stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lia Kallio
Saavutukset

2024
Miss Valentine nauha hopeaa
PM-kilpailut team kultaa, AA pronssia, keilat hopeaa, nauha kultaa
World Cup Kreikka, AA 37. sija , nauha 18. sija
World Cup Tashkent, AA 17. sija, pallo 14. sija
World Cup Milano, AA 26. sija, nauha 20. sija
SM-kilpailut, AA hopeaa, vanne pronssia, pallo kultaa, keilat hopeaa, nauha hopeaa
2023
Maailmanmestaruuskilpailut Valencia:, joukkuekilpailun 17. sija
World Challenge Cup Cluj Napoca, joukkue 14. sija
SM-kilpailut: AA hopea, keilat hopeaa, pallo ja nauha pronssia
RV kilpailu, Elise AA kultaa
Invitational IT Estonia Championships 2023, Tallinna AA kultaa
FIG IT Sofia Cup 2023, Bulgaria 15. sija
Miss Valentine 2023, Tarto nauha finaali hopeaa
2022
Nuorten SM-kilpailut: AA kulta, keilat kulta, vanne, pallo ja nauha hopea
Pohjoismaiden mestaruuskilpailut, Uppsala: AA Mestaruus, Välinemestaruus – vanne, pallo ja nauha finaalit sekä keila finaalin hopeaa. Nuorten tiimi-kilpailu kultaa.
FIG IT Portimao, pallofinaalin 7, keilafinaalin 8.
Sofia Cup International Tournament, AA 8. sija, pallofinaalin pronssia
Miss Valentine, Viro keilat pronssia
2021
Miss Valentine, online: AA hopea, keilat kultaa, vanne ja nauha hopeaa, pallo pronssia
Online kilpailu kevät: Kulta 2x, hopea 2x
2020
Nuorten SM-Kisat: Kultaa narulla ja keiloilla, AA 6. sija
Nuorten PM-kilpailut: pallo ja nauha hopeaa ja tiimi kultaa
Miss Valentine: keilat pronssia ja naru finaalin pronssia
2019
Marina Lobach Cup, Misk: nauha hopeaa ja pallo pronssia, tiimi pronssia
Noorus Winter Cup, Viro: AA hopeaa, keilat hopeaa ja pallo pronssia
Miss Valentine: naru kultaa
Ikäkausikilpailut kevät: kultaa
Ikäkausikilpailut syksy: kultaa
2018
UAE Cup, Dubai: AA pronssia, nauha ja naru kultaa, Miss Artistic titteli
Deriugina Cup, Kiova: pallo pronssia
Baltic Flower, Jelgava: AA pronssia
Ikäkausikilpailut kultaa
2017
Dugymcup, Dubai 2-ottelun 2. sija
Italia, narulla 1. sija
Joukkueiden SM-kilpailut, Prenuorten joukkue pronssia
Aiheesta muualla

Lia Kallio sijalle 37 ja Suomen maajoukkue sijalle 14 rytmisen voimistelun Kreikan maailmancupin karsintakilpailussa: https://www.voimistelu.fi/blog/uutinen/lia-kallio-ja-suomen-maajoukkue-rytmisen-voimistelun-kreikan-maailmancupissa/
YLE:n dokumentti "Enää valmentaja ei saa Lia Kalliota, 16, itkemään - huippuvoimistelija pyrkii jatkuvasti täydellisyyteen": https://areena.yle.fi/1-63570658
Viron sosialistinen työväenpuolue

Viron sosialistinen työväenpuolue, viroksi Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei, perustettiin vuonna 1925, kun Viron sosiaalidemokraattinen puolue ja vasemmistososialistinen (sosialistivallankumouksellinen) puolue yhdistyivät. Se oli sosiaalireformistinen puolue, joka hylkäsi vallankumouksen ja proletariaatin diktatuurin. Kannattajakunta oli työväestöä ja köyhää viljelijäväestöä. Puolueeseen kuuluivat muiden muassa August Rei ja Mihkel Martna.
Michelin-tähdet

Michelin-tähdet ovat Michelinin vuosittain julkaiseman hotelli- ja ravintolaoppaan, Guide Michelinin käyttämä luokitus maailman parhaille ravintoloille ja niiden keittiömestareille. Euroopan oppaassa on mukana 20 maata.
Guide Michelin aloitti ravintoloiden tähtiluokituksen 1930-luvulla. Muutaman vuoden ajan 1990-luvun lopulla opas tunnettiin nimellä ”punainen opas” (engl. Red Guide, ransk. Guide Rouge), mutta alkuperäinen nimi Guide Michelin otettiin jälleen käyttöön pian 2000-luvulle tultua.
Tähtiä jaetaan säästeliäästi ja niitä annetaan niille, jotka edustavat arvostelijoiden mielestä poikkeuksellista laatua sekä ruokakulttuurin että ruoanlaittotaidon osalta. Ravintoloitsijat ottavat Michelin-tähdet erittäin vakavasti, sillä tähden lisäys tai sen poistaminen voi merkitä rahassa mitattuna jopa miljoonia euroja.
Arvostelu

Tähdet kertovat ainoastaan ravintolassa tarjottavasta ruuasta. Sen arvostelussa on perustana viisi kriteeriä:
raaka-aineiden laatu
”käsityö” – eli valmistustapa sekä makujen yhteensopivuus
”persoonallisuus” – eli miten kokki onnistuu tuomaan esiin jotain ainutlaatuista
rahanarvoisuus
laadun pysyvyys – ruokailuelämyksen on oltava yhtä vakuuttava riippumatta siitä, koska se tapahtuu.
Ravintola voi saada
1  yhden tähden, jos se on arvostelijoiden mielestä erittäin hyvä omassa luokassaan.
kaksi tähteä, jos ravintolan henkilökunnan ruoanvalmistustaidot ovat erinomaiset. Tämän ravintolan takia kannattaa jo poiketa suunnitellulta matkareitiltä.
kolme tähteä, jos henkilökunnan ruoanlaittotaito ja ravintolan ruokakulttuuri kokonaisuudessaan ovat poikkeuksellisen hyviä. Ravintola on oman, varta vasten tehdyn matkan arvoinen.
Tähtien lisäksi Michelin-oppaassa käytetään myös muita merkintöjä. Rising Star -maininnan saa ravintola, joka on potentiaalinen ehdokas ensimmäisen tähden tai lisätähden saajaksi. Bib Gourmand -merkintä myönnetään ravintolalle, jolla on erityisen hyvä hinta–laatu-suhde. Niin sanottuja ”haarukka ja lusikka” -merkkejä voidaan antaa yhdestä viiteen kappaletta kertomaan ravintolan mukavuudesta, palvelusta ja yleisilmeen laadukkuudesta. Yksi merkki tarkoittaa ”mukavaa ravintolaa” ja viisi merkkiä ”erittäin ylellistä ravintolaa”. Mikäli merkit ovat punaisia, ravintola on koettu erityisen viihtyisäksi.
Tarkastajat

Michelinin ravintolatarkastajilla on yleensä perusteellinen hotelli- tai ravintola-alan koulutus sekä useamman vuoden käytännön kokemus johtotason tehtävistä alalla. Tultuaan Michelinille he käyvät läpi kuuden kuukauden mittaisen sisäisen koulutuksen, jonka aikana perehdytään arvosteluiden kriteereihin ja niiden soveltamiseen käytännössä yhtenäisellä tavalla. Arvostelun tulee tapahtua kriteerien perusteella niin puolueettomasti, että sen tulos on sama riippumatta siitä kuka tarkastajista sen tekee. Ennen kuin uusi tarkastaja voi tehdä tarkastuskäyntejä yksin, hän kulkee kokeneen tarkastajan mukana usean kuukauden ajan arvosteluiden yhtenäisyyden varmistamiseksi.
Tarkastajat kiertävät joka vuosi eri ravintoloissa koesyömässä ruokia. Tutkimuksen puolueettomuuden takaamiseksi Michelinin palkkaamat tarkastajat toimivat aina nimettöminä ja maksavat itse ruokansa ja yöpymisensä.
Kritiikkiä

Ravintolamaailmassa on useaan otteeseen todettu, että tähtien jakautumiseen vaikuttaa usein huomattavasti ravintolan maantieteellinen sijainti; esimerkiksi suomalainen kahden Michelin-tähden ravintola Chez Dominique on joskus (muun muassa The S. Pellegrino World's 50 Best Restaurants -listalla) ohittanut keskieurooppalaisia kolmen tähden ravintoloita. Chez Dominiquen omistaja ja keittiömestari Hans Välimäki on myös kertonut turhautuneensa, kun ravintolalle ei koskaan myönnetty kolmatta tähteä, vaikka Välimäen mukaan kaikki edellytykset siihen olivat olemassa usean vuoden ajan.
Michelin-tähtien vaatiman tason ylläpitäminen on ravintolalle myös hyvin kallista eikä aina edes tarkoituksenmukaista. Michelin-ravintoloiden tuotto on niukkaa, sillä kulut ovat laatuvaatimusten takia hyvin korkeat. Suurimpia menoeriä useimmille ravintoloille ovat raaka-aineet ja henkilökunta. Esimerkiksi useasti maailman parhaaksi ravintolaksi nimitetty kolmen Michelin-tähden El Bulli toimi yli 10 vuotta tappiollisena, vaikka vuosittain asiakkaita oli jonossa yli kaksi miljoonaa, aterian keskihinta oli 250 euroa ja suuri osa henkilökunnasta työskenteli palkatta. El Bulli suljettiin vuonna 2011.
Kauppalehden vuonna 2014 tekemän tulostarkastelun mukaan monien suomalaisten Michelin-ravintoloiden taloustilanne oli tiukka. Huippuravintoloista vain harva teki hyvää tulosta ja pystyi jakamaan omistajilleen osinkoja. Michelin-tähtiravintoloista tuolloin pärjäsi parhaiten ravintola Demon taustayhtiö. Teemu Auran ja Tommi Tuomisen omistama Liemi Ravintolat Oy teki vuonna 2013 runsaan 800 000 euron liikevaihdolla 10,1 prosenttin tuoton ja jakoi 40 000 euron osingon.
Tähden menetys saattaa olla ravintolalle taloudellinen katastrofi, mutta toisaalta tähden saantikaan ei tuo ravintolalle aina automaattisesti menestystä. Kolme huippuravintolaa Helsingissä yhteistyökumppaninsa kanssa omistava keittiömestari Tomi Björck ei pidä Michelin-tähteyden aiheuttamista lieveilmiöistä ja on sanonut, että jos hänen ravintolalleen myönnettäisiin Michelin-tähti, hän antaisi sen takaisin. Tomi Björkin ja Matti Wikbergin Bib Gourmand -luokiteltujen ravintoloiden taustayritys BW-Restaurants Oy lukeutui vuonna 2013 taloudellisti hyvin menestyneisiin suomalaisravintoloihin. Björck on myös sanonut, että Michelin-tähteys rajoittaa ravintolan konseptia ja omaleimaisuutta, sillä monet tarkastajat vaativat tietynlaisiin raameihin sopivaa palvelukokonaisuutta, ruokaa sekä hinnoittelua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin keskustan ravintoloita Michelin-oppaassa (englanniksi) (viamichelin.co.uk)
Michelin-tähtien osuminen vain Helsinkiin kismittää Jecaterina Mantsinen (22.2.2017) (ts.fi)
Miten tuikkivatkaan Michelinin tähdet? (5.3.2005) (turunsanomat.fi)
Videokuvaa suomalaisista Michelin-ravintoloista Ylen sivuilla
Kolmen Michelin-tähden luokituksen osoittava kyltti ranskalaisen keittiömestari Paul Bocusen ravintolan seinällä.
Ready to Die (The Stoogesin albumi)

| Ready to Die The Stooges |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012–2013
 Julkaistu: 30. huhtikuuta 2013
 Tuottaja(t): James Williamson
 Tyylilaji: garage rock, punk rock
 Kesto: 34.44
 Levy-yhtiö: Fat Possum
The Stoogesin muut julkaisut
| Raw Power Live: In the Hands of the Fans 2011 | Ready to Die 2013 |   |
Ready to Die on yhdysvaltalaisen Iggy Popin johtaman rockyhtye Iggy & The Stoogesin viides ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin 30. huhtikuuta 2013 levymerkillä Fat Possum Records.
Ready to Die -albumin lupailtiin olevan jatko-osa The Stoogesin klassikkoalbumille Raw Power (1972), ja albumi sai ilmestyessään hyviä arvioita kriitikoilta, vaikka se ei täysin vastannut odotuksia. Sen kappaleista eniten huomiota on saanut humoristinen ”DD's”, jossa Iggy Pop laulaa rakkaudestaan naisten rintoja kohtaan.
James Williamson palasi tällä albumilla takaisin yhtyeeseen korvaamaan vuonna 2009 kuolleen alkuperäisen kitaristin ja basistin Ron Ashetonin. Williamson on myös tuottanut levyn ja kirjoittanut Popin kanssa sen kappaleet.
Levyn kappaleet ovat aggressiivista punk rockia, jonka vastapainona on akustiset balladit ”Unfriendly World” ja ”The Departed”, joka on omistettu Ron Ashetonin muistolle.
Stooges hajosi pian Ready To Die l-evyn jälkeisen kiertueen myötä. Yhtyeen rumpali Scott Asheton ja saksofonisti Steve Mackay kuolivat vuosina 2014 ja 2015.
Kappaleet

Burn – 3.37
Sex & Money – 3.18
Job – 3.05
Gun – 3.07
Unfriendly World – 3.46
Ready to Die – 3.06
DD’s – 3.12
Dirty Deal – 3.42
Beat That Guy – 3.15
The Departed – 3.15
Kokoonpano

Iggy Pop – laulu
James Williamson – kitara
Mike Watt – basso
Scott Asheton – rummut
Steve Mackay – saksofoni
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jason Butler – lyömäsoittimet
Mark Culbertson – basso
Toby Dammit – rummut, lyömäsoittimet
Petra Haden – viulu, taustalaulu
Hugh Marsh – viulu
Scott Thurston – koskettimet
Michelle Willis – urut
Arvostelut

Metacritic: 66/100
Allmusic:
The A.V. Club: C
Rolling Stone:
Soundi:
Eero Snellman

Eero Snellman
Eero Juhani Snellman (8. kesäkuuta 1890 Helsinki – 7. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän suunnitteli 1918 Suomen lipun yhdessä Bruno Tuukkasen kanssa.
Snellmanin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Johan Ludvig Snellman ja Nanny Maria Montin. Lapsuutensa Snellman vietti Jollaksessa ja Domsin talossa Espoossa vastapäätä pitäjän vanhaa kirkkoa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1908–1910 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1909–1910. Snellman jatkoi taideopintoja ulkomailla Pariisissa ja Italiassa 1910, 1911, 1913 ja 1920, Münchenissä 1917–1918, Yhdysvalloissa ja Meksikossa 1924 sekä Lontoossa 1930.
Snellman toimi Kansallisteatterin taiteellisena avustajana ja hän oli Suomen pääkomissaari Pariisin maailmannäyttelyssä 1937. Snellman oli Suomen taideakatemian jäsen, Juho ja Maria Lallukan taiteilijakotisäätiön puheenjohtaja sekä Kansallisteatterin johtokunnan ja säätiön jäsen. Pariisissa asuessaan hän oli Pariisin Cité Internationale des Arts -hankkeen alkuunpanijana. Tämä on kansainvälinen keskus jonne taiteilijat eri puolilta maailmaa kokoontuvat työskentelemään.
Snellman maalasi muotokuvia useista suomalaisista merkkihenkilöistä ja lisäksi hän maalasi myös maisemia. Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen suunnittelivat yhdessä myös Suomen lipun. Eduskunta hyväksyi heidän ehdotuksensa toukokuussa 1918.
Eero Snellman oli naimisissa vuodesta 1924 taidemaalari, suunnittelija Greta Lisa Jäderholm-Snellmanin kanssa. Heille syntyi heidän ainoa lapsensa Christina Snellman vuonna 1928.
Snellmanin teoksia on esillä Ranskassa Louvren Jeu de Paumessa sekä Pariisin Carnavalet- ja Grassen Fragonard -museossa.
Aiheesta muualla

"Työ on ollut pelkkää herkuttelua", Kuva, 18.01.1939, nro 2, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen tiede

Suomen tiede on Suomessa harjoitettavaa tiedettä. Vuonna 2016 Suomi käytti 2,85 % bruttokansantuotteestaan tutkimukseen ja tuotekehitykseen. Osuus on laskenut tasaisesti huippuvuodesta 2009 (3,7%). Vuonna 2015 Bloomberg esitteli indeksin, jonka avulla se arvioi maailman innovatiivisimmat maat. Suomi sijoittui neljänneksi Etelä-Korean, Japanin ja Saksan jälkeen. Sen vahviuuksiin luettiin tutkimushenkilöstön suuri määrä, korkea koulutustaso ja tutkimus ja tuotekehitys.
Suomen Akatemian raportin mukaan Suomen tiede on 2010-luvun puolivälissä laadultaan maailman keskitasoa. Raportissa tarkasteltiin tutkimuksen henkilöstöä ja rahoitusta sekä julkaisutoimintaa, tieteellistä vaikuttavuutta ja julkaisuyhteistyötä. Ilkka Niiniluodon ja Tuomas Heikkilän mukaan suomalainen humanistinen tutkimus on Suomen kaikista tieteenaloista lähimpänä kansainvälistä huippua. Sillä on myös keskeinen roolinsa historiassa: Suomen itsenäistyminen alkoi Suomen identiteetin luomisesta, missä oli keskeinen rooli sellaisilla humanisteilla kuin J. V. Snellman, M.A.Castrén ja Zachris Topelius.
Yliopistot ja tutkimuslaitokset

Suomessa on kolmetoista yliopistoa sekä puolustushallinnon alainen Maanpuolustuskorkeakoulu:
Aalto-yliopisto
Helsingin yliopisto
Itä-Suomen yliopisto
Jyväskylän yliopisto
Lapin yliopisto
Lappeenrannan teknillinen yliopisto
Oulun yliopisto
Svenska handelshögskolan
Taideyliopisto
Tampereen yliopisto
Turun yliopisto
Vaasan yliopisto
Åbo Akademi
Valtion budjetissa on 12 tutkimuslaitosta seitsemällä hallinnonalalla. Niiden tehtävä on hankkia, tuottaa ja välittää tietoa poliittisen päätöksenteon pohjaksi ja yhteiskunnan kehittämiseksi. Lisäksi laitoksilla on vaihtelevassa määrin erilaisia asiantuntija-, viranomais- ja palvelutehtäviä. Nämä laitokset ovat (suluissa niistä vastaava hallinnonala).
Geologian tutkimuskeskus GTK (TEM)
Ilmatieteen laitos (LVM)
Luonnonvarakeskus LUKE (MMM)
Maanmittauslaitos MML (MMM)
Ruokavirasto (2019-; edeltäjänä erityisesti mm. Elintarviketurvallisuusvirasto EVIRA) (MMM)
Suomen ympäristökeskus SYKE (YM)
Säteilyturvakeskus STUK (STM)
Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy * (TEM)
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL (STM)
Työterveyslaitos TTL (STM)
Ulkopoliittinen instituutti UPI (EK)
Valtion taloudellinen tutkimuskeskus VATT (VM)
Rahoitus

Tutkimus- ja kehitystyöhön käytettiin enimmillään vuonna 2011 yli seitsemän miljardia euroa, vuonna 2016 arviolta kuusi miljardia eli noin kolme prosenttia kansantuotteesta. Vuoden 2018 valtion talousarviossa tutkimus- ja kehittämistoimintaan käytettävät määrärahat ovat kokonaisuudessaan 1 883,2 miljoonaa euroa. Julkisen tutkimusrahoituksen osuus bruttokansantuotteesta on vuosina 2017-2018 noin 0,80 prosenttia.
Budjettirahoituksen lisäksi tutkimuslaitokset hankkivat yhä enemmän ulkopuolista rahoitusta. Ulkopuolinen rahoitus tulee pääosin kilpailtuna useista lähteistä sekä kotimaiselta julkiselta että yksityiseltä sektorilta ja kansainvälisistä lähteistä. Ulkopuolisen rahoituksen osuus on kirjattu laitosten tulostavoitteisiin. Osana valtion tutkimuslaitosten ja tutkimusrahoituksen kokonaisuudistusta Suomen Akatemiaan perustettiin vuonna 2014 strategisen tutkimuksen neuvosto, joka päättää vuosittain 55 miljoonan euron rahoituksista.
Yritykset rahoittavat omasta tutkimus- ja kehittämistoiminnastaan noin 80 prosenttia. Yritysten tutkimus- ja kehitystominta on paljon laajemaa kuin tutkimuslaitosten ja korkeakoulujen; vuonna 2016 toimintaan käytetyistä 5,9 miljoonasta eurosta 3,9 miljoonaa käytettiin yrityksissä.
Euroopan komissio rahoittaa tutkimusta puiteohjelmien kautta, joista vuosina 2014-2020 on käynnissä Horisontti 2020. Vuoteen 2017 mennessä Horisontista on myönnetty 26,5 miljardia, josta Suomeen on tullut noin kaksi prosenttia, eli 583 miljoonaa euroa.
Business Finland eli entinen Tekes rahoittaa sellaisia tutkimusorganisaatioiden projekteja, joiden tuloksia yritykset hyödyntävät.
Tiedeviestintää

Tieteen päivät
Tiedekeskus Heureka
Tiede (lehti)
Tieteen Kuvalehti
Tunnustuksia

Ansioitunut tutkija voi saada Suomen Akatemian esityksestä presidentin myöntämänä akateemikon arvonimen.  Se on myönnetty kaikkaan 37:lle suomalaiselle. Heistä kaksitoista on edustanut humanistisia tieteitä, kaksi yhteiskuntatieteitä, kuusitoista matematiikkaa ja luonnontieteitä, viisi lääketiedettä ja yksi maatalous- ja metsätieteitä.
Tunnustuksia > Kansainvälisiä tunnustuksia

A. I. Virtanen: Nobelin kemianpalkinto 1945
Ragnar Granit: Ruotsi: Nobel osaksi Suomessa tehdyistä silmätutkimuksista
Bengt Holmström: Taloustieteen Nobel 2016.
Lars Ahlfors: Fieldsin mitali 1936
Jaakko Hintikka, filosofi: Library of Living Philosophers 2006
Georg Henrik von Wright, filosofi: Library of Living Philosophers 1989
Tunnettuja suomalaisia tutkijoita

Adolf Erik Nordenskiöld, tutkimusmatkailija
Eino Kaila, filosofi
Edvard Westermarck, yhteiskuntatieteilijä
Tekniikan maailman satavuotiskatsauksessaan esille nostamia suomalaisia:
Linus Torvalds, tietotekniikka
Leena Palotie, ihmisen geenit
Yrjö Väisälä, tähtitiede ja optiikka
Jarl Wasastjerna, kvanttimekaniikka
Pekka Puska, Pohjois-Karjala-tutkimus
Tuomo Suntola, atomikerroskasvatus
Jorma K. Miettinen, radiokemia
Pentti Eskola, geologia
J. G. Granö, maantiede
Heikki Järnefelt, limnologia
Kim von Weissenberg, geeniteknologia
Markku Kulmala, ilmakehäntutkimus
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tieteen tila (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen akatemia
Tapio Markkanen, Allan Tiitta & Paula Havaste (toim.): Suomalaisia tieteen huipulla. 100 tieteen ja teknologian saavutusta.  Gaudeamus, 2014.  ISBN 9789524953283  esittely kustantajan sivulla (viitattu 18.3.2018). (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuomas Heikkilä & Ilkka Niiniluoto: Humanistisen tutkimuksen arvo – kuusi murrettavaa myyttiä ja neljä uutta avainta.  Suomen Rooman-instituutti, 2016.  Kirja ladattavissa ilmaiseksi (viitattu 18.3.2018). (Arkistoitu – Internet Archive)
Reinhilde Veugelers: Evaluating Finland’s science, research & innovation capacity (powerpoint)  2016. TEM. Viitattu 27.8.2018. Raportti[vanhentunut linkki]
Hossein Mahini

Hossein Mahini vuonna 2014.
Hossein Mahini (pers. ‏حسین ماهینی‎, Hoseyn Māhini; s. 16. syyskuuta 1986 Būšehr) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän pelasi koko seurauransa kotimaassaan. Hän pelasi Iranin A-maajoukkueessa 25 ottelua vuosina 2011–2016.
Montazeri pelasi Iranin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran heinäkuussa 2011. Hän kuului Iranin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle.
Masoud Shojaei

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Masoud Soleimani Shojaei
Syntymäaika: 9. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Šīrāz, Iran
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
 2000–2002: Sanat Naft Saipa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2003 2003–2006 2006–2008 2008–2013 2013–2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2018 2018–2021 2021–2023 2023 | Sanat Naft Saipa Al-Sharjah Osasuna Las Palmas Al Shahania Al-Gharafa Panionios AEK Ateena Tractor Nassaji Havadar | 12 (1) 60 (5) 40 (12) 100 (8) 29 (5) 23 (5) 22 (3) 41 (7) 12 (0) 61 (7) 28 (2) 11 (0) |
Maajoukkue
| 2004–2019 | Iran | 87 (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. lokakuuta 2024.
Masoud Soleimani Shojaei, yleensä vain Masoud (pers. ‏مسعود شجاعی سليمانی‎) (s. 9. kesäkuuta 1984 Šīrāz) on iranilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelasi seuraurallaan kotimaansa lisäksi Arabiemiraateissa, Qatarissa, Espanjassa ja Kreikassa. Hän pelasi Iranin maajoukkueessa 87 maaottelua vuosina 2004–2019. Hän toimi Iranin pääsarjassa pelaavan Havadarin päävalmentajana joulukuusta 2023 kesäkuuhun 2024.
Seurajoukkueura

Edustettuaan kotimaansa seuroja Sanat Naftia ja Saipaa Masoud siirtyi vuonna 2006 Arabiemiraatteihin Al-Sharjahin joukkueeseen. Hän pelasi siellä kahden vuoden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi espanjalaiseen Osasunaan. Kahdella ensimmäisellä Espanjan-kaudellaan hän pääsi runsaasti pelaamaan; hän pelasi avauskaudellaan La Ligassa 33 ottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja toisella kaudella 36 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän pelasi La Ligassa kaikkiaan sata ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2013–2014 hän edusti Espanjan toisella sarjatasolla Las Palmasia. Seuraavat kaksi vuotta Masoud pelasi Qatarissa Al Shahanian ja Al-Gharafan joukkueissa.
Masoud siirtyi kesällä 2016 Kreikkaan, jossa hän edusti vuoden 2017 loppuun saakka Panioniosia ja vuoden 2018 alkupuoliskon AEK Ateenaa. Hän pelasi Kreikan Superliigassa kaikkiaan 53 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. AEK:ssa hän pelasi yhden Eurooppa-liigan ottelun. Vuonna 2023 päättyneen pelaajauransa viimeiset vuodet Masoud edusti kotimaassaan Tractoria, Nassajia ja Havadaria. Kaudella 2020–2021 hän toimi Tractorin pelaaja-valmentajana.
Maajoukkueura

Masoud teki ensiesiintymisensä Iranin maajoukkueessa marraskuussa 2004 MM-karsintaottelussa Laosia vastaan. MM-kilpailuissa 2006 hän pelasi viimeisessä alkulohko-ottelussa Angolaa vastaan päästyään 13. peliminuutilla kentälle loukkaantuneen Mohammad Nosratin tilalle. MM-kilpailuissa 2014 hän pääsi ensimmäisessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi kaksi muuta ottelua avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueen kapteenina yhden ottelun. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa marraskuussa 2019. Hän teki maaotteluissaan kahdeksan maalia.