stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Edwards Deming

William Edwards Deming
William Edwards Deming (14. lokakuuta 1900 – 20. joulukuuta 1993 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen tilastotieteilijä, professori, kirjailija ja konsultti.
Demingin saavutuksina pidetään muun muassa Yhdysvaltain sotatarvikemateriaalin laadun parantamista toisen maailmansodan aikana. Häntä pidetään myös yhtenä sodanjälkeisen nousun arkkitehtina Japanissa, missä hän opetti 1950-luvusta lähtien ylimmille yritysjohdoille kuinka parantaa suunnittelua, tuotteiden laatua, testausta ja kuinka lisätä myyntiä kansainvälisten markkinoiden kautta. Demingin opeilla katsotaan olleen merkittävä vaikutus Japanin nousussa innovatiivisten, korkealaatuisten tuotteiden valmistajaksi. Häneen yhdistetään myös usein sanat laatujohtamisen isä (J. M. Juran mainitaan usein toisena). Deming on tunnettu muun muassa SPC:n ja PDCA:n kehittäjänä.
Uran alkuvaiheet

William Edwards Deming syntyi Iowan osavaltion Sioux Cityssä vuonna 1900. Koska hänen isänsä oli myös etunimeltään William, kutsuttiin poikaa hänen toisella nimellään, joka oli myös hänen äitinsä Pluma Irene Edwardsin tyttönimi.
Deming kouluttautui Wyomingin yliopistossa valmistuen elektroniikkainsinööriksi 1921 ja Coloradon yliopistosta diplomi-insinööriksi 1925. Vuonna 1928 jatko-opiskelut Yalen yliopistossa johtivat vielä filosofian tohtorin tutkintoon. Opintojensa viime vaiheissa hän keskittyi matematiikkaan ja matemaattiseen fysiikkaan, joka johti työpaikkaan matemaattisena fyysikkona maatalousministeriössä 1927–1939.
Maatalousministeriön johtaja, tohtori C. H. Kunsman esitteli vuonna 1927 Demingin Bell Telephone Laboratoriesin Walter A. Shewhartille (modernin laatutekniikan isä). Deming sai inspiraation Shewhartin töistä, joissa tämä oli lanseerannut tilastotieteisiin liittyviä asioita, kuten prosessien tilastollisen tarkastelumenetelmän (prosessilaatu) sekä valvontakortin. Deming liikkui itse kohti tilastollisten menetelmien soveltamista teolliseen tuotantoon ja johtamiseen. Shewhartin idea variaatiosta johtuvista systeemiperustaisista ja siten satunnaisista sekä erityisistä virheiden syistä johti Demingin teoriaan johtamisesta. Tällä hän osoitti, että Shewhartin ideaa pystyttiin soveltamaan myös tuotantoprosesseihin sekä johtamisen- ja hallinnon prosesseihin. Tämä uusi näkökulma asiaan teki Demingistä suuren vaikuttajan 1950-luvun jälkeisen teollistuneen maailman taloustieteelliseen perustaan. Deming päätyi toimittamaan Shewhartin luentosarjan pohjalta kirjan Statistical Method from the Viewpoint of Quality Control (1939), joka toimi pohjana laadunvalvonnan tieteelliselle kehittämiselle.
Deming kehitti Shewhartiin vahvasti pohjautuen otantatekniikoita, joita käytettiin ensi kerran vuoden 1940 väestönlaskennassa (United States Census Bureau). Toisen maailmansodan aikana Deming oli viisimiehisen Emergency Technical Committeen jäsen ja osallistui 1942 Yhdysvaltain sotatarvikkeiden laaduntarkastusstandardien luomiseen. Hän opetti myös tilastollisen prosessin ohjauksen (SPC) tekniikoita sotatarviketuotannossa toimiville. Tilastollisia menetelmiä sovellettiin laajamittaisesti toisen maailmansodan aikana, mutta sodan jälkeisinä vuosina ne katosivat käytöstä tarpeettomina. Kysyntä massatuotetuille amerikkalaistuotteille oli itsestäänselvyys.lähde?
Japanin vuodet

Toisen maailmansodan jälkeen Deming osallistui Yhdysvaltain armeijan pyynnöstä Japanin väestölaskennan suunnitteluun. Toimiessaan Japanissa hänen laadunhallintaosaaminen ja yhteiskunnallinen osallistuminen johti kutsuun Japanin insinööri- ja tiedemiesyhteisöön (JUSE).
JUSE:n jäsenet olivat tutustuneet Shewhartin tekniikoihin osana Japanin jälleenrakennusponnistuksia ja etsivät asiantuntijaa opettamaan tilastollisia seurantamenetelmiä. Kesäkuusta elokuuhun vuonna 1950 Deming koulutti satoja insinöörejä, johtajia ja akateemikkoja tilastolliseen laadunhallintaan ja laadunhallintakonsepteihin. Demingin Japanin ylimmille johtajille viestimä sanoma oli: Laadun parantaminen vähentää kustannuksia lisäten samalla tuottavuutta ja markkinaosuutta.lähde?
Lukuisat japanilaiset teollisuusyritykset ryhtyivät soveltamaan Demingin oppeja laajamittaisesti ja saavuttivat tuloksia. Parantunut laatu yhdistettynä entistä edullisempiin kustannuksiin synnytti kansainvälisen kysynnän japanilaisille tuotteille. Deming ei suostunut vastaanottamaan rojalteja vuoden 1950 luentomateriaaleistaan, joten JUSE:n johtoryhmä perusti joulukuussa 1950 Deming Prize -palkinnon. Sen jakamisella väitetään olleen suuri vaikutus laatuajattelun leviämiseen Japanissa.
Vuonna 1960 Japanin pääministeri Nobusuke Kishi palkitsi keisari Hirohiton ohjeistamana tohtori Demingin Japanin 2. luokan Order of the Sacred Treasures -mitalilla. Mitalin myöntämisasiankirjassa tunnustetaan Demingin vaikutus Japanin teollisuuden uudelleensyntymiseen ja sen nousuun maailmanmenestykseen.lähde?
Uran loppuvaiheet

Ford Motor Company oli ensimmäisiä amerikkalaisyhtiöitä, jotka tukeutuivat Japanista palanneeseen Demingiin. Hänet palkattiin 1981 käynnistämään laadunvalvontajärjestelmä tilanteessa, jossa Fordin myynti oli laskussa. Yhtiö oli tehnyt 1979–1982 kolmen miljardin tappiot. Deming kyseenalaisti yrityskulttuurin ja johtajien toimintatavan. Yllättäen Deming puhui laadun sijaan hallinnosta ja johtamisesta. Demingin selvitysten mukaan johdon päätökset aiheuttivat 85-prosenttisesti ongelmat, jotka olisi ylitettävä matkalla kohti parempia autoja. Muutoksien ansiosta Ford sai jo vuonna 1982 aikaan tuottavan Taurus-Sable-automalliston. Kirjeessään Autoweek Magazinelle Fordin toimitusjohtaja Donald Petersen sanoi yhtiön olevan rakentamassa laatukulttuuria ja useimpien tehtyjen muutoksien perustuvan Demingin opetuksiin. Vuoteen 1986 mennessä Fordista oli tullut kannattavin amerikkalainen autonvalmistaja. Voitto ylitti ensi kertaa sitten 1920-luvun kilpailijat Chryslerin ja General Motorsin. Trendi jatkui seuraavina vuosina.
Vuonna 1982 Deming julkaisi kirjan Quality, Productivity, and Competitive Position, joka nimettiin uudelleen vuonna 1986 Out of the Crisisiksi. Kirjassa Deming kehittelee liikkeenjohdon teoriaa perustuen hänen kuuluisaan 14 Points for Managementiin. Teoriassa analysoidaan, että johdon epäonnistumiset tulevaisuuden suunnittelussa johtavat työpaikkojen menetyksiin. Tämän vuoksi johtoa pitää arvioida sen innovatiivisista suunnitelmista säilyä markkinoilla, suojata sijoitukset, varmistaa tulevaisuuden tuotot ja tarjota enemmän työpaikkoja parantuneiden tuotteiden ja palvelujen myötä. Ei vuosineljännesten tulosten pohjalta. Demingin sanoin: Muutos vaatii johdolta lujaa sitoutumista uuden oppimiseen ja uuteen filosofiaan – epäröivät, heikkosydämiset ja nopeita voittoja tavoittelevat ovat tuomittuja epäonnistumaan.lähde?
Uransa aikana Deming vastaanotti lukuisia akateemisia palkintoja kuten kunniatohtorin tittelin Oregonin osavaltionyliopistolta. Vuonna 1987 hänet palkittiin kansallisella teknologiamitalilla ja 1988 Kansallisen tiedeakatemian tieteen elämäntyöpalkinnolla.
Vuonna 1993 Deming julkaisi viimeisen kirjansa: The New Economics for Industry, Government, Education. Siinä hän lanseerasi käsitteet System of Profound Knowledge™ ja 14 Points for Management.  Kirja sisälsi myös konsepteja, kuten ryhmämuotoinen opetus ilman numeroarvosteluja, sekä johtaminen ilman henkilökohtaista tulosarviointia. Joulukuussa 1993 Deming kuoli vanhuuteen kotonaan.
Ennen kuolemaansa Deming oli ehtinyt perustaa kotikaupunkiinsa nimeänsä kantavan W. Edwards Deming -instituutin. Sen tehtävänä on edistää viimeisessä kirjassa lanseerattua The Deming System of Profound Knowledgea. Samassa kaupungissa sijaitseva Yhdysvaltain kongressin kirjasto sisältää myös suuren Deming-aiheisen media-arkiston. Uransa aikana Deming sävelsi myös musiikkia.
Aiheesta muualla

W. Edwards Deming Institute
Deming Electronic NetWork
"THE DEMING DIMENSION: Management for a Better Future" by Dr. Henry R. Neave
"Quality As Defined By Deming": Luento, Newt Gingrich (Arkistoitu – Internet Archive)
"W. Edwards Deming The Story of a Truly Remarkable Person" (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuolinkirjoitus Philadelphia Inquirerissa, joulukuu 1993 (Arkistoitu – Internet Archive)
Deming Library Videos (Arkistoitu – Internet Archive)
Deming Library Discussion Guide, "problem is at the top" (Arkistoitu – Internet Archive)
Bay Area Deming Users Group (BADUG), "Deming’s System" (Arkistoitu – Internet Archive)
The Swiss Deming Institute (Arkistoitu – Internet Archive)
The French Deming Association
Deming Scholars MBA Degree Fordham University (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Dnipron piiri (Kiova)

| Dnipron piiri Дніпровський район |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Dnipron piiri on Kiovan itäosassa, Dneprin vasemmalla eli itärannalla sijaitseva kaupunkipiiri. Se näkyy kartan oikeassa osassa punasävyisenä alueena.
Valtio:  Ukraina
Alue:  Kiova
Perustettu:  1969
Aluejaon uudistus:  2001
Väkiluku   (1/2021):  357 936
 
Verkkosivu
Dnipron piiri (ukr. Дніпровський район, Dniprovskyi raion) on yksi  Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Dnipron piiri sijaitsee Kiovan itäosassa, Dneprin vasemmanpuolisella eli itärannalla. Vuoden 2021 alussa piirin väkiluvuksi arvioitiin 357 936. Piirin  pinta-ala on 67,0 neliökilometriä eli noin 8 prosenttia Kiovan pinta-alasta.
Dnipron piiri rajoittuu etelässä Kiovan Darnytsjan piiriin, lännessä Dneprin oikeanpuoleisella rannan Petšerskin, Podilin ja Obolonin piireihin, pohjoisessa Desnan piiriin sekä idässä Kiovan alueen Brovaryn piiriin.
Piiri on perustettu 23. toukokuuta 1969.
Dnipron piirissä sijaitsevat muun muassa
Kiovan metron asemat: Hidropark, Livoberežna, Darnytsja ja Tšernihivska (viimeksimainittu osin naapuripiirissä)
Kiovan kaupunkijunan asemat (pohjoisesta etelään): Troještšyna-2, Troještšyna, Kyjiv-Dniprovskyi, Livoberežna, Rusanivka (ukr. Троєщина-2, Троєщина, Київ-Дніпровський, Лівобережна, Русанівка).
kuusi yhdeksästä Dneprin ylittävästä sillasta Kiovassa
useita Dneprin saaria puistoalueineen. Esimerkiksi Venetsijskyi- ja Dolobetskyi-saarilla (Венеційський острів, Долобецький острів) on nimellä Hidropark tunnettu alue suosittuine uimarantoineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dnipron piiri (Kiova) Wikimedia Commonsissa
Dnipron piirihallinnon sivu (ukrainaksi) (kyivcity.gov.ua)
Dnipron piirin rajat Open Street Map -kartalla (ukrainaksi) (openstreetmap.org)
Dongfeng 4

Dongfeng 4
Dongfeng 4 (CSS-3) on kiinalainen mannertenvälinen ydinohjus. Se oli luokassaan ensimmäinen. Myöhemmin Kiina on kehittänyt vielä tästäkin pidemmän kantaman ydinohjuksia. Dongfeng (suom. Itätuuli) eli DF4:n kantama on ollut noin 7 000 kilometrin luokkaa. Kaksivaiheinen ohjustyyppi käyttää nestemäistä polttoainetta. Ydinkärjen voimakkuuden on uskottu olevan 2 megatonnin lämpöydinräjähteen.
Denguekuume

| Denguekuume |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  A97
ICD-9:  061
MedlinePlus:  001374
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Denguekuume (äännetään [dɛŋge]) on denguevirusten aiheuttama kuumetauti. Denguevirukset kuuluvat flaviviruksiin, ja niitä on neljä serotyyppiä: DEN-1, DEN-2, DEN-3, ja DEN-4. Ensimmäistä kertaa sairastuvan oireet ovat usein lieviä ja muistuttavat tavallista flunssaa, mutta uudelleen sairastettuna tauti on huomattavasti rajumpi ja voi johtaa kuolemaan.
Maailmalla denguekuume on yleistymässä. Oireellisena siihen sairastuu vuosittain arviolta 100 miljoonaa ja oireettoman tartunnan saanee jopa 300 miljoonaa ihmistä. Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan dengue on yleistymässä nopeammin kuin mikään muu tartuntatauti. Yksistään vuodesta 2000 vuoteen 2013 raportoitujen tapausmäärien kasvu oli 400 %. WHO julkaisee kerran vuodessa vertaisarvioidun Dengue Bulletin -vuosikirjan, jossa käydään läpi uusimmat tiedot taudista ja sen torjunnasta.
Suomalaisilla matkailijoilla oireellisia denguekuumeita tavataan muutamia kymmeniä vuosittain. Matkailijan saama tartunta ei yleensä ole henkeä uhkaava. Suomessa dengue ei kuulu yleisvaarallisiin tai ilmoitettaviin tartuntatauteihin, eikä tapauksia ilmoiteta tartuntatautirekisteriin.. Ensimmäisen kerran ihmiset mainitsivat dengueviruksen Chin-dynastian aikana (65–420 jKr), ja sitä kutsuttiin silloin myrkylliseksi vedeksi. Ensimmäinen kliininen dengue-epidemia, joka tunnistettiin, oli vuonna 1780 ja se esiintyi Aasiassa, Afrikassa ja Karibialla samaan aikaan. Denguekuumetauti nimettiin vuonna 1779. Vuosina 1823–1916 denguevirus levisi Afrikasta Intian valtamerelle ja Amerikkaan. Toisen maailmansodan jälkeen dengue-virustartuntoja on raportoitu pääasiassa Kaakkois-Aasiasta. Nykyään denguevirusta esiintyy sadassa maassa, ja suurin riski saada denguekuume on Keski-Amerikassa, Kaakkois-Aasiassa ja Länsi-Tyynenmeren alueella.
Denguekuumeen leviämistä voi olla mahdollista estää lisäämällä sitä kantaviin hyttysiin vasta-ainetta sisältävä geeniajuri.
Denguen eri muodot

Denguekuume on keltakuumehyttysen (Aedes aegypti) sekä tiikerihyttysen (Aedes albopictus) levittämä virustauti, jota esiintyy pääasiassa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Taudin aiheuttajia ovat denguevirukset, joita on neljä serotyyppiä. Kustakin serotyypistä tunnetaan 4–6 erilaista genotyyppiä. Ne ovat vaipallisia, noin 50 nm läpimittaisia RNA-viruksia, joiden 11 000 emäksen mittainen RNA-säie on yksinäänkin kykenevä aiheuttamaan taudin. Dengueviruksilla on keskenään yhteinen kantamuoto. Ne ovat hyvin läheistä sukua keltakuumevirukselle ja hieman etäisempää sukua muille hyttysvälitteisille flaviviruksille.
Taudin itämisaika on lyhyt, vain 5–10 päivää, yleensä alle viikon. Denguekuumeelle on ominaista päänsärky sekä nivel- ja lihaskivut, ihottuma ja imusolmukemuutokset. Valkosolu- ja verihiutalemäärät laskevat ja maksaentsyymit saattavat olla koholla. Luultavasti huomattava osa infektioista jää käytännössä oireettomiksi. Tautiin liittyvä kuume alkaa äkillisesti ja saattaa kohota 39,5–41,4 °C:seen. Denguekuumeeseen sairastuneelle voi kehittyä myös sydänlihastulehdus tai aivotulehdus. Yhden viruksen serotyypin sairastaminen antaa immuniteetin ainoastaan nimenomaiselle serotyypille, ja siksi sama henkilö voi sairastaa denguekuumeen elämänsä aikana useamman kerran. Taudin esiintymisalueella esiintyy kaikkia serotyyppejä sekaisin.
Joissain tapauksissa syntyy tila, jossa verisuonet eivät pidä nestettä (Dengue vascular permeability syndrome, DVPS). Tästä tauti saattaa edetä verenvuotokuumeeseen (Dengue haemorrhagic fever, DHF) tai hengenvaaralliseen sokkitilaan (Dengue shock syndrome, DSS). Näiden osalta keskeinen riskitekijä on aikaisemmin sairastettu denguekuume. DHF/DSS on kuitenkin todettu kehittyneen ensi-infektiossa alle vuoden ikäisillä lapsilla, joiden äiti on sairastanut denguen. DSS johtaa hoitamattomana kuolemaan 10–40 %:ssa tapauksista.
Toinen dengueviruksen aiheuttama infektio on usein vakavampi kuin ensimmäinen, mikä johtuu todennäköisesti vasta-ainevälitteisestä denguevirusinfektion tehostumisesta (''Antibody-dependent enhancement of infection). Aiemman denguevirusinfektion synnyttämät vasta-aineet voivat muodostaa uuden denguevirus serotyypin kanssa kompleksin, joka pääsee isäntäsoluun sisälle kiinnittymällä sen Fc gamma reseptoriin. Mekanismi vaikeuttaa esimerkiksi rokotekehitystä, sillä aiempien vasta-aineiden olemassaolo kehossa voi aiheuttaa enemmän haittaa kuin hyötyä.
Denguekuumeeseen ei ole lääkitystä. Hoito perustuu potilaan elintoimintojen tukemiseen. Diagnoosi tehdään vasta-ainemäärityksellä tai etenkin taudin alkuvaiheessa PCR-testillä. Vasta-ainemäärityksestä voidaan myös todeta, onko kyseessä ensimmäinen vai uusiutunut tartunta.
Levinneisyys

Oireiseen denguekuumeeseen sairastuu arviolta jopa 100 miljoonaa ihmistä vuodessa. Tauti lienee useimmiten oireeton ja suuri osa riskissä olevasta väestöstä on puutteellisen terveydenhuollon piirissä, joten tauti on alidiagnosoitu ja todellinen ilmaantuvuus on luultavasti moninkertainen. Suurimpia riskialueita ovat Intia, Kaakkois-Aasia sekä tietyt Afrikan ja Latinalaisen Amerikan alueet. Viime vuosikymmeninä tauti on nopeasti valloittanut uusia alueita. Denguekuumetta esiintyi Kreikassa vielä 1920-luvulla, mutta se hävisi Euroopasta vuosikymmeniksi. Sittemmin 2010-luvun aikana Espanjasta ja Ranskasta on todettu yksittäisiä tartuntoja, joilla ei ole yhteyttä matkailuun.
Tropiikinmatkailun yleistyessä denguetapauksia on tullut Suomessa esiin vuodesta 2004 alkaen. Kap Verden saarella todettiin laaja epidemia syksyllä 2009. Tuorein tapaus on Madeiran saarelta 4. syyskuuta 2012. Tautitapauksia oli varmistunut tähän mennessä kaksi, minkä lisäksi tartuntaa epäiltiin yli 20 ihmisellä.
3. marraskuuta 2012 mennessä Madeiralla oli varmistettu 52 denguekuumetapausta. Todennäköisiä tapauksia oli 404. Kaksi viikkoa aiemmin samat luvut olivat 37 ja 262, mikä kertoo tapausten nopeasta lisääntymisestä. Ensimmäiset tartunnat havaittiin lokakuun alussa.
5. helmikuuta 2013 mennessä Madeiralta oli raportoitu kaikkiaan 2164 denguekuumetapausta. Yhtään kuolemantapausta ei ilmennyt. Tapauksista 78 oli diagnosoitu henkilöillä, jotka olivat vierailleet Madeiralla. Seitsemän näistä tapauksista oli Suomessa.
Oireet

Denguekuumeen oireet voidaan jakaa lievempiin ja vakavampiin oireisiin. Vakavammat oireet ilmenevät usein kuumeen laskettua.
Lievempiä ja yleisiä oireita ovat esimerkiksi
akuutti korkea kuume (40 °C)
kova päänsärky
kipu silmien takana
kovat nivel- ja jäsenkivut
raajojen kankeus
selkäsärky
ripuli
pahoinvointi ja oksentelu
heikosti punoittava ihottuma
suurentuneet imusolmukkeet kyynärtaipeissa, nivustaipeissa ja niskassa
voimakas hikoilu kuumeen jälkeen.
Vakavampia oireita ovat esimerkiksi
nenäverenvuoto
verinen oksennus tai uloste
kova vatsakipu
jatkuva oksentelu
voimattomuus ja väsymys
nopea hengitys
kalpea ja kylmä iho
maksa- ja munuaisvauriot
sydän- ja aivotulehdukset
veren valkosolujen määrän lasku
valtimosykkeen hidastuminen.
Suojautuminen

Ensisijainen tapa suojautua denguevirukselta on suojautua sitä levittäviltä hyttysiltä. Denguekuumetta levittäviltä hyttysiltä voi suojautua esimerkiksi suojautumalla hyttysenpistoilta peittävän vaatetuksen ja hyttysverkkojen avulla. Lisäksi voidaan käyttää erilaisia hyttysmyrkkyjä ja muita torjunta-aineita. Denguevirusta levittävien hyttysten elinalueita ja siten taudin ilmaantuvuutta voidaan pienentää hävittämällä virusvälittäjinä toimivien hyttysten elinympäristöä.
Vuonna 2015 lisensoitiin ensimmäinen denguevirusta vastaan valmistettu rokote nimeltään CYD-TDV, jonka kauppanimi on Dengvaxia. Dengvaxian on kehittänyt ranskalainen lääkeyhtiö Sanofi Pasteur. Dengvaxia on tetravalentti eli sisältää kaikkia neljää heikennettyä virustyyppiä antaen suojan serotyyppejä DEN-1-, DEN-2, DEN-3 ja DEN-4 vastaan. Rokote annetaan kolmena annoksena, joista tehosterokotukset annetaan kuuden kuukauden välein. Markkinoilla oleva Dengvaxia on tarkoitettu 9–45-vuotiaille, jotka asuvat denguekuumeen endeemisillä alueilla ja jotka ovat jo aiemmin saaneet denguevirustartunnan. Aiemmin saatu virustartunta on todennettava laboratoriotutkimuksilla ennen rokotteen käyttöä. Laboratoriotutkimus voi olla esimerkiksi IgG-vasta-aineiden osoittaminen ELISA-menetelmällä, tai joissain tapauksissa tietty pikatesti. Rokotteella on myyntilupa Euroopan unionissa, mutta se ei ole tarkoitettu matkailijoiden käyttöön, eikä sitä ole saatavilla Suomesta. Dengvaxia on toistaiseksi ainoa myyntiluvan saanut denguevirusrokote. Sen todistettu suojaava teho oireiselta denguekuumeelta vaihtelee tehtyjen kokeiden välillä, mutta on teho noin 59,2 %. Rokote suojaa tehokkaimmin serotyyppien DEN-3 ja DEN-4 aiheuttamia tauteja vastaan mutta antaa kohtuullisen suojan myös serotyyppien DEN-1 ja DEN-2 denguevirusten aiheuttamaa denguekuumetta vastaan. Dengvaxian tehokkuus riippuu myös henkilön iästä ja siitä, onko henkilössä vasta-aineita aiemmin sairastetun denguekuumeen seurauksena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maailman Terveysjärjestön dengue-verkkosivut
Denguekuume, Terveyskirjasto
Hyönteismaailma.fi - Trooppiset hyttyset levittävät sairauksia / malaria ja denguekuume (Arkistoitu – Internet Archive)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dengue (englanniksi)
Mayo Clinic: Dengue fever (englanniksi)
Keltakuumehyttynen.
Denguekuumeen levinneisyys (2006).
Directors on Directors

Directors on Directors on Faber-kustantamon kirjasarja elokuvantekijöistä. Samannimisiä kirjoja ovat julkaisseet muutkin kustantamot, esimerkiksi Secker & Warburg ja suomalainen Like.
Lynch
Almodóvar
Cassavetes
Faberin sarjaan kuuluvat:
Stig Björkman: Woody Allen on Woody Allen . (Alkuteos: Woody om Allen: med egna ord , ruotsi 1993) Lontoo: Faber and Faber, 1994. ISBN 0-571-17334-9
suom. Woody Allen: Omin sanoin – Keskustelu Stig Björkmanin kanssa. Suomentaneet Tyyne Pennanen ja Sini Saaritsa. Espoo: Schildt, 2005. ISBN 951-50-1447-6
Amy Raphael: Mike Leigh on Mike Leigh. Faber, 2008 ja 2021 ISBN 9780571353828
Frédéric Strauss: Almodóvar on Almodóvar . Faber, 2006 ISBN 9780571231928
suom. Taina Aarne. Like, 2008 ISBN 978-952-01-0109-1
Mark Salisbury: Burton on Burton . Faber, 2006 ISBN 9780571229260
suom. Tim Burton on Tim Burton. Mika Seppälä, Mika Siltala, Mika Tiirinen. Like, 1995 ISBN 951-578-221-X ja 2000 ISBN 951-578-751-3
David Thompson: Altman on Altman. Faber, 2006 ISBN 9780571220892
Chris Rodley: Lynch on Lynch . Faber, 1997 ISBN 978-0571178339 ja 2005 ISBN 978-0571220182
suom. Lauri Lehtinen. Like, 3. painos v. 2007 ISBN 978-952-01-0054-4
Walter Donohoe: Minghella on Minghella. Faber, 2005 ISBN 9780571207114
Kevin Jackson: Schrader on Schrader. Faber, 2004 ISBN 9780571221769
Stig Björkman: Trier on Von Trier. Faber, 2004 ISBN 9780571207077
Jon Halliday: Sirk on Sirk. Faber, 1997 ISBN 9780571190980
Ray Carney: Cassavetes on Cassavetes. Faber, 2001 ISBN 9780571201570
Ian Christie: Gilliam on Gilliam. Faber, 1999 ISBN 9780571202805
Graham Fuller: Potter on Potter. Faber, 1994 ISBN 9780571170463
Chris Rodley: Cronenberg on Cronenberg . Faber, 1992 ISBN 978-0571144365
suom. Mika Siltala. Like, 1992. ISBN 951-578-112-4
Jeff Young: Kazan on Kazan. Faber, 2000 ISBN 9780571192175
Ian Christie: Scorsese on Scorsese. Faber, 2003 ISBN 9780571220021
Danusia Stok: Kieślowski on Kieślowski . Faber, 1994 ISBN 9780571173280
suom. Matti Apunen. Like, 1994 ISBN 951-578-170-1 ja 2003 ISBN 952-471-271-7
David Thompson: Levinson on Levinson. Faber, 1992 ISBN 9780571167319
Muiden kustantajien kirjoja

Joseph McBride: Hawks on Hawks . University of California Press, 1982. ISBN 9780520045521
suom. Hannu Tervaharju. Like, 2002 ISBN 951-578-932-X
Mika Siltala (toim.): Oshima on Oshima. (Alkuteokset: Annette Michelson: Cinema, Censorship and the State (October Books, 1992) ja Ecrits 1956-78: Dissolution et jaillissement (Gallimard & Cahiers du cinéma, 1980) ) Like, 1998. ISBN 951-578-208-2
Roger Corman & Jim Jerome: Corman on Corman (Alkuteos How I made a hundred movies in Hollywood and never lost a dime, suom. Mika Siltala & Matti Paunio). Like, 1992. ISBN 951-578-080-2
Rui Nogueira: Melville on Melville. The Viking Press, 1972. ISBN 978-0670467570
Michel Ciment: Kazan on Kazan. Viking Adult, 1974. ISBN 978-0670411870
Tom Milne: Losey on Losey. Doubleday, 1968.
Oswald Stack: Pasolini on Pasolini. Indiana University Press, 1969. ISBN 978-0253161307
Rudolph Grey: Ed Wood on Ed Wood (Alkuteos Nightmare of Ecstasy, suom. Arvi Tamminen, suomalaisen laitoksen toimittaneet Mika Seppälä & Mika Siltala). Like, 1995. ISBN 951-578-243-0
Mika Siltala & Matti Paunio (toim.): Harlin on Harlin. Like, 1991. ISBN 951-8929-50-5
Jean Narboni (toim.): Godard par Godard . Pierre Belfond, 1968.
englanniksi Godard on Godard, 1972. ISBN 978-0670342778
suom. Elokuva Godardin mukaan. Love kirjat, 1984. ISBN 951-835-085-X