stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taidemusiikki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taidemusiikki Wikimedia Commonsissa
Taidemusiikin cd-levyjä kirjastossa.
Taidemusiikin säveltäjiä. Ylin rivi: Antonio Vivaldi, Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven. Toinen rivi: Gioachino Rossini, Felix Mendelssohn, Frédéric Chopin, Richard Wagner, Giuseppe Verdi. Kolmas rivi: Johann Strauss II, Johannes Brahms, Georges Bizet, Pjotr Tšaikovski, Antonín Dvořák. Alin rivi: Edvard Grieg, Edward Elgar, Sergei Rahmaninov, George Gershwin, Aram Hatšaturjan.
Taiwanin kansallinen yliopisto

| Taiwanin kansallinen yliopisto> 國立臺灣大學 |
| --- | --- |

 engl. National Taiwan University 
Perustettu:  1928
Tyyppi:  Julkinen
Kansleri:  Kuan Chung-ming
Henkilökunta:  5550 (2020)
Opiskelijoita:  32 974 (2020)
Sijainti:   Taipei,  Taiwan
Sivusto:  ntu.edu.tw
Taiwanin kansallinen yliopisto (kiin.: 國立臺灣大學; pinyin: Guólì Táiwān dàxué) on Taiwanin Taipeissa sijaitseva yliopisto. Yliopisto perustettiin vuonna 1928 ja se on kooltaan maan suurin.
Vuoden 2022 QS-yliopistovertailussa yliopisto sijoittui ensimmäiselle sijalle Taiwanissa ja sijalle 68. koko maailmassa.
Historia

Taiwanin kansallinen yliopisto perustettiin vuonna 1928 nimellä Taihokun keisarillinen yliopisto. Taiwan oli vielä tuolloin osa Japanin keisarikuntaa. Ensimmäinen kansleri oli Taira Shidehara. Aluksi yliopistossa oli vain kaksi tiedekuntaa: kirjallisuus- ja valtiotieteellinen tiedekunta sekä maatalous- ja luonnontieteellinen tiedekunta. Opiskelijoita oli 59.
Yliopistoon kuului sen aloittaessa toimintansa vain kaksi oppilaitosta ja 60 oppilasta. Ennen toisen maailmansodan loppua oppilaitoksia oli jo viisi ja oppilaita 382. Yliopisto sai nykyisen nimensä Japanin luovuttaessa Taiwanin Kiinan kansallismielisille vuonna 1945. Kiinalaishallinnon aikaisen yliopiston ensimmäisenä rehtorina toimi Japanissa koulutuksensa saanut Lo Tsung-lo.
Nykyään

Vuonna 2018 yliopiston kansleriksi valittiin entinen kuomintangia edustanut ministeri Kuan Chung-ming.
Vuonna 2020 yliopistossa oli 32 974 opiskelijaa ja 5550 henkilökunnan edustajaa. Kampuksia on kuusi: kolme Taipeissa ja kaksi Yunlinissa ja yksi Hsinchussa. Lisäksi yliopiston alaisuudessa toimivat kokeilumetsä, -viljelypalsta ja merentutkimukseen tarkoitettu tutkimusasema, jotka sijaitsevat Yilanissa ja Nantoussa.
Yliopisto koostuu 16 tiedekunnasta:
Vapaiden tieteiden tiedekunta
Luonnontieteiden tiedekunta
Sosiaalitieteiden tiedekunta
Lääketieteellinen tiedekunta
Tekniikan tiedekunta
Luonnonvarojen ja maataloustieteiden tiedekunta
Hallintotieteellinen tiedekunta
Kansanterveystieteellinen tiedekunta
Sähkö- ja tietokonetekniikan tiedekunta
Oikeustieteellinen tiedekunta
Biotieteellinen tiedekunta
Kansainvälinen tiedekunta
D-koulu
Korkean teknologian tutkijakoulu
Yleisen opetuksen keskus
Ammatillisen koulutuksen ja jatko-opintojen koulu
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yliopiston verkkosivut (kiinaksi)
Talk to the Animals

”Talk to the Animals” on Leslie Bricussen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1967 elokuvasta Tohtori Dolittle. Kappaleen lauloi elokuvassa Rex Harrison ja se voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Sammy Davis Jr., Louis Armstrong ja Roger Whittaker. Suomeksi kappaleen on nauhoittanut Lasse Mårtenson nimellä ”Jos kieltä eläinten oppisin” (san. Sauvo Puhtila). Norjaksi kappaleen on kääntänyt Andre Bendiksen nimelle ”Snakke med dyrene”, ja Per Myberg on esittänyt Olle Adolphsonin kääntämää ruotsinkielistä versiota nimellä ”Tala med djuren”.
Taiska

| Taiska |
| --- | --- |
 Taiska Kiuruveden Vihreillä Niityillä heinäkuussa 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hannele Kauppinen (o.s. Suominen)
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1955 (ikä 69) Imatra
Ammatti:  laulaja, teatteriohjaaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Taiska
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1975–
Tyylilajit:  pop, iskelmä, rock
Levy-yhtiöt:  Finnlevy
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Taiska (oik. Hannele Aulikki Kauppinen, o.s. Suominen, s. 9. kesäkuuta 1955 Imatra) on suomalainen laulaja ja teatteriohjaaja. Hän nousi suosioon vuonna 1975 levyttämänsä ”Mombasa”-kappaleen myötä. Kauppinen on myöhemmin toiminut teatteriohjaajana.
Ura

Taiskan ura alkoi vuonna 1975 Suomen Iskelmälaulumestaruus -kilpailusta. Hän sai levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa ja lokakuussa 1975 äänitettiin kappale ”Mombasa”. Lapin eksotiikkaa tihkuva kappale ”Haltin häät” tuli tunnetuksi Syksyn sävelestä 1976. Vuonna 1978 Taiska voitti ylivoimaisesti Suomen interviisukarsinnat Arto Alaspään ja Hannu Seppäsen tekemällä kappaleella ”Miksi näin”, mutta ei tuntemattomasta syystä lähtenyt kilpailuun Sopotiin.
Taiskan muita kappaleita olivat muun muassa ”Moi moi vain”, ”Boogie-mies”, ”Lällärit pois”, ”On uusi päivä huominen” ja ”Rannalla”. Vuonna 1980 ilmestyneellä levyllä Villi vapauden kaipuu oli myös coverversio Tommy R. Shawn kirjoittamasta kappaleesta "Boat on the River". Raul Reimanin suomennos oli nimeltään "Aamulla yksin". 13 vuotta myöhemmin Riki Sorsa levytti saman kappaleen Pia Partasen suomennoksena nimellä "Joki". Vuonna 1981 Taiska osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintaan Raul Reimanin säveltämällä ja sanoittamalla laululla ”Hiroshima”. Vuonna 1983 Taiskalta ilmestyi kappale ”Lahjan sain”, joka oli käännös samana vuonna Eurovision laulukilpailun voittaneesta kappaleesta ”Si la vie est cadeau”.
Vuonna 1986 Taiska lopetti tanssilavakeikkailun päästyään Teatterikorkeakouluun opiskelemaan ohjaajaksi. 2000- ja 2010-luvuilla hän on työskentellyt Kemin seudulla teatteripiireissä, mutta on jatkanut jälleen esiintymisiä muun muassa Finnhits-kiertueella yhdessä muiden aikalaistensa Dannyn, Markku Aron, Kisun ja Einin kanssa. Hän on esiintynyt usein myös Einin konserttien vierailevana tähtenä.
Vuonna 2005 Taiskan tuotannosta julkaistiin tupla-cd Matkalla. 22 vuoden levytystauon jälkeen albumilla oli kaksi uutta kappaletta, ”Marenkiranta” ja ”Saat saattaa mua” jotka ovat Taiskan käsialaa. Kappaleet löytyvät myös Taiska - Hitit -levyltä josta löytyy Taiskan tekemät kappaleet "Lähellä jokainen sydän" ja "Milloin etsit lastasi".
Taiska palasi jälleen soittolistoille vuonna 2016 kappaleella "Maailman ääriin", joka on tunnuskappale TV1 Futisvanhemmat-ohjelmalle. Kappaleen on sanoittanut Mariska sekä säveltänyt myös Mariska yhdessä Mikko Tammisen kanssa.
Keikkailun ohella Taiska teki uutta musiikkia.
Yksityiselämä

Taiska avioutui muusikko Pekka Kauppisen kanssa vuonna 1984, mutta erosi hänestä 1991. Heillä on vuonna 1983 syntynyt Elias-niminen poika, joka on muusikko ja nykyään keikkailee äitinsäkin kanssa. Taiska asuu avoliitossa Ilpo Postin kanssa omakotitalossa Kemissä.
Diskografia

Mombasa (1977)
Taiska (1978)
Villi vapaudenkaipuu (1980)
Oma tie (1982)
Kirjallisuutta

Rantala, Juha: Ilmiöitä: Suomipopin tähdenlentoja.  Tampere:  Pop-lehti, 2006.  ISBN 952-5546-24-1
Aiheesta muualla

Taiskan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Rytsä, Paavo: Taiska: Tien selvemmin nään Elävä arkisto.  9.1.2008. Yleisradio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Take the Heat off Me

| Take the Heat off Me Boney M>  |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1975, 1976; München, Frankfurt
 Julkaistu: kesäkuu 1976
 Tuottaja(t): Frank Farian
 Tyylilaji: disko, R&B, pop
 Kesto: 36.05
 Levy-yhtiö:  Hansa    Atlantic Records    Atco Records
Listasijoitukset
  1. (8 viikkoa, joulukuu 1976)    1. (3 viikkoa, 2. marraskuuta 1976)    2. (1976)    5. (11. helmikuuta 1977)    6. (15. joulukuuta 1976)    34. (21. elokuuta 1977)    40. (23. huhtikuuta 1977)
Boney M:n muut julkaisut
|   | Take the Heat off Me 1976 | Love for Sale 1977 |
Take the Heat off Me on saksalaiseksi luokiteltavan Boney M. -yhtyeen kesäkuussa 1976 julkaistu esikoisalbumi. Sillä on muun muassa yhtyeen ensimmäiset suuret hitit; ”Daddy Cool” ja ”Sunny”.
Albumi nousi Suomessa listaykköseksi kahdeksan viikon ajaksi. Sitä myytiin samalla kultalevyyn oikeuttava määrä. Myös Ruotsissa levystä tuli listaykkönen – kolmen viikon ajaksi.
Kappaleet

A-puoli
Daddy Cool – 3.29 (säv. Frank Farian/Reyam)
Take the Heat off Me – 4.47 (säv. Bigazzi)
Sunny – 4.03 (säv. Bobby Hebb)
Baby Do You Wanna Bump – 6.53 ( säv. Zambi )
Britannian- ja Yhdysvaltain-painoksissa: Help Help – 6.05 (säv. Farian)
B-puoli
No Woman, No Cry – 4.59 (säv. Vincent Ford/Bob Marley)
Fever – 4.00 (säv. Eddie Cooley/John Davenport)
Got a Man on My Mind – 3.25 (säv. Farian/Fred Jay)
Lovin' or Leavin' – 4.29 (säv. Farian/Jay)
Kokoonpano

Liz Mitchell – laulu kappaleissa 3, 5, 6 ja 7, taustalaulu
Marcia Barrett – laulu kappaleissa 2 ja 8, taustalaulu
Frank Farian – laulu kappaleessa 4, taustalaulu
The Rhythm Machine – joukko muusikkoja
Gary Unwinn – bassokitara
Keith Forsey – rummut
Nick Woodland – kitara
Thor Baldursson – kosketinsoittimet
Taidekauppa

David Teniers nuorempi, Arkkiherttua Leopold Wilhelm galleriassaan Brysselissä, 1651.
David Teniers nuorempi, Arkkiherttua Leopold Wilhelm galleriassaan Brysselissä, noin 1651. Maalauksessa on tunnistettavia teoksia, esimerkiksi Tizianin Danae oikeassa yläkulmassa.
Taidekauppa on taiteen ostamista ja myymistä. Taidekaupan asema on ollut keskeinen 1800-luvulta alkaen. Se toimii lenkkinä yleisön ja anonyymeille vapaille markkinoille teoksia luovien kuvataiteilijoiden välillä. Sanalla taidekauppa voidaan tarkoittaa myös yksittäistä liikeyritystä, joka myy taidetta.
Taidekaupan historiaa > Yksittäisiä taidekeräilijöitä ja vaihtokauppaa

Taidekauppa oli aluksi oli vaihtokauppaa. Rooman keisariajan lopulla taiteen kauppa laajeni, ja muiden maiden ja aikakausien taideteoksilla oli vastaava asema kuin uskonnollisilla kulttiesineillä aiemmin. Roomassa pidettiin taidehuutokauppoja ja kaupungissa oli taidekauppaan keskittynyt kortteli. Taiteen keräilijöistä ja ostajista on myös kuvauksia. Esimerkiksi Petronius kuvaa Satyriconissa nousukasta, joka kirkastaa julkikuvaansa taiteen keräämisellä.
Keskiajalla kaupan kohteena olivat kuvitetut käsikirjoitukset, alabasteripatsaat, taidekäsityö ja ylelliset esineet. Varsinaisia taidekauppiaita ei ollut ja ammattikillat rajoittivat vapaata yritteliäisyyttä taiteessa. Useimmissa kaupungeissa keskiajan lopulla vain Pyhän Luukkaan killan jäsenillä oli lupa pitää työpajaa ja myydä teoksia. Kiltojen ote alkoi höltyä renessanssin Italiassa, jolloin hallitsijat sekä kirkon johtajat alkoivat kerätä taidetta. Taiteilijat saivat toimia taideasiantuntijoina ja kokoelmien hankkijoina mesenaateilleen.
Taidekaupan historiaa > Taiteen ostaminen ja myyminen lisääntyy

Nykyaikainen taidekauppa alkoi syntyä 1500-luvun alussa. Taideagentteja, kuten Tiziania välittänyt Jacobo Stradon, alkoi ilmaantua. Myös taidematkailu ja myös taiteen kerääminen lisääntyi. Roomassa taidekauppiaat alkoivat tilata taiteilijoilta teoksia, joita esiteltiin liikkeiden edustalla. Espanjassa taas tilattiin uskonnollista taidetta Etelä-Amerikan siirtomaiden tarpeisiin.
Suurimman merkityksen taidekauppa sai Alankomaissa, missä taidekauppiaiden asema oli vahva. Kauppiaat saattoivat tehdä sopimuksia taiteilijan koko tuotannosta. Huutokauppoja ja näyttelyitä pidettiin säännöllisesti, ja taidetta välitettiin paitsi omasta maasta myös koko Euroopan alueelta. Taidekauppa lisääntyi 1700-luvulla muuallakin. Esimerkiksi Ranskassa Ludvig XIV:n jälkeen myös hovin ulkopuoliset saattoivat tilata taidetta.
Taidegalleriat ja taiteen myyminen saivat kuitenkin hallitsevamman aseman vasta 1800-luvun puolimaissa. Tuolloin taidekauppiaat toimivat väylänä etenkin uudelle ja aiemmasta poikkeavalle taiteelle taideakatemioiden pitäytyessä perinteisiin. Impressionistien taidekauppiaana toimi Charles Durand-Ruel, Ambroise Vollard taas tuki Paul Cézannea. Myös kubisteilla oli omat tukijansa. Toisinaan taidekauppiaat toimivat suorastaan mesenaatteina elättäen talliinsa kuuluvia taiteilijoita, kuten Gösta Stenman Tyko Sallista.
Taidekaupan historiaa > Taidekauppa 1900-luvulla

Taidekauppa toimi väärinymmärrettyjen tai muissa instituutioissa sivuutettujen taiteilijoiden tukijana 1920-luvulle asti. Myöhemmin 1900-luvulla taidekauppaa on sävyttänyt muun muassa vanhojen mestarien ja modernismin suurten nimien teosten hintojen kova nousu. Korkeita hintoja maksetaan maailmanmainetta nauttivien ja yleensä niiden taiteilijoiden teoksista, joiden asema on vakiintunut taiteen suurimmissa keskuksissa tiettyjen gallerioiden avulla.
Kansainvälinen taidekauppa vuonna 2010

Vuonna 2010 maailman taiteen ja antiikkiesineiden markkina, joka sisältää kuva- ja käyttötaiteen, oli suuruudeltaan 43 miljardia euroa. Se palasi vuoden 2008 tasoon vuoden 2009 jälkeen, jolloin myynti supistui 28 miljardiin. Euroopan unionin osuus maailman markkinasta oli 37 prosenttia. Seuraavana oli Yhdysvallat (34 prosenttia) ja sitten Kiina (23 prosenttia). Markkinan näkyvin suuntaus vuoden 2011 jälkipuoliskolla oli Kiinan markkinaosuuden kasvu viidestä prosentista vuonna 2006 samalla, kun Yhdysvaltojen ja Euroopan markkinaosuudet laskivat. Myyntitapahtumat lisääntyivät 13 prosentilla 35 miljoonaan.
Myynti jakautuu huutokauppaliikkeiden myynteihin (49 prosenttia koko maailman myynnistä vuonna 2010) ja välittäjien myynteihin (51 prosenttia). Vuonna 2010 huutokauppamyynnin arvo oli kokonaisuudessaan 21 miljardia euroa, josta kuvataiteen huutokauppamyynti oli 7 miljardia. Vuonna 2010 arvioitiin alalla olevan maailmassa noin 400 000 pörssinoteerattua yritystä (huutokauppaliikkeitä tai välittäjiä), joista EU:ssa oli yli 59 000 yritystä. Näistä 4 000 oli huutokauppaliikkeitä ja 55 000 välittäjäyrityksiä, jotka työllistivät lähes 270 000 henkeä ja auttoivat ylläpitämään varovasti arvioituna yli 110 000 työpaikkaa, jotka liittyvät suoraan taidekaupassa käytettäviin liitännäis- ja tukipalveluihin.
Aasia ja Kiina hallitsivat maailman taidekauppaa vuonna 2011. Kiina saavutti 39 prosentin osuuden markkinasta, joka tarkoittaa kuuden prosentin kasvua edellisestä vuodesta ja myyntitulojen kasvua 32 prosentilla. Yhdysvaltojen myyntitulo oli 25 prosenttia ja Ison-Britannian osuus 20 prosenttia maailman markkinasta. Kiinan markkinan kasvu oli siis yhä nopeampaa.
Taiteen hinnan muodostuminen

Pauliina Laitinen-Laihon mukaan hinnan muodostumiseen vaikuttavat muun muassa taiteilijan tunnettuus, teoksen puhuttelevuus ja teoksen taustatietojen värikkyys. Tässä mielessä kiinnostavaa taustahistoriaa voi olla esimerkiksi ullakolta löydetty sinne unohtunut teos tai historia sotasaaliina. Myös Mona Lisan historia läpi moninaisten kausien on tehnyt siitä maailman tunnetuimman maalauksen.
Laitinen-Laihon mukaan teosta myydessä kannattaa faktoihin perustuvat taustatiedot tuoda esiin ja korostaa teoksen harvinaisuutta. Teoksen tekijän on hyvä olla tiedossa, samoin aiemmat omistajat ovat tärkeitä. Teoksesta ja taiteilijasta on hyvä hankkia tietoa, kuten kuka on ollut mallina ja kuvailla miksi itse hankki teoksen. Teos kannattaa antaa näyttelyyn tai sen kuva kirjaan, myös postikortit ja muut painotuotteet lisäävät toiston kautta teoksen arvoa ja tunnistettavuutta.
On kuitenkin parempi, että teos ei ole ollut usein myytävänä julkisessa taidekaupassa. Teoksen arvo laskee sitä mukaa mitä pidempään se on myynnissä. Keräilijän hallussa teoksen hinta taas nousee.
Kirjallisuutta

Laitinen-Laiho, Pauliina: Taide sijoituskohteena.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27894-7
Tali (Sauvo)

Tali (ruots. Dalen) on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Kylä sijaitsee kunnan kaakkoisosassa lähellä Ruonanjoen ja Lankkerinojan yhtymäkohtaa. Kylän vieressä kohoaa Talinmäki -niminen kallio.
Historia

1500-luvulla Dalenin kylä oli osa Ruonankartanon läänin Skörsbölen verokuntaa ja siihen kuului kolme kruununtilaa, Mellangård, Östergård ja Övergård. Kristiina Horn osti tilan rälssiksi vuonna 1647, mutta ne peruutettiin kruunulle 1680-luvulla ja niistä tuli majurin palkkatiloja. Lampuodit ostivat Mellangårdin ja Östergårdin perinnöksi vuonna 1763, Övergård ostettiin perinnöksi vuonna 1792.
Talamus

Näkökukkulan sijainti
Näkökukkula eli talamus (lat. thalamus) on aistiratojen väliasemana toimiva suuri tumake, joka sijaitsee väliaivojen sivuseinämissä. Kaikki aistien hermoradat, lukuun ottamatta hajuaistimuksia välittäviä hermoratoja, kulkevat isoaivokuorelle näkökukkulan tumakkeiden kautta. Hajuaistimukset liittyvät suoraan limbisen järjestelmään.
Näkökukkulassa sijaitsee ulompi polvitumake (nucleus geniculatus lateralis, engl. lateral geniculate nucleus), jonka kautta verkkokalvolta tuleva näköinformaatio välittyy näköaivokuorelle.
Sairauksia

Kuolemaan johtavassa FFI-taudissa talamukseen kerääntyvä mutatoitunut prioniproteiini PrPSc estää talamuksen ja pihtipoimun aivokuoren normaalia aineenvaihduntaa, mikä johtaa solukuolemiin. Sairaalla 90 % talamuksen neuroneista on kadonnut, ja tilalla on vain reikäistä kudosta. Mutatoitunut proteiini tuhoaa vain talamuksen samaan tapaan kuin Creutzfeldt–Jakobin tauti tuhoaa koko aivokudoksen.
Aiheesta muualla

Crossman, A. R. & Neary, D.: Neuroanatomy.  (An illustrated colour text, 3rd Edition)  Churchill Livingstone, 2006.  ISBN 978-0-443-10036-9
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2006

Barbara Fusar-Poli ja Maurizio Margaglio
Vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa järjestettiin totuttuun tapaan neljä kilpailutapahtumaa taitoluistelussa. Kilpailut käytiin Palavela-hallissa.
Suomalaissijoituksista, katso Suomi 2006 talviolympialaisissa.
|  | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 2 |  Japani | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 |  Yhdysvallat | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 4 |  Kiina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 |  Sveitsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 |  Kanada | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Ukraina | 0 | 0 | 1 | 1 |
Yksinluistelu > Miehet

Miehet kilpailevat kahdessa eri osassa. Lyhytohjelman saavat esittää kaikki 30 luistelijaa, mutta heistä vain 24 parasta pääsevät esittämään vapaaohjelmansa.
Lyhytohjelma luisteltiin 14. helmikuuta ja vapaaohjelma 16. helmikuuta.
| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jevgeni Pljuštšenko | 258,33 |
| 2 |  | Stéphane Lambiel | 231,21 |
| 3 |  | Jeffrey Buttle | 227,59 |
| 4 |  | Evan Lysacek | 220,13 |
| 5 |  | Johnny Weir | 216,63 |
| 6 |  | Brian Joubert | 212,89 |
| 7 |  | Matthew Savoie | 206,67 |
| 8 |  | Daisuke Takahashi | 204,89 |
Yksinluistelu > Naiset

Naisten kilpailussa on samat säännöt kuin miesten, mutta vapaaohjelma kestää vain 4 minuuttia. Lyhytohjelma oli 21. helmikuuta ja vapaaohjelma 23. päivä.
| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Shizuka Arakawa | 191,34 |
| 2 |  | Sasha Cohen | 183,36 |
| 3 |  | Irina Slutskaja | 181,44 |
Pariluistelu

Olympialaisissa kilpailee 20 paria kahdessa eri osassa: Lyhytohjelma luistellaan ensin. Sen tulee sisältää kahdeksan vaadittua elementtiä ja se saa kestää 2 minuuttia 50 sekuntia. Kaikki parit pääsevät vapaaohjelmaan, jossa tärkeimmässä osassa on kekseliäisyys, koreografia ja hyvin suunniteltu ja tasapainoinen ohjelma. Vapaaohjelma saa kestää 4 minuuttia ja 30 sekuntia.
Lyhytohjelma luisteltiin 11. helmikuuta ja vapaaohjelma luisteltiin 13. helmikuuta.
| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin | 204,48 |
| 2 |  | Zhang Dan / Zhang Hao | 189,73 |
| 3 |  | Shen Xue / Zhao Hongbo | 186,91 |
| 4 |  | Pang Qing / Tong Jian | 186,67 |
| 5 |  | Maria Petrova / Aleksei Tihonov | 186,67 |
| 6 |  | Aljona Savchenko / Robin Szolkowy | 186,67 |
| 7 |  | Rena Inoue / John Baldwin | 175,01 |
| 8 |  | Julija Obertas / Sergei Slavnov | 166,54 |
Jäätanssi

Jäätanssissa kilpaillaan kolmessa eri osassa. Ensimmäinen pakollinen tanssi oli 17. helmikuuta ja kaikki kaksikymmentäneljä paria esittävät saman tanssin. Pakollisen tanssin pisteet ovat 20 prosenttia lopullisista pisteistä. Rytmitanssi esitettiin 19. helmikuuta ja vapaatanssi 20. helmikuuta. Rytmitanssi saa kestää 4 minuuttia.
| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Tatjana Navka / Roman Kostomarov | 200,64 |
| 2 |  | Tanith Belbin / Benjamin Agosto | 196,06 |
| 3 |  | Jelena Grušina / Ruslan Gontšarov | 195,85 |
| 4 |  | Isabelle Delobel / Olivier Schönfelder | 194,28 |
| 5 |  | Albena Denkova / Maksim Staviski | 189,53 |
| 6 |  | Barbara Fusar Poli / Maurizio Margaglio | 183,46 |
| 7 |  | Margarita Drobiazko / Povilas Vanagas | 183,21 |
| 8 |  | Galit Chait / Sergei Sakhnovski | 181,16 |
Takachiho (1885)

| Takachiho / 高千穂 |
| --- | --- |
 Takachiho

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth, Elswick
Kölinlasku:  10. huhtikuuta 1884
Laskettu vesille:  16. toukokuuta 1885
Palveluskäyttöön:  26. maaliskuuta 1886
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 17. lokakuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 709 t
Pituus:  91,4 m
Leveys:  14 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  7 604 ihp
Nopeus:  18,5 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  2 × Krupp 260 mm/35 -tykkiä 6 × Krupp 152 mm/35 -tykkiä 6 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 10 × 1″ Nordenfelt-tykkiä 4 × kymmenpiippuista 11 mm Nordenfelt-konekivääriä 4 × 14″ torpedoputkea
Takachiho (jap. 高千穂) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Naniwa-luokan panssarikansiristeilijä. Alus tuhoutui 17. lokakuuta 1914.
Taustaa

Ennen ensimmäistä Kiinan ja Japanin sotaa tapahtunut poliittisen jännityksen kasvaminen aiheutti Japanissa kiinnostuksen hankkia laivastolleen panssarikansiristeilijän. Alustyypin hankintaa puolsivat sen suuri nopeus, vahva aseistus ja panssarointi sekä suhteellisen edullinen hinta, jonka merkitystä korosti Japanin oman telakkateollisuuden kyvyttömyys valmistaa kyseisen kaltaisia aluksia. Lisäksi hankinnan tarvetta lisäsi Kiinan laivastolleen ostamat kaksi taistelulaivaa, panssarikansiristeilijä sekä panssaroidut tykkiveneet. Japanin laivastolle tilattiin kolme panssarikansiristeilijää, joista kaksi Armstrong Whitworthilta ja kolmas Ranskasta.
Valmistus

Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä osana vuoden 1883 hankintoja. W. H. Whiten suunnitteleman aluksen köli laskettiin 10. huhtikuuta 1884 Low Walkerin telakalla numerolla 476. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1885 ja se valmistui 26. maaliskuuta 1886.