stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1949
Miehet > Suorat kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | E.Lehtinen | 47,01 |  |
| 2 | Birger Kivelä | 44,73 |  |
| 3 | Helge Wasenius | 43,10 |  |
| 4 | A. Iivanainen | 42,62 |  |
Miehet > Vaihtelevat kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Birger Kivelä | 119,87 |  |
| 2 | Åke Bergman | 104,05 |  |
| 3 | Erkki Gröndahl | 94,07 |  |
Naiset > 100 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ritva Järvinen | 1.17,3 |
| 2 | Ilmi Taleva | 1.20,1 |
| 3 | Aune Jaatinen | 1.21,5 |
| 4 | Ritva Koivula | 1.21,8 |
| 5 | Ritva Linkosuo | 1.22,8 |
| 6 | Raili Poutanen | 1.23,8 |
Naiset > 400 m vapaauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ritva Järvinen | 6.06,8 |
| 2 | Aune Jaatinen | 6.23,2 |
| 3 | Ilmi Taleva | 6.33,5 |
| 4 | Kaisa Karjalainen | 6.42,2 |
| 4 | Sirkka Tani | 6.50,2 |
Naiset > 100 m selkäuinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Hilkka Hietamäki | 1.26,5 |
| 2 | Ritva Koivula | 1.30,0 |
| 3 | Leila Karvonen | 1.32,2 |
| 4 | Carita Nergström | 1.32,2 |
| 5 | Ritva Linkosuo | 1.36,8 |
Naiset > 200 m rintauinti

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kaija Mäkelä | 3.10,2 |
| 2 | Margit Leskinen | 3.11,6 |
| 3 | Meeri Salminen | 3,18,1 |
| 4 | Sirkka Perälä | 3.26,0 |
| 5 | Kielo Heilimä | 3.32,5 |
Naiset > 4 x 100 m vapaauintiviesti

| Sija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Hämeenlinnan Uimaseura (, , , A. Toivonen) | 5.34,7 |
| 2 | Helsingin Uimarit (K. Mäkelä, , , R. Järvinen) | 5.38,2 |
| 3 | Valkeakosken Uimaseura | 5.50,0 |
Naiset > 3 x 100 m sekaviesti

| Sija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Helsingin Uimarit (K. Hakomeri, R. Järvinen, K. Mäkelä) | 4.22,6 |
| 2 | Helsingfors Simsällskap | 4.32,0 |
| 3 | Tampereen Uimaseura | 4,42,2 |
Naiset > Ponnahduslautahypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Hannele Gustafsson | 102,33 |  |
| 2 | Mailis Mettälä | 75,40 |  |
Naiset > Suorat kerroshypyt

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Aili Mikkelä | 24,88 |  |
| 2 | Marita Tallberg | 24,13 |  |
Guess

| Guess |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NYSE: GES
ISIN:  US4016171054
Perustettu:  1981
Perustaja:  Armand, Georges, Maurice & Paul Marciano
Toimitusjohtaja:  Maurice & Paul Marciano
Puheenjohtaja:  Maurice & Paul Marciano
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  muoti
Tuotteet:  vaatteet, kellot, korut, hajuvedet
Liikevaihto:   1,19 mrd. $ (2006) 
Nettotulos:   123,2 milj. $ (2006)
Henkilöstö:  8 800 (2006)
Kotisivu:  www.guess.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guess (virallinen nimi Guess?, Inc., tuotteissa usein kirjoitettu muotoon GUESS?) on yhdysvaltalainen vaatealan yritys. Sen perustivat marokkolaissyntyiset Yhdysvaltoihin muuttaneet Marcianon veljekset Los Angelesissa vuonna 1981. Guessin tuotteisiin kuuluu vaatteiden ohella myös kelloja ja koruja. Yrityksellä on myös Marciano-vaatemerkki.
Guess tunnetaan erityisesti seksuaalisista mainoskampanjoistaan, joissa on käytetty muun muassa mustavalkoisia valokuvia tunnetuista malleista ja näyttelijöistä, kuten Claudia Schiffer, Valeria Mazza, Adriana Lima, Drew Barrymore, Anna Nicole Smith, Paris Hilton ja Jordan.
Yrityksen alku

Guessin mainoskampanjat aloitettiin vuonna 1982, ja vuonna 1985 mainoksiin tuli mukaan yrityksen tavaramerkiksi noussut mustavalkoisuus. Mainokset ovat voittaneet lukuisia Clio-palkintoja. Niissä on ollut mukana useita laajalti tunnettuja supermalleja, joista monet nousivat kuuluisuuteen juuri mainoskampanjoiden kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guess Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
GUESS-hoodie.
Luettelo Iron Maidenin jäsenistä

| Iron Maiden |
| --- | --- |
 Iron Maidenin basisti Steve Harris ja kitaristit Dave Murray, Janick Gers ja Adrian Smith konsertissa vuonna 2006.
Tiedot
Toiminnassa:  1975–
Jäsenet:  Bruce Dickinson, laulu   Steve Harris, basso, koskettimet, laulu   Adrian Smith, kitara, taustalaulu   Janick Gers, kitara, taustalaulu   Dave Murray, kitara   Simon Dawson, rummut  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iron Maiden on englantilainen heavy metal -yhtye, jonka perusti vuonna 1975 basisti Steve Harris. Lukuisten kokoonpanomuutosten jälkeen yhtye valitsi laulajaksi Paul Di'Annon, kitaristiksi Dave Murrayn ja rumpaliksi Doug Sampsonin. Yhtye julkaisi EP:n Dennis Strattonin tulemisen jälkeen vuonna 1979. Rumpali Clive Burr korvasi Sampsonin ja yhtye julkaisi samannimisen debyyttialbuminsa. Myöhemmin samana vuonna Strattonin korvasi Adrian Smith musikaalisien erimielisyyksien vuoksi. Yhtyeen seuraavan albumin jälkeisellä kiertueella Di'Anno sai potkut Iron Maidenista kokaiinin käytön vuoksi. Samson-yhtyeessä laulanut Bruce Dickinson tuli yhtyeeseen syyskuussa 1981. Vuoden "1982 mestariteoksen" jälkeen rumpali Nicko McBrain korvasi Burrin, joka lähti yhtyeestä. Sen hetkinen yhtyeen kokoonpano on ollut yhtyeen olennaisin osa, minkä aikana se julkaisi monia vaikutteellisia töitä.
Vuonna 1990 ennen kahdeksannen studioalbumin nauhoituksia Smith lähti yhtyeestä. Dickinsonin vanhasta ystävästä Janick Gersistä (joka soitti laulajan debyyttialbumilla) tuli Iron Maidenin uusi kitaristi. Tämä kokoonpano nauhoitti vielä yhden albumin, kunnes Dickinson erosi vuonna 1993 edistääkseen soolouraansa.
Yhtye piti koe-esiintymisen, jonka jälkeen laulajaksi valittiin Blaze Bayley. Yhtyeen kahden studioalbumin jälkeen Bayley erosi yhtyeestä yhteisestä suostumuksesta. Vuonna 1999 Dickinson ja Smith palasivat yhtyeeseen ja yhtyeestä tuli kuusihenkinen.
Nicko McBrain ilmoitti 7. joulukuuta 2024 että samana iltana soitettava Sao Paulon keikka jäisi hänen viimeisekseen. Hänen tilalleen yhtye otti Simon Dawsonin joka soittaa Steve Harrisin British Lion -yhtyeessä.
Nykyiset jäsenet > Kuvat

Steve Harris
Janick Gers
Entiset jäsenet > Kuvat

Blaze Bayley
Dennis Stratton
Divine Divinity

| Divine Divinity |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Larian Studios
Julkaisija:  CDV
Jakelija:  Steam, GOG.com ja Humble Store
Säveltäjä:  Kirill Pokrovsky
Pelisarja:  Divinity
Julkaistu:  2002
Lajityyppi:  Tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 12 
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Divine Divinity on vuonna 2002 julkaistu tietokoneroolipeli. Pelille on ilmestynyt spin-off nimeltään Beyond Divinity ja pelille on julkaistu jatko-osa nimeltään Divinity 2 – Ego Draconis.
Divine Divinity uudelleenjulkaistiin vuonna 2004 nimellä Beyond Divinity: Deluxe Edition, joka sisälsi myös Beyond Divinityn.
Pelaaminen

Divine Divinityn alussa on valittavana kolme eri hahmotyyppiä: warrior (suom. soturi), wizard (suom. velho) ja survivor (suom. selviytyjä), joka on verrattavissa monien muiden roolipelien varas- ja/tai roisto-hahmotyyppiin. Jokaisella hahmotyypillä on tarjolla 32 taitoa, mutta eri hahmotyyppien taidot ja loitsut on mahdollista saada mille tahansa hahmotyypille. Pelin maailma on yli 20 000 kuvaruutua laaja ja se sisältää yli 100 erilaista vastustajaa ja lähes 300 NPC:tä, joiden kanssa voi kommunikoida.
Aiheesta muualla

Divine Divinity MobyGamesissa (englanniksi)
Divine Divinityn virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lizzy Caplan

| Lizzy Caplan |
| --- | --- |
 Caplan PaleyFest-tapahtumassa vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elizabeth Anne Caplan
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1982 (ikä 42)  Los Angeles
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Tom Riley (vih. 2017)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Janis Ian (Mean Girls) Marlena Diamond (Cloverfield) Agentti Lacey (The Interview) Virginia Johnson (Masters of Sex)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elizabeth Anne ”Lizzy” Caplan (s. 30. kesäkuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Mean Girls (2004), Cloverfield (2008) ja The Interview (2014). Televisiosarjoissa Caplanin mainittavia rooleja ovat useamman jakson kattava sivujuoni True Blood -vampyyrisarjassa sekä päärooli Masters of Sex -draamasarjassa.
Yksityiselämä

Caplan seurusteli näyttelijä Matthew Perryn kanssa vuosina 2006–2012. Hän on näyttelijä Busy Philippsin ja sanoittaja Marc Silversteinin tyttären kummitäti.
Caplan tapasi aviomiehensä tammikuussa 2015 Lontoossa, kihlautui toukokuussa 2016 ja häät olivat syyskuussa 2017  Amalfin rannikolla Italiassa. Vuonna 2021 pari sai pojan.
Aiheesta muualla

Lizzy Caplan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  IdRef
F. D. C. Willard

| F>  D. C. Willard.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Felis Domesticus Chester Willard Chester
Syntynyt: 1968
Kuollut: 1982
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
F. D. C. Willard (1968–1982) on Chester-nimisestä siamilaiskissasta käytetty salanimi, jolla se on merkitty kirjoittajaksi kansainvälisissä tiedejulkaisuissa julkaistuihin fysiikka-aiheisiin artikkeleihin. Sen tunnetuin julkaisu on matalan lämpötilan fysiikkaa käsittelevä artikkeli vuodelta 1975, johon se oli merkitty toiseksi kirjoittajaksi omistajansa, yhdysvaltalaisen fyysikon Jack H. Hetheringtonin kanssa. Vuonna 1980 sen nimi oli merkitty ainoaksi kirjoittajaksi Ranskassa julkaistuun artikkeliin.
Willardin todellisen ”henkilöllisyyden” paljastuttua siitä tuli tiedeyhteisön keskuudessa tunnettu, ja se mainitaan usein esimerkkinä huumorista tieteessä.
Ensimmäinen julkaisu

F. D. C. Willard -nimeä käytettiin tieteellisen artikkelin tekijänä ensimmäisen kerran vuonna 1975 Chester-kissan ollessa seitsenvuotias. Michiganin osavaltionyliopiston fysiikan professori Jack H. Hetherington oli kirjoittanut artikkelin heliumin isotoopista 3He hyvin alhaisissa lämpötiloissa ja aikoi lähettää sen julkaistavaksi Physical Review Letters -julkaisuun. Hänen kollegansa kritisoi kuitenkin sitä, että Hetherington oli kirjoittanut artikkelin me-muodossa, vaikka oli sen ainoa tekijä, ja huomautti julkaisun hylkäävän tällaiset artikkelit. Sen sijaan, että olisi korjannut tekstistään kaikki me-muodot minä-muodoiksi, Hetherington päätti lisätä kissansa Chesterin artikkelin toiseksi kirjoittajaksi.
Koska Hetherington arveli kollegojensa saattavan tunnistaa Chesterin nimen, hän lisäsi sille sukunimeksi Willard, joka oli ollut sen isän nimi. Lisäksi hän antoi sille etunimet F. D. kotikissaa tarkoittavien latinankielisten sanojen felis domesticus mukaan. Niinpä Chesterin salanimeksi tuli F. D. C. Willard. Hetheringtonin ja Willardin artikkeli ”Two-, Three-, and Four-Atom Exchange Effects in bcc 3He” hyväksyttiin ja julkaistiin Physical Review Lettersin numerossa 35 marraskuussa 1975.
Paljastuminen ja myöhemmät vaiheet

Totuus Willardin oikeasta henkilöllisyydestä levisi Hetheringtonin lähipiirin ulkopuolelle pian artikkelin julkaisun jälkeen, kun yliopistolle saapunut vierailija halusi keskustella artikkelin sisällöstä Hetheringtonin kanssa. Koska tämä oli sillä hetkellä estynyt, vierailija kysyi, voisiko sen sijaan keskustella toisen kirjoittajan kanssa. Totuuden paljastuttua Hetherington otti vitsin omakseen ja muun muassa jakeli artikkelista ystävilleen tekijöiden allekirjoittamia kopioita, joissa oli hänen allekirjoituksensa ja Chesterin tassunjälki. Hetherington alkoi kutsua Chesteriä yliopiston ”jyrsijäin saalistuksen konsultiksi”, ja yliopiston fysiikan laitoksen johtaja pyysi leikillään häntä kysymään, olisiko Willard halukas liittymään laitoksen henkilöstöön.
F. D. C. Willardin henkilöllisyyden paljastuminen teki Hetheringtonin artikkelista tiedeyhteisön keskuudessa kuuluisan, ja se mainitaan usein esimerkkinä huumorista tieteessä. Hetheringtonin itsensä mukaan kaikki pitivät vitsiä hauskana lukuun ottamatta tiedejulkaisujen toimittajia. Vuonna 1980 F. D. C. Willardin nimellä julkaistiin toinen artikkeli, tällä kertaa ranskalaisessa La Recherche -julkaisussa. Se on merkitty artikkelin ”L’hélium 3 solide: un antiferromagnétisme nucléaire” ainoaksi kirjoittajaksi. Artikkelin todelliset kirjoittajat kiistelivät tavasta, jolla artikkelin sisältämät ajatukset tulisi tuoda esiin, eikä kukaan heistä lopulta halunnut allekirjoittaa valmista artikkelia. Niinpä he päätyivät julkaisemaan sen F. D. C. Willardin nimellä.
Chester-kissa kuoli vuonna 1982, mutta monissa myöhemmissäkin tieteellisissä julkaisuissa Chesteriin ja Hetheringtonin vitsiin on viitattu mainitsemalla kirjallisuusluetteloissa ”F. D. C. Willard, henkilökohtainen kirjeenvaihto” tai kiittämällä tätä myötävaikutuksesta keskusteluun.
Ángel Maturino Reséndiz

Ángel Maturino Reséndiz
Ángel Maturino Reséndiz (1. elokuuta 1959 – 27. kesäkuuta 2006) oli "rautatietappajana" tunnettu sarjamurhaaja, jonka epäiltiin murhanneen ainakin viisitoista ihmistä Yhdysvalloissa. Useat murhat tapahtuivat rautatien läheisyydessä.
Reséndiz oli FBI:n kymmenen etsityimmän rikollisen listalla. Heinäkuussa 1999 Resendizin sisar suostutteli tämän antautumaan poliisille. Hänet tuomittiin kuolemaan Claudia Bentonin raiskauksesta ja murhasta ja teloitettiin Teksasissa myrkkyruiskeella kesäkuussa 2006.
81 KRH 71 Y

Suomalainen kranaatinheitinryhmä ampumassa kevyellä 81 KRH 71 Y -kranaatinheittimellä.
81 KRH 71 Y (81 mm kranaatinheitin mallia 1971, yleistuella) on Suomen puolustusvoimien käyttämä 81 mm kaliiperinen kevyt kranaatinheitin. Kuljetusta varten kolmeen osaan (tuki, putki, vastin) purettava heitin painaa 56 kilogrammaa, sen tulinopeus on 18-20 laukausta minuutissa ja ampumaetäisyys eri ampumatarvikkeilla on 0,1–5,8 kilometriä.
81 KRH 71 Y:n ampumatarvikkeina käytetään sirpalekranaatteja, savuammuksia ja valaisuammuksia.
Sodanajan kokoonpanossa jalkaväki-, kaupunkijääkäri- ja torjuntakomppanioissa on kranaatinheitinjoukkue, jonka aseistuksena on kolme 81 mm kranaatinheitintä. Jääkärikomppania M05:n ja panssarijääkärikomppanian tulitukiryhmässä on kaksi 81 mm heitintä.
Aiheesta muualla

Maavoimien kalustoesittely (Arkistoitu – Internet Archive)
81 KRH 71 Y kranaatinheitin
Rauno Anttila

Rauno Antti Juhani Anttila (30. maaliskuuta 1935 Sulkava– 25. heinäkuuta 2006) oli suomalainen fyysikko. Hän oli Oulun yliopiston fysiikan professori ja toimi virassa vuodesta 1984. Hänen tutkimuskohteensa oli molekyylifysiikka, etenkin infrapunaspektroskopia.
Rauno Anttilan vanhemmat olivat maatalousteknikko, pankinjohtaja Eemil Anttila ja hänen puolisonsa kansakoulunopettaja Anna Tossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta keväällä 1954. Filosofian kandidaatin perustutkinnon hän suoritti 1959 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1965. Vasta perustetun Oulun yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina hän toimi 1960-65 ja fysiikan vt. apulaisprofessorina vuodesta 1965.
Arvi Riivari

| Arvi Riivari |
| --- | --- |
 Arvid Riivari helmikuussa 1935 50 km:n Suomen mestaruuden jälkeen.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Arvi Erkinpoika Riivari
Syntynyt: 11. lokakuuta 1904 Vehkalahti, Suomi
Kuollut: 12. maaliskuuta 1980 (75 vuotta) Vehkalahti
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Vehkalahden Veikot Hallan Visa Metsäkylän Kurssi
Arvi Erkinpoika Riivari (11. lokakuuta 1904 Vehkalahti – 12. maaliskuuta 1980 Vehkalahti) oli suomalainen kilpahiihtäjä, jonka parhaat vuodet olivat 1930-luvulla. Hänen menestyksensä tuli pääosin 50 km:n hiihdossa, josta parhaimpana saavutuksena oli matkan Suomen mestaruus vuonna 1935. Seuratasolla Riivari edusti vehkalahtelaisia Veikkoja ja  Metsäkylän Kurssia sekä kotkalaista Hallan Visaa.
Arvo Riivari nousi kansalliseen kärkiryhmään vuonna 1932 sijoittuessaan 50 km:n SM-kisoissa 4:ksi. Hän uusi saman sijoituksen kahta vuotta myöhemmin ja valittiin Sollefteån MM-kisoihin Suomen edustajaksi. Siellä hän oli 18 km:llä 10. toisen vehkalahtelaisen Sulo Nurmelan ottaessa voiton ja 50 km:llä 23. Hän sijoittui Salpausselän 50 km:llä 4:ksi. Hän oli mukana myös Holmenkollenilla, mutta kaatuminen 50 km:n alkuvaiheessa pilasi hänen kisansa. Kaudesta 1935 tuli Riivarille menestyksekkäin; hän otti Suomen mestaruuden 50 km:llä ja oli Salpausselällä 4. Tällä perusteella hän nousi olympiaehdokkaaksi vuoden 1936 olympialaisiin. Tätä varten hänet kutsuttiin Sallassa järjestetylle olympiavalmennettavien leirille syystalvena 1935. Tammikuun 1936 olympiakarsinnat Sotkamossa menivät Riivarille kuitenkin heikosti eli 15. 15 km:lä ja keskeyttäminen 50 km:llä. Olympialaisten aikaan järjestetyissä SM-kisoissa hän oli 50 km:llä 3. ja myöhemmin keväällä Holmenkollenin 50 km:llä 8. ja Salpausselän 50 km:llä 4. Vuoden 1937 tulokset alkoivat heiketä. Ainoa merkittävä saavutus oli Suojeluskuntalaisten mestaruuskisojen 20 km:n kakkossija. Lisäksi SM-kisoissa 50 km:llä hän oli 6. ja Ruotsissa Bodenin kisoissa 50 km:llä 3.
Riivari jatkoi vuoden 1937 jälkeen uraansa, mutta tulokset eivät olleet enää entisenlaisia. Hän oli mukana vielä Lahden vuoden 1938 MM-kisoissa sijoittuen 50 km:llä 36:ksi Kalle Jalkasen ottaessa maailmanmestaruuden.
Saavutuksia

SM-hiihdot:
Kultaa 50 km:llä (1935)
Pronssia 50 km:llä (1936)
Suojeluskunnan mestaruuskisat:
Hopeaa 20 km:llä (1937)
Salpausselän kisat:
4. sija 50 km:llä (1935 ja 1936)
Dombasle-sur-Meurthe

| Dombasle-sur-Meurthe |
| --- | --- |
 Saint-Baslen kirkko
 vaakuna
 Dombasle-sur-Meurthe
 Koordinaatit: 48°37′32″N, 6°21′02″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meurthe-et-Moselle
Arrondissementti:  Nancy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,2 km²
Väkiluku (2019):  9 668 
 – Väestötiheys:  862 as./km²
Kunnan numero:  54159
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dombasle-sur-Meurthe on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Meurthejoen varrella, noin 16 kilometriä Nancyn kaupungista kaakkoon.
Kaupungin teollistuminen alkoi 1800-luvun puolivälissä, jolloin valmistuvat kunnan kautta kulkevat Reinin–Marnen kanava sekä Pariisi-Strasbourg -rautatie. Ensimmäinen suolatehdas perustettiin vuonna 1865. Tekstiiliteollisuuden huippu koettiin vuonna 1950, jolloin se työllisti yli 1500 kaupunkilaista. Kaupungissa oli myös linna Château de Dombasle, jonka sisäänkäynnin viereen oli rakennettu kaksi puolustustornia. Linnan historia ulottuu 1300-luvulle saakka. Se kuitenkin raunioitui 1900-luvulla, ja lopulta se purettiin vuonna 1963.
Tunnettuja kuntalaisia

Philippe Claudel (s. 1962), kirjailija
Château de Dombasle vuonna 1838
Kalsiumkarbonaatin tuotantolaitos
Entisen goottilaisen kirkon portaali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dombasle-sur-Meurthe Wikimedia Commonsissa
Beyblade

| Beyblade |
| --- | --- |
Genre: seikkailu, toiminta, komedia, urheilu 
Manga: Bakuten Shoot Beyblade
Tekijä: Takao Aoki
Julkaisija: Shogakukan
Sarjajulkaisulehti: CoroCoro
Ensimmäinen painatus: 2000 – 2004
Kirjojen lukumäärä: 14 
TV-anime
Ohjaaja: Toshifumi Kawase (sarjat 1-3) Jae-Young Kim, Tetsuo Takeuchi, Yoshio Takeuchi (sarja 2) Mitsuo Hashimoto (sarja 3)
Studio: Nippon Anime Studio
Lähetyskanavat: TV Tokyo
Alkuperäinen lähetyskierros: 8.1.2001 – 29.12.2003
Jaksojen määrä: 153 
Elokuva: Bakuten Shoot Beyblade The Movie: Gekitou! Takao vs Daichi
Ohjaaja: Itsuki Imazaki Toshinori Fukushima Yoshio Takeuchi
Studio: 
Julkaisupäivämäärä: 17.8.2002
Kesto: 70 min 
Beyblade (jap. ベイブレード, Beiburēdo) on Takao Aokin tekemä 14-osainen manga, josta tehtiin myös saman tien animesarja. Alkuperäinen japanilainen sarjakuva on lisensoitu Yhdysvaltoihin, jossa piirrossarjaa tekee Nelvana. Hahmojen nimet on vaihdettu englanninkielisiksi. Animesarjojen lisäksi Japanissa on julkaistu yksi elokuvakin vuonna 2002 ja julkaistiin myös Amerikassa englanniksi dubattuna vuonna 2004. Suomessa kaksi ensimmäistä Beyblade-sarjaa näkyivät Nelosella kahden tuotantokauden verran vuosina 2004–2006.
Juoni > Beyblade

Nuori poika nimeltä Tyson Granger osallistuu Japanin mestaruusturnaukseen ja voitettuaan sen hän muodostaa kolmen muun finalistin: Kai Hiwatarin, Max Taten ja Ray Kongin kanssa joukkueen nimeltä Kiekkomestarit (engl. Bladebreakers), joka edustaa heidän maataan maailmanmestaruusturnauksissa. Heidän apunaan on kaikesta hyrrän teknisistä osista tietävä Kenny, joka parantelee tarvittaessa Tysonin ja muiden hyrriä. Heidän joukkuettaan tukee myös bleidausta maailmanlaajuisesti tukevan BBA-järjestön johtaja, Stanley Dickenson.
Ensin Kiekkomestarit osallistuvat Kiinassa pidettävään Aasian turnaukseen, jossa he kohtaavat myös Rayn entisen joukkueen Valkotiikerit (engl. White Tigers). Voitettuaan turnauksen, he pääsevät osallistujiksi Amerikan turnaukseen, jossa he kohtaavat Maxin äidin valmentaman joukkueen nimeltä All Starz. Harhailtuaan reitiltään kohti viimeistä turnausta, he kohtaavat Euroopan neljä mestaribleidaajaa, jotka muodostavat oman joukkuueen nimeltä Majesteetit (engl. Majestics). Lopuksi he taistelevat maailmanmestaruudesta Venäjän mestarijoukkueen Demolition Boysin kanssa, joiden valmentaja, Boris Balkov, työskenteli Biovolt-yhtiölle, jonka johtaja oli Kain isoisä, Voltaire. Voltaire havitteli Beybladejen voimaa maailmanvalloitusta varten, ja yritti suurimman osan sarjasta saada pojanpoikansa auttamaan häntä siinä. Mangassa Voltaire oli vain vakava liikemies, joka ei pitänyt Beyblade-hyrristä.
Juoni > Beyblade V-Force

Kiekkomestarit ovat ajautuneet erilleen. Sitten heidän kimppuunsa kaksi erilliään toimivaa bittipetoja tavoittelevaa ryhmittymää: miljardööri Gideonin johtama salaperäisten tiedemiesten järjestö nimeltä Psykick sekä joukkue nimeltä Saint Shields. Joukkue kokoontuu taas yhteen ja heidän seuraansa liittyy myös Tysonin luokkatoveri Hilary Tachibana (ei esiinny mangassa), joka aluksi piti Beyblade-hyrriä pelkkänä typeränä pelinä.
Useiden epäonnistuneiden yritysten jälkeen Psykickin tiedemiehet luovat kyberneettiset kopiot Kiekkomestareiden bittipedoista ja värväät bleidaajat Kane, Salima, Goki ja Jim hallitsemaan niitä. Kun Kiekkomestarit voittavat heidät, Gideonin toimeksiantaja, tohtori Zagart, varastaa Maxin äidin hallussa olleen kiven, johon oli sinetöitynä useita bittipetoja. Lisäksi selviää, että Saint Shieldsin jäsenten esi-isät olivat aikoinaan sinetöineet bittipedot kiviin ja pyrkivät tekemään nyt saman Kiekkomestareiden bittipedoille pitääkseen ne poissa vääristä käsistä. Zagart puolestaan pyrki varastamaan Kiekkomestareiden bittipedot tehdäkseen androidipojastaan Zeosta (joka oli rakennettu muistuttamaan Zagartin oikeaa kuollutta poikaa) ihmisen ja antaa tälle Kiekkomestareiden kukistamiseksi voimakkaimman kivestä eristetyn bittipedon: Cerberusin. Mangassa Zeo ei ollut androidi, vaan oikean Zeon pikkuveli Leon, joka oli aivopesty luulemaan olevansa Zeo.