström käy peruskoulua Sävbyholmin lähiössä 1970-luvulla. Luokan sosiaalisessa nokkimisjärjestyksessä hän on omaksunut hauskuttajan roolin. Aikuisena (Johan Rheborg) Juhasta on tullut koko Ruotsissa tunnettu koomikko, ja hänen teatteriesityksensä ”En komikers uppväxt” menestyy Tukholmassa. Silloin Juhaa tulee tapaaman entinen luokkatoveri, yksi luokan pahimmista koulukiusaajista, ja Juha joutuu palaamaan Sävbyholmiin ja kohtaamaan muistonsa, joissa hän ei uskaltanut puolustaa parasta ystäväänsä kiusaajilta ja tämä päätyi itsemurhaan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johan Rheborg  | … |  Juha aikuisena   |
|  Loke Hellberg  | … |  Juha lapsena   |
|  Jakob Eklund  | … |  Stefan aikuisena   |
|  Ulla Skoog  | … |  liikunnanopettaja   |
|  Arvin Kananian  | … |  muuttomies   |
|  Fredrik Hallgren  | … |  Bengt   |
|  Elisabet Xie  | … |  Jenny   |
|  Anna Bjelkerud  | … |  Jennyn äiti   |
|  Teo Dellback  | … |  Thomas   |
|  Kerstin Gandler  | … |  Thomaksen äiti   |
|  Maria Sid  | … |  Ritva   |
|  Gizem Erdogan  | … |  näyttämöteknikko   |
|  Cilla Thorell  | … |  Marianne   |
|  Leif Edlund  | … |  naapuri   |
|  Iman Mirbioki  | … |  ensi-iltavieras   |
|  Klara Zimmergren  | … |  opettaja   |
Aiheesta muualla

Koomikon synty Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kukko Koppava

Kukko Koppava (engl. Foghorn Leghorn) on piirroshahmo, joka on esiintynyt Looney Tunes ja Merrie Melodies -piirrossarjoissa sekä sarjakuvissa, joita julkaistiin Suomessa Nakke-lehdessä. Hahmo esiintyi 28 lyhyessä animaatiossa, jotka kaikki ohjasi Robert McKimson. Kukko Koppavan ensiesiintyminen oli vuonna 1946 tehdyssä Hekku Haukka -lyhytfilmissä Walky Talky Hawky. Animaatioissa Kukko Koppava pyrki yleensä kiusaamaan maatilan vahtikoiraa, joka on hänen päävihollisensa. Kukko Koppavan alkuperäinen ääninäyttelijä oli Mel Blanc, ja myöhemmin hahmoa ovat esittäneet muun muassa Joe Alaskey, Jeff Bergman, Greg Burson, Jeff Bennett ja Frank Gorshin.
Koripallon III-divisioona

| Koripallon III-divisioona |
| --- | --- |
Laji:  koripallo
Maa(t):   Suomi
Joukkueita:  38
Sarjataso:  5
Ylempi taso:  Koripallon II-divisioona
Alempi taso:  Koripallon IV-divisioona
Koripallon III-divisioona  Suomen koripallon viidenneksi korkein sarjataso.
Joukkueet 2021–2022

| --- | --- |
 Etelä Lohko A BC Hukat, Vantaa  EBT FARMI, Espoo  HNMKY Akatemia, Helsinki  HNMKY Taivallahti  Kakkoskori  Kaukasten Voima  Kuhat, Helsinki  Lohjan Urheiljat Basket  Malibu, Helsinki  Malmi Penetrators, Helsinki  Tapiolan Honka 3  Tapiolan Otso, Espoo Lohko B Dynamo, Helsinki  FC Passe, Helsinki  Kisis ry, Helsinki  HNMKY Los Pakilas Lakers  Järvenpään Isku  Kruununhaka Seamen, Helsinki  Leppävaaran Pyrintö, Espoo  Munkkiniemen Kisapojat III, Helsinki  Seniors, Helsinki  Sykki Hunks, Helsinki  Touhun Pojat Lauttasaari Top Gun, Helsinki :  Läntinen Lohko A  BC Sisu, Pori  Kesäterä, Turku  Korihait 3, Uusikaupunki  Sixty, Turku  Vilpas Satellites, Salo  Vilpas Poutsan Pojat Lohko B Roosters, Nokia  Raholan Pyrkivä, Tampere  Morbid Basket, Tampere  Morbid University, Tampere  Pirkkalan Viri  YMCA Lost Boys, Tampere  YMCA Opetuslapset, Tampere
Julius Beresford

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | perämiehellinen nelikko |  |
Julius Beresford (Wisniewski; 29. kesäkuuta 1868 Suur-Lontoo – 29. syyskuuta 1959 Henley-on-Thames, Oxfordshire) oli brittiläinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa perämiehellisessä nelikossa Thames Rowing Club -joukkueen jäsenenä.
Myös Juliuksen poika Jack Beresford oli soutaja.
Kolwezin taistelu

Kolwezin taistelu käytiin Kolwezissa toisen Shaban sodan yhteydessä toukokuussa 1978. Zairen (nyk. Kongon demokraattinen tasavalta) johtajan Mobutu Sese Sekon syrjäyttämistä ajanut Kongon kansallinen vapautusrintama (Front national de libération du Congo, KNLC) hyökkäsi yhdessä katangalaisten separatistien kanssa Kaakkois-Zairessa sijaitsevan Shaban provinssin (nyk. Katanga) varakkaaseen kaivoskaupunkiin, jonka sadantuhannen asukkaan joukossa asui myös 3 000 eurooppalaista. FNLC toteutti kaupungissa verilöylyn, jonka yhteydessä otettiin zairelaisia ja eurooppalaisia panttivankeja. Ranska päätti puuttua tilanteeseen ja lähetti alueelle muukalaislegioonan 2. laskuvarjojääkärirykmentin, joka teki maahanlaskuoperaation Kolweziin 18. toukokuuta 1978.
Tapahtumat > Kolwezin kaupunki

Kolwezi on strategisesti tärkeä kaupunki Kaakkois-Kongossa, ja silloisessa Zairessa. Vuonna 1978 kukkuloiden jakamassa kaupungissa oli 100 000 asukasta 40 km² alueella. Kaupungin kautta kulkevat tärkeät maan- ja rautatiet, jotka yhdistävät provinssin pääkaupungin Lubumbashin Diloloon. Lisäksi Kolwezissa on lentoasema kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta.
Kolwezi on tärkeä kaupunki maan elinkeinoelämälle. Sen kaivokset tuottavat erilaisia malmeja ja muita raaka-aineita, kuparia, kobolttia, radiumia ja uraania. Tästä syystä kaupungissa oli tuolloin vuonna 1978 poikkeuksellisen suuri eurooppalainen yhteisökin.
Tapahtumat > Tilanteen kärjistyminen

Shaban toinen sota ja Kolwezin taistelu liittyvät myös kylmään sotaan. Ideologiselta pohjaltaan marxilaisen FLNC:n tukialueet sijaitsivat Angolassa, jonka sisällissotaan Itä-Saksa ja Kuuba olivat aktiivisesti sekaantuneet. Näiden maiden kautta taas Neuvostoliitto oli perillä alueen tilanteesta.
Maaliskuussa 1978 Algerian ja Angolan edustajat pitivät neuvottelun FLNC:n militanttien kanssa. Tarkoitus oli toteuttaa samanlainen operaatio kuin vuotta aiemmin Shaban ensimmäisessä sodassa eli tavoitteena oli Kolwezin haltuunotto. Samoihin aikoihin Neuvostoliitto alkoi hamstrata itselleen kobolttia maailman vapailta markkinoilta. Operaation johtajaksi nimettiin kenraaliluutnantti Nathaniel Mbumba, ja hänen apunaan toimi niin kuubalaisia kuin itäsaksalaisiakin upseereja.
Maaliskuun 8. päivänä 1978 FLNC ylitti Zairen rajan ja miehitti nopeasti provinssista läntisen kolmanneksen. Toukokuun 11. päivänä 3 000–4 000 katangalaista taistelijaa yhdessä Angolasta neutraalin Sambian kautta Zaireen saapuneen kuubalaisen 2. divisioonan kanssa saapuivat Kolweziin. He ottivat kaupungin 3 000 eurooppalaista asukasta panttivangikseen ja aloittivat seuraavina päivinä zairelaisten laskuvarjojääkärien hyökkäyksen jälkeen asukkaiden teloittamiset, kiduttamiset ja raiskaukset. Tänä aikana arvioista riippuen 90:stä 280:en eurooppalaista sai surmansa. FLNC:n joukot alkoivat poistua kaupungista takavarikoiduilla ajoneuvoilla ja jättää kaupunkiin pääasiassa kuubalaisten johtaman vain 500 hengen osaston, jotka majoittuivat Manikan kaupunginosaan ja kaupungin lähiöihin.
Mobutu Sese Seko vetosi Ranskaan, Belgiaan ja Yhdysvaltoihin tuen saamiseksi. Hän itse saapui Kolweziin 18. päivän tienoilla zairelaisten joukkojen vallattua kaupungin lentoaseman ja antoi televisiokameroiden esitellä eurooppalaisten ruumiita Villa P2:ssa. Tämä sai yleisen mielipiteen Länsi-Euroopassa kannattamaan interventiota. Myöhemmin kuitenkin Pierre Yambuya raportoi, että itse asiassa eversti Bosangen johtamat zairelaisjoukot surmasivat Villa P2:n eurooppalaiset, koska Mobutu Sese Seko halusi provosoida kansainvälisen intervention.