stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan pakolaiskriisi
Vaikutukset Suomessa > Suomalaisten mielipiteet

Iltalehden lokakuussa 2015 julkaiseman 1 124 henkilöä kattaneen mielipidetutkimuksen mukaan yli puolet suomalaisista tahtoisi rajoittaa turvapaikanhakijoiden pääsyä maahan. 24 prosenttia vastanneista ei päästäisi Suomeen enää yhtään turvapaikanhakijaa ja 32 prosentin mielestä heitä pitäisi päästää maahan nykyistä vähemmän. 31 prosenttia vastanneista piti Suomen turvapaikkapolitiikkaa sopivana. 59 prosenttia oli sitä mieltä, että turvapaikanhakijoille maksettavia tukia pitäisi leikata. Otos oli muodostettu siten, että se vastaa Suomen aikuisväestöä, virhemarginaali oli noin 2,5 prosenttiyksikköä.
Vaasan yliopiston tekemän ja sisäministeriön maaliskuussa 2017 julkaiseman mielipidetutkimuksen mukaan turvapaikkatilanteessa huolestuttaa suomalaisia eniten koko yhteiskuntaa leimaava polarisaatiokehitys. Leimautumisen mahdollisuus koetaan hyvin suurena, olipa mielipide turvapaikkakysymykseen mikä tahansa, eikä omaa mielipidettä koeta voitavan esittää suoraan ja mahdollisuudet asialliseen, tietopohjaiseen keskusteluun esimerkiksi turvapaikkapolitiikasta koetaan heikoiksi. Läpi aineiston kannatusta sai esikotouttaminen Tutkimuksen mukaan korostui näkemys, että Suomen tulisi panostaa nykyistä enemmän sekä kehitysapuun että hyödyntää paremmin kiintiöpakolaisjärjestelmää. Turvapaikanhakujärjestelmää toivotaan kehitettävän siten, että kipeimmin apua tarvitsevat saisivat sitä varmimmin. Suomalaisia huolestuttivat myös turvallisuuteen liittyvät kysymykset ja erityisesti kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneisiin laittomasti maassa oleskeleviin henkilöihin suhtauduttiin kriittisesti.
Vaikutukset Suomessa > Hakemusten peruminen

Monet Suomesta turvapaikkaa hakeneet henkilöt ovat peruneet hakemuksiaan ja haluavat takaisin kotimaahan, sillä Suomi on ollut heille pettymys, eikä palvelu vastaanottokeskuksessa ole vastannut heidän odotuksiaan. Joillekin ihmissalakuljettajat ovat antaneet väärän kuvan Suomesta. Osa on toivonut saavansa tehdä töitä ja kokenut toimettomuuden ja elämän vastaanottokeskuksissa turhauttavana. Myös kulttuurieroihin liittyvät syyt ovat vaikuttaneet perumisiin: suomalaista ruokaa pidetään ihmisille kelpaamattomana koiranruokana, ja turvapaikanhakijat ovat joutuneet osallistumaan omien majoitustilojensa siivoamiseen ja keittiötöihin. Suomalais-irakilaisen rauhanneuvottelijan ja Irakin asioiden tuntijan Hussein al-Taeen mukaan vuonna 2003 Saddamin vallan kaatumisen jälkeen Irakiin kasvoi rahakas ja suhteellisen koulutettu uusi sukupolvi, joka haluaisi mahdollisimman kauas kaikista alueen konflikteista. Nämä miehet ja pojat olivat tottuneet syömään hyvää ruokaa, ja he muodostivat merkittävän osa Suomeen kriisin aikana tulleista irakilaisista. Myös kallis tupakka, kylmä sää ja baarien puuttuminen ajavat takaisin kotimaahan tai Ruotsiin.
Suomen valtio järjestää muun muassa Irakiin palaaville tilauslentoja. Valtio maksaa paluulentojen kustannukset.
Vaikutukset Suomessa > Käännyttäminen

Maahanmuuttovirasto voi tehdä käännytyspäätöksen turvapaikanhakijalle, joka on hakenut oleskelulupaa kansainvälisen tai tilapäisen suojelun perusteella, mutta jolle ei ole myönnetty oleskelulupaa millään perusteella. Hakijalle voidaan määrätä samalla 30 päivän aika, jonka kuluessa hän voi poistua maasta vapaaehtoisesti. Poliisi panee täytäntöön käännyttämisen, eli maasta poistamisen. Viranomaiset voivat myös järjestää kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneelle ulkomaalaiselle palautuslennon takaisin lähtömaahansa.
Kesäkuussa 2018 Irak kieltäytyi enää ottamasta vastaan Suomen palauttamia perusteettomia turvapaikanhakijoita, ja palautettavat palautettiin Bagdadin lentokentältä takaisin Helsinkiin.
Vuosina 2015-16 Suomeen saapuneiden irakilaisten turvapaikanhakijoiden yksi yleisimmistä profiileista oli sotilaskarkuruus. "Monet kertoivat toimineensa pelkissä tukitehtävissä, kuten kirjureina, autonkuljettajina tai kokkeina." Maahanmuuttoviraston turvapaikkayksikön ylitarkastaja Laurijuhani Tainion mukaan "henkilö ei ole pakolainen, jos ainoa syy karkaamiselle on taistelun pelko".
Sisäministeri Paula Risikon esittämän raportin mukaan 15 663 turvapaikanhakijaa oli 1.1.2015–15.1.2017 saanut kielteisen ja 9 733 myönteisen päätöksen. 1 569 oli itse poistunut maasta ja 5 543 poistettu. 2 411:n paluuta oli tuettu Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön IOM:n kautta.
Vaikutukset Suomessa > Rikollisuus

Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksen mukaan vuonna 2016 turvapaikanhakijoista tehdyt rikosilmoitukset koskivat useimmiten vastaanottokeskuksessa tapahtuneita pahoinpitelyjä tai uhkailuja. Seuraavaksi yleisimpiä olivat epäilyt omaisuusrikoksista, seksuaalirikoksista sekä vastaanottokeskuksiin ja niiden henkilökuntaan kohdistuneista rikoksista. Rikosepäilyistä yli puolet oli turvapaikanhakijoiden välisiä tapauksia. Vastaanottokeskuksissa tapahtuneissa rikoksissa oli usein kyse kulttuuriin ja uskontoon liittyvistä erimielisyyksistä. Toinen esiin tullut syy ongelmille oli turvapaikanhakijoiden tyytymättömyys vastaanottokeskusten oloihin, mikä purkautui rikoksina vastaanottokeskuksia ja niiden henkilökuntaa kohtaan. Omaisuusrikokset olivat useimmiten yrityksiin kohdistuneita näpistyksiä tai myymälävarkauksia. Kaikista rikokseen epäillyistä 62 prosenttia oli Irakin kansalaisia ja 95 prosenttia miehiä. Uhreista noin kaksi kolmasosaa oli miehiä ja noin puolet irakilaisia.
Ulkomaan kansalaisten tekemiksi epäiltyjen raiskausrikosten määrä kasvoi yli 40 prosenttia vuonna 2016. Kaikkien seksuaalirikosten osalta turvapaikanhakijoiden osuus tekijöistä oli 7–8 prosenttia. Keskusrikospoliisin analyysin mukaan tuhatta Suomessa oleskelevaa Irakin kansalaista kohden oli 12,9 seksuaalirikosepäilyä. Afganistanilaisten suhteellinen luku 10,9. Tuhatta Suomen kansalaista kohden vastaava luku oli 0,3. Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksen mukaan turvapaikanhakijoiden vuonna 2016 tekemien seksuaalirikosten uhreista 46 prosenttia oli alle 18-vuotiaita. Seksuaalirikoksen uhri oli useimmiten suomalainen nainen.
Vaikutukset Suomessa > Majoittamisen kustannukset

Kirkkonummen Evitskogiin saapuneista turvapaikanhakijoista koitui maahanmuuttovirastolle 235 000 euron lasku. Summa käsitti 2,5 viikon majoituksen ja ruoan. Vuoden 2016 menoiksi oltiin arvioitu 4,8 miljoonaa euroa joka toteutui 8,4 miljoonaan euroon. SPR myönsi että Evitskogin kustannukset olivat normaalia suuremmat, mutta vetosi tapauksessa kiireeseen. SPR osti myös ruoka, siivouspalvelut ja kiinteistönhoidon Evitskogiin ilman kilpailutusta kiireen vuoksi.
Suomen Kuvalehden saamien tietojen mukaan vuonna 2015 turvapaikanhakijoista koitui 90,1 miljoonan euron lisäkulut. Vuonna 2016 ylimääräiset kulut paisuivat 824,5 miljoonaan euroon. Vuonna 2017 lisäkulut olivat 638,5 miljoonaa euroa ja vuoden 2018 arvio on 485 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euroopan pakolaiskriisi Wikimedia Commonsissa
Turvapaikanhakijoiden määrä Euroopan unionin ja EFTA-maissa vuonna 2015. Palkkien korkeus kuvaa turvapaikanhakijoiden määrää valtiossa, kun taas väri kuvaa turvapaikanhakijoiden määrää suhteessa valtion asukaslukuun.
Syyrian pakolaisia Budapestin Keleti-rautatieaseman edessä syyskuun 2015 alussa.
Schengen-alue
Värien selitteet
  Schengen-alue (26)  EU-maat, jotka ovat luvanneet liittyä Schengen-alueeseen (4)  Valtiot, joissa on avoimet rajat (3)
Vuonna 2015 Unkari rakensi aidan Serbian-vastaiselle rajalleen, joka on samalla myös Schengen-alueen ulkoraja. Myöhemmin Unkari rakensi aidan myös Kroatian rajalleen.
Väliaikainen pakolaisten vastaanottoleiri Saksassa heinäkuussa 2015.
Unitaarinen yritys

Unitaarinen yritys, joskus myös unitaariyritys tai unitaariyhtiö (ven. Унитарное предприятие, УП, Unitarnoje predprijatije, lyh. UP) on eräs Venäjän, Valko-Venäjän ja entisen Neuvostoliiton alueella käytössä oleva julkisen vallan käyttämä yritysmuoto. Unitaariyhtiöt ovat kaupallisia yrityksiä, jotka käyttävät liiketoiminnassaan taloudellisen tai toiminnallisen hallintaoikeuden nojalla valtion tai kunnan kiinteistöjä tai muuta omaisuutta.
Venäjä

Yhtiömuoto on määritelty laissa, jonka Venäjän liittokokous hyväksyi 11. lokakuuta vuonna 2002 ja presidentti Putin allekirjoitti 14. marraskuuta vuonna 2002.
Unitaariset yritykset ovat perustavoitteidensa perusteella kaupallisia organisaatioita, eli Venäjän siviililainsäädännön mukaan ne tavoittelevat taloudellista etua. Unitaariset yritykset voidaan jakaa valtiollisiin, kunnallisiin tai kruunuyrityksiin. Unitaarisen yrityksen perustajana on Venäjällä ainoastaan valtio (kunnalliset oikeushenkilöt mukaan lukien): liittovaltion hallitus, federaatiosubjekti tai paikallishallinto tai muut valtion yhdyskunnat. Yritys- ja omistusmuodosta seuraa, että myös näiden kaupallisten valtiollisten oikeushenkilöiden on edustettava valtion etuja.
Yhtiömuotoa voidaan soveltaa vain kaupallisiin yhtiöihin, jotka käyttävät liiketoiminnassaan taloudellisen tai toiminnallisen hallintaoikeuden nojalla valtion tai kunnan kiinteistöjä tai muuta omaisuutta.  Unitaarisen yrityksen nimen tulee viitata omistajaan. Päätösvaltaa unitaarisessa yrityksessä käyttää omistajan asettama johtaja. Yritys vastaa velvoitteistaan kaikilla hallinnassaan olevilla varoilla, mutta vastuu ei ulotu sen omistajan velvoitteisiin. Liikehallinnointioikeuden pohjalta toimivat yritykset ovat oikeastaan valtion tai kunnan rajavastuuyhtiöitä. Ne pystyvät tavallisesti itsenäiseen kaupantekoon. Lainat, muutokset kiinteistöissä tai suurkaupat sekä operatiivisen hallintaoikeuden tapauksessa omaisuuden muutokset vaativat omistajan valtuutuksen. Unitaarisen yrityksen varallisuus on jakamaton, sitä ei saa pilkkoa osiin esimerkiksi osakkeiden avulla, eikä unitaariyhtiö voi näin perustaa varsinaisia tytäryrityksiä. Haarakonttoreita voidaan kuitenkin muodostaa. Unitaariyhtiö on taloudellisesti itsenäinen, ja ainoastaan voitto tulee luovuttaa valtiolle tai mulle omistajalle.
Valtion omistamista unitaarisista yrityksistä käytetään lyhenteitä FGUP (ФГУП, Federalnoje gosudarstvennoje unitarnoje predprijatije), GUP (ГУП, Gosudarstvennoje unitarnoje predprijatije), tai MUP (МУП, Munitsipalnoje unitarnoje predprijatije).
Tunnettuja tämän yhtiömuodon edustajia on esimerkiksi Venäjän posti (FGUP Potšta Rossii) alueellisine tytäryhtiöineen, atomijäänmurtajista vastaava Atomflot (FGUP Atomflot), kantoraketti- ja satelliittivalmistaja Hrunitšev, Krylovin tutkimuskeskus (FGUP Krylovski gosudarstvennyi nautšnyi tsentr) ja materiaali-instituutti (Krylov FGUP TsNIIM), Moskovan joukkoliikenneyhtiö GUP Mosgortrans, atomivoimaloita operoiva FGUP Rosenergoatom (?), valtamerisatamayhtiö FGUP Rosmorport, Venäjän televisio- ja radiolähetinverkosto FGUP RTRS (Rossijskaja televizionnaja i radioveštšatelnaja set) keskeisiä sähköisiä medioita hallitseva Yleisvenäläinen valtion televisio- ja radioyhtiö (FGUP VGTRK), sekä uutis- ja tietotoimisto RIA Novosti (FGUP RAMI RIA Novosti).selvennä
Joitain aiempia unitaarisia yrityksiä, kuten lentoyhtiö Rossija ja telakkayhtiö Sevmaš, on sittemmin muutettu osakeyhtiöiksi.
Valko-Venäjä

Valko-Venäjällä useat valtiolle perinteisesti kuuluneet keskeiset palvelut kuten kiinteästä puhelinverkosta vastaava Beltelekam (valkoven. РУП "Белтэлекам"), postilaitos Belpošta (valkoven. РУП "Белпошта") ja Valko-Venäjän valtiollinen tietotoimisto BelTA ovat yhtiömuodoltaan tasavallan unitaarisia yrityksiä (ven. республиканское унитарное предприятие, РУП, respublikanskoje unitarnoje predprijatije, RUP, valkoven. Рэспубліканскае унітарнае прадпрыемства, Respublikanskaje unitarnaje pradpryjemstva), josta yhtiömuodosta käytetään lyhennettä RUP. Suuriin julkisiin unitaariyhtiöihin kuuluu myös esimerkiksi linja-autoja ja raitiovaunuja valmistava Belkommunmaš (УП «Белкоммунмаш»| UP Belkommunmaš). RUP tai UP ei ilmeisesti ole yksiselitteinen yhtiömuodon suhteen, sillä esimerkiksi valtiolliseen kemianteollisuuskonserni Belneftehimiin kuuluvasta Belorusneftistä käytetään rakennetta RUP PO Belorusneft, missä tuo PO kertoo yhtiömuodon (tuotantoyhteisö).
Aiheesta muualla

Venäjän federaation unitaaristen yritysten verkkohakemisto (vuodelta 2010, osa tiedoista vanhentunut) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Unitarnoje predprijatije (venäjäksi) (vedomosti.ru)
Matti Haahti

Matti Juhani Haahti (s. 8. kesäkuuta 1936 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija.
Laitapuolustajana pelannut Haahti aloitti uransa Ilves-Kissoissa, jota hän edusti vuoteen 1958 asti. Ilves-Kissat putosi sarjasta ja Haahti siirtyi HIFK:n riveihin. Hän pelasi HIFK:ssa kolme kautta, joiden aikana hän voitti Suomen mestaruuden 1959 ja 1961. Helsingistä Haahti siirtyi Lahden Reippaaseen. Reippaassa hän pelasi kaudet 1962–1968 ja voitti kaksi mestaruutta sekä Suomen cupin. Reippaan vuosien jälkeen Haahti edusti SM-sarjatasolla vielä HIFK:ta 1969–1972 ja Kuusysiä 1969–1972. Tämän jälkeen hän pelasi useita vuosia vielä alemmilla sarjatasoilla. Haahti ehti pelata 354 pääsarjaottelua, joka oli aikanaan ennätyslukema.
Maajoukkueessa Haahti pelasi 25 ottelua.
Haahti avioitui joulukuussa 1961 Virpi Haahtin kanssa. Heillä on yhteinen tytär Virve Hannele Haahti (s. 25. huhtikuuta 1962 Lahti)
Haahti valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi vuonna 1962. Jalkopallouran rinnalla Haahti teki pitkän työuran Valio Oy:ssä
Aiheesta muualla

Wanhat Legendat: Matti Haahti HIFK Fotboll
Keith Haring

| Keith Haring |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1958 Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 16. helmikuuta 1990 (31 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Taiteilija
Salanimi:  Haring, Ḳit‏
Ala:  kuvataiteilija
Taidesuuntaus:  Pop-taide, Graffiti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.haring.com
Keith Allen Haring (4. toukokuuta 1958 – 16. helmikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hän syntyi Pennsylvaniassa ja tuli alun perin tunnetuksi julkisesta katutaiteestaan. Haringin taide oli voimakkaasti sidoksissa New Yorkin kaupungin katutaiteeseen ja kulttuuriin. Hänen töissään yhdistyvät graffititaide, pop-kulttuuri, ja aktivismi.
Elämä > Varhaiselämä ja opiskeluaika

Readingissä syntynyt Haring varttui Pennsylvanian Kutztownissa. Perheeseen kuuluivat äiti Joan Haring, insinööri ja harrastelijasarjakuvapiirtäjä Allen Haring ja kolme nuorempaa siskoa Kay, Karen ja Kristen. Haring oli kiinnostunut piirtämisestä jo hyvin nuorena. Teini-ikäisenä Haring oli mukana Jeesus-liikkeessä ja myöhemmin alkoi kulkemaan ympäri maata liftaamalla. Hän valmistui Kutztown Area High Schoolista vuonna 1976. Haring opiskeli kaupallista taidetta vuosina 1976–1978 Pittsburghin Ivy School of Professional Artissa kunnes hänen kiinnostuksensa opiskeluun hiipui. Robertin Henrin vuoden 1923 kirja The Art Spirit inspiroi häntä keskittymään omaan taiteeseensa ja lopettamaan koulunkäynnin.
Haringin työskenteli Pittburghin taidekeskuksessa kunnossapitotöissä ja pystyi tutustumaan Jean Dubuffetin, Jackson Pollockin ja Mark Tobeyn taiteeseen. Näihin aikoihin hän vaikuttui erityisesti Pierre Alechinskyn töiden takautuvasta näyttelystä ja kuvanveistäjä Christon vuonna 1978 pitämästä luennosta. Samana vuonna Haring piti ensimmäisen oman näyttelynsä Pitsburghin taidekeskuksessa.
Vuonna 1978 Haring muutti New Yorkiin Lower East Sidelle ja alkoi opiskella maalaustaidetta School of Visual Artsissa. Samaan aikaan hän työskenteli tarjoilijan apulaisena yökerho Danceteriassa. Hän opiskeli myös semiotiikkaa Bill Beckleyn johdolla ja teki videotaide- ja performanssikokeiluja.
Elämä > Varhaiset työt: 1980–1981

Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Haring saavutti ensimmäisen kerran julkista huomiota graffiteillaan: hän piirsi valkoisella liidulla kuvia metroasemien käyttämättömille mustille mainostauluille. ”The Radiant Babystä” (suom. ”Säteilevä vauva”) tuli hänen tunnetuin symbolinsa: se esitti ryömivää pikkulasta, josta lähti säteitä. Symbolit ja esineet kuten haukkuvat koirat, lentävät lautaset ja isot sydämet olivat Haringin teoksille tunnusomaisia. Haring teokset levisivät nopeasti ja niistä alkoi tulla tunnettuja.
Vuonna 1980 Haring leikkasi sanomalehtien otsikoista kollaaseja ja kiinnitti niitä katutolppiin ympäri kaupunkia. Kollaasit muodostivat lauseita kuten ”Reagan Slain by Hero Cop” (suom. ”Sankaripoliisi tappoi Reaganin”) ja ”Pope Killed for Freed Hostage” (suom. ”Paavi tappoi vapauttaakseen panttivangin”) . Kesäkuussa 1980 hän osallistui The Times Square Showhun Times Squaren metroaseman sisäänkäynnin yläpuolella olevalla muokatulla mainoskyltillään. 1980 hän alkoi myös järjestää näyttelyitä Club 57:ssä ja loppuvuodesta 1981 hänellä on ensimmäinen oma näyttely Hal Bromm Galleryssä Tribecassa.
Elämä > Läpimurto ja nousu maineeseen: 1982–1986

Haring tutustui New Yorkissa Kenny Scharfiin ja Jean-Michel Basquiatiin ja uppoutui heidän kanssaan kaupungin punk-klubien ja katutaiteen maailmaan.
Tammikuussa 1982 Haring oli ensimmäinen 12 taiteilijasta, joiden töitä Public Art Fund esitteli Times Squarella tietokoneanimoidulla Spectacolor-näyttötaululla. Samana kesänä Haring teki ensimmäisen ison seinämaalauksensa ulkotiloissa. Paikkana oli Lower East Sidella sijaitseva The Houston Bowery Wall. Haringin maalaukset kuvastivat usein liikettä ja energiaa ja Haringin työskentely oli nopeaa, joskus hän saattoi maalata päivässä jopa 40 teosta.
Vuonna 1982 Haring osallistui myös documenta 7 -näyttelyyn Kasselissa. Näyttelyssä oli myös Joseph Beuysin, Anselm Kieferin, Gerhard Richterin, Cy Twomblyn, Jean-Michel Basquiatin ja Andy Warholin teoksia. Samana vuonna hänellä oli myös näyttely Tony Shafrazi Galleryssa graffittitaiteilija LA II:n kanssa sekä useita yhteisnäyttelyitä.
Vuonna 1983 Elio Fiorucci kutsui Haringin Milanoon maalaamaan hänen Fiorucci-kauppansa seiniä. Samana vuonna Haring osallistui São Paulo Biennaleen Brasiliassa ja Whitney Biennialeen New Yorkissa. Haringilla oli vuoden aikana yksityisnäyttelyt Fun Galleryssa East Villagessa ja Robert Fraser Galleryssa Lontoossa.
Vuonna 1984 Haring ja LA II suunnittelivat T-paitamalleja ystäviensä Willi Smithin ja Laurie Malletin WilliWear Productions -vaatemerkille. Haring teki myös yhteistyötä muotisuunnittelija Vivienne Westwoodin kanssa. Westwood kiinnostui Haringista nähtyään tästä artikkelin Paper-lehdessä. Haring esitteli Westwoodille kaksi isolle arkille tekemäänsä piirrosta, joita Westwood käytti Witches-vaatemallistossa. Haringin ystävä Madonna käytti malliston hametta vuoden 1984 Borderline-musiikkivideollaan. Samana vuonna Haring oli mukana Venetsian biennaalissa. Haring myös maalasi seinämaalauksia Melbournessa ja Sydneyssä sekä Minneapolisissa ja Rio de Janeirossa.
Haringin nopea nousu kansainvälisesti tunnetuksi nimeksi noteerattiin lehdistössä. Haringin taidetta oli Vanity Fairin helmikuun 1984 numeron kannessa ja hänestä oli artikkeli lokakuun 1984 Newsweekissä. Haring myös suunnitteli Yhdistyneille kansakunnille postimerkin juhlistamaan maailman nuorison vuotta 1985. Haring suunnitteli Music Televisionille lavasteita ja teki seinämaalauksia yökerhoihin kuten Manhattanin Palladiumiin. Maaliskuussa 1985 Haring maalasi Pariisin biennaalia varten Grande halle de la Villetten seinät. Heinäkuussa 1985 hän teki maalauksen Philadelphian JFK-stadionille Live Aid -konserttia varten. Hän oli myös poliittisesti aktiivinen suunnitellen Free South Africa -julisteita vuonna 1985 ja julisteen vuoden 1986 suurelle rauhanmarssille ydinaseriisunnan puolesta.
Haring suunnitteli myös useita LP-kansia. Näitä ovat muun muassa David Bowien "Without You" (1983), N.Y.C. Peech Boysin "Life Is Something Special" (1983), Malcolm McLarenin "Duck For The Oyster" (1983) ja  Sylvesterin "Someone Like You" (1986).
Elämä > Pop Shop 1986

Pop Shop avattiin Sohoon huhtikuussa 1986. Liikkeen ideana oli myydä Haringin töitä kohtuulliseen hintaan. Kaupassa oli myynnissä Haringin kuvittamia paitoja, julisteita ja muita tavaroita. Pop Shop jatkoi Haringin kuolemankin jälkeen ja tuotot menivät Keith Haringin säätiölle. Kauppa jatkoi New Yorkissa vuoteen 2005.
Elämä > Viimeiset vuodet ja kuolema: 1987–1990

Vuosina 1982–1989 Haringin töitä oli esillä yli sadassa näyttelyssä ja hän teki yli 50 julkista taideteosta. Haring oli avoimesti homoseksuaali ja promotoi töissään turvaseksiä. Haringilla todettiin AIDS syksyllä 1988. Hän käytti viimeisinä vuosinaan töitään puhuakseen sairaudestaan ja levitääkseen AIDS-tietoutta. Vuonna 1987 hän teki seinämaalauksia Euroopassa Pariisissa, Antwerpenissä ja Knokkessa samoin Yhdysvalloissa New Yorkissa ja Michiganissa. Vuonna 1987 hän suunnitteli myös hyväntekeväisyyslevy A Very Special Christmasin kansikuvan. Sama kuva oli Run DMC:n singlellä ”Christmas in Hollis”.
Vuonna 1988 Haring suunnitteli Château Mouton Rothschildille viinipulloetiketin. Samana vuonna tammikuussa hän avasi Pop Shopin Tokioon. Kauppa suljettiin kesällä 1988. Seuraavana vuonna Haring teki seinämaalauksia Barcelonaan, Chicagoon, Pisaan ja Pasadenaan. Hän viimeinen näyttelynsä avattiin tammikuussa 1990 Pariisin La Galerie de Pochessa.
Haring kuoli AIDSiin 31-vuotiaana helmikuussa 1990. Haring polttohaudattiin ja tuhkat levitettiin pellolle lähelle Bowersia Pennsylvaniassa. Paikka on etelään Haringin kotikaupungista Kutztownista.
Näyttelyitä Suomessa

Ensimmäisen kerran Haringin töitä oli Suomessa näytteillä Galerie Kaj Forsblomissa vuonna 1987. Haringin toinen Suomen näyttely oli Amos Andersonin taidemuseossa vuonna 2000.
Kesällä 2021 on Tampere-talossa yli sadan museolaatuisen Keith Haringin tekemän julisteen näyttely.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keith Haring Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Boxer (1987) lähellä Potsdamer Platzia Berliinissä
Liettuan kommunistinen puolue

Liettuan SNT:n ja Liettuan kommunistisen puolueen tunnus
Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean entinen päärakennus Vilnassa.
Liettuan kommunistinen puolue (liettuaksi: Lietuvos komunistų partija, venäjäksi: Коммунистическая партия Литвы, lyhenne LKP) oli vuosina 1918–1991 Liettuassa ja Liettuan sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut marxilais-leniniläinen puolue.