stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Rautiainen (kartanlukija)
Ura

Ennen uraansa Marcus Grönholmin kanssa Rautiainen toimi Mikko Kalliomaan kartanlukijana. Kaksikko saavutti vuonna 1988 juniorien SM-hopeaa, kun mestaruuden voitti Marcus Grönholm. Kalliomaan kartanlukijana Rautiainen toimi vuoden 1989 puoliväliin saakka.
Marcus Grönholmin kanssa yhteistyö alkoi vuonna 1990. Rautiainen seurusteli jo tällöin Grönholmin siskon kanssa. Aikaisemmin kauden 1990 aikana Rautiainen oli lukenut nuottia myös Grönholmin serkulle Sebastian Lindholmille.
Rautiaisen ensimmäinen MM-ralli oli vuoden 1990 Suomen ralli Grönholmin kanssa. Kilpailu päättyi kaksikolta ulosajoon.
Kesän 1991 jälkeen Rautiaisen ja Grönholmin tiet erosivat Grönholmin vaihtaessa kartanlukijaa. Muutos johtui Grönholmin taustajoukkojen halusta saada kuljettajan vierelle kokeneempi kartanlukija. Rautiainen on kertonut vaihdoksen olleen itselleen kova paikka, vaikka Rautiainen jäikin tällöin auttamaan Grönholmia urallaan eteenpäin.
Yhteistyö Rautiaisen ja Grönholmin välillä jatkui jälleen vuonna 1995. He ajoivat yhdessä kauden 2007 loppuun, jolloin he lopettivat uransa. Tuolloin Rautiainen ja Grönholm olivat rallin MM-sarjassa pisimpään yhdessä ajanut kuljettaja–kartanlukija-pari.
Vuoden 2007 jälkeen Rautiainen ja Grönholm ovat osallistuneet yksittäisiin rallin MM-sarjan kilpailuihin, joista viimeisimpänä he kilpailivat vuoden 2019 Ruotsin rallissa. Grönholmin lisäksi Rautiainen on lukenut kolmessa kilpailussa nuottia Valtteri Bottakselle.
Ura > Kilpailu-uran jälkeen

Ralliuransa jälkeen Rautiainen on toiminut kansainvälisen autoliitto FIA:n tuomarina ja kilpailudelegaattina. Hän on myös osakkaana julkisivu- ja parvekeremontteja tekevässä rakennusyhtiössä.
Yksityiselämä

Rautiainen on naimissa Marcus Grönholmin siskon kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Saavutuksia

2 maailmanmestaruutta (2000, 2002)
142 MM-starttia
30 MM-osakilpailuvoittoa
Aiheesta muualla

eWRC-sivustolla (englanniksi)
Marcus Grönholm & Timo Rautiainen (Arkistoitu – Internet Archive)
Wilhelm Baumann

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Wilhelm Baumann (12. elokuuta 1912 – 14. maaliskuuta 1990) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Baumann pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Vóroi

| Vóroi Βώροι |
| --- | --- |
 Vóroin kylä.
 Vóroi
 Koordinaatit: 35°4′6″N, 24°48′34″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Faistós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7107030201
Korkeus:  60 m
Väkiluku (2011):  726
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vóroi (kreik. Βώροι; transl. myös Vóri) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 726 (vuonna 2011).
Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kirkko.
Vóroin kylä sijaitsee Mesarán tasangolla noin 62 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 60 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Vóroi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Βώρων, Topikí Koinótita Vóron). Se jakautuu vanhempaan alakylään nimeltä Katochóri sekä uudempaan osaan. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuodelta 1394.
Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle (Eisódia tis Theotókou). Lähellä kylää sijaitsee Panagía (Neitsyt Maria) Kardiótissan luostari (Moní Panagías Kardiótissas). Kylän lähellä sijaitsee myös kaksi merkittävää minolaisaikaista kohdetta, eteläpuolella Faistoksen arkeologinen alue ja lounaispuolella Agía Triádan arkeologinen alue.
Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vóroi Wikimedia Commonsissa
Tom Chorske

| Tom Chorske> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. syyskuuta 1966 (ikä 58) Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  96 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2001
Thomas Patrick Chorske (s. 18. syyskuuta 1966 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
Peliura

Montreal Canadiens varasi hänet NHL:n varaustilaisuuden 1985 ensimmäisen kierroksen 16. pelaajana. Chorske debytoi NHL:ssä kaudella 1989–1990 Canadiensin riveissä. NHL-kaudella 1994–1995 Chorske saavutti Stanley Cupin pelatessaan Detroit Red Wingsissä. Hän pelasi NHL:n työsulun 1994–1995 aikana italialaisessa HC Devils Milano-seurassa. Jääkiekon MM-kilpailuissa 1996 Chorske sai mitalin, kun Yhdysvallat nujersi Venäjän pronssiottelussa. NHL-kaudella 1996–1997 Chorske toimi Ottawa Senatorsin varakapteenina. Chorsken peliuran viimeinen kausi oli 2000–2001, jolloin hän pelasi Houston Aerosissa, IHL:ssä.
Muuta

Tom Chorsken poika Brett pelaa myös jääkiekkoa.
Venusveistos

Hohler Felsin Venus on vanhimpia tunnettuja venusveistoksia.
Venusveistokset eli venusfiguurit ovat yleisnimitys pienille kivikautisille naista esittäville kivestä, luusta tai savesta  veistetyille patsaille. Venusveistoksia tehtiin sekä Aurignacin että Gravetten kulttuurin alueella noin 35 000−25 000 vuotta sitten vallinneella myöhäispaleoliittisella kaudella.
Venusveistosten esittämät naiset ovat usein huomattavan lihavia. Lisäksi heidän rintansa ja häpynsä saatetaan esittää liioiteltuina eikä heillä ole välttämättä kasvoja tai edes päätä. Venusveistokset muistuttavat toisiaan myös tyylillisesti.
Venusveistoksia on löydetty jo yli 200, suurimmaksi osaksi Euroopan alueelta. Tunnettuja venusveistoksia ovat 35 000–40 000 vuotta vanha Hohler Felsin Venus ja 24 000–22 000 vuotta vanha Willendorfin Venus. Dolní Věstonicen Venus on  maailman vanhin säilynyt keramiikkaesine.
Ensimmäiset löydöt

Vénus impudique oli ensimmäinen löydetty venusveistos. Sen löysi Paul Hurault vuonna 1864 läheltä Laugerie-Bassen kylää Ranskassa. Vuosina 1883–1895 Louis Alexandre Jullien löysi Balzi Rossista viisitoista figuriinia. Se on suurin koskaan samasta paikasta löydetty venusveistosten määrä. Willendorfin Venus löytyi vuonna 1908 Willendorfista.  Näitä veistoksia jotka ovat tyylillisesti samoja piirteitä jakavia patsaita ja on ajoitettu myöhäispaleoliittiselle kaudelle, on säilynyt ja löydetty yli 200 suurimmaksi osaksi Euroopan alueelta. Löydetyt venusveistokset ovat hyvin pienikokoisia, noin 4–25  senttiä pitkiä. Patsaat on usein veistetty pehmeistä kivilaaduista, kuten kalkkikivestä tai serpentiinistä, myös eri eläinten luuita sekä norsunluuta ja mammutinluuta on käytetty. Ensimmäiset löydetyt veistokset ovat ulkoisilta piirteiltään hyvin samanlaisia. Ne esittävät tyyliteltyä naishahmoa, jonka sukupuolipiirteet (kuten rinnat, reidet ja vulva) ovat vahvasti korostetut tai liioitellut.
Venusveistosten tarkoitus

Antropologit ovat kehittäneet monenlaisia teorioita venusveistosten tarkoitusperistä. Päättömyys, vartalon korostetun päärynämäiset mittasuhteet ja rintojen luonnoton asento saattaisivat selittyä sillä, että kyseessä olivat naisten itsestään veistämät muotokuvat aikana, jolloin ei ollut vielä peilejä käytettävissä. Veistokset ovat myös saattaneet toimia raskaana olevia naisia suojelevina amuletteina tai ne ovat voineet olla eroottista taidetta.
On myös arveltu että venusveistokset saattaisivat olla toteemeja tai lasten leluja. Veistosten on myös tulkittu esittävän jumalattaria tai äitijumalatarta. Willendorfin Venuksesta ja Lausselin Venuksesta on löydetty jälkiä punamullasta, minkä on arveltu liittyvän veistosten uskonnolliseen käyttöön. Venusveistokset saattoivat olla myös taikakaluja tai hedelmällisyyden ja seksuaalisuuden symboleita. Lisäksi ne saattoivat olla realistisia muotokuvia kivikauden ajan naisista tai ne saattoivat kuvastaa aikakautensa kauneusihanteita. On myös arveltu, että rehevästä ruumiinrakenteesta on saattanut olla evolutiivista hyötyä myöhäispaleoliittisen ajan ihmisille. Esimerkiksi Etelä-Afrikassa on heimoja, joilla esiintyy steatopygiaa eli rasvapakaraisuutta. Kyseessä on kuumaan ilmastoon liittyvä sopeuma, jossa epätavallisen suuri osa rasvasta kertyy lantion seudulle ja etenkin pakaroihin.
Merkittävimmät venuslöydöt

| Nimi | Ikä (noin ka> ) | Löytöpaikka | Materiaali |
| --- | --- | --- | --- |
| Hohler Felsin Venus | 35–40 | Schwabenin Jura, Saksa | mammutinluu |
| Venus of Galgenberg | 30 | Itävalta | serpentiini |
| Dolní Věstonicen Venus | 27–31 | Määri, Tšekki | keramiikka |
| Lausselin Venus | 25 | Marquay, Ranska | reliefi kalkkikivessä |
| Venus of Lespugue | 24–26 | Ranskan Pyreneet | norsunluu |
| Willendorfin Venus | 24–26 | Willendorf, Itävalta | kalkkikivi |
| Brassempouyn Venus | 23 | Brassempouy, Ranska | norsunluu |
| Petřkovicen Venus | 23 | Sleesia, Tšekki | hematiitti |
| Mal'tan Venukset | 23 | Irkutskin alue, Venäjä | norsunluu |
| Buretin Venukset | 23 | Irkutskin alue, Venäjä | norsunluu, serpentiini |
| Moravanyn venus | 23 | Moravany nad Váhom, Slovakia | mammutinluu |
| Savignanon Venus | 20–25 | Savignano sul Panaro, Italia | serpentiini |
| Balzi Rossin Venus veistokset | 18–25 | Ventimiglia, Italia | norsunluu, vuolukivi, serpentiini, kloriitti |
| Vénus impudique | 16 | Laugerie-Basse, Ranska | mammutinluu |
| Gönnersdorf Venus veistokset | 11,5–15 | Saksa | norsunluu, sarvi, luu |
| Petersfelsin Venus veistokset | 11,5–15 | Engen, Baden-Württemberg, Saksa | Gagaatti |
| Monruz-Neuchatelin Venukset | 11 | Sveitsi | Gagaatti |
| Parabitan Venus | 12–14 | Parabita, Italia | hevosenluu |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ḏḥwty: Timeless Beauty of the 25,000-Year-Old Venus of Brassempouy Ancient Origins.  17.6.2018. Viitattu 29.7.2018.
Hitchcock, Don: Lalinde / Gönnersdorf Figurines and Engravings Don's Maps.  7.5.2017. Viitattu 29.7.2018.
Hitchcock, Don: Gönnersdorf and Andernach - Martinsberg Don's Maps.  7.5.2017. Viitattu 29.7.2018.
Zygmont, Bryan: Venus of Willendorf KhanAcademy. Viitattu 29.7.2018.
Curnoe, Darren: Where were all the women in the Stone Age? Phys.org.  24.2.2017. Viitattu 29.7.2018.
Venus Figurines Encyclopedia of Stone Age Art. Viitattu 29.7.2018.
Vuonna 1864 Paul Huraultin löytämä Ranskasta löytämä venusveistos oli ensimmäinen löydöistä, piirustus vuodelta 1907.
Dolní Věstonicen Venus on maailman vanhin keramiikkaesine.
Willendorfin venus
Brassempouyn Venuksella on yhdet varhaisimmista realistisista esityksistä ihmisen kasvoista.
Tom Churchill

| Tom Churchill> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. marraskuuta 1907 Hongkong
Kuollut: 19. helmikuuta 1990 (82 vuotta)
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Thomas Bell Lindsay Churchill (1. marraskuuta 1907 Hongkong – 19. helmikuuta 1990) oli brittisotilas, sotilasarvoltaan kenraalimajuri. Hän palveli toisen maailmansodan aikana brittiarmeijan kommando-joukoissa. Hän oli maineikkaan kommandoupseeri Jack Churchillin nuorempi veli.
Tom Churchill syntyi Hongkongissa 1907. Hänen isänsä Alec työskenteli julkisten töiden virastoissa Ceylonissa ja Hongkongissa. Churchill kävi koulunsa Magdalen College Schoolissa Oxfordissa ja Sandhurstin sotakorkeakoulussa, josta valmistuttuaan hän siirtyi Burmassa olevaan perinteikkääseen Manchester-rykmenttiin, jossa hänen isoveljensä Jack jo palveli. 1930 Churchill palveli Intiassa, mutta hänet siirrettiin takaisin Burmaan kukistamaan paikallinen kapina, jonka johtajan Po-Hla-Gyin hänen joukkonsa onnistui surmaamaan.
Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 hänet siirrettiin rykmenttinsä komppanianpäällikkönä Ranskaan, mutta pian hänet määrättiin muodostamaan tiedustelulentovalokuvia analysoiva osasto Arrasiin. Hänet siirrettiin Camberleyn yleisesikuntakouluun 1940, mutta Saksan aloitettua hyökkäyksensä Alankomaihin ja Ranskaan Churchill määrättiin takaisin Ranskaan johtamaan lentotiedusteluyksikköä tällä kertaa ilmavoimien alaisuudessa. Saksan vallatessa Ranskan Churchill evakuoitiin Brestistä takaisin Englantiin, jossa hän isoveljensä lailla liittyi pian kommandojoukkoihin.
1942 hänen laivastossa palvellut nuorempi veljensä, kutsumanimeltään Buster, kuoli saattuetoiminnassa Maltan lähistöllä. Seuraavana vuonna Churchill osallistui Sisilian maihinnousuun ja sen jälkeen Salernon maihinnousuun isoveljensä kanssa. Hän johti myös 2. kommandoprikaatia Anzion maihinnousussa. Seuraavaksi hän teki tiiviisti yhteistyötä Jugoslavian partisaanien kanssa ja onnistui suojaamaan Titoa, kun saksalainen maahanlaskuyksikkö teki uhkarohkean hyökkäysyrityksen vastarintajohtajan kaappaamiseksi. Hän palasi johtamaan 2. prikaatinsa Albaniaan ja tämän jälkeen vapautti Korfun saksalaisten miehityksestä.
Sodan jälkeen Churchill toimi miehitysjoukoissa Itävallassa ja Saksassa vuoteen 1949 saakka. Tämän jälkeen hän siirtyi Aasiaan, jossa organisoi sotilasasioita liittyen Malesian itsenäistymiseen. Vaikka Churchill oli komentanut prikaatia sodassa, hänet ylennettiin kenraalikuntaan prikaatinkenraaliksi uudenvuodenpäivänä 1955. Hän saavutti uransa korkeimman kenraalimajurin arvon syyskuussa 1956. Vuodesta 1960 hän toimi liittoutuneiden Euroopan maajoukkojen apulaisyleisesikuntapäällikkönä, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle marraskuussa 1962. Hänen vaimonsa Gwendolyn kuoli samana vuonna. Pariskunnalla oli kaksi lasta, poika ja tytär. Churchill meni vielä uudelleen naimisiin Elizabeth Deirdre Campbellin kanssa.
Churchill kirjoitti myös kolme kirjaa sekä avusti useita lehtiä kirjoittamalla artikkeleita sotahistoriasta ja arkeologiasta. Hän harrasti sukututkimusta, heraldiikkaa ja taiteita. Hän kuoli 1990.
Teoksia

Manual of Interpretation Air Photography
History of the Manchester Regiment, First and Second Battalions, 1922-1948 (1954, sisältää Churchillin kirjoittamia lukuja)
The Churchill Chronicles: Annals of a Yeoman Family (1986)
Commando Crusade (1987)
Aiheesta muualla

National Portrait Gallery: valokuva Tom Churchillista vuodelta 1957
Too Fortunate to Cry

| Too Fortunate to Cry Matthau Mikojan |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : syys–marraskuu 2007, Cosmic-studios, Tampere
 Julkaistu: 23. huhtikuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Lex Luthor
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 14.22
 Levymerkki: Gaga Goodies
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 19.
Matthau Mikojanin muut julkaisut
| Matthau Mikojan 2008 | Too Fortunate to Cry 2008 | Chasing Ghosts (EP) 2008 |
Too Fortunate To Cry on Matthau Mikojanin EP ja toinen singlejulkaisu hänen sooloalbumiltaan Matthau Mikojan. Single julkaistiin 23. huhtikuuta 2008 levymerkillä Gaga Goodies. Sillä on mukana myös cover-versiot seuraavista kappaleista: Roy Orbisonin "You Got It", Aerosmithin "Mama Kin" sekä Frank Sinatran tunnetuksi tekemä "My Way". Em. kappaleet eivät löydy Mikojanin albumilta.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 19.
Kappaleet

Too Fortunate to Cry – 3.37
You Got It – 3.05
Mama Kin – 4.06
My Way – 3.34
Vähä Pajujärvi

| Vähä Pajujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°15′11″N, 23°50′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Pajujärveen 
Järvinumero:  35.417.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125 m  
Rantaviiva:  0,673 km  
Pinta-ala:  1,327 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Pajujärvi 
Vähä Pajujärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Patoperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125 metriä mpy.
Torben Grut

Torben Grut
Grutin suunnittelema Sollidenin linna
Torben Andreas Grut (2. kesäkuuta 1871 Tun, Itä-Götanmaa – 24. joulukuuta 1945 Frederiksberg, Tanska) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti urheilu- ja edustusrakennusten suunnittelijana. Grut opiskeli Kungliga tekniska högskolanissa. Högskolanissa nuoreen aloittelevaan arkkitehtiin teki suuren vaikutuksen arkkitehti ja professori Isak Gustaf Clason, jonka kanssa hän myös myöhemmin työskenteli. Hän työskenteli myös muun muassa Ferdinand Bobergin kanssa.
Grut oli Ruotsin tennismestari vuosina 1896–1897 ja Tanskan edustaja Kansainvälisessä olympiakomiteassa 1906–1912.
Töitä

Tennishuset,  Tukholma (1900)
Sollidenin linna (1906)
Härnösandin tupakkatehdas (1906–1909)
Pietarsaaren tupakkatehdas (1909)
Pietarsaaren paloasema (1912)
Linköpingin säästöpankki (1908)
Norrfjärdenin kirkko (1909)
Villa Hildasholm, Leksand (1910)
Tukholman olympiastadion (1910–1912)
Uumajan säästöpankki (1913)
Villa Wallenberg, Saltsjöbaden (1914)
Bergan linna (1915)
Villa Båge, Saltsjöbaden (1917)
Villa Töbo, Västervik(1917)
Ruotsin Helsingin-suurlähetystö (uudistustyöt, 1923)
Stengården  Axel Munthen Lekslandin talon suunnittelu (1910)
Aiheesta muualla

Lundberg, Carine: Torben A Grut sok.riksarkivet.se. Viitattu 28.11.2022. (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torben Grut Wikimedia Commonsissa
Too Late for Love

|  Too Late for Love |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  John Lundvik
Levy-yhtiö:  Warner Music Sweden
Kesto:  2:58
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  23. helmikuuta 2019
Säveltäjä(t):  John Lundvik Anderz Wrethov Andreas Stone Johansson
Sanoittaja(t):  John Lundvik Anderz Wrethov Andreas Stone Johansson
Euroviisutiedot
Vuosi:  2019
Maa:  Ruotsi
Kieli:  englanti
Sijoitus:  5.
Pisteet:  334
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  238
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Dance You Off” (2018) 
 ”Move” (2020) ► 
Too Late for Love on ruotsalaisen laulajan John Lundvikin esittämä kappale, jolla hän edusti Ruotsia vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin edustuskappaleeksi maaliskuussa 2019 Melodifestivalenissa. Kappale sai eniten ääniä sekä kansainvälisiltä raadeilta että yleisöäänestyksessä.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 334 pistettä ja saavutti sijan 5.
John Lundvik esittämässä kappalettaan toisen semifinaalin harjoituksissa.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
 Sverigetopplistan: 1
Wilhelm Blasius

August Wilhelm Heinrich Blasius.
August Wilhelm Heinrich Blasius (5. heinäkuuta 1845 Braunschweig - 31. toukokuuta 1912 Braunschweig) oli saksalainen lintutieteilijä.
Wilhelm Blasiuksen isä oli lintutieteilijä Johann Heinrich Blasius ja samoin hänen veljensä Rudolf Heinrich Paul Blasius (1842-1907). Hän opiskeli lääketiedettä Würzburgissa, Göttingenissä ja Zürichissä, ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1868. Vuosina 1869 ja 1870 hän toimi opettajana Würzburgin yliopistossa. Saksan ja Ranskan välisessä sodassa 1870–1871 hän toimi sotilaslääkärinä ja sai ansioistaan rautaristin.
Vuonna 1871 Wilhelm Blasius peri isänsä viran Braunschweigin museon ja kasvitieteellisen puutarhan johtajana. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Braunschweigin teknillisen yliopiston eläin- ja kasvitieteiden professoriksi. Hänen tärkein kirjoituksensa oli siivetönruokin (Alca impennis) lajimonografia Neue Naumannn-julkaisussa. Blasius perehtyi myös arkeologiaan ja paleontologiaan. Hän oli sekä American Ornithologists' Unionin että British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen ja toimi pitkään Saksan lintutieteellisen yhdistyksen johtoelimissä. 1892 Padovan yliopisto nimitti hänet kunniatohtoriksi.
Wilhelm Blasius perehtyi etenkin Kaakkois-Aasian linnustoon. Hän nimesi linnuista ainakin palawaninviirikaijan (Prioniturus platenae) ja celebesinluhtakanan (Aramidopsis plateni).
Kirjoituksia

Beiträge zur Kenntniss der Vogelfauna von Borneo, 1881 (Adolph Nehrkornin kanssa) - Kontribuutio tietämykseen Borneon linnuista.
Dr. Platen's ornithologische Sammlungen aus Amboina, 1882 (Adolf Nehrkornin kanssa) - Carl Constantin Platenin ornitologinen kokoelma Ambon saarelta.
Über die letzten Vorkommnisse des Riesen-Alks (Alca impennis), 1883 - Siivetönruokin (Alca impennis) viimeisistä ajoista.
Ueber einige Vögel von Cochabamba in Bolivia, 1885 - Linnuista Cochabambassa, Boliviassa.
Beiträge zur Kenntniss der Vogelfauna von Celebes, 1885 - Kontribuutio tietämykseen Celebesin linnuista.
Die Vögel von Gross-Sanghir, 1888 - Sangirin saaren linnut.
Die anthropologische litteratur Braunschweigs und der nachbargebiete, 1900 - Antropologinen kirjallisuus Braunschweigissä ja lähialueilla.
Timo Rautiaisen & Trio Niskalaukauksen diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 8 |  |
| ↙Kokoelmat | 1 |  |
| ↙EP:t | 3 |  |
| ↙Singlet | 11 |  |
| ↙Videot | 2 |  |
| ↙Musiikkivideot | 8 |  |
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus (1996–2004, 2017–) on julkaissut olemassa olonsa aikana kuusi studioalbumia, joista In frostigen Tälern sekä Hartes Land sisältävät pääosin saksankielisiä käännöskappaleita yhtyeen omasta tuotannosta, minkä lisäksi yhtyeen tuotantoon kuuluu kokoelma-albumi, EP-levyjä, singlejä sekä musiikki-DVD:itä.
Studioalbumit

Lopunajan merkit (1999)
Itku pitkästä ilosta (2000) (kultalevy 2004)
In frostigen Tälern (2001)
Rajaportti (2002) (kulta- ja platinalevy 2002)
Kylmä tila (2004) (kultalevy 2004)
Hartes land (2004)
Lauluja Suomesta (2017)
Mahdoton yhtälö (2020)
Kokoelmat

Tilinteon hetki (2004) (kultalevy 2006)
EP:t

Hävetkää! (1997,  mini-CD)
Kuilun partaalla (2001)
Tiernapojat (2002)
Singlet

”Rajaton rakkaus” (2000)
”Surupuku” (2002)
”Elegia” (2002)
”Lumessakahlaajat” (2002)
”Hyvä ihminen” (2004)
”Minun oikeus” (2004)
”Pitkän kaavan mukaan” (2017)
”Suomi sata vuotta” (2017)
”Isä ei jätä” (2017)
”Kolme vuotta sitten” (2020)
"Elämänohje" (2020)
DVD:t

DVD (2003)
Perunkirjoitus (2009)
Musiikkivideot

”Hyvä päivä” (2000)
”Rajaton rakkaus” (2000)
”Nyt on mies!” (2001)
”Lumessakahlaajat” (2002)
”Kylmä tila” (2004)
”Pitkän kaavan mukaan” (2017)
”Suomi sata vuotta” (2017)
”Kolme vuotta sitten” (2020)
Wilhelm Berger

Wilhelm Berger
Wilhelm Reinhard Berger (9. elokuuta 1861 Boston – 15. tammikuuta 1911 Jena) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja pianopedagogi.
Berger syntyi Bostonissa, mutta palasi perheensä kanssa kotimaahan Saksaan vuoden sisällä syntymästään. Hän varttui Bremenissä, jossa sai varhaisimman laulun- ja pianonsoitonopetuksensa. Sittemmin Berger opiskeli Berliinissä muun muassa Friedrich Kielin johdolla. Hän työskenteli vuosina 1888–1893 Klindworth–Scharwenka-konservatorion opettajana Berliinissä ja vuodesta 1903 kapellimestarina Meiningenin hovissa. Berger sai myös professorin arvonimen vuonna 1903. Hän loi laajan sävellystuotannon, johon kuuluu Saksassa suosituiksi tulleita lauluja. Lisäksi Berger sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa, teoksia kuorolle ja orkesterille sekä kamarimusiikkia. Hänen sävellystyyliinsä vaikutti keskeisesti Johannes Brahms.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja