stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesna Vulović
Lento

Turma tapahtui 27. tammikuuta 1972 Hinterhermsdorfin yläpuolella Itä-Saksassa kun Jugoslovenski Aerotransportin Douglas DC-9-matkustajalentokone putosi räjähdyksen takia. Äärioikeistolaisen kroaattien Ustaša-järjestön asettamaa pommia on pidetty syynä räjähdykseen, ainakin Jugoslavian hallinnon taholta, mutta tätä ei ole osoitettu sitovasti toteen.
Kone syöksyi Tšekkoslovakian puolelle Srbská Kamenicen kylään. Räjähdys repi koneen kappaleiksi, mutta Vulović pelastui, koska hän joutui puristuksiin tarjoilukärryn ja seinän väliin koneen takaosaan: muut koneessa olleet menehtyivät koska he imeytyivät koneen ulkopuolelle äkillisen paineenmenetyksen vuoksi. Koneen rungon takaosa putosi metsään lumen peittämille vuorille, ja metsän uskotaan pehmentäneen törmäystä. Koneessa oli tapahtumahetkellä yhteensä 28 ihmistä. Vulović oli ainoa eloonjäänyt.
22-vuotiaan Vesna Vulovićin ei pitänyt alun perin olla koneessa kyseisellä lennolla, mutta hänet oli työvuoroa määrättäessä sekoitettu toiseen lentoemäntään, jolla oli sama etunimi. Vulovićilta murtui kallo, kolme nikamaa ja molemmat jalat. Yksi nikamista oli murskaantunut, minkä takia hän oli halvaantuneena lantiosta alaspäin. Hän kuitenkin sai kävelykykynsä takaisin useita kuukausia kestäneiden korjaavien leikkausten jälkeen. Toivuttuaan Vulović jatkoi työskentelyä samassa lentoyhtiössä, tosin ei enää lentoemäntänä, vaan toimistotyössä. Hän sai potkut vuonna 1990 osallistuttuaan Slobodan Miloševićia vastustaviin protesteihin.
Vesna Vulovićilla on Guinnessin korkeimmalta ilman laskuvarjoa hengissä putoamisen maailmanennätys. Vulović sai ennätystodistuksensa luovutustilaisuudessa Paul McCartneylta. Vulovićia pidettiin 1970-luvun lopussa kansallissankarina Jugoslaviassa.
Vulovic käytti julkisuuttaan hyväkseen osallistuessaan mielenosoituksiin maan entistä johtajaa Slobodan Miloševićia vastaan ja tukiessaan vaalikampanjoissa liberaaleja ehdokkaita.
Salaliittoteoriat

Myöhemmin kaksi tšekkiläistä tutkijaa ovat väittäneet, että kone joutui jostain syystä vaikeuksiin, harhautui kurssistaan ja joutui syöksyyn, jolloin Tšekkoslovakian ilmavoimat ampui sen alas sen lähestyessä sotilasaluetta, jolla varastoitiin ydinaseita. Tällöin koneen hajoamiskorkeus olisikin ollut vain 800 metriä.
8. tammikuuta 2009 saksalainen tv-ajankohtaisohjelma Tagesschau kertoi internetsivuillaan uudelleen onnettomuudesta. Artikkelin mukaan koneen ampui alas Tšekkoslovakian ilmavoimat, koska kone oli todennäköisesti lähestynyt sotilasaluetta. Artikkelin mukaan kone lensi tuolloin vain 2 000–3 000 jalan korkeudessa. Artikkelissa väitettiin, että Tšekkoslovakian ja Jugoslavian salaiset palvelut olivat todennäköisesti lavastaneet kroaattien olleen koneen pommituksen takana.
Vappu Roos

Vappu Elisabet Roos (20. maaliskuuta 1910 Viipuri – 19. heinäkuuta 1997 Espoo) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Teoksia

Passinne, olkaa hyvä! : pakinaa maisemista ja ihmisistä 1932–1936.   Gummerus 1938
Dantesta Dickensiin : maailmankirjallisuuden suurimpien mestarien elämäkertoja.   WSOY 1946, 2. painos 1950, 3. tark. painos 1962
Suuri maailmankirjallisuus : länsimaisen kirjallisuuden vaiheet Homeroksesta O'Neilliin.    WSOY 1949, 2. tark. ja lis. painos 1956, 3. tark. ja lis. painos 1965
Suolavakka : Minna Canthin ajatuksia, toimittanut Kirjallis-taiteellinen Minna Canthin seura; toimituskunta: Helle Kannila, Vappu Roos, Irene Tiittanen.   Otava 1954
Hyvä, uskollinen, altis : koiria mestarikertojien kuvaamina, toim. Vappu Roos.   WSOY 1956
Suomennoksia

Thornton Wilder : Androksen nainen : romaani.   Gummerus 1939
A. Olsjanski : Neuvostovakoilijana Suomessa, ruotsin kielestä suomentanut Vappu Roos.   WSOY 1941
Sven Stolpe : Döbeln : kertomus vuodelta 1813.  WSOY 1942
William Saroyan : Nimeni on Aram.  Tammi 1953
Niko Kazantzakis: Kerro minulle, Zorbas, ranskan kielestä suomentanut Vappu Roos. Keltainen kirjasto 2.   Tammi 1954, 13. painos 2009
H. E. Bates : Rakkaus Lydiaan.  Tammi 1954
Nan Inger : Myöhäinen alkusoitto.   Tammi 1957
Rowena Farre : Ystäväni Lora.   Tammi 1958
Vladimir Nabokov : Pnin.   Tammi 1959
Sally Carrighar : Pohjoisen villit vaistot.   Tammi 1962
Katherine Mansfield : Puutarhakutsut : kertomuksia, valikoiman toimittanut Vappu Roos; suomentanut Sirppa Kauppinen.   Weilin + Göös 1963, 2. painos 1980
Aiheesta muualla

Vappu Roos : Palmuja, laavaa ja lunta. Ilmatieteellinen asema 2400 m:n korkeudessa Teneriffalla. Pilvien yläpuolella, lähellä Atlantin korkeinta huippua, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 28.01.1934, nro 4, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Viimeinen kuningaskunta

| Viimeinen kuningaskunta> The Last Kingdom |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Bernard Cornwell
Kieli:  englanti
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  2004
Suomennos
Suomentaja:  Outi Huovinen
Kustantaja:  Bazar Forlag
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  402
ISBN:  978-951-9107-98-1
Sarja: Uhtred
Seuraava:  Kalpea ratsastaja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viimeinen kuningaskunta (engl. The Last Kingdom) on Bernard Cornwellin vuonna 2004 ilmestynyt historiallinen romaani, joka on ensimmäinen osa Uhtred-kirjasarjaa.
Romaanin päähenkilö Uhtred on 800-luvulla elävä englantilainen poika, joka jää orvoksi 10-vuotiaana. Tanskalaiset ottavat hänet hoiviinsa ja opettavat viikinkien tavoille. Uhtredin elämä näyttää kietoutuvan yhteen Wessexin kuningas Alfred Suuren kanssa. Wessex on ainoa jäljellä oleva englantilainen kuningaskunta, joka pitää puoliaan tanskalaisten hyökkäyksiä vastaan.
Uhtred-kirjasarjaan perustuu televisiosarja The Last Kingdom (2015–2022).
Tommi Tiilikainen

Tommi Tiilikainen (s. 1987) on suomalainen lentopallovalmentaja, joka lukeutuu tällä hetkellä Suomen menestyvimpiin kansainvälisiin palloiluvalmentajiin. Tiilikainen valmentaa Etelä-Koreassa Incheon Korean Air Jumbosia, jonka päävalmentajaksi hänet pestattiin keväällä 2021 ja joka voitti Tiilikaisen valmennuksessa Etelä-Korean mestaruuden vuosina 2022 ja 2023. Hänen apuvalmentajanaan Koreassa toimii Kasper Vuorinen. Ulkomailla Tiilikainen on valmentanut myös vuosina 2017–2020 japanilaisen Toyotan yritysperheen huippu-urheilutoiminnan alla toimivaa Wolfdogs Nagoyaa sekä Saksan Bundesliigassa pelaavaa SWD Dürenia.
Kokkolan Tiikerit voitti kolmesti Tiilikaisen alaisuudessa sekä Suomen mestaruuden että Suomen Cupin vuosina 2012–2016. Kansainvälisillä kentillä Tiilikainen on voittanut mitaleita sittemmin niin Saksassa, Japanissa kuin Koressa. Kaudella 2022–2023 Korean Air Jumbos voitti seurahistoriansa ensimmäistä kertaa samanaikaisesti Korean liigan ja Korean cupin.
Tiilikainen aloitti valmentamisen hyvin varhaisessa iässä. Kokkolan Tiikereiden päävalmentajana hänet nähtiin jo 25-vuotiaana kaudella 2012–2013, jolloin hänestä tuli heti kautta aikain nuorin lentopalloliigassa koskaan valmentanut päävalmentaja. Myöhemmin Tiilikaisesta tuli myös kaikkien aikojen nuorin päävalmentaja, joka on valmentanut pääsarjatason palloilujoukkueen Suomessa mestariksi. Tiilikainen oli 25-vuotias Tiikereiden voittaessa SM-kultaa keväällä 2013. Tiilikaisen valmennusura oli alkanut vain kaksi vuotta tätä ennen vuonna 2011 Suomen alle 18-vuotiaiden poikien maajoukkueen valmennusryhmässä.
Teini-ikäisenä Tiilikainen tunnettiin erittäin lupaavana lentopalloilijana, mistä yhtenä osoituksena oli, että 19-vuotias pelaaja valittiin Suomen miesten maajoukkueryhmään vuonna 2016. Vaikeat loukkaantumiset lopettivat kuitenkin huippu-uran ennen kuin Tiilikainen ehti täyttää 20 vuotta.
Pelaajaura

Juniorivuosina Porvoosta kotoisin oleva Tiilikainen kokeili monia eri lajeja, esimerkiksi tennistä, balettia ja telinevoimistelua. Lentopallon pariin hänet toi oma isä, joka oli pelannut ja valmentanut lentopalloa.
Tiilikainen kuului ikäluokkansa vuosina 1987–1988-syntyneiden poikien maajoukkueeseen ja saavutti menestystä lentopallon lisäksi beach volleyssa. Hän opiskeli ylioppilaaksi Kuortaneella, jossa hän myös harjoitteli Lentopalloliiton valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Keväällä 2006 19-vuotias Tiilikainen valittiin suoraan 1-sarjatasolta toisen silloisen huippulahjakkuuden Urpo Sivulan kanssa miesten maajoukkueryhmään. Mutta A-maajoukkueura jäi haaveeksi, kun Tiilikainen ajautui pahaan loukkaantumiskierteeseen, joka piti hänet sivussa pelikentiltä useita kausia. 20-vuotias Tiilikainen haki etsi aikansa ratkaisuja selkävaivoihin spesialistien ja lajiliittojen lääkäreiden luota, mutta jossain vaiheessa hän päätti luovuttaa ja lopettaa peliuransa. Tiilikainen itse on kuvannut loukkaantumisvaivojaan ja peliuransa loppua "maailman romahtamiseksi" ja "araksi aiheeksi puhua".
Kaudella 2010–2011 Tiilikainen teki paluun yllättäen takaisin lentopallokentille. Hän pelasi Ykkössarjassa liberona Kuutoset Volleyn joukkueessa. Tiilikainen käväisi ennen kauden alkua myös mestaruusliigajoukkue Raision Loimun testattavana, mutta osapuolet eivät tehneet sopimusta. Yksi kausi Ykkössarjassa sai Kuutosten ykkösliberona  pelanneelle Tiilikaiselle riittää: selkävaivat vaivasivat häntä edelleen.
Valmennusura

Lyhyeksi jääneen paluun jälkeen Tiilikainen alkoi keskittyä toden teolla valmentamiseen. Hän oli asettunut Kuortaneelle jo edellisellä kaudella osallistuen samalla Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa harjoitelleiden nuorten maajoukkuepelaajien valmentamiseen. Kaudella 2011–2012 Tiilikainen otti enemmän vastuuta maajoukkueryhmän päivittäisestä harjoittelusta ja asetti tulevaisuuden tavoitteekseen valmentamisen ulkomailla.
Tiilikainen toimi nuorten maajoukkueen päävalmentajan Pekka Lahtisen aisaparina, kun joukkue selvitti tiensä vuosien tauon jälkeen poikien EM-lopputurnaukseen. Tiilikainen toimi Lahtisen aisaparina lopulta kaksi kertaa EM-lopputurnauksessa, kun nuorten maajoukkue pelasi myös alle 20-vuotiaiden EM-lopputurnauksessa vuonna 2012.
Valmennusura > SWD Düren 2016–2017

Puolisentoista viikkoa Tiikereiden ja Tiilikaisen uran kolmannen Suomen mestaruuden ratkeamisesta Saksan Bundesliigassa pelaava SWD Düren ilmoitti tehneensä Tiilikaisen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Suomalaisvalmentaja valittiin 35 hakijan joukosta luotsaamaan saksalaista huippujoukkuetta. Tiilikainen sai varsin vapaat kädet koota mieluisensa joukkue, ja Düreniin siirtyikin useita hänen alaisuudessaan aiemmin pelanneita tai muuten läheisesti tuntemiaan pelaajia, muun muassa Ossi ja Tomi Rumpunen, Jani Sippola ja Roman Sauss. Tiilikainen lunasti nopeasti seurajohdon luottamuksen taakseen ja kirjoitti 2-vuotisen jatkosopimuksen saksalaisseuraan, kun debyyttikausi Bundesliigassa oli edennyt vasta noin puoliväliin.
Runkosarjassa neljänneksi yltäneen Dürenin kausi päättyi Saksan liigan välierissä, kun Düren taipui kaksi otteluvoittoa vaatineessa ottelusarjassa VfB Friedrichshafenille voitoin 2-0. Koska Bundesliigassa ei pronssiotteluita sarjajärjestelmän mukaisesti pelattu, välieräsarjan hävinnyt osapuoli sai käteen pronssimitalit. Mitalijuhlien jälkeen Tiilikainen ja Duren ilmoittivat, että suomalaisvalmentaja siirtyy valmentamaan Japanin lentopalloliigaan Toyoda Gosei Trefuerzaan.
Valmennusura > Toyoda Gosei 2017–2021

Tammikuussa 2017 Tiilikainen solmi 2-vuotisen jatkosopimuksen Dürenin kanssa tietämättään, että muutamaa kuukautta myöhemmin hänelle avautuisi huippumahdollisuus valmentaa Japanin lentopalloliigassa pelaava Toyota Goseita. Seurat pääsivät kuitenkin sopuun Tiilikaisen siirrosta kesken ja pian hänet nähtiin lentopallolegenda Anders Kristianssonin aisaparina. Ensimmäinen kausi Japanissa toi Tiilikaiselle kolme hopeaa: kakkossijat tulivat niin Japanin liigassa, cupissa kuin Aasian mestaruuskisoissakin. Tiilikaisen ja Kristianssonin toisella kaudella nagoyalaisseura oli runkosarjassa kolmas, lopputurnauksessa sijoitus oli 5.
– Jalkapallovertausta käyttäen työnjakomme oli se, että Anders oli manageri ja minä koutsi. Suunnittelimme treenit yhdessä ja minä vastasin pelivalmennuksesta, Tiilikainen kertoi Yle Urheilulle lokakuussa 2020.
Kristianssonin siirryttyä seuran neuvonantajaksi vuonna 2019 Tiilikaisen asema päävalmentajana virallistettiin. Ensimmäinen kausi päävalmentajana olisi voinut mennä paremmin. Toyota Gosei hävisi pari ratkaisevaa peliä eikä yltänyt  lopputurnaukseen. Kaudella 2020-21 Tiilikainen sai avukseen myös suomalaisen apurin, Kasper Vuorisen, joka on ennemmin pelannut Tiilikausen alaisuudessa ja valmentanut sittemmin Suomessa esimerkiksi Raision Loimua. Kaksikko johdatti Nagoya Wolfdogsin Japanin liigassa pronssille.
Tiilikainen on ollut viime vuosina usein esillä Suomen miesten lentopallomaajoukkueen valmentajakuvioista puhuttaessa. Vuonna 2019 hänet nostettiin mediassa varteenotettavimmaksi ehdokkaaksi Suomen miesten lentopallomaajoukkueen seuraavaksi päävalmentajaksi, kun Tuomas Sammelvuo siirtyi Venäjän lentopallomaajoukkueen peräsimeen. Suomen maajoukkueen runkopelaajat kertoivat esimerkiksi, että Tiilikainen olisi heidän ykkösvalinta maajoukkueen päävalmentajaksi. Tiilikainen kuitenkin torppasi mahdollisuudet tehtävään ennen kuin neuvottelut edes saattoivat alkaa. Hänen mukaansa pesti ei olisi ollut mahdollinen, koska sitä ei pystyisi yhdistämään hänen japanilaisseuransa aikatauluihin.
Valmennusura > Air Jumbos 2021–

Keväällä 2020 uutisoitiin, että Tiilikainen siirtyy Japanista Etelä-Koreaan maan hallitsevan mestarin Incheon Korean Air Jumbosin päävalmentajaksi. Sopimuksen tarkempia yksityiskohtia ei julkistettu. Tiilikaisen aisaparina Koreassa jatkoi Kasper Vuorinen. Koreassa menestyksekäs valmennusura on jatkoa. Korean Air Jumbos voitti Korean mestaruuden kaudella 2021-2022 ja 2022-2023 suomalaiskaksikon valmennuksessa. Lisäksi seura ylsi historiallisesti kaudella 2022-2023 tuplamestaruuteen voittamalla myös Korean cupin.
Muuta

Tiilikaisen muutamaa vuotta nuorempi sisko Riikka Tiilikainen, on pelannut Mestaruusliigassa. Tämän kasvattajaseura on Porvoon NMKY. Hän on edustanut Suomea myös beachvolleyn alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa.
Valmentajaura

2010–11  Suomen alle 18-v poikien maajoukkueen apuvalmentaja (EM-kisat ja -karsinnat sekä I-sarja)
2011–12  Suomen alle 20-v poikien maajoukkueen apuvalmentaja (EM-kisat ja -karsinnat sekä I-sarja)
2012–16  Kokkolan Tiikerit, päävalmentaja (Mestaruusliiga)
2016–17  SWD Düren (Bundesliiga)
2017–2021  Nagoya Wolfdogs
Pelaajaura

2004–06  Kuortane (I-sarja)
2010–11  Kuutoset Volley (I-sarja)
Saavutukset

Korean liigan mestaruus 2022, 2023
Korean Cupin voitto 2023
Japanin liigan hopea 2018
Japanin Cupin hopea 2017
Aasian seurajoukkueiden mestaruusturnauksen hopea 2017
Saksan Bundesliigan pronssia 2017
Suomen mestaruus 2013, 2015, 2016
Suomen Cupin voitto 2013, 2014, 2015
SM-hopea 2014
Kauden miesvalmentaja Mestaruusliigassa 2012–2013
Kaikkien nuorin päävalmentaja, joka on johtanut aikuisten pääsarjan palloilujoukkueen Suomen mestariksi
Kaikkien aikojen pisin voittoputki (35 peräkkäistä voittoa) kotimaan lentopallokentillä 2015–16
Kaikkien aikojen piste-ennätys Mestaruusliigan runkosarjassa 2015–16
Historiallinen kahden peräkkäisen kauden tappioton pudotuspelisarja lentopalloliigassa 2015-16
Vakuusoikeuden loukkaus

Vakuusoikeudenloukkauksessa henkilö loukkaa toisen pantti- tai pidätysoikeutta. Tämä tapahtuu esimerkiksi hävittämällä, vahingoittamalla tai ottamalla haltuunsa omaisuuttaan. Syyllinen vakuusoikeuden loukkaamiseen on myös henkilö, joka tekee edellä tehdyn rikoksen omistajan puolesta. Rangaistusasteikko on sakko tai vankeutta enintään kuusi kuukautta.
Aiheesta muualla

Vakuusoikeuden loukkaus - Laki24.fi
Viimeinen kesä (dokumenttielokuva)

| Viimeinen kesä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Juha-Veli Äkräs ja Anne Lakanen, 1992.
Ohjaaja:  Peter von Bagh
Käsikirjoittaja:  Peter von Bagh
Tuottaja:  Heikki Takkinen
Kuvaaja:  Juha-Veli Äkräs
Leikkaaja:  Anne Lakanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor Yleisradio
Ensi-ilta:   1992-04-033. huhtikuuta 1992  
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen kesä on Peter von Baghin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1992.
Elokuva on dramatisoitu dokumentti, joka käsittelee jatkosodan loppuvaiheita. Elokuvassa haastatellaan ihmisiä, jotka kertovat omia kokemuksiaan sodasta sekä kotirintamalta.
Téko Folligan

Téko Georges Folligan (s. 6. huhtikuuta 1976) on togolainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa miesten 4 × 100 metrin viestijuoksussa yhdessä Boevi Lawsonin, Justin Ayassoun ja Kossi Akoton kanssa. Samoissa kisoissa hän myös toimi maansa lipunkantajana.
Folligan osallistui vielä vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä, jossa hän kilpaili pituushypyssä.
Télé

| Télé |
| --- | --- |
 Télé
 Koordinaatit: 16°35′23″N, 3°43′32″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktu
Piiri:  Goundam
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2009):  2 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Télé on maalaiskunta Timbuktun alueen Goundamin piirissä Malissa. Sen keskuspaikka Hangabéra sijaitsee 20 kilometriä Goundamista pohjoiseen. Kunnassa on 2 100 asukasta (vuonna 2009)
Télén kunnan pinta-ala on 261 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Bintagoungoun ja Essakanen, idässä Douékirén ja Doukourian, etelässä Goundamin ja lännessä M’Bounan kuntiin. Kunta kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen alueella sijaitsee Téléjärvi.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, fulbeja ja belloja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä sekä käsityöammatteja. Osa väestöstä hakeutuu ansiotöihin Malin kaupunkeihin ja naapurimaihin.
Valtion lupa- ja valvontavirasto

Valtion lupa- ja valvontavirasto (Luova) oli 1. tammikuuta 2021 perustettavaksi kaavailtu Suomen valtion monialainen virasto, joka olisi hoitanut valtion lupa-, ohjaus- ja valvontatehtäviä. Luovaan oli tarkoitus koota tehtäviä aluehallintovirastoista, ELY-keskuksista, KEHA-keskuksesta, Valvirasta ja Maatalousyrittäjien eläkelaitoksesta. Luovan perustaminen sisältyi Sipilän hallituksen laajaan maakuntauudistukseen, jonka rauettua eduskunnassa myös Luovan perustaminen raukesi. Luovan rakenne sai perustuslakivaliokunnassa osakseen merkittävää asiantuntijakritiikkiä muun muassa erillisen ympäristövalvonnan puuttumisen osalta, mutta valiokunnan mietintö ei koskaan ehtinyt valmistua.
Orpon hallituksen 2024 valmistelema Lupa- ja valvontavirasto muistuttaa rakenteeltaan Luovaa.
Toimipaikat

Luova oli tarkoitettu valtakunnalliseksi ja sillä olisi ollut toimipaikka jokaisessa maakunnassa.
Usko tai älä!: välähdyksiä yli 300 uskomattomasta tiedosta!

Usko tai älä! : välähdyksiä yli 300 uskomattomasta tiedosta! on Jenny Vaughanin kirjoittama ja Kirjaliton vuonna 1993 suomeksi kustantama tietokirja joka sisältää tiedeaiheisia kysymyksiä ja vastauksia niihin. Kysymykset ja vastaukset on jaettu osioihin ihminen, luonto, luonnontiede ja tekniikka. Alkuperäisteos on nimeltään Can you believe it.
Verkkopyton

| Verkkopyton |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Jättiläiskäärmeet Boidae
Suku::  Malayopython
Laji::  reticulatus
Kaksiosainen nimi
 Malayopython reticulatus  (Schneider, 1801) 
Synonyymit
 Boa phrygia  Boa reticulata  Boa rhombeata  Coluber javanicus  Morelia reticulatus  Python reticulatus  Python schneideri 
Katso myös
   Verkkopyton Wikispeciesissä   Verkkopyton Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verkkopyton (Malayopython reticulatus aik. Python reticulatus) on suurikokoinen aasialainen kuristajakäärme. Sitä pidetään maailman pisimpänä käärmeenä.
Levinneisyys

Verkkopytonia tavataan Kaakkois-Aasiassa Intiasta Filippiineille. Länsimaissa pytoneita pidetään myös lemmikkeinä.
Tuntomerkit

Verkkopytonilla on mustalla pohjalla vaaleanruskea verkkokuvio, jota koristavat valkeat merkit. Tyypillinen aikuisen yksilön enimmäispituus on 5–6 metriä. Pytonit ovat pituuteensa nähden hoikkia; samanpituinen anakonda painaa huomattavasti enemmän.[lähde? ]
Guinnessin ennätystenkirjassa 1991 on mainittu lähes 10 m pitkä (32 ft 9 in) yksilö.
Kerrotaan myös, että maailman pisin luotettavasti mitattu käärme oli kymmenmetrinen verkkopyton Sulawesin eli Celebesin saarella Indonesiassa 1912.
Elinympäristö

Verkkopytonit elävät sademetsissä selvennä.
Ravinto

Yleensä nuori verkkopyton syö rottia ja muita jyrsijöitä. Aikuinen yksilö syö lähinnä melko kookkaita nisäkkäitä, kuten apinoita ja villisikoja. Verkkopytonit ovat myös tiettävästi surmanneet ja jopa syöneet ihmisiä.
Suojelu

IUCN ei ole vielä luokitellut verkkopytonia.
Verkkopyton on mainittu CITESin listan liitteessä II.
Valtion säveltaidetoimikunta

Valtion säveltaidetoimikunta on valtion taidehallintoon kuuluva Taiteen keskustoimikunnan alaisuudessa toimiva säveltaiteen asiantuntijaryhmä, jonka 11 jäsentä opetusministeriö valitsee kolmeksi vuodeksi kerrallaan valtakunnallisten säveltaidejärjestöjen tekemien ehdotusten perusteella. Toimikunta jakaa suomalaisille artisteille säveltaidepalkintoa.
Aiheesta muualla

Taiteentoimikunta.fi
Säveltaidetoimikunnan apurahat
Vajots' Dzor

Vajots' Dzor (arm. Վայոց Ձորի մարզ) (aikaisemmin turk. Daralagez) on yksi Armenian maakunnista (marz). Idässä ja lännessä naapurina on Azerbaidžan. Maakunnan pinta-ala on 2 308 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 53 230 (2001). Asukkaista miehiä oli 25 653 ja naisia 27 577. Vajots' Dzorin pääkaupunki on Jeghegnadzor.
Vajots' Dzorin naapurimaakunnat ovat Ararat luoteessa, Geghark'unik' pohjoisessa ja Sjunik' kaakossa.
Kaupungit ja kunnat

Vajots' Dzorin maakunta muodostuu 44 yhteisöstä (hamaynkner), joista kolme on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 41 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
| Vaykin piirikunta | Jermukin piirikunta | Jeghegnadzorin piirikunta |
| --- | --- | --- |
|  Arin  Artavan  Azatek  Bardzruni  Gomk  Herher  Karmrashen  Khndzorut  Martiros  Nor Aznaberd  Por  Saravan  Sers  Vayk  Zaritap  Zedea |  Gndevaz  Jermuk |  Agarakadzor  Aghavnadzor  Aghnjadzor  Areni  Arpi  Artabuynk  Chiva  Getap  Gladzor  Gnishik  Goghtanik  Hermon  Horbategh  Hors  Jeghegis  Jeghegnadzor  JelpinKaraglukh  Khachik  Malishka  Rind  Salli  Shatin  Taratumb  Vardahovit  Vernashen |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Armeniapedian artikkeli maakunnasta (englanniksi)
Armenian maakunnat
Aragatsotn
Ararat
Armavir
Geghark'unik'
Kotajk'
Lorri
Širak
Sjunik'
Tavuš
Vajots' Dzor
Jerevan
Maisema Vajots' Dzorissa sijaitsevan Noravankin luostarin lähistöltä.
Valtion taidemuseo

| Valtion taidemuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Taidemuseo 
Sijainti:  Helsinki
Perustettu:  1.9.1990
Lakkautettu:  31.12.2013
  
Valtion taidemuseo oli vuosina 1990–2013 toiminut Suomen suurin taidemuseo. Vuoden 2014 alusta alkaen se muuttui Kansallisgalleriaksi.
Valtion taidemuseo muutettiin Jyrki Kataisen hallituksen hallitusohjelman mukaan säätiön ylläpitämäksi Suomen Kansallisgalleriaksi. Valmistelut teki opetus- ja kulttuuriministeriö vuosien 2012 ja 2013 aikana.
Tehtävät

Valtion taidemuseon tehtävänä oli viedä eteenpäin kuvataiteen kulttuuriperintöä, vahvistaa oman aikamme visuaalisen kulttuurin merkitystä ja kehittää taidemuseoalaa. Tehtävänä oli myös ylläpitää, hoitaa, kartuttaa ja tehdä tunnetuksi Suomen huomattavinta taidekokoelmaa sekä oman alansa tieto- ja tutkimusarkistoa.