stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sammy Hagar
Albumit > Van Halen

5150 (1986)
 kuusinkertaista platinaa Yhdysvalloissa
OU812 (1988)
 nelinkertaista platinaa Yhdysvalloissa
For Unlawful Carnal Knowledge (1991)
 kolminkertaista platinaa Yhdysvalloissa
Balance (1995)
 kolminkertaista platinaa Yhdysvalloissa
The Best of Volume I (1996) -yksi uusi kappale
The Best of Both Worlds (2004) -kolme uutta kappaletta
Singlet > Van Halen

Why Can’t This Be Love (1986)
Dreams (1986)
Love Walks In (1986)
When It’s Love (1988)
Black and Blue (1988)
Finish What Ya Started (1988)
Cabo Wabo (1988)
Feels So Good (1989)
Top of the World (1991)
Runaround (1991)
Poundcake (1991)
The Dream Is Over (1992)
Right Now (1992)
Man on Mission (1992)
Jump (Live) (1993)
We Won't Get Fooled Again (1993)
Seventh Seal (1995)
Not Enough (1995)
Don't Tell Me (What Love Can Do) (1995)
Can't Stop Lovin' You (1995)
Amsterdam (1995)
Humans Being (1996)
Singlet > Soolouran singlet

"Flamingos Fly" (1977)
"Turn Up the Music" (1977)
"You Make Me Crazy" (1977) #62 US
"I've Done Everything For You" (1978)
"(Sittin' On) The Dock of the Bay" (1979) #65 US
"Heart Beat" (1979)
"Straight to the Top" (1979)
"Plain Jane" (1979) #77 US
"I'll Fall in Love Again" (1982) #43 US
"Piece of My Heart" (1982) #73 US, #67 UK
"Your Love Is Driving Me Crazy" (1983) #13 US
"Never Give Up" (1983) #46 US
"Whiter Shade of Pale" - (1984) #94 US
"Two Sides of Love" (1984) #38 US
"I Can't Drive 55" (1984) #26 US
"Winner Takes It All" (1987) #54 US
"Give to Live" (1987) #23 US, #78 UK kappale oli myös mukana livenä esitettynä Van Halenin livealbumilla Live: Right Here, Right Now
"Eagles Fly" (1987) #82 US
"Mas Tequila" (1999) #116 US
"Serious Juju" (2000)
"I'll Take You There" (2005)
"Sam I Am" (2006)
Kirjallisuutta

Sammy Hagar & Joel Selvin: Red – Sensuroimaton rock-elämäni. Suomentanut Asko Alanen. Paasilinna, 2011. ISBN 978-952-5856-38-5.
Nina Hagen

| Nina Hagen |
| --- | --- |
 Nina Hagen vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1955 (ikä 69)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Tyylilajit:  punk, ooppera, rock, big band
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Nina Hagen Band
Levy-yhtiöt:  Sony Music, Columbia Records ja Mercury Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
ninahagendas.beepworld.de
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nina Catharina Hagen (s. 11. maaliskuuta 1955, Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen punk-laulaja.lähde? Hagenin ääniala on laaja, neljä oktaavia, ja ulottuu hyvin matalista äänistä oopperakorkeuksiin. Myös tietty hillittömyys on tyypillistä Hagenin vokalisaatiolle: korkeuden vaihtelun lisäksi hän kirkuu, rääkyy, huutaa ja murisee. Hagen myös liikkuu sujuvasti eri genrejen välillä punkista poppiin, oopperaan ja swingiin.
Lapsuus ja nuoruus

Nina Hagenin vanhemmat ovat Hans Oliva-Hagen ja käsikirjoittaja-näyttelijä Eva-Maria Hagen.lähde? Myös Eva-Maria Hagen laulaa, ja hän on esiintynyt jopa duettona tyttärensä kanssa. Oopperalaulua Nina Hagen sanoo oppineensa äidiltään 9-vuotiaana. Vanhemmat erosivat, kun Nina oli 4-vuotias. Hagenin äiti avioitui uudestaan, kun Nina oli 11-vuotias. Äidin uusi puoliso Wolf Biermann on myös Nina Hagenin ottoisä. Nina keskeytti koulunsa 16-vuotiaana ja matkusti Puolaan, jossa hän alkoi laulajaksi. Saksaan palattuaan Hagen liittyi coverbändiin nimeltä Fritzens Dampferband. Hagen pyrki teatterikouluun vuonna 1972, mutta ei päässyt sisään – mahdollisesti siksi, että hänen isäpuolensa Biermann avoimesti kritisoi Itä-Saksan hallintoa. Hän opiskeli kaksi vuotta laulua Kevyen musiikin keskusstudiossa Itä-Berliinissä ja perusti yhtyeen Automobil. Hänestä tuli yksi maan tunnetuimmista nuorista laulajista. Vuonna 1976 toisinajattelija Wolf Biermann karkotettiin Itä-Saksasta ja perhe muutti Hampuriin. Hagen muutti New Yorkiin, jossa hän asui, kun hänen ensimmäinen soololevynsä julkaistiin vuonna 1982.
Musiikkiura > 1970–1980-luvuilla

Jo vuonna 1974 Hagen lauloi Automobil-yhtyeessä, jolla oli myös yksi hitti: ”Du Hast den Farbfilm Vergessen”. Näennäisesti laulu oli harmiton: nainen moittii poikaystäväänsä, kun tämä on unohtanut ottaa värifilmin mukaan lomamatkalle. Laulun verhottu viesti oli DDR:n steriilin ilmapiirin vastainen. Kun perheen isä Biermann karkotettiin länteen, Nina Hagen seurasi mukana ja lähti tutustumaan Lontooseen. Lontoossa Hagen tutustui ska- ja punk-musiikkiin, ja palasi Saksaan täynnä uusia musiikillisia ideoita. Ne tulisivat vielä olemaan keskeisiä paikallisissa musiikkipiireissä.
Hagen perusti vuonna 1976–1977  oman yhtyeen, jonka nimeksi tuli Nina Hagen Band. Yhtye julkaisi samannimisen albumin vuonna 1978. Levyllä olivat muun muassa kappaleet ”Tv-Glotzer” ja ”Auf'm Bahnhof Zoo”. Julkaisua seuranneella Euroopan kiertuella Hagen päätti jättää yhtyeen, vaikka hän oli kirjoittanut sopimuksen toisesta albumista. Lopulta toinen LP valmistui nimellä Unbehagen vuonna 1979, kun yhtye nauhoitti osuutensa Berliinissä ja Hagen Los Angelesissa. Levyn nimi sisältää sanaleikin: unbehagen-sana tarkoittaa epämukavaa tai harmia. Yhtye jatkoi esiintymistä myöhemmin ilman Nina Hagenia nimellä Spliff.
Hagenin julkinen esiintyminen synnytti jatkuvaa huomiota jopa enemmän kuin hänen musiikkinsa. Elokuun 9. vuonna 1979 Hagen osallistui itävaltalaiseen, iltaisin esitettävään Club 2 -talk show’hun, jossa keskustelun aiheena oli nuorisokulttuuri. Hagen hämmensi tv-katsojia, kun hän simuloi ohjelmassa suorasukaisesti erilaisia mastrubaatio-asentoja ja -liikkeitä, joissa nainen voi tuottaa itselleen seksuaalista mielihyvää. Hagenilla oli toki vaatteet yllään, mutta teko herätti silti pahennusta, ja Hagen ja toinen panelisti ajautuivat sanaharkkaan. Show’sta nousi meteli, jonka seurauksena show’n juontaja joutui jättämään ohjelman.
Euroopan kiertue uuden yhtyeen kanssa 1980 peruttiin, mutta vuonna 1982 julkaistu Hagenin ensimmäinen soololevy NunSexMonkRock, erikoinen sekoitus punkia, funkia ja oopperaa. NunSexMonkRock oli hittilevy ja se johti maailmankiertueeseen No Problem Orchestran kanssa. No Problem Orchestran kanssa tehdystä kiertyeestä on ilmestynyt epävirallinen levyjulkaisu Nina Hagen & The No Problem Orchestra in Concert, jolta löytyy muun muassa opiskelija-aktivisti Rudi Dutschkesta kertova kappale ”Who Killed Rudi”. Poliittisuus kulkee perheessä: isäpuoli oli toisinajattelija ja isä vastusti natseja; isoisä kuoli keskitysleirillä. Myös myöhemmin Hagen on ottanut poliittisesti kantaa asioihin. Vuonna 1983 ilmestyi levy Fearless, jolta lohkaistu single "New York New York" ylsi top 10 -listoille. Levyä seurasi pienehkö Euroopan kiertue, mutta kiinnostus Hageniin alkoi vähentyä. Hagenin julkisissa esiintymissä alkoi myös vilistä erikoisia näkemyksiä jumalasta, Ufoista ja eläinten oikeuksista. Nina Hagen julkaisi vuonna 1989 albumin Nina Hagen, johon liittyi Saksan kiertue. Tässä vaiheessa Hagen asui Pariisissa tyttärensä Cosma Shivan kanssa.
Musiikkiura > 1990-luvulla

Hagenin albumi Street ilmestyi 1991, ja levyn julkaisua seurasi jälleen Euroopan kiertue. Nina Hagenista tuli 1992 RTL plus -tv-kanavan juontaja. Vuonna 1993 hän julkaisi levyn Revolution Ballroom ja pari vuotta myöhemmin saksankielisen albumin Freud Euch, joka julkaistiin englanniksi vuonna 1996 nimellä Beehappy. Vuonna 1998 Hagen alkoi juontaa viikoittaista science fiction -ohjelmaa brittiläisellä Sci-Fi-kanavalla ja valmisteli samalla uutta Saksan kiertuetta. Seuraavana vuonna julkaistiin levy Om Namah Shivay, jota jaettiin ainoastaan Internetin välityksellä.
Musiikkiura > 2000-luvulla

Vuonna 2000 Nina Hagenin kappale ”Schön ist die Welt” päätyi EXPO 2000:n viralliseksi lauluksi. Albumi Return of the Mother julkaistiin 2001 ja siihen liittyen Hagen teki jälleen kerran Saksan kiertueen. Vaikka Hagen ei nykyään kansainvälisessä mittakaavassa suuri tekijä olekaan, vaikuttaa hän edelleen aktiivisesti Saksan musiikkimarkkinoilla. Hagen asuu sekä Los Angelesissa että Berliinissä. Hagen konsertoi 26. huhtikuuta 2016 Helsingin Kulttuuritalolla osana Nina Hagen Unplugged & Band -kiertuettaan.
Cover-esitykset

Nina Hagen on esittänyt runsaasti ja usein omaperäisiä versioita muiden kappaleista. Näihin kuuluvat muun muassa The Velvet Undergroundin ”Sunday Morning” englanniksi ja saksaksi, The Beach Boysin ”Good Vibrations”, Neil Diamondin The Monkees -yhtyeelle kirjoittama "I'm a Believer", Adamskin ja Sealin kappale ”Killer”, Depeche Moden ”Personal Jesus”, Doctor and the Medicsin tunnetuksi tekemä kappale ”Spirit in the Sky”, Elviksen ”Viva Las Vegas” tai Janis Joplinin ”Move Over”. Hagen laulaa Apocalyptican esittämällä Rammstein -coverilla ”Seemann”. Hagenin esittämiin cover-kappaleisiin kuuluu myös lukuisia biisejä, joita hän esittää livenä, mutta joita ei ole julkaistu äänityksinä. Näihin kuuluu muun muassa David Bowien ”Ziggy Stardust", The Doorsin ”Light My Fire”, The Rolling Stonesin "Satisfaction".
Yksityiselämä

Vuonna 1979 Hagen esiintyi kohua herättäneessä Club 2 -talk show’ssa yhdessä alankomaalaisen poikaystävänsä, muusikko Ferdinand Karmelkin kanssa. Nina laulaa ohjelmassa Janis Joplinin kappaleen ”Move Over” sekä Nina Hagen Bandin kappaleen ”Pank”, kun taas Ferdi säestää häntä kitaralla. Suhteesta sai alkunsa Nina Hagenin tytär Cosma Shiva Hagen, joka syntyi 1981. Hagen joutui hakemaan oikeudelta lupaa tyttärensä erikoiselle nimelle. Cosma Shivan isä sortui huumeisiin ja kuoli AIDSiin vuonna 1988. Cosma Shiva on näyttelijä ja malli.lähde? Hagenilla on myös poika, vuonna 1990 syntynyt Otis Hagen Chevalier, jonka isä on Franck Chevallier.lähde? Hagen on ollut kolme kertaa naimisissa. Vuonna 1987 Hagen avioitui 17-vuotiaan lontoolaisen muusikon kanssa. Hagen ja "Iroquios" olivat naimisissa viikon ajan. Toinen aviomies oli 15 vuotta Ninaa nuorempi David Lynn vuosina 1996–2000, kolmas 22 vuotta nuorempi Lucas Alexander Breinholm vuosina 2004–2005. Kolmas avioliitto ei päättynyt hyvissä tunnelmissa, sillä Hagen sai Breinholmilta tappouhkauksia. Lucas Alexander laulaa duettona Nina Hagenin kanssa vuonna 2003 julkaistulla levyllä Big Band Explosion, kappaleilla ”The Lady Loves Me” ja ”Let's Call the Whole Thing Off”.
Muuta

Nina Hagen on aina pukeutunut huomiota herättävästi. Hagenille ovat suunnitelleet vaatteita Jean-Paul Gaultier ja Vivienne Westwood. Se johti Hagenin perustamaan oman vaatemerkin nimeltä "Mother of Punk". Nina Hagen on tehnyt äänirooleja muun muassa Tim Burtonin elokuvassa Painajainen ennen joulua (saksankielinen versio), Michael Schoemannin elokuvassa Hot Dogs ja japanilaisessa Henkien kätkemä -animaatiossa. Hagen on myös näytellyt useissa saksalaisissa ja ulkomaalaisissa elokuvissa.<lähde?
Muuta > Elämäkerrat

Nina Hagen on julkaissut kolme elämäkertaa, joista yksi on käännetty suomeksi:
Ich bin ein Berliner : Aistillinen ja yliaistillinen elämäni, suom. Walter de Camp. Helsinki : Odessa, 1989. ISBN 951-9178-37-6
Nina Hagen, Marcel Feige, Jim Rakete: Nina Hagen: that's why the lady is a punk.  Berlin:  Schwarzkopf & Schwarzkopf, 2003.  ISBN 9783896024138  (saksaksi)
Nina Hagen: Bekenntnisse.  München:  Pattloch, 2010.  ISBN 9783629022721  (saksaksi)
Julkaisut > Albumit

Nina Hagen Band (1978)
Unbehagen (1979)
NunSexMonkRock (1982)
Angstlos (1983)
Fearless (1984)
In Ekstase (1984)
In Ekstasy (1985)
Nina Hagen (1989)
Street (1991)
Revolution Ballroom (1993)
Freud Euch (1995)
Beehappy (1996)
Om Namah Shivay (1999)
Return of the Mother (2000)
Big Band Explosion (2003)
Seemann (feat. Apocalyptica) (2003)
Immer Lauter (2004)
Irgendwo auf der Welt (with Capital Dance Orchestra) (2006)
Personal Jesus (2010)
Volksbeat (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nina Hagen Wikimedia Commonsissa
Nina Hagenin kotisivut (englanniksi) (saksaksi)
Nina Hagen Video Page (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nina Hagen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nina Hagen Biography Text published by Arne Buhrdorf - translated by Klaus Mabel Aschenneller, Jens Hinrichsen – (www.einfach-nina.de) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef 
Hagenia haastatellaan puhelimitse. Kuva noin vuodelta 1986.
Haapavesi

| Haapavesi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Haapaveden keskustaa kesäkuussa 2017.
Sijainti:  64°08′15″N, 025°22′00″E
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Haapaveden-Siikalatvan seutukunta
Kuntanumero:  071
Hallinnollinen keskus:  Haapaveden keskustaajama
Perustettu:  1866
– kaupungiksi:  1996
Kokonaispinta-ala:  1 086,53 km² 107:nneksi suurin 2022 
– maa:  1 050,59 km²
– sisävesi:  35,94 km²
Väkiluku:  6 367 145:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  6,06 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  20,1 %
– 15–64-v.:  55,7 %
– yli 64-v.:  24,3 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,4 %
– muut:  3,6 %
Kunnallisvero:  9,4 % 70:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Esa Jussila
Kaupunginvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Vas.   • Muut   • Kok.:   14 5 4 3 1
www.haapavesi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haapavesi (entinen nimi Haapajärvi, Pyhäjoen seurakunnan kappeliseurakunta vuoteen 1863 asti) on kaupunki, joka sijaitsee Pyhäjoen varrella Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Oulun Eteläisessä.
Kaupungissa asuu 6 367 ihmistä ja sen pinta-ala on 1 086,53 km², josta 35,94 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 6,06 asukasta/km². Haapaveden naapurikunnat ovat Haapajärvi, Kärsämäki, Nivala, Oulainen, Raahe, Siikalatva ja Ylivieska. Entisiä naapurikuntia ovat Siikalatvaan yhdistetyt Piippola ja Pulkkila sekä Raaheen yhdistetty Vihanti.
Yritystoiminta perustuu raaka-ainevaroihin, joita jalostavat muun muassa Kanteleen voima, Vapo sekä Valio, jonka Haapaveden-tehdas tunnetaan erityisesti Oltermanni-juuston valmistajana. Haapaveden Eskolanniemessä on toiminut myös maailman suurin yksinomaan sähköä tuottava turvevoimalaitos. Haapavedellä ilmestyy paikallislehti Haapavesi.
Historia

Haapaveden vanhimmat ihmisestä kertovat löydöt ovat kivikaudelta. Varsinkin Ainalin ympäristöstä on tavattu runsaasti kivikauteen ajoitettuja löytöjä. Kalaisan Pyhäjoen ympärille sijoittuva Haapavesi oli rautakaudella tärkeää eränkäyntialuetta. Pysyvä asutus levisi Haapavedelle 1500-luvulla. Pyhäjoen rantamaille asettuneet asukkaat saapuivat pääosin Savosta, mutta osaksi myös rannikolta.
Haapavetisten varhaisimmat elinkeinot olivat kalastus, metsästys ja maatalous. Tervanpoltto aloitettiin 1600-luvun alkupuolella ja se oli laajimmillaan seuraavan vuosisadan jälkipuolella. Tervanpolton suosioon vaikutti ennen kaikkea Haapaveden edullinen sijainti, kuntaa halkova Pyhäjoki mahdollisti vaivattoman tervankuljetuksen rannikolle. Osittain tervanpolton laajamittaisuuden vuoksi Haapaveden teollisuustoiminta oli pitkään lähes olematonta. Kylpyläsaaressa kirkonkylän välittömässä läheisyydessä toimi vuosina 1887–1926 terveyskylpylä, jossa annettiin muta- ja savikylpyjä. Kylpyjen välillä nautittiin Askon terveyslähteen vettä. Asukkaita Haapavedellä oli 1860-luvun puolivälissä n. 4 500. Suurina nälkävuosina kunnan asukasluku putosi alle 4 000:n. Vuonna 1920 kunnan asukasluku oli kuitenkin jo yli 7 000.
Pyhäjoen seurakunnan kappeliseurakuntana Haapavesi mainitaan ainakin jo 1640-luvulla, jolloin kunnan ensimmäinen saarnahuone rakennettiin. Itsenäiseksi seurakunnaksi se erotettiin vuonna 1863, mikä kuitenkin toteutui käytännössä vasta vuonna 1874. Haapaveden kunta perustettiin jo vuonna 1866. Haapaveden nimenä oli 1870-luvulle asti Haapajärvi. Seurakunnan toinen kirkko rakennettiin 1690-luvulla ja kolmas, 1981 palanut puinen ristikirkko, vuonna 1784. Kunnan nykyinen kirkko valmistui vuonna 1984.
Haapavesi liittyy läheisesti Suomen hiihtourheilun historiaan. Seudun suurhiihtäjistä ovat tunnetuimpia ensimmäisten Oulun hiihtojen (1889) voittaja Aappo Luomajoki (1845–1919), Juho Ritola (1871–1959), Matti Koskenkorva (1880–1965) sekä Suomen ensimmäisen hiihdon olympiamitalin saavuttanut Tapani Niku. Haapaveden hiihtäjien menestyksen myötä tuli kuuluisaksi myös Haapavedellä kehitetty suksityyppi, ns. haapavetinen, joka pian levisi laajalle Haapaveden ulkopuolellekin. Haapavetinen oli aikaisemmin käytettyä ns. metsäsuksea pitempi (pituus lähes 3 m) ja kapeampi (leveys n. 7 cm). Haapavetinen oli kilpahiihtäjien suosiossa 1880-luvulta 1910-luvulle.
Vuonna 1892 ruustinna Nora Pöyhönen perusti Haapaveden kotitalousoppilaitoksen, Suomen ensimmäisen tytöille tarkoitetun talouskoulun. Oppilaitoksen alkuperäinen nimi oli kasvitarha- ja keittokoulu, myöhemmin kotitalousopisto, sekä emäntäkoulu. Nykyään koulu kuuluu Haapaveden ammattioppilaitokselle.
Toisen maailmansodan jälkeen Haapavedelle asutettiin soanlahtelaisia evakoita. Tämän seurauksena Kytökylään rakennettiin vuosina 1961–1962 ortodoksisen kirkon jälleenrakennuslain perusteella ortodoksinen rukoushuone.
Väestö > Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Haapaveden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 7 351 | 7 351 |
| 1985 | 1985 |    | 7 782 | 7 782 |
| 1990 | 1990 |    | 8 190 | 8 190 |
| 1995 | 1995 |    | 8 349 | 8 349 |
| 2000 | 2000 |    | 7 983 | 7 983 |
| 2005 | 2005 |    | 7 680 | 7 680 |
| 2010 | 2010 |    | 7 418 | 7 418 |
| 2015 | 2015 |    | 7 167 | 7 167 |
| 2020 | 2020 |    | 6 760 | 6 760 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Haapavedellä oli 6 970 asukasta, joista 4 131 asui taajamissa, 2 804 haja-asutusalueilla ja 35:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Haapaveden taajama-aste on 59,6 %. Haapaveden taajamaväestö jakaantuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Haapaveden keskustaajama | 3 883 |
| 2 | Vattukylä | 248 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Väestö > Uskonto

Uskontokuntiin kuuluminen Haapavedellä, Tilastokeskus (2023)
Luterilaisuus (79.6%)
Muut uskonnot (1.2%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (19.2%)
Haapaveden kaupungissa 79,6 prosenttia asukkaista kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, kun koko maassa vastaava luku on 63,6 prosenttia (2023). Muihin uskontokuntiin kuuluu 1,2 prosenttia väestöstä ja uskontokuntiin kuulumattomia on 19,2 prosenttia väestöstä. Haapavedellä toimii yksi evankelis-luterilainen seurakunta, Haapaveden seurakunta, joka kuuluu Oulun hiippakunnan alaiseen Kalajoen rovastikuntaan.
Luterilaisten herätysliikkeiden piirissä Haapavesi kuuluu maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Haapavesi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Haapavedellä on jossain määrin kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen. Vanhoillislestadiolaisuuden piirissä Haapavedellä toimii Haapaveden rauhanyhdistys. Uudenheräyksen piirissä Haapavedellä toimii Haapaveden Uusheräys, joka jatkaa 1910-luvulla aloitetun Karhukankaan Uusheräyksen toimintaa. Herännäisyyden piirissä Haapavedellä toimiva Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosasto on Haapaveden paikallisosasto.
Helluntailiikkeen piirissä Haapavedellä toimii vuonna 1952 perustettu Haapaveden helluntaiseurakunta, joka kuuluu Suomen Helluntaikirkkoon. Vapaakirkollisuuden piirissä Haapavedellä toimii Suomen Vapaakirkkoon kuuluva Haapaveden vapaaseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Haapaveden alueella toimii Iisalmen ortodoksinen seurakunta.
Luonto

Haapaveden pohjois- ja eteläosan maisemaa hallitsevat laajat suoalueet. Kunnan keskiosa on vaihtelevampaa, vesistöjen elävöittämää mäkimaastoa. Asutus- ja peltoalueet keskittyvät kunnan keskiosaan Pyhäjoen varrelle. Haapaveden kallioperä on kivilajikoostumukseltaan vaihteleva. Kunnan keski- ja itäosassa ovat hallitsevina erilaiset graniitit, pohjoisessa ja etelässä ﻿kvartsi-granodioriitti ja erilaiset liuskeet. Irtaimista maalajeista on selvästi yleisin turve. Moreenia on eniten kunnan keskiosassa. Soraa ja hiekkaa on pääasiassa pohjoisessa Karhukankaan seudulla, josta alkaa Iisalmen-Vieremän-Raahen harjujakso. Pyhäjoen laakso on suurelta osin savi- ja hiesukerrostumien täyttämä.
Haapaveden maisema poikkeaa mäkisyytensä ja järvisyytensä ansiosta useimmista pohjalaisista jokikunnista. Maiseman kokonaisilmettä leimaa kuitenkin täälläkin Pohjanmaalle ominainen lakeus; mäkimaat ovat loivarinteisiä ja järvet matalia. Vaihtelevinta maasto on Korkattijärven, Rytkyjärven ja Pyhäjoen laajentuman, Haapajärven ympärillä.selvennä Suhteelliset korkeudet yltävät näillä alueilla enimmillään noin 60 metriin. Kunnan korkein kohouma on Korkattivuori (186 m) Korkattijärven koillispuolella kirkonkylän-Pulkkilan maantien tuntumassa.
Kunnan metsämaista noin kaksi kolmasosaa on soistunut. Lähes puuttomia nevoja on kunnan pinta-alasta noin 30 prosenttia. Nevoista suurimmat ovat Piipsanneva kunnan itärajalla, Haaponeva Pirnesjärven eteläpuolella sekä Susineva kunnan kaakkoisosassa. Piipsanneva on Pohjoismaiden laajin yhtenäinen turvetuotannon kunnostettu suoalue. Haapavettä halkova Pyhäjoki kerää vedet koko kunnan alueelta. Suurimpia järviä ovat Korkattijärven, Rytkyjärven ja Haapajärven lisäksi Iso ja Pieni Vatjusjärvi kirkonkylän eteläpuolella sekä Osmanki ja Ainali kirkonkylän pohjoispuolella. Osmanki ja Ainali kuuluvat Suomen parhaimpiin lintujärviin.
Hallinto

Haapaveden kaupunginjohtaja on Esa Jussila. Kaupunginvaltuustossa on 27 paikkaa.
Kuntavaaleissa 2017 valtuustopaikat jakaantuivat seuraavasti:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Puolue | Valtuutetut | Äänet | Äänet |
|  | lukumäärä | lukumäärä | osuus |
| Keskusta | 17 | 1 874 | 59,5 % |
| Vasemmistoliitto | 5 | 588 | 18,7 % |
| Perussuomalaiset | 4 | 422 | 13,4 % |
| Kokoomus | 1 | 164 | 5,2 % |
| SDP | 0 | 102 | 3,2 % |
| Yhteensä | 27 | 3 150 | 100 % |
Lähde: Yle: Haapavesi – Kuntavaalit 2017
Koulutus

Haapavedellä sijaitsevia oppilaitoksia ovat muun muassa Haapaveden ammattiopisto, Jokihelmen opisto, Haapaveden Opisto ja Haapaveden lukio.
Ala-asteita Haapavedellä on useita. Melkein joka kyläkunnalla on oma koulu. Haapaveden keskustassa olevia kouluja ovat Mäkirinteen koulu ja Hyttikallion koulu. Molemmissa kyseisissä kouluissa on usea sata oppilasta ja lisäksi henkilökunta ja opettajat. Haapaveden yläaste sijaitsee Mäkirinteen koulun vieressä.
Kylät

Ainali, Aittokylä, Alasydänmaa, Etelälahti, Humaloja, Karhukangas, Karsikas, Kirkonkylä, Koivikonperä, Korkatti, Kytökylä, Käräjäoja, Leppioja, Metsonperä, Mieluskylä, Myllyperä, Ojakylä, Ollala, Ollilanperä, Rytkynkylä, Salmenniemi, Sulkakylä, Vaitiniemi, Vatjusjärvi, Mustikkamäki, Vattukylä.
Suurimmat työnantajat

Haapaveden alueen suurimmat työnantajat ovat Oy Darekon Ltd, Hasa, Consolis Parma, Agronic Oy, M-Filter Ab, Siika-Pyhäjokialueen koulutuskuntayhtymä ja Valio sekä Sosiaali- ja terveyspiiri Helmi.
Ystävyyskaupungit

Belomorsk
Ridala
Žatec
Älvsbynin kunta
Etäisyyksiä

Tärkeimpiin kaupunkeihin:
Helsinkiin 516 kilometriä
Jyväskylään 246 kilometriä
Ouluun 121 kilometriä
Tampereelle 389 kilometriä
Turkuun 533 kilometriä
Rautatieasemille:
Oulaisiin 35 kilometriä
Ylivieskaan 45 kilometriä
Nivalaan 33 kilometriä
Lentoasemille:
Ouluun 120 kilometriä
Kokkolaan 140 kilometriä
Kulttuuri > Tapahtumat

Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Haapavedellä vuonna 1990.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Haapaveden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa, rieska, uunijuusto ja uunissa kypsennetty liharuoka lukukinkerisoosi.