stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leo Mäkelä
Ura

Vuonna 2004 curlingin aloittanut Mäkelä on osallistunut urallaan kaksiin MM-kilpailuihin. Parhaimmillaan hän on ollut niissä neljäs, vuonna 2015 Halifaxissa. EM-kilpailuihin hän on osallistunut niin ikään kahdesti. Hän oli myös mukana vuoden 2009 kesäuniversiadeissa, ollen tuolloin kahdeksas. SM-kilpailuista Mäkelällä on kaksi kultaa ja yhteensä viisi palkintosijoitusta.
Kaisaniemi

Kaisaniemi voi tarkoittaa seuraavia:
Helsingin keskustassa, Kluuvin pohjoisosassa:
Kaisaniemen puisto
Ravintola Kaisaniemi puiston luoteiskulmassa
säähavaintoasema Helsinki-Kaisaniemi, joka sijaitsee Kaisaniemen kasvitieteellisen puutarhan alueella
Kaisaniemen metroasema, Helsingin yliopiston metroaseman nimi vuosina 1995–2014
joissakin yhteyksissä myös Kaisaniemenkadun varrella ja varsinkin metroaseman läheisyydessä olevia kortteleita
Kaisaniemi, kaupunginosa Ylivieskassa
Kaisaniemen seisake, entinen rautatieliikennepaikka Malmbananin varrella Ruotsin Kiirunassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaisaniemi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lee Savold

| Lee Savold |
| --- | --- |
 Lee Savold vuonna 1942.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lee Hulver
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1915 Canby, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 14. toukokuuta 1972 (57 vuotta) Neptune, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  taisteleva baarimikko
Pituus:  185
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikea
Ammattilaistilastot
Ottelut:  155
Voitot:  106
– tyrmäysvoitot:  72
Tappiot:  45
Ratkaisemattomat:  2
Ei tuomiota/ mitätöity:  2
Lee Savold oik. Hulver (22. maaliskuuta 1915 Canby, Minnesota, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 1972 Neptune, New Jersey, Yhdysvallat) oli norjalaisten siirtolaisten jälkeläinen ja raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä. Hän nyrkkeili ammattilaisena lähes 20 vuotta vuosina 1933-1952. Vaikka Savold otteli samaan aikaan Suomen Gunnar Bärlundin kanssa, he eivät kohdanneet toisiaan. Heillä oli kuitenkin useita yhteisiä vastustajia, kuten Lou Nova, Joe Baksi, Tony Musto, Bill Conn ja Phil Muscato.
Lee Savold aloitti nyrkkeilyn ammattilaisuran syyskuussa 1933. Uran ensi vuosina tuli niin voittoja kuin tappioita. Hän oli jo lopettamassa uraansa 1930-luvun lopulla, mutta aloitti ammattilaisuransa uudelleen syksyllä 1939. Syksyllä 1940 hän saavutti Iowan osavaltion raskaansarjan mestaruuden lähes 100 ammattilaisottelun jälkeen.  Tässä vaiheessa Savold oli noussut raskaan sarjan 10 parhaan nyrkkeilijän joukkoon. Toukokuussa 1942 Savold voitti Lou Novan, joka oli syksyllä 1941 otellut MM-ottelun Joe Louisia vastaan. Vuoden 1942 loppupuolella Savold koki tappiot mm. Tami Mauriellolle ja Jimmy Bivinsille. Vuonna 1944 Savold otteli peräti kolme kertaa Joe Baksia vastaan, joista tuli voitto ja kaksi tappiota. Savold jatkoi uraansa, ja otteluissa tuli niin voittoja kuin tappioita. Vuoden 1948 alussa vastaan tuli Italian Gino Buonvino, jonka Savld voitti tyrmäyksellä ennätyksellisesti jo 54 sekunnin jälkeen. Saman vuoden lopulla Savold kohtasi nousevan Euroopan tähden Bruce Woodcockin, jolle hän kärsi tappion keskeytyksellä. Reilua vuotta myöhemmin kesällä 1950 Savold ja Woodcock ottelivat uudelleen Lontoossa. Tällä kertaa Savold otti tyrmäysvoiton 4. erässä. Tämän jälkeen Savold otteli vielä kaksi ottelua; ensin kesäkuussa 1951 Joe Louisia vastaan, joka tyrmäsi Savoldin 6. erässä. Helmikuussa 1952 Rocky Marciano otti voiton Savoldista keskeytyksellä 6. erässä.
Uran ulkopuolinen toiminta ja uran jälkeinen aika

Lee Savold osallistui sotavuosien aikana Yhdysvalloista Neuvostoliittoon Murmanskiin laivoilla toimitetettuihin ase- ja tarvikekuljetuksiin.
Savold kuoli 14. toukokuuta 1972 57-vuotiaana Neptune Cityssä, New Jerseyssä. Hänet oli otettu hoitoon kuukautta aiemmin saatuaan aivohalvauksen asunnossaan.
Juovapingviinit

| Juovapingviinit |
| --- | --- |
 Patagonianpingviini (Spheniscus magellanicus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pingviinilinnut Sphenisciformes
Heimo::  Pingviinit Spheniscidae
Suku::  Juovapingviinit Spheniscus  Brisson, 1760
Lajit
 (ks. teksti) 
Katso myös
   Juovapingviinit Wikispeciesissä   Juovapingviinit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juovapingviinit (Spheniscus) on pingviinisuku, jonka nimitys tulee suvun lajeille ominaisista juovista höyhenpeitteessä.
Nykyisiä juovapingviinilajeja tunnetaan neljä:
Afrikanpingviini (Spheniscus demersus)
Galapagosinpingviini (Spheniscus mendiculus)
Perunpingviini (Spheniscus humboldti)
Patagonianpingviini (Spheniscus magellanicus)
Lisäksi samaa sukua olevia sukupuuttoon kuolleita lajeja on löytetty fossiileina:
Spheniscus chilensis
Spheniscus megaramphus
Spheniscus urbinai
Spheniscus predemersus
Suvun lajit eivät pesi Etelämantereen alueella kuten useimmat pingviinilajit vaan lämpimässä ilmanalassa Etelä-Afrikassa, Argentiinan ja Chilen etelärannikoilla. Pohjoisimpana kaikista pingviinilajeista asuu galapagosinpingviini, jota esiintyy Galápagossaarilla.
Leveänokkamonarkki

| Leveänokkamonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Tyynenmerenmonarkit Myiagra
Laji::  ruficollis
Kaksiosainen nimi
 Myiagra ruficollis  (Vieillot, 1818) 
Katso myös
   Leveänokkamonarkki Wikispeciesissä   Leveänokkamonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leveänokkamonarkki (Myiagra ruficollis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Leveänokkamonarkkia tavataan Australiassa, Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Itä-Timorissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi
Lauri Katara

Lauri Katara (25. maaliskuuta 1884 Tyrvää – 1. syyskuuta 1978 Turku) oli suomalainen kauppaoppilaitoksen opettaja ja johtaja.
Lauri Kataran vanhemmat olivat maanviljelijä Oskari Taavetti Katara ja Olga Augusta Kassari. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Tampereen reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1910 ja filosofian maisteriksi 1912. Katara suoritti 1912 Kauppakorkeakoulussa kauppakoulun opettajatutkinnon.
Katara toimi Sortavalan kauppakoulun ja liikeapulaiskoulun opettajana 1913–1917. Hän oli sitten kolmisen vuotta samanlaisissa tehtävissä Lahdessa ja vielä pari vuotta Lahden kauppakoulun ja liikeapulaiskoulun johtajana, sekä samalla Kansallis-Osake-Pankin Lahden konttorin prokuristina. Katara muutti vuonna 1920 Turkuun Turun Yliopistoseuran taloudenhoitajaksi ja hän toimi sittemmin myös Turun yliopiston taloudenhoitajana ja kamreerina 1921–1924. Katara oli Turussa lisäksi Länsi-Suomen Osake-Pankin Hämeenkadun konttorin johtajana 1924–1926. Turun kaupungin kauppakoulun johtajaksi Katara tuli vuonna 1926. Katara toimi Turussa lisäksi kirjanpidon opettajana, useiden liikkeiden ja Turun kaupungin tilien tarkastajana, palo- ja henkivakuutusasiamiehenä ja tutkijalautakunnan jäsenenä. Hän teki 1928 ulkomaanmatkan Englantiin. Kataran kirjoittama "Myyjä ja ostaja myymälässä" tuli oppikirjaksi useissa kauppakouluissa ja hän julkaisi kauppaa ja liike-elämää koskeneita kirjoituksia aanoma- ja aikakauslehdissä.
Lauri Katara oli naimisissa vuodesta 1913 konttoristi Vivi Elviira Saarisen kanssa.
Julkaisuja

Myyjä ja ostaja myymälässä. 1. Otava 1930
Selostavia tietoja Turun liikemiesyhdistyksen toiminnasta 1931-35. Turun liikemiesyhdistys, Turku 1936
Tyrvään säästöpankki 1876-1936. Tyrvään säästöpankki, Vammala 1937
Selostavia tietoja Turun liikemiesyhdistyksen toiminnasta 1936-1945. Turun liikemiesyhdistys, Turku 1946
Turun liikemiesyhdistys 1906-1956. Turun liikemiesyhdistys, Turku 1956
Turun kaupungin kauppakoulu 1919-1969. Turku 1969
Lasse Nieminen

| Lasse Nieminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. elokuuta 1966 (ikä 58) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–2005
Seurat:  JyP HT/JYP (I-div./SML) Tranås AIF (Ruotsi II/Ruotsi I) Diskos (I-div.) Halmstad Hammers (Ruotsi II) Adelaide Avalanche (AIHL)
Lasse Nieminen (s. 29. elokuuta 1966 Jyväskylä) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi koko SM-liigauransa ajan JYPissä (aik. JyP HT) pelaten yhteensä 480 runkosarjaottelua tehopistein 124+108=232 ja keräten 158 jäähyminuuttia sekä 41 playoff-ottelua tehopistein 7+10=17 ja keräten kymmenen jäähyminuuttia. Nieminen pelasi urallaan myös Ruotsin alemmissa sarjoissa sekä Australiassa.
Pelaajaura > Seuraura

Nieminen oli JyP HT:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa 17-vuotiaana I-divisioonassa kaudella 1983–1984. Kaudella 1984–1985 Nieminen pelasi siellä 16 runkosarjaottelua. JyP HT nousi kauden päätteeksi SM-liigaan, jossa hänen tulokaskautensa 1985–1986 toi 31 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13. Neljännen SM-liigakautensa 1988–1989 päätteeksi Nieminen voitti SM-hopeaa.
Kaudeksi 1990–1991 Nieminen siirtyi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle maan II-divisioonan Tranås AIF:ään. Hän oli tehoilla 43+27=70 joukkueen paras pistemies. Nieminen sijoittui koko sarjan maalipörssissä toiseksi edellään vain Nyköpings Hockeyn Scott Sanders sekä pistepörssissä kuudenneksi. Kaudeksi 1991–1992 hän palasi taas JyP HT:hen, jossa Nieminen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 1994–1995 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+15=33, joilla Nieminen oli JyP HT:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kaudeksi 1996–1997 hän palasi Tranåsiin pelaamaan Ruotsin I-divisioonaa.
Nieminen palasi kaudeksi 1997–1998 taas JYPiin. Hän toimi joukkueen varakapteenina. Kaudeksi 1998–1999 Nieminen jatkoi uraansa kotikaupungissaan I-divisioonajoukkue Diskoksen paidassa. Hän oli tehoilla 18+26=44 joukkueen toiseksi paras pistemies Pasi Sinikunnaksen jälkeen. Kesken seuraavan kauden 1999–2000 Nieminen siirtyi Ruotsin II-divisioonan Halmstad Hammersiin. Hänen pelaajauransa päättyi toistaiseksi tähän, mutta Nieminen palasi kaukaloihin vielä vuonna 2005, jolloin hän pelasi Australian AIHL-liigan Adelaide Avalanchessa. Nieminen eteni joukkueen kanssa finaaliin, mutta mestaruuden vei kuitenkin Newcastle North Stars lukemin 1-3.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Nieminen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1986 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1984, jolloin hän jakoi kolmella osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Jari Levosen kanssa.
Suomen A-maajoukkuetta Nieminen edusti Deutschland Cupissa vuonna 1993.
Uran jälkeen

Kaudella 2015–2016 Nieminen toimi JYPin B2-nuorten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi seuran C-nuorten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajaksi.
Muuta

Niemisen pikkusisko Riikka Sallinen kuului Naganon olympiakisojen 1998 naisten jääkiekon pronssijoukkueeseen ja hänet on valittu ensimmäisenä eurooppalaisena naispelaajana IIHF Hall of Fameen. SM-liigakiekkoilija Mika Välilä oli Niemisen lanko Riikan aviomiehenä ollessaan. Lassen ja Riikan veli Juha on pelannut pesäpalloa, kuten myös sisarusten isä Eero Nieminen.
Justin Kirk

Justin Kirk
Justin Kirk (s. 28. toukokuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä 7-vuotiaana.
Kirk syntyi Salemissa, Oregonissa, ja kasvoi Unionissa, Washingtonissa. Hän muutti 12-vuotiaana Minneapolisiin ja high schoolista valmistuttuaan New Yorkiin.
Kirk tunnetaan sekä näyttämöltä, televisiosta että elokuvista. Eräs hänen rooleistaan oli Prior Walterin osa sarjassa Angels in America. Hänellä on nykyisin Andy Botwinin rooli sarjassa Weeds, ja hän esiintyi aiemmin Barton osassa Jack & Jillissä. Näyttelijä asuu New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Kirk voitti Obie-palkinnon roolillaan näytelmässä Love! Valour! Compassion!, ja esiintyi myös siitä tehdyssä elokuvaversiossa. Hän on ollut Emmy-, Golden Globe- sekä Screen Actors Guild Awards -ehdokas ja voittanut Satellite Awardin.
Justin Kientega

Justin Kientega (s. 7. heinäkuuta 1959) on burkinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Koudougoun hiippakuntaan 25. heinäkuuta 1987 ja nimitettiin Ouahigouyan hiippakunnan piispaksi 2. helmikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Philippe Ouédraogo, jota avustivat Séraphin François Rouamba ja Basile Tapsoba.
Justin Joseph Bianchini

Justin Joseph Bianchini (s. 28. tammikuuta 1941 City of Subiaco) on australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Perthin arkkihiippakuntaan Giuseppe Siri 29. kesäkuuta 1964, ja hänet nimitettiin Geraldtonin hiippakunnan johtoon 25. maaliskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Barry James Hickey, jota avustivat Peter Quinn ja Robert Healy.
Juminkeko (kulttuurikeskus)

| Kulttuurikeskus Juminkeko |
| --- | --- |

Osoite:  Kontionkatu 25, 88900 Kuhmo
Sijainti:  Kuhmo
Koordinaatit:  64.12637°N, 29.51306°E
Rakennustyyppi:  kulttuurikeskus
Valmistumisvuosi:  1999
Suunnittelija:  Mikko Heikkinen ja Markku Komonen
Rakennuttaja:  Opetusministeriö
Käyttäjä:  Juminkeko-säätiö
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  hirsi, turve
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juminkeko on Kuhmossa sijaitseva Juminkeko-säätiön ylläpitämä kulttuurikeskus, joka perustettiin hallinnollisesti vuonna 2001. Sen edeltäjä oli Kuhmon Kulttuurikornitsa. Säätiön tehtäviin kuuluu Kalevalaan liittyvän kulttuuriperinteen vaaliminen, kulttuurivaihto Karjalan tasavallan ja Suomen välillä ja kansainvälinen kulttuurivaihto Kalevalaan liittyvissä asioissa.
Säätiö järjestää näyttelyitä ja erilaisia tilaisuuksia sekä Juminkeossa että eri puolilla Suomea ja Karjalaa. Kirjailijavierailut, kiertävät näyttelyt sekä kansanperinneryhmien ja orkesterien kiertueet ovat toiminnan arkipäivää. Kulttuurikeskus toteuttaa sekä yksinään että yhteistyökumppaniensa kanssa erilaisia hankkeita, jotka ulottuvat sisältötuotannosta ja muusta julkaisutoiminnasta perinteen keruuseen sekä arkistointiin ja Vienan runokylien elvytystoimintaan asti. Juminkeko toimii myös valtakunnallisena lastenkulttuurikeskuksena perinnekulttuurin alalla. Juminkeossa on järjestetty myös seminaareja, muun muassa suomalais-ugrilaisia kulttuuripääkaupunkeja koskeva seminaari, joka järjestettiin yhteistyössä Sukukansojen ystävät -yhdistyksen kanssa.
Kulttuurikeskus palvelee yleisöä tarjoamalla Kalevalaan ja karjalaiseen kulttuuriin liittyviä näyttelyitä, ohjelmia ja tilaisuuksia. Se järjestää myös kulttuurimatkoja Vienan Karjalaan yhteistyökumppaneidensa kanssa. Juminkeosta voi ostaa Kalevala- ja Karjala-aiheista kirjallisuutta sekä muistoesineitä ja koruja.
Juminkeossa voi tutustua yhteen maailman laajimpiin kuuluvaan Kalevala-kokoelmaan. Auditoriossa voi katsoa omana tuotantona valmistettuja av-ohjelmia muun muassa Kalevalan synnystä, karelialismista, Elias Lönnrotin toiminnasta ja vienalaisesta runonlauluperinteestä. Ohjelmista on useita kieliversioita.
Juminkeko-säätiö julkaisee kirjoja, CD-levyjä ja multimediaohjelmia.
Säätiön toimintaa johtaa asiantuntijahallitus, johon kuuluivat vuonna 2020
Kirjailija Markku Nieminen, puheenjohtaja
Professori Pekka Laaksonen, varapuheenjohtaja
Tutkija-muusikko Taito Hoffrén
Elokuvaohjaaja Lasse Naukkarinen
Folkloren tutkija Eila Stepanova
FT, arkeologian dosentti Pirjo Uino.
Sittemmin Hoffrén korvasi Markku Niemisen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajaksi nousi taideseppä-kuvanveistäjä Antti Nieminen. Laaksonen on jäänyt pois hallituksesta. Hallitukseen on astunut tutkija-kääntäjä FT Bui Viet Hoa ja Gallen-Kallelan Museon johtaja Tuija Wahlroos. Markku Nieminen on kunniapuheenjohtaja.
Kaituri (Lohja)

| Kaituri |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lohja
Koordinaatit:  60°20′49″N, 23°44′45″E
Järvinumero:  23.074.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  65,7 m 
Rantaviiva:  1,87 km 
Pinta-ala:  0,07 km² 
 fiKaituri 
Kaituri on järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 21 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Kaiturin pituus etelästä pohjoiseen on 800 metriä, leveys on 150 metriä, mutta järven kapea keskiosa on vain 50 metriä leveä. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta, metsämaata ja suota. Idässä on pieni luonnonsuojelualue. Kaituriin virtaa suovettä, Kaiturin pohjoisrannalta virtaa laskuoja Kunnansuon halki koilliseen Lihavaan. Kaiturin länsipuolella sijaitsee Enäjärvi, jonne etäisyys on 300 metriä. Etelässä sijaitsee Korpisuonmäki, joka kohoaa yli 100 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 35 metriä Kaiturin yläpuolelle. Kaakossa on Vähä Ruokjärvi.
Kaituri (23.074.1.012) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.
Juuso Leppälä

Juuso Leppälä (s. 1981 Viljakkala) on Porissa asuva kuvataiteilija. Hän on valmistunut Kankaanpään taidekoulusta vuonna 2005. Leppälä on Porin Taidegraafikot ry:n, Taiteilijaseura Nyten ja T.E.H.D.A.S. ry:n jäsen.
Leppälän mustekynällä ja musteella tehtyjen teosten tyyli on piirustuksellinen. Levylle toteutetussa mustetekniikassa, jossa hän myös raapii mustetta pois levyltä, on yhtymäkohtia metalligrafiikkaan ja sarjakuvaan. Leppälän yksittäiset teokset muodostavat sarjakuvaa muistuttavia teossarjoja. Leppälä myös maalaa pintoja laimennetulla musteella tai akryyliväreillä, tai käyttää pastelliliitua ja tekee taidegrafiikkaa eri menetelmillä.
Usein melko pienikokoisissa teoksissa on runsaasti yksityiskohtia. Hän on kertonut inspiroituneensa Piet Mondrianin myöhäisestä, ei-esittävästä maalauksesta, joka sai hänet kiinnostumaan abstraktista taiteesta uudella tavalla.
Leppälän teoksia kuuluu Porin kaupungin taidekokoelmaan.
Kaisaleena Saukko

Kaisaleena Saukko o.s. Rautakorpi (s. 22. kesäkuuta 1994 Lapua) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on kauden 2018 loppuun mennessä pelannut naisten Superpesiksessä 121 runko- ja loppusarjaottelua sekä pudotuspelejä. Hän on Lapuan Virkiän kasvatti ja on Superpesiksessä edustanut Seinäjoen Maila-Jusseja kausina 2015–2017 sekä Lapuan Virkiää kaudesta 2018. Hän on saavuttanut Lapuan Virkiässä pelatessaan SM-pronssin kaudella 2018.
Kaisaleena Saukon puoliso on pesäpalloilija Jere Saukko.
Saavutukset

Vuoden jokeri: 2020
Lauri Karén

Lauri Erik Karén (29. huhtikuuta 1927 Iida, Japani – 7. toukokuuta 2006 Gex, Ranska) oli suomalainen valtiotieteen maisteri ja lehtien ulkomaankirjeenvaihtaja.
Japanissa syntyneen Lauri Karénin vanhemmat Artturi Karén ja Irene Tengström olivat Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen lähetystyöntekijöitä. Hänen nuorempi veljensä oli näyttelijä Aarre Karén. Maisteriksi valmistuttuaan Karén oli ensin työssä kolmen vuoden ajan vakuutusalalla, kunnes hän siirtyi vuonna 1952 toimittajaksi Kotimaa-lehteen. Hän oli sitten viiden vuoden ajan työssä Britannian yleisradioyhtiön BBC World Servicen suomenkielisessä toimituksessa vuoteen 1959 saakka. Karén oli sen jälkeen Uusi Suomi-lehden toimittajana Helsingissä ja parin vuoden kuluttua hän siirtyi lehden Lontoon-kirjeenvaihtajaksi. Seuraavaksi Karén toimi Helsingin Sanomien Pariisin kirjeenvaihtajana 1965–1971, Geneven kirjeenvaihtajana 1971–1975 ja Washingtonin kirjeenvaihtajana 1975–1978. Viimeksi Karén oli Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Genevessä 1978–1992 ja hän toimi samalla myös lehden Ranskan kirjeenvaihtajana. Karén jäi eläkkeelle 1992. Eläkkeellä ollessaan Karén asui Ranskassa Gexissä ja kesäisin Bretagnessa ranskalaissyntyinen vaimonsa Solangen kanssa.
Karén joutui yhteenottoon presidentti Urho Kekkosen kanssa kirjoitettuaan Kekkosen Unkarin valtiovierailun aikana vuonna 1969 presidentin virallisen vastaanoton maassa olleen tavallista vaisumman. Tämä johtui siitä, että Neuvostoliitto ei silloin sallinnut Itä-Euroopan maiden olevan liian läheisissä suhteissa myöskään puolueettomiin maihin kuten Suomeen.
Helmikuussa 2018 ilmoitettiin, että Otava julkaisee Karénin kirjoittaman, vuonna 2005 valmistuneen Aatos Erkon elämäkerran, joka perustuu Karénin Erkon kanssa käymiin keskusteluihin, mutta josta Erkko oli antanut määräyksen, ettei sitä saa julkaista hänen elinaikanaan. Kirjan esipuheen on kirjoittanut Lauri Karénin tytär Michelle Karen (s. 1960), joka on kirjoittanut kirjoja muun muassa astrologiasta. Michelle Karenin kirjoista yksi on suomennettu (Astrologiaa työn merkeissä: pomot ja alaiset astrologisina luonnetyyppeinä, WSOY 2000)
Teokset

Lontoon kaduilta ja kujilta. WSOY 1960
Herrasmiehiä valepuvussa. WSOY 1994, muistelmateos
Aatos Erkko, yksityinen valtiomies, 2018
Teokset > Suomennokset

G. A. Gripenberg: Lontoo-Vatikaani-Tukholma: suomalaisen diplomaatin muistelmia, ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta suom. Lauri Karén. WSOY 1960
Laulan syksyn ruusut kukkimaan

| Laulan syksyn ruusut kukkimaan Tony Montana |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : MTV-studiot
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD, MC
 Tuottaja(t): Kassu Halonen Kisu Jernström
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 37.09
 Levy-yhtiö: Flamingo Music
Tony Montanan muut julkaisut
| Pienen pojan nukkeshow 1993 | Laulan syksyn ruusut kukkimaan 1993 | Vaaksa vaaraa 1994 |
Laulan syksyn ruusut kukkimaan on Tony Montanan vuonna 1993 julkaistu albumi. Sen tunnetuimpia kappaleita on avausraita ”Laulan syksyn ruusut kukkimaan”, joka on samalla Montanan tunnetuimpia kappaleita. Albumi on äänitetty MTV-studioilla.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Kassu Halonen – Kisu Jernström ja sanoitukset Vexi Salmi, paitsi kappaleet 9 ja 11 (säv. ja san. P. Hailio). Kaikkien kappaleiden sovituksesta vastasi Kassu Halonen.
Laulan syksyn ruusut kukkimaan – 2.13
Taivaan tähdet – 3.03
Syty niin kuin tähdet – 3.40
Lapsi maan ja taivaan – 2.49
Korjaisin pois – 2.43
Painan syliin pääsi – 3.46
Menköön jos on mennäkseen – 2.37
Kellot soivat – 3.22
Kristallipallo – 3.14
Teet kaiken hymyillen – 2.26
Mennään juhlimaan – 2.58
Sointuja sydämen – 3.46
Kokoonpano

Anssi Nykänen
Esa Kaartamo
Jari Heino
Jarmo Nikku
Juha Björninen
Kim Lönnholm
Mongo Aaltonen
Tapani Laastola
Kokoonpano > Tuotanto

Kassu Halonen – tuottaja
Kisu Jernström – tuottaja
Jari Laasanen – äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Juha Reunanen – kansikuva, layout
Aiheesta muualla

Laulan syksyn ruusut kukkimaan discogs.com -sivustolla
Kuolaimet

Kuolain (vanhahtavasti myös kuolaimet) on suitsiin kiinnitettävä suukappale, jolla ohjataan hevosta ajettaessa tai ratsastettaessa. Kuolain kiinnitetään suitsien poskihihnoihin sen molemmissa päissä olevista renkaista eli kuolainrenkaista. Kuolainrenkaisiin tai kuolaimen varsiin kiinnitetään ohjat, joiden kautta ratsastaja, ajaja tai taluttaja on yhteydessä kuolaimeen ja sitä kautta hevosen suuhun. Hevosen suussa kuolain on kielen päällä suupielten kohdalla olevassa ienten hampaattomassa kohdassa, hammaslomassa.
Kuolaimia on hyvin monen tyyppisiä ja erilaisista materiaaleista valmistettuja. Yksinkertainen ja yleisesti käytetty kuolaintyyppi on metallinen, yksinivelinen kuolain. Metallin lisäksi kuolaimia valmistetaan muovista ja kumista. Varsinainen suukappale voi olla suora, nivelletty, kierteinen tai muuten muotoiltu. Ratsastuksen ja ajon eri lajeihin sekä raviurheiluun on kehitetty omat kuolaintyyppinsä, ja kilpailusäännöissä määritellään millaisia kuolaimia saa missäkin kilpailuissa käyttää.