stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toompea

Näkymä Toompealle Olevisten kirkolta.
Toompea (saks. Domberg eli tuomiokirkonmäki) on mäellä sijaitseva alue Tallinnassa. Toompea muodosti keskiaikaisen Tallinnan yläkaupungin, joka erosi juridisesti alakaupungista.
Toompea on Baltian klinttiin kuuluva kukkula. Noin 10 000 vuotta sitten Toompea muodosti klinttisaaren Baltian jääjärvessä ja ihmisasutusta lähialueelle syntyi viisi- tai kuusituhatta vuotta sitten. Sittemmin Toompeana mäellä oli räväläläisten tukikohta tai pakolinna, joka tunnettiin viroksi nimillä Litna tai Lidna. Venäläisissä kronikoissa paikka sai nimen Kolõvan ja viikingit kutsuivat sitä nimillä Lindanäs tai Lyndanise. Tanskalaiset ristiretkeläiset tuhosivat Lyndanisen alkukesästä 1219 ja he alkoivat rakentaa sen tilalle omia varustuksiaan, joille Lätin Henrik antoi nimen Castrum Danorum, eli tanskalaisten linna. Hieman myöhemmin tanskalaiset voittivat Lyndanisen taistelussa Rävälästä ja Harjumaalta heitä vastaan saapuneet virolaiset. Vuotta 1219 pidetäänkin Tallinnan tali Tanskan linnan perustamisvuotena.
Toompealle eli Tallinnan tulevalle yläkaupungille alettiin rakentaa 1120-luvulla Tallinnan tuomiokirkkoa ja niin sanottua suurta linnoitusta (castrum maius). Castrum minus eli pieni linnoitus rakennettiin vuosien 1227–1229 välillä suuren linnoituksen sisälle. Pieni linnoitus ja suuri linnoitus muodostivat yhdessä Tallinnan yläkaupungin, joka oli oma juridinen kokonaisuutensa. Yläkaupunkia koski Valdemar-Eerikin läänityslaki, kun taas alakaupungille oli vuonna 1248 annettu Lyypekin kaupunginlaki. Yläkaupunkia hallitsivat vasallit, joita oli tanskalaisaikana 40–50. Poikkeuksen muodosti pieni linnoitus, jota hallitsi kulloinenkin maanherra, kuten esimerkiksi ritarikunta. Tuomiokirkkoa hallitsi puolestaan piispa ja tuomiokapituli. Tallinnan alakaupunkia hallitsi porvaristo. Koko Tallinnan vanhakaupunki suojattiin muurilla, mutta myös ylä- ja alakaupungin välillä oli muuri. Tanska myi Pohjois-Viron Saksalaiselle ritarikunnalle vuonna 1346, jolloin pieneen linnoitukseen rakennettiin konventtirakennus ja kastelli muuttui esilinnaksi. Esilinnan nurkkiin kohosi torneja, joista suurin oli 45,6 metriä korkea Pikk Hermann. Yläkaupunki kävi jo samalla vuosisadalla ahtaaksi ja monet vasallit muuttivatkin kartanoihin maaseudulle. Usein he omistivat kuitenkin myös kaupunkiasunnon muurien suojaamana turvapaikkana.
Suuren linnoituksen keskiaikaiset rakennukset ovat sittemmin tuhoutuneet tulipaloissa Tallinnan tuomiokirkkoa lukuun ottamatta. Esilinnan konventtirakennuksesta tehtiin 1800-luvulla vankila ja 1920-luvulla sen paikalle rakennettiin riigikogun parlamenttirakennus. Esipihan itäosaan rakennettiin 1700-luvulla kuvermenttihallinnon palatsi ja pienen linnoituksen taakse valmistui vuonna 1900 Aleksanteri Nevskin katedraali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toompea Wikimedia Commonsissa
Rantavakkisten kansakoulu

Rantavakkisten kansakoulu oli Mietoisissa Rantavakkisten kylässä Mettalan tilan mailla sijainnut kansakoulu, joka aloitti toimintansa vuonna 1912. Koulun perustamispäätös oli tehty jo vuonna 1911. Koulun suunnitteli arkkitehti Oiva Kallio ja hänen suunnitelmansa mukaisesti kouluun rakennettiin yksi luokkahuone, kansliatilat sekä veistosali, joka toimi aluksi myös voimistelu- ja ruokasalina. Koulun yhteydessä sijainnut opettajan huoneisto käsitti keittiön ja kaksi huonetta. Vuonna 1925 kouluun saatiin sähkövalaistus tuotua Raukkaan myllyltä asti.
Koulu lakkautettiin vuonna 1969 liian vähäiseksi katsotun oppilasmäärän vuoksi. Koulurakennus peruskorjattiin 1970-luvun alkupuolella yksityisasunnoksi, mutta rakennuksen julkisivu säilyi remontissa lähes muuttumattomana. Pihapiirissä sijaitsevat, myös asuinkäytössä olevat alakoulun ja keittolan rakennukset on samoihin aikoihin lohkottu omiksi tonteikseen.
Aiheesta muualla

Reino Kauko (toim.): Mietoisten kunnan koululaitos 1882-1982.  Mietoisten kunta, 1982.
USS Tonawanda (1864)

| USS Tonawanda |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Philadelphia Navy Yard
Laskettu vesille:  6. toukokuuta 1864
Palveluskäyttöön:  12. lokakuuta 1865
Poistui palveluskäytöstä:  1872
Loppuvaihe:  romutettu 1873-1874
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 400 t
Pituus:  78,79 m
Leveys:  16,08 m
Syväys:  4,27 m
Nopeus:  10,5 solmua
Miehistöä:  150
Aseistus
Aseistus:  4 × Dahlgren SB 15″ -tykkiä
USS Tonawanda oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu kaksitykkitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Valmistus

Alus tilattiin Philadelphian laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1864 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1865 päällikkönään William Ronckendorff.
Palvelus

Aluksen valmistuttua liian myöhään osallistuakseen Yhdysvaltain sisällissotaan Tonawanda poistettiin palveluksesta 22. joulukuuta Washingtonin laivastontelakalla. Alus palautettiin palvelukseen 23. lokakuuta 1866 laivastoakatemian koululaivana, jossa tehtävässä se nimettiin USS Amphitriteksi 15. kesäkuuta 1869. Aluksen palvelus Annapoliksessa päättyi 1872, jonka jälkeen se siirrettiin Delawarejoelle. Harlan and Hollingsworth romutti aluksen vuosina 1873-1874 Wilmingtonissa Delawaressa.
Raseeminen seos

Raseeminen seos eli rasemaatti on optisten isomeerien seos, joka sisältää molempia enantiomeerejä yhtä paljon. Koska enantiomeerit kiertävät valon polarisaatiotasoa yhtä paljon mutta vastakkaisiin suuntiin, raseeminen seos ei kierrä polarisaatiotasoa.
Farmakologisista aineista raseemisina seoksina esiintyvät esimerkiksi ibuprofeeni, setiritsiini, atropiini, mirtatsapiini, sitalopraami, ketamiini, metorfaani, rasemorfaani, tsopikloni, tramadoli, metadoni, varfariini, salbutamoli, efedriini, pseudoefedriini, amfetamiini, metamfetamiini, modafiniili, MDMA, metyylifenidaatti, nikotiini ja Bromo-Dragonfly.
Seosten kahdesta isomeeristä yleensä vain toinen vaikuttaa halutulla tavalla. Talidomidissa toinen isomeeri auttoi raskaana olevien naisten aamupahoinvointiin, mutta toinen vahingoitti sikiötä.lähde?
Rasboroides

| Rasboroides |
| --- | --- |
 Helmiäisrasbora (Rasboroides vaterifloris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Rasboroides  Brittan, 1954
Katso myös
   Rasboroides Wikispeciesissä   Rasboroides Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rasboroides on särkien (Cyprinidae) heimoon ja Danioninae-alaheimoon kuuluva yksinomaan Aasiasta tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat neljä lajia:
Rasboroides nigromarginatus (Meinken, 1957)
Rasboroides pallidus Deraniyagala, 1958
Rasboroides rohani Batuwita, M. de Silva & Edirisinghe, 2013
Rasboroides vaterifloris (Deraniyagala, 1930) – helmiäisrasbora
Martti Tolamo

| Martti Tolamo |
| --- | --- |
 Martti Tolamo.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Martti Leo Tolamo (vuoteen 1930 Topelius)
Syntynyt: 21. helmikuuta 1907
Kuollut: 14. maaliskuuta 1940 (33 vuotta)
Uran tiedot
Pituus:  184 cm
Paino:  76 kg
Laji:  pituushyppy ja moniottelut
Seura:  Mikkelin Kilpa-Veikot  Kymintehtaan Urheiluseura
Saavutukset
Ennätykset:  100 metriä: 10,9   200 metriä: 22,4   400 metriä: 49,8   pituushyppy: 751 (1934)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.Intern. University Games  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.Intern. University Games  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.Intern. University Games  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Darmstadt 1930 |  viisiottelu |  |
|  Hopeaa | Torino 1933 |  pituushyppy |  |
|  Pronssia | Torino 1933 |  viisiottelu |  |
Martti Leo Tolamo (vuoteen 1930 Topelius, 21. helmikuuta 1907 Kangasniemi – 14. maaliskuuta 1940) oli suomalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja moniottelut. Hän teki vuonna 1930 viisiottelussa maailmanennätyksen.
Henkilötietoja

Tolamon vanhemmat olivat tehtailija Viktor Topelius ja Antonia Schultz ja puoliso Aarna Wallenius. Tultuaan ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1926 hän opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa, mutta siirtyi sitten historiallis-kielitieteelliseen tiedekuntaan. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1931 ja toimi sitten Kuusankosken yhteiskoulun historian, uskonnon ja voimistelun opettajana sekä rehtorina.
Asevelvollisuutensa 1926–1927 suorittanut Tolamo oli reservin luutnantti, joka toimi talvisodassa tulenjohtajana. Hän haavoittui kranaatinsirpaleesta jalkaan ja kylkeen 9. maaliskuuta 1940 Vuoksenrannan Siintolanniemessä ja kuoli sotasairaalassa viisi päivää myöhemmin. Tolamo on haudattu Kuusankosken sankarihautaan.
Urheilu-ura

Tolamo kilpaili kaksissa olympialaisissa. Amsterdamissa 1928 hän Topelius-nimisenä sijoittui kymmenottelussa kuudenneksitoista. Berliinissä 1936 hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta ja keskeytti kymmenottelun. Vuonna 1930 hän teki viisiottelussa epävirallisen maailmanennätyksen 4 011 pistettä ja voitti samana vuonna lajin akateemisen maailmanmestaruuden. Olympialaisten ohjelmasta viisiottelu oli poistettu vuoden 1924 kisojen jälkeen.
Seuratasolla Tolamo edusti Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja Kymintehtaan Urheiluseuraa. Hän voitti pituushypyn Suomen mestaruuden vuosina 1929, 1930, 1932, 1933 ja 1934, viisiottelun Suomen mestaruuden vuosina 1929, 1930 ja 1932 sekä kymmenottelun Suomen mestaruuden vuonna 1936. SM-hopeaa hän saavutti pituushypyssä ja 200 metrin juoksussa vuonna 1935 sekä SM-pronssia kymmenottelussa vuonna 1929, 400 metrin juoksussa vuonna 1931 ja 200 metrin juoksussa vuonna 1933. Hän teki pituushypyssä Suomen ennätyksen 746 cm vuonna 1933 ja 751 cm vuonna 1934. Jälkimmäinen pysyi Suomen ennätyksenä muutamaa päivää vaille 20 vuoden ajan.
Tolamon ennätykset pikajuoksuissa olivat 10,9 s 100 metrillä, 22,4 s 200 metrillä sekä 49,8 s 400 metrillä. Kymmenottelussa hän kokosi parhaimmillaan 6 531 pistettä. Hänen veljensä Veikko Tolamo oli pikajuoksussa Suomen mestari.
Aiheesta muualla

Martti Tolamo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Miesten pituushypyn Suomen mestarit
David Rapoport

David Rapoport (1883 Ukraina – 1943 Auschwitzin keskitysleiri, Puola) oli juutalaisaktivisti, joka pelasti juutalaisia Saksan miehityksen aikana Ranskassa.
Ukrainalaissyntyinen Rapoport oli nuoruudessaan sionisti-aktivisti.
Rapaport perusti maanalaisen hyväntekeväisyysorganisaation nimeltä Comité de la Rue Amelot 15. kesäkuuta 1940 Pariisiin heti, kun kaupunki oli antautunut saksalaisille miehittäjille. Sen julkikuvana toimi lääkehuolto-organisaatio La mère et l’enfant (”Äiti ja lapsi”). Järjestö toimi julkikuvana Rapaportin vastarintatoiminnalle, jonka tarkoitus oli pelastaa mahdollisimman monia juutalaisia. Nimensä maanalainen järjestö sai osoitteestaan 36 Rue Amelot.
Natsien vainojen kiristyessä Rapaport menetti nopeasti omat rahansa, mutta onnistui keräämään ajoittain lahjoituksia Äiti ja lapsi-yhdistyksen avulla. Kun Rapaport sai tiedon natsien perustamien keskitysleirien vaikeista oloista hänen organisaationsa alkoi tukemaan myös leirien vankeja muun muassa vaate-, ruoka- ja lääkepaketeilla. Hän onnistui myös saamaan vakavasti sairaita leirivankeja vapaaksi ja hoitoon.
Tammikuussa 1942 Rue Amelotin organisaatio jakoi noin 40 000 annosta ruokaa sen soppakeittiöistä ja kuljetti 2 000 avustuspakettia vangeille Drancyn, Pithiviersin, Beaune-la-Rolanden, Poitiersin ja Montsin keskitysleireille. Se oli jakanut yli 1 000 vaatekappaletta ja tarjonnut 900 lääkärillä käyntiä. Lisäksi organisaatio rahoitti pakolaislasten orpokotia ja lakiasiaintoimistoa. Rapaport oli myös alkanut jo salaisesti sijoittamaan juutalaislapsia kristittyjen perheisiin.
SS-Obersturmführer Theodor Dannecker johti Gestapon juutalaisasioiden toimistoa Ranskassa. Tammikuussa 1942 pidetyn Wannseen konferenssin jälkeen Dannecker yhdessä muiden natsivirkailijoiden kanssa alkoi kiihdyttämään lopullista ratkaisua, juutalaisten täydellistä tuhoamista.
Rapaportin järjestö vei lähetyksiä Ranskaan sijoitetuille keskitysleireille vielä kesän 1942 jälkeen, kun natsit olivat kieltäneet vierailut leireillä varsinkin juutalaisilta. Tällöin Rapaport käytti avustusten kuljettamiseen Ranskan Punaista Ristiä.
Vuoteen 1943 mennessä Rapaportin järjestö oli sijoittanut noin tuhat juutalaislasta turvaan kristittyihin perheisiin ja auttanut kymmeniä tuhansia. Natsien toiminta kuitenkin koveni. Järjestön johtohenkilöitä oli pidätetty ja paine vaikeutti yhteistoimintaa muiden järjestöjen kanssa.
Rapaport ja hänen vaimonsa pidätettiin 1. kesäkuuta 1943. Heidät vietiin Auschwitzin keskitysleirille, jossa he molemmat kuolivat. Vaikka osa Rapoportin järjestön keittiöistä suljettiin pidättämisen yhteydessä, jäljelle jääneet jakoivat kymmeniä tuhansia ruoka-annoksia kuukausittain hätää kärsiville lähes miehityksen päättymiseen asti.
FS Tonnante (1855)

| Tonnante |
| --- | --- |
 Ranskalaiset uivat patterit Kinburnissa vuonna 1855

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1854
Laskettu vesille:  17. maaliskuuta 1855
Palveluskäyttöön:  17. maaliskuuta 1855
Poistui palveluskäytöstä:  1871
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 575 t
Pituus:  51,05 m
Leveys:  13,14 m
Syväys:  2,63 m
Koneteho:  225 ihp
Nopeus:  3 solmua
Miehistöä:  280
Aseistus
Aseistus:  16 × 50 naulan tykkiä 2 × 12 naulan tykkiä
Tonnante oli Ranskan laivaston vuonna 1855 vesillelaskettu Dévastation-luokan uiva patteri.
Valmistus

Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1854 Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1854. Alus laskettiin vesille ja otettiin palvelukseen 17. maaliskuuta 1855.
Palvelus

Tonnante päällikkönään capitaine de fregate Dupre lähti 30. heinäkuuta 1855 Brestistä siipiratasfregatti Darienin hinaamana Mustallemerelle. Alus saapui Strelitzanlahdelle 12.-24. syyskuuta. Alus osallistui sisaralustensa Laven ja Dévastationin kanssa Kinburnin linnakkeen tulittamiseen 17. lokakuuta. Tonnante oli ankkurissa 1 150 metrin päässä linnakkeesta aloittaen tulitoiminnan kello 09.40 ja neljän  tunnin aikana se ampui 1 012 ammusta. Alukseen osui 66 laukausta panssariin. Osumat haavoittivat yhdeksää miehistönjäsentä.
Alus määrättiin 1859 sotatoimiin Italiaa vastaan, mutta se saapui sisaraluksineen Venetsiaan vasta vuorokautta rauhanteon jälkeen. Alus viipyi kuitenkin kesä-heinäkuun Adrianmerellä. Alus poistettiin alusluettelosta Toulonissa 31. elokuuta 1871 ja se romutettiin vuosina 1873-1874.
Rantaväylä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rantaväylä Wikimedia Commonsissa
Ranuan kirkko

| Ranuan kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko lokakuussa 2006.
Sijainti:  Kirkkotie 10, Ranua
Koordinaatit:  65°55′35″N, 26°32′16″E
Seurakunta:  Ranuan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1914
Suunnittelija:  Jarl Eklund
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  338
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ranuan kirkko on Ranuan keskustaajamassa sijaitseva evankelisluterilaisen Ranuan seurakunnan kirkkorakennus. Pieni kirkko on hirsirakenteinen ristikirkko, ja se on vihitty käyttöön 7. kesäkuuta 1914. Kirkossa on 338 istumapaikkaa. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Jarl Eklund. Rakennukset hirsiset seinät saivat ulkolaudoituksen 1920-luvulla. Kellotorni on ristisakaroiden välissä, katolla ristikeskuksessa on pieni torni.
Kirkko saneerattiin 1950-luvulla. Saneeraussuunnitelmat laati arkkitehtitoimisto Irmeli & Markus Visanti. Saneerauksen yhteydessä kirkon aikaisemmin kalkittuina olleet sisäseinät paneloitiin ja sisustus muutettiin. 1960-luvulla kirkko sai kuparikaton. Samassa yhteydessä alkuperäinen kaminalämmitys purettiin ja korvattiin sähkölämmityksellä.
Sisätilat

Ranuan kirkon alttaritaulun Jeesuksen toinen tuleminen (330x215 cm öljymaalaus kankaalle) on maalannut Matti Visanti vuonna 1951. Taulun alareunassa on teksti Ilmestyskirjan 1. luvun 7. jakeesta. Visantin taulun ja sen samana vuonna pahville peitevärillä tehdyn luonnoksen (58x36 cm) taustalla voi nähdä hänen jo 1943-1945 tekemänsä litografiat Johanneksen ilmestys. Kirkon tekstiilit on suunnitellut taiteilija Kristiina Hänninen. Kirkon 14-äänikertaiset mekaaniset urut on puolestaan valmistanut Urkurakentamo Hans Heinrich vuonna 1990.
Rassemblement pour la démocratie et le progrès

Rassemblement pour la démocratie et le progrès eli RDP on poliittinen puolue Malissa.
Malilaiset emigrantit perustivat Almamy Syllan johtaman RDP:n Gabonissa vuonna 1990. Se rekisteröitiin huhtikuussa 1991 pian presidentti Moussa Traorén hallinnon kaatumisen jälkeen. RDP sai vuoden 1992 kansalliskokousvaaleissa neljä edustajanpaikkaa. Saman vuoden presidentinvaaleissa Sylla sai ensimmäisellä kierroksella 9,4 prosenttia äänistä.
Vuonna 1997 Sylla toimi vaaleja boikotoineen oppositiopuolueiden yhteenliittymän COPPO:n puheenjohtajana, minkä johdosta RDP:n toisinajattelijat perustivat uuden puolueen Rassemblement national pour la démocratien. Vuoden 2002 vaaleissa Sylla sai vain 0,57 prosenttia äänistä eikä RDP saanut yhtään kansalliskokouspaikkaa.
Nykyään puolueen puheenjohtajana toimii Bissi Sangaré.
Topakinoni

| Topakinoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2S)-2-amino-3-(6-hydroksi-3,4-dioksosykloheksa-1,5-dien-1-yyli)propaanihappo
CAS-numero:  64192-68-3
PubChem CID:  123871
SMILES:  C1=C(C(=CC(=O)C1=O)O)CC(C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H9NO5
Moolimassa:  211,172 g/mol
Topakinoni (C9H9NO5) on kinoneihin kuuluva aminohappojohdannainen. Yhdistettä esiintyy koentsyyminä useissa kuparia sisältävissä amiinioksidaaseissa kuten diamiinioksidaasissa ja sillä on rooli amiinien aineenvaihdunnassa muun muassa alkaloidien biosynteeseissä. Ensimmäisen kerran topakinonin rakenne selvitettiin vuonna 1990.
Biosynteesi ja rooli koentsyyminä

Topakinoni muodostuu amiinioksidaaseihin translaation jälkeisessä modifikaatiossa tyrosiiniaminohaposta. Reaktio vaatii Cu2+-ioneja ja happea. Tyrosiini koordinoituu hydroksyyliryhmällään kuparikationiin ja elektroninsiirron jälkeen siitä muodostuu radikaali, joka hapettuu ensin hapen vaikutuksesta L-dopaksi, dopakinoniksi ja edelleen topakinoniksi.
Amiinioksidaasien toiminnassa topakinoni muodostuu hapettuvan amiinin kanssa imiinin eli niin kutsutun Schiffin emäksen. Seuraavassa vaiheessa entsyymi katalysoi tämän imiinin hydrolyysiä aldehydiksi ja topakinonin aminokinoliksi. Topakinoni muodostuu uudelleen kuparin katalysoiman hapetuksen ja hydrolyysin jälkeen.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Topaquinone (englanniksi)
Grzegorz Rasiak

Grzegorz Rasiak
Grzegorz Rasiak (s. 12. tammikuuta 1979 Puola) on puolalainen maajoukkuejalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä.
Rasiak kuului Puolan maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 mutta pääsi pelaamaan vain kolmannen alkulohko-ottelun viime minuuteille. Ennen MM-kisoja Rasiakilla oli tilillään 30 A-maaottelua, joissa hän oli tehnyt kahdeksan maalia.
Aiheesta muualla

Grzegorz Rasiak (90minut.pl)
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Boruc |
2 Jop |
3 Gancarczyk |
4 Baszczyński |
5 Kosowski |
6 Bąk |
7 Sobolewski |
8 Krzynówek |
9 Żurawski |
10 Szymkowiak |
11 Rasiak |
12 Kuszczak |
13 Mila |
14 Żewłakow |
15 Smolarek |
16 Radomski |
17 Dudka |
18 Lewandowski |
19 Bosacki |
20 Giza |
21 Jeleń |
22 Fabiański |
23 Brożek |
Valmentaja Janas
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Tolueenidi-isosyanaatti

| Tolueenidi-isosyanaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,4-di-isosyanaatto-1-metyylibentseeni
CAS-numero:  584-84-9
PubChem CID:  11443
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H6N2O2
Moolimassa:  174,2 g/mol
Sulamispiste:  21,8 °C
Kiehumispiste:  251 °C
Tiheys:  1,214 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,124 g/l (25 °C)
Tolueenidi-isosyanaatti (TDI) on aromaattinen isosyanaatti, jossa on kaksi isosyanaattiryhmää. Tolueenidi-isosyanaattia valmistetaan polyuretaanin monomeeriksi. TDI reagoi polyolien kanssa siten, että polyolien alkoholiryhmät reagoivat TDI:n isosyanaattiryhmien kanssa, jolloin muodostuu uretaaniryhmä. Kun molemmissa lähtöaineissa on kaksi reagoivaa ryhmää, molekyyli kasvaa pitkäksi ketjuksi ja muodostuu polyuretaania. TDI:n isomeereistä käytetään yleisesti kahta: 2,4-tolueenidi-isosyanaattia (2,4-TDI, CAS-numero 584-84-9) ja 2,6-tolueenidi-isosyanaattia (2,6-TDI, CAS-numero 91-08-7). Edellistä valmistetaan myös puhtaana, mutta yleisesti käytetyt seokset ovat 80 % ja 65 % 2,4-TDI:tä.lähde? TDI on toiseksi käytetyin di-isosyanaatti 34.1 % osuudellaan (2000) – käytetyin on MDI. Tolueenidi-isosyanaattituotanto vuonna 2000 oli 1,4 miljoonaa tonnia.
Käyttö

Tolueenidi-isosyanaattia käytetään vaahtomuovien, polyuretaanin, muiden elastomeerien sekä lakkojen valmistukseen.
Valmistus

Tolueenidi-isosyanaattia valmistetaan tolueenista kolmivaiheisella reitillä. Ensin tolueeni nitrataan typpihapolla dinitrotolueeniksi; vaiheessa määräytyy isomeerien suhde. Dinitrotolueeni pelkistetään katalyyttisesti vedyllä diaminotolueeniksi. Edelleen, diaminotolueenista valmistetaan TDI:a karbonyloimalla amiinit fosgeenilla. Fosgeeni aminolysoituu vetykloridiksi, joka otetaan sivutuotteena talteen; reaktio on merkittävä teollisen vetykloridin lähde.
Terveys- ja ympäristövaikutukset

TDI ja MDI ovat aiheuttaneet merkittävää työperäistä astmaa, jonka esiintyminen on vähentynyt oikean suojauksen ansiosta. Aine sitoutuu DNA:han, ja  polyuretaanityöntekijöiden kromosomimuutosten on havaittu lisääntyneen selvästi. Laboratoriokokeissa aine ei kuitenkaan aiheuttanut hiirille syöpiä.
TDI on vaarallista vesieläimille. Veteen jouduttuaan se hydrolysoituu päivässä. Se hajoaa biologisesti, mutta ei tiedetä, kauanko hajoaminen kestää.
Aiheesta muualla

Onnettomuuden vaaraa aiheuttavat aineet, Työterveyslaitos: Tolueenidi-isosyanaatti (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: 2,4-Diisocyanatotoluene (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 2,4-Toluene diisocyanate (englanniksi)
ChemBlink: Tolylene-2,4-diisocyanate (englanniksi)
Matti Rasila (näyttelijä)

| Matti Rasila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. lokakuuta 1957 Haukipudas
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Matti Tapio Rasila (s. 7. lokakuuta 1957 Haukipudas) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Matti Rasilan vanhemmat olivat kuljettaja Toivo Paavali Rasila ja toimistovirkailija Anna-Liisa Rasila. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1979–1983. Vuosina 1983–1985 hän oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatteriin ja 1985–1993 Tampereen Työväen Teatteriin. Sen jälkeen hän on näytellyt Helsingin Kaupunginteatterissa.
Rasilalla on ollut tehtäviä muun muassa näytelmissä Myrskyluodon Maija (1991), Niskavuoren leipä (1995), Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (2003), Lainahöyhenissä (2011), Otetaas toiset! (2014), Myrskyluodon Maija (2017), Rakastunut Shakespeare (2018) ja Näytelmä joka menee pieleen (2022).
Kokoillan elokuvissa Rasila on näytellyt vuodesta 1989. Tuolloin hänellä oli Taukan rooli Mika Kaurismäen draamassa Paperitähti. Rasila on näytellyt sivuosia myös elokuvissa Romanovin kivet (1993), Young Love (2001), Joensuun Elli (2004) ja Lupaus (2005).
Vuonna 1991 Rasila näytteli Pakarisen roolin Taavi Kassilan ohjaamassa televisiosarjassa Autovaras.