stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Åge Hadler

Åge Hadler vuonna 2009.
Åge Hadler (s. 14. elokuuta 1944 Bergen) on norjalainen suunnistaja. Hän voitti maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa Fiskarissa 1966 ja Staré Splavyssä 1972 sekä viestissä Friedrichrodassa 1970.
Hadlerin puoliso Ingrid Hadler on myös suunnistuksen maailmanmestari.
Saavutukset > MM-kisoissa

Fiskari 1966
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Pronssia viestissä
Linköping 1968
Hopeaa henkilökohtaisella matkalla
Pronssia viestissä
Friedrichroda 1970
Kultaa viestissä
Staré Splavy 1972
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
André Haga

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten pyöräsuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kuortane 2021 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Kuortane 2021 | viesti |  |
|  Kultaa | Falun 2022 | viesti |  |
|  Hopeaa | Vilna 2017 | viesti |  |
|  Pronssia | Falun 2022 | pitkä matka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Nagykovácsi 2018 | sekaviesti |  |
André Haga (s. 1993) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta vuonna 2021 ja yhden vuonna 2022. Hän edustaa seuratasolla OK Botniaa.
Haga saavutti nuorten MM-kilpailuissa viestihopeaa vuonna 2012. Aikuisten arvokilpailuissa hän on ollut mukana vuodesta 2015. Hän saavutti MM-kilpailuissa ensimmäisen mitalinsa vuonna 2017, viestissä hopeaa. Vuonna 2018 hän saavutti EM-kilpailuissa sekaviestissä pronssia. Kuortaneen MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa pitkällä matkalla ja viestissä. Sprintissä hän sijoittui neljänneksi, yhteislähdössä kuudenneksi ja keskimatkalla kahdeksanneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Haga voitti kultaa viestissä Suomen kakkosjoukkueen avausosuuden kilpailijana ja saavutti pronssia pitkällä matkalla.
André Hagan sisko Antonia Haga kilpailee myös pyöräsuunnistuksessa.
Hagesichoreus

Hagesichoreus on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Sen nimi viittaa johonkin Hagesikhora-nimiseen naiseen.
Hagesichoreus-säkeessä on kahdeksan tavua. Säkeen kaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Hagesichoreus voidaan nähdä hipponacteus-säkeen alkutavua lyhyempänä muotona.
Hadrianuksen temppeli (Efesos)

| Hadrianuksen temppeli |
| --- | --- |
 Hadrianuksen temppelin rauniot.
Sijainti:  Efesoksen arkeologinen alue, Selçuk, İzmir, Turkki
Koordinaatit:  37°56′19″N, 27°20′31″E
Rakennustyyppi:  temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 117–138 jaa.
Tyylisuunta:  korinttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Efesos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hadrianuksen temppeli oli antiikin aikainen keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Temppeli rakennettiin keisari Hadrianuksen itsensä aikana vuosina 117–138 jaa. Efesos sai tuolloin toisen neokoros-oikeutensa eli oikeuden rakentaa keisarikultille omistettu temppeli sitten Domitianuksen temppelin rakentamisen. Hadrianus kävi itse Efesoksessa vuonna 128. Temppelin omistuskirjoituksen kirjoitutti P. Quintilius. Rakennus kärsi vaurioita maanjäristyksissä vuosina 383 ja 387, ja kunnostettiin niiden jälkeen.
Hadrianuksen temppelin raunioita.
Temppeli sijaitsi Kuretes-kadun varrella osana Variuksen kylpylän rakennuskokonaisuutta. Sen julkisivussa oli portiikki, jossa oli neljä korinttilaista pylvästä ja niiden päällä kaari. Keskimmäiset pylväät olivat pyöreitä ja reunimmaiset neliskulmaisia. Temppelin anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä. Temppelin cellan leveys oli noin 7,5 metriä ja syvyys noin 5,0 metriä. Cella oli tynnyriholvattu, ja sen sisällä oli kulttipatsas. Cellan oven yläpuolella oli naishahmoa ja akantinlehtiä esittänyt reliefi. Temppelin friisit esittivät Efesoksen perustamiseen liittyneitä mytologisia aiheita. Friisit liitettiin temppeliin 300-luvun lopun kunnostustöissä, jolloin ne siirrettiin jostakin toisesta rakennuksesta. Tällaisena ne ovat myöhäisimpiä tunnettuja antiikin aikaisia temppelifriisejä.
Temppelin edessä on myöhemmin ollut tetrarkkien Diocletianus, Maximianus, Constantius ja Galerius patsaat. Näistä on säilynyt vain jalustat. Tetarkeista augustukset olivat keskellä ja caesarit reunimmaisina.
Rakennuksen raunioita on kunnostettu ja ennallistettu 1950-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hadrianuksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Arvo Haavisto

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Arvo Haavisto |  Arvo Haavisto |  Arvo Haavisto |  |
Maa:   Suomi
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | 66 kg |  |
Arvo Jaakko Haavisto (7. tammikuuta 1900 Ilmajoki – 22. huhtikuuta 1977 Ilmajoki) oli suomalainen painija ja olympiavoittaja.
Urheilu-uransa jälkeen Haavisto toimi muun muassa painivalmentajana sekä oli mukana urheilun järjestötoiminnassa. Berliinin olympialaisissa 1936 hän oli mukana painituomarina. Hänen veljensä Yrjö Haavisto voitti vapaapainin Suomen mestaruuden 79-kiloisten sarjassa 1925.
Ilmajoella painitaan hänen mukaansa nimetty kansainvälinen Arvo Haavisto -turnaus.
Arvo Haavisto oli näyttelijä Helena Haaviston setä.
Saavutuksia

olympiakultaa Amsterdam 1928 (vapaapaini, sarja 72 kg)
olympiapronssia Pariisi 1924 (vapaapaini, sarja 66 kg)
SM-kultaa vapaapainissa 1925, 1927 (sarja 72 kg), 1926 (sarja 79 kg)
SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1925 (sarja 67,5 kg)
Aiheesta muualla

Lyhyt elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Hjalmar Hagelstam

Hjalmar Hagelstam (13. huhtikuuta 1899 Hyvinkää – 4. syyskuuta 1941 Uusikirkko) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko, kuvittaja ja lavastaja. Vapaan taidekoulun opettajana hän toimi 1938–1940, ja samoihin aikoihin hän kirjoitti taidearvosteluja Svenska Pressen -lehteen. Monipuolinen Hagelstam toimi myös mainos- ja pilapiirtäjänä.
Hjalmar Hagelstam syntyi Hyvinkäällä juuri ennen vuosisadan vaihdetta huhtikuussa 1899. Hänen vanhempansa olivat professori Jarl Alarik Hagelstam ja Anna Eleonora o.s. Ehrnrooth. Hagelstam avioitui Kitty Maria Fazerin kanssa 1927 ja erosi tästä 1939. Hagelstam oli sotilasarvoltaan kornetti. Hän kaatui jatkosodan aikana Kannaksella syyskuussa 1941.
Ylioppilaaksi tultuaan Hagelstam aloitti taideopintonsa Helsingin yliopiston piirustussalissa, jossa hän opiskeli vuosina 1918–1923. Viimeisen opiskeluvuotensa aikana hän kävi myös Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua, minkä jälkeen hän jatkoi taideopintojaan Pariisissa vielä neljän vuoden ajan sekä Italiassa 1929.
Hagelstam oli henkilö-, maisema- ja muotokuvamaalari sekä lähinnä etsausta menetelmänään käyttänyt taidegraafikko. Hän suunnitteli myös abstraktit seinämaalaukset Bauhaus-henkiseen Fazerin kahvilaan vuonna 1930.
C. G. Hagström

Carl Gustaf (C. G.) Hagström (s. 5. huhtikuuta 1940 Lysekil, Ruotsi) on suomalainen valokuvaaja.
Hagström opiskeli Christer Strömholmin valokuvauskoulussa Tukholmassa vuosina 1961–1963. Hän työskenteli freelancerina ympäri maailmaa, vuosina 1965–1967 Suomessa Anna-lehdelle. Henkilökuvien lisäksi hänen tuotannossaan on  muoti- ja arkkitehtuurikuvia sekä dokumenttifilmejä, kirjankuvituksia, julisteita ja kirjankansia.
Vuonna 1965 Hagström perusti kuuden muun lehtikuvaajan kanssa vuosikymmenen loppuun saakka toimineen Finnseven-osuuskunnan, jolla oli yhteinen studio ja kuvatoimisto. Finnsevenin muut jäsenet olivat Seppo Saves, Olavi Kaskisuo, Timo Kirves, Aulis Nyqvist ja Kristian Runeberg sekä vuoden verran Caj Bremer, jonka tilalle tuli Martti Brandt.
Hagström on pitänyt useita näyttelyjä Suomessa ja ulkomailla, viimeisin on "Tove Jansson – Leijua, uneksia, elää", joka kiertää Eurooppaa. Keväällä 2011 hänen valokuviaan oli esillä Sinebrychoffin galleriassa näyttelyssä In Memoriam.
Hadroniepookki

Hadroniepookki oli kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin kaikkeuden massa koostui pääasiassa hadroneista. Se seurasi heti kvarkkiepookin jälkeen ja kesti aikavälin 10−6–1 sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen.
Hadroniepookki alkoi noin 10−6 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen, kun lämpötila oli laskenut tasolle, jossa kvarkit saattoivat yhdistyä hadroneiksi. Lämpötila riitti kuitenkin synnyttämään hadroni-antihadroni -pareja, jotka pitivät aineen ja antiaineen lämpötasapainossa. Lämpötilan laskettua riittävästi parien muodostuminen loppui, jolloin hadronit ja antihadronit annihiloivat toisensa ja jäljelle jäi pieni ylijäämä hadroneita. Antihadronit loppuivat noin hetkellä 1 sekunti ja tällöin alkoi leptoniepookki.
Aiheesta muualla

Jonathan Allday: Quarks, Leptons and the Big Bang.  (Second Edition)  Taylor & Francis, 2002.  ISBN 978-0-7503-0806-9
Hadron epoch Scientificlib.com. Viitattu 25.2.2023. (englanniksi)
Newman, David: Hadron Epoch ffden-2.phys.uaf.edu. Viitattu 25.2.2023. (englanniksi)
Alkuräjähdyksen aikajana
Alkuräjähdys | Planckin epookki | Suuri yhtenäisepookki | Sähköheikkoepookki (Inflatorinen epookki | Uudelleenlämpeneminen | Baryonigeneesi) | Kvarkkiepookki | Hadroniepookki | Leptoniepookki
Fotoniepookki (Alkuräjähdyksen ydinsynteesi | Aineen valtakausi | Rekombinaatio) | Pimeä kausi | Reionisaatio
Oddbjørn Hagen

Oddbjørn Hagen
| Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:  Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | 18 km |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Vysoké Tatry 1935 | 18km |  |
|  Hopeaa | Vysoké Tatry 1935 | viesti |  |
Yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | yhdistetty |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sollefteå 1934 | yhdistetty |  |
|  Kultaa | Vysoké Tatry 1935 | yhdistetty |  |
Oddbjørn Hagen (3. helmikuuta 1908 Ytre Rendal – 25. kesäkuuta 1983 Skedsmo) oli norjalainen maastohiihtäjä ja yhdistetyn urheilija.
Hagenin urheilu-uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1930-luvulle. Vuoden 1934 MM-hiihdoissa Sollefteåssa hän voitti kultaa yhdistetyn kilpailussa ja sijoittui 18 kilometrin hiihdossa kuudenneksi. Viestissä Norja sijoittui neljänneksi Hagenin ja Ruotsin Arthur Häggbladin hiihdettyä harhaan, jolloin Saksa nousi näiden ohitse hopealle. Vuotta myöhemmin Vysoké Tatryn MM-hiihdoissa Hagen uusi yhdistetyn maailmanmestaruutensa ja voitti hopeaa 18 kilometrin hiihdossa sekä Norjan joukkueessa viestihiihdossa.
Vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa hän voitti yhdistetyssä kultaa ja saavutti 18 kilometrin hiihdossa sekä viestihiihdossa hopeaa. Noihin aikoihin yhdistetyn hiihto-osuus kilpailtiin 18 kilometrin erikoiskilpailun yhteydessä.
Hagen voitti Holmenkollenin kisoissa yhdistetyn vuosina 1932, 1934 ja 1935 sekä 18 kilometrin hiihdon vuonna 1936. Norjan mestaruuden hän voitti 30 kilometrin hiihdossa vuosina 1935 ja 1936. Hän lopetti uransa 28-vuotiaana vuonna 1936.
Hadyžensk

Hadyženskin kulttuuritalo
Hadyžensk (ven. Хады́женск) on kaupunki Krasnodarin aluepiirin Apšeronskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasuksen juurella Pšiš-joen varrella 113 kilometriä Krasnodarista kaakkoon. Kuuden kilometrin päässä kaupungista on Tuapsen ja Armavirin välisen rautatien Hadyženskajan asema. Asukkaita on 20 900 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1949. Siellä on konepaja, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä kylpylä. Lähistöllä harjoitetaan öljyn porausta.
Aiheesta muualla

Hadyženskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Mahamane Alassane Haïdara

Mahamane Alassane Haïdara vuonna 1966.
Mahamane Alassane Haïdara (1910 Timbuktu – 17. lokakuuta 1981 Timbuktu) oli malilainen poliitikko.
Haïdara valmistui Dakarin William Ponty -koulusta ja työskenteli Timbuktun alueella opettajana ja rehtorina. Hän osallistui ammattiyhdistystoimintaan ja vuonna 1945 hänestä tuli Sudanin edistyspuoleen Niafunkén osaston pääsihteeri. Seuraavana vuonna Haïdara liittyi Rassemblement démocratique africain -järjestöön.
Haïdara valittiin Ranskan Sudanin edustajaksi Ranskan senaattiin vuonna 1948 ja uudelleen vuonna 1955. Hän toimi myös Ranskan Sudanin alueneuvoston jäsenenä vuodesta 1952, Sudanin tasavallan väliaikaisen lainsäädäntökokouksen edustajana vuosina 1957–1958, Malin liittovaltion kansalliskokouksen edustajana vuonna 1958 ja itsenäisen Malin kansalliskokouksen puheenjohtajana vuodesta 1960.
Haïdara oli Sudanin liiton politbyroon jäsen ja yksi presidentti Modibo Keïtan hallituksen keskeisistä jäsenistä. Kansalliskokouksen hajottamisen jälkeen vuonna 1968 hänet nimitettiin vallankumouksen puolustuskomitean lainsäädäntövaltuuskunnan johtajaksi.
Haïdara vangittiin Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen yhteydessä marraskuussa 1968. Hänet vapautettiin kesäkuussa 1975, minkä jälkeen hän siirtyi eläkkeelle.
Göte Hagström

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Estejuoksun ruotsalainen olympiamitalikolmikko. Hagström oikealla. |  Estejuoksun ruotsalainen olympiamitalikolmikko. Hagström oikealla. |  Estejuoksun ruotsalainen olympiamitalikolmikko. Hagström oikealla. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 3 000 metrin esteet |  |
Ernst Göte Hagström (7. syyskuuta 1918 Gagnef – 5. lokakuuta 2014 Kvarnsveden) oli ruotsalainen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Hagström saavutti 3 000 metrin estejuoksussa pronssia Lontoon 1948 olympialaisissa ajalla 9.11,8. Ruotsi saavutti kilpailussa kolmoisvoiton.
Kivijärven–Vuosjärven alue

| Kivijärven–Vuosjärven alue  (2>  jakovaihe: 14.44) |
| --- | --- |
 Kivijärven Hannonsalmea kuvattuna kantatie 58:n varrelta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi, Keski-Pohjanmaa
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
1. jakovaihe:  Viitasaaren reitin valuma−alue (14.4)
2. jakovaihe:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Vesistöjako:  Vuosjärven alue (14.441), Pudasjärven alue (14.442), Kivijärven alue (14.443), Lakojoen valuma-alue (14.444), Viivajoen valuma-alue (14.445), Heitjärven valuma-alue (14.446), Veitjoen valuma-alue (14.447), Leukunjoen valuma-alue (14.448), Urpilanjoen valuma-alue (14.449)
Laskujoki:  Huopanankoski Muuruejärveen
Pääuoma:  Kymijoen alue ←Suur-Päijänteen alue ←Leppäveden–Kynsiveden alue ←Viitasaaren reitin valuma-alue
Laskupaikka:  Huopanankoski, Viitasaari
Koordinaatit:  63°02′53″N, 25°31′48″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  2 185,94 km²  
Järvisyys:  15,27 % 
Jakovaiheen alue:  1 567,41 km²  
Alueen pituus:  65 km  
Alueen leveys:  35 km  
Keskivirtaama:  23 m³/s  
 fiKivijärven–Vuosjärven alue laskee Huopanankoskessa Muuruejärveen 
Kivijärven–Vuosjärven alue (vesistöaluetunnus 14.44) on Kymijoen vesistön (14) Viitasaaren reitin valuma-alueella (14.4) sijaitseva toisen jakovaiheen alue. Se muodostuu pääasiassa sekä Kivijärvestä ja Vuosjärven lähialueista että niihin laskevista pienistä vesistöistä. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Keiteleen pohjoisosan alueeseen (14.43). Alueen läpi virtaa Kymijoen vesistöalueen pääuoma eli pääreitti.
Yleistä > Vesistöalueen sijainti

Kivijärven–Vuosjärven alueen pinta-ala on 1 567,41 neliökilometriä ja järvisyys on 15,27 %. Vesistöalueen alarajana on Huopanankoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 2 185,94 neliökilometriä ja sen järvisyys on 13,06 %. Alue on noin 65 kilometriä pitkä ja noin 35 kilometriä leveä. Se sijaitsee Keski-Suomen maakunnassa Kinnulan, Kivijärven, Pihtiputaan, Karstulan, Kannonkosken, Saarijärven, Viitasaaren, sekä pohjoisessa Keski-Pohjanmaalla hieman Perhon ja Lestijärven kuntien alueilla ja Pohjois-Pohjanmaalla hieman Reisijärven alueella. Vesistöalue sijaitsee Kymijoen vesistöalueen pohjoisosassa Viitasaaren reitin valuma-alueen sisällä. Sitä reunustaa itäpuolella Koliman alue (14.47), pohjoisessa Alvajärven valuma-alue (14.48), länsipuolella Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45), ja kaakossa sekä Keiteleen pohjoisosan alue (14.43) että Keiteleen keskiosan alue (14.42). Aivan eteläosassa vedenjakajan takana sijaitsee Saarijärven reitin valuma-alue (14.6).
Yleistä > Pääuoman kulun määritys ja pituus

Kivijärven–Vuosjärven alue muodostaa Viitasaaren reitin valuma-alueen sisäosan, jossa kulkee Kymijoen vesistöalueen pääuoman eli pääreitin yläjuoksun osuus. Kymijoen pääuoman pituudelle ei ole löytynyt lähdettä, joten se on määritetty ja mitattu Kymijoen vesistön artikkelin kappaleessa ”Pääuoman kulun ja pituuden määritys”. Siellä pääuoman pituudelle on saatu arvio yli 530 kilometriä, josta Viitasaaren reitin valuma-alueen osuus on noin 170 kilometriä ja josta Kivijärven–Vuosjärven alueen osuus on noin 50–60 kilometriä.
Yleistä > Vesistöalueen jako

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä. Vesistöalueen pääuomaan kuuluvat vesistöalueiden linkit on lihavoitu :
Vuosjärven alue (14.441) → Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Lakojoen valuma-alue (14.444)
Pudasjärven alue (14.442)
Kivijärven alue (14.443) ← Enonjärven valuma-alue (14.46) + Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Viivajoen valuma-alue (14.445)
Heitjärven valuma-alue (14.446)
Veitjoen valuma-alue (14.447)
Leukunjoen valuma-alue (14.448)
Urpilanjoen valuma-alue (14.449)
Kuvia

Huopanankoski Viitasaarella
Potmon silta Potmonkoskella
Vesistösuhteita > Suomen päävesistö

Kymijoen vesistöalue on Suomen päävesistöalue (vesistöaluetunnus 14), jonka valuma-alueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,34 %. Viitasaaren reitin valuma-alue sijaitsee vesistöalueensa pohjoisosissa ja se muodostaa vesistöalueesta 6 265,31 neliökilometrin pinta-alallaan noin 17 % osuuden. Kivijärven–Vuosjärven alueen pinta-ala on 2 185,94 neliökilometriä, mikä tekee 5,9 % koko vesistöalueesta ja 35 % Viitasaaren reitin valuma-alueesta.
Vesistösuhteita > Pääuoman sivu-uomia

Alla on taulukoidussa muodossa lueteltu suurimpia Kivijärven–Vuosjärven alueen pääreitille laskevia jokia ja ojia. Ne on järjestetty niin, että taulukko alkaa lasku-uomilla, jotka sijaitsevat reitin alajuoksulla, ja loppuu reitin yläjuoksun lasku-uomilla. Silloin seurataan samalla Kymijoen vesistöalueen pääuoman vesireittiä, joka laskee etelässä Suomenlahteen. Sarakkeessa ”Etäisyys mereen” luvut esittävät pääuoman kohtaa kilometreinä Kotkan rannikolta sillä edellytyksellä, että etäisyys mereen on Huopanankoskelta noin 460 kilometriä . ”Pituus” tarkoittaa sivu-uoman pääuoman pituutta. Jos arvon edessä on tähti (*), on kyseessä vain lasku-uoman pituus. Virtaamalla tarkoitetaan ilmoitettu keskivirtaamaa (MQ). Taulukon lähteet on esitetty viimeisen taulukon alla, ja niitä on tarkennettu rivin oikeassa sarakkeessa tietokohtaisesti.
| lasku-uoman nimi   | järven kohta   | etäisyys mereen (km) | pituus (km)   | virtaama (MQ) (m³/s) | valuma- alue (km²) | lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vuosjärvi laskee Huopanankoskessa Keiteleen pohjoisosan alueessa (14.43)  sijaitsevaan Muuruejärveen.
| Heinäpuro | Vuosjärvi | 462 | 6 |  | 14 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Sammalispuro | Vuosjärvi | 466 | 6 |  | 18 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Vuorijoki | Vuosjärvi | 472 | 9 |  | 29 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Lakojoki | Vuosjärvi | 471 | 26 |  | 123 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Junninpuro | Vuosjärvi | 471 | 9 |  | 17 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Koivupuro | Vuosjärvi | 475 | 11 |  | 15 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Kämärinkoski | Vuosjärvi | 479 | 6 |  | 18 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Hilmon voimala | Vuosjärvi | 479 | * 2 | 16 | 1 926 | 3,3,3,6,,5 |  |
| Hilmonjoki | Vuosjärvi | 473 | * 6 | 16 | 1 926 | 3,3,3,4,,2 |  |
| Luomapuro | Vuosjärvi | 474 | 8 |  | 12 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Heitjoki | Kivijärvi | 491 | 20 |  | 67 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Leukunjoki | Kivijärvi | 500 | 22 |  | 101 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Veitjoki | Kivijärvi | 500 | 20 |  | 93 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Viivajoki | Kivijärvi | 490 | 36 |  | 158 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Kannonkoski | Kivijärvi | 477 | * 0,2 |  | 213 | 3,3,3,4,–,2 |  |
| Hanhijoki | Kivijärvi | 501 | 11 |  | 27 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Tynnyripuro | Kivijärvi | 504 | 8 |  | 24 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Markopuro | Kivijärvi | 482 | 7 |  | 11 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Häähkäoja | Kivijärvi | 508 | 9 |  | 23 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Hiilinginjoki | Kivijärvi | 508 | 16 |  | 35 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Kotkatjoki | Kivijärvi | 509 | 19 |  | 58 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Urpilanjoki | Kivijärvi | 516 | 20 |  | 79 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Hyrkönpuro | Kivijärvi | 518 | 19 |  | 45 | 3,3,3,6,–,5 |  |
Pääuomaan kuuluvalle Hepolammelle on Kinnulasta 44 km. Sieltä alkaa Isojoen–Jääjoen valuma-alueen (14.45) laskujoen Isojoen pääuoma.
Vesistösuhteita > Järviä

Sekä Kivijärvi (154 km²) että Vuosjärvi (40 km²) ovat vesistöalueella suurimmat järvet, mutta niiden välissä sijaitseva Pudasjärvi on myös yksi suurimmista järvistä. Viivajoen valuma-alueen (14.445) alajuoksulla sijaitsevat Ala-Viivajärvi (252 ha) ja Ylä-Viivajärvi (290 ha) ja yläjuoksulla Lahnajärvi (251 ha) ja Pääpohjanjärvi (177 ha). Heitjärven valuma-alueen (14.446) suurin järvi on Heitjärvi (779 ha). Muut järvet ovat suhteellisen pieniä.
Huomioita

1 2 3  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen eri vaiheet on selostettu kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!
Klassinen kreikka

Alkukreikka
(n. 2000 eaa.)
Mykeneläinen kreikka
(n. 1600–1100 eaa.)
Muinaiskreikka
Homeerinen kreikka
Klassinen kreikka
(n. 800–300 eaa.)
Koinee-kreikka
(n. 300 eaa.–330)
Bysantin kreikka
(n. 330–1453)
Nykykreikka
(1453–)
Katharévousa
Dimotikí
Kreikan kielikiista
Katso myös
Kreikkalaisen kirjaimiston historia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Klassinen kreikka käsittää muinaiskreikan kielen historian antiikin Kreikan arkaaisella ja klassisella kaudella eli noin vuosina 800–300 eaa. Muinaiskreikan aikaan kuuluu myös hellenistinen eli jälkiklassinen aika. Tämän ajan kreikan kieli muodostaa kuitenkin oman vaiheensa, koinee-kreikan eli hellenistisen kreikan. Klassista kreikkaa edelsivät puolestaan mykeneläinen kreikka ja alkukreikka.
Nykyisin klassisena kreikkana tunnetaan käytännössä Ateenassa puhuttu Attikan murre. Sillä on luotu suurin osa antiikin Kreikan arvostetuimmasta kirjallisesta kulttuuriperinnöstä ja sitä on arvostettu puhtaana kreikkana vastaavasti kuin Ciceron latinaa on pidetty klassisena latinana. Klassista kreikkaa kirjoittivat muun muassa Kreikan arvostetuimmat näytelmäkirjailijat Aiskhylos, Sofokles ja Euripides, merkittävimmät filosofit kuten Platon ja Aristoteles sekä historioitsijat Thukydides ja Ksenofon.