stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Musonius Rufus
Filosofia

Tunnetumpi stoalainen filosofi Epiktetos oli Musoniuksen oppilas. Musoniuksen filosofia oli melko identtistä Epiktetoksen filosofian kanssa. Se oli ensi sijassa hyvin käytännönläheistä. Hän ei hylännyt logiikkaa ja fysiikkaa aivan täysin, mutta opetti, että hyve on ihmisten elämän ainoa oikea päämäärä. Tämä hyve ei ole mikään määrätty asia tai teoria, vaan käytännöllistä, elävää todellisuutta. Se on identtinen filosofian kanssa sanan varsinaisessa merkityksessä, ja siten todella hyvä ihminen on myös todellinen filosofi.
Historiallisen tietosanakirjan Sudan mukaan Musonius kirjoitti lukuisia teoksia. Näihin kuuluu muun muassa joukko Apollonios Tyanalaiselle kirjoitettuja kirjeitä. Osa kirjeistä on kuitenkin todennäköisesti epäaitoja. Claudius Pollio kokosi hänen näkemyksiään ja kirjoitti teoksen, josta Stobaios hankki Musoniusta koskevat tietonsa.
Muinaiset astronautit

Italian Val Camonican noin 10 000 eaa. tehdyt kalliomaalaukset näyttävät Erich von Dänikenin mielestä kaukaisilta planeetoilta saapuneilta muinaisilta astronauteilta.
Japanilaisten Dogū-patsaiden on väitetty kuvaavan menneisyyden vierailijoita toiselta planeetalta; vaatetuksena hahmolla olisi avaruuspuku, suojalasit ja kypärä.
Muinaiset astronautit viittaavat näennäistieteellisenä pidettyyn hypoteesiin, jonka mukaan Maassa on ihmiskunnan esihistorian aikana vieraillut humanoideja toisilta planeetoilta ja he ovat vaikuttaneet merkittävällä tavalla ihmiskunnan kehitykseen. Näin olisi tapahtunut maan uskontoon, teknologiaan ja kulttuuriin vaikuttanut ”paleokontakti” toisen planeetan sivilisaation kanssa. Tunnetuimpia muinaisastronauttihypoteesin puolestapuhujia ovat Legendary Times -lehden julkaisija Giorgio A. Tsoukalos ja kirjailija Erich von Däniken, jonka ensimmäinen kirja Vieraita avaruudesta ilmestyi vuonna 1968. Vastustajien mielestä muinaisastronauttihypoteesit ovat mielikuvitusta tai näennäistiedettä ja esimerkiksi Dänikenin kirjoissa on osoitettu olevan monia epätarkkuuksia ja asiavirheitä. Menneisyyden vierailijoista on kuitenkin tullut erottamaton osa ufologiaa, ja muinoin tapahtuneet kontaktit Maan ulkopuolisiin sivilisaatioihin ovat yleinen teema tieteiskirjallisuudessa ja -elokuvissa.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Uskonnolliset viitteet

Todisteita muinaisastronauttien tueksi on haettu uskontojen pyhistä teksteistä, legendoista ja myyteistä, sekä menneisyyden taiteesta, esineistöstä ja raunioista.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Esihistorialliset kuvat

Hypoteesin kannattajat pitävät muinaisastronauttihypoteesin todisteina muun muassa esihistoriallisessa taiteessa esiintyviä avaruusolentoa muistuttavia hahmoja. On esimerkiksi veistoksia ja luolamaalauksia, joiden on väitetty kuvaavan avaruuspukuisia hahmoja, tänne tähtien takaa tulleita humanoideja. Japanilaisen myöhäisjomon-kulttuurin saviset Dogū-jumalhahmot näyttävät paleokontaktin kannattajien mielestä astronauteilta suurine silmineen, jotka ovat kuin avaruuspuvun silmikko.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Etelä-Amerikan rakennelmat

Erityisesti Perun ja Ecuadorin alueella on paljon monumentaalisia rakennelmia ja muita artefakteja, jotka on liitetty muinaisiin astronautteihin.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Muinaisten rakennelmien taidollinen taso

Hypoteesin kannattajien mukaan menneen ajan sivilisaatioiden tekniikka oli liian kehittynyttä ollakseen Maan ihmisten tuottamaa. On myös väitetty vierailijoiden avaruudesta avustaneen muinaisia kansoja rakentamaan suuria kivitemppeleitä. Kannattajien mukaan silloisten ihmisten osaaminen ei olisi riittänyt esimerkiksi Baalbekin temppelin peruskivien kuljettamiseen ja Stonehengen tyyppisten megaliittirakennelmien rakentamiseen. Myös anakronistisia esineitä pidetään todisteina muinaisista vierailijoista. Rattaista koostuvaa, pahoin turmeltunutta Antikytheran konetta pidetään muinaisastronauttihypoteesin kannattajien mukaan aikaansa nähden liian kehittyneenä, samoin Bagdadin paristoa. Joissain muinaisegyptiläisissä seinämaalauksissa kannattajat ovat tunnistavinaan sähkökaapeleita ja suuria hehkulamppuja.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Elämän tai ihmisen kehittyminen maapallolla

Jotkut väittävät myös muinaisastronauttien synnyttäneen elämän maapallolla tai että Nazcan linjat ovat merkkejä taivaasta tuleville humanoideille.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Etelä-Afrikan kivirakennelmat

Eräiden näkemyksen kannattajien mukaan Etelä-Afrikassa viime aikoina kivirakennelmille tehdyt tutkimukset ja määrälaskennat ovat todiste maan ulkopuolisesta kontaktista. Heidän mukaansa nykyarkeologian väitös Etelä-Afrikan menneisyydestä pelkästään harvaan asuttuna metsästäjä-keräilijöiden kulttuuripiirinä on väärä, ja todisteeksi esitetään esimerkiksi kivirakennelmien väitetysti suurta määrää (satoja tuhansia tai miljoonia) sekä erikoista muotoa. Heidän väitetään myös keskustelleen paikallisten kanssa vanhoista legendoista ja saaneen tietoa rakennelmien alkuperästä.
Muinaisastronauttihypoteesin pääväittämät > Sumerin kuningasluettelo

Muinaisastronauttihypoteesin kannattajat viittaavat todistusaineistona myös sumerilaisiin kuningasluetteloihin. Luettelot ovat nykyisen historiankirjoituksen mukaan peräisin kaikkein vanhimmasta korkeakulttuurista ja ne on kirjoitettu nuolenpääkirjoituksella. Sumerilainen kuninkaiden luettelo kuitenkin väittää kertovansa ajasta ennen vedenpaisumusta, jolloin olisi ollut kymmeniä tuhansia vuosia hallinneita kuninkaita. Vedenpaisumuksen jälkeiset merkinnät hallitsijakausien kestosta ovat vain lähemmäs tuhannen vuoden mittaisia.
Näitä todisteita on pyrkinyt hyödyntämään myös vähemmälle huomiolle jäänyt toinen muinaisastronauttihypoteesin piiriin luettava näkökanta, jonka mukaan ihmiskunta itse, tai jokin muu aiemmin maapallolla elänyt rotu, olisi ennen nykyistä sivilisaatiota kyennyt avaruusmatkailuun ja muihin hämmästyttäviin teknisiin keksintöihin. Joskus tähän viitataan käsitteellä nollasivilisaatio. Suomessa julkaistuista kirjoista tätä näkemystä on edustanut erityisesti vuonna 1973 julkaistu Andrew Tomasin Emme ole ensimmäiset.
Arvostelua

Arvostelijoiden mielestä ajatus muinaisista astronauteista on näennäisarkeologiaa, jonka tarkoituksena on vain rahastaa lukijoita. Onkin totta, että 1960- ja 1970-luvuilla muinaisastronauttihypoteesin saavuttaessa kansansuosiota monissa ufokirjoissa muinaiskontakti-ajatusta sivuttiin vain muutaman lauseen tai kappaleen verran mutta juuri nämä pätkät nostettiin esiin niin kirjojen markkinoinnissa kuin niiden arvosteluissakin. Lisäksi erityisesti Dänikenin kirjoja on syytetty todisteiden valikoivasta käytöstä, uudempien tutkimustulosten sivuuttamisesta sekä epäilyttävän lähdeaineiston käytöstä ja lähdekritiikin puutteesta.
Osa Dänikenin esittämistä väitteistä ja niitä koskevasta väitetystä todistusaineistosta on tekniikan kehityksen myötä vanhentunut ja muuttunut epäuskottavaksi. Muinaisastronauttihypoteesin suurimman suosion aikaan 1960- ja 1970-luvuilla ihmiskunnan tekninen kehitys oli vaiheessa, jossa rakettitekniikka nähtiin tulevaisuuden avaruusmatkailun keinona, ja aikakauden radiotekniikassa oli tavanomaista pitkä piiska-antenni. Dänikenin mukaan muinaisten tarinoiden taivaalla esiintyvät tulivanat olisivat avaruusalusten rakettimoottoreiden jättövanoja. Samoin vanhoissa kalliopiirroksissa esiintyvät hahmot olisivat avaruuspukuisia olentoja ja näiden kypäristä lähtevät piikit olisivat antenneja. Nykytietämyksen mukaan rakettitekniikka ei kuitenkaan sovellu tähtienväliseen matkailuun ja pitkät kypärästä lähtevät radioantennit olisivat kehittyneen, tähtienväliseen avaruusmatkailuun kykenevän rodun teknologiaksi vanhanaikaisia, sillä nykyisissä matkapuhelimissa ei ole enää ulospäin näkyviä antenneja.
Tiedeyhteisö suhtautuu muinaisastronauttihypoteesiin varsin skeptisesti ja vallitsevan näkemyksen mukaan muinaisille astronauteille tai muinaiskontaktille ei ole todisteita. Nykytietämyksen mukaan muualla Aurinkokunnassa ei ole älyllistä elämää, ja tähtien välisiä matkoja pidetään hyvin hitaina, kymmeniä tuhansia vuosia kestävinä tai käytännössä mahdottomina nykytekniikalla. Vastakkaisen näkemyksen kannattajat olettavat tänne saapuneiden humanoidien olevan sivilisaatiokehityksessään ihmiskuntaa huomattavasti pidemmällä. Arvostelijoiden mielestä muinaisastronauttihypoteesi aliarvioi muinaisten ihmisten älykkyyttä ja osaamista väittäessään, että merkittävät muinaisrakennelmat tai kauan sitten eläneiden kansojen taivaankappaleita koskeva merkittävä tietämys eivät olisi mahdollisia ilman muinaiskontaktia.
Valetieteellisyydestään huolimatta muinaisastronauttihypoteesilla on nähty olleen myös myönteisiä vaikutuksia tieteeseen. Puheet menneisyyden vierailijoista ovat nimittäin suunnanneet tiedeyhteisön huomion siihen, kuinka edistyneitä maan muinaiset sivilisaatiot todella olivat ja näin edesauttaneet arkeoastronomian kehittymistä todelliseksi tieteeksi.
Muinaisastronauttiteorian puolestapuhujia

Varhaisia muinaisastronauttihypoteesin kannattajia oli venäläinen Matest M. Agrest, joka väitti Raamatun Sodoman ja Gomorran tuhon olleen ydinräjähdyksiä. Tunnetuin muinaisastronauttihypoteesin kannattaja on Erich von Däniken, joka sai alkuvaikutteensa Agrestilta. Hänen ansiostaan näkemys tuli muotiin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla. Däniken hallitsi julkisuutta, vaikka muut olivat esittäneet samoja ajatuksia jo ennen häntä. Dänikenin ohella tunnettu on myös Giorgio A. Tsoukalos, joka nousi suosioon TV-sarjasta Muinaiset avaruusoliot. Suomessa muita tunnettuja alan nimiä ovat esimerkiksi Peter Kolosimo teoksellaan Ajaton maa, Joseph Blumrich kirjallaan Kun taivaat aukenivat sekä Alan ja Sally Landsburg teoksellaan Salattu maailma. Ulkomailla tunnettuja muinaisastronauttien esilletuojia ovat muun muassa Zecharia Sitchin sekä Robert K.G. Temple, jonka kirja The Sirius Mystery (1976) esitti Malilla asuvan dogon-kansan tähtitieteellisen tietouden olevan peräisin kauan sitten tapahtuneesta yhteydestä avaruusolentojen kanssa.lähde?
Matest M. Agrest (1959)
Alan F. Alford
Jacques Bergier & Louis Pauwels  (1959) kirjassa Le Matin des magiciens
Charles Berlitz (1974 ilmestyneessä kirjassa Bermudan kolmio)
Robert Charroux (1969)
Maurice Chatelain (1978)
Erich von Däniken (1968)
W. Raymond Drake (1964)
Burak Eldem
Charles Fort (1919)
Richard C. Hoagland
Morris K. Jessup (1955)
Peter Kolosimo (Ajaton maa, 1964, Toisilta tähdiltä, 1968)
T. P. Laine (2007) kirjassa Komeetta tulossa?
Henri Lhote (1958),
Ellen Lloyd
S. Lunskaya ja Bartopian Theory (1970)
Rod Serling , dokumentti (1974) In Search of Ancient Astronauts
Zecharia Sitchin (1978)
Brad Steiger (1967) kirjassa The Flying Saucer Menace
Robert K. G. Temple (1976)
Brinsley Le Poer Trench (1960)
George Hunt Williamson (1957)
Muinaisastronautit populaarikulttuurissa

Muinaisastronautit ovat innoittaneet lukuisia science fictioniin keskittyneitä kirjailijoita, sarjakuvataiteilijoita ja elokuvaohjaajia. Seuraavassa muutamia esimerkkejä elokuvista ja televisiosarjoista, joissa on viitattu muinaisastronautteihin:
Elokuvassa 2001: Avaruusseikkailu ulkoavaruuden olennot tuovat maahan monoliitin muotoisen laitteen, joka käynnistää ihmisapinoiden älyllisen kehityksen.
The Thing – ”se” jostakin (1982) alkaa avaruusaluksen haaksirikkoutumisella Etelämantereelle noin vuonna 100 000 eaa. Myöhemmin elokuvassa mainitaan muinaisastronauttiteoriat ja uskomus, että avaruusolennoilla oli rooli Inkojen sivilisaation kehittymisessä.
Moontrap (1989) kertoi suuresta Maata kiertävästä avaruusaluksen hylystä sekä 14 000 vuotta sitten eläneen sivilisaation Kuuhun perustamasta tukikohdasta, jotka NASA löysi sukkulalennolla ja sitä seuranneella Kuuhun laskeutumisella.
Alien: Covenant (2017) esittelee muinaisen avaruusrodun nimeltään Insinöörit, jotka vierailivat ja loivat elämän maapallolla.
Salaiset kansiot -televisiosarjassa (1993–2002) on viitattu useasti muinaisastronautteihin.
Tähtiportti -elokuva (1994) esitti rotunsa viimeisen avaruusolennon saapuneen Maapallolle noin vuonna 8000 eaa. Olento orjuutti muinaiset egyptiläiset, loi heidän kulttuurinsa ja uskontonsa ottamalla Ra-jumalan hahmon.
Tähtiportti-televisiosarja (1997–2007) jatkoi elokuvan ajatusta ja esitti Tähtiporttien rakentajiksi Muinaiset, jotka saapuivat miljoonia vuosia sitten Maahan ja vaikuttivat ihmiskunnan kehitykseen. Lisäksi sarja kuvasi muita avaruusolentojen rotuja, kuten maan ihmisten jumalina esiintyneet Goa'uldit sekä Asgardit.
Alien vs. Predator (2004) esittää Predator-rodun saapuneen Maapallolle esihistoriallisena aikana ja luoneen kulttuurin, jossa heitä palvottiin jumalina.
Elokuvassa Cocoon – nuoruudenlähde (1985) maapallolla 10000 vuotta sitten vierailleet Antarea -planeetan asukkaat jättivät jälkeensä joukon omiaan eräänlaisissa koteloissa, jotka pitäisivät nämä hengissä siihen asti, että jonain päivänä antarealaisivat palaisivat noutamaan heidät.
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008) liittää mystiset kristallikallot avaruusolentoihin, joita mayat palvoivat jumalina.
Operaatio Mars (2000) esitti muinaisten marsilaisten paenneen planeettaansa kohdannutta astronomista katastrofia, mutta lähettäneen sitä ennen maapallolle elämää synnyttäviä eliöitä ja vaikuttaneen näin ihmiskunnan syntyyn.
Prometheus (2012) kytkee ihmiskunnan olemassaolon ja maapallon muinaiset kulttuurit menneisyydessä tapahtuneeseen avaruusolentojen vierailuun.
Kirjallisuutta

Feder, Kenneth L.: Frauds, myths, and mysteries: Science and pseudoscience in archaeology.  (5. lisätty painos 2005)  Mountain View, California:  Mayfield Publishing Company, 1990.  ISBN 1-55934-523-3  (englanniksi)
Kananen, Marko: Kun jumalat olivat humanoideja: Ancient astronaut -teorioiden tulo Suomeen.  (Pro gradu -työ: Tampereen yliopisto, historiatieteen laitos, yleinen historia)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1998.  Teoksen verkkoversio (PDF).[vanhentunut linkki]
Mustalahti (Inkeri)

| Mustalahti Чёрная Лахта, Tšornaja Lahta |
| --- | --- |
 Mustalahti
 Koordinaatit: 59°58′23″N, 29°15′24″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Lomonosovin piiri
Kunta:  Lepäsi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2015):  22
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mustalahti (ven. Чёрная Ла́хта, Tšornaja Lahta) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Suomenlahden etelärannalla kymmenen kilometriä Lepäsistä länteen. Kylässä on 22 asukasta (vuonna 2015).
Tuutarin pogostaan kuulunut Mustalahden kylä mainitaan vuoden 1676 aineistoon perustuvassa Inkerin kartassa. 1700-luvulla Aleksandr Menšikovin maaomaisuutta jaettaessa se lahjoitettiin Harjavallan ja Pulkkalan tavoin keisarinna Elisabetin suosikille Aleksei Razumovskille.
Vuonna 1862 Mustalahdessa oli 15 taloa ja 90 asukasta. Sen vieressä sijaitsi Baikovan huvila. Kylän talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia, jotka kuuluivat Hevaan ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1903 Mustalahden, Harjavallan, Pulkkalan ja Harmaalan talonpojille valmistui Pyhän Kolminaisuuden kirkko Harjavaltaan.
Mustalahden ohi kulkee Pietarin ja Ruutsian välinen asfaltoitu maantie, jolta on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Lomonosoviin, Pietariin ja Sosnovyi Boriin. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 365 henkeä. Palveluihin kuuluu kauppa. Mustalahdessa on säilynyt puinen kartano talousrakennuksineen ja puistoalueineen sekä kaksi puista huvilaa. Kylässä toimii lasten kesäleiri. Lähistöllä sijaitsee pieni lomakylä sekä kolme kalastus- ja metsästysmajaa.
Musta kaapu

| Musta kaapu> Black Robe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bruce Beresford
Käsikirjoittaja:  Brian Moore
Perustuu:  Brian Mooren romaaniin Black Robe
Tuottaja:   Robert Lantos  Sue Milliken  Stéphane Reichel 
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Peter James
Leikkaaja:  Tim Wellburn
Pukusuunnittelija:  Renée April
Lavastaja:  Réal Proulx
Erikoistehosteet:   Louis Craig  François Dagenais 
Pääosat:   Lothaire Bluteau  Aden Young  Sandrine Holt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Australia 
Tuotantoyhtiö:   Alliance Communications  Samson Productions 
Levittäjä:  The Samuel Goldwyn Company Netflix
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta kaapu (Black Robe) on Bruce Beresfordin ohjaama kanadalais-australialainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1991. Sen keskeisiä rooleja näyttelevät Lothaire Bluteau, Aden Young, August Schellenberg, Sandrine Holt ja Tantoo Cardinal.
Juoni

Nuori jesuiitta lähetetään 1600-luvulla Kanadan huronien keskuuteen käännyttämään intiaaniheimoa katolilaisuuteen.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa näin: ”Ankaraa luontoa kauniisti kuvaava, intiaanikulttuurin ja kristinuskon arvoja ymmärtävä vaativa katsomiskokemus.” Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Musta kaapu palkittiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaana kanadalaiselokuvana. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Muoviteollisuus

Muoviteollisuus on teollisuuden toimiala, joka valmistaa muoviraaka-aineita ja muovituotteita ja osallistuu myös muovin kierrättämiseen ja uudelleenkäyttöön.
Muovituotteiden käyttökohteita

Muoviteollisuuden tuotteiden käyttöalueista suurimpia ovat pakkausala, ajoneuvoteollisuus ja rakennusala. Euroopassa lähes 39 % muoveista käytetään pakkaamiseen. Muovista valmistetaan paljon myös kulutustavaroita, kuten keittiövälineitä, valaisimia, astioita, säiliöitä ja säilytyslaatikoita. Muovi on yleinen materiaali myös elektronisten laitteiden kotelomateriaalina.
Kestomuovit ja kertamuovit

Muoviteollisuusyritykset hankkivat raaka-aineensa eli eri muovilaadut yleensä erillisiltä raaka-ainevalmistajilta pelletteinä tai rakeina. Jotkut yhtiöt valmistavat raaka-aineenkin itse.
Muoviteollisuuden käyttämät muovityypit jaetaan kahteen pääluokkaan. Kestomuovit eli termoplastiset muovit pehmenevät kuumennettaessa ja kovettuvat jäähdytettäessä. Ne sopivat käytettäviksi uudelleen, koska ne kestävät useita lämmitys- ja jäähdytyskertoja. Kestomuovien osuus muoviteollisuuden raaka-ainekäytöstä on noin 90 prosenttia. Toinen pääluokka ovat kertamuovit, joita ei voida muovata uudelleen. Joitakin kertamuoveja voidaan kuitenkin kierrättää, kuten lujitemuoveja sementin valmistuksessa: lujitemuovien palavat osat tuottavat sementtiuunissa energiaa ja palamattomat osat voidaan hyödyntää sementin raaka-aineena.
Muovit ovat suosittuja myös komposiitti- eli yhdistelmämateriaalien yhtenä ainesosana. Muovikomposiitteja ovat muun muassa lujitemuovit (keraami + muovi), puukomposiitit (puu + muovi) ja muovilla laminoidut paperimateriaalit, kuten nestepakkauskartonki.
Valmistusmenetelmiä

Muoviteollisuus valmistaa muovituotteita ainakin 12 pääasiallisella menetelmällä. Niistä seitsemän tärkeintä ovat ekstruusio eli suulakepuristus, puhallusmuovaus ja ruiskuvalu, kalanterointi, puhalluskalvoekstruusio, rotaatiovalu ja tyhjiömuovaus eli lämpömuovaus. Lujitemuovituotteiden valmistuksessa yleisimmät menetelmät ovat erilaisia laminointitekniikoita. Vaahtomuoveja valmistetaan vaahdottamalla.
Valmistusmenetelmiä > Ekstruusio

Ekstruusiossa eli suulakepuristuksessa sulaa muovimassaa pumpataan jatkuvalla syötöllä halutun muotoisen suulakkeen läpi.  Näin valmistetaan putkia, letkuja, kaapeleita, tankoja, kalvoja, levyjä, nauhoja, profiileita ja muita pituussuunnassa vakiomuotoisina pysyviä muoviosia. Ekstruusiossa käytetään kestomuoveja kuten PE-HD, polypropeeni, polyvinyylikloridi ja akryyli. Muovin fyysisiä ominaisuuksia voidaan muuttaa materiaalin kuumennuksella ja jäähdytyksellä sekä puristusvoimaa säätämällä. Kaksiaine-ekstruusiossa voidaan tehdä puristettavaan tuotteeseen sisäkkäisiä tai rinnakkaisia osia eri materiaaleista. Toinen materiaali voi olla myös metallia: esimerkiksi sähköjohdot ja -kaapelit sekä metallispiraalin sisältävät suihkuletkut tehdään näin.
Valmistusmenetelmiä > Puhallusmuovaus

Puhallusmuovauksessa ekstruusioon lisätään yksi työvaihe. Sula muovimassa puristetaan suulakkeen läpi pullonmuotoiseen muottiin. Paineilma pullistaa muovin muotin seinämiin, joissa se kovettuu.
Valmistusmenetelmiä > Ruiskuvalu

Ruiskuvalussa sula muovimassa puristetaan suoraan kaksiosaiseen, avattavaan muottiin, jonne se jähmettyy. Massan jäähdyttyä tarpeeksi kiinteäksi muotti avataan ja saatu muovikappale otetaan talteen. Kappaleen monimutkaisuudesta riippuen muotti voidaan valmistaa halvasta kevytmetallista tai tarkkuusvalussa kalliimmista ja kestävämmistä materiaaleista.
Muoviteollisuuden historiaa

Muovin edeltäjiä olivat erilaiset muovattavat luonnonmateriaalit. Keratiineja eli eläimistä saatavia sarveisaineita käytettiin 1700-luvulla muun muassa kattoikkunoiden materiaalina. Kumipuusta saatavaa guttaperkkaa alettiin käyttää 1850-luvulla muun muassa biljardipallojen materiaalina ja valtameren pohjaan laskettavien kaapeleiden eristeenä. Hyönteisten tuottama sellakka keksittiin samoihin aikoihin nappien, pelinappuloiden ja myöhemmin gramofonilevyjen raaka-aineeksi. Se sopi guttaperkan tavoin myös sähköeristeeksi. Selluloidi keksittiin 1860-luvulla, ja sen tärkeimmäksi käyttökohteeksi tuli elokuvafilmi. 1900-luvun vaihteessa keksittiin maidon kaseiinista saatava galaliitti, josta alettiin tehdä nappeja, kampoja ja muita pikkuesineitä.
Ensimmäisen täysin teollisesti valmistetun muovin, fenoliformaldehydin eli bakeliitin kehitti 1909 belgialaissyntyinen, Yhdysvalloissa asunut kemisti Leo Bakeland. Bakeliitti oli myös ensimmäinen raakaöljyyn pohjautuva petrokemiallinen muovi. Tästä alkoi kemistien kilpajuoksu yhä uusien ja monipuolisemmin muovattavissa olevien materiaalien kehittämiseksi. Uutuusmateriaalit olivat usein myös edullisempia kuin niitä edeltäneet materiaalit.
Petrokemia osoittautui monipuoliseksi muovien lähteeksi. Polystyreeni ja polyamidi kehitettiin 1930-luvulla, polyvinyylikloridia olivat kemistit tuottaneet vahingossa jo 1800-luvulla, mutta 1920-luvulla Goodrich-yhtiö kehitti siitä teollisen tuotteen.
Suurimpia muoviyrityksiä

Maailman suurimpia muoviraaka-aineiden tuottajia ovat kemianteollisuuden jättiyritykset kuten saksalainen BASF,  yhdysvaltalainen Dow Chemical Company ja taiwanilainen Formosa Plastics. Kiinalaiset, saudiarabialaiset ja malesialaiset petrokemian yritykset ovat vallanneet alaa muoviraaka-aineiden tuottajina perinteisiltä amerikkalaisilta ja eurooppalaisilta yrityksiltä.
Muovituotteiden valmistus on jakaantunut hyvin monenkokoisten yritysten kesken, koska tiettyä erikoistuotetta tai pientä tuotevalikoimaa voi valmistaa kannattavasti yhdellä tai muutamalla koneella pienessä yrityksessä. Maailman suurimpia muovisia kulutustavaroita valmistavia yrityksiä ovat Tupperware ja Newell-Rubbermaid.