stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kannabidioli
Valmistemuodot

Kannabidioli on suuonteloon annosteltavan Sativex-kauppanimellä myytävän sumutteen toinen vaikuttava lääkeaine, toisen ollessa CB1-reseptorien osittaisagonisti THC. Näiden suhde Sativex-sumutteessa on 50:50. Suomessa Sativex on rekisteröity MS-tautia sairastaville aikuispotilaille liiallisen lihasjänteyden oireiden lievittämiseen. Pelkästään CBD:tä sisältävä Epidiolex-kauppanimellä myytävä lääke sai myyntiluvan Yhdysvalloissa vuonna 2013, indikaationa eräiden lapsuusiän epilepsian muotojen hoito. Suomessa erityisluvalla myytävässä lääkkeellisessä kannabisvalmisteessa Bediolissa on 8 % CBD:tä ja 6,3 % THC:tä. Suomessa CBD on luokiteltu lääkeaineeksi ja CBD:tä sisältävät valmisteet voidaan rinnastaa reseptilääkevalmisteeseen, mutta Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean tulee antaa jokaisesta valmisteesta oma luokittelupäätöksensä. Päätöksessä otetaan huomioon tuotteen esitystapa, koostumus, farmakologiset ominaisuudet, käyttötavat, levityksen laajuus, kuluttajatieto ja käytöstä aiheutuva vaara.
Lähtöaineena

Kannabidiolia käytetään myös muiden kannabinoidien valmistamisen lähtöaineena. Kannabidiolista valmistetaan päihdyttävää heksahydrokannabinolia (HHC) ja sen eri muunnoksia (HHC-O, HHC-P).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PubChem: Cannabidiol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cannabidiol (englanniksi)
https://www.sciencenews.org/article/cbd-product-boom-science-research-hemp-marijuana
Ihmerohdoksi hehkutetun CBD-hamppuöljyn suosio kasvaa Euroopassa, mutta pullossa voi piillä terveysriski – Suomeen tuotteita tulee porsaanreiän kautta Yle, 2019
Kouristuksen estolääkkeet
| GABAergiset |
| --- | --- |
GABAAR PAM: Barbituraatit: barbeksakloni • fenobarbitaali • metarbitaali • metyylifenobarbitaali • pentobarbitaali • primidoni • Karbamaatit: felbamaatti • Bentsodiatsepiinit: diatsepaami • klobatsaami  • klonatsepaami • kloratsepaatti • loratsepaami • midatsolaami • nimetatsepaami • nitratsepaami • tematsepaami • Muut: bromidi (kaliumbromidi, natriumbromidi) • imepitoiini • paraldehydi • stiripentoli
GABA-T -inhibiittorit: Rasvahapot (ja liittyvät): valproaatti • valpromidi • valproaatti pivoksiili • vigabatriini
Muut: GABAR-reseptorinaktivoijat: progabidi • GAT-1 -inhibiittorit: tiagabiini
| Kanavamodulaattorit |
| --- | --- |
Natrium-salpaajat: Hydantoiinit: etotoiini • fenytoiini • fosfenytoiini • mefenytoiini • Karboksamidit: eslikarbatsepiiniasetaatti • karbamatsepiini • okskarbatsepiini • Muut: lakosamidi • lamotrigiini • rufinamidi • topiramaatti • tsonisamidi
Kalsium-salpaajaat: Oksatsolidiinidionit: etadioni • parametadioni • trimetadioni • Suksinimidit: etosuksimidi • fensuksimidi • mesuksimidi • Gabapentinoidit: gabapentiini • pregabaliini
Kalium-avaajat: retigabiini
| Muut |
| --- | --- |
Hiilihappoanhydraasi-inhibiittorit: Sulfonamidit: asetatsolamidi • etoksotsolamidi • sultiaami
Muut: beklamidi • brivarasetaami • etirasetaami • kannabidioli • levetirasetaami • perampaneeli
Pekka Töpöhäntä

Pekka Töpöhännän talo lähellä Uppsalan linnaa.
Pekka Töpöhäntä (ruots. Pelle Svanslös) on ruotsalaisen Gösta Knutssonin luoma lastenkirjasarja, joka kertoo samannimisestä kissasta. Kirjasarja on julkaistu vuosina 1939–1972.
Gösta Knutsson osti lapsena maalla ollessaan hännättömän kissanpennun yhdellä kruunulla. Vuosia myöhemmin hän kertoi radiossa tarinoita tästä kissasta ja tarinoista syntyi kirja. Ensimmäinen Pekka Töpöhäntä -kirja julkaistiin vuonna 1939 ja sen suomennos ilmestyi vuonna 1943. Kirjan henkilöhahmot ovat pääasiassa kissoja. Kirjasarjan päähenkilö on Pekka-niminen kissa. Pekka sai liikanimen ”Töpöhäntä”, koska hänen ollessaan vain muutaman päivän ikäinen pentu rotta puraisi hänen häntänsä poikki.
Pekka on kotikissa, mutta useimmat hänen kissaystävistään ovat kujakissoja. Pekka on kotoisin maalta, mistä uppsalalainen perhe ottaa hänet lemmikikseen. Ensimmäisessä kirjassa Pekka on perheen lemmikkikissana Åsgränd-kujalla Uppsalassa. Perheessä on kaksi lasta, Olli ja Pirkko. Myöhemmin Pekka muuttaa asumaan kellariin. Pekka on hyväsydäminen ja luottavainen kissa. Ilkeä Monni-kissa ja tämän tyhmät seuraajat, Pilli ja Pulla, ovat aina kiusaamassa Pekkaa ja pyrkivät saamaan Pekan näyttämään typerältä muiden silmissä. Usein Monnin kepposet kääntyvät kuitenkin häntä itseään vastaan ja hän tulee itse nolatuksi. Pekka saa myös puolisokseen suloisen Maija Maitoparran.
Useimpien kirjojen tarina sijoittuu Uppsalaan. Monet kissoista on nimetty seudun paikannimien mukaan. Kirjoja voidaan myös pitää avainromaaneina, sillä Knutsson kuvasi kissoissa usein oman aikansa Uppsalan henkilöitä ja tapahtumia. Knutsson opiskeli Uppsalan yliopistossa ja oli mukana Tukholman osakunnan ja Uppsalan ylioppilaskunnan toiminnassa. Monien kissojen esikuvat ovatkin hänen osakuntatovereitaan. Koska kirjojen tapahtumapaikkana on Uppsala, on kaupunkiin merkitty kävelyreittejä, jotka kuljettavat Knutssonin kissojen maille.
Kirjoja on käännetty useille Euroopan kielille. Lastenooppera Pekka Töpöhäntä, jonka musiikin oli säveltänyt Erland von Koch, esitettiin vuonna 1949 Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Joissakin suomennoksissa tapahtumat on siirretty Suomeen; esimerkiksi kirjassa Yliveto Pekka Töpöhäntä mainitaan tapahtumapaikkoina Lundin ja Malmön sijasta Jyväskylä ja Savonlinna, vaikka Knutssonin alkuperäisromaanien mukaan kyseiset tapahtumat eivät missään vaiheessa sijoittuneet Suomeen.
Kirjat

Alkuperäinen kirjasarja:
Pekka Töpöhännän seikkailut, 1943 (Pelle Svanslös på äventyr, 1939)
Pekka Töpöhännän uudet seikkailut, 1943 (Pelle Svanslös på nya äventyr, 1940)
Pekka Töpöhäntä Amerikassa, 1944 (Pelle Svanslös i Amerika, 1941)
Pekka Töpöhäntä pääsee pälkähästä, 1944 (Pelle Svanslös klarar sig, 1942)
Mitenkähän Pekka Töpöhännän käy?, 1945 (Hur ska det gå för Pelle Svanslös?, 1943)
Pekka Töpöhäntä ja Mauri Mäyräkoira, 1945 (Pelle Svanslös och taxen Max, 1944)
Pekka Töpöhäntä koulussa, 1946 (Pelle Svanslös i skolan, 1945)
Kiri kiri Pekka Töpöhäntä, 1946 (Heja Pelle Svanslös, 1946)
Pekka Töpöhäntä ja Maija Maitoparta, 1948 (Pelle Svanslös och Maja Gräddnos, 1947)
Pekka Töpöhännän kolmoset, 1949 (Trillingarna Svanslös, 1948)
Yliveto Pekka Töpöhäntä, 1952 (Alla tiders Pelle Svanslös, 1951)
Myöhempiä lyhennelmiä ja mukaelmia:
Pekka Töpöhäntä Amerikassa (Pelle Svanslös i Amerika)
Pekka Töpöhäntä ja Pikku-Mai (Pelle Svanlös och Lilla Maj)
Pekka Töpöhäntä Kööpenhaminassa (Pelle Svanslös i Köpenhamn)
Pekka Töpöhäntä teatterissa (Pelle Svanslös på teatern)
Pekka Töpöhännän jännittävä juhannus (Pelle Svanslös firar midsommar)
Pekka Töpöhäntä käy koulua (Pelle Svanslös i plugget)
Pekka Töpöhäntä suksilla (Pelle Svanslös åker skidor)
Pekka Töpöhännän laivaretki (Pelle Svanslös åker båt)
Pekka Töpöhäntä ja kummitus (Pelle Svanslös och spöket)
Pekka Töpöhännän silakkaretki (Pelle Svanlös fiskar strömming)
Pekka Töpöhännän ystävä / Pekka Töpöhäntä saa ystävän (Pelle Svanslös får en kompis)
Pekka Töpöhäntä ja lumiukko (Pelle Svanslös och snögubben)
Pekka Töpöhäntä naamiaisissa (Pelle Svanslös på maskerad)
Pekka Töpöhäntä ja joululahjavarkaat / Pekka Töpöhäntä pelastaa joulun (Pelle Svanslös räddar julen)
Pekka Töpöhäntä ja Maijan kruunu (Pelle Svanslös och Majas krona)
Pekka Töpöhäntä urheilukilpailuissa (Pelle Svanslös på tävling)
Pekka Töpöhäntä tivolissa (Pelle Svanslös på tivoli)
Pekka Töpöhäntä ja rikas Monni (Pelle Svanlös och Mans arv)
Pekka Töpöhäntä opettajana
Pekka Töpöhäntä, kevätkeikari
Minä, Pekka Töpöhäntä
Pekka Töpöhännän joulu
Pekka Töpöhäntä ei anna periksi (Pelle Svanslös ger sig inte)
Pekka Töpöhännän kootut.  ((Pelle Svanslös på äventyr.) Suomentanut Terttu Liukko)  Jyväskylä Helsinki:  Gummerus, 1998.  ISBN 951-20-5434-5
Elokuvat

Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös, animaatio, 1981)
Pekka Töpöhäntä Amerikassa (Pelle Svanslös i Amerikatt, animaatio, 1985)
Pekka Töpöhäntä ja suuri aarrejahti (Pelle Svanslös och den stora skattjakten, 2000)
Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös, animaatio, 2020)
TV-sarjat

Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös, 1964–1965)
Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös (julkalender), 1997)
Aiheesta muualla

Missä Peppi asuu? Ruotsalaisten lastenkirjojen hahmojen kotipaikkoja
70-vuotias Pekka Töpöhäntä on säilyttänyt suosionsa Yle Uutiset 17.12.2009
Pekka Töpöhäntä täyttää 80 vuotta – lastenkirjaklassikot on nähty jopa vastalauseeksi Hitlerille ja Mussolinille Ilta-Sanomat 26.5.2019
Kangasvuoren vesitorni

| Kangasvuoren vesitorni |
| --- | --- |

Sijainti:  Jyväskylä, Suomi
Koordinaatit:  62°16′N 25°49′E﻿ / ﻿62.27°N 25.81°E﻿ / 62.27; 25.81
Rakennustyyppi:  Vesitorni
 fiKangasvuoren vesitorni 
  
Kangasvuoren vesitorni ilmasta. Taustalla Sulun asuinalue.
Kangasvuoren vesitorni on Jyväskylän Huhtasuon kaupunginosassa Kangasvuoren huipulla. Torni on otettu käyttöön joulukuussa 2014.
Samalla paikalla oli aikaisemmin vuonna 1976 (tai 1975) valmistunut elementtirakenteinen vesitorni, joka romahti 3. marraskuuta 2012 varhain aamulla. Uuden tornin rakennustyöt alkoivat vuoden 2014 alkupuolella.
Nykyisen tornin rakenne

Vesitorni on malliltaan jalkojen varassa seisova tasapohjainen betonilieriö. Sen korkeus on 20 metriä. Säiliön vesitilavuus on 2 500 m³. Tornin halkaisija on 24 metriä, mistä johtuen vedenpinnan vaihteluväli normaalikäytössä on vain viisi metriä, kun se aikaisemmassa halkaisijaltaan 17-metrisessä tornissa oli kymmenen metriä. Tornin keskijalka on halkaisijaltaan noin seitsemän metriä ja ulkoreunalla on kahdeksan hoikempaa jalkaa. Vesisäiliö on lämpöeristetty ja verhoiltu corten-teräksellä. Vesitorni otettiin käyttöön 19. joulukuuta 2014.
Aikaisempi vesitorni

Kangasvuoren aikaisempi vesitorni oli vuonna 1976 (tai 1975) rakennettu vesitorni, joka romahti lauantaina 3. marraskuuta 2012 kello 6.07. Romahduksessa ei aiheutunut henkilövahinkoja. Vesitorni oli kokonaan elementtirakenteinen, vuonna 1972 Vuoden betonirakenteena palkittu MJ-vesitorni, noin 30 metriä korkea ja tilavuudeltaan 2 000 kuutiometriä. Samanlaisia 2 000 kuutiometrin MJ-vesitorneja kuin Kangasvuoren vesitorni on ainakin Nurmijärven vesitorni, Iisalmen vesitorni ja Porvoon Hamarin vesitorni.
Kuntotutkimuksia tekevän yhtiön asiantuntija suositteli kaikkien samantyyppisten vesitornien tarkastamista. Onnettomuustutkintakeskus (OTKES) päätti maanantaina 5. marraskuuta aloittaa turvallisuustutkinnan onnettomuuden johdosta.
Onnettomuus­tutkinta­keskuksen tutkinta > Paikkatutkinta

Onnettomuustutkintakeskus kartoitti ja tutki sortuneen tornin rauniot yhdessä tornin omistaneen Jyväskylän Energian ja Keski-Suomen poliisilaitoksen asiantuntijoiden kanssa. Paikkatutkinnan seurauksena OTKES antoi ympäristöministeriölle ilmoituksen kyseistä vesitornityyppiä koskevasta onnettomuusuhasta. OTKES suosittelee vastaavien vesitornien kuormituksen rajoittamista.
Onnettomuus­tutkinta­keskuksen tutkinta > Paikkatutkinnan tulokset

Paikkatutkimuksessa todettiin, että tornin ylemmän vetorenkaan ja elementtien eli katto- ja seinäelementtien, pohjaelementtien, varren jatkoelementtien ja vinojen tukipalkkielementtien kärsimät vauriot olivat osittain suhteellisen vähäisiä ja ilmeisesti seurausta noin 30-metrisen tornin sortumisesta. Sen sijaan tornin pohjaelementtejä sitonut ja seinäelementtejä tukenut rengasmainen jännitetty betonipalkki oli katkennut. Palkissa oli päällekkäin neljässä suojaputkessa jänneteräsniput, jotka oli jännittämisen jälkeen injektoitu. Kahdessa ylimmässä nipussa oli huomattavia ja luonteeltaan merkittäviä korroosiovaurioita, jotka heikensivät rakennetta. OTKES:in mukaan vauriot olivat paikallisia ja vaikeasti havaittavissa. Niiden huomaaminen betonin ja suojaputken sisältä on OTKES:in mukaan tavanomaisesti käytettävillä kuntotutkimusmenetelmillä mahdotonta. Alustavissa tarkastuksissa palkissa ei havaittu mitoitusvirheitä.
OTKES päätti tutkia muun muassa sortumapaikalta ottamiensa rakennenäytteiden kunnon ja lujuuden, selvittää korroosiovaurion syntymisen syyt ja vaikutuksen. Se selvitti myös, mikä vaikutus tornin kuormituksella ja käytöllä on ollut vaurioiden syntymiseen. Lisäksi tutkittiin, onko korroosiovaurion lisäksi ollut muita syitä, jotka johtivat tornin sortumiseen.
Onnettomuus­tutkinta­keskuksen tutkinta > Jänneteräsnippujen korroosiovaurioiden synty

Maaliskuussa 2013 Onnettomuustutkintakeskus julkaisi tiedotteen jänneterästen vaurioitumiseen johtaneista syistä. Tutkinnan mukaan jänneteräsnipuissa olevissa teräksissä oli havaittu säröjä, jotka olivat syntyneet jo ennen terästen katkeamista. Säröt heikensivät terästen lujuutta noin puoleen siitä mitä ehjällä teräksellä on. Säröytyneen terästangon sai poikki käsivoimin taivuttamalla.
Säröytymisen aiheuttajaksi paljastui niin sanottu viivästynyt vetymurtuma, joka syntyy teräslaadussa, jota oli käytetty vesitornin katkenneessa rengasmaisessa vetopalkissa ja jota kuormitetaan staattisesti. Vesitornin palkin terästen kuormitus oli merkittävän suuri ja kestänyt yli 37 vuotta. Teräksessä ei ole ollut vetyä sen valmistumisvaiheessa, vaan se on siirtynyt teräkseen ilmeisesti ruostumisen aiheuttamana. Terästankojen todettiin olleen ruosteessa. Teräkseen siirtynyt vety poistuu teräksestä ennen pitkää. Jänneteräkset olivat nipuissa, jotka olivat suojaputkissa.
Suunnitelmien mukaisesti toteutetussa rakenteessa jänneterästen ja suojaputken väli injektoidaan täyteen injektointimassalla. Tämä suojaa jänneteräksiä korroosiolta ja siirtää kuormitusta. Kangasvuoren vesitornissa injektointi ei ollut onnistunut hyvin, vaan suojaputken ja jänneterästen väliin oli jäänyt tyhjää. Tästä oli seurauksena muun muassa, että rakenteeseen tunkeutunut vesi oli ruostuttanut suojaputkiin reikiä ja vesi pääsi ruostuttamaan teräsnippuja. Vesi oli vuotanut rakenteeseen betonielementtien saumauksista, jotka olivat olleet jo huonokuntoiset eikä veden valumista pitkin vesitornin säiliön kylkiä oltu estetty.
Jänneteräkset tutkinut tutkimuslaitos ei havainnut teräksissä valmistusvikoja ja materiaalivikoja.
Onnettomuus­tutkinta­keskuksen tutkinta > Loppuraportti

Onnettomuustutkintakeskus julkaisi loppuraportin 16. syyskuuta 2013, ja senkin mukaan syy on viivästynyt vetymurtuma, jonka on aiheuttanut jänneteräksiin päässyt sadevesi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kangasvuoren vesitorni Wikimedia Commonsissa
Kangasvuoren vesitorni ennen romahdusta keväällä 2012.
Vesitorni romahduksen jälkeen.
Hotelli Maria

| Hotelli Maria> ent. Uudenmaan pataljoonan upseerikasarmi |
| --- | --- |

Osoite:  Mariankatu 23 00170 Helsinki
Sijainti:  Kruununhaka
Koordinaatit:  60°10′25.54″N, 24°57′24.86″E
Valmistumisvuosi:  1885; muutettu hotelliksi 2023
Suunnittelija:  Evert Lagerspetz
Omistaja:  Samla Capital
Kerrosluku:  6
Tilavuus:  14 000 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hotelli Maria (yrityksen viestinnässään käyttämä aputoiminimen kirjoitusasu The Hotel Maria) on Helsingin Kruununhaassa Mariankadun varrella sijaitseva hotelli, joka avattiin 15. joulukuuta 2023. Siinä on 117 huonetta, joista 38 on sviittejä. Hotellissa on kylpylä ja kaksi ravintolaa. Hotelli kuuluu Samla Capitalin hallinnoiman Samla Hotels -rahaston omistukseen.
Hotelli on huomioitu The New York Timesissa, Forbesissa ja Financial Timesissa.
Rakennuksen historia

Nykyinen Hotelli Marian rakennusryhmä valmistui vaiheittain vuosina 1885–1930. Sen vanhimman osan suunnitteli Evert Lagerspetz, ja se rakennettiin alun perin Uudenmaan pataljoonan upseerikasarmiksi. Rakennusta laajennettiin 1930-luvulla Liisankadun puolelle Armas Siitosen suunnittelemana.  Myöhemmin entisessä upseerikasarmissa on toiminut Maatilahallitus, sivurakennuksissa Siementarkastuslaitos ja Maatalouskemian laitos.
Hotellina rakennusryhmä avattiin vuonna 2023.
Aiheesta muualla

The Hotel Marian kotisivu
The Hotel Maria – My Helsinki
Maria Lassila-Merisalo

Maria Lassila-Merisalo, 2022.
Maria Lassila-Merisalo (s. 1978) on suomalainen tietokirjailija ja journalismin tutkija. Hän on kirjoittamisen dosentti Jyväskylän yliopistossa ja viestinnän dosentti Helsingin yliopistossa.
Lassila-Merisalon päätutkimuskohde on tarinallinen journalismi, jota hän on paitsi tutkinut myös kouluttanut ja itse kirjoittanut. Hän osallistuu myös aktiivisesti journalismia ja media-alaa koskevaan julkiseen keskusteluun ja on ollut valitsemassa palkinnonsaajia useissa lehtijuttukilpailuissa. Vuonna 2020 häneltä julkaistiin tietokirja Tarinallinen journalismi, jonka on kustantanut Vastapaino.
Lassila-Merisalo väitteli tohtoriksi tammikuussa 2009 Jyväskylän yliopistossa journalistiikan oppiaineessa. Hänen väitöskirjansa Faktan ja fiktion rajamailla käsittelee suomalaisen kaunokirjallisen journalismin poetiikkaa. Narratiivisen journalismin lisäksi Lassila-Merisalo on tutkinut esim. toimittajien urakehitystä.
Lassila-Merisalo on tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan varapuheenjohtaja . Neuvottelukunta muun muassa tekee tiede- ja kulttuuriministerille esityksen tiedonjulkistamisen valtionpalkintojen saajista ja jakaa apurahoja.. Hän toimii myös Suomen tietokirjailijat ry:ssä Kanta-Hämeen aluevastaavana ja hallituksen jäsenenä.Hän työskentelee Hämeen ammattikorkeakoulussa kehittämispäällikkönä.
Aamulehti tilasi vuonna 2024 Lassila-Merisalolta selvityksen, jossa hän tarkasteli lehden entisen toimittajan Matti Kuuselan artikkeleiden todenperäisyyttä. Selvitystä edelsi laaja journalismin etiikkaa koskeva julkinen keskustelu, kun Kuusela oli elämäkerrassaan paljastanut keksineensä asioita joihinkin artikkeleihinsa.
Julkaisut

Tarinallinen journalismi. Vastapaino, 2020.
Faktan ja fiktion rajamailla: Kaunokirjallisen journalismin poetiikka suomalaisissa aikakauslehdissä. Väitöskirja, 2009.
Aiheesta muualla

Lukujuttu. Maria Lassila-Merisalon blogi.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID  ResearcherID  Scopus
Legitimismi

Legitimismi (ransk. légitimisme) oli Ranskassa vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen jälkeen vaikuttanut rojalistinen suuntaus, jonka mukaan ainoastaan Bourbon-suvun vanhemmalla haaralla oli laillinen oikeus Ranskan valtaistuimeen. Sen kannattajia kutsuttiin legitimisteiksi. Legitimistit olivat yksi rojalistien kolmesta pääryhmästä 1800-luvun Ranskassa; kaksi muuta olivat Orléans-sukuhaaraa kannattaneet orleanistit sekä Napoleonin perintöä vaalineet bonapartistit. Legitimistit eivät tunnustaneet vuonna 1830 valtaan nousseen Ludvig Filipin eivätkä yhdenkään häntä seuranneen Ranskan hallitsijan laillisuutta. He edustivat taantumuksellista oikeistoa.
Toisen keisarikunnan romahtamisen jälkeen Bourbonien valtaanpaluulle näytti 1870-luvun alussa avautuvan mahdollisuus, mutta silloisen kruununtavoittelijan Chambordin kreivin jyrkkä vanhoillisuus vei häneltä muiden rojalistien tuen. Hänen kuoltuaan vuonna 1883 ilman perillisiä useimmat legitimistit siirtyivät tukemaan hallitsijaksi Orléans-suvun päämiestä, Pariisin kreivi Philippe d’Orléansia. Osa legitimisteistä katsoi laillisen oikeuden Ranskan kruunuun siirtyneen sen sijaan Bourbon-suvun espanjalaiselle haaralle, vaikka sen kantaisä Filip V olikin luopunut omista ja jälkeläistensä oikeuksista Ranskan kruunuun Utrechtin rauhan yhteydessä vuonna 1713.
Turku-Pesis

| Turku-Pesis |
| --- | --- |

Koko nimi:  Turku-Pesis
Perustettu:  1949
Entiset nimet:  Lännen Pallo   1949-1990   Turku-Pesis   1990-
Kaupunki:  Turku
Kenttä:  Kupittaan pesäpallostadion
Miesten sarjataso:  Suomensarja
Naisten sarjataso:  Suomensarja
Värit:           

Puheenjohtaja:  Lasse Suvanto
Omistaja:  Turku-Pesis ry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Turku-Pesis on turkulainen pesäpalloseura, joka pelaa naisten suomensarjaa ja miesten suomensarjaa Seura on perustettu vuonna 1949 ja se on voittanut naisten SM-kultaa vuonna 1982 ja pronssia kaudella 1981. Turku-Pesiksen alkuperäinen nimi oli Lännen Pallo. Nimenvaihdos tehtiin vuonna 1990.
Historia > Lännen Pallon perustaminen

Seura perustettiin nimellä Lännen Pallo vuonna 1949. Pesäpallotoiminta alkoi seuran osalta kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla vuonna 1950. Miesjoukkueet pelasivat sarjaa vaihtelevasti vuoteen 1964 asti. Vuonna 1965 LäPa:n naisjoukkue nousi Suomen Mestaruussarjaan.
Naisjoukkue pelasikin SM-sarjassa yhtäjaksoisesti aina vuoteen 1986 asti. Tuona aikana joukkue saavutti SM-kultaa vuonna 1982 ja SM-pronssia 1981. Mestaruusjoukkueessa pelasivat Sirpa Helin, Marjo Hellström, Minna Hämäläinen (nyk.Lamppu), Ritva Laine (nyk. Rekola), Jaana Lindqvist, Merja Raikko (nyk. Keskinen), Teija Räsänen (nyk. Penger), Kirsti Sinisalo (nyk. Juhala), Riitta Tuomi (nyk. Valtamäki), Seija Uusitalo (nyk. Korkeamäki), Minna Varjonen, Tuula Raittila (nyk. Puikkonen), pelinjohtaja ja valmentaja Simo Lehtonen, joukkueenjohtaja Matti Vaininen. Kaudeksi 1987 Lännen Pallo putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Tunnukset > Logo

Lännen Pallon logo (1949–1990)
Turku-Pesiksen 60-juhlavuotis logo (2009)
Turku-Pesiksen logo (1990–)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä-Länsi-valinnat

Johanna Nieminen (1994)
Iina Lehkonen (2011)
Joukkueet

Miesten suomensarja
Naisten suomensarja
Miesten maakuntasarja
Miesten aluesarja
C-pojat
D-pojat
D-tytöt
E-pojat
F-pojat
G-pojat
Aiheesta muualla

Turku-Pesiksen tilastoja (UrheiluSuomi.com)
Suomen amerikkalaisen jalkapallon maajoukkue

| Suomen amerikkalaisen jalkapallon maajoukkue |
| --- | --- |

Perustettu:  1979
Liitto:  Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto
Maanosaliitto:  IFAF Europe
Päävalmentaja:  Mikko Koikkalainen
Peliasu

Ensimmäinen ottelu
  Suomi 52–0  Ranska (Castel Giorgio, Italia, 23. heinäkuuta 1983) 
Suurin voitto
  Norja 7–63  Suomi (Helsinki, Suomi, 26. huhtikuuta 1995) 
Suurin tappio
  Suomi 0–89  Meksiko (Palermo, Italia, 27. kesäkuuta 1999) 
MM-kilpailut
Esiintymiset:  1 (ensimmäiset 1999)
Paras MM-sijoitus:  6. (1999)
EM-kilpailut
Esiintymiset:  14 (ensimmäiset 1983)
Paras sijoitus:   Kultaa: 1985, 1993, 1995, 1997, 2000
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen amerikkalaisen jalkapallon miesten maajoukkue edustaa Suomea amerikkalaisen jalkapallon kansainvälisissä arvoturnauksissa. Suomi on osallistunut lajin kansainvälisiin arvokilpailuihin jo 1980-luvun alusta saakka. EM-kisoissa Suomi on maanosan menestynein maa viidellä kultamitalilla, viidellä hopealla ja neljällä pronssilla. MM-kisoihin Suomi on selviytynyt kerran, vuonna 1999, jolloin joukkue sijoittui kuudenneksi.
Sijoitukset arvokisoissa > Euroopanmestaruuskilpailut

1983:  Hopeaa
1985:  Kultaa
1987:  Pronssia
1989:  Hopeaa
1991:  Hopeaa
1993:  Kultaa
1995:  Kultaa
1997:  Kultaa
2000:  Kultaa
2001:  Hopeaa
2005:  Pronssia
2010: Viides
2014: Neljäs
2018:  Pronssia
2021:  Pronssia
2023:  Hopeaa
Sijoitukset arvokisoissa > Maailmanmestaruuskilpailut

1999: Kuudes
2003: Karsiutui
2007: Karsiutui
2011: Karsiutui
2015: Karsiutui
Päävalmentajat

| Kaudet | Päävalmentaja(/t) |
| --- | --- |
1983:  Don Jones
1984:  John Kenney
1985:  Al Tambarelli
1986: 
1987:  Clarence Thomas  Hugh Mendez
1988: 
1989–1991:  Pete McCulley
1992:  Eino Leisimo
1993–1997:  Juha Liedes
1998:  Jorma Hytönen
1999–2000:  Tomas Hagman
2001–2002:  Kim Wickström
2003–2020:  Tuomas Heikkinen
2021:  Mele Mosqueda
2022–:  Mikko Koikkalainen