stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Summit Lighthouse
Oppi

Järjestön jäsenet uskovat lähettiläänsä olevan ylösnousseiden mestareiden opetusten välittäjä. Mark L. Prophet oli järjestön ensimmäinen lähettiläs ja Elizabeth Clare Prophet hänen seuraajansa. Ylösnousseet mestarit ovat heidän mukaansa valaistuneita henkiolentoja, jotka ovat eläneet fyysisesti maanpäällisen elämän, sovittaneet karmansa, täyttäneet Jumalan heitä koskevan suunnitelmansa ja yhtyneet takaisin Jumalaan. Nyt he auttavat ihmiskuntaa taivasmaailmasta käsin. Ylösnousseet mestarit muodostavat suuren Valkoisen Veljeskunnan. Ylösnousseita mestareita ovat muun muassa arkkienkeli Gabriel, Saint Germain, Gautama Buddha, Jeesus ja Pyhä Thérèse.
Liikkeelle keskeisiä opetuksia ovat myös opetukset sisäisestä ”jumalallisesta kipinästä” ja vesimiehen ajan henkisen tietoisuuden löytämisestä. Samoin keskeistä on käsitys henkisestä energiasta, violettiliekistä, jonka avulla voidaan muuntaa kielteistä karmaa myönteiseksi.  Violettiliekkiä kutsutaan Puhutun Sanan -tieteen avulla, missä niin sanottujen dynaamisten dekreiden käytössä yhdistetään rukoukset, mantrat, meditaatio ja visualisointi. Liikkeen opetuksiin kuuluu myös käsitys siitä, että jokaisella on oma MINÄ OLEN Läsnäolo, Jumalan henki yksilöityneenä itse kullekin, sekä oma Todellinen Minä, Kristusminä, ja että ylösnousemus on Jumalan tahto kaikille.
Toiminta

Summit Lighthouse perustettiin 1958 ylösnousseiden mestareiden opetusten julkaisemista varten. Sillä on useita opintoryhmiä ja opetuskeskuksia eri puolilla maailmaa, myös Suomessa. Summit Lighthousen alaisuudessa toimii Liekinpitäjien veljeskunta, joka perustettiin toiminnan alkuvaiheissa ja ”jonka tarkoituksena on antaa opiskelijoille opetusta kosmisesta laista, eikä se vaadi jäseniltään liittymistä mihinkään tiettyyn kirkkoon.” Summit Lighthousen toimintaan liittyvät myös Summit University Press, Summit University ja Church Universal and Triumphant.
Summit University Press julkaisee kirjoja ylösnousseiden mestareiden opetuksista, henkisestä psykologiasta, maailman uskonnoista, rukouksesta, mantrasta, meditaatiosta ja mystiikasta ja on tehnyt näin vuodesta 1975 alkaen.
Mark ja Elizabeth Prophet perustivat Summit Universityn koulutusyksiköksi 1971. Summit University tarjoaa eri tasoisia kursseja, joko opintopistein tai ilman, itse opiskeltavia kursseja verkossa sekä myös seminaareja ympäri maailmaa.
Kirkko Church Universal and Triumphant perustettiin vuonna 1975 ”täyttämään laajenevan henkisten etsijöiden ryhmän hengelliset tarpeet”. Kirkkoon kuuluvat ovat liekinpitäjiä.
Molempien Prophettien kuoltua useita henkilöitä on ilmoittautunut ylösnousseiden mestarien välittäjiksi. Järjestö ei kuitenkaan ole vahvistanut ketään heistä lähettiläiksi.
Toiminta Suomessa

The Summit Lighthouse on toiminut Suomessa vuodesta 1976 lähtien. Järjestö on rekisteröity vuonna 2001 nimellä Helsingin Summit Lighthouse ry. Liikkeen säännölliseen toimintaan kuuluu jumalanpalveluksien järjestäminen Helsingissä. Lumina osuuskunta on julkaissut useita Mark ja Elizabeth Prophetin kirjoja suomeksi.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut. (englanniksi)
Helsingin Summit Lighthouse ry.
Tiedotus- ja suhdetoiminta

Tiedotus- ja suhdetoiminta (PR, public relations) on yksi markkinointiviestinnän muoto, jolla pyritään kehittämään yhteistyötä yrityksen ja sen sidosryhmien välillä.  Tiedotus- ja suhdetoiminta voidaan jakaa ulkoiseen tiedottamiseen ja sisäiseen tiedottamiseen. Ulkoisessa tiedottamisessa hoidetaan suhteita yrityksen ulkopuolisiin sidosryhmiin.
Sisäisellä suhdetoiminnalla panostetaan yrityksen sisäisiin sidosryhmiin ja sen tavoitteena voi olla myönteisen yrityskuvan luominen, henkilöiden sitouttaminen yritykseen, ilmapiirin parantaminen yrityksessä jne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiedotus- ja suhdetoiminta Wikimedia Commonsissa
Heikki Vakkuri

Heikki Olavi Vakkuri (s. 4. maaliskuuta 1948 Helsinki) on suomalainen keskipitkien ja pitkien matkojen juoksija. Vakkuri voitti SM-pronssia 1500 metrin juoksussa vuonna 1974. Viipurin Urheilijoita edustanut Vakkuri voitti myös SM-kultaa 4x800 metrin viestissä vuonna 1975 ja 4x1500 metrin viestissä vuonna 1974. Maastojuoksun lyhyen matkan joukkuekilpailusta hänellä on Suomen mestaruus vuosilta 1974 ja 1975.
Heikki Vakkurin ennätys 1500 metrillä on 3.40,05 vuodelta 1976 (käsiajanotolla vuonna 1975 3.39,8). Vakkuri juoksi vuonna 1999 50-vuotiaiden sarjassa 1500 metrillä ajan 4.17,02, joka on Tilastopajan tilastoissa Suomen kautta aikojen paras aika.
Grand Illusion

| Grand Illusion Nocturnal Rites |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Toontrack Music -studioilla Uumajassa
 Julkaistu: 19. syyskuuta 2005
 Formaatti: CD, CD+DVD
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 46.38
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Listasijoitukset
  Ruotsi – 41. 
Nocturnal Ritesin muut julkaisut
| Lost in Time – The Early Years of Nocturnal Rites 2005 | Grand Illusion 2005 | The 8th Sin 2007 |
Grand Illusion on power metal -yhtye Nocturnal Ritesin seitsemäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 19. syyskuuta 2005, ja se sijoittui Ruotsin albumilistalla sijalle 41. Albumista julkaistiin tavallisen CD-version lisäksi myös bonus-DVD:n sisältävä rajoitettu painos.
Kappaleet

Fools Never Die – 03.54
Never Trust – 04.44
Still Alive – 04.02
Something Undefined – 04.09
Our Wasted Days – 05.17
Cuts Like a Knife – 05.11
End of Our Rope – 05.27
Never Ending – 04.29
One by One – 04.24
Deliverance – 05.01
Japanin bonuskappaleet:
Fade Away
Under the Ice
Kappaleet > Rajoitetun painoksen bonus-DVD

Documentary – 58.20
Fools Never Die – 3.54
Avalon – 4.20
Against The World – 4.22
Awakening – 4.23
Kokoonpano

Jonny Lindkvist – laulu
Fredrik Mannberg – kitara
Nils Norberg – kitara
Nils Eriksson – basso
Owe Lingvall – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Henrik Kjellberg – kosketinsoittimet, taustalaulu
Leif Grabbe, Ronny Hemlin, L-G Persson, Jens Carlsson – taustalaulu
Jens Johansson – kosketinsoitinsoolo kappaleessa "Cuts Like a Knife"
Henrik Dahnage – kitarasoolo kappaleessa "Cuts Like a Knife"
Kristoffer Olivius – laulu kappaleessa "Cuts Like a Knife"
Stefan Elmgren – kitarasoolo kappaleessa "Never Trust"
Per Elofsson –  pre-chorus whammy bar chaos kappaleessa "Never Trust"
Olec Balta – kitarasoolo kappaleessa "Something Undefined", intro kappaleessa "Our Wasted Days"
Emil Norberg – pre-chorus whammy bar madness ja end of song lead frenzy kappaleessa "Our Wasted Days"
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi: 8+/10
Aiheesta muualla

Grand Illusion Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Grand Illusion Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Heikki Vaanila

Heikki Vaanila tarkoittaa seuraavia:
Heikki Heikinpoika Vaanila, lohjalainen ratsutilallinen ja nimismies
Ensio Rislakin käyttämä nimimerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Heikki Vaanila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tiélé

| Tiélé |
| --- | --- |
 Tiélé
 Koordinaatit: 12°18′10″N, 7°34′5″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Katin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  18 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tiélé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Bamakosta koilliseen. Kunnassa on 18 500 ja kylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).
Tiélén kunta rajoittuu lounaassa Katin piirin Sanankoro Djitoumoun, lännessä Bougoulan, luoteessa Mountougoulan, pohjoisessa Baguinéda-Campin, koillisessa N’Gouraban, idässä Dioïlan piirin Dioumanin ja kaakossa Sikasson alueen Bougounin piirin Méridiélan ja Dogon kuntiin. Kuntaan kuuluu 13 kylää.
Tiémoué Bakayoko

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 17. elokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Pariisi, Ranska
Pelipaikka: puolustava keskikenttä
Pituus: 189 senttimetriä
Paino: 77 kilogrammaa
Seura
Seura: ilman seuraa
Junioriseurat
2000–2004: Olympique de Paris 15e
2004–2006: CA Paris
2006–2008: Montrouge FC 92
2008–2012: Rennes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2013 | Rennes B | 16 | (0) |
| 2013–2014 | Rennes | 24 | (1) |
| 2014–2017 | Monaco | 63 | (3) |
| 2017– | Chelsea | 29 | (2) |
| 2018–2019 | → Milan (laina) | 31 | (1) |
| 2019–2020 | → Monaco (laina) | 20 | (1) |
| 2020–2021 | → Napoli (laina) | 32 | (2) |
| 2021–2023 | → Milan (laina) | 17 | (0) |
Maajoukkue
| 2010 | Ranska U16 | 2 | (0) |
| 2011 | Ranska U17 | 7 | (0) |
| 2011 | Ranska U18 | 2 | (0) |
| 2014 | Ranska U20 | 3 | (0) |
| 2014–2016 | Ranska U21 | 13 | (0) |
| 2017 | Ranska | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. heinäkuuta 2023.
Tiemoué Bakayoko (s. 17. elokuuta 1994 Pariisi) on ranskalainen jalkapalloilija, jonka sopimus Chelsean kanssa päättyi kesällä 2023. Oikeajalkainen Bakayoko on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Bakayoko pelasi Rennesissä 24 Ligue 1:n ottelua ja teki yhden maalin kaudella 2013–2014. Hän siirtyi saman sarjan Monacoon kahdeksalla miljoonalla eurolla kesällä 2014. Hän pelasi 32 Ligue 1:n ottelua, joissa teki kaksi maalia, Monacon voittaessa Ranskan-mestaruuden kaudella 2016–2017. Kaikkiaan hän pelasi Monacossa kolmen kauden aikana 63 Ranskan pääsarjaottelua, ja teki kolme maalia. Mestarien liigan 13 ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden pelin.
Bakayoko siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 40 miljoonalla eurolla kesällä 2017. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Valioliigassa 29 ottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä Mestarien liigassa viisi ottelua, joissa teki yhden maalin. Chelsean voittamassa FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua mukaan lukien loppuottelu.
Bakayoko pelasi kaudella 2018–2019 lainasopimuksella Serie A:n AC Milanissa 31 liigaottelua, joissa teki yhden maalin, sekä kuusi peliä Eurooppa-liigassa. Seuraavan kauden hän oli lainalla vanhassa seurassaan Monacossa tehden 20 Ranskan pääsarjaottelussa yhden maalin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Napolissa lainalla 32 Serie A -ottelua, ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudet 2021–2023 hän oli jälleen lainalla Milanissa, jossa pelasi 17 ottelua Italian pääsarjassa ja kolme Mestarien liigassa.
Bakayoko jäi ilman seuraa, kun hänen sopimuksensa Chelsean kanssa päättyi kesällä 2023.
Bakayoko on pelannut useissa Ranskan ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Ainoan ottelunsa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän on pelannut maaottelussa Espanjaa vastaan maaliskuussa 2017.
Tiền Giang

Maakunta Vietnamin kartalla.
Tiền Giang on  maakunta Vietnamin eteläosassa, Đồng Bằng Sông Cửu Longin alueella. Sen pääkaupunki on Mỹ Tho. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 1,67 miljoonaa asukasta. Maakunnan pinta-ala on 2 484 km².
Maakunta sijaitsee Tieb-joesta pohjoiseen viljavalla alankoalueella. Siellä kasvatetaan riisiä ja hedelmäpuita sekä sikoja.
Heikki Törmä (1918)

Heikki Törmä (24. lokakuuta 1918 Ruovesi – 18. lokakuuta 1993 Luopioinen) oli suomalainen sosiaalipäällikkö ja kansanedustaja 1958–1962 ensin SDP:stä, josta siirtyi TPSL:ään.
Törmä kävi kansakoulun, ja aloitti työelämän maalarina E. Törmän maalausliikkeessä 1934. Sotien jälkeen hän perusti oman maalausliikkeen. Vuodesta 1964 hän toimi sosiaalipäällikkönä Outokumpu Oy:n kaivoksilla. Vuonna 1958 hänet valittiin eduskuntaan Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä, jossa hän oli SDP:n ehdokkaana. Syyskuussa 1959 hän siirtyi Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton eduskuntaryhmään. Hän toimi myös kunnallispolitiikassa Valkeakoskella.
Henkivartija (kirja)

| Henkivartija |
| --- | --- |

Kirjailija:  Leena Lehtolainen
Kansitaiteilija:  Markko Taina
Kieli:  suomi
Genre:  jännitys
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2009
Sivumäärä:  355
ISBN:  978-951-31-4530-9

Seuraava:  Oikeuden jalopeura
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Henkivartija on Leena Lehtolaisen rikosromaani vuodelta 2009. Se on henkivartija Hilja Ilveskerosta kertovan sarjan ensimmäinen osa.
Lehtolaisen teosta on toisaalta kuvattu taatuksi tavaraksi, toisaalta Lehtolaista on kiitetty rohkeudesta siirtyä menestyneestä lajista aivan uudelle alueelle. Tyyli ja yhteiskunnalliset teemat ovat edelleen tallella, ja mukana on päivänpolitiikka, kuten ennenkin, mutta aihepiiri, kansainvälinen rikollisuus, on Lehtolaiselle uutta. Kovaa aihetta pehmentävät romantiikka ja inhimillisyys. Ja luonto: Lehtolaiselle läheinen kissaeläin ilves tuli mukaan, kun Lehtolainen oli nähnyt Venäjällä pidetyissä taitoluistelukilpailuissa ilvesturkin.
Mukana tarinassa on iso annos huumoria: Lehtolainen on tahallaan revitellyt kieli poskessa ja käyttänyt siinä mustaa huumoria.
Juoni

Henkivartijan päähenkilö on uusi Lehtolaisen henkilöhahmovalikoimassa: Yhdysvalloissa koulutuksensa saanut henkivartija Hilja Ilveskero, amatsoni ja peluri. Hän on ollut suomalaisen liikenaisen Anita Nuutisen palveluksessa henkivartijana Venäjällä, mutta on juuri ehtinyt suutuspäissään aiheuttaa irtisanomisensa, kun Nuutinen surmataan. Poliisilla on omat syynsä kiinnostua Nuutisen ratkaisusta, mutta Nuutisen kannalta kyse on lisäksi henkivartijan toimiluvan säilyttämisestä. Perässä kulkee myös venäläisiä liikemiehiä, kuten surmatun entinen yhtiökumppani ja rakastaja Valentin Paskevitš.
Teoksen juonikuviot rakentuvat venäläisten Suomessa tekemien kiinteistö- ja maakauppojen, Itämereen suunnitellun kaasuputken ja kotimaisen politiikan ympärille. Tarinaan kietoutuu Ilveskeron traaginen menneisyys, joka tuo kertomukseen inhimillisen sivujuonteensa, ja mukana on myös Lehtolaisen oma kotiseutu, Inkoon kylämaisemat, jonne Ilveskero vetäytyy piiloon, tai niin hän luulee.
Tiedotusmiehet

Tiedotusmiehet oli suomalainen tiedottajien etujärjestö. Se perustettiin nimellä Tiedoitusmiehet r.y. vuonna 1947.
Tiedotusmiehet lopetti toimintansa marraskuussa 1978 ja yhdistyi Suomen henkilöstölehtien yhdistyksen kanssa muodostaen Suomen Tiedottajien Liiton (nyk. ProCom).
Puheenjohtajia

1947–1951 Yrjö Kouti
The Micragirls

| The Micragirls |
| --- | --- |

 The Micragirls Tavastia Klubilla Helsingissä 10.09.2008.
Tiedot
Toiminnassa:  2001–2010[lähde? ]
Tyylilaji:  garage rock
Kotipaikka:  Kuopio ja Turku, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mari Halonen, laulu, kitara   Katariina Haapalainen, kosketinsoittimet, laulu   Kristiina Haapalainen, rummut, laulu  
Entiset jäsenet:  Elina Hakkarainen, basso, laulu (2001–2003)  Minna Kortepuro, basso (vierailuja 2007–2008) 
Levy-yhtiö:  Bone Voyage Recordings, 2006–   Trash Can Records, 2004   Weera Records, 2003–2004   Muysic for peoples, 2002  
Aiheesta muualla
myspace.com/micragirls
The Micragirls oli suomalainen vuosina 2001–2010[lähde? ] toiminut garage rock -yhtye, joka saavutti kulttisuosiota niin Suomessa kuin kansainvälisestikin. Yhtye julkaisi kaksi albumia ja useita vinyyli-EP-levyjä sekä singlejä. The Micragirls teki yli 250 keikkaa, joista 100 ulkomailla. Yhtye toimi enimmäkseen trio-kokoonpanolla: rummut, sähkökitara ja kosketinsoittimet. Kaikki yhtyeen jäsenet lauloivat levyillä ja keikoilla.
Historia > Alkuvaiheet, 2001–2002

The Micragirls sai alkunsa Provinssirockissa 2001, kun kuopiolaiset Mari Halonen ja Elina Hakkarainen sekä sisarukset Kristiina ja Katariina Haapalainen kuuntelivat viikonlopun ajan kokoelmakaseteilta garage rockia Nissan Micrassa ja päättivät perustaa rock-yhtyeen. Provinssiklubilla esiintynyt Aavikko-yhtye omisti yhden soittamistaan kappaleista ”Micratytöille”, mistä The Micragirls sittemmin mukaili nimensä.
Heti Provinssirockin jälkeisellä viikolla naiset menivät treenikämpälle ja alkoivat tutustua soittimiin. Kitaristi-laulaja oli ainoa, jolla oli aiempaa soittokokemusta – sekin viululla. Yhtyeen jäsenillä ei siis ollut aiempaa soittokokemusta instrumenteista, joita alkoivat soittaa yhtyeessä. Osa ryhmästä ei myöskään ollut aiemmin juurikaan kuunnellut garage rockia, mutta yhtyekavereiden kautta innostus tarttui nopeasti.
Ensimmäinen yksityiskeikka oli jo syyskesällä 2001, ja loppuvuodelle ehti järjestyä seitsemän julkista esiintymistä. The Micragirlsin ensimmäiset ulkomaankonsertit olivat Pietarissa jo ennen kuin yhtye oli julkaissut yhtään levyä. Yhtyeen jäsenet olivat olleet aktiivisia musiikinkuuntelijoita ja keikallakävijöitä, ja osa heistä oli myös järjestänyt muille yhtyeille keikkatilaisuuksia. Tämän ansiosta heillä oli paljon kontakteja suomalaisen marginaalimusiikin piireissä, joten yhtyeelle järjestyi esiintymistilaisuuksia melko helposti. Kaverien Aavikko-yhtyeen kautta avautui myös mahdollisuus ensilevyn tekoon.
Historia > Seiskatuumaisten kausi, 2002–2006

The Micragirlsin ensimmäinen levytys Are You Insane, Girls? julkaistiin elokuussa 2002. Ensi-EP:llä pyrkimyksenä oli taltioida keikkatunnelma, missä yhtye onnistui hyvin. Vinyyli-EP:n viisi kappaletta äänitettiin kertaotoilla treenikämpällä yhden viikonlopun aikana, hauskanpidon ohessa. Lopputulos on karhea, mutta totuudenmukainen tekohetkensä kuva.
Toinen EP nauhoitettiin treenikämpällä ja miksattiin The Slideshaker -yhtyeen jäsenten kotistudiossa. Neljä kappaletta sisältävä Mind Twistin’ Weekend with The Micragirls julkaistiin huhtikuussa 2003. Samoihin aikoihin basisti Hakkarainen jättäytyi yhtyeestä pois. The Micragirlsillä oli useita keikkoja sovittuna, joten Halonen ja Haapalaisen sisarukset harjoittelivat kolmistaan yhtyeen ohjelmiston esityskuntoon. Kolmikko totesi, että sopivan basistin löytäminen olisi vaikeaa, eikä bassoa välttämättä edes tarvita. Hieman myöhemmin kosketinsoittaja hankki kaksioktaavisen Hohner Basset -bassourun, jota hän soitti varsinaisen urkunsa ohella.
The Micragirls esiintyi kolmisenkymmentä kertaa sekä vuonna 2002 että vuonna 2003. Suomen lisäksi keikkoja oli Venäjällä, Virossa ja Ruotsissa.
Joulun tienoilla vuonna 2003 äänitettiin – jälleen treenikämpillä – The Micragirlsin kolmas EP-levy, Primitive Homeorgan Blast. Neljän kappaleen EP julkaistiin huhtikuun alussa 2004. Äänitteen julkaisun yhteydessä The Micragirls kiersi Ruotsia, Saksaa ja Sveitsiä The Slideshakerin kanssa kuudentoista keikan Surrender-kiertueella. Vuonna 2004 esiintymisiä oli 35, joista 20 ulkomailla.
Tammikuinen neljän keikan Riemu-kiertue avasi vuoden 2005, joka kiertueen jälkeen jatkuikin äitiysloman merkeissä aina joulukuulle asti. Keikkoja oli tuona vuonna vain seitsemän, mutta uutta musiikkia syntyi äitiyslomallakin. Vuoden 2006 aikana yhtye keikkaili taas 30 vuosikeikan tahtiin. Kauan haaveena ollut 10-tuumainen albumikin oli työn alla.
Historia > Albumien aika, 2006–2010

The Micragirls nauhoitti uusia omia ja cover-kappaleita alkuvuonna 2006. Cosmo Jones Beat Machine -yhtyeen Pekka Pirttikangas nauhoitti treenikämpällä kappaleiden soitinraidat ja alustavat laulut. 22-Pistepirkko-yhtyeen osittain omistama Bone Voyage -levy-yhtiö kiinnitti The Micragirlsin näiden demonauhojen perusteella. Levyäänitysten lopulliset lauluosuudet valvoi ja nauhoitti Léo Fourastie.
”Feeling Dizzy Honey!?”, The Micragirlsin ensimmäinen EP:tä pidempi julkaisu, ilmestyi marraskuussa 2006. Melko harvinainen kymmenen tuuman vinyyliformaatti oli tuolloin yhtyeen mielestä enimmäismitta micramusiikin julkaisuun. 10-tuumaisella levyllä on kahdeksan kappaletta, joista kolme on cover-versioita. Levyä painettiin vain 500 kappaletta. Tammikuussa 2007 ”Feeling Dizzy Honey!?” ilmestyi kaksois-mini-CD-versiona, jonka ensimmäisellä levyllä on 10-tuumaisen kappaleet ja toisella toisen ja kolmannen EP:n kappaleet, yhteensä siis 16 kappaletta. CD-julkaisu auttoi The Micragirlsiä tavoittamaan suuremman yleisön, ja yhtyeen vuotuinen esiintymismäärä kohosi noin viiteenkymmeneen.
Loppuvuonna 2007 julkaistiin Japanissa cd-painos ”Feeling Dizzy Honey!?” -albumista. Japani-painos on yhdellä cd:llä, jossa on 16 musiikkikappaletta ja bonuksena animoitu musiikkivideo kappaleesta ”Teenage Tiger”. Alkuvuonna 2008 ilmestyi jälleen uusi versio ”Feeling Dizzy Honey!?” -albumista, tällä kertaa LP-painos eli 12 tuuman vinyylilevy. Pitkäsoiton A-puolella on 10-tuumaisen kappaleet ja B-puolella toisen sekä kolmannen EP:n sisältö, tutut 16 kappaletta.
Vuonna 2008 ilmestyi pitkästä aikaa uutta materiaalia, kun kesäkuussa julkaistiin vinyyli-EP Haunted Heart, jolla on kolme erityylistä kappaletta. Kahdella levyn kappaleista vierailee kontrabassoineen Risto-yhtyeen basisti Minna Kortepuro, joka vieraili myös muutamilla The Micragirls -keikoilla.
The Micragirls kiersi useaan otteeseen Eurooppaa, erityisesti Saksaa ja Sveitsiä. Syksyllä 2007 yhtye lämmitteli Jon Spencerin Heavy Trashia sen Euroopan-kiertueella. Alkuvuodesta 2008 The Micragirls oli mukana The Go! Teamin Britannian konserteissa. Vuoden 2009 toukokuussa yhtye kiersi Eurooppaa yhdysvaltalaisen Boss Hog -yhtyeen lämmittelijänä. Syyskuusta 2008 alkaen The Micragirls pidättäytyi esiintymästä Suomessa aina toisen albuminsa julkaisuun asti.
The Micragirlsin kakkosalbumi Wild Girl Walk julkaistiin syyskuussa 2009. Alkuperäissuunnitelmista pitkittyneen levyntekovaiheen aikana yhtye teki yhteistyötä 22-Pistepirkon Asko Keräsen ja Espe Haverisen kanssa, jotka toimivat muun muassa albumin tuottajina. Syyskuussa julkaistiin myös Jaakko Teppo -tribuuttialbumi Pörsänmäen Sanomat, jolla on The Micragirlsin esittämä kappale ”Ruikonperän rocktähti”, yhtyeen ainoa suomenkielinen julkaisu. Joulukuussa 2009 ilmestyi Levykauppa Äxän joulukokoelma, promolevy Joulu putkassa, jossa The Micragirls on mukana kappaleellaan ”C’mon Dance With Santa Claus”.
Vuonna 2010 The Micragirls esiintyi enää kolmasti. Yhtye soitti viimeisen[lähde? ] keikkansa Joensuun Ilosaarirockissa heinäkuussa 2010.
Historia > 2015

Vuonna 2015 Katariina Haapalainen ja Mari Halonen ovat vierailleet Country Dark Big Band -kokoonpanon keikoilla. The Micragirls -yhtye ei ole kuitenkaan aktivoitumassa.
Tyyli

The Micragirlsin ominaissoundi perustui primitiiviseen komppiin, ujeltaviin urkuihin ja energisiin laulusuorituksiin. Uransa aikana yhtye laajensi ilmaisuaan silkasta hauskanpidosta sielukkaaseenkin tunnelmointiin.
Yhtyeen ulkoisen olemuksen ja livesaundin kontrasti oli huomattava, varsinkin vauhdikkaammissa kappaleissa ja etenkin koko yhtyeen kirkuessa samanaikaisesti. The Micragirlsiä on usein verrattu japanilaiseen The 5.6.7.8's -yhtyeeseen. The Micragirls käytti yhtenäisiä, lähinnä 1960-luvun tyylisiä esiintymisasuja, jotka suunnitteli rumpali Kristiina Haapalainen ja valmisti ompelija Mirka Tuovinen. Sarjakuvahenkiset levynkannet ja muun grafiikan suunnitteli Sami Vähä-Aho.
Kokoonpano

Mari Halonen – laulu ja kitara
Katariina ”Kata” Haapalainen – kosketinsoittimet ja laulu
Kristiina ”Risu” Haapalainen – rummut ja laulu
Diskografia

Albumit
”Feeling Dizzy Honey!?” (10" mini-LP,  2006)
”Feeling Dizzy Honey!?” (2CD,  2007)
”Feeling Dizzy Honey!?” (CD Japani,  2007)
”Feeling Dizzy Honey!?” (12" LP,  2008)
Wild Girl Walk (CD ja LP,  2009)
EP:t ja singlet
Are You Insane, Girls? (7" EP,  2002)
Mind Twistin’ Weekend with The Micragirls (7" EP,  2003)
Primitive Homeorgan Blast (7" EP,  2004)
Haunted Heart // Rock'n Roll Rocket / Rayspectrometer Gal  (7" EP,  2008)
”Summer's Gone” / ”Girl Go Crazy” (ladattava e-single, 2009)
”C’mon Dance With Santa Claus” (ladattava e-single, 2009)
Mukana albumeilla
SUE CD 4 (CD,  2003) – kappale ”Saturday”
Rock’n’Roll Circus Tour No 1 (CD,  2007) – kappale ”Queen of the Cavemen”
Pörsänmäen Sanomat (CD,  2009) – kappale ”Ruikonperän rocktähti”
Joulu putkassa - 20 joulun suosikkia (CD,  2009) – kappale ”C’mon Dance with Santa Claus”
Hirscheneck - Zu Hause essen (CD,  2010) – kappale ”Teenage Tiger”
Aiheesta muualla

The Micragirls Myspacessa (englanniksi)
The Micragirls Last.fm:ssä (englanniksi)
Tummansininen Nissan Micra vm. -86 Alkuperäisbasistin blogimerkintä yhtyeen synnystä.