stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osmo Jussila

Osmo Tapio Jussila (14. maaliskuuta 1938 Haukipudas – 15. maaliskuuta 2019 Espoo) oli suomalainen poliittisen historian tutkija, joka erikoistui Suomen ja Venäjän sekä Suomen ja Neuvostoliiton suhteisiin ja Suomen autonomian ajan historiaan, erityisesti hallintohistoriaan. Jussila toimi Helsingin yliopiston poliittisen historian apulaisprofessorina vuosina 1980–1983 ja professorina 1983–2001.
Jussilan mukaan historiaa on kirjoitettava menneisyydestä nykyaikaan, ei deterministisesti myöhemmän ajan kurkistusikkunasta, esimerkiksi Suomen itsenäisyydestä tarkastellen. Hän kirjoitti useita kirjoja, jotka käsittelevät aikaa Suomen suuriruhtinaskunnasta sotien jälkeiseen jälleenrakentamiseen.
Tutkimukset ja ura

Teoksissaan Venäläinen Suomi ja Terijoen hallitus Jussila osoitti, että Venäjän suhtautuminen Suomeen vastasi sen suhtautumista muihin reuna-alueisiin ja naapurimaihin. Terijoen hallituksen muodostaminen noudatti mallia, jota käytettiin, kun Neuvostoliittoon pyrittiin liittämään uusia alueita. Teoksessaan Suomen tie 1944–1948 Jussila piti arveluja kommunistien vallankaappaussuunnitelmasta niin sanottuina vaaran vuosina arkistolöytöjen perusteella liioiteltuina.
Teoksessa Suomen poliittinen historia 1809–1995 Jussila yhdessä Jukka Nevakiven ja Seppo Hentilän kanssa tiivistää Suomen poliittisen historian yleisesityksen. Teos on käännetty yhdelletoista kielelle.
Suomen hallintohistoriaan Jussila laati ministerivaltiosihteerin ja kenraalikuvernöörin kanslioita käsittelevän luvun. Hallintohistoriallisissa tutkimuksissaan Jussila korosti aatteiden merkitystä historian liikkeelle panevana voimana. Porvoon valtiopäivien aikaan Suomi oli maakunta mutta kehittyi vähitellen valtioksi. Venäjän ja Suomen johtavat virkamiehet ja politiikan toimijat tulkitsivat Suomen autonomista asemaa hyvin eri tavoin. Porvoon valtiopäiviä Jussila käsitteli myös teoksissa Maakunnasta valtioksi ja Suomen historian suuret myytit. Erityisen tarkasti hän on niissä esittänyt näkemyksensä, että ajatus Suomen valtion syntymisestä Porvoon valtiopäivillä olisi rakennettu 1800-luvun lopulla. Tätä Jussilan käsitystä on myöhemmin arvostellut kirjoituksissaan valtiosääntöhistorian dosentti Aki Rasilainen.
Jussila valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1988.
Kunnianosoitukset

Ystävyyden kunniamerkki (2009)
Teoksia

Nationalismi ja vallankumous venäläis-suomalaisissa suhteissa 1899–1914. Historiallisia tutkimuksia 110. Suomen Historiallinen Seura, Helsinki 1979.
Venäläinen Suomi.  Helsinki:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11638-6
Terijoen hallitus 1939–40.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12686-1
Suomen tie 1944–1948: Miksi siitä ei tullut kansandemokratiaa.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16739-8
Maakunnasta valtioksi: Suomen valtion synty.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14747-8
Suomen suuriruhtinaskunta: 1809–1917.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29500-0
Suomen historian suuret myytit.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33103-3
Suomen poliittinen historia 1809–2009.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  WSOY Oppimateriaalit, 2009.  ISBN 978-951-0-33241-2  (Seppo Hentilän ja Jukka Nevakiven kanssa)
Neuvostoliiton tragedia: Utopiasta vankileirien saaristoksi.  Otava, 2012.  ISBN 9789511268208
Eskhara

Eskhara (m.kreik. ἐσχάρα, joon.kreik. ἐσχαρη, eskharē, ’tulisija’; lat. eschara) voi viitata seuraaviin asioihin antiikin Kreikassa:
kotiliesi tai -alttari eli hestia, tai ainakin sen yläosa, jossa pidettiin hiiliä
polttouhrialttari, erityisesti:
Eskhara, alttari Eleusiissa
eskhara eli hiilipannu, vaasityyppi keramiikassa
Esiintymäidentiteettiteoria

Esiintymäidentiteettiteoria eli token-identiteettiteoria (esiintymäfysikalismi, token-fysikalismi) on fysikalistinen mielenfilosofinen identiteettiteoria, jonka mukaan jokainen henkisen tapahtuman esiintymä (token) on identtinen jonkin aivoissa tapahtuvan fysikaalisen tapahtuman kanssa.
Teoriaa kutsutaan token-identiteettiteoriaksi erotuksena samankaltaisesta mutta erillisestä teoriasta nimeltä tyyppi-identiteettiteoria. Ero perustuu tyyppi–token-erotteluun. Erottelua voidaan havainnollistaa yksinkertaisella esimerkillä: sana ”kissa” sisältää neljää tyyppiä olevia kirjaimia (k, i, s, a) ja viisi kirjaintokenia eli -esiintymää, kun kirjaimella s on kaksi esiintymää.
Esiintymäidentiteettiteorioiden mukaan sen tosiseikan, että tietty aivotila yhdistyy vain yhteen henkilön henkiseen tilaan, ei tarvitse merkitä sitä, että henkisten tilojen tyyppien ja aivotilojen tyyppien välillä pitäisi olla absoluuttinen vastaavuus. Siinä missä tyyppi-identiteettiteorioissa tietyn tyyppiset henkiset tilat ovat aina tietyn tyyppisiä aivotiloja, esiintymäidentiteettiteoriassa ajatus on, että ainoastaan henkisten ilmiöiden partikulaariset esiintymät ovat identtisiä fysikaalisten tapahtumien partikulaaristen esiintymien kanssa.
Seurauksena esiintymäidentiteettiteoria sallii monitoteutuvuuden, eikä tyyppi-identiteettiteorian vaatimaa reduktiota henkisistä tiloista johonkin tiettyihin aivotiloihin tarvita. Funktionalismi on yhteensopiva esiintymäidentiteettiteorian kanssa, mutta sen ei yleensä katsota olevan yhteensopiva tyyppi-identiteettiteorian kanssa. Muista mielenfilosofisista teorioista anomaalinen monismi ja useimmat muut ei-reduktiivisen fysikalismin muodot ovat esiintymäidentiteettiteorioita.
Aiheesta muualla

Chalmers, David & Bourget, David (toim.): Bibliography on Token Identity MindPapers. A Bibliography of the Philosophy of Mind and the Science of Consciousness. Australian National University. (englanniksi)
Place, Ullin T.: Token- Versus Type-Identity Physicalism (Arkistoitu – Internet Archive) Anthropology and Philosophy, Vol. 2, n° 2, 1999. (englanniksi)
Erottaja

Erottajan aukio.
Erottaja (ruots. Skillnaden) on Mannerheimintien eteläpäässä Helsingin keskustassa sijaitseva pieni aukio. Mannerheimintien lisäksi samalta aukiolta johtavat myös Eteläesplanadi itään Kauppatorille, lyhyt Erottajankatu etelään sekä Bulevardi länteen Hietalahden suuntaan. Mannerheimintien ja Eteläesplanadin risteys on välimatkapiste, josta etäisyydet Helsingin ja muiden paikkakuntien välillä lasketaan.
Nimensä Erottaja on saanut siitä, että 1800-luvulla Erottaja-tori ja Erottajankatu erottivat varsinaisen kaupungin sen länsipuolella olleesta niin sanotusta Uudenmaan esikaupungista eli nykyisistä Kampin ja Punavuoren kaupunginosista. Nykyäänkin Kampin ja Kaartinkaupungin raja kulkee Erottajankatua pitkin. Se on samalla myös kahden erisuuntaisen ruutukaava-alueen rajana.
Erottajalla, Esplanadin puiston länsipäässä, sijaitsee Svenska teatern (Ruotsalainen teatteri). Sen eteen pystytettiin syyskuussa 2019 Eva Langen veistos Usko toivo rakkaus.
Aukiolla oli useiden vuosikymmenien ajan muutamien Helsingin sisäisten bussilinjojen päätepysäkki. Sieltä ovat lähteneet bussit Lauttasaareen, Seurasaareen ja Kannelmäkeen. Vuonna 2018 sieltä poistettiin viimeisetkin päätepysäkit, minkä jälkeen aukio kunnostettiin jalankulkuaukioksi. Samalla poistettiin aukion reunalla sijainnut nakkikioski.  Sen ohi Mannerheimintietä pitkin kulkevat edelleen raitiolinjat 1 (Eira–Bulevardi–Töölö–Sörnäinen–Käpylä),  3 (Olympiaterminaali–Eira–Erottaja–Bulevardi–Kallio–Töölö), 6 (Arabia–Eiranranta) ja 10 (Kirurgi–Pikku Huopalahti).
Erottajalla oli myös raitiovaunujen kääntösilmukka vuosina 1926–1966.
Jatkosodan aikana 8. marraskuuta 1942 yksi neuvostoliittolainen pommikone yllätti Helsingin ilmatorjunnan ja pudotti kaksi pommia Erottajalle. Räjähdyksissä sai surmansa 50 ja haavoittui 114 elokuvateatterista poistumassa ollutta ihmistä.
Erottaja kulttuurissa

Erottaja on kallein tontti Monopoly-lautapelin suomenkielisessä painoksessa. Erottaja on myös kirjailija Karo Hämäläisen vuonna 2011 ilmestyneen finanssitrillerin nimi. Romaanin keskeiset tapahtumat sijoittuvat Rake-talossa toimivaan fiktiiviseen Erottaja Investment Partners -nimiseen varainhoitoyhtiöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erottaja Wikimedia Commonsissa
Erottaja noin vuonna 1900.
Ermionída

| Ermionída Ermionídan kunta Ερμιονίδα Δήμος Ερμιονίδας |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Ermionída
 Koordinaatit: 37°23′N, 23°10′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Argolis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  4104
 – Kuntakeskus:  Kranídi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  417,6 km²
Väkiluku (2011):  13 551
 – Kaupunki:  2 505
 – Väestötiheys:  32,45 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.dimosermionidas.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ermionída (kreik. Ερμιονίδα; kath.kreik. Ερμιόνη, Ermióni) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ερμιονίδας, Dímos Ermionídas), joka sijaitsee Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 417,6 neliökilometriä ja väkiluku 13 551. Varsinaisen Ermionídan kaupungin väkiluku on 2 505 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kranídi.
Ermionída sijaitsee Peloponnesoksen itäosassa Saroninlahden ja Argoksenlahden välisellä niemimaalla. Ermionídan kuntaan kuuluvat myös Korákian eli Korakonísian saaret sekä saaret Chinítsa ja Koronída. Ermionídan kunta syntyi, kun Ermióni ja Kranídi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan alueella sijaitsee Fránchthin luola, josta on löydetty merkkejä asutuksesta kivikaudelta 20 000–3 000 eaa.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ermionídan kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ermióni | Ermióni | Achladítsa | 135 |
| Ermióni | Ermióni | Ágioi Anárgyroi | 193 |
| Ermióni | Ermióni | Ermióni | 2 505 |
| Ermióni | Ermióni | Kouvérta | 81 |
| Ermióni | Ermióni | Petrothálassa Ermiónis | 148 |
| Ermióni | Iliókastro | Iliókastro | 550 |
| Ermióni | Iliókastro | Triantafýlli | 8 |
| Ermióni | Thermisía | Agía Aikateríni | 15 |
| Ermióni | Thermisía | Aktí Ýdras | 7 |
| Ermióni | Thermisía | Metóchi | 36 |
| Ermióni | Thermisía | Pigádia | 52 |
| Ermióni | Thermisía | Plépi | 18 |
| Ermióni | Thermisía | Solinári | 20 |
| Ermióni | Thermisía | Thermisía | 331 |
Ermióni: Yhteensä: 4 099
| Kranídi | Dídyma | Ágios Ioánnis | 10 |
| Kranídi | Dídyma | Dídyma | 1 047 |
| Kranídi | Dídyma | Loukaḯti | 196 |
| Kranídi | Dídyma | Peleí | 9 |
| Kranídi | Dídyma | Rádo | 57 |
| Kranídi | Dídyma | Salánti | 1 |
| Kranídi | Foúrnoi | Foúrnoi | 301 |
| Kranídi | Foúrnoi | Paralía Foúrnon | 8 |
| Kranídi | Koiláda | Doroúfi | 28 |
| Kranídi | Koiláda | Kámpos | 56 |
| Kranídi | Koiláda | Koiláda | 1 165 |
| Kranídi | Koiláda | Koronída (saari) | 0 |
| Kranídi | Kranídi | Ágios Nikólaos | 8 |
| Kranídi | Kranídi | Avlóna | 80 |
| Kranídi | Kranídi | Diskoúria | 26 |
| Kranídi | Kranídi | Doroúfi | 2 |
| Kranídi | Kranídi | Kámpos | 41 |
| Kranídi | Kranídi | Kounoúpi | 87 |
| Kranídi | Kranídi | Kranídi | 4 006 |
| Kranídi | Kranídi | Lákkes | 14 |
| Kranídi | Kranídi | Petrothálassa | 177 |
| Kranídi | Kranídi | Thyní | 0 |
| Kranídi | Portochéli | Ágios Aimilianós | 42 |
| Kranídi | Portochéli | Chinítsa (saari) | 2 |
| Kranídi | Portochéli | Chinítsa | 71 |
| Kranídi | Portochéli | Kósta | 71 |
| Kranídi | Portochéli | Portochéli (Pórto Chéli) | 1 817 |
| Kranídi | Portochéli | Ververoúda | 130 |
Kranídi: Yhteensä: 9 452
Yhteensä: 13 551
Aiheesta muualla

Δήμος Ερμιονίδας. Ermionídan kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Peloponnesoksen alue
| --- | --- |
Arkadian alueyksikkö:   Gortynía  Megalópoli  Nótia Kynouría  Trípoli  Vóreia Kynouría 
Argoliin alueyksikkö:   Árgos-Mykínes  Epídavros  Ermionída  Náfplio 
Korinthian alueyksikkö:   Kórinthos  Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi  Neméa  Sikyóna  Vélo-Vócha  Xylókastro-Evrostína 
Lakonian alueyksikkö:   Anatolikí Máni  Elafónisos  Evrótas  Monemvasiá  Spárti 
Messenian alueyksikkö:   Dytikí Máni  Kalamáta  Messíni  Oichalía  Pýlos-Néstoras  Trifylía
Espanjalainen prikaati

Espanjalainen prikaati viidellä, neljällä ja kolmella espanjalaisella neliöllä.
Espanjalainen prikaati oli 1500- ja 1600-luvuilla käytössä ollut jalkaväen taisteluryhmitys, jossa oli kolme, neljä tai viisi espanjalaista neliötä. Neliöt sijoitettiin shakkilautakuvioon siten, että ne pystyivät tukemaan toisiaan. Se oli eräänlainen taistelukentällä itsenäisesti liikkuva tulivoimainen linnoitus.
Espanjalainen prikaati syntyi samoihin aikoihin italialaissotien alussa kun espanjalainen neliö, kun armeijat alkoivat muodostua yhä useammasta terciosta ja tuli tarve järjestää ne taistelukentälle. Jos espanjalainen prikaati oli järjestetty oikein, sen eri osat pystyivät antamaan sivustatulitukea toisilleen ja käyttämään osastojen välisiä aukkoja tulituslinjoina. Se pystyi myös tehokkaasti puolustautumaan kaikenlaisia vihollisen sivusta tai selustahyökkäyksiä vastaan. Yleensä taisteluissa jalkaväkikeskusta muodostettiin useammasta rinnakkaisesta espanjalaisesta prikaatista.
Jalkaväen taistelumuodon keventyessä espanjalaisesta neliöstä alankomaalaiseen puolirykmenttiin myös espanjalainen prikaati sai väistyä, vaikka idea jatkoikin elämäänsä treffen-taktiikassa.
Lyyli Erjakka

Lyyli Erjakka 45-vuotis­taiteilija­juhlassaan vuonna 1947.
Lyyli Emilia Erjakka (ent. Eriksson, o.s. Lundvall; 22. joulukuuta 1881 Pietari – 17. kesäkuuta 1957) oli suomalainen näyttelijä, joka teki pitkän uran Tampereen Työväen Teatterissa sen perustamisesta vuodesta 1901 aina vuoteen 1949 saakka. Vuonna 1951 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Ura

Erjakka tunnettiin vahvoista naisrooleistaan, joihin kuuluivat muun muassa Olavin äiti näytelmässä Laulu tulipunaisesta kukasta, Simsonin äiti Simson ja Delilassa, Daniel Hjortin Katri sekä vanha emäntä Niskavuoren naisissa. Teatterityön ohella Erjakka esiintyi 1940-luvulla kahdessa Edvin Laineen ohjaamassa pitkässä elokuvassa, sekä jo vuonna 1927 valmistuneessa, mutta myöhemmin kadonneessa elokuvassa Ei auta itku markkinoilla.
Hän oli mukana myös työväenliikkeen toiminnassa. Vuoden 1905 suurlakon aikana Erjakka valittiin yhdeksän muun työläisnaisen kanssa Tampereella valtaa pitäneeseen suurlakkokomiteaan.
Perhe

Erjakka avioitui vuonna 1916 näyttelijä Julius Wilhelm Erikssonin kanssa, mutta pariskunta erosi myöhemmin. Heidän tyttärensä oli kirjailija Helvi Erjakka.
Filmografia

Ei auta itku markkinoilla (1927)
Yrjänän emännän synti (1943)
Ristikon varjossa (1945)
Eristyksissä elävät ihmisryhmät

Eristyksissä elävä heimo Brasiliassa Feijón kunnassa Acren osavaltiossa
Eristyksissä elävät ihmisryhmät ovat yhteisöjä, jotka elävät joko vapaaehtoisesti tai olosuhteiden pakosta ilman merkittäviä yhteyksiä ympäröivään maailmaan. Vain harvat ihmisryhmät ovat pysyneet täysin eristyksissä muusta maailmasta. Useimmat niistä elävät Etelä-Amerikan ja Uuden-Guinean tiheämetsäisillä alueilla. Tiedot näiden ihmisryhmien olemassaolosta perustuvat ilmakuviin ja harvinaisiin, joskus väkivaltaisiin kohtaamisiin naapuriheimojen kanssa.
Alkuperäiskansojen oikeuksia puolustavat aktivistit vaativat jättämään eristyksissä elävät ihmisryhmät rauhaan vetoamalla näiden ihmisryhmien itsemäärämisoikeuteen, jota yhteydenotto aktivistien mukaan rikkoisi. Eristyksissä elävältä ihmisryhmältä saattaa myös puuttua vastustuskyky yleisiin tarttuviin sairauksiin, jotka saattaisivat tappaa suuren osan yhteisöstä, jos yhteisö altistuisi niille olemalla tekemisissä muun maailman kanssa.
Eristyksissä eläviä ihmisryhmiä

Jarawat
Sentinelit
Kirjallisuutta

Diamond, Jared. Ensikosketukset. Teoksessa: Diamond, Jared: Maailma eiliseen saakka. Mitä voimme oppia perinteisistä yhteiskunnista, s. 68-74.  ((The World until Yesterday: What Can We Learn from Traditional Societies?, 2012)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Terra Cognita, 2013.  ISBN 978-952-5697-62-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eristyksissä elävät ihmisryhmät Wikimedia Commonsissa
Kartta maailman eristyksissä elävistä ihmisryhmistä
Käännös suomeksi
Eretria

| Eretria> Ἐρέτρια |
| --- | --- |
 Eretrian arkeologista aluetta.
Sijainti
 Eretria
Koordinaatit:  38°23′50″N, 23°47′24″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Erétria, Euboia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  700-luku–87 eaa.
Huippukausi:  300-luku–198 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Euboia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eretria (m.kreik. Ἐρέτρια) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Erétrian kaupungin paikalla, ja sen arkeologisia kohteita on eri puolilla kaupunkia.
Maantiede

Eretria sijaitsi Euboian etelärannikolla Eteläisen Euboianlahden rannalla ja hedelmällisen Lelantoksen tasangon (nyk. Lilántion tasanko) etelälaidalla noin 18 kilometriä kaakkoon Khalkiista (ja nykyisestä Chalkídan kaupungista). Kaupungin pohjoislaidalla on korkea akropolis eli linnavuori. Kaupungin koko on ollut noin 80 hehtaaria.
Historia > Varhaishistoria

Eretria on ollut olemassa kaupunkina jo mykeneläisellä kaudella ja varhaisella rautakaudella eli nk. Kreikan pimeinä vuosisatoina, mutta tuolloin asutus on mahdollisesti sijainnut eri paikassa. Esihistoriallisen Eretrian paikaksi on ehdotettu muun muassa Lefkantía, mutta toisaalta sitä on ehdotettu myös esihistoriallisen Khalkiin paikaksi. Toisaalta myös nykyisen Eretrian alueelta on tehty löytöjä neoliittiselta ja helladiselta kaudelta lähtien. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä euboialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.
Eretrialaiset esitettiin joonialaisina, ja näiden sanottiin tulleen Euboialle alun perin Attikasta. Toisaalta kaupungissa vaikuttaa kuitenkin olleen merkittävästi myös muuta alkuperää ollutta väestöä. Strabon mainitsee kaupungin vanhoiksi nimiksi Melaneis ja Arotria. Myöhempi nimi Eretria viittaa ”soutajiin” (erettō/eressō, ”soutaa”).
Historia > Antiikin aika

Varhaisimmat löydöt kaupungista sen antiikin aikaiselta paikalta ovat peräisin myöhäiseltä geometriselta kaudelta. Eretria oli nimensä mukaisesti varhainen kreikkalainen kauppa- ja merimahti, ja sen alaisuuteen kuuluivat laajimmillaan muun muassa pohjoisten Kykladien Andros, Tenos ja Keos. Kaupunki oli Khalkiin ohella yksi keskeisimpiä kreikkalaisia siirtokuntien perustajia, ja asutti muun muassa nykyistä Chalkidikín niemimaata sekä perusti Fanagorian, Pantikapaionin ja Pithekussain. Tämä tuotti myös vihollisuuksia Khalkiin ja Eretrian välille. 700-luvulla eaa. kaupungit sotivat Lelantoksen tasangon hallinnasta Lelantoksen sodassa, joka on varhaisimpia historiallisesti tunnettuja sotia kreikkalaisten kaupunkivaltioiden välillä. Sota oli mahdollisesti syynä Eretrian siirtämiseen sen nykyiselle paikalle.
Arkaaisella ja klassisella kaudella Eretria oli yksi Euboian neljästä merkittävimmästä kaupunkivaltiosta. 500-luvulla eaa. Eretria tuki Joonian kapinaa kiitoksena Miletokselle avusta Lelantoksen sodassa. Tämän seurauksena persialaiset tuhosivat kaupungin persialaissotien ensimmäisessä hyökkäyksessä Kreikkaan vuonna 490 eaa. Toisen hyökkäyksen aikaan 480 eaa. kaupunki oli kreikkalaisten puolella ja osallistui Artemisionin, Salamiin ja Plataiain taisteluihin. 400-luvulla eaa. kaupungista oli kotoisin tragediakirjailija Akhaios.
Persialaissotien jälkeen Eretria liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ja pysyi siinä vuoteen 411 eaa. saakka. Vuonna 411 eaa., peloponnesolaissodan aikaan, kaupungin edustalla käytiin Eretrian meritaistelu, jonka Sparta voitti. Siinä Eretria liittyi euboialaisten kaupunkien kapinaan Ateenaa vastaan, ja se tuki Spartaa sodan loppuajan. Kaupunki oli nyt osa Euboian liittoa ja saattoi myös toimia sen johtajana. Seurannut aika oli kaupungin suurinta kukoistuskautta. 300-luvulla eaa. kaupunki oli vuoroin Ateenan ja vuoroin Theban puolella. Tuohon aikaan kaupunkia hallitsivat tyrannit, joihin lukeutuvat Themison ja Plutarkhos.
Eretria sai joksikin aikaa demokraattisen hallinnon, mutta lopulta Makedonia nosti tyranniksi Kleitarkhoksen, joka hallitsi Makedonian alaisuudessa vuoteen 341 eaa. Khaironeian taistelun vuonna 338 eaa. jälkeen Eretria jäi kokonaan Makedonian vallan alle. Seuranneen sadan vuoden aikana kaupungin kukoistus jatkui. Se oli Euboian merkittävin ja hallitsi pääosaa saaren eteläosasta. Eretriassa toimi muun muassa sieltä kotoisin olleen Menedemoksen johtama eretrialainen filosofikoulukunta. Kaupungista oli kotoisin myös taidemaalari Filoksenos. Roomalaiset tuhosivat kaupungin vuonna 198 eaa., minkä jälkeen se taantui, vaikkakin rakennettiin uudelleen. Lopullisesti Eretria tuhoutui Mithridateen sodissa 87–86 eaa., ja autioitui tämän jälkeen.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Cyriacus Anconalainen (Ciriaco de' Pizzicolli) vieraili paikalla vuonna 1436 ja teki huomioita ja piirustuksia antiikin aikaisista jäännöksistä. Kaupungin paikka säilyi asumattomana, kunnes vuonna 1824 paikalle syntyi Psarálta paenneiden perustama Néa Psarán kylä. Se on sittemmin kehittynyt nykyiseksi kaupungiksi, joka on ottanut nimen Erétria antiikin aikaisen kaupungin kunniaksi.
Antiikin Eretrian arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1886 Chrístos Tsoúntaksen johdolla. Vuosina 1891–1895 niitä jatkoi American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu Charles Waldsteinin johdolla. Kreikkalaiset jatkoivat kaivauksia vuosina 1897–1917 sekä 1952–1956. Vuodesta 1964 kaivauksia ovat suorittaneet yhdessä École Suisse d'Archéologie en Grèce eli Sveitsin arkeologinen koulu sekä kreikkalaiset arkeologit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eretria Wikimedia Commonsissa
Eretrian akropoliin muureja.
Eretrian lyömä tetradrakhma, n. 180 eaa.
Ylemmän gymnasionin rauniot.
Apollon Dafneforoksen temppelin rauniot ilmasta.
Eretrian teatteri.
Lattiamosaiikki Eretriasta.
Magdalena Eriksson

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. syyskuuta 1993
Syntymäpaikka: Tukholma, Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: Chelsea LFC
Pelinumero: 16
Junioriseurat
: Enskede IK
2009–2010: Hammarby IF DFF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011 | Hammarby IF DFF | 19 | (0) |
| 2012 | Djurgårdens IF | 19 | (1) |
| 2013–2017 | Linköpings FC | 77 | (5) |
| 2017– | Chelsea LFC | 33 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 149 | (10) |
Maajoukkue
| 2014– | Ruotsi | 90 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29.9.2022.
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 2019 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Australia & Uusi-Seelanti 2023 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio De Janeiro 2016 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | Jalkapallo |  |
Magdalena Eriksson (joskus myös Ericsson; s. 8. syyskuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin Chelsean joukkueessa FA:n naisten superliigassa. Eriksson on edustanut Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2014 lähtien. Hän on voittanut Damallsvenskanin mestaruuden Linköpings FC:n paidassa 2016. Hän on Enskede IK:n kasvatti.
Eriksson on kesäkuun 2022 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 90 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja MM-pronssia Ranskan MM-kilpailuissa 2019, missä hän pelasi avauskokoonpanossa kuudessa Ruotsin seitsemästä ottelusta. EM-kilpailuissa 2022 Ruotsi ylsi välieriin ja Eriksson pelasi joukkueen kaikki viisi ottelua.
Yksityiselämä

Eriksson on kertonut avoimesti kuuluvansa seksuaalivähemmistöön ja tehnyt työtä vähemmistön hyväksi. Hän on parisuhteessa niin ikään Chelseassa pelaavan Pernille Harderin kanssa. Erikssonin äiti on suomalainen ja lapsena hän vietti kaikki kesät Suomessa.