stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alleganin piirikunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alleganin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Fadejev (taiteilija)

Aleksandr Fadejevin 1856 suunnittelema Venäjän keisarikunnan pieni valtakunnanvaakuna.
Aleksandr Aleksandrovitš Fadejev (ven. Александр Александрович Фадеев; 1811 Tallinna – 16. marraskuuta 1889) oli venäläinen heraldiikkaan erikoistunut taiteilija.
Fadejev valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1848. Hän teki vuosien ajan yhteistyötä heraldikko Bernhard Karl von Koehnen kanssa. He suunnittelivat yhdessä koristeita keisari Aleksanteri II:n kruunajaisjuhliin vuonna 1856 sekä Venäjän keisarikunnan niin sanotun suuren valtakunnanvaakunan, joka otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1857. Fadejev suunnitteli itse suuren valtakunnanvaakunan keskuksena toimivan niin sanotun pienemmän valtakunnanvaakunan, joka hyväksyttiin 1856. Suuri valtakunnanvaakuna pysyi käytössä pääosin muuttumattomina vuoteen 1917. Vuonna 1857 Fadejev nimitettiin hallitsevan senaatin heraldisen osaston vaakunatoimiston johtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi yli 30 vuotta. Fadejev suunnitteli myös keisarillisen perheen jäsenten vaakunat ja satojen venäläisten aatelissukujen aatelisvaakunat. Hän sai 1861 kollegireistraattorin ja 1875 kollegiasessorin arvonimet.
Fadejev suunnitteli Suomen suuriruhtinaskuntaa varten vuosina 1860–1862 ensimmäiset markkasetelit ja -kolikot.
Aleksandr Feklisov

Aleksandr Feklisov venäläisessä postimerkissä 2020.
Aleksandr Semjonovitš Feklisov (9. maaliskuuta 1914 – 26. lokakuuta 2007) oli neuvostoliittolainen vakooja ja KGB-upseeri. Hän sai tietoa Julius Rosenbergilta ja Klaus Fuchsilta. Hän työskenteli vuosina 1940–1946 Neuvostoliiton New Yorkin -konsulaatissa.
Feklisovin haastattelulausunnon mukaan Rosenbergit eivät olleet antaneet mitään merkittävää tietoa eivätkä atomisalaisuuksia ja siksi heidän kuolemantuomionsa oli virheellinen.
Käännös suomeksi
Al-Eizariya

| Al-Eizariya |
| --- | --- |
 Näkymä al-Eizariyassa
 Al-Eizariya
 Koordinaatit: 31°46′12″N, 35°15′52″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Jerusalem
Väkiluku (2018)  (arvio):  21 458
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Al-Eizariya on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin vieressä. Paikkaa pidetään raamatun Betaniana ja nimensä mukaan Lasaruksen hautapaikkana. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 21 458.
Maantiede

Al-Eizariya sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin kuvernoraatissa noin 5 kilometriä Jerusalemin kaupungista itään. Jerusalemin ohella Al-Eizariyan naapuripaikkakuntia ovat An Nabu Musa idässä, Az Za'ayyem pohjoisessa ja Abu Dis etelässä. Nykyisin Al-Eizariyan alue sisältää myös A' Ka'abinan beduiinialueen. Al-Eizariyan korkeus merenpinnasta on 553 metriä.
Keskimääräinen vuotuinen sadanta Al-Eizariyan seudulla on noin 264,4 mm ja vuoden keskimääräinen lämpötila 18°C.
Historia

Nimi al-Eizariya on johdettu nimestä Lasarus. Lasarus asui puolestaan Betaniassa, joka on raamtussa ja Toorassa esiintyvä paikannimi. Kristillisen perinteen mukaan kylässä asuivat siskokset Martta ja Maria, joiden luona vieraillessaan Jeesus herätti heidän veljensä Lasaruksen kuolleista. Lasaruksen haudan uskotaan sijaitsevan al-Eizariyassa Lasaruksen hautana tunnetulla paikalla. Bysantin kaudella 300-luvun lopulla paikalle rakennettiin kirkko ja luostari, jotka saivat nimensä Lasaruksen mukaan. Ristirekien aikana kirkko kuului Pyhän haudan kirkolle. Alkuperäinen kirkko tuhoutui 1500-luvulla, mutta sen päälle rakennettiin edelleen pystyssä oleva luostari.
Nykyiset asukkaat polveutuvat pitkälti alkuperäisistä asukkaista, mutta vuoden 1948 jälkeen paikalle asettui myös pakolaisia Israelin valtaamista osista Palestiinaa. Oman kunnallisvaltuustonsa paikka sai vuonna 1965.
Talous

Vuonna 2012 al-Eizariyan työssäkäyvästä väestöstä arviolta 30 % oli työllistynyt hallinnossa tai yksityisellä alalla, 30 % Israelin työmarkkinoilla, 15 % kaupanalalla, 10 % palveluissa, 10 % teollisuudessa ja 5 % maataloudessa. Työttömyysaste oli 60 %.
Väestö

Al-Eizariyan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 21 458. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 16 500. Kaupungissa on 11 moskeijaa ja 10 kirkkoa tai luostaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Al-Eizariya Wikimedia Commonsissa
Valokuva 1800-luvun lopulta.
Paikallinen ortodoksinen kirkko.
Lasaruksen haudan sisäänkäynti.
Aleksandr Europaeus

Aleksandr Ivanovitš Europaeus (Jevropeus) (ven. Алекса́ндр Ива́нович Европе́ус, 26. maaliskuuta 1827 Tverin läänin Bežetskin kihlakunta – 23. joulukuuta 1885 Pietari) oli venäläinen yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Aleksandr Europaeus kuului suomalaisen Europaeus-suvun venäläiseen haaraan. Hänen isänsä oli eversti Johan Fredrik Europaeus (1786–1831). Tämän isä oli Parikkalassa syntynyt Johan Adolf Europaeus (1748–1802), joka toimi pappina Viipurissa, Jekaterinoslavissa ja Kurkijoella.
Aleksandr Europaeus valmistui vuonna 1847 Tsarskoje selon Aleksanterin lyseosta. Hän astui kollegiosihteerinä Venäjän sotaministeriön palvelukseen, mutta erosi sieltä seuraavan vuoden keväällä jatkaakseen opintojaan Pietarin yliopistossa. Syksystä 1848 lähtien hän osallistui Nikolai Kaškinin luona kokoontuneen petraševskilaisen kerhon toimintaan. Vuonna 1849 Europaeus sai petraševskilaisten jutun yhteydessä kuolemantuomion, joka muutettiin sotilaspalvelukseksi ilman aatelisarvon menetystä. Vuodesta 1857 lähtien hän asui äitinsä maatilalla Bežetskin kihlakunnan Knjaževon kylässä. Vuonna 1859 hän matkusti ulkomaille, jossa tapasi Aleksandr Herzenin ja Nikolai Ogarjovin. Europaeuksen arvellaan olleen yksi näiden julkaiseman Kolokol-lehden salaisista kirjeenvaihtajista.
Vuonna 1859 Europaeus osallistui maaorjien vapauttamisesta käytyyn keskusteluun. Hän allekirjoitti aateliston Aleksanteri II:lle osoittaman adressin, minkä johdosta hänet karkotettiin vuonna 1860 Permiin, josta hän puolen vuoden kuluttua pääsi palaamaan Tverin lääniin. Vuonna 1866 Europaeus pidätettiin Dmitri Karakozovin jutun yhteydessä.
Hentomaite

| Hentomaite |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Tribus::  Robinieae
Suku::  Maitteet Lotus
Laji::  tenuis
Kaksiosainen nimi
 Lotus tenuis  Waldst. & Kit. ex Willd. 
Synonyymit
 Lotus glaber 
Katso myös
   Hentomaite Wikispeciesissä   Hentomaite Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hentomaite (Lotus tenuis, syn. L. glaber) on monivuotinen ruohovartinen hernekasvi. Se on 20–40 cm korkea keltainen kukka. Hentomaitteen levinneisyys kattaa suuren osan Eurooppaa, mutta sitä esiintyy myös Euroopan ulkopuolella. Se kasvaa rantaniityillä. Suomessa hentomaite on satunnainen uustulokas, jota on tavattu lähinnä satamakaupungeista.
Ulkonäkö ja koko

Hentomaite kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Varret ovat täyteisiä tai harvoin pienionteloisia, ohuita, pystyjä tai kohenevia ja lähes kaljuja. Lehdet ovat päättöparisia ja kaksiparisia. Lehdykät ovat 0,5–1,5 cm pitkiä, suikeita–tasasoukkia ja suippoja. Alemman parin lehdykät ovat korvakemaisia, muiden lehdyköitten korvakkeet ovat surkastuneita. Kukinto on lehtihankainen, pitkäperäinen ja 1–4-kukkainen mykerömäinen sarja. Kukan verhiönliuskat ovat torvea lyhyempiä ja nupussa sisäänkaartuvia. Keltainen teriö on 6–12 mm pitkä. Suomessa hentomaite kukkii heinä-elokuussa. Palko on suora, liereä, monisiemeninen ja avautuva.
Laji muistuttaa jossain määrin Suomessa kotoperäistä keltamaitetta (L. corniculatus).
Levinneisyys

Hentomaitteen päälevinneisyysalue keskittyy Eurooppaan, jossa se ulottuu Britteinsaarten eteläosista Ranskaan, Italiaan, Alppien alueelle, Unkariin, Romaniaan, Bulgariaan, Balkanin alueelle ja Kreikkaan. Satunnaisemmin lajia tavataan Pyreneiden niemimaalla, Saksassa, Puolassa, Fennoskandian etelä- ja keskiosissa, Ukrainassa ja Etelä-Venäjällä. Aasian puolella lajia kasvaa Etelä-Kaukasuksella, monin paikoin Turkissa, Lähi-idässä sekä Iranissa. Lajia on tavattu myös Egyptissä ja tulokkaana Australiassa. Suomessa hentomaite on satunnainen uustulokas, joka on paikoin myös vakiintunut lajistoon. Sitä on tavattu lähinnä satamakaupungeista. Vuoden 2014 kasviatlaksessa siitä on kuusi havaintoa vuosilta 1900-2005.
Elinympäristö

Hentomaite on rantaniittyjen kasvi. Suomessa sitä on tavattu satamissa, painolastipaikoilla ja varastoalueilla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Hentomaite (Lotus tenuis) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Keltamaite Lotus corniculatus
ITIS: Lotus tenuis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lotus glaber (englanniksi)
Flora of China: Lotus tenuis (englanniksi)
Aleksandr Fadejev (täsmennyssivu)

Aleksandr Fadejev
Aleksandr Fadejev (1901–1956), venäläinen kirjailija
Aleksandr Fadejev (s. 1964), venäläinen taitoluistelija
Aleksandr Fadejev (1811–1889), venäläinen taiteilija ja heraldikko, suunnitteli Suomen ensimmäiset markkasetelit ja -kolikot
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aleksandr Fadejev”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alectrosaurus

| Alectrosaurus |
| --- | --- |
 Piirros Alectrosauruksesta.
 Myöhäisliitukausi 83–74 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Yläheimo::  †Tyrannosaurit Tyrannosauroidea
Suku::  †Alectrosaurus
Laji::  olseni
Kaksiosainen nimi
 † Alectrosaurus olseni  Gilmore, 1933 
Katso myös
   Alectrosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alectrosaurus oli aasialainen, teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Alectrosaurus oli lihansyöjä ja sen fossiileja on löydetty Gobin autiomaasta. Alectrosaurus eli noin 83–74 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella.
Nimi

Alectrosauruksen nimi tarkoittaa "naimatonta liskoa" tai "yksinäistä liskoa". Nimi tulee siitä, että kyseisen dinosauruksen löytöaikaan se oli erilainen muihin aasialaisiin teropodeihin verrattuna. Lajinimi olseni tulee Alectrosauruksen ensimmäisten fossiilien löytäjän George Olsenin nimestä.
Koko

Alectrosauruksen pituus oli noin viisi metriä ja paino noin 0,5–1 tonnia.
Fossiilit

Ensimmäiset Alectrosauruksen fossiilit löysi George Olsen vuonna 1923. Alectrosauruksen nimesi 10 vuotta myöhemmin, vuonna 1933 Charles Gilmore. Tämän jälkeen Alectrosauruksesta on löytynyt useita muita osittaisia luurankoja. Alectrosaurus tunnetaan puutteellisesti, koska siitä on löydetty vain osittaisia fossiileja.
Luokittelu

Jotkut paleontologit ovat ehdottaneet, että Alectrosaurus on mahdollisesti Albertosaurus-sukuun kuuluva laji. Alectrosaurus oli myös sukua Tyrannosaurus rexille.
Aiheesta muualla

Prehistoric Wildlife: Alectrosaurus (englanniksi)
Aleksandr Dzasohov

| Aleksandr Sergejevitš Dzasohov Алекса́ндр Серге́евич Дзасо́ховDzasohty Sergejy fyrt Aleksandr Дзасохты Сергейы фырт Алыксандр |
| --- | --- |

Pohjois-Ossetia-Alanian 1. presidentti
 30. tammikuuta 1998 – 7. kesäkuuta 2005  
Seuraaja:  Taimuraz Mamsurov
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1934 (ikä 90) Ordžonikidze, Pohjois-Ossetian ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto (nykyään Vladikavkaz, Pohjois-Ossetia-Alania, Venäjä)
Aleksandr Sergejevitš Dzasohov (ven. Алекса́ндр Серге́евич Дзасо́хов; osseetiksi Дзасохты Сергейы фырт Алыксандр, Dzasohty Sergejy fyrt Aleksandr, s. 3. huhtikuuta 1934 Vladikavkaz) on pohjoisossetia-alanialainen poliitikko, joka toimi Pohjois-Ossetia-Alanian presidenttinä vuosina 1998–2005.
Dzasohov valmistui Pohjois-Kaukasuksen kaivosinstituutista vuonna 1957 ja hänellä on politiikan tohtorin arvo. Vuosina 1993–1995 hän oli Venäjän federaation duuman jäsen. Pohjois-Ossetia-Alanian presidentiksi hänet valittiin 76 prosentin äänisaaliilla 18. tammikuuta 1998. Toiselle kaudelle hänet valittiin 27. tammikuuta 2002, jolloin hän sai 56,02 prosenttia äänistä. Dzasohov kuitenkin luopui asemastaan ennen virkakauden päättymistä 31. toukokuuta 2005 ja hänen seuraajakseen valittiin Taimuraz Mamsurov.
Nykyisin Dzasohov edustaa Pohjois-Ossetia-Alaniaa Venäjän federaation parlamentin ylähuoneessa, Federaation neuvostossa.
Dzasohov todisti Beslanin koulukaappauksesta selvinnyttä terroristia Nur-Paši Kulajevia vastaan 13. tammikuuta 2006 Pohjois-Ossetian korkeimmassa oikeudessa. Beslanista saapui kaksi bussilastillista panttivankeina olleita ja heidän omaisiaan maan pääkaupunkiin Vladikavkaziin seuraamaan pitkään odotettua todistajan lausuntoa. Turvallisuustoimet oikeudenkäynnissä olivat mittavat. Monet koulukaappauksen uhrit ja heidän omaisensa pitävät Dzasohovia yhtenä niistä viranomaisista, joita pidetään syyllisinä koulukaappaukseen. Syyttäjänvirastosta vakuutettiin ettei ketään viranomaisia tulla syyttämään koulukaappauksen aiheuttamista kuolemista, joten Dzasohov sai todistaa ilman että olisi ollut pelkoa oikeudellisista seuraamuksista hänelle itselleen.
Adi Hütter

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Adolf Hütter
Syntymäaika: 11. helmikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Hohenems, Itävalta
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura:  AS Monaco
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1987–1988 |  SCR Altach |  |  |
| 1988–1989 |  Grazer AK | 3 | (0) |
| 1989–1991 |  LASK Linz | 52 | (2) |
| 1991–1992 |  SCR Altach | 34 | (6) |
| 1992–1993 |  Grazer AK | 33 | (10) |
| 1993–2000 |  Austria Salzburg | 201 | (17) |
| 2000–2002 |  Grazer AK | 29 | (2) |
| 2002–2005 |  Kapfenberger SV | 91 | (17) |
| 2005–2007 |  Red Bull Salzburg II | 40 | (4) |
Maajoukkue
| 1994–1997 |  Itävalta | 14 | (3) |
Valmennusura
2007–2008:  Red Bull Salzburg II (apuv.)
2008–2009:  Red Bull Salzburg II
2009–2012:  SCR Altach
2012–2014:  SV Grödig
2014–2015:  Red Bull Salzburg
2015–2018:  BSC Young Boys
2018–2021:  Eintracht Frankfurt
2021–2022:  Borussia Mönchengladbach
2023–:  AS Monaco

Adi Hütter (s. 11. helmikuuta 1970) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2023 lähtien hän on toiminut AS Monacon päävalmentajana.
Ura pelaajana

Hütter aloitti pelaajauransa SC Rheindorf Altachin junioriorganisaatiossa ja pelasi kauden 1988/89 seuran edustusjoukkueessa. Vuonna 1989 Hütter siirtyi Grazeriin, jossa pääsi pelaavaan kokoonpanoon. Hütter edusti Grazerin lisäksi LASK Linziä, kunnes palasi SCR Altachin kautta takaisin Grazeriin kaudeksi 1992/93. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Austria Salzburgiin, jossa pelasi seuraavien seitsemän kauden aikana yli 200 Itävallan Bundesliigan ottelua ja voitti kolme liigamestaruutta. Debyyttikaudellaan hän oli myös mukana UEFA Cupin finaalissa, jossa Salzburg hävisi Internazionalelle yhteismaalein 2–0.
Hütter jätti Salzburgin kauden 1999/2000 jälkeen ja edusti vielä Grazeria ja Kapfenbergeriä, kunnes palasi Salzburgin organisaatioon. Hän pelasi uransa kaksi viimeistä kautta Red Bull Salzburgin reservijoukkueessa ja lopetti uransa vuonna 2007.
Ura valmentajana

Hütterin valmennusura alkoi Red Bull Salzburgissa reservijoukkueen valmennustiimissä ensin apulaisvalmentajana ja kaudella 2008/09 päävalmentajana. Kesällä 2009 hän siirtyi SC Rheindorf Altachin päävalmentajaksi. Joukkue taisteli Hütterin alaisuudessa noususta takaisin Itävallan Bundesliigaan sijoittuen kaudella 2009/10 kolmanneksi ja kaudella 2010/11 toiseksi. Kaudella 2011/12 joukkue oli jälleen kärkitaistelussa mukana, kunnes Hütter sai potkut tehtävistään huhtikuun alussa 2012.
Kesällä 2012 Hütterin ura jatkui SV Grödigin päävalmentajana. Joukkue voitti hänen alaisuudessaan Erste Ligan mestaruuden kaudella 2012/13 ja nousi pääsarjaan. Pääsarjakausi sujui erinomaisesti ja joukkue selvitti Hütterin johdolla tiensä Eurooppa-liigan karsintoihin kaudeksi 2014/!5. Kauden 2013/14 päätteeksi Hütter jätti Grödigin ja siirtyi Red Bull Salzburgin päävalmentajaksi.  Hütter luotsasi Salzburgin kaudella 2014/15 tuplamestariksi, mutta jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Syyskuussa 2015 Hütteristä tuli Sveitsin liigan BSC Young Boysin päävalmentajana. Hütterin johdolla Young Boys pelasi Eurooppa-liigan lohkovaiheessa kahteen otteeseen. Kaudella 2017/18 Hütter luotsasi Young Boysin kahden kakkossijan jälkeen Sveitsin liigamestariksi 32 vuoden tauon jälkeen ja päätti FC Baselin kahdeksan mestaruuden putken. Menestyskauden jälkeen Hütter jätti Young Boysin ja siirtyi Saksan Bundesliigan Eintracht Frankfurtin päävalmentajaksi.
Hütter luotsasi Frankfurtia kolmen kauden ajan. Kaudella 2018/19 hän luotsasi seuran Eurooppa-liigassa aina välieriin saakka. Saksalaislehti Bildin äänestyksessä Hütter sai eniten ääniä parhaan valmentajan kategoriassa. Pelaajayhdistys valitsi hänet myös vuoden parhaaksi valmentajaksi. Kauden 2020/21 jälkeen Hütter siirtyi Borussia Mönchengladbachin päävalmentajaksi. Mönchengladbachin kausi 2021/22 sujui Hütterin alaisuudessa odotuksia heikommin. Joukkue oli kauden päätteeksi vasta 10:s. Seura ja Hütter purkivat sopimuksensa kauden jälkeen.
Heinäkuussa 2023 Hütter teki kaksivuotisen sopimuksen Ranskan liigan AS Monacon kanssa.
Saavutukset > Pelaajana

Itävallan mestaruus (3): 1994, 1995, 1997
Itävallan Cup: 2002
Itävallan Supercup (3): 1994, 1995, 1997
Saavutukset > Valmentajana

Itävallan mestaruus: 2015
Itävallan Cup: 2015
Sveitsin mestaruus: 2018
Erste Liga: 2013
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adi Hütter Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Roger Schmidt | FC Red Bull Salzburgin päävalmentaja 2014–2015 | Seuraaja: Peter Zeidler |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Uli Forte | BSC Young Boysin päävalmentaja 2015–2018 | Seuraaja: Gerardo Seoane |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Niko Kovač | Eintracht Frankfurtin päävalmentaja 2018–2021 | Seuraaja: Oliver Glasner |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Marco Rose | Borussia Mönchengladbachin päävalmentaja 2021–2022 | Seuraaja: Daniel Farke |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Philippe Clement | AS Monacon päävalmentaja 2023– | Seuraaja: – |
1695 (albumi)

| 1695 Hiidenhauta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2017
 Studio : Ansa Studio
 Julkaistu: 16. maaliskuuta 2018
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: melodinen black metal
 Kesto: 34.27
 Levy-yhtiö: Inverse Records
Hiidenhaudan muut julkaisut
| Noitia on minun sukuni 2014 | 1695 2018 | Riivin 2020 |
1695 on Hiidenhaudan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2018. Levyn kansikuvana on taiteilija Robert Wilhelm Ekmanin maalaama taulu ”Kerjäläisperhe maantiellä” (1860).
Kappaleet

Hallan valta – 3.21
Äärellä – 3.45
Kuolimaan tytär – 3.57
Musta leipä – 3.27
Jumalan vihan ruoska – 3.04
Talvikäräjät – 3.53
Nälkäkevät – 4.22
Maan poveen – 7.03
Nimettömät – 1.35
Kokoonpano

Tuomas Keskimäki — laulu, sanoitus
Emma Keskimäki — laulu
Henri Hakala — basso
Gastjäle — kosketinsoitin, huilu
Otto Hyvärinen — kitara
Eetu Ritakorpi — rummut, lyömäsoitin
Levyllä esiintyy myös Juha Loukkalahti, kappaleissa Talvikäräjät ja Jumalan vihan ruoska.
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 7½/10
Metalliluola: 8-/10
Aiheesta muualla

1695 (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi 1695 (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hentokorte

| Hentokorte |
| --- | --- |
 Hentokortekasvusto.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Luokka::  Kortemaiset Equisetopsida
Lahko::  Equisetales
Heimo::  Kortekasvit Equisetaceae
Suku::  Kortteet Equisetum
Laji::  scirpoides
Kaksiosainen nimi
 Equisetum scirpoides  Michx. 
Katso myös
   Hentokorte Wikispeciesissä   Hentokorte Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hentokorte (Equisetum scirpoides) on pienikokoinen, pohjoisten alueiden yhtäläisitiöinen sanikkainen.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hentokorte kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Maavarsisto levittäytyy laajalle, ja siitä nousee ryhminä rennohkoja, kaarevia ja mutkaisia varsia. Varret ovat haarattomia ja korkeintaan yhden millimetrin paksuisia, ja niissä on harjuja ja uurteita 6 tai 8. Sisältä varret ovat onttoja: hyvin pientä keskionteloa ympyröivät sivuontelot. Lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Tupet ovat mustahkoja, ja niissä on kolme tai neljä hammasta. Hampaat ja niiden pitkät, äimämäiset kärjet ovat pysyviä. Käpymäiset itiötähkät ovat varren latvassa, lähes kokonaan latvatupen sisällä. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa hentokortteen itiöt kehittyvät heinä-syyskuussa. Alkeisvarsikko on kaksikotinen, liuskainen, maanpäällinen ja väriltään vihreä. Hentokorte säilyy talven yli vihreänä.
Levinneisyys

Euroopassa hentokortteen levinneisyysalue on pohjoinen. Sitä kasvaa Norjan ja Ruotsin keskiosista Pohjois-Suomeen ja Kuolan niemimaalle, Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle. Laji on levinnyt myös suurimpaan osaa Siperiaa, Pohjois-Japaniin ja edelleen Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Hentokortetta kasvaa myös Länsi-Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Suomessa hentokortetta tavataan kahdella pääalueella: Pohjois-Suomessa Kainuusta ja Etelä-Lapista pohjoisimpaan Lappiin, sekä Ahvenanmaalta, josta laji on tosin lähes kadonnut 1900-luvun aikana. Muualta maasta lajista on vain muutama havainto Etelä-Suomen kalkkialueilta.
Elinympäristö

Hentokortetta tavataan kosteissa kuusikoissa, lettosoiden laiteilla ja mättäillä, lähteikköpaikoilla, rantatörmissä, tunturiniityillä ja -kankailla, varjoisilla kalliorinteillä ja kalkkilouhikoissa. Laji on kalkinvaatija.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Hentokortteen levinneisyys Suomessa.
ITIS: Equisetum scirpoides (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Equisetum scirpoides (englanniksi)
Hentokorte kuvattuna Nathaniel Lord Brittonin ja Addison Brownin teoksessa An Illustrated Flora of the Northern United States, Canada and the British Possessions (2. painos, 1913).
Hyaenodon

| Hyaenodon |
| --- | --- |
 Hyaenodon horriduksen luuranko
 Eoseeni–Mioseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  †Kreodontit Creodonta
Heimo::  †Hyaenadontidae
Suku::  †Hyaenodon  Leidy, 1869
Katso myös
   Hyaenodon Wikispeciesissä   Hyaenodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyaenodon (nimen merkitys: ”hyeenan hammas”) on sukupuuttoon kuollut kreodontteihin kuuluva nisäkässuku. Lajit olivat suuria lihansyöjiä. Hyaenodon-suvun tunnuspiirteet olivat hyvin voimakkaat leuat, jotka olivat lähes yhtä voimakkaat kuin Tyrannosauruksen leuat. Niillä pystyi murskaamaan luita. Suvun lajeilla oli myös pitkät kynnet ja lihaksikkaat raajat, joilla ne pystyivät juoksemaan pitkiä matkoja hyvin lujaa. Hyaenodon eli 41–25 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa sekä mahdollisesti Afrikassa.