stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paikannus
Nykyisiä järjestelmiä

Nykyiset paikannusmenetelmät perustuvat hyvin usein erilaisiin radioaaltotekniikoihin. Ilmailussa VOR, DME, LORAN, TACAN jne. järjestelmät ovat olleet käytössä 1930-luvulta nykyaikaan. Satelliittipaikannus, GSM-paikannus ja tutkat perustuvat kaikki radiosignaalin kulkuun. Signaalin kulkua eri pisteistä mitataan, ja näin voidaan laskea vastaanottavan laitteen sijainti vaihtelevalla tarkkuudella.
Trigonometrinen mittaus eli kolmiomittaus on yksi suosituimmista mittaustavoista. Siinä määritetään vastaanottavan laitteen sijainti kolmen eri lähettimen avulla. Neljäs lähetin tuo lisää tarkkuutta, koska sillä voidaan esimerkiksi satelliittipaikannuksessa määrittää myös vastaanottajan korkeus meren pinnasta.
Radioaaltotekniikan käyttämisessä on hyötyjä ja haittoja. Radioaallot ovat helposti havaittavissa ja vahvistettavissa toisin kuin esimerkiksi näkyvä valo. Radioaallot kulkevat taajuudesta riippuen pitkiäkin matkoja ja läpäisevät useita materiaaleja. Niiden heikkouksina voidaan pitää signaalien vaimenemista, vääristymistä, siirtotien huonoa rajausta ja ympäristön aiheuttamia häiriöitä.
Paikan laajentuminen käsitteenä nimenomaan sijainniksi alueen lisäksi on tullut satelliittipaikannuksen laajenemisen myötä. Esimerkiksi Hätäkeskuslaitos tarjoaa hälytysajoneuvoja varten tarvittavan hälytysohjeen laatimista varten oman, Maanmittaushallituksen digitaalikarttoihin perustuvan koordinaattipalvelun.
Yhdysvaltalainen Skyhook Wireless (aiemmin Quarterscope) kehitti järjestelmän, jolla paikannuksen voi tehdä muutaman kymmenen metrin alueelle WLAN-tukiasemien MAC-osoitteiden perusteella. Yritys määritti yli 100 miljoonan access pointin sijainnit lähinnä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Tämän jälkeen yrityksen palvelimelta voi tehdä kyselyn WLAN-laitteelle näkyvien tukiasemien sijainnista. Google on kerännyt samanlaisen tietokannan StreetView-palvelun näkymiä kuvatessaan. WLAN-tukiasemien sijaintitietokanta laajentuu jatkuvasti erityisesti älypuhelimien ja mobiililaitteiden GPS-tietojen avulla. Mm. Googlelle välittyy reaaliaikaisesti kaikkien em. laitteille näkyvien WLAN-tukiasemien paikkatiedot, mikäli käytössä on sopiva laite (Android) ja/tai Googlen palvelu (Google maps). Suomen WLAN-tukiasemat (lähes kaikki) on paikannettu ja uudet tukiasemat paikantuvat hyvin nopeasti tietokantoihin. Ainakin Apple ja Microsoft keräävät vastaavaa tietokantaa.
Esimerkkejä paikannusjärjestelmistä:
Satelliittipaikannus: GPS, Galileo, GLONASS, Beidou
GSM-paikannus
Bluetooth-paikannus (lähipaikannus, läheisyyspaikannus)
tutka
Jokaiselle näistä paikannusjärjestelmistä löytyy lukuisia käyttökohteita.
GPS lienee tällä hetkellä suosituin ja tunnetuin paikannusjärjestelmä. Vuonna 2010 EU:n ja ESA:n Galileo-hanke otetaan virallisesti käyttöön, joten se tulee korvaamaan GPS:n ainakin osittain.
Teollisuuskäytössä on magneettisia, optisia, akustisia paikallisia paikannus- tai työkoneohjaus järjestelmiä, joiden avulla esim. kuljetusvaunut liikkuvat tehdastilassa.
Aiheesta muualla

Laurila, Pasi: Aika ja paikka (Maankäyttö, 3/2010, s. 6–8) maankaytto.fi. Viitattu 24.10.2018.
Talvio, Jukka: Esimerkki pituuspiirin ja leveyspiirin määrittämisestä auringosta keskipäivällä Paikanmääritys tähdistä.  2013. Viitattu 24.10.2018.
Hätäkeskuslaitoksen koordinaattipalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Route-Tracker ajoneuvopaikannus
Viiksilaulumesikko

| Viiksilaulumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Lymymesikot Caligavis
Laji::  chrysops
Kaksiosainen nimi
 Caligavis chrysops  (Latham, 1801) 
Synonyymit
 Lichenostomus chrysops 
Katso myös
   Viiksilaulumesikko Wikispeciesissä   Viiksilaulumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viiksilaulumesikko (Caligavis chrysops) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viiksilaulumesikkoa tavataan Australian itä- ja kaakkoisosissa. Lajin kannaksi on arvioitu ainakin 100 000 yksilöä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vjatšeslav Muh’idimov

Vjatšeslav Muh’idimov (ukr. Вячеслав Мухідімов, s. 17. syyskuuta 1976) on ukrainalainen suunnistaja. Hän edustaa Turun Metsänkävijöitä.
Hän osallistui ensimmäisiin MM-kilpailuihinsa 1999 Invernessissä. Hän sijoittui kuudenneksi viestissä Rapperswil-Jonan MM-kilpailuissa 2003. Kiovan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui pitkällä matkalla viidenneksi.
Vjatlag
Aiheesta muualla

Vjatlagille omistettu sivusto (venäjäksi)
Vjatlag Neuvostoliiton vankileirit -hakemistossa (venäjäksi)
Vjatšeslav Olijnyk

| Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:   Ukraina. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:   Ukraina. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:   Ukraina. Olympialaiset  | Miesten kreikkalais-roomalainen paini> Maa:   Ukraina. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 90 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1994 | 90 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1994 | 90 kg |  |
|  Pronssia | Besançon 1995 | 90 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 1996 | 90 kg |  |
Maa:   Neuvostoliitto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ostia 1990 | 90 kg |  |
Vjatšeslav Mykolajovytš Olijnyk (ukr. В’ячеслав Миколайович Олійник, s. 27. huhtikuuta 1966 Ždanov, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Pääasiassa 90 kilogramman painoluokassa kilpaillut Olijnyk voitti Ukrainan edustajana olympiakultaa Atlantassa 1996, MM-hopeaa Tampereella 1994, Euroopan mestaruuden Ateenassa 1994 ja kaksi himmeämpää EM-mitalia. Lisäksi hän ylsi Neuvostoliiton trikoissa MM-pronssille Ostiassa 1990. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Olijnyk sijoittui 85 kilogramman painoluokassa 14:nneksi ja vuoden 1997 MM-kilpailuissa 97 kilogramman painoluokassa kuudenneksi.
Veli-Matti Puutio

Veli-Matti Puutio (s. 20. maaliskuuta 1961 Ullava) on suomalainen kaupan alan yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Ullavalla syntynyt Puutio valmistui kauppatieteiden maisteriksi Vaasan yliopistosta 1994 ja kävi SOK:n kenttäkoulutuksen 1986–1988. Osuuskauppa Arinan palveluksessa Puutio oli juoksupoika Oulussa 1976 ja ryhmäpäällikkö 1988. SOK:n Prisma-ketjuohjauksen valikoimapäällikkö hän oli 1989–1990, Osuuskauppa Arinan Prismajohtaja 1990–1995, Osuuskauppa Keulan kaupallinen johtaja Raumalla 1995–1998 ja Osuuskauppa Arinan Prismajohtaja 1998–2000, Prismaketjun johtaja 2000–2001 ja sitten toimitusjohtaja vuoden 2021 loppuun asti. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Puutio sai 2012.
Vietti (nimi)

| Vietti |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Wietti
Vastineita eri kielissä:  Vitus, Veit 
Nimen alkuperä:  myöhäislatinan sana vitus ’altis, halukas’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vietti on suomalainen miehen etunimi. Se on muunnos latinalaisesta nimestä Vitus, joka merkitsee ’altista’ ja ’halukasta’.
Vietti-nimi mainittiin Kansanvalistusseuran julkaisemassa kalenterissa 1882–1883. Suomen almanakassa se esiintyi vuosina 1892–1907 muodossa Wietti. Wietin nimipäivä oli Pyhän Vituksen muistopäivänä 15. kesäkuuta.
Huhtikuuhun 2024 mennessä Vietti-nimisiä miehiä on tilastoitu Suomessa noin 60–70. Heistä lähes kaikki ovat syntyneet ennen 1950-lukua. Tämä etunimi on kuitenkin annettu myös ainakin yhdelle 2020-luvun lapselle.
Nimiasu Wietti on ollut virallisena nimenä erittäin harvinainen. Tämännimisiä henkilöitä on etunimitilastossa alle 10. Wietit ovat syntyneet 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä.
Tunnettuja Viettejä

Vietti Nykänen (1884–1951), arkkitehti, kirjailija ja poliitikko
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Vietti (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Viljutšan

| Вилючан Бүлүүчээн |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Piiri:  Suntarin ulus
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Hallinnon tyyppi:  Maalaiskunta (nasleg)
Väkiluku (2001):  786
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viljutšan (ven. Вилючан, jak. Бүлүүчээн, Bülüütšeen) on maalaiskunta (nasleg) Suntarin ulusin eli piirin länsiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Kunnan keskuskylä on Hordogoi (ven. Хордогой), joka sijaitsee Viljuin varrella, 160 kilometriä piirikeskuksesta Suntarista luoteeseen. Ojusutin kylässä, 50 kilometriä keskuskylästä luoteeseen, taas oli vuonna 2000 vain 8 asukasta jäljellä. Viljutšanissa harjoitetaan nautakarjan- ja hevosten kasvatusta sekä maanviljelyä (vihanneksia, perunaa ja rehukasveja).
Hordogoissa on kulttuuritalo, keski- ja yhtenäiskoulut, terveyskeskus ja kauppa. Hordogoissa oli 900 asukasta vuonna  1989  ja 778 asukasta vuonna 2001. Hordogoin kylä on perustettu vuonna 1890.
Veli-Matti Tiuraniemi

| Veli-Matti Tiuraniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1997 (ikä 27) Pietarsaari, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tiura, Vellu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) Jukurit (SML) SaiPa (SML) KeuPa HT (Mestis) Hokki (Mestis)
Veli-Matti Tiuraniemi (s. 17. kesäkuuta 1997 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura > Seuraura

Tiuraniemi aloitti jääkiekkoilun 6–7-vuotiaana Jeppis Hockeyssa. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin kaudeksi 2012–2013. Tiuraniemi oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 5+3=8. Tiuraniemi voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden. Kaudella 2014–2015 hän toimi Kärppien B-nuorten kapteenina. Tiuraniemi oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+17=23. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomen-mestaruuden ja Tiuraniemi valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2015–2016 hän voitti tehoilla 10+28=38 koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin. Tiuraniemi voitti myös koko sarjan tehotilaston lukemalla +37 ja hänet palkittiin Raimo Helminen -palkinnolla. Tiuraniemi palkittiin myös herrasmiespelaajana Jere Lehtinen -palkinnolla ja hänet valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Dubuque Fighting Saints varasi Tiuraniemen 132. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Vuodet 2017–2021 Tiuraniemi kävi Mainen yliopistoa. Sophomore-vuotenaan 2017–2018 hän pelasi loppukaudella vain kuusi ottelua oltuaan alkukauden sivussa loukkaantumisen vuoksi. Senior-vuotenaan 2018–2019 Tiuraniemi pelasi vain 14 ottelua, sillä Mainen osavaltion tiukkojen koronavirusrajoitusten vuoksi hänen joukkueensa ei pelannut lainkaan vierasotteluita.
Kaudeksi 2021–2022 Tiuraniemi palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella Kärppiin. Joukkuetta valmensi hänelle seuran A-nuorista tuttu Lauri Mikkola. Tiuraniemi sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa runkosarjan avauskierroksella 11. syyskuuta 2021 JYPiä vastaan. Hänet merkittiin Kärppien seitsemänneksi puolustajaksi, mutta Tiuraniemi jäi lopulta kuitenkin ilman peliaikaa. Tiuraniemi sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa kolmannessa ottelussaan runkosarjan neljännellä kierroksella 18. syyskuuta 2021 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin jälleen Kärppien seitsemänneksi puolustajaksi. Tiuraniemi sai ottelussa jääaikaa 7.17 minuuttia. Hän sai alkukaudella varsin pienellä vastuulla tililleen 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Tiuraniemi pelasi myös syyskuun lopulla kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Lokakuun lopulla Kärpät lainasi hänet ja hyökkääjä Aatun Rädyn loppukauden kattavilla sopimuksilla Mikkelin Jukureihin. Vastaavasti Jukurit lainasi Kärppiin puolustaja Axel Rindellin. Tiuraniemi sai Jukureissa vaihtelevasti vastuuta ja hän pelasi 19 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Tiuraniemi ei kuitenkaan saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Helmikuussa 2022 Jukurit lainasi hänet ja Saku Forsblomin yhden ottelun ajaksi Saimaan Pallon SM-liigajoukkueeseen paikkaamaan joukkueen puolustuksen poissaoloja. Tiuraniemi sai ottelussa yhden syöttöpisteen.
Elokuussa 2022 Tiuraniemen sopimus Kärppien kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Pari päivää myöhemmin hänen uutisoitiin siirtyvän kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Kaudeksi 2023–2024 Tiuraniemi siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kajaanin Hokkiin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

Tiuraniemi on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Pelityyli

Kärppien entisen urheilutoimenjohtaja Harri Ahon mukaan Tiuraniemi on profiililtaan enemmän kiekollinen puolustaja, mutta hän pelaa varmaa peruspeliä. Ahon mukaan Tiuraniemi on oppinut Pohjois-Amerikassa paljon kamppailupelaamista.
Muuta

Tiuraniemi valmistui Mainen yliopistosta taloustieteen kandidaatiksi vuonna 2021. Hänen isoveljensä Aleksi pelasi myös jääkiekkoa puolustajana.
Vjatšeslav

Vjatšeslav (ven. Вячеслав) on venäläinen etunimi, joka esiintyy muissakin slaavilaisissa kielissä vähän eri muodoissa, valkovenäjässä Vjatšaslau (valkoven. Вячаслаў). Sen nimisiä ovat muun muassa:
Vjatšeslav I (1083–1155), Kiovan Venäjän ruhtinas
Vjatšeslav Ar-Sergi (udm. Вячеслав Ар-Серги) (s. 1962), udmurtilainen kirjailija
Vjatšeslav Petrovitš Artjomov (ven. Вячеслав Петрович Артёмов, s. 1940), venäläinen säveltäjä
Vjatšeslav (Slava) Aleksandrovitš Fetisov (ven. Вячеслав (Слава) Александрович Фетисов, s. 1958), Venäjän urheiluministeri ja jääkiekkoilija
Vjatšeslav Mihailovitš Gaizer (komiksi ja ven. Вячеслав Михайлович Гайзер, s. 1966), Venäjään kuuluvan Komin tasavallan päämies
Vjatšeslav Ivanovitš Ivanov (1866–1949), venäläinen runoilija
Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov (1929–2017), venäläinen filologi
Vjatšaslau Kebitš (1936–2020), Valko-Venäjän ministerineuvoston puheenjohtaja 1991–1994
Vjatšaslau Kuznjatsou (s. 1947), valkovenäläinen poliitikko
Vjatšaslau Kuznjatsou (s. 1955), valkovenäläinen säveltäjä
Vjatšeslav Rudolfovitš Menžinski (puol. Wiaczesław Mienżynski, 1874–1934) puolalaissyntyinen bolševikki, Neuvostoliiton turvallisuuspoliisin OGPU:n johtaja
Vjatšeslav Mihailovitš Molotov (ven. Вячесла́в Миха́йлович Мо́лотов]] (1890–1986) neuvostoliittolainen poliitikko ja diplomaatti
Vjatšeslav Petrovich Orfinski (ven. Вячесла́в Петро́вич Орфи́нский;]] (s. 1929), akateemikko
Vjatšeslav Konstantinovitš von Plehwe (ven. Вячеслав Константинович фон Плеве; 1846–1904) venäläinen poliitikko ja sisäministeri
Vjatšeslav Ponomarov (s. 1965), ukrainalainen separatistijohtaja
Vjatšeslav Jakovlevitš Šiškov (ven. Вячесла́в Я́ковлевич Шишко́в; 1873–1945), venäläinen kirjailija
Vjatšeslav Anatoljevitš Štyrov (Вячеслав Анатольевич Штыров, s. 1953), Venäjän federaatioon kuuluvan Sahan tasavallan presidentti
Vjatšeslav Tšornovil (1937–1999), ukrainalainen poliitikko, toimittaja ja kirjallisuuskriitikko, Neuvostoliiton aikainen toisinajattelija ja poliittinen vanki
Vjatšeslav Volodin (s. 1964), venäläinen poliitikko, Venäjän duuman puheenjohtaja
Vjatšeslav Zudov (ven. Вячесла́в Дми́триевич Зу́дов, 1942–2024) neuvostoliittolainen kosmonautti
Vilka

Vilka voi tarkoittaa seuraavia:
Uusi-Vilka, taajama ja maalaiskunta Venäjällä
Vilka Oy, entinen suomalainen kalustevalmistaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vilka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vladimir Luttšenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vladimir Luttšenko |  Vladimir Luttšenko |  Vladimir Luttšenko |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
Vladimir Jakovlevitš Luttšenko (ven. Владимир Яковлевич Лутченко, s. 2. huhtikuuta 1949 Ramenskoje, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja. Luttšenko pelasi urallaan vuosina 1967–1980 Neuvostoliiton maajoukkueessa 281 maaottelua, joissa hän teki 34 maalia. Luttšenko teki 58 maalia 459 liigaottelussa ja edusti TsSKA Moskovaa Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Saavutukset

jääkiekon kaksi olympiakultaa 1972 ja 1976
kahdeksan maailmanmestaruutta vuosina 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1975, 1978 ja 1979.
Ocean Software

| Ocean Software Limited |
| --- | --- |

Perustettu:  1983
Perustaja:  David Ward Jon Woods
Lakkautettu:  1998
Avainhenkilöt:  Paul Patterson Gary Bracey Marc Djan (Ocean France)
Kotipaikka:  6, Central Street, Manchester, Yhdistynyt kuningaskunta
Toimiala:  videopeliteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ocean Software Ltd (tai pelkkä Ocean) oli merkittävä brittiläinen pelitalo. Yrityksen perustivat David Ward ja Jon Woods nimellä Spectrum Games vuonna 1983. Infogrames osti yhtiön 1990-luvun lopulla.
Yhtiö muistetaan erityisesti useista lisenssipeleistään, joita julkaistiin kymmeniä 1980-luvun kotitietokoneille.
Yhtiö voitti Golden Joystick Awardin vuoden parhaana pelitalona 1988/1989, 1989/1990 ja 1990/1991.
Historia

Oceanin ensimmäisiä pelejä olivat High Noon ja Gilligan's Gold (1984). Myöhemmin tuona vuonna yhtiö hankki itselleen entisen kilpailijansa, Imaginen ja teki sopimuksen Konamin kanssa kolikkopeliensä kotitietokoneversioiden levittämisestä. Ocean suunnitteli käyttävänsä Imaginen nimeä kolikkopelikäännöksissä. Vuoden 1989 jälkeen Ocean lopetti Imaginen brändin ylläpidon.
Vuonna 1985 Ocean haali itselleen ensimmäiset lukuisista elokuva- ja sarjalisensseistään, muun muassa Rambo, Robotti rakastuu (Short Circuit), Cobra ja Miami Vice. Useissa Oceanin lisenssipeleissä tyypillistä oli, että peli koostui irrallisista eri pelityyppejä sisältävistä osioista. Nämä pelit saivat usein keskinkertaiset arviot arvostelijoilta. Parhaimman vastaanoton lisenssipeleistä saivat kenties ensimmäiseen Batman-elokuvaan perustunut Batman The Movie (1989) sekä 16-bittisten koneiden versioissa 3D-grafiikkaa hyödyntänyt Robocop 3 (1992).
Ocean teki sopimuksen Taiton kanssa heidän kolikkopeliensä siirtämisestä kotikoneille vuonna 1986. Kyseisen vuoden pelitarjonta jäi hyvin heikoksi, Ocean julkaisi lähinnä lisenssipelejä ja liukuhihnatyyliin tuotettuja pelejä. Vuonna 1987 Ocean julkaisi markkinoille taas jälleen omalaatuisia pelejä, näistä mainittakoon Head over Heels, Sensible Softwaren kehittämä omaperäinen Wizball sekä evoluutiota simuloinut Eco, jota joskus pidetään ensimmäisenä "jumalapelinä". Erikoisena vetona Ocean tuki laajalti Commodoren flopiksi jäänyttä Commodore 64GS -pelikonsolia. Yhtiön viimeinen C64-peli oli Sleepwalker (1993). Usein keskinkertaisista lisenssijulkaisuista firma sai negatiivista mainetta, mutta se julkaisi vuosien mittaan myös suuren määrän erittäin hyvän vastaanoton saaneita pelejä.
Yhtiön nimellä viimeiseksi julkaistuksi peliksi jäi Nintendo 64:n GT 64: Championship Edition (1998).
Ocean hankki Digital Image Designin itselleen vuonna 1998 ja samana vuonna Infogrames osti Oceanin 100 miljoonan punnan kauppahinnalla ja antoi sille uuden nimen - Infogrames UK.
Ocean Loader

Yksi Oceanin 8-bittisten pelien erityispiirteitä oli Ocean Loader. Koska useimmat 8-bittiset kotitietokoneet käyttivät tallennusmediana myös C-kasetteja, pelien lataaminen saattoi kestää useita minuutteja. Ocean käytti erityistä latausjärjestelmää, joka näytti pelin lataamisen aikana kuvan ja soitti musiikkia samanaikaisesti (vain Commodore 64:llä). Ocean Loaderin musiikki on yksi aikansa tunnetuimpia pelimusiikkikappaleita. Kappaleesta esiintyy viittä eri versiota: ensimmäiset kaksi olivat Martin Galwayn käsialaa, 3. oli Peter Clarken, 4. ja 5. Jonathan Dunnin. Ensimmäinen Ocean Loaderia käyttänyt peli oli Hypersports.  Vuoteen 1987 asti Ocean Loader oli Oceanin ohjelmoijan Bill Barnan käsialaa, vuonna 1987 se korvattiin Paul Hughesin  "Freeload"-rutiinilla.
Lisensoituja julkaisuja

The Addams Family
The Addams Family: Pugsley's Scavenger Hunt
Addams Family Values
Batman
Batman: The Caped Crusader
Batman: The Movie
Cobra
Cool World (1992 video game)
Darkman
Dennis The Menace
Eek the Cat
The Flintstones
Highlander
Hook
Hudson Hawk
Jurassic Park
Knight Rider
Lethal Weapon
Manchester United Championship Soccer
Miami Vice
Navy Seals
Platoon
Rambo
Rambo 3
RoboCop
RoboCop 2
RoboCop 3
Short Circuit
Street Hawk
Total Recall
The Transformers
The Untouchables
Waterworld
WWF WrestleMania
WWF European Rampage Tour
Muut julkaisut

Animal (1996)
Armageddon (1983)
Battle Command (1990)
Beach Volley (1989)
Burnin' Rubber (1990)
Cabal (1989)
Chase HQ (1988)
Chase HQ II (1989)
Cheesy (1996)
Choplifter III (1994)
Combat School (1987)
Daley Thompson's Decathlon (1984)
Daley Thompson's Olympic Challenge (1988)
Daley Thompson's Supertest
Digger Dan (1983)
Doom (SNES PAL) (1996)
Eco (1987)
EF2000 (1997)
Elf (1991)
Epic (1992)
F29 Retaliator (1990)
Fighters Destiny (Nintendo 64) (1998)
Fighters Destiny 2 (Nintendo 64) (1999)
Gryzor (1987)
Head Over Heels (1987)
Helikopter Jagd (1986)
Hunchback (1984)
Hunchback II
Ivanhoe (1990)
Inferno (1994)
Jelly Boy
Jersey Devil (1997)
Kid Chaos, also known as Kid Vicious (1994)
Kong (1983)
Last Rites (1997)
Lost Patrol (1990)
Matchday (1985)
Matchday II (1987)
Midnight Resistance (1990)
Mr. Nutz (1993)
Mr. Nutz: Hoppin' Mad (1994)
Mr Wimpy (1984)
MRC: Multi-Racing Championship (Nintendo 64) (1997)
Operation Wolf (1989)
Operation Thunderbolt (1990)
Pang (1990)
Parallax (1986)
Parasol Stars (1992)
Pushover (1992)
Rainbow Islands (1990)
Shadow Warriors (1990)
Salamander (1988)
Sleepwalker (1993)
Space Gun (1992)
Super Turrican 2 (1995)
TFX (1993)
The Great Escape (1986)
The NewZealand Story (1989)
Toki (1991)
Tunnel B1 (1996) (Published by Acclaim Entertainment in North America)
Weaponlord (SNES PAL) (1995)
Wetrix (Nintendo 64) (1998)
Where Time Stood Still (1987)
Wizball (1987)
Wizkid (1992)
Worms (1994)
Zero Divide (1996)
Huomioita

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Kolikkopelikonversio
↑  Konversio PC Engine -pelistä
Aiheesta muualla

http://www.theoceanexperience.co.uk/ (Arkistoitu – Internet Archive) - (englanniksi)
Otahämähäkkikukka

| Otahämähäkkikukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Hämähäkkikukkakasvit Cleomaceae
Suku::  Hämähäkkikukat Cleome
Laji::  hassleriana
Kaksiosainen nimi
 Cleome hassleriana  Chodat 
Katso myös
   Otahämähäkkikukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Otahämähäkkikukka eli hämähäkkikukka (Cleome hassleriana) on hämähäkkikukkakasvien heimoon kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Kasvin korkeus on 80–150 senttimetriä. Lehdet ovat 5–6-sormiset. Latvassa terttumaisesti sijaitsevia kukkia tulee koko kukinta-ajan lisää. Kukat ovat väriltään valkoisia tai vaaleanpunaisia ja ne tuoksuvat voimakkaasti.
Levinneisyys

Otahämähäkkikukka on kotoisin Etelä-Amerikasta.
Elinympäristö

Kasvi viihtyy aurinkoisella, lämpimällä ja tuulensuojaisella paikalla. Se tarvitsee paljon ravinteita ja kastelua.
Käyttö

Otahämähäkkikukkaa käytetään koristekasvina kukkatarhoissa. Se soveltuu myös leikkokukaksi.
Kasvia lisätessä taimet pitää esikasvattaa, mikä aloitetaan maaliskuussa. Kasvit voidaan siirtää ulos, kun on varmaa, että hallaöiden vaara on ohi.
Aiheesta muualla

Hämähäkkikukka (Cleome hassleriana). Puutarha.net.
Valkoinen otahämähäkkikukka.