Nuolenpääkirjoitus
Translitterointi

Kohdekielestä riippumatta nuolenpääkirjoituksen translitterointiin on vakiintunut melko yhtenäinen systeemi. Nuolenpäämerkkien nimet – joita ei tule sekoittaa äänneasuun – kirjoitetaan isoin kirjaimin. Translitteraatiossa merkkien nimiä käytetään, kun merkin kontekstiin sopivaa äänneasua ja tarkkaa merkitystä ei tunneta (1); tai merkillä ilmaistaan sumerilaista logogrammia (2). Jos sanan kirjoitusasu on erikoinen, tai poikkeaa sen ääntöasusta, kirjoitetaan merkkien nimet sulkuihin lukuasun perään; yleensä vähintään yksi merkeistä edustaa foneettista komplementtia, jolla viitataan sanan ääntöasuun (3).
| --- | --- |
(1): sum. lugal-DUR2 ’lugal-DUR2’ (erisnimi, jonka lukuasusta ei ole varmuutta)
(2): akk. LUGAL u-me-ri-im ù ak-ka-di-im ’sumerilaisten ja akkadilaisten kuningas’ (LUGAL edustaa logogrammia KUNINGAS, tässä kontekstissa se on akkadiksi luettava ’ar’) 
(3a): sum. énsi(PA.TE.SI) laga(IR.BUR.LA)ki ’Lagain hallitsija’  (SI ja LA foneettisia komplementteja)
(3b): sum. ddumu-zi-abzu(ZU.AB) ’Dumu-zi-abzu’ (jumalan nimi) vaihtoehtoinen (harvinaisempi) translitterointiasu: ddumu-zi-ab:zu (jossa kaksoispiste ilmaisee käänteistä merkkijärjestystä).
Alaindekseillä ja aksenttimerkeillä viitataan kirjoitusmerkkiin. Näin voidaan kertoa, mitä merkkiä kirjoituksessa on käytetty tietyn tavun tai sanan kirjoittamiseen. Täten indeksit rajoittavat mahdollisten homonyymien määrää, ja estävät väärintulkintoja. Indeksittömänä ka-diĝir-raki ’Babylon’ voitaisiin tulkita joko ’jumalan portti’, ’jumalan suu’, ’jumalan maito’, ’jumalan kettu’ jne., mutta käyttämällä indeksiä 2 voidaan välittömästi osoittaa, että kyseessä on kirjoitusmerkki KA2, jonka kyseinen lukuasu tarkoittaa porttia ’ka2’.
Usein akuuttiaksenttia käytetään alaindeksin 2, ja gravisaksenttia alaindeksin 3 sijasta. Melko vakiintunut käytäntö kuitenkin on, että aksentteja käytetään lukuasujen- ja indeksejä merkkien nimien yhteydessä (kolme on suurin indeksi, joka voidaan merkitä aksentein).
| ääntö(liki)asu | merkitys | kirjoitusmerkin nimi |
| --- | --- | --- |
| ka | ’suu’ | KA |
| ká / ka2 | ’portti’ | KA2 |
| kà / ka3 | ’maito’ (harv.) | GA |
| ka4 |  ? | SILA3 |
| ka5 | ’kettu’ (ka’a) | LUL |
Determinatiivit, eli määritteet merkitään translitteraatioon yläindeksoituina – transkriptioon niitä ei merkitä, eikä niitä tekstiä luettaessa äännetä. Determinatiivien tehtävänä oli vähentää tarvittavien logogrammien määrää. Esimerkiksi logogrammilla APIN (auran kuva), voidaan eri determinatiivein ilmaista monia aihepiiriin liittyviä asioita.
| kirjoitusasu | ääntö(liki)asu | merkitys |
| --- | --- | --- |
| APIN | uru4 | ’kylvää’ |
| ĝeAPIN | apin | ’aura’ |
| lúAPIN | engar | ’maanviljelijä’ |
Sumeria ja heettiä translitteroitaessa determinatiivit merkitään niiden sumerilaisessa asussa. Akkadin, babylonian ja assyrian kanssa käytetään usein niiden akkadilaisia variantteja. Yleisiä determinatiiveja ovat muun muassa
| kirjoitusmerkki | determinatiivi | käyttökonteksti | esimerkki |
| --- | --- | --- | --- |
| AN | sum. d, akk. ilu | jumalten nimet | dinanna ’Inanna’ |
| URU | sum. iri, akk. alu | kaupungit | alumí-im-pi ’Memphis’ (sume. harvinainen) |
| NI.UD | sum. na4, akk. abnu | kivet ja mineraalit | na4esi ’dioriitti’ |
| GI | sum. ĝi, akk. işu | puuesineet | ĝegu-za ’valtaistuin; tuoli’ |
| KI | sum. ki, akk. ki | paikat, maat, kaupungit | babilim(KA2.DIĜIR.RAki ’Babylon’ |
| ĤU | sum. muen, akk. işşuru | linnut | danzumuen ’Anzu’ |
Monet nuolenpäämerkit koostuvat useammasta kuin yhdestä merkistä. Osa merkeistä, kuten A (VESI) ovat suhteellisen produktiivisia ja sisältyvät moniin tarkoitteeltaan nestemäisiin merkkeihin. Pisteellä erotetaan peräkkäin olevat merkit, A.AN = VESI.TAIVAS > eg ’sade’. Merkki } kertoo, että sitä seuraava merkki on edeltävän merkin sisällä, esimerkiksi GA2}AN mm. ama ’äiti’. Gunua, eli "viivoitusta", merkitään symbolein @g: SAG@g = KA. Plus-merkillä voidaan ilmaista kahta tiiviisti toisiinsa liittynyttä merkkiä GAL+LÚ = LUGAL (SUURI+MIES = KUNINGAS).
Alkuperäisen tekstin laadun- ja siinä mahdollisesti olevien kirjoitusvirheiden kuvaamiseen on olemassa melko yhtenäiset merkintätavat.
| --- | --- |
X: kirjoitusmerkki on rikkoutunut, eikä luettavissa.
 !: alkuperäinen kirjoitusmerkki on ulkoasultaan virheellinen, mutta korjattu translitteraatiossa.
 ?: merkki on kyseenalainen.
[]: alkuperäinen teksti on rikkoutunut, mutta arvattavissa. Esimerkiksi [nib]ruki ’[Nip]pur’
[X]: puuttuva merkki.
[...]: monta puuttuvaa merkkiä, esimerkiksi taulusta lohjenneen kulman takia. Esimerkiksi [...]-ni-ir ’[...]-lleen ’
/\: osittain vaurioitunut teksti (myös ns. puolihakasulkeita käytetään).
<>: translitteraatiossa lisätty kirjurin virheellisesti pois jättämä merkki(jono).
«»: kirjurin virheellisesti lisäämä merkki(jono).