stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
21 Jump Street (elokuva)

| 21 Jump Street |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Phil Lord Christopher Miller
Käsikirjoittaja:  Michael Bacall
Tarina:  Michael Bacall Jonah Hill
Perustuu:  Televisiosarjaan 21 Jump Street
Tuottaja:  Neal H. Moritz Stephen J. Cannell
Säveltäjä:  Mark Mothersbaugh
Kuvaaja:  Barry Peterson
Leikkaaja:  Joel Negrone
Pääosat:  Jonah Hill Channing Tatum Brie Larson Dave Franco Rob Riggle Ice Cube Ellie Kemper
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Original Film SJC Studios
Levittäjä:  Columbia Pictures Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  16. maaliskuuta 2012
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  42 miljoonaa $
Tuotto:  201,5 miljoonaa $
Seuraaja:  22 Jump Street
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
21 Jump Street on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomedia, jonka pääosissa näyttelevät Jonah Hill ja Channing Tatum. Elokuvan käsikirjoittivat Jonah Hill ja Michael Bacall ja sen ohjauksesta vastasivat Phil Lord ja Christopher Miller.
Elokuva perustuu vuosina 1987–1991 ensiesitettyyn samannimiseen televisiosarjaan. Vuonna 2014 elokuva sai jatko-osan 22 Jump Street.
Juoni

Kaksi valepukuista poliisia (Hill ja Tatum) soluttautuvat high schooliin hajottaakseen huumerenkaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Jonah Hill   | … |   Morton Schmidt   |
|   Channing Tatum   | … |   Greg Jenko   |
|   Brie Larson   | … |   Molly   |
|   Ice Cube   | … |   Capt. Dickson   |
|   Ellie Kemper   | … |   Ms. Griggs   |
|   Dave Franco   | … |   Eric   |
|   Rob Riggle   | … |   Mr. Walters   |
|   Johnny Depp   | … |   Tom Hanson (cameo)   |
|   Richard Grieco   | … |   Dennis Booker (cameo)   |
|   Peter DeLuise   | … |   Doug Penhall (cameo)   |
|   Holly Robinson Peete   | … |   Judy Hoffs   |
|   Nick Offerman   | … |   Capt. Hardy   |
|   Dakota Johnson   | … |   Fugazy   |
|   Rye Rye   | … |   Jr. Jr.   |
|   Johnny Simmons   | … |   Billiam Willingham   |
|   Dax Flame   | … |   Zack   |
|   DeRay Davis   | … |   Domingo   |
|   Jake Johnson   | … |   Principal Dadier   |
|   Johnny Pemberton   | … |   Delroy   |
|   Justin Hires   | … |   Juario   |
|   Brett Lapeyrouse   | … |   Amir   |
|   Lindsey Broad   | … |   Lisa   |
Tuotanto

2008 toukokuussa Columbia Pictures kertoi kehitystiimin suunnittelevan 21 Jump Street -sarjaan perustuvaa elokuvaa.
Elokuva kuvattiin Louisianassa sijaitsevassa Metairien lähiössä. Koulun kohtaukset kuvattiin Riverdale High Schoolin tiloissa.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Ehdokas | Tulos | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | BMI Film & TV Awards | Film Music Award | Mark Mothersbaugh | Voitto |  |
| 2012 | Golden Trailer Awards | Best Pre-show Theatrical Advertising |  | Voitto |  |
| 2012 | Golden Trailer Awards | Best Comedy TV Spot |  | Voitto |  |
| 2012 | MTV Movie Awards | Best Comedic Performance | Jonah Hill | Ehdokkuus |  |
| 2012 | MTV Movie Awards | Best Cast | 21 Jump Street | Ehdokkuus |  |
| 2012 | MTV Movie Awards | Best On-Screen Transformation | Johnny Depp | Ehdokkuus |  |
| 2012 | MTV Movie Awards | Best Fight | Channing Tatum ja Jonah Hill vs. Kid Gang | Ehdokkuus |  |
| 2012 | MTV Movie Awards | Best Gut-Wrenching Performance | Jonah Hill ja Rob Riggle | Ehdokkuus |  |
| 2012 | MTV Movie Awards | Best Music | Party Rock Anthemin "LMFAO" | Voitto |  |
| 2012 | Teen Choice -palkinto | Choice Movie: Comedy | 21 Jump Street | Voitto |  |
| 2012 | Teen Choice -palkinto | Choice Movie: Actor Comedy | Channing Tatum | Voitto |  |
| 2012 | Teen Choice -palkinto | Choice Movie: Actor Comedy | Jonah Hill | Ehdokkuus |  |
| 2012 | Artios Awards | Outstanding Achievement in Casting - Big Budget Comedy Feature | 21 Jump Street - Jeanne McCarthy, Nicole Abellera, Elizabeth Coulon ja Yesi Ramirez | Ehdokkuus |  |
| 2012 | People’s Choice Awards | Favorite Comedy Movie | 21 Jump Street | Ehdokkuus |  |
| 2013 | Critics’ Choice Movie Awards | Best Comedy | 21 Jump Street | Ehdokkuus |  |
| 2013 | Critics’ Choice Movie Awards | Best Actor in a Comedy | Channing Tatum | Ehdokkuus |  |
Jonah Hill ja Channing Tatum mainostamassa elokuvaa rooliasuissaan WonderCon 2012 -tapahtumassa Anaheimissa, Kaliforniassa.
Käännös suomeksi
Aapo Heikkilä (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. huhtikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Haukipudas, Suomi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 173 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura: AC Oulu
Pelinumero: 21
Junioriseurat
0000–2010: HauPa
2009–2011: Tervarit
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012 | HauPa | 15 | (3) |
| 2013–2015 | AC Oulu | 58 | (7) |
| 2016–2018 | RoPS | 37 | (2) |
| 2018– | AC Oulu | 81 | (11) |
Maajoukkue
| 2013 | Suomi U19 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. joulukuuta 2021.
Aapo Heikkilä (s. 13. huhtikuuta 1994 Haukipudas) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä Veikkausliigan AC Oulussa. Heikkilä debytoi Veikkausliigassa kaudella 2016 RoPS:in riveissä. Heikkilä on pelannut myös 113 Ykkösen ottelua AC Oulussa.
Seurajoukkueet

Aapo Heikkilän pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2012, kun hän nousi Kakkosessa pelanneen HauPa:n kokoonpanoon. Heikkilä siirtyi kaudeksi 2013 Ykkösessä pelanneeseen AC Ouluun. Heikkilä pelasi kausina 2013–2015 yhteensä 58 Ykkösen ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Heikkilä siirtyi kaudeksi 2016 Veikkausliigassa pelanneeseen RoPS:iin. Heikkilä debytoi Veikkausliigassa 2. huhtikuuta 2016 ottelussa PK-35 Vantaa–RoPS, ja hän teki ensimmäisen liigamaalinsa heti debyyttiottelussa. Heikkilä pelasi kaudella 2016 yhteensä 19 liigaottelussa ja yhdessä Eurooppa-liigan karsintaottelussa. RoPS oli kaudella 2016 Veikkausliigassa kuudes. Heikkilä loukkaantui vakavasti maaliskuussa 2017, ja hän pelasi kaudella 2017 vain kahdessa viimeisessä liigaottelussa. RoPS oli kaudella 2017 Veikkausliigassa seitsemäs. Heikkilä jatkoi RoPS:in riveissä myös kaudella 2018, ja hän pelasi alkukauden aikana 16 liigaottelua. Liigaotteluita kertyi kausina 2016–2018 yhteensä 37 ja hän teki niissä kaksi maalia.
Heikkilä palasi loppukaudeksi 2018 jälleen Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi loppukauden aikana 12 Ykkösen ottelua. Heikkilä teki sopimuksen AC Oulun kanssa myös kaudesta 2019. Heikkilä pelasi kaudella 2019 yhteensä 21 Ykkösen ottelua, ja kauden jälkeen hän solmi jatkosopimuksen kausista 2020–2021. Heikkilä pelasi kaudella 2020 yhteensä 22 ottelua ja teki yhdeksän maalia, kun AC Oulu voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Hän oli kaudella 2020 joukkueen paras maalintekijä.
Maajoukkue

Aapo Heikkilä debytoi ikäluokkansa (1994) maajoukkueessa 18-vuotiaana 22. maaliskuuta 2013 Traiskirchenissä pelatussa ottelussa Itävalta–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa yhden ottelun.
Aiheesta muualla

Aapo Heikkilä Palloliiton sivuilla
Aapo Heikkilä Veikkausliigan sivuilla
Aapo Heikkilä Soccerwayn sivuilla
AC Oulu – Veikkausliiga
1 Pennanen |
3 Koskela |
4 Bonet |
5 Nurmos |
6 Nurmela |
7 Alanko |
8 Malolo |
10 Salanović |
11 Rafinha |
14 Eremenko |
15 Kallinen |
16 Ölander |
17 Jokelainen |
18 Hurme |
21 Heikkilä |
22 Fillion |
23 Saira |
25 Sale |
30 Opara |
44 Breitenmoser |
Valmentaja: Ahola
Alam-Pedjan luonnonsuojelualue

Alam-Pedjan luonnonsuojelualue.
| --- | --- |
Sijainti:  Tarton kaupunki Viro
Pinta-ala:  343,9 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Alam-Pedja looduskaitseala
Perustettu:  1994 
Luokitus:  Ramsar-alue, luonnonsuojelualue Virossa (d) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Alam-Pedjan luonnonsuojelualue (vir. Alam-Pedja looduskaitseala) on Viron suurimpiin kuuluva luonnonsuojelualue Pedja-, Põltsamaa- ja Emajoen yhtymäkohdassa Jõgevamaan, Tartumaan ja Viljandimaan maakunnissa. Se ulottuu Viljandin, Põltsamaan, Tarton ja Elvan kuntien alueelle.
Luonnonsuojelualue on perustettu 1994. Sen pinta-ala on 25 846 ha. Alueelle on tyypillistä harva asutus, hyvin monentyyppiset niityt, metsät ja suot. Alam-Pedja on myös monien harvinaisten eläin- ja kasvilajien elinaluetta. Erinomaisten luontopolkujen avulla voi matkailija täysin itsenäisestikin tutustua monipuoliseen kasvistoon, linnustoon ja muuhun eläimistöön. Toinen vaihtoehto on vuokrata kanootti, sillä etenkin Pedja- ja Põltsamaajoet sopivat erinomaisesti kapeine mutkittelevine uomineen tähän.
Aiheesta muualta

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alam-Pedjan luonnonsuojelualue Wikimedia Commonsissa
Albert Séguin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Albert Séguin |  Albert Séguin |  Albert Séguin |  |
Maa:   Ranska
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten voimistelu
|  Kultaa | Pariisi 1924 | sivuttaishyppy |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | köysikiipeily |  |
Albert Séguin (8. maaliskuuta 1891 Vienne – 29. toukokuuta 1948 Villefranche-sur-Saône) oli ranskalainen voimistelija, joka kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja voitti kultamitalin sivuttaishypyssä. Lisäksi hän sai siellä hopeaa joukkuekilpailusta ja köysikiipeilystä.
Albert Stohr

Albert Stohr
Albert Stohr (13. marraskuuta 1890 Friedberg – 4. kesäkuuta 1961) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mainzin hiippakuntaan 19. lokakuuta 1913 ja valittiin sen johtoon 10. kesäkuuta 1935. Valinta vahvistettiin 17. heinäkuuta, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 24. elokuuta Conrad Grüber. Stohr kuoli 70-vuotiaana virassa.
Al Mahwit

Al Mahwitin maakunnan sijainti
Al Mahwit (arab. المحويت‎ , al-Maḥwīt) on yksi Jemenin pienemmistä maakunnista. Se sijaitsee sisämaassa maan länsiosassa. Al Mahwitin pinta-ala on noin 2 300 neliökilometriä ja sen asukasluku noin 614 600. Maakunnan hallinnollinen keskus on Al-Mahwit.
Al Mahwitin maakunta on perustettu vuonna 1984. Maakunta sijaitsee Jemenin vuoristoalueella, minkä vuoksi alueen ilmasto on lauhkeampi ja se mahdollistaa maanviljelyn.
Piirikunnat

Maakunta jakautuu yhdeksään piirikuntaan:
| --- | --- |
 Al Khabt  Al Mahwit  Al Mahwit  Al Rujum  Al Tawilah :  Bani Sa'd  Hufash  Milhan  Shibam Kawkaban
Albert Speer (nuorempi)

| Albert Speer |
| --- | --- |
 Albert Speer vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1934  Berliini, Saksa
Kuollut: 15. syyskuuta 2017 (83 vuotta)  Frankfurt am Main, Saksa
Ammatti:  arkkitehti
Vanhemmat:  Albert Speer Margarete Weber
Baseler Oval
Albert Speer nuorempi (29. heinäkuuta 1934 Berliini – 15. syyskuuta 2017 Frankfurt am Main) oli saksalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Vuodesta 1977 lähtien hän toimi Kaiserslauternin yliopiston kaupunkisuunnittelun professorina.
Speer oli Frankfurt am Mainissa vuonna 1984 perustamansa AS&P – Albert Speer und Partner -arkkitehtitoimiston perustaja ja hallituksen puheenjohtaja. Jo ennen AS&P:n perustamista Speer oli menestynyt alallaan oman toimistonsa kautta ja toiminut erityisesti Saudi-Arabiassa. Ensimmäisen kansainvälisen palkintonsa hän voitti jo vuonna 1964. Albert Speer und Partner työllistää yli 100 työntekijää on ja yksi suurimmista sekä arvostetuimmista arkkitehti- ja kaupunkisuunnittelutoimistoista Saksassa. Speer oli myös kansainvälisesti arvostettu työssään. Hänen yrityksensä suuria projekteja ovat olleet muun muassa Hannoverissa vuonna 2000 järjestetty maailmannäyttely Expo 2000, Shanghain ”International Automobile City” ja Pekingin olympialaisten rakennelmat. Albert Speer und Partner onkin keskittynyt viime aikoina paljon Kiinan kasvavaan infrastruktuuriin ja yhtiön toinen pääkonttoreista sijaitseekin Shanghaissa.
Speerin suunnitelmat Pekingin uudistamiseksi ennen olympialaisia herättivät huomiota, ja niitä verrattiin hänen isänsä Berliinin-suunnitelmiin.
Speer oli arkkitehti kolmannessa polvessa. Hänen isänsä oli natsi-Saksan pääarkkitehti ja varusteluministeri Albert Speer ja isoisänsä arkkitehti Albert Friedrich Speer. Hän syntyi vuosi Hitlerin valtaannousun jälkeen, eikä juuri tuntenut isäänsä, joka oli vankilassa lähes koko Albert Speer nuoremman lapsuuden ajan.
Aku Keidas

| Aku Keidas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1892 Viipuri
Kuollut: 18. huhtikuuta 1970 (78 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä, teatterinjohtaja
Aksel Vilhelm ”Aku” Keidas (ent. Montonen; 23. maaliskuuta 1892 Viipuri – 18. huhtikuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän teki taiteellisen uransa työväen näyttämöillä eri puolilla Suomea.
Ura

Aku Keitaan vanhemmat olivat työmies Pekka Montonen ja Maria Montonen. Hän aloitti näyttelijän uransa Viipurin Työväen Teatterissa ja jatkoi kiertuenäyttelijänä. Sen jälkeen hän näytteli useilla pienillä työväen näyttämöillä ja Kotkan Työväen Teatterissa. Keidas työskenteli myös johtajana useilla näyttämöillä, kuten Oulun Työväen Näyttämöllä.
Keidas näytteli nimiosat näytelmissä Daniel Hjort, Akseli ja Valpuri, Lalli ja Nuori Marius. Laulunäytelmässä Tukkijoella Keidas teki Huotarin osan.
Keidas käsikirjoitti näytelmän Säveltäjän rakkaus. Lisäksi hän sovitti näyttämölle Maiju Lassilan romaanin Tulitikkuja lainaamassa.
Aiheesta muualla

OULUN TYÖVÄEN NÄYTTÄMÖN HISTORIA (Arkistoitu – Internet Archive)
Al Maktoumin kansainvälinen lentoasema

Al-Maktoumin kansainvälinen lentoasema (arab. مطار آل مكتوم الدولي‎; IATA: DWC, ICAO: OMDW) tai Dubai World Central − al-Maktoumin kansainvälinen lentoasema on Arabiemiraattien liiton Jebel Alissa sijaitseva, Dubaita palveleva kansainvälinen lentoasema. Lentoaseman ensimmäinen vaihe ja ensimmäinen kiitotie otettiin käyttöön rahtiliikenteelle 27. kesäkuuta 2010 ja henkilöliikenteelle 27. lokakuuta 2013.
Alkuvaiheessa lentoaseman matkustajakapasiteetiksi kerrottiin 5-7 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Al-Maktoumia on tarkoitus laajentaa merkittävästi tulevina vuosina, sillä se tähtää maailman suurimmaksi lentoasemaksi. Vuonna 2014 tehtiin päätös erittäin mittavasta, kustannusarvoiltaan 32 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisesta laajennushankkesta. Kolmivaiheisen laajennusprojektin tavoitteena on kasvattaa lentoasema viiden kiitotien ja 220 miljoonaan matkustajan vuosikapasiteetin superlentoasemaksi. Dubaissa järjestetään arabimaiden ensimmäinen maailmannäyttely vuonna 2020. Dubai aikoo rakentaa maailmannäyttelyyn mennessä Dubai World Central -nimellä markkinoitua, Jebel Alin sataman ja Al-Maktoumin kansainvälisen lentoaseman välille rakennettavaa kaupunginosaa laajemminkin.
Al-Maktoumin kansainvälinen lentoasema rakennettiin Dubain toiseksi kansainväliseksi lentoasemaksi vilkkaan Dubain kansainvälisen lentoaseman ruuhkauduttua. Sittemmin myös Dubain kansainvälistä lentoasemaa on kehitetty edelleen kasvavaa matkustajavirtaa ajatellen.
Gulf Air lensi ensimmäisen lentonsa al-Maktoumin kansainväliselle lentoasemalle joulukuussa 2013, jolloin siitä tuli ensimmäinen täyden palvelun lentoyhtiö, joka käynnisti toimintansa lentokentällä. Ensimmäisenä kokonaisena matkustajaliikennettä palvelevana toimintavuotenaan (2014) al-Maktoumin kansainvälisen lentoaseman kautta kulki 845 046 matkustajaa. Rahtimäärä kasvoi 758,4 miljoonaan kilogrammaan. Rahtimäärä kasvoi edellisvuodesta yli 260 prosenttia. Muutos selittyy osittain pyrkimyksellä siirtää rahtiliikennettä Dubain kansainväliseltä lentoasemalta uudelle lentoasemalle. Lisäksi Dubain kansainvälisen lentoaseman toista pääkiitotietä kunnostettiin ja se oli suljettuna 80 päivää, jonka aikana lentoliikennettä ohjattiin al-Maktoumin lentoasemalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Al Maktoumin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
OMDW Dubai/Al Maktoum International Airport (englanniksi) (skyvector.com)
Al Maktoum International (pdf, esite, 2013; huom. tiedosto latautuu hitaasti) (englanniksi) (dubaiairports.ae)
Albert Stigzelius

Erik Albert Stigzelius (8. maaliskuuta 1853 Korppoo – 3. tammikuuta 1928 Turku) oli suomalainen hovioikeudenneuvos, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Stigzeliuksen vanhemmat olivat kartanonomistaja, apteekkari Lars Evert Stigzelius ja Erika Lovisa Törnström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1879 ja sai varatuomarin arvon 1881.
Stigzelius toimi Suomen kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassan sihteerinä ja asiamiehenä 1884–1888, Hän oli Turun hovioikeudessa kirjaajana 1886–1888, ylimääräisenä viskaalina 1888–1889, notaarina 1889–1895, apujäsenenä 1891–1896, varakanneviskaalina 1895–1896 ja asessorina 1896–1901. Tämän jälkeen Stigzelius oli Helsingin tuomiokunnan tuomarina 1901–1918 ja uudelleen Turun hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena 1921–1926 ja apujäsenenä 1921.
Stigzelius oli Turun edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli sitten ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1908–1909 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Turun rahatoimikamarin puheenjohtajana ja Turun kaupunginvaltuutettuna. Stigzelius oli lisäksi Suomen Talousseuran varapuheenjohtajana.
Albert Stigzelius oli naimisissa vuodesta 1892 Selma Karolina Finnen kanssa.
Algot Bagge

Algot Bagge vuonna 1964.
Algot Fredrik Johan Bagge 19. heinäkuuta 1875 – 5. maaliskuuta 1971) oli ruotsalainen juristi. Bagge valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1899 ja nimitettiin 1910 viskaaliksi Svean hovioikeuteen 1910. Hänestä tuli hovioikeudenneuvos 1911. Vuonna 1915 hänestä tuli revisiosihteeri ja kihlakunnantuomari Sollentunaan. Hän avusti oikeusministeriötä 1913–1921 lainlaadinnassa ja teki lakiehdotuksia rangaistusprosessiin ja erityisrangaistuksiin. Myöhemmin hän keskittyi kansainväliseen merioikeuteen merilainsäädäntökomitean puheenjohtajana 1921, oikeusministeriön asiantuntijana kansainvälisissä merioikeuden alan oikeudkäynneissä vuodesta 1923. Bagge oli Lontoossa saksalais-englantilaisen välitystuomioistuimen puheenjohtajana 1925–1926 ja Ruotsin valtion edustaja skandinaavisessa merioikeusyhteistyössä vuodesta 1922. Bagge toimi välitystuomarina Britannian ja Suomen välisessä laivakorvauskiistassa 1933–1934.
155 K 98

| 155 K 98 |
| --- | --- |
 155 K 98.
Aseen tyyppi:  kanuunahaupitsi
Alkuperämaa:   Suomi
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1998–
Valtion käytössä:  Suomi, Egypti
Valmistushistoria
Suunniteltu:  1992–1997
Valmistajat:  Patria Vammas (1997–2004) Patria Land Systems (2004–2005) Abu Zaabal Engineering Industries Co. (lisenssillä)
Hinta:  500 000 €
Valmistusvuodet:  1997–2005
Valmistusmäärä:  73+ kpl
Eri versiot:  155GH52 155GH52APU 155GH52-SP-T55 155 K 98
Tekniset tiedot
Malli:  155 K 98
Paino:  14 580 kg (kokonaispaino) 13 500 kg (ilman varusteita)
Putken pituus:  52 kaliiperia
Miehistö:  1+7
Kaliiperi:  155 mm
Toimintatapa:  puoliautomaattinen kiila
Tulinopeus:  6-10 laukausta minuutissa hetkellisesti 3 ls/12 s
Lähtönopeus:  920 m/s (täyspanos)
Tehokas kantama:  28 km (onteloperäkranaatti) 40 km (perävirtauskranaatti)
Maksimikantama:  43+ km
Tähtäimet:  kiertokaukoputki
Laukaustyyppi:  irtopanoslaukaus
Kuljetustapa:  vedettävä itsesiirtyvä
Vetonopeus:  50 km/h
Ampumakulmat:  -5° – +70° (korkeussuuntaus) 70° (sivusuuntaus)
Moottori:  Deutz, ilmajäähdytteinen diesel
Teho:  105 hv (78 kW)
Teho/paino:  7,20 hv/t
Huippunopeus:  15 km/h (omalla moottorilla)
155 K 98.
155 K 98 (155 millimetrin kanuuna 1998) on suomalainen Patrian valmistama 155 mm:n 52-pituuskaliiperinen raskas kenttätykki, teknisesti ottaen kanuunahaupitsi, mutta suomalaiselta nimitykseltään kuitenkin kanuuna. Se on Tampellan ja Vammaksen kehittämä Tampellan 155 K 83 -mallista.  Se otettiin käyttöön Suomen puolustusvoimissa mallimerkinnän mukaisesti vuonna 1998. Tykissä on 78 kW:n tehoinen apumoottori, jolla se kykenee liikkumaan itsenäisesti. Tykki tuodaan raskaan maastokuorma-auton vetämänä lähelle tuliasemaa, josta se ajetaan perille oman apumoottorin voimin. Moottoria käytetään noin kilometrin siirtymiin, esimerkiksi tuliasemien vaihtoon vihollisen vastatykistötoiminnan varalta. Tykin saattaminen ajosta ampumakuntoon kestää miehistöstä riippuen muutamia minuutteja. Sen nykyinen käyttötarkoitus Suomessa on operatiivisiin joukkoihin kuuluvien valmiusprikaatien tukeminen.
155 K 98:n kappalehinta Puolustusvoimille oli 500 000 €. Tykin apumoottoritonta, vedettävää mallia 155GH52 on myös viety pieni määrä Egyptiin, jonka sotatarviketuotantoministeriölle on myös myyty tykin valmistuslisenssi.
Historia

Tampella suunnitteli Suomen puolustusvoimien toimeksiannosta 1950-1960-lukujen taitteessa ensimmäisen oman kenttätykkinsä 122 K 60:n, jota valmistettiin 16 kappaletta prototyyppi mukaan lukien. Tätä mallia kuitenkin käytettiin Tampellan 152 mm ja 155 mm tykkien kehityksen pohjana yhteistyössä Tampellan israelilaisen tytäryhtiön Soltamin kanssa, joka tuotti mm. tykit 155 K 68 (myös nimikkeillä 155KAN68 ja Soltam M-68), Soltam M-71 ja 155 K 74, joista 155 K 68 ja Soltam M-71 olivat jonkinasteisia vientimenestyksiä, projektissa mukana olleen Israelin tilaamien kappaleiden ohella. 155 K 74:ää taas käytettiin pohjana Tampellan Puolustusvoimille valmistamaan 155 K 83:een, joka on viimeinen sarjatuotettu malli ennen 155 K 98:aa.
Tampella suunnitteli 1980-luvun lopulla 39-pituuskaliiperisen 155 K 83:n pohjalta 45-pituuskaliiperisen 155GH45T:n (155 Gun-Howitzer 45 Tampella), josta Vammas suunnitteli myöhemmin, 1990-luvun puolessavälissä myös Pakistanin-vientimallin, jonka vientikaupat kuitenkin kariutuivat. Tampella ja myöhemmin Vammas kehittivät 1988-1991 myös 155GH45T:n pohjalta Puolustusvoimien toimeksiannosta 155 K 83:a pidempikantamaisen ja liikkuvamman kenttätykin, jonka nimeksi tuli 155 K 93. Erona 155GH45T:an oli lähinnä uusi lavettiin asennettu, pyöriin kytketty apumoottori ja toisen ajopyöräparin poisto - tykin putki oli kuitenkin yhä 45-pituuskaliiperinen 155GH45T:n tapaan. Tykki osoittautui kuitenkin ajovakaudeltaan ja maastoliikkuvuudeltaan liian huonoksi vain yhden pyöräparin vuoksi, minkä vuoksi kehitystyötä jatkettiin.
155 K 93:n pohjalta suunniteltiin prototyyppi 155 K 52-6, joka valmistui 1992, ja joka nimettiin Vammaksella kaupallisesti 155GH52APU:ksi (155 Gun-Howitzer 52, auxiliary power unit). Tässä tykissä oli uusi, pidempi 52-pituuskaliiperinen putki, 26 litran panoskammiolla ja kiihtyvällä rihlauksella. Tykin kehitystyötä jatkettiin, ja vuoteen 1995 mennessä putken mitoissa päädyttiin kuitenkin takaisin 23 litran NATO-panoskammioon, vakionousuiseen 1/20 kaliiperin rihlaukseen (1 täysi kierros 20 kaliiperinmitassa), sekä lavettiin tehtiin muutoksia teliin, jolloin syntyi prototyyppi 155 KX. Puolustusvoimat tilasi tätä 1997 kuuden kappaleen 0-sarjan, ja alkuperäinen prototyyppi jäi Patrialle. Lopullinen 155 KX nimettiin 155 K 98:ksi vuoden 1998 alussa.
Vuoteen 2001 mennessä Puolustusvoimat oli tilannut 155 K 98:aa 0-sarjan jälkeen vielä 50 kappaletta, ja viimeiset toimitettiin vuonna 2005, jolloin Puolustusvoimille toimitettujen tykkien määrä oli yhteensä 56 kappaletta. Tuotannon aikana tykkeihin lisättiin vielä lämpösuojakilvet putken yläpuolelle, Honeywellin TALIN 5000 -inertiapaikannusyksikkö ja tanskalaisvalmisteinen lähtönopeustutka.