stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kamjansken piiri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamjansken piiri Wikimedia Commonsissa
raion, Dnipropetrovska  oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 4. voluumin Dnipropetrovska oblast - artikkelit aiemmista piireistä, kaupunkipiireistä ja niiden paikkakunnista) ukrssr.com.ua. Viitattu 26.2.2022. (ukrainaksi)
Kirkonsalmen silta

Silta kuvattuna pohjoisrannalta eli mantereen puolelta.
Kirkonsalmen silta on Naantalin Merimaskussa sijaitseva maantiesilta, joka yhdistää Otavan saaren mantereeseen. Sillalla kulkee yhdystie 1930 Maskuun ja Velkualle.
Sillan kokonaispituus on 273 metriä ja suurin jänneväli 75 metriä. Siltakannen leveys on 11,5 metriä ja alituskorkeus 16 metriä. Sillan pääsuunnittelijana toimi Ramboll Finlandin Ilkka Vilonen. Silta valmistui 2002 ja korvasi Kirkonsalmen ylittäneen lossiyhteyden.
Kuningaskobra

| Kuningaskobra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Myrkkytarhakäärmeet Elapidae
Suku::  Ophiophagus
Laji::  hannah
Kaksiosainen nimi
 Ophiophagus hannah  (Cantor, 1836) 
 Kuningaskobran levinneisyys
Katso myös
   Kuningaskobra Wikispeciesissä   Kuningaskobra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuningaskobra (Ophiophagus hannah) on kookas, nopealiikkeinen myrkkykäärme. Nimestään huolimatta laji ei kuulu kobrien sukuun (Naja) vaan Ophiophagus-sukuun (suom. ”käärmeiden syöjä”).
Tuntomerkit

Kuningaskobra on maailman suurin myrkkykäärme. Se voi kasvaa 5,5 metriä pitkäksi, kohottautuessaan sillä voi olla korkeutta noin 175–185 cm ja painoa jopa 10 kiloa. Sen nahka on musta, vihertävä tai ruskea, ja siinä on usein keltaisia raitoja, varsinkin nuorissa yksilöissä. Sen niskan kohdalla on hupuksi kutsuttua nahkaa. Kuningaskobran leukaluut eivät ole luutuneet, joten se voi levittää kitaansa saaliin koon mukaan. Kuningaskobran myrkkyhampaat voivat kasvaa 1,25 cm pitkiksi. Kuningaskobra levittää huppunsa, kun se aikoo hyökätä. Käärme voi myös sihistä tuntiessa olonsa uhatuksi.
Levinneisyys

Kuningaskobraa tavataan villinä Kiinan eteläosissa sekä Kaakkois-Aasiassa, kuten Intiassa, Malesiassa, Thaimaassa ja Filippineillä, mutta ei esimerkiksi Sri Lankalla.
Lisääntyminen

Kuningaskobra munii 20–40 munaa , joita naaras hautoo paastoten 60–80 päivää, mutta lähtee pesästä hetkeä ennen kuoriutumista; poikaset ovat kuoriutuessaan 45–50 cm pitkiä ja tappavia jo kolmituntisina. Myös koiras partioi pesän lähistöllä.
Ravinto

Kuningaskobra saalistaa päivisin. Se on erikoistunut pyytämään muita käärmeitä, jotka se surmaa myrkkyhampaillaan. Saalistava kuningaskobra suosii vaarattomia käärmeitä, kuten pensaskäärmeitä, mutta hyökkää myös kobrien ja kraittien kimppuun. Tilaisuuden tullen se pyydystää liskojakin.
Kuningaskobra jäljittää saalistaan hajun perusteella. Se lipoo kieltään ja ”maistelee” ilmaa, jolloin kieleen tarttuu hajumolekyylejä. Palatessaan suuhun kieli ylittää Jacobsonin elimen, hajuelimen, joka pystyy aistimaan erilaisia tuoksuja. Kun käärme iskee, myrkky pusertuu ulos ontoista myrkkyhampaista ja halvaannuttaa uhrin hengityslihakset.
Erityistä

Kuningaskobran myrkky ei ole erityisen vahvaa, mutta sen myrkkyrauhasissa on niin paljon myrkkyä, että se voisi tappaa norsun tai 20–30 ihmistä. Kuningaskobran veri neutraloi myrkkyjä, joten se on immuuni muiden käärmeiden myrkkypuremille, mutta ei oman lajitoverin myrkylle.
Aiheesta muualla

ITIS: Ophiophagus hannah (englanniksi)
The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Ophiophagus hannah (englanniksi)
Karl Hällström

Karl ja Ester Hällström ja heidän poikansa Eero Hällström
Karl Theofron Hällström (13. toukokuuta 1860 Varkaus – 7. syyskuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen apteekkari, kuorojohtaja ja säveltäjä.
Henkilöhistoria

Hällströmin vanhemmat olivat piirilääkäri Sanfrid Theofron Hällström ja Anna Katarina Lovisa Hällström. Hän oli naimisissa vuodesta 1893 Ester Elfvingin (1870–1950) kanssa, joka avioitui miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1920 silloisen tasavallan presidentin K. J. Ståhlbergin kanssa. Hällström tuli ylioppilaaksi 1880 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886, farmaseutiksi 1889 ja proviisoriksi 1892. Helsingin Musiikkiopistossa hän opiskeli 1883 ja teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Skandinaviaan 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa. Hällström oli apteekkarina Forssassa 1896–1902 ja Viipurissa 1902–1910. Hän toimi useissa apteekkialan yhdistyksissä, mutta myös musiikkielämän eri järjestöissä. Apteekkarin työn ohessa hän harrasti kuorotoimintaa, pianonsoittoa sekä säveltämistä. Hän oli mukana perustamassa Ylioppilaskunnan Laulajia ja toimi kuoron johtajana 1883–84. Hällström oli myös Viipurin Lauluveikkojen johtaja 1905–1907 sekä Viipurin Musiikinystävien, Helsingin Musiikkiopiston ja Suomalaisen Oopperan johtokuntien jäsen.
Taiteellinen tuotanto

Hällström sävelsi noin 20 yksin- ja kuorolaulua ja laati kansanlaulusovituksia.
Kastélla (Pireus)

| Kastélla Καστέλλα |
| --- | --- |
 Kastéllan kaupunginosaa ja kukkula.
Kaupunki:  Pireus, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°56′24″N, 23°39′22″E
Lähialueet:  Mikrolímano, Néo Fáliro, Zéa
Kastélla (kreik. Καστέλλα) eli Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας) on Pireuksen kaupungin kaupunginosa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se sijaitsee Pireuksen koillisosassa Fálironlahden rannalla.
Kastélla käsittää saman alueen kuin antiikin ajan Munikhia. Siihen kuuluu Kastéllan eli Profítis Ilíaksen kukkula, joka oli antiikin aikana linnoitettu kukkula. Nykyisen nimensä se on saanut paitsi linnoituksesta myös kukkulalla olevasta profeetta Elian kirkosta. Nykyaikana alue on tunnettu myös nimellä Dexamení (Δεξαμενή) siellä olevan suuren vesisäiliön mukaan.
Kastéllan kukkulalla on myös muun muassa Veákeion ulkoilmateatteri, johon mahtuu 2 000 katsojaa. Sen puolikaarenmuotoinen katsomo on rakennettu antiikin kreikkalaisten teatterien mallin mukaan. Kastéllaa pidetään usein yhtenä Pireuksen kauneimmista alueista. Kaupunginosassa on sekä 1800-luvulla rakennettuja uusklassisia kartanoita että nykyaikaista rakennuskantaa. Laajasti otettuna Kastéllan kaupunginosaan kuuluu myös Mikrolímanon satama, joka sijaitsee kukkulan kaakkoispuolella.
| --- | --- |
Kastéllan Profeetta Elian (Profítis Ilías) kirkko.: Veákeion ulkoilmateatteri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastélla Wikimedia Commonsissa
Kastós

Kastóksen (oikealla) ja Kálamoksen (vasemmalla) saaret ilmasta.
| --- | --- |
Sijainti:  38°34′36″N, 20°54′52″E, Lefkas Lefkas, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Tilevoḯdes, Jooniansaaret
Korkein kohta:  0  m 
Pinta-ala:  5,901 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  80
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kastós (kreik. Καστός) on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes-saariin. Se sijaitsee Joonianmeressä Aitolia-Akarnanian rannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 5,901 neliökilometriä ja asukasluku 80 (vuonna 2011).
Hallinnollisesti Kastós kuuluu Lefkaksen kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Vuodesta 2011 lähtien Kastós muodostaa oman Lefkaksen kuntaan kuuluvan kunnallisyksikkönsä, Kastóksen kunnallisyksikön (Δημοτική Ενότητα Καστού, Dimotikí Enótita Kastoú). Aiemmin saari muodosti itsenäisen kyläkunnan nimeltä Kastóksen kyläkunta. Saaren pääkylä ja ainoa asutus on Kastóksen kylä.
Saaren pohjoispuolella sijaitsee Kálamoksen saari ja kauempana luoteessa Meganísi ja Lefkas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastós Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Kilamba

Kilamba 14. toukokuuta 2011.
Nova Cidade de Kilamba (suom. Kilamban uusi kaupunki) on kaupunki Angolassa. Se sijaitsee 30 kilometrin päässä pääkaupunki Luandasta. Kaupungin on rakentanut CITIC (China International Trust and Investment Corporation), joka on valtio-omisteinen kiinalaisyhtiö. Heinäkuussa 2012 kaupunkihankkeelle oli kolmen vuoden aikana kertynyt kustannuksia 3,5 miljardia dollaria eli noin 2,8 miljardia euroa. Hankkeen rahoituslähteenä ovat toimineet Angolan öljytulot.
Alueeltaan 5 000 hehtaarin laajuisessa Kilambassa on muun muassa 750 kahdeksankerroksista asuinrakennusta ja yli 100 liiketilaa. Kouluja alueella on 12. Kaupunki on suunniteltu puolen miljoonan ihmisen asuttavaksi.
Kilamban asuntojen hinnat vaihtelevat 100 000 ja 160 000 euron välillä. Kuitenkin Angolan asukkaista arviolta kahden kolmasosan tulot ovat vähemmän kuin 1,6 euroa päivää kohden. Heinäkuun 2012 alussa oli kulunut lähes vuosi siitä, kun asuntoja oli tullut ensimmäisen kerran myyntiin, mutta kaupunki oli edelleen pääosin tyhjillään. Asuntoja oli siihen mennessä saatu kaupattua 220 kappaletta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kilamba Wikimedia Commonsissa
Kartanoloiskimalainen

| Kartanoloiskimalainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Yläheimo::  Apoidea
Heimo::  Mesipistiäiset Apidae
Suku::  Kimalaiset Bombus
Laji::  norvegicus
Kaksiosainen nimi
 Bombus norvegicus  (Sparre-Schneider, 1918) 
Katso myös
   Kartanoloiskimalainen Wikispeciesissä   Kartanoloiskimalainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kartanoloiskimalainen (Bombus norvegicus) on kimalaisten sukuun ja loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Naaras on pituudeltaan 18–20 millimetriä ja koiras 13–17 millimetriä. Väri on pääosin musta, mutta kaulus on keltainen ja takaruumiissa on valkoinen vyö, sekä selässä usein punertavaa karvoitusta. Koiraalla on keltaista myös takaselässä ja takaruumiin tyvessä.
Kartanoloiskimalainen on kartanokimalaisen pesäloinen. Kuningattaret hakevat mettä voikukista. Suomessa lajia tavataan Keski-Lapista Etelä-Suomeen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kartanoloiskimalainen (Bombus norvegicus)
Katolinen majesteetti

Kuningas Ferdinand ja kuningatar Isabella
Katolinen majesteetti on Espanjan kuninkaille suotu arvonimi. Sen vahvisti 1497 paavi Aleksanteri VI kuningas Ferdinand Katolilaiselle (1452–1516) ja hänen puolisolleen kuningatar Isabellalle (1451–1504). Arvonimeä saivat käyttää myös heidän seuraajansa. Paavin huomionosoituksen syynä oli kuningasparin ansiot maurien karkottamisessa Espanjasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katolinen majesteetti Wikimedia Commonsissa
Kaukohaku

Mobira PC 146 A -kaukohakulaite (1986).
Kaukohaku (lempinimeltään KAUHA) oli entisen Telen (nyk. Telia Finland) hakulaitepalvelu, jota käytettiin muun muassa vapaaehtoisten palokuntien koollekutsuun hälytyksissä. Kaukohaun käyttö alkoi vuonna 1985 ja päättyi vuoden 2001 lopussa. Kaukohaku toimi POCSAG-protokollalla 150 MHz:n taajuusalueella. Järjestelmä välitti hakuja yksisuuntaisesti 512 bit/s:n nopeudella. Kaukohakujärjestelmä kattoi koko Suomen ja siihen tarvittiin muutama sata tukiasemaa. Järjestelmä koostui hakukeskuksesta, hakulähetinverkosta ja hakulaitteista eli vastaanottimista. GSM-puhelimien yleistyminen ja halpeneminen 1990-luvun lopulla vei kysyntäpohjan kaukohakujärjestelmältä.
Hakutyypit

Hakujärjestelmällä pystyttiin välittämään kolmenlaisia viestejä:
Äänihaussa hakulaitteeseen saatiin välitettyä neljä erilaista hälytystä, joilla kullakin oli ennalta sovittu merkitys.
Näyttöhaussa hakulaitteeseen välitettiin enintään 15 merkin mittainen numerosarja, joka saattoi olla esimerkiksi puhelinnumero johon henkilön haluttiin soittavan, tai jotain tiettyä ennalta sovittua merkitystä vastaava numerokoodi.
Miniviesti oli palvelu, jossa asiakkaalle sai jättää lyhyen, enintään 15 sekunnin mittaisen ääniviestin, jonka asiakas kuuli soittaessaan omaan miniviestinumeroonsa.
Hakuja voitiin lähettää sekä yksittäiseen hakulaitteeseen, että myös ryhmähakuna useampaan hakulaitteeseen kerralla. Hakulaitteisiin sai myös laitettua hiljaisen toiminnon, jolloin hakulaite ei pitänyt ääntä haun tullessa, mutta tallensi tulleet haut myöhempää tarkastelua varten.
Korisliiga-kausi 2016–2017

Korisliiga-kausi 2016–2017 oli 77. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Uusikaupunkilainen Korihait nousi sarjaan täksi kaudeksi M1DA-mestaruutensa myötä.
Media

Edelliskauden tapaan kaikki Korisliigaottelut televisioitiin Elisan verkkopohjaisen Fanseat-palvelun kautta ja suuri osa Elisa Viihde -palvelussa.
Sarjajärjestelmä

Korisliiga-kauden 2016–2017 runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, ja viimeiseksi jäänyt joukkue karsi sarjapaikastaan M1DA:n finaalit hävinnyttä joukkuetta vastaan paras kolmesta -järjestelmällä. Puolivälieristä eteni jatkoon viime kauden tapaan kolmella voitolla ja välieristä neljällä voitolla. Myös loppuotteluissa Suomen mestaruuteen vaadittiin edelliskauden tapaan neljä voittoa. Pronssimitalit ratkaistiin yhdessä ottelussa.
Tapahtumia

Edelliskaudella suurista talousvaikeuksista kärsinyt Bisons Loimaa ilmoitti toukokuussa 2016 hakevansa liigalisenssiä kaudelle 2016–2017. Joukkueen lisenssin saanti ja rahoitusjärjestelyt olivat ristiin ehdollisia. Kesäkuussa Koripalloliiton liittohallitus ei sarjalisenssiyksikön esityksen mukaisesti hyväksynyt Bisonsin sarjalisenssihakemusta, koska sopimusyhteisö Bisons BC Oy ei täyttänyt vaadittuja velvoitteitaan määräaikaan eli toukokuun loppuun mennessä eikä vielä kolme viikkoa ajankohdan jälkeen kestäneiden neuvottelujen jälkeenkään. Loimaalaisten tilalle Korisliigaan nostettiin edelliskaudella sarjasta pelillisesti pudonnut lapualainen Kobrat. Liitto tarjosi Bisonsille paikkaa II-divisioonasta, mihin se ei ensi kädeltä suostunut.
Tammikuussa 2017 Seagullsin Timo Heinonen pelasi historian toisena pelaajana 600. runkosarjaottelunsa Suomen miesten pääsarjassa.
Tilastot

Runkosarjan korikuninkuuden voitti Kobrien yhdysvaltalaispelaaja Jamal Jones. Sarjan suomalaispelaajista korkein pistekeskiarvo runkosarjassa oli Tampereen Pyrinnön Topias Palmin 13,1 pistettä/ottelu. Korihaiden Marcus Van voitti levypallotilaston ja Seagullsin Antto Nikkarinen syöttötilaston.
Palkitut > Suomen Koripalloliiton kauden parhaat

Lähde:
| Palkinto | Voittaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pelaaja |  Antto Nikkarinen | Helsinki Seagulls |
| SM-finaalien paras pelaaja |  Teemu Rannikko | Joensuun Kataja |
| Vuoden puolustuspelaaja |  Vesa Mäkäläinen | Joensuun Kataja |
| Vuoden tulokas |  Aatu Kivimäki | Salon Vilpas |
| Vuoden kehittynein pelaaja |  Topias Palmi | Tampereen Pyrintö |
| Paras kuudes pelaaja |  Gerald Lee Jr. | Helsinki Seagulls |
| Vuoden ulkomaalaisvahvistus |  Juwan Staten | Salon Vilpas |
| Vuoden valmentaja |  Joonas Iisalo | Salon Vilpas |
| Vuoden erotuomari |  Ville Selkee |  |
Kauko Valta Ylänne

Kauko Valta Ylänne (9. huhtikuuta 1927 Tuusula – 4. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja näytelmäkirjailija.
Ylänne pääsi ylioppilaaksi 1947 Riihimäen lyseosta ja valmistui Helsingin opettajakorkeakoulusta opettajaksi 1950. Hän toimi Ruskeasuon koulun opettajana 1952–1984.
Ylänne kirjoitti nuortenkirjoja ja koululaisnäytelmiä. Kirjojen Vankilan varjossa ja Ympyrä sulkeutuu tapahtumapaikkana oli Riihimäen vankila jossa Ylänteen isä oli toiminut vartiopäällikkönä.
Teoksia

Nuoruuden kuilut : romaani.  Perjantai Oy, Oulu 1950 (nimimerkillä Kalervo Rasti)
Vankilan varjossa : seikkailukertomus pojille.  Seikkailukirjasto 27.   Pori 1950
Noidat : yksinäytöksinen näytelmä.  Seuranäytelmiä 543.   Karisto 1951
Ujon miehen kosinta : 2-näytöksinen huvinäytelmä.  Näytelmäkirjasto 60.   Pori 1951
Aurinko nousee : pienoisnäytelmä.  1954
Huone n:o 5 : pienoisnäytelmä.  1954
Rajapappi : näytelmä.  1954
Tynnyri-Tommi : lastennäytelmä.  1954
44 pikkunäytelmää.  Valistus 1956, 2. painos 1958, 3. painos 1967
Oma näyttämö : 50 uutta pikkunäytelmää.  Valistus 1961
Historiaa laulaen.  Valistus 1963
Liikennenäytelmiä lapsille.   Valistus 1964
Ympyrä sulkeutuu. Seikkailusarja 28.    Valistus 1964
Lapsi-invalidien koulusäätiö 90 v, päätoimittaja Kauko Valta Ylänne ; kuvatoimittaja Markku Malmström ; haastattelut Annu Ylänne.  Lapsi-invalidien koulusäätiö, Helsinki 1979
Kateleipä

Kateleipä eli kuverttileipä (ransk. couvert < couvrir, kattaa)  on jokaiselle ruokailijalle valmiiksi pöytään tarjolle asetettu pieni leipä. Kateleipänä voi olla rinkeli, sarvi, sämpylä tai teeleipä, jotka usein on muotoiltu tavallista erikoisemmiksi kuten kierukoiksi, solmuiksi tai vastaaviksi leivonnaisiksi. Kateleipänä ei kuitenkaan käytetä suuresta leivästä paloiteltua viipaletta. Monesti kateleipien halutaan näyttävän juhlavilta.
Kerim Mrabti

Kerim Mrabti
Abdallah Kerim Mrabti (s. 20. toukokuuta 1994 Nacka, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Mrabti on 175 cm pitkä ja painaa 75 kg. Hän edustaa Djurgårdens IF:ää  Ruotsin jalkapallon pääsarjassa Allsvenskanissa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Kerim aloitti jalkapalloilun 5-vuotiaana Enköping SK:ssa. 17-vuotiaana hän pääsi seuran miesten A-joukkueeseen ja oli mukana voittamassa seuralle Division 2 -mestaruutta (Ruotsin jalkapallon 4:s korkein sarjataso). Vuonna 2013 hän siirtyi IK Sirius -joukkueeseen ja noli nostamassa sitä Superettaniin (Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle). 2015 IK Sirius myi hänet Djurgårdens IF:lle. Kerimin äidinisä ja -äiti ovat Suomesta ja Kerimin isä on Tunisiasta lähtöisin.
Kasvis (ravintola)

Kasvis oli Oraansuojelijat ry:n vuonna 1973 perustama kasvisravintola. Ravintola toimi Helsingissä Korkeavuorenkadulla. Oraansuojelijat ja Kasvis levittivät tietoa kasvissyönnistä myös julkaisemalla kirjoja. Ravintola toimi 2000-luvun alkuun asti.
Yksi ravintolan perustajista oli tuleva vihreiden poliitikko Heidi Hautala. Vuonna 1977 ravintolan yhteyteen perustettiin luomuleipomo Samsara, joka on edelleen toiminnassa.
Helsingin muita kasvisravintoloita

Korkeavuorenkadun Kasvis ei ollut Helsingin ensimmäinen kasvisravintola, vaan sellaisia perustettiin jo 1920- ja 1930-luvun taitteessa muun muassa Kansakoulukadulle ja Maalin Bergströmin hoitolaitokseen Aleksanterinkadulle. 1980-luvun alussa Kasviksen kilpailijoita olivat ainakin Lapinlahdenkadun Aurinkotuuli ja Mechelininkadun Putinki. 1990-luvulla kasvisruokaa tarjosivat muun muassa Marjatta Sarpanevan Green Way Kaisaniemenkadulla ja Satu Silvon vuonna 1999 Kallion Linjoille perustama Silvoplee.
Kauko Vuorensola

Kauko Vuorensola (3. maaliskuuta 1923 Oulu – 6. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, televisio-ohjaaja ja järjestäjä.
Vuorensola aloitti uransa näyttelijänä. Hän vakiintui sivurooleissa ja muutenkin pienissä elokuvarooleissa. 1950-luvulla Vuorensola näytteli lukuisissa Aarne Tarkaksen elokuvissa, kuten Kovanaama (1954), Villi Pohjola (1955) ja Sankarialokas (1955). Hän kuului myös lukuisten sotilasfarssien kantahenkilökuntaan. Hän toimi 1950-luvulla usein myös kuvaussihteerinä ja leikkaajana, ja vuonna 1959 hän siirtyi päätoimisesti elokuvaohjaajaksi Yleisradion perustamaan Suomen Televisioon. Hän oli toiminut aikoinaan Tarkaksen apulaisohjaajana.
Vuorensola ohjasi Eeva Joenpellon romaanista Suomen ensimmäisen pitkän televisioelokuvan Veljen varjo (1964). Hän työskenteli pitkään lyhytelokuvien parissa, hän ohjasi muun muassa lyhytelokuvat Tulethan isä (1964) ja Yöjuna (1966).
Kauko Vuorensolan isä oli näyttelijä Yrjö Vuorensola (1893–1978).
Filmografia näyttelijänä

Hornankoski (1949) (nuori mies tansseissa)
Forsfararna (Hornankosken ruotsinkielinen versio)
Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin (1950) (Iivo Mutanen)
Katariina kaunis leski (1950) (tuomarin palvelija)
Köyhä laulaja (1950) (osakuntalainen)
Radio tekee murron (1951) (konstaapeli Pehkonen)
Rion yö (1951) (Don Josén apuri)
Tytön huivi (1951)
Neljä rakkautta (1951) (pontikankeittäjän apulainen)
Kenraalin morsian (1951) (yksi korpraaleista)
Pitkäjärveläiset (1951) (kylänmies)
Kuollut mies kummittelee (1952) (Reikku)
Salakuljettajan laulu (1952)
Miljonäärimonni (1953) (huoltomies / alokas)
Kuningas kulkureitten (1953) (upseeri)
Kolmiapila (1953) (työntutkija)
Alaston malli karkuteillä (1953) (poliisi)
Kaksi hauskaa vekkulia (1953) (mies katsomossa)
Olemme kaikki syyllisiä (1954) (koulutoveri)
Kovanaama (1954) (konna)
Laivaston monnit maissa (1954) (merimies / vakooja)
Villi Pohjola (1955) (konna)
Sankarialokas (1955) (alokas / legioonalainen)
Ryysyrannan Jooseppi (1955) (nuorempi konstaapeli)
Olet mennyt minun vereeni (1956) (kuulusteleva konstaapeli)
Jokin ihmisessä (1956) (merimies)
Evakko (1956) (pioneeriupseeri)
Herra sotaministeri (1957) (Ison-Britannian sotilasasiamies)
Paksunahka (1958) (poliisi)
Verta käsissämme (1958) (sotamies asemalla)
Sven Tuuva (1958) (vartiomies)
Kohtalo tekee siirron (1959) (pokerinpelaaja)
Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959) (espanjalainen konna)
Villin Pohjolan kulta (1963) (uhkapeluri)
Jengi (1963) (ryöstäjä)
Kasuariinat

| Kasuariinat |
| --- | --- |
 Jokikasuariina Casuarina cunninghamiana
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Fagales
Heimo::  Kasuariinakasvit Casuarinaceae
Suku::  Kasuariinat Casuarina  L.
Tyyppilaji
 jouhikasuariina Casuarina equisetifolia L. (1759) 
Katso myös
   Kasuariinat Wikispeciesissä   Kasuariinat Commonsissa 
  Tieteelliset nimet: 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kasuariinat (Casuarina) on kasvisuku, joka kuuluu kasuariinakasvien (Casuarinaceae) heimoon. Se on heimon tyyppisuku. Kasuariinoihin kuuluu 14 lajia, joita esiintyy alkuperäisinä Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa. Lajeihin sisältyy muun muassa leikkokasvina käytetty jouhikasuariina.
Lajeja

jokikasuariina (Casuarina cunninghamiana)
jouhikasuariina (Casuarina equisetifolia)
suokasuariina (Casuarina glauca)
riippakasuariina (Casuarina stricta) → nykyisin Allocasuarina verticillata suvussa kasuariiniot.
Aiheesta muualla

Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kasuariinat (Casuarina)
Suomen Lajitietokeskus: Kasuariinat – Casuarina
ITIS: Casuarina (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Casuarina (englanniksi)
Flora of China: Casuarina (englanniksi)
Kalkkistabilointi

Kalkkistabilointi on jäteveden hygienisointimenetelmä. Sen teho perustuu siihen, että taudinaiheuttajat eivät pysty elämään tai lisääntymään korkeilla (>10) pH tasolla. Kalkkistabilointi voidaan suorittaa joko  poltetulla- tai sammutetulla kalkilla. Sammuttamaton kalkki nostaa pH:n lisäksi myös käsiteltävän lietteen lämpötilaa. Tärkeää stabiloimisen onnistumisen kannalta on lietteen ja kalkin tehokas sekoittaminen.