stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Yhdyspankki
Pörssihistoria > Osinko

Yhdyspankki maksoi osinkoa joka vuosi 1950–1990. Aluksi osinko oli 16–18 % nimellisarvosta, mikä oli sekä nimellisarvoon että pörssikurssiin nähden korkea osinkotuotto. 1960-luvun puolimaista aina 1980-luvun lopulle saakka osinko oli 13–14 % nimellisarvosta. Eräinä juhlavuosina maksettiin lisäksi bonusosinkoa. Osinko jätettiin pankkikriisin johdosta kokonaan maksamatta vuosina 1991–1995.
Osingon lisäksi osakkeenomistajat saivat etuoikeuden merkitä pankin osakkeita osakeanneissa edullisempaan hintaan. Osakeantivuosina SYP:n osakkeen tuotto olikin korkeampi kuin pelkkä osinkotuotto.
B-osakkeiden omistajat hyötyivät osinkoetuoikeudestaan ainoastaan kerran. Vuonna 1996 B-osakkeille maksettiin 16 %:n osinko A-osakkeen omistajien tyytyessä 2 %:iin. Korkea tuotto johtui siitä, että osinko oli jäänyt edellisvuonna maksamatta. Osinko oli jäänyt maksamatta jo viitenä vuonna peräkkäin, mutta neljää aiempaa vuotta ei B-osakkeen omistajille korvattu, koska osinko-oikeuden kumuloitumista koskeva määräys puuttui yhtiöjärjestyksestä.
Pörssihistoria > Osakeannit

Yhdyspankki järjesti historiansa aikana lukuisia osakeanteja. Pankin täytyi kasvattaa osakepääomaansa ylläpitääkseen vakavaraisuuttaan. Vakavaraisuutta täytyi lisätä korkean inflaation ja pankin toiminnan kasvamisen johdosta.
1980-luvulla SYP toteutti yhdeksän osakeantia. Niistä kolme oli yleisöanteja ja neljä suunnattua antia. Yleisöanteja markkinoitiin näkyvästi. Vuonna 1984 toteutettiin nk. miljardianti, jolla kerättiin varoja lähes miljardi markkaa. Miljardiannin johdosta pääjohtaja Mika Tiivola sai lisänimekseen Miljardi-Mika.
Viimeiset kolme osakeantia toteutettiin vuonna 1993. Niillä vakiinnutettiin pankin vakavaraisuutta ja asemaa pankkikriisin aikana ja hankittiin neljäsosa Suomen Säästöpankista.
Muuta

Pohjoismaiden Yhdyspankki teki aikanaan lajissaan suurimman lahjoituksen, kun se 100-vuotispäivänään 21. toukokuuta 1962 lahjoitti Oulun yliopiston ylioppilaskunnalle Oulun Myllytullissa sijaitsevan kulttuurihistoriallisesti merkittävän entisen porvariskoti Rauhalan. Lahjoitushetkellä lahjoituksen arvo oli 30 miljoonaa markkaa.lähde?
Pääjohtajat

Henrik Borgström nuorempi (1862–1865)
August Törnqvist (1865–1872)
Jean Cronstedt (1872–1907)
Alfred Norrmén (1907–1913)
August Ramsay (1913–1919)
Leonard von Pfaler (1919–1928)
Alexander Frey (1928–1945)
Rainer von Fieandt (1945–1955)
Göran Ehrnrooth (1955–1970)
Mika Tiivola (1970–1989)
Ahti Hirvonen (1989–1992)
Vesa Vainio (1992–1995)
Aiheesta muualla

SYP Key card. TV-mainos 1980-luvulta.
koti SYP. TV-mainos 1980-luvulta.
Föreningsbanken i Finland Ab hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Yhdyspankin vuonna 1957 julkaisema kuvakertomus tavallisimpien pankkiasioitten suorittamisesta.
Mielenterveys

Mielenterveys on käsite, joka voidaan määritellä useilla eri tavoilla. Mielenterveydellä voidaan tarkoittaa esimerkiksi psykologisen hyvinvoinnin tasoa tai mielenterveyden häiriöiden puuttumista.
Mielenterveys on Maailman terveysjärjestön käyttämän määritelmän mukaan "psyykkistä terveyttä eli kykyä hyödyntää omia henkisiä voimavarojaan sekä emotionaalista terveyttä eli kykyä tunnistaa omia ja muiden tunnetiloja". Uusi suomen kielen sanakirja määritteli mielenterveyden vuonna 1989 ”psyykkiseksi hyvinvoinniksi ja riittäväksi sopeutumiseksi sosiaaliseen ja muuhun ympäristöön”.
Tarkennettuja määritelmiä

Sigmund Freud tarkensi 1900-luvun alussa mielenterveyden olevan ”kyky rakastaa ja kyky tehdä työtä”. Mielenterveys on myös määritelty omien mahdollisuuksien tiedostamiseksi, pyrkimykseksi toteuttaa ja lisätä omia mahdollisuuksia ja itsensä hyväksymistä.
Verrattain yleisesti katsotaan, että ihminen on mieleltään terve, kun hän kykenee selviytymään itsenäisesti päivittäisistä haasteista (ihmissuhteista, päivittäisestä liikkumisesta, työstä ja vapaa-ajasta) siten, että itse ja kanssaihmiset eivät kärsi.
Freudin määritelmä ”kyky rakastaa ja tehdä työtä” sopii nykyolosuhteisiin huonosti. Määrittelyssä on nimittäin nykytutkimusten mukaan seuraavat periaatteet:
Subjektiivisuusperiaate: arvioidaan tutkittavaa arvioitsijan omien näkemysten ja tuntemusten perusteella.
Kulttuuriperiaate: verrataan tutkittavaa tietystä kulttuurinormistosta saatuun kuvaan tai malleihin.
Tehokkuusperiaate: arvioidaan tutkittavan käyttäytymisen vaikutusta toiminnan tehokkuuteen tai selviytymiskykyyn.
Ihanneperiaate: verrataan tutkittavaa tiettyyn ihanteeseen.
Tilastollinen periaate: verrataan tutkittavaa tiettyyn tilastotietoon, jolloin vähemmistössä tai keskiluvusta kaukana oleminen on huonoa/hyvää mielenterveyttä.
Valtaperiaate: arvioidaan tutkittavaa vallan antamien käyttäytymisen rajojen tai mahdollisuuksien pohjalta.
Kognitiivinen periaate: arvioidaan tutkittavaa tietyn tiedon, ajattelun, ihmiskäsityksen tai vaikka muuttuvan maailmankuvan perusteella.
Mikään näistä periaatteista ei yksinään toimi. Päätettäessä tutkittavan henkilön mielenterveydestä täytyy käydä aina läpi kaikki edellä luetellut kohdat.
Mielenterveyttä edistäviä tekijöitä

Monet seikat vaikuttavat ihmisen mielenterveyteen. Yksi näistä on taloudellinen turvallisuus. Suomessa vuosina 2017-2018 tehdyssä perustulokokeilussa havaittiin, että 560 euron vastikkeeton perustulo vähensi tutkittavien psyykkistä kuormittuneisuutta, masennusta, alakuloa ja yksinäisyyttä verrattuna perustuloa nauttimattomiin. Perustulo lisäsi  taloudellisen hyvinvoinnin kokemisen lisäksi myös tyytyväisyyttä elämään ja oppimis- sekä keskittymiskykyä.
Kirjallisuutta

Heiskanen, Tarja & Salonen, Kristina & Sassi, Pirkko: Mielenterveyden ensiapukirja.  (5. painos (1. painos 2006))  Helsinki:  Suomen mielenterveysseura: SMS-tuotanto, 2013.  ISBN 978-952-7022-00-9
Lönnqvist, Jouko ym. (toim.): Psykiatria. Kysymyksiä ja vastauksia.  Helsinki:  Duodecim, 2011.  ISBN 978-951-656-147-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mielenterveysyhdistys TAIMI ry
Omaiset mielenterveystyön tukena keskusliitto ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Mielenterveyden keskusliitto
KoKoA - Koulutetut Kokemusasiantuntijat
MIELI Suomen Mielenterveys ry
Mielenterveystalo.fi
Michaelis–Menten-kinetiikka

Michaelis–Menten-kinetiikka kuvaa entsymaattisesti katalysoitujen reaktioiden kinetiikkaa, kun reaktiossa on läsnä yksi substraatti. Reaktiossa substraatin konsentraatiota suurennettaessa reaktionopeus kasvaa, kunnes substraatti kompleksoi kaiken entsyymin, minkä seurauksena reaktionopeus vakioituu. Michaelis–Menten-kinetiikkaa kuvaava matemaattinen malli nojautuu ranskalaisen fysikaalisen kemian tutkijan Victor Henrin ensimmäisiin entsyymikineettisiin analyyseihin. Malli on nimetty saksalaisen biokemistin Leonor Michaelisin ja kanadalaisen fyysikon Maud Mentenin mukaan.
Kineettinen malli

Entsyymireaktioiden kokeellisista tutkimuksista on päätelty reaktion kertaluvun riippuvan substraatin konsentraatiosta ja olevan 1. kertalukua entsyymin suhteen. Reaktiomekanismi sisältää kaksi reaktiovaihetta, joista ensimmäinen on reversiibeli (palautuva) ja toinen palautumaton vaihe.
Tässä  {\text{E}} on entsyymi,  {\text{S}} on substraatti,  {\text{P}} on lopputuote ja  {\text{ES}}
on reaktiossa muodostuva  {\text{ES}}-kompleksi. Oheisessa kuvassa on todettavissa reaktion lähtöaineiden ja välituotteen väheneminen sekä tuotteen ja entsyymin lisääntyminen reaktioajan kuluessa.
Reversiibelissä reaktiovaiheessa (1)  k_{1} on etenevän reaktion nopeusvakio ja  k_{-1} on palautuvan reaktion nopeusvakio. Toisessa reaktiovaiheessa  k_{2} on entsyymikatalysoidun reaktion nopeusvakio.A Reaktiomekanismissä muodostuvaan kompleksiin (so. entsyymi-substraattikompleksi) voidaan soveltaa vakiotilaoletusta, jolloin kompleksin muodostumisnopeudelle voidaan kirjoittaa yhtälö:
Yhtälössä (3)  {\text{ES}}-kompleksin muodostumisnopeus oletetaan vakioksi, jos substraatin määrä on entsyymiin verrattuna suuri. Entsyymin kokonaiskonsentraatio,  [E]_{0}, koostuu vapaasta entsyymistä ja  reaktiossa muodostuvasta  {\text{ES}}-kompleksista:  [E]_{0}=[E]+[ES]. Kun tämä sijoitetaan yhtälöön (3), saadaan  {\text{ES}}-kompleksin konsentraatiolle:
Reaktiotuotteen muodostumisnopeudelle voidaan kirjoittaa yhtälö:
Tässä  K_{\text{m}} on  {\text{ES}}-kompleksin ns. Michaelis-vakio (yksikkö M = mol dm-3) ja yhtälö (5) on Michaelis–Menten-yhtälö. Jos  [S]\ll K_{\text{m}}, niin yhtälössä (5) reaktionopeus noudattaa 1. kertaluvun kinetiikkaa substraatin konsentraatiossa. Jos  [S]\gg K_{\text{m}}, niin yhtälö (5) voidaan sieventää muotoon:  R=k_{2}[E]_{0}=V_{\text{max}}. Tällöin yhtälössä (5) reaktionopeus noudattaa 0. kertaluvun kinetiikkaa, koska entsyymin pinta on kyllästynyt substraatista kokonaan. Näissä olosuhteissa saavutetaan suurin mahdollinen reaktionopeus,  V_{\text{max}}. Toisaalta jos  [S]=K_{\text{m}}, niin  R={\frac {V_{\text{max}}}{2}}, kuten on todettavissa viereisestä kuvasta.
Michaelis-vakio on erityisesti entsyymikohtainen ja siitä voidaan päätellä tarvittava substraattikonsentraatio adsorboimaan puolet entsyymin aktiivisesta pinta-alasta.B
Kinetiikan muuttuminen reaktiovaiheissa (1) ja (2) on matemaattisesti toteen näytettävissä tarkastelemalla yhtälön (5) kinetiikkaa seuraavasti:
Kerrottaessa yhtälön (6) molemmat puolet tekijällä  {\frac {K_{\text{m}}+[S]}{[S]}} ja sieventämällä saadaan yhtälö
Tämä funktioiden lineaarikombinaatio voidaan integroida raja-arvoilla  [S]_{0}, kun  t=0 reaktion alussa, ja  [S]_{t}, kun reaktion aikana  t=t. Tulokseksi saadaan:
Yhtälön (8) vasemman puolen ensimmäinen termi noudattaa 1. kertaluvun kinetiikkaa. Yhtälön (8) toinen termi noudattaa 0. kertaluvun kinetiikkaa. Vastaavanlainen kinetiikan muuttuminen on todettavissa Langmuirin adsorptioisotermissä, jossa kaasumolekyylit adsorboituvat kiinteälle pinnalle.
Michaelis–Menten-yhtälön analyysi

Käytettäessä hyperbolista yhtälöä (5) analyysissä, on siitä muodostettava ensin suoran yhtälö. Ottamalla yhtälöstä (5) käänteisarvot saadaan:
Piirrettäessä xy-koordinaatistoon kuvaaja, jossa y-akselina on  {\frac {1}{R}} ja x-akselina
{\frac {1}{S}}, saadaan kaksoiskäänteiskuvaaja (so. Lineweaver–Burk-kuvaaja) Kuvaajan kulmakertoimesta ja leikkauspisteistä voidaan analysoida  K_{\text{m}} ja  V_{\text{max}} (ks. oheinen kuva). Käytännössä Lineweaver–Burk-kuvaajan mittauspisteet on saatu suurilla substraatin konsentraatioilla, joten kuvaajan suoran kulmakertoimella on suuret virherajat.
Toinen, edellistä tarkempi analyysitapa saadaan kertomalla yhtälö (9) puolittain  [S]:lla:
Tästä suoran yhtälöstä  f({\frac {[S]}{R}},[S])-kuvaajassa (so. käänteiskuvaaja) saadaan kulmakertoimeksi  {\frac {1}{V_{\text{max}}}} ja leikkauspisteiksi  {\frac {K_{\text{m}}}{V_{\text{max}}}} ja  -K_{\text{m}}. Tämä on Hannes-Woolf -kuvaaja.
Kolmas analyysimenetelmä on laventaa yhtälö (5), jolloin saadaan  R\,K_{\text{m}}+R[S]=V_{\text{max}}[S]. Jakamalla tämä puolittain  [S]:llä saadaan yhtälö
Tästä suoran yhtälöstä saadaan  f(R,{\frac {R}{[S]}})-kuvaajassa, ns. Eadie-kuvaajassa, suoran kulmakertoimeksi (kk)  -K_{\text{m}}; leikkauspisteeksi (lp) y-akselilla  V_{\text{max}} ja leikkauspisteeksi x-akselilla  {\frac {V_{\text{max}}}{K_{\text{m}}}} (ks. oheinen kuvaaja).
Tämän kuvaajan etu Lineweaver–Burk-kuvaajaan verrattuna on sen taipumus pienentää kulmakertoimen virhettä levittämällä mittausalue suureksi.
Komplisoitu kineettinen malli

Useat entsyymikatalysoidut reaktiot noudattavat Michaelis–Menten-yhtälöä, joskaan tällöin ei ole kyse yllä mainitusta yksinkertaisesta reaktiomekanismista. Esimerkki tämänlaisesta reaktiosta olisi:
Tässä  {\text{ES}}-kompleksista irtoaa jokin ryhmä (y), ja samalla muodostuu toinen lyhytikäinen kompleksi, joka edelleen hajoaa entsyymiksi ja toiseksi tuotteeksi  {\text{Z}}. Jos tähän sovelletaan vakiotilaoletusta, on lopputuotteen muodostumisnopeus seuraava:
Jos  k_{3}\gg k_{2}, niin yhtälö (13) supistuu yhtälöksi (5). Tällöin  {\text{ES}}^{*}-kompleksi on läsnä vain hyvin pieninä konsentraatioina. Koska tämänkaltainen reaktio on mahdollinen, niin usein yhtälö (13) kirjoitetaan yleisesti seuraavasti:
Tässä  k_{\text{cat}} on katalyyttivakio.
Lisätieto

A IUPAC:n mukaan tässä on kyseessä nopeuskerroin, koska reaktiomekanismi edellyttää adsorptiota tapahtuakseen.
B Heterogeenisessä katalyysireaktiossa katalyyttimolekyylin pinnassa on erilaisia aktiivisia kohtia, joihin substraattimolekyyli voi adsorboitua. Aktiivisten kohtien keskinäinen erilaisuus riippuu katalyyttimolekyylin kiderakenteesta.
Michaelis-Menten -mekanismin ainesosien konsentraatiot reaktioajan funktiona. Kuvaajassa konsentraatioiden aikariippuvuuksia on simuloitu. Alkuarvoina on otettu: [S]=500, [E]=400, k2=200k1=1333k-1
Reaktionopeus eri substraatikonsentraatioilla.
Lineweaver–Burk -kuvaaja, jossa y-akselin suure vastaa yhtälön (9) suuretta 1/R
Eadie -kuvaaja
Józef Surzyński

Józef Surzyński (15. maaliskuuta 1851 Śrem – 5. maaliskuuta 1919 Kościan) oli puolalainen säveltäjä, musiikintutkija, kapellimestari ja pappi. Hän oli yksi ensimmäisistä puolalaisen musiikin tutkijoista.
Surzyński opiskeli vuosina 1872–1874 Leipzigissä Oscar Paulin johdolla musiikin teoriaa. Hän otti siellä myös kursseja konservatoriossa ja toimi alttoviulistina Thomaskirchessä. Surzyński opiskeli sitten teologiaa Roomassa ja sai tohtorin arvon vuonna 1880. Tämän jälkeen hän opiskeli kirkkomusiikkia Regensburgissa. Surzyński työskenteli tuomiokirkon urkurina ja kuoronjohtajana sekä pappisseminaarin gregoriaanisen laulun ja liturgian opettajana Poznańissa. Vuosina 1894–1919 hän oli pappina Kościanissa. Hän johti orkestereita Puolan eri kaupungeissa ja edusti Cäcilianismus-kirkkomusiikkiliikettä.
Surzyński julkaisi lehteä Muzyka kościelna ja kokoelman Monumenta musices sacrae in Polonia. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu myös liturgian käsikirjoja. Säveltäjänä hän keskittyi ensisijaisesti kirkkomusiikkiin. Myös Surzyńskin veljet Stefan ja Mieczysław Surzyński olivat muusikoita.
Surtningssue

Surtningssue
Surtningssue nähtynä Valdresflyasta.
| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Opplandin lääni, Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  2 368 m
Prominenssi:  717  m 
Suojelualue:  Jotunheimenin kansallispuisto 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Surtningssue on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Jotunheimenin kansallispuistossa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 368 metriä.
Kirjallisuutta

Helgesen, Morten & Helgesen, Julia 2013: Norges Fjelltopper over 2000 meter. - Glittertind Forlag AS. Skrautvål. ISBN 978-82-997013-7-2
Metsämaa

| Metsämaa> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Loimaa |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°56′23.4″N, 023°09′06.9″E
Lääni:  Turun ja Porin lääni
Kuntanumero:  487
Hallinnollinen keskus:  Metsämaan kirkonkylä
Perustettu:  1914
– emäpitäjä:  Loimaan pitäjä
Liitetty:  1976
– liitoskunnat:  Loimaan mlk Metsämaa
– syntynyt kunta:  Loimaan mlk
Pinta-ala:   km²   (1.1.1975)
– maa:  93,2 km²
Väkiluku:  1 079   (31.12.1975)
– väestötiheys:  12,77 as./km²
Metsämaan kirkko.
Metsämaa on Varsinais-Suomessa sijainnut entinen Suomen kunta. Se erotettiin aikoinaan omaksi kunnakseen Loimaan pitäjästä, mutta liitettiin Loimaan maalaiskuntaan 1. tammikuuta 1976. Loimaan kunnan liityttyä Loimaan kaupunkiin vuoden 2005 alussa Metsämaasta tuli osa Loimaan kaupunkia.
Metsämaan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Alastaro, Humppila, Loimaan maalaiskunta, Punkalaidun ja Ypäjä.
Metsämaa kuului entiseen Turun ja Porin lääniin ja sijaitsi entisten Hämeen läänin ja Turun ja Porin läänin rajalla. Aiempina vuosisatoina Metsämaa – kuten koko muukin Loimaan seutu – katsottiin kuuluvaksi Ala-Satakuntaan. Turun vaikutuksen lisäännyttyä 1800- ja 1900-luvuilla alue sulautui kuitenkin osaksi Varsinais-Suomea.
Metsämaan läpi virtaa Kojonjoki (puhujasta riippuen joko Koijoki, Koenjoki tai Kojonjoki), joka saa alkunsa Koijärvestä. Joki yhtyy Loimijokeen lähellä Alastaron kirkonkylää. Alueen asutus on tiheintä juuri Kojonjoen varrella. Metsämaa on pinnanmuodoiltaan vaihtelevaa ja vähäjärvistä seutua. Alueelle ovat tyypillisiä ennen muuta lukuisat kalliomäet ja harjut.
Vuonna 1969 Metsämaalla asui 1430 henkeä, ja kunnan tärkein elinkeino (60 %) oli maa- ja metsätalous. Alueen nähtävyyksiä ovat vuonna 1777 valmistunut puinen Metsämaan kirkko Metsämaan kirkonkylässä sekä Leppijärvet valtatie 2:n varrella.
Liikenne

Metsämaata halkoo Valtatie 9 ja alueen pohjoislaitaa pitkin kulkee valtatie 2. Entisen kunnan etelärajaa sivuaa Toijala–Turku-rata ja lähimmät rautatieasemat ovat Loimaalla ja Humppilassa.
Historiaa

Metsämaa lienee saanut pysyvän asutuksensa keskiajan lopulla. Uuden ajan alussa Metsämaan, Kallion ja Korven kylät kuuluivat Loimaan pitäjän Kojon neljännekseen. Vuoden 1571 hopeaveroluettelon mukaan Metsämaan kylässä oli kolme, Kalliossa neljä ja Korvella neljä taloa. Vuonna 1810 taloluku oli 28. Vuonna 1910 Metsämaalla oli yhteensä 212 viljelmää, joista suurin osa oli vuokramaalla; torppia oli 75 ja mäkitupia 92.
Anottuaan Turun tuomiokapitulilta turhaan lupaa oman saarnahuoneen rakentamiseen, metsämaalaiset ryhtyivät vuonna 1776 omin päin rakentamaan puukirkkoa, joka valmistui seuraavana vuonna. Metsämaasta tehtiin Loimaan kappeli vuonna 1778 ja ensimmäinen kappalainen astui virkaansa vuonna 1799. Senaatin päätöksellä Metsämaa määrättiin itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1914. Metsämaan osuusmeijeri perustettiin vuonna 1903 ja säästöpankki vuonna 1919. Metsämaan ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1879. Kuntaan asutettiin jatkosodan jälkeen Kurkijoen siirtoväkeä.
Kylät

Kallio, Korpi, Majanoja ja Metsämaa.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Metsämaalla oli yksi taajama: kirkonkylä, jossa oli 314 asukasta vuonna 1960 ja 265 asukasta vuonna 1970. Sitä ei enää nykyään luokitella taajamaksi.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Metsämaan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
| Metsämaan väestönkehitys 1880–1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 1 333 | 1 333 |
| 1890 | 1890 |    | 1 376 | 1 376 |
| 1900 | 1900 |    | 1 404 | 1 404 |
| 1910 | 1910 |    | 1 508 | 1 508 |
| 1920 | 1920 |    | 1 603 | 1 603 |
| 1930 | 1930 |    | 1 677 | 1 677 |
| 1940 | 1940 |    | 1 699 | 1 699 |
| 1950 | 1950 |    | 2 061 | 2 061 |
| 1960 | 1960 |    | 1 745 | 1 745 |
| 1970 | 1970 |    | 1 305 | 1 305 |
Lähde: Tilastokeskus.
Etäisyydet Metsämaan kirkonkylästä

Ypäjä (Ypäjän kirkonkylä) 18 km
Ypäjänkylä 10 km
Loimaan keskusta 12 km
Forssa 30 km
Turku 80 km
Tampere 80 km
Pori 100 km
Helsinki 145 km
Murre

Metsämaan alueella puhutun kielen perustana on Ala-Satakunnan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään.  Ala-Satakunnan murretta puhutaan paikallisin variaatioin Kokemäen ja Huittisten emäpitäjien alueella.
Tunnettuja metsämaalaisia

Luettelo tunnetuista loimaalaisista sisältää tunnettuja henkilöitä, jotka ovat kotoisin Loimaalta, Loimaan kunnasta, Alastarolta, Mellilästä tai Metsämaalta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Metsämaan kotisivut/ kuollut linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Karttoja

Senaatin kartasto  1:21 000. XIV.21.  Kansallisarkisto, Maanmittaushallituksen historiallinen kartta-arkisto, 1884.  Kartan verkkoversio Kansallisarkiston digitaaliarkistossa Viitattu 23.7.2011.
Suomen taloudellinen kartta  1:100 000. III:4 Loimaa.  Helsinki:  Maanmittaushallitus, 1927.  Kartan verkkoversio Kansallisarkiston digitaaliarkistossa Viitattu 23.7.2011.
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
Kartta Loimaan alueliitoksista. Metsämaa erotettiin Loimaan mlk:sta 1914. Se liittyi takaisin Loimaan mlk:taan vuonna 1976.
Metsämaan kylät 1927:
1. Metsämaa, 2. Kallio, 3. Korpi, 4. Majanoja.
MGM-1 Matador

TM-61C eli MGM-1 Matador Saksan Gatowissa.
Martin MGM-1 Matador on yhdysvaltalainen, taktinen ja kaksivaiheinen, maasta-maahan tyyppinen taisteluohjus. Siihen voitiin asentaa joko 20 tai 40 kilotonnin vahvuinen ydinkärki. Matadoria pidetään Yhdysvaltain ensimmäisenä toimivana ja palveluskäyttöön otettuna risteilyohjuksena. Sen lentonopeus oli 0,9 Machia. Ohjustyyppi nimettiin myöhempänä TM-61 Matadoriksi.
Asetyyppi oli käytössä vuosina 1952–1962. Useat tämän tyypin ohjuksista oli sijoitettu Länsi-Saksaan. Muita sijoituspaikkoja olivat Aasian Kauko-Idässä Taiwan ja Etelä-Korea. Tyypin korvasi vuosina 1959–1969 Martin MGM-13 Mace.
Asetyypin yleisiä tietoja > Yksikköhinta

132 000 US-dollaria (USD)
Asetyypin yleisiä tietoja > Ulkomitat

Pituus: 12,10 m (39 jalkaa, 7 tuumaa)
Läpimitta: 1,20 m (4 jalkaa, 6 tuumaa)
Siipikärkiväli: 8,70 m (28 jalkaa, 7 tuumaa)
Laukaisumassa:  5 400 kg (12 000 paunaa)
Asetyypin yleisiä tietoja > Voimanlähde

Lähtöraketti, 1. vaihe: Aerojet General- nestekäyttöinen laukaisuraketti, kesto 2 sek.
Matkamoottori, 2. vaihe: 1× Allison J33-A-37 suihkumoottori
Voimantuotto: 20 kN (4 300 paunaa/neliöjalka)
Asetyypin yleisiä tietoja > Suorituskyky

Matkanopeus: 0,9 Machia (945 km/h, 560 mph)
Toiminta/lentokorkeus: 11 000 m (36 000 jalkaa)
Lakikorkeus: 14 000 m (45 900 jalkaa)
Kantama: 1 180 km eli 700 mailia
Asetyypin yleisiä tietoja > Aseistus

Taistelukärki: 20/40 kilotonnin W5- fissiopommi-ydinkärki tai konventionaalinen räjähde
Taistelukärjen omamassa: arviolta 1 400 kg
Asetyypin yleisiä tietoja > Ohjausjärjestelmä

Radiovälitteinen komento-ohjaus (command guidance)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
https://fas.org/nuke/guide/usa/theater/matador.htm
http://www.designation-systems.net/dusrm/m-1.html
http://www.mace-b.com/38TMW/Missiles/mace.htm
http://forum.valka.cz/topic/view/19647/USA-MGM-1-Matador (tšekiksi)
http://afspacemuseum.org/displays/Matador/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.nationalmuseum.af.mil/Visit/Museum-Exhibits/Fact-Sheets/Display/Article/196743/martin-tm-61a-matador/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi