stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linja 6 (Pariisin metro)

| Linja 6>   |
| --- | --- |


Perustiedot
Järjestelmä:  Pariisin metro
Reitti:  Charles de Gaulle-Étoile–Nation
Avattu:  1. maaliskuuta 1909
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  RATP
Käyttäjiä (v.):  noin 104 miljoonaa
Tekniset tiedot
Pituus:  13,6 km
Asemia:  28
Raideleveys:  1 435 mm
Paris Métro Ligne 6 (linja 6) on yksi Pariisin metron linjoista. Se muodostaa eteläisen puolen kehämäisestä linjasta (Linja 2 muodostaa pohjoisen osan). Se kulkee Charles de Gaulle-Étoile-aukiolta (Riemukaari) Pariisin eteläosien kautta Place de la Nationille muun muassa Eiffelin tornin ohi ja Montparnassen kautta. Linja on Pariisin metron kuudenneksi käytetyin noin 104 miljoonalla matkalla vuodessa.
Linja seuraa koko pituudeltaan Pariisin keskimmäistä bulevardikehää, kuten myös samojen aukioiden välillä Pariisin pohjoisosien kautta liikennöivä linja 2, joka tosin länsipäässään jatkaa Porte Dauphinelle. Linja 6 on 13,6 km pitkä ja siinä on 28 asemaa, joista yhdessätoista on vaihtomahdollisuus toiseen linjaan. Keskimääräinen asemien välimatka on 504 m. Sen pituudesta yli puolet on rakennettu maanpinnan yläpuoliselle kohoradalle. Linjan kalustona on 5-vaunuisia, kumipyöräisiä MP 73-yksiköitä.
Historia

2. lokakuuta 1900: Osuus välillä Étoile-Trocadéro avattiin laajennuksesksi linjalle 1. 4 asemaa.
6. marraskuuta 1903: Linjaa jatkettiin Trocadérosta Passyyn ja muutettiin omaksi linjakseen 2 Sud. 1 uusi asema.
24. huhtikuuta 1906: Linjaa 2 Sud jatkettiin Passysta Place d'Italieen. 14 uutta asemaa.
14. lokakuuta 1907: Linjan 2 Sud osuus Étoilesta Place d'Italieen liitettiin linjaan 5.
1. maaliskuuta 1909: Linja 6 avattiin osuudelle Place d'Italie-Nation. 9 uutta asemaa.
12. lokakuuta 1942: Linjan 5 osuus Étoile-Place d'Italie liitettiin linjaan 6 (Place d'Italie-Nation).
1974: Linjan junat muutettiin kumipyöräisiksi.
Kartta ja asemat

Charles de Gaulle-Étoile, vaihtomahd.: linjat 1 ja 2, RER A
Kléber
Boissière
Trocadéro, vaihtomahd.: linja 9
Passy
Bir-Hakeim
Dupleix
La Motte Picquet-Grenelle, vaihtomahd.: linjat 8 ja 10
Cambronne
Sévres-Lecourbe
Pasteur, vaihtomahd.: linja 12
Montparnasse-Bienvenüe, vaihtomahd.: linjat 4, 12 ja 13
Edgar Quinet
Raspail, vaihtomahd.: linja 4
Denfert-Rochereau, vaihtomahd.: linja 4, RER B
Saint-Jacques
Glacière
Corvisart
Place d'Italie, vaihtomahd.: linjat 5 ja 7
Nationale
Chaverlet
Quai de la Gare
Bercy, vaihtomahd.: linja 14
Dugommier
Daumesnil, vaihtomahd.: linja 8
Bel-Air
Picpus
Nation, vaihtomahd.: linjat 1 ja 2, RER A
Kartta ja asemat > Uudelleennimetyt asemat

15. lokakuuta 1907: Avenue de Suffren (silloin linjalla 5) uudelleennimettiin Rue de Sèvresiksi.
11. maaliskuuta 1910: Montparnasse (silloin linjalla 5) uudelleennimettiin Avenue du Maineksi.
1. marraskuuta 1913: Rue de Sèvres (silloin linjalla 5) uudelleennimettiin Sèvres-Lecourbeksi.
30. kesäkuuta 1933: Avenue du Maine (silloin linjalla 5) uudelleennimettiin Bienvenüeksi.
1. maaliskuuta 1937: Saint-Mandé uudelleennimettiin Picpusiksi.
12. heinäkuuta 1939: Charenton uudelleennimettiin Dugommieriksi.
6. lokakuuta 1942: Bienvenüe (silloin linjalla 5) uudelleennimettiin Montparnasse-Bienvenüeksi.
18. kesäkuuta 1949: Grenelle uudelleennimettiin Bir-Hakeimiksi.
1970: Étoile uudelleennimettiin Charles de Gaulle-Étoileksi.
Turismi

Linja 6 kulkee seuraavien turistinähtävyyksien kautta:
Arc de Triomphe (riemukaari)
Trocadéro ja Palais de Chaillot
Eiffelin torni ja Champ de Mars
Montparnasse kahviloineen ja Tour Montparnasse
Place d'Italie ja Butte aux Cailles
Place de la Nation
Kuvia

Bir-Hakeim
Glacière
Montparnasse - Bienvenüe
Nationale
Quai de la Gare
Trocadéro
Linjakartta
Ludvig Leonard Laurén

Ludvig Leonard Laurén noin vuonna 1860
Ludvig Leonard Laurén (13. toukokuuta 1824 Vaasa – 7. toukokuuta 1884 Vaasa) oli suomalainen lyseon lehtori, rehtori, sanomalehtimies ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Brutus, En barnens vän, L.L.L., L-n, L-N, Lrn ja LRN.
Laurénin vanhemmat olivat Vaasan ja Mustasaaren kappalainen Matias Laurén ja Brita Maria Möller. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1841. Laurén toimi opettajana Vaasan kouluissa vuodesta 1850 alkaen. Hän oli perustamassa Pietarsaareen yksityistä tyttökoulua ja toimi koulun johtajana 1853–1863. Laurén oli Vaasan lukiossa ja lyseossa lehtorina vuodesta 1867 ja rehtorina vuodesta 1876.
Laurén oli naimisissa vuodesta 1852 Fredrika Lovisa Kockin kanssa. Laamanni Lennart Osvald Laurén oli heidän poikansa.
Teoksia

Humlor : första svärmen, utsände af L-n.   P. Widerholm, Helsingfors 1860
Kurs i franska litteraturens historie : med fraser och hänvisningar till Guinchards och Oldes grammatikaliska lärobocker, för gymnasiernas behof ur franska och tyska källor, dels utarbetad, dels öfversatt af Lrn.    Aschan & Comp., Kuopio 1861
Spekulanterne : episkt skämt i fem sånger.   F. W. Unggren, Nikolaistad 1863
Folkskrifter af kristligt-sedligt innehåll 1 : Warning, mot utflyttning från fosterlandet, utgifne af L. L. Laure´n.   Unggren, Nikolaistad 1872
Folkskrifter af kristligt-sedligt innehåll 2 : Om folkskolors nödwändighet, utgifne af L. L. Laure´n.    Unggren, Nikolaistad 1872
Folkskrifter af kristligt-sedligt innehåll 3 : Menskans pligter såsom medlem af samhället, utgifne af L. L. Laure´n.    Unggren, Nikolaistad 1873
Folkskrifter af kristligt-sedligt innehåll 4 : Det gemensamma fosterlandet, utgifne af L. L. Laure´n.   Unggren, Nikolaistad 1873
Folkskrifter af kristligt-sedligt innehåll 5 : Menskans pligter mot sig sjelf, utgifne af L. L. Laure´n.    Unggren, Nikolaistad 1873
Folkskrifter af kristligt-sedligt innehåll 6 : Guds ords tjenare och deras wal, utgifne af L. L. Laure´n.    Unggren, Nikolaistad 1874
Minnen från skolan och universitetet : skizzer af L. L. L.    Bonnier, Stockholm 1877
Doftlösa blomster, plockade af L. L. Laure´n.   Nikolaistad 1883
Om kyskhet. Skrifter utg. Af Samfundet pro fide et christianismo 24.   Beijer, Stockholm 1886
Salighetens väg eller Huru Jesus undfår syndare och vägleder dem till ett saligt mål : predikan hållen i Pedersöre kyrka 5:te söndagen efter Trinitatis den 26 juni 1853.    Nykarleby 1897, Vasa 1899
Suomennettua tuotantoa

Kalastajan poika : Suomen ijäti muistettava hyväntekijä.    1870, 2. painos Frenckell, Turku 1876
Penttilän isännän ajatukset vapautettujen vankein kristillisestä hoitamisesta. Suomen Evankelisen seuran kirjoitus 80.   Suomen Evankelinen Seura, Turku 1870
Talonpojanpoika Johannes Gezelius, vanhempi, joka oli Suomenmaan seurakunta- ja koulu-asiain järjestäjä; historiallinen kuvaus Suomen seurakunnan tilasta 17:llä vuosisadalla. Suomen Evankelisen seuran kirjoitus 81.   Suomen Evankelinen Seura, Turku 1870
Rahvaan-kirjoja kristillis-siveellisestä sisällöstä 1 : Varoitus muuttamisesta pois isänmaasta.   Tekijä, Nikolainkaupunki 1872
Lasten-kaste, tutkittu Jumalan sanan valossa; evankelisten kristittyin vahvistamiseksi ja rauhoittamiseksi tärkeä ajan kysymys. Suomen Evankeliumi seuran kirjoitus 96.   Suomen Evankeliumi Seura, Turku 1873
Rahvaan-kirjoja kristillis-siveellisestä sisällöstä 3 : Ihmisen velvollisuudet yhteiskunnan jäsenenä.   Tekijä, Nikolainkaupunki 1873
Herran pyhä ehtoollinen : lyhykäinen opetus rippi-lapsille ja ehtoollis-vieraille.   Tekijä, Nikolainkaupunki 1873
Isäntäväen ja palveliain keskinäiset velvollisuudet : tärkeä ajan kysymys.    Suomen Evankelisen seuran kirjoitus 98.   Suomen Evankelinen Seura, Turku 1873
Rahvaan-kirjoja kristillis-siveellisestä sisällöstä 6 : Jumalan sanan palvelijat ja heidän waalijansa.   Unggren, Nikolainkaupunki 1874
Juho ja Maria eli Mihin juopumus vie, kirj. Lrn. Kohtuuden ystäväin toimittama.   1874, 1875, 3. painos Raittiuden ystävät, Helsinki 1880, 5. painos 1891
Pari sana metsänhävityksestä : kysymys nyky-aikana.    Simelius, Helsinki 1874
Suomen kirkon tärkeimmät vaiheet : oppikirjan koe.    Holm, Helsinki 1875, uud. käännös 1897
Lapsuuden ystävät : eli Väärin menee väärin saatu, kunnia hyvä tavara : kuvia todellisesta elämästä, kirj. Lrn ; ruotsista suom. A.-n.   Helsinki 1875, 2. painos Raittiuden ystävät, Helsinki 1884, 3. painos 1891
Juho ja Hermanni tahi "Säästetty raha on ansaitun arvoinen" mutta "Tuhlaus tekee kurjuutta", kuvaus elämästä. Vaasan säästäväisyysseuran kansankirja 1.    Vaasan säästäväisyysseura, Nikolainkaupunki 1877
Kuinka eläinsuojeluskysymystä esiteltiin Runabyyn kansakoulussa. Waasan eläinsuojelus-yhdistyksen kansankirjasto 1.    Weman, Kotka 1883
Kaksi erinkaltaista naapuria, tosikuvaus elämästä seitsemässä luvussa. Waasan eläinsuojelus-yhteyden kansankirjanen 2.  Turun ja Porin eläinsuojelus-yhteydet, Pori 1883
Siveydestä.   Unggren, Nikolainkaupunki 1890
230-luku eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku eaa. · 200-luku eaa. · 100-luku eaa.
Vuosikymmenet: 300-luku eaa. · 290-luku eaa. · 280-luku eaa. · 270-luku eaa. · 260-luku eaa. · 250-luku eaa. · 240-luku eaa. · 230-luku eaa. · 220-luku eaa. · 210-luku eaa. · 200-luku eaa. · 190-luku eaa.
Vuodet: 300 eaa. · 299 eaa. · 298 eaa. · 297 eaa. · 296 eaa. · 295 eaa. · 294 eaa. · 293 eaa. · 292 eaa. · 291 eaa. · 290 eaa. · 289 eaa. · 288 eaa. · 287 eaa. · 286 eaa. · 285 eaa. · 284 eaa. · 283 eaa. · 282 eaa. · 281 eaa. · 280 eaa. · 279 eaa. · 278 eaa. · 277 eaa. · 276 eaa. · 275 eaa. · 274 eaa. · 273 eaa. · 272 eaa. · 271 eaa. · 270 eaa. · 269 eaa. · 268 eaa. · 267 eaa. · 266 eaa. · 265 eaa. · 264 eaa. · 263 eaa. · 262 eaa. · 261 eaa. · 260 eaa. · 259 eaa. · 258 eaa. · 257 eaa. · 256 eaa. · 255 eaa. · 254 eaa. · 253 eaa. · 252 eaa. · 251 eaa. · 250 eaa. · 249 eaa. · 248 eaa. · 247 eaa. · 246 eaa. · 245 eaa. · 244 eaa. · 243 eaa. · 242 eaa. · 241 eaa. · 240 eaa. · 239 eaa. · 238 eaa. · 237 eaa. · 236 eaa. · 235 eaa. · 234 eaa. · 233 eaa. · 232 eaa. · 231 eaa. · 230 eaa. · 229 eaa. · 228 eaa. · 227 eaa. · 226 eaa. · 225 eaa. · 224 eaa. · 223 eaa. · 222 eaa. · 221 eaa. · 220 eaa. · 219 eaa. · 218 eaa. · 217 eaa. · 216 eaa. · 215 eaa. · 214 eaa. · 213 eaa. · 212 eaa. · 211 eaa. · 210 eaa. · 209 eaa. · 208 eaa. · 207 eaa. · 206 eaa. · 205 eaa. · 204 eaa. · 203 eaa. · 202 eaa. · 201 eaa. · 200 eaa. · 199 eaa.
Luettelo Orkneysaarten saarista

Orkneysaaret
Tämä on luettelo Orkneysaarten saarista. Saarista on lueteltu ainoastaan asutut tai pinta-alaltaan yli 0,15 km2 olevat.
| Nimi | Pinta-ala (km2) | Asukasluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Auskerry | 0,9 | 4 |
| Brough of Birsay | 0,2 | 0 |
| Burray | 9,0 | 409 |
| Calf of Eday | 2,4 | 0 |
| Calf of Flotta | 0,2 | 0 |
| Cava (Orkneysaaret) | 1,1 | 0 |
| Copinsay | 0,7 | 0 |
| Damsay | 0,2 | 0 |
| Eday | 27,5 | 160 |
| Egilsay | 6,5 | 26 |
| Eynhallow | 0,8 | 0 |
| Fara (Orkneysaaret) | 3,0 | 0 |
| Faray | 1,8 | 0 |
| Flotta | 8,8 | 80 |
| Gairsay | 2,4 | 3 |
| Glims Holm | 0,6 | 0 |
| Graemsay | 4,1 | 28 |
| Helliar Holm | 0,4 | 0 |
| Holm of Faray | 0,3 | 0 |
| Holm of Grimbister | 0,2 | 3 |
| Holm of Huip | 0,2 | 0 |
| Holm of Papa | 0,2 | 0 |
| Holm of Scockness | 0,2 | 0 |
| Hoy | 134,7 | 419 |
| Hunda | 1,0 | 0 |
| Inner Holm | 0,02 | 1 |
| Linga Holm | 0,6 | 0 |
| Muckle Green Holm | 0,3 | 0 |
| Muckle Skerry | 0,3 | 0 |
| North Ronaldsay | 6,9 | 72 |
| Orkney Mainland | 523,2 | 17162 |
| Papa Stronsay | 0,7 | 0 |
| Papa Westray | 9,2 | 90 |
| Rousay | 48,6 | 216 |
| Rysa Little | 0,3 | 0 |
| Sanday | 50,4 | 494 |
| Shapinsay | 29,5 | 307 |
| South Ronaldsay | 49,8 | 909 |
| South Walls | 11,0 | ks. Hoy |
| Star Point | 0,2 | 0 |
| Stronsay | 32,8 | 349 |
| Switha | 0,4 | 0 |
| Sweyn Holm | 0,2 | 0 |
| Swona | 0,9 | 0 |
| Westray | 47,1 | 588 |
| Wyre | 3,1 | 29 |
Lauri Levola

Lauri Levola (s. 1981 Pori) on suomalainen kirjailija, sanoittaja ja toimittaja.
Levolan esikoisteos Pimeä tavarajuna oli ehdokkaana Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Tiiliskivi-palkinnon saajaksi. Aikaisemmin Levolan novelleja on julkaistu Nuoressa Voimassa sekä antologioissa Reviiri 98, Ryhmä 99 ja Arpi.
Levola on sanoittanut Ruusut-yhtyeen kappaleita yhtyeen kanssa. Yhtyeen debyyttialbumi Ruusut voitti Emma Gaalassa vuonna 2019 Kriitikoiden valinta -palkinnon ja musiikkilehti Rumban kriitikot valitsivat albumin vuoden 2018 parhaaksi kotimaiseksi albumiksi. Levola on ollut myös kirjoittamassa Lohdutus-kappaletta Mikko Pykärin O-albumille ja kappaleita Einari Stylmanin OK-albumille.
Levola on opiskellut viestintää, luovaa kirjoittamista ja draamakirjoittamista. Levola on työskennellyt mm. Turun Sanomien toimittajana, Tiketti-lipunvälitysyhtiön luovana johtajana, Ruisrock-festivaalin tiedottajana, luovan kirjoittamisen opettajana, kirjallisuuden verkkojulkaisu Rihmaston päätoimittajana sekä Savukeidas Kustannuksen kustantajana. Tällä hetkellä hän työskentelee markkinointiviestinnän asiantuntijana WWF Suomella.
Lauri Levolan isä on kirjailija Kari Levola.
Kaunokirjallisuus > Romaanit

Mauri Erik Schröder self-help, Teos, 2023.
Kaunokirjallisuus > Novellikokoelmat

Pimeä tavarajuna, Teos, 2006.
Kaunokirjallisuus > Toimitetut teokset

Karusellikyytiä III (yhdessä Ville Hytösen kanssa), Savukeidas, 2002.
Karusellikyytiä IV (yhdessä Anders Vacklinin kanssa), Savukeidas
Diskografia > Ruusut > Albumit

Ruusut (2018)
Kevätuhri (2020)
Melankolia 1 (2023)
Melankolia 2 (2023)
Diskografia > Ruusut > EP:t

EP 12" (2022)
Diskografia > Ruusut > Singlet

Käärmeen sisällä (2018)
Siamilaiset (2018)
555 (feat. Paperi T) (2018)
Glitchit (2018)
Haluun et sä kaipaat mua (2018)
Avaimet avaa ovii (2020)
4321 (2020)
Haamuasema (2020)
Sirppi (2020)
Kesä tulee aina yöllä (2021)
<3 <3 (2021)
Sä et tunne mua / Suuri sade (2023)
Alku / Murha (2023)
Aiheesta muualla

Lauri Levola Teoksen sivuilla
1263

| --- | --- |
Vuosisadat: 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku
Vuosikymmenet: 1190-luku · 1200-luku · 1210-luku · 1220-luku · 1230-luku · 1240-luku 1250-luku · 1260-luku · 1270-luku · 1280-luku · 1290-luku · 1300-luku
Vuodet: 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209 1210 · 1211 · 1212 · 1213 · 1214 · 1215 · 1216 · 1217 · 1218 · 1219 1220 · 1221 · 1222 · 1223 · 1224 · 1225 · 1226 · 1227 · 1228 · 1229 1230 · 1231 · 1232 · 1233 · 1234 · 1235 · 1236 · 1237 · 1238 · 1239 1240 · 1241 · 1242 · 1243 · 1244 · 1245 · 1246 · 1247 · 1248 · 1249 1250 · 1251 · 1252 · 1253 · 1254 · 1255 · 1256 · 1257 · 1258 · 1259 1260 · 1261 · 1262 · 1263 · 1264 · 1265 · 1266 · 1267 · 1268 · 1269 1270 · 1271 · 1272 · 1273 · 1274 · 1275 · 1276 · 1277 · 1278 · 1279 1280 · 1281 · 1282 · 1283 · 1284 · 1285 · 1286 · 1287 · 1288 · 1289 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309
Kuolleita

Mindaugas, Liettuan kuningas
Aleksanteri Nevalainen
Haakon IV Haakoninpoika, Norjan kuningas
Legio I Italica

Nero.
Legio I Italica (suom. ensimmäinen italialainen legioona) oli roomalainen legioona, jonka perusti keisari Nero Armenian sotaretkeä varten. Nero antoi legioonalle lempinimen phalanx Alexandri Magni (suom. Aleksanteri Suuren falangi), joka kertoo myös keisarin tavoitteista idässä. Kaikkien legioonan sotilaiden tuli olla 1,82 metriä korkeita. Legioonan tunnus oli villisika, mutta myös härkää käytettiin.
Historia > Nero

Legio I Italican oli määrä osallistua suureen sotaretkeen Armeniassa, mutta kun vakava juutalaiskapina puhkesi Juudeassa vuonna 66, suunnitelmasta luovuttiin. Legioona oli luultavasti matkalla itään vuonna 68 kun tuli tieto, että Gallia Lugdunensiksen maaherra Gaius Julius Vindex oli aloittanut kapinan keisari Neroa vastaan. Italica määrättiin Galliaan kapinaa kukistamaan ja se saapui sinne huhti-maaliskuussa 68. Germania Superiorin maaherra Lucius Verginius Rufus oli kuitenkin jo kukistanut kapinan, eikä Legio I Italica ehtinyt taisteluihin.
Historia > Neljän keisarin vuosi

Kesäkuussa 68 Rooman senaatti julisti Neron valtionviholliseksi ja nimitti Hispania Tarraconensiksen maaherran Servius Sulpicius Galban keisariksi. Tammikuussa 69 Marcus Salvius Otho kaappasi vallan Galbalta, joka murhattiin. Samaan aikaan Germanian legioonat, Legio I Italica mukaan lukien, olivat jo huutaneet provinssin maaherran Aulus Vitelliuksen keisariksi. Vitelliuksen armeija, joihin kuului Legio V Alaudae, Legio I Italica ja Legio XXI Rapax voitti Othon joukot Cremonan taistelussa 14. huhtikuuta 69. Roomalaisen historioitsija Tacituksen mukaan Legio I Italica taisteli taistelussa urhoollisimmin ja sen kotkaa kannettiin riemusaatossa Rooman kaupungin läpi. Heinäkuussa 69 Juudean legioonat huusivat sotapäällikkö Titus Flavius Vespasianuksen keisariksi ja pian myös Tonavan legioonat siirtyivät hänen puolelleen ja marssivat Vitelliuksen joukkoja vastaan Italiaan. Ratkaiseva taistelu taas Cremonan lähellä, mihin Legio I Italicakin osallistui Vitelliuksen puolella. Vitelliuksen joukot kuitenkin lyötiin ja Vespasianus nousi Rooman keisariksi. Hän lähetti Legio I Italican Tonavan rajalle Novaen kaupunkiin Moesian provinssiin. Talvella 69/70 sarmaatit hyökkäsivät provinssiin, löivät Legio I Italican ja surmasivat maaherra Fonteius Agrippan. Uusi maaherra Rubrius Gallus onnistui kuitenkin rauhoittamaan tilanteen.
Historia > Toinen vuosisata

Legioona tuli pysymään Novaessa vuosisatoja. Erillisiä legioonan lippukuntia osallistui sotilasoperaatioihin eri puolilla Rooman valtakuntaa. Ne osallistuivat muun muassa Krimin kreikkalaiskaupunkien suojaamiseen ja keisari Trajanuksen sotiin Daakiaa (101–102 ja 105–106) ja Parthiaa (115–117) vastaan. Delfoista löydetyssä piirtokirjoituksessa kerrotaan, että legioona osallistui vuonna 125 rakennusprojektiin Delfoissa, mutta ei tiedetä mitä legioonalaiset rakensivat. Eräs lippukunta saattoi osallistua Bar Kokhban kapinan kukistamiseen Juudeassa vuosina 132–125 mutta tämä ei ole varmaa. On mahdollista, että ainakin yksi lippukunta osallistui Antoninuksen muurin rakentamiseen Britanniassa vuonna 142. Toinen lippukunta saatettiin lähettää Mauretaniaan maurien kapinaa kukistamaan.
Keisari Marcus Aureliuksen aikana vuosina 168–180 Tonavalla sodittiin rajusti roomalaisten ja germaaniheimojen kesken. 170-luvulla nuori senaattori Aulus Julius Pompilius Piso toimi Legio I Italican ja Legio IIII Flavia Felix -legioonien komentajana. Yksi legioonassa palvelleista upseereista oli Clodius Albinus.
Historia > 200-luku ja myöhäisantiikki

Legio I Italica kannatti Septimius Severusta tämän tavoitellessa valtaa vuonna 193. Se osallistui varmasti Severuksen vastustajan Pescennius Nigerin kukistamiseen. Myöhemmin legioona taisteli Severuksen sodassa Parthiaa vastaan. Keisari Caracallan aikana Daakian provinssin eteläistä rajaa työnnettiin 50 kilometriä itään päin. Puolustukseksi paikallisten heimojen hyökkäyksiä vastaan roomalaiset rakensivat rajavallin (Limes Transalutanus), jonka rakennustöihin myös Legio I Italica varmasti osallistui.
400-luvun alussa Legio I Italica oli yhä Novaessa, mutta puolet legioonasta palveli Sexaginta Pristassa. Tämän jälkeen legioona katoaa lähteistä.
Rooman valtakunta vuonna 125. Legioona oli tuolloin Novaessa (nykyinen Svištov, Bulgaria).
Septimius Severuksen lyöttämä denarius Legio I Italican kunniaksi.
Lohtusyöminen

Lohtusyöminen on syömistä, jossa henkilö pyrkii ruoalla säätelemään emotionaalista tilaansa. Lohturuoalla tarkoitetaan sellaista ruokaa, joka erityisen hyvin sopii lohtusyömiseen. Tällaiset lohturuoat ovat tyypillisesti kaloripitoisia, rasvaisia ja makeita. Esimerkkejä lohturuoista ovat suklaa, jäätelö ja ranskalaiset perunat. Käyttäytymisen muotona lohtusyöminen on naisilla tavallisempaa kuin miehillä.
Yhdysvalloissa lohtusyöminen on yhdistetty krooniseen stressiin, ja lohtusyöminen on tekijä Yhdysvaltojen lihavuuskriisissä.
Lohtu

Lohtu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lohtu, Tommi Melenderin romaani vuodelta 2011
”Lohtu”, Live Aid ULS2017 -musiikkiprojektin levyttämä kappale vuodelta 2014.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lohtu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Štš-323

| Štš-323 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ordžonikidzen telakka, Leningrad
Kölinlasku:  31. joulukuuta 1934
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1935
Palveluskäyttöön:  3. marraskuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  upposi ajettuaan miinaan 1. toukokuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  577 t (pinnalla) 704 t (sukellus)
Pituus:  57 m
Nopeus:  12,5 solmua (pinnalla)  6,3 solmua (sukellus)
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 × 45 mm tykkiä
Štš-323 (ven. Щ-323) oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Ordžonikidzen telakalta, missä köli laskettiin  31. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta 1936.
Palvelus

Talvisodassa Štš-323 upotti 10. joulukuuta 1939 Utön ja Hiidenmaan välillä tykkitulella virolaisen Kassarin (379 tn).
Aluksen miehistö havaitsi 13. lokakuuta 1941 Ristnan lahdella Saksan laivaston kevyen risteilijän Kölnin, jota suojasivat torpedoveneet T2, T5, T7 ja T8. Alus pyrki hyökkäysasemiin, mutta se poistui alueelta tultuaan havaituksi. Kaksi päivää myöhemmin alus hyökkäsi kahteen otteeseen tunnistamaansa kauppalaivaa vastaan Ruotsin aluevesillä. Se hyökkäsi 17. lokakuuta Nynäshamnin lähistöllä kahdesti saksalaista kauppalaivaa Paula Faulbaumia vastaan. Kauppalaiva kuitenkin ajautui karille, vaikka torpedot eivät osuneetkaan.
Alus laukaisi 3. marraskuuta Södra Finnön itäpuolella torpedon kohden saksalaista kauppalaivaa Porto Allegrea ilman tulosta. Sukellusvene vaurioitui 28. marraskuuta ilmahyökkäyksessä Leningradissa.
Alus vaurioitui 18. elokuuta 1942 ajettuaan miinaan partiomatkallaan Kronstadtista, minkä vuoksi se joutui palaamaan satamaan. Alus upposi 1. toukokuuta 1943 osuttuaan jälleen miinaan. Aluksen hylky nostettiin 1944, minkä jälkeen se romutettiin.
Štš-322

| Štš-322 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Leningrad
Kölinlasku:  31. joulukuuta 1934
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1935
Palveluskäyttöön:  3. marraskuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  11. lokakuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  587 t (pinnalla) 704,8 t (sukellus)
Pituus:  58,75 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,2 m
Syväys:  4,0 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 1 600 bhp 2 × sähkömoottoria 800 shp
Nopeus:  13,6 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 200 merimailia@13,6 solmua (pinnalla) 3 650 merimailia@7,3 solmua (pinnalla) 8 merimailia@2,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 × 45 mm K-21 -tykkiä
Štš-322 (ven. Щ-322) oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 31. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta 1936.
Palvelus

Talvisodassa Štš-322 upotti 10. joulukuuta 1939 Helsingin lähistöllä torpedoimalla saksalaisen Reinbeckin (59°42′N, 24°26′E). Vene vaurioitti 12. joulukuuta Hangon vesillä tykkitulella saksalaista kauppalaivaa Helga Bögeä ja 16. joulukuuta saksalaista kauppalaivaa Gilhausenia.
Alus tuhoutui tuntemattomasta syystä 11. lokakuuta 1941.
Štš-314

| Štš-314 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Leningrad
Kölinlasku:  4. joulukuuta 1934
Laskettu vesille:  28. kesäkuuta 1935
Palveluskäyttöön:  23. syyskuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 21 syyskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  587 t (pinnalla) 704,8 t (sukellus)
Pituus:  58,75 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,2 m
Syväys:  4,0 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 1 600 bhp 2 × sähkömoottoria 800 shp
Nopeus:  13,6 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 200 merimailia@13,6 solmua (pinnalla) 3 650 merimailia@7,3 solmua (pinnalla) 8 merimailia@2,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 × 45 mm K-21 -tykkiä
Štš-314 (ven. Щ-314) oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.