stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vasili Popov

Vasili Popov on venäläinen liikemies ja oppositiojohtaja. Hän on omistanut Venäjällä muun muassa kustannusyhtiö Gubernijan. Popov oli Venäjällä pitkäaikainen Karjalan parlamentin jäsen. Hän oli Galina Širšinan merkittävimpiä tukijoita pormestarivaaleissa.
Popov on oleillut Suomessa keväästä 2015 saakka. Hänet on pidätetty ja asetettu matkustuskieltoon elokuussa 2015. Länsimielinen oppositiojohtaja Popov on kertonut harkitsevansa poliittisen turvapaikan hakemista Suomesta. Venäjällä Popov on vangittu poissaolevana, ja hänet on etsin­tä­kuu­lu­tettu Interpolin kautta. Venäjän viranomaiset epäilevät, että Popovin kiinteistökauppoihin liittyy epäselvyyksiä. Popov pitää väitteitä poliittisena ajojahtina. Popov sai Suomesta turvapaikan helmikuussa 2017.
Uurnakenttäkulttuurin lukujärjestelmä

Uurnakenttäkulttuurin alkuvaiheessa noin vuonna 1200 eaa. Keski-Euroopassa käytettiin lukujen esittämiseen joukkoa kuvioituja pronssisia sirppejä.
Löytyminen

Vuonna 1946 Franklebenistä, Saksasta löydettiin yli 250 sirppiä, jotka ajoitettiin vuosille 1500-1250 eaa. Löytö oli osa uurnakenttäkulttuuriin liittyvää laajempaa, 600 sirpin ja muiden esineiden, löydöstä. joka oli tehty lähellä Saale-jokea. Sirpeissä ei ole havaittavissa jälkiä käytöstä, joten ne on ilmeisesti haudattu tarkoituksella maahan.
Sirpeissä on kohokuvioituja merkkejä, jotka kiinnittivät tutkijoiden huomion. Yksinkertaisia viivamerkintöjä on tehty sirpin kahvaosan lähelle. Sirpin teräosassa on monimutkaisempia merkkejä. Yksinkertaisten merkkien on tulkittu muodostavan lukujärjestelmän.
Lukujärjestelmä

Löydetyn lukujärjestelmän kantalukuna on viisi. Luvut on kirjoitettu oikeasta yläkulmasta vasempaan alakulmaan kulkevalla viivalla «/» ja kantaluvun kertaluvut on merkitty vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan osoittavalla viivalla «\». Numerot 1:stä (='/') 29:ään (='////\\\\\') on löydetty.
Turhuuden turuilla (elokuva)

| Turhuuden turuilla> Vanity Fair |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mira Nair
Käsikirjoittaja:   Matthew Faulk  Mark Skeet  Julian Fellowes 
Tuottaja:   Janette Day  Lydia Dean Pilcher  Donna Gigliotti 
Säveltäjä:  Mychael Danna
Kuvaaja:  Declan Quinn
Leikkaaja:  Allyson C. Johnson
Pääosat:   Reese Witherspoon  Gabriel Byrne  Jonathan Rhys Meyers  James Purefoy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Focus Features
Levittäjä:  Focus Features Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 1. syyskuuta 2004
Kesto:  135 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turhuuden turuilla (Vanity Fair) on vuonna 2004 ilmestynyt romanttinen draama, jonka ohjasi Mira Nair. Elokuva perustuu William Makepeace Thackerayn samannimiseen romaaniin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Reese Witherspoon  | … |  Rebecca "Becky" Sharp Crawley   |
|  Angelica Mandy  | … |  Nuori Rebecca 'Becky' Sharp   |
|  Romola Garai  | … |  Amelia Sedley Osborne   |
|  James Purefoy  | … |  Eversti Rawdon Crawley   |
|  Jonathan Rhys Meyers  | … |  George Henry Osborne   |
|  Rhys Ifans  | … |  Majuri William Dobbin   |
|  Eileen Atkins  | … |  Neiti Matilda Crawley   |
|  Geraldine McEwan  | … |  Lady Southdown   |
|  Gabriel Byrne  | … |  Steynen markiisi   |
|  Kelly Hunter  | … |  Lady Steyne   |
|  Bob Hoskins  | … |  Sir Pitt Crawley Sr.   |
|  Douglas Hodge  | … |  Pitt Crawley Jr.   |
|  Natasha Little  | … |  Lady Jane Sheepshanks Crawley   |
|  Jim Broadbent  | … |  Herra Osborne   |
|  Tony Maudsley  | … |  Joseph "Jos" Sedley   |
|  John Franklyn-Robbins  | … |  Herra Sedley   |
|  Deborah Findlay  | … |  Rouva Mary Sedley   |
|  Barbara Leigh-Hunt  | … |  Lady Bareacres   |
|  Tom Sturridge  | … |  Nuori Georgy   |
|  Kathryn Drysdale  | … |  Rhoda Swartz   |
|  Angelaca Maicy  | … |  Monica Shwartz   |
|  Robert Pattinson  | … |  Rawdy Crawley   |
|  William Melling  | … |  Nuori Rawdy Crawley   |
|  Lillete Dubey  | … |  Neiti Green   |
Valo (tiedelehti)

Valo on 1920-luvulla ilmestynyt ensimmäinen suomalainen tiedelehti.
Lehti ilmestyi 1925–1928 joka toinen viikko, yhteensä sata numeroa. Kustantaja oli silloinen merkittävä kustantaja WSOY. Vaikka Valo ilmestyi lehden muodossa, se oli kuitenkin vihkoina ilmestynyt tietoteos. Silloiseen tapaan lehti myi kansia, joihin vuosikerran sai sitoa. Lehti ilmestyi kahtena sarjana, joista A-sarjassa olivat aiheina menestyminen, ihmiselämä, luonto, menneet ajat ja kielet. B-sarjan aiheina olivat liike-elämä, eläinten maailma, sielunelämä, terveys ja sairaus, virkistys ja urheilu.
Lehden perusaineisto tuli tanskalaisesta Frem-lehdestä. Lisäksi oli suomalaisten kirjoittajien artikkeleita. Tanskalaisia artikkeleita suomensi ja kirjoitti osin Haavion ystäväpiiri ja sukulaiset, mutta avustajia oli kymmeniä.
Julkaisua toimittivat WSOY:n tuore kustannustoimittaja Martti Haavio, hänelle Ylioppilaslehden ajoilta tutut AKS:n pääideologi Niilo Kärki ja Pikku jättiläisen juuri valmiiksi saanut Yrjö Karilas ja etätoimittajana Kansanvalistusseuran Kalenterin toimittaja Niilo Liakka.
Suomen tiedetoimittajien liitto järjestää juhlia Valon päivänä.
Aiheesta muualla

Juho Karjalainen: Tieteen popularisointi vuosina 1925–1928 julkaistussa lehdessä Valo: Tiedettä kaikille pro gradu (pdf)
Valkovenäjänkielinen Wikipedia

Valkovenäjänkielisen Wikipedian logo
Valkovenäjänkielinen Wikipedia (valkoven. Беларуская Вікіпедыя) on Wikipedian valkovenäjänkielinen versio. Valkovenäjänkielinen Wikipedia perustettiin elokuussa 2004, ja siellä oli 5 000 artikkelia 29. syyskuuta 2006. Valkovenäjänkielisessä Wikipediassa on yli 
225 841 (30.11.2022) artikkelia.
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Unni Wilhelmsen

| Unni Wilhelmsen |
| --- | --- |
 Wilhelmsen vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Unni Elisabeth Wilhelmsen
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Oslo, Norja
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  popmusiikki 
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Di derre (2013–)
Palkinnot
 Spellemannprisen Paras naisartisti 1996 Vuoden albumi 1996 
Aiheesta muualla
www.unniwilhelmsen.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Unni Elisabeth Wilhelmsen (s. 12. heinäkuuta 1971 Oslo) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen esikoisalbuminsa To Whom It May Concern ilmestyi vuonna 1996 ja palkittiin Spellemannprisen-gaalassa vuoden albumina. Wilhelmsen sai samana vuonna myös parhaan naisartistin palkinnon. Häneltä on tähän mennessä ilmestynyt seitsemän studioalbumia, joista yksi on norjankielinen. Musiikkityyliltään Wilhelmseniä on verrattu Joni Mitchelliin ja Suzanne Vegaan. Vuonna 2013 Wilhelmsen aloitti kitaristina Di derre -yhtyeessä, jonka keulahahmo on Jo Nesbø.
Albumit

To Whom It May Concern (1996)
Definitely Me (1997)
Back In The Blonde (2000)
Disconnected (2001)
Hurricane's Eye (2002)
Til meg (2006)
7 (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unni Wilhelmsen Wikimedia Commonsissa
Updown Court

Ilmakuva Updown Courtista vuodelta 2004.
Updown Court on Windleshamissa Surreyssa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva asuinrakennus, joka luokiteltiin vuonna 2006 maailman kalleimmaksi. Asunnon hinnaksi on arvioitu 122,2 miljoonaa dollaria. Kartanossa on 103 huonetta ja viisi uima-allasta sekä squash-kenttä, keilarata, lämmitetty marmorinen pihatie ja työhuoneen mosaiikkilattiassa 24 karaatin kultaus. Maanalaisessa autotallissa on tilaa kahdeksalle limusiinille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Updown Court Wikimedia Commonsissa
Traffic Island

| Traffic Island> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  rock, indie, vaihtoehtorock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Oskari Ruohonen   Santeri Ruohonen   Petri Huhtinen   Mikko Siusluoto  
Levy-yhtiö:  Universal Music  
Aiheesta muualla
trafficislandmusic.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Traffic Island on Turussa vuonna 1998 toimintansa aloittanut suomalainen rock-yhtye. Yhtye kuitenkin aktivoi vuonna 2005.
Historia

22-vuotias Oskari ja 19-vuotias Santeri alkoivat yhdessä tehdä musiikkia vuodesta 1998 lähtien. Laulaja Oskari on aikaisemmin ollut mm. suomiräpin kanssa tekemisissä. Yhtye kasattiin 2000-luvulla jolloin alettiin levyttää. Kahden EP-levyn jälkeen vuonna 2007 julkaistiin debyyttialbumi Enough Is Enough.
Yhtye meni toisen levyn jälkeen määrittämättömän pitkälle levytystauolle. Tauon jälkeen vuonna 2015 ilmestyi kolmas EP-levy Third vuonna 2015 sekä seuraavana vuonna single Viva las Vegas.
Tällä hetkellä yhtye tekee kolmatta pitkäsoittoalbumia, ja siinä aikana Oskari on ruvennut tekemään suomenkielistä soolomateriaalia. Lisäksi Santeri soittaa Eeli Hallikaisen taustayhtyeessä bassoa.
Jäsenet

Oskari Ruohonen – laulu ja kitara
Santeri Ruohonen – basso
Petri Huhtinen – kitara
Mikko Siusluoto – rummut
Diskografia > Albumit

Enough Is Enough 25.4.2007
Meet me in the middle class 25.3.2009
Diskografia > EP:t

Traffic Island 2005
Second EP 2006
Third EP 2015
Diskografia > Singlet

”Day Without Air” 7.3.2007
”Two Days In Row” 2015
Johnny Had a Boyfriend 2015
Viva las Vegas 2016
Diskografia > Musiikkivideot

Day Without Air
Two Days In Row
Words In My Mouth
Johnny Had a Boyfriend
Aiheesta muualla

Traffic Islandin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Traffic Island MySpacessa
Traffic Island Facebookissa
Udine

| Udine |
| --- | --- |
 Piazza Liberta
 lippu:  vaakuna
 Udine
 Koordinaatit: 46°4′N, 13°14′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Friuli-Venezia Giulia
Maakunta:  Udine
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,17 km²
Korkeus:  70–138 m
Väkiluku (31.12.2015):  99 169
 – Väestötiheys:  1735 as./km²
Postinumero:  33100
Suuntanumero(t):  0432
 
 http://www.comune.udine.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Udine (friuliksi Udin, sloveeniksi Videm, lat. Utinum) on kaupunki Friuli-Venezia Giulian autonomisella alueella Koillis-Italiassa, 40 kilometrin päässä Slovenian rajasta. Se on Udinen maakunnan pääkaupunki.
Udinen pinta-ala on 57 km² ja asukasluku noin 100 000. Esikaupungit mukaan lukien asukkaita on 172 000[lähde? ].
Historia

Udine on Friulin alueen historiallinen pääkaupunki. Alue asutettiin jo neoliittisella kaudella ja myöhemmin paikalla asuivat tiettävästi myös keltit. Länsi-Rooman valtakunnan kukistumisen jälkeen kaupungin merkitys kasvoi kilpailevien kaupunkien, Aquileian ja Cividale del Friulin, menetettyä asemiaan.
Udinen nimi esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 983, jolloin keisari Otto II luovutti Utinumin linnan Aquileian patriarkalle. Vuonna 1223 Udinesta tuli – torin perustamisen seurauksena – alueen merkittävin kaupunki talouden ja kaupan alalla. Myös patriarkan istuin siirtyi Udineen.
Venetsian tasavalta valtasi Udinen vuonna 1420. Vuonna 1511 kaupunki koki lyhyen sisällissodan, jota seurasivat maanjäristys ja kulkutauti. Udine pysyi Venetsian alaisuudessa, jonka toiseksi suurin kaupunki se oli, vuoteen 1797. Oltuaan hetken Ranskan alaisuudessa Udinesta tuli osa Lombardia–Venetsian kuningaskuntaa, kunnes se liittyi uuteen Italian kuningaskuntaan 1866.
Ensimmäisen maailmansodan aikana,  Caporetton taisteluun asti, Italian armeijan ylin johto oli Udinessa, joka sai lempinimen "sotapääkaupunki". Sodan jälkeen Udine toimi lyhytikäisen Friulin maakunnan pääkaupunkina. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli suoraan natsi-Saksan hallinnon alaisena syyskuusta 1943 huhtikuuhun 1945.
Nähtävyyksiä

Loggia del Lionello
Loggia e Tempietto di San Giovanni
Torre dell'Orologio
Chiesa di Santa Maria in Castello
Castello di Udine
Udinen tuomiokirkko
Santuario della Beata Vergine delle Grazie
Chiesa di San Giacomo
Palazzo Arcivescovile
Villa Veritti
Kulttuuri

Udinessa on yliopisto, Università degli studi di Udine sekä teatteri, Teatro Giovanni da Udine. Arkkipiispan palatsissa ja Museo Civicossa on puolestaan esillä merkittäviä maalauksia.
Udinessa järjestetään "viini ja ruoka" -festivaali Friuli D.O.C. syyskuussa sekä Euroopan suurin itäaasialaisiin elokuviin erikoistunut tapahtuma, Far East Film Festival huhtikuussa.
Kaupungin jalkapallojoukkue Udinese Calcio pelaa Italian pääsarjassa, Serie A:ssa.
Ystävyyskaupungit

Esslingen am Neckar, Saksa
Vienne, Ranska
Neath Port Talbot, Wales
Norrköping, Ruotsi
Schiedam, Alankomaat
Villach, Itävalta
Albacete, Espanja
Windsor, Kanada
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto (italiaksi)
Udinen maakunta
Aiello del Friuli | Amaro | Ampezzo | Aquileia | Arta Terme | Artegna | Attimis | Bagnaria Arsa | Basiliano | Bertiolo | Bicinicco | Bordano | Buja | Buttrio | Camino al Tagliamento | Campoformido | Campolongo Tapogliano | Carlino | Cassacco | Castions di Strada | Cavazzo Carnico | Cercivento | Cervignano del Friuli | Chiopris-Viscone | Chiusaforte | Cividale del Friuli | Codroipo | Colloredo di Monte Albano | Comeglians | Corno di Rosazzo | Coseano | Dignano | Dogna | Drenchia | Enemonzo | Faedis | Fagagna | Fiumicello | Flaibano | Forgaria nel Friuli | Forni Avoltri | Forni di Sopra | Forni di Sotto | Gemona del Friuli | Gonars | Grimacco | Latisana | Lauco | Lestizza | Lignano Sabbiadoro | Ligosullo | Lusevera | Magnano in Riviera | Majano | Malborghetto-Valbruna | Manzano | Marano Lagunare | Martignacco | Mereto di Tomba | Moggio Udinese | Moimacco | Montenars | Mortegliano | Moruzzo | Muzzana del Turgnano | Nimis | Osoppo | Ovaro | Pagnacco | Palazzolo dello Stella | Palmanova | Paluzza | Pasian di Prato | Paularo | Pavia di Udine | Pocenia | Pontebba | Porpetto | Povoletto | Pozzuolo del Friuli | Pradamano | Prato Carnico | Precenicco | Premariacco | Preone | Prepotto | Pulfero | Ragogna | Ravascletto | Raveo | Reana del Rojale | Remanzacco | Resia | Resiutta | Rigolato | Rive d’Arcano | Rivignano Teor | Ronchis | Ruda | San Daniele del Friuli | San Giorgio di Nogaro | San Giovanni al Natisone | San Leonardo | San Pietro al Natisone | San Vito al Torre | San Vito di Fagagna | Santa Maria la Longa | Sauris | Savogna | Sedegliano | Socchieve | Stregna | Sutrio | Taipana | Talmassons | Tarcento | Tarvisio | Tavagnacco | Terzo di Aquileia | Tolmezzo | Torreano | Torviscosa | Trasaghis | Treppo Carnico | Treppo Grande | Tricesimo | Trivignano Udinese | Udine | Varmo | Venzone | Verzegnis | Villa Santina | Villa Vicentina | Visco | Zuglio
Udinen tuomiokirkko
Palazzo D'Aronco
Ulkoasiainkansankomissaari

Ulkoasiankansankomissaari (ven. народный комиссар иностранных дел, narodnyi komissar inostrannyh del) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja Neuvostoliiton tultua perustetuksi Neuvostoliiton ulkoasiainhallinnosta vastaavan hallituksen jäsen. Vasta 1946 muutettiin ulkoasiainkansankomissaarin tehtävän nimitys ulkoasiainministeriksi.
Ensimmäinen ulkoasiainkansankomissaari oli Lev Trotski (8. marraskuuta 1917 – 13. maaliskuuta 1918), toinen varsinainen ulkoasiainkansankomissaari Georgi Tšitšerin (7. heinäkuuta 1923 – 21. heinäkuuta  1930), kolmas Maksim Litvinov (21. heinäkuuta 1930 — 3. toukokuuta 1939) ja kolmas Vjatšeslav Molotov (3. toukokuuta 1939 – 19. maaliskuuta 1946, jolloin hänestä tuli 19.maaliskuuta 1946 — 4. maaliskuuta 1949 väliseksi ajaksi ensimmäinen Neuvostoliiton ulkoasiainministeri.
Vjatšeslav Molotovin aikana ulkoasiainkansankomissaarin virkanimike muuttui vallankumouksellisesta ulkoasiainkansankomissaarista tavanomaiseksi ulkoasiainministeriksi 19. maaliskuuta 1946, kun kaikki kansankomissaarinimitykset muutettiin ministerinimityksiksi. Näin ollen Vjatšeslav Molotov oli sekä kolmas ulkoasiainkansankomissaari että Neuvostoliiton ensimmäinen ulkoasiainministeri.
Neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissaarit/-ministerit
Lev Trotski 1918 | Georgi Tšitšerin 1918–1930 | Maksim Litvinov 1930–1939 | Vjatšeslav Molotov 1939–1949 | Andrei Vyšinski 1949–1953 | Vjatšeslav Molotov 1953–1956 | Dmitri Šepilov 1956–1957 | Andrei Gromyko 1957–1985 | Eduard Ševardnadze 1985–1991 | Aleksandr Bessmertnyh 1991 | Boris Pankin 1991
University of Bolton Stadium

| University of Bolton Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Horwich, Englanti
Koordinaatit:  53°34′50.00″N, 2°32′8.10″W
Rakennustyöt aloitettu:  1997
Avattu:  1997
Omistaja:  Bolton Wanderers
Käyttäjät
 Bolton Wanderers FC 
Katsojakapasiteetti
 28 723 
Kentän mitat
 110 x 72 jaardia 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
University of Bolton Stadium on stadion Horwichissa, Englannissa, lähellä Boltonia. Stadion on Englannin ykkösliigassa pelaavan Bolton Wanderersin kotistadion.
Historia

Moderni 28 723 -paikkainen stadion avattiin vuonna 1997, korvaten Boltonin vanhan Burnden Park -stadionin.
Ensimmäinen Valioliigaottelu stadionilla pelattiin 1. syyskuuta 1997 Evertonia vastaan. Ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Ensimmäinen maalintekijä stadionilla oli Boltonin Alan Thompson, joka upotti rangaistuspotkunsa varmasti maaliin 1–1 tasapeliin päättyneessä ottelussa Tottenhamia vastaan 23. syyskuuta -97.
Boltonin yleisökeskiarvot

| --- | --- |
Kausi: Yleisökeskiarvo
2002–03: 25 017
2003–04: 26 795
2004–05: 26 006
2005–06: 26 265
2006–07: 23 282
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Worldstadiums.com: stadionin esittely
Informaatiota
Englannin Valioliigan stadionit kaudella 2014–2015
Anfield
Boleyn Ground
Britannia Stadium
City of Manchester Stadium
Emirates Stadium
Goodison Park
KC Stadium
King Power Stadium
Liberty Stadium
Loftus Road
Old Trafford
St James’ Park
St Mary’s Stadium
Selhurst Park
Stadium of Light
Stamford Bridge
The Hawthorns
Turf Moor
Villa Park
White Hart Lane
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Ulko-Pallonen

Ulko-Pallonen
| --- | --- |
Muut nimet:  Ulko Pallonen Ulkopallonen
Sijainti:  65°14′47.1″N, 024°44′25.7″E, Ii Suomi
Saariryhmä:  Pallonen 
Pinta-ala:  0,007 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ulko-Pallonen on Pallosen saariryhmään kuuluva 0,7 hehtaarin kokoinen luoto Perämerellä Haukiputaan–Iin edustalla noin 25 kilometrin etäisyydellä mantereesta Suurhiekka-nimisen matalikon kaakkoiskulmassa. Saari on lohkareinen noin metrin korkuinen kivikkosaari. Ulko-Pallonen on lähes kasviton saari, vain suola-arhoa esiintyy.
Saari on arvokas tiirojen pesimäpaikka, ja sieltä tavataan myös uhanalaista riskilää. Saaren ympäristö on Suurhiekan alueella silakan tärkeä kutupaikka.
Upeaturrinappi

| Upeaturrinappi> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Malvoideae
Tribus::  Malveae
Suku::  Turrinapit Iliamna
Laji::  grandiflora
Kaksiosainen nimi
 Iliamna grandiflora  (Rydb.) Wiggins 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Upeaturrinappi (Iliamna grandiflora) on malvakasvien (Malvaceae) heimoon, turrinappien (Iliamna) sukuun kuuluva kasvilaji.
Upeaturrinappi voi kasvaa yhdestä kahteen metriä korkeaksi. Sen lehtilavat ovat 6–13 cm leveät ja syvään viisi- tai seitsemänliuskaiset. Liuskojen muoto vaihtelee suikeasta kolmiomaiseen ja keskimmäinen liuska on suunnilleen kaksi kertaa reunimmaisia liuskoja pidempi. Kukat sijaitsevat tähkämäisissä tai terttumaisissa kukinnoissa. Kukkien terälehdet ovat vaaleanpunaisia ja 2–3 cm pitkiä. Upeaturrinappi kukkii kesä–elokuussa.
Upeaturrinappi kasvaa luonnossa kosteilla vuoristoniityillä, avoimissa metsiköissä sekä purojen varsilla 2000–2700 metrin korkeudella merenpinnasta. Yhdysvalloissa lajia tavataan Arizonan, Coloradon, Utahin ja Uuden-Meksikon osavaltioiden alueella.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Upeaturrinappi (Iliamna grandiflora)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Iliamna grandiflora (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Iliamna grandiflora (englanniksi)
Tuomari Dee

Di Renjie, jonka uskotaan olevan Tuomari Deen esikuva
Tuomari Dee (myös Tuomari Di) on hollantilaisen diplomaatin, sinologin ja kirjailijan Robert van Gulikin (1910-1967) luoma puoliksi kuvitteellinen hahmo joka perustuu kiinalaiseen Tang-dynastian aikaiseen Di Renjienä (Ti Jen-chieh) tunnettuun valtiomieheen ja etsivään. Tuomari Dee selvittää kirjoissa erilaisia rikoksia kuten raiskauksia, murhia sekä korruptiota ja petoksia. Suomessa van Gulikin teoksia on julkaissut WSOY SaPo-nimikkeen alla.
Kirjat ovat tekijän itsensä kuvittamia, poikkeuksellisesti kuitenkin myöhemmän 1500-luvun Ming-aikakauden tyyliin. Ensimmäisillä lehdillä on tapahtuma-alueen kartta. Usein kirjoissa on jälkikirjoitus, jossa van Gulik selittää kirjan taustoja, muun muassa oikeusjärjestelmää, tapakulttuuria, yliluonnollisia ilmiöitä kiinalaisessa kirjallisuudessa sekä kirjoittamisprosessiaan.
Historia

Tuomari Deen hahmon perusta uskotaan olevan Di Renjie, joka toimi piirikunnan tuomarina Tang-dynastian aikaisessa Kiinassa 600-luvulla. Piirikunnan tuomarilla oli käytössään alueen poliisivoimat ja sotilaat. Hollantilainen Robert van Gulik löysi vanhan kiinalaisen salapoliisikertomuksen Di Gong An, joka perinteiseen kiinalaiseen tapaan esitti tuomarin ratkomassa kolmea rikosta samaan aikaan. Tarina poikkesi kuitenkin perinteisistä tarinoista, sillä se sisälsi yliluonnollisia voimia kuten paholaisia ja henkiä.
Van Gulik käänsi kirjan englanniksi nimellä Celebrated Cases of Judge Dee vuonna 1949. Van Gulikin tarinoissa Tuomari Deellä on apuna perheen pitkäaikainen uskottu palvelija Hoong Liang, johon viitataan usein nimellä ”sihteeri Hoong”. Kiinalaisissa kultamurhissa Tuomari Dee törmää kahteen ”vihreiden metsien veljeen” eli maantierosvoihin Chiao Taihin ja Ma Joongiin. Kun he yrittävät ryöstää Tuomarin, vaikuttuvat he niin paljon hänen voimakkaasta ja pelottomasta persoonallisuudestaan, että jättävät rikollisen elämän ja liittyvät Tuomarin seurueeseen. Kiinalaisissa järvimurhissa Tuomarin joukkoon liittyy kokenut huijari ja uhkapeluri Tao Gan.
Tuomarin persoona

Tuomari Dee on van Gulikin kirjoissa tiukka, vaativa, erinomaisen päättelykykyinen sekä oikeudenmukainen ja elämänkatsomukseltaan virkamiehelle soveliaasti vakaa kungfutselainen. Hän on tarvittaessa valmis määräämään kiduttamaan epäiltyjä oikeudenistunnossa, jossa epäilty on syyllinen kunnes toisin todistetaan. Tuomari Dee antaa ajalleen ominaisesti vakavista rikoksista kovia tuomioita, myös kuolemantuomioita jotka pitää ensin vahvistaa pääkaupungissa. Tuomari tutkii mielellään rikosjuttuja jalkautumalla kaupungin kujille valeasuisena esim. kiertelevänä lääkärinä, entisenä poliisina, nyrkkeilynopettajana, kauppiaana tai muuten vain joutilaana herrasmiehenä. Kirjailija kuvaa Tang-dynastian oikeusjärjestelmää esim. kirjojen Kiinalaiset järvimurhat ja Kiinalaiset sokkelomurhat loppuluvussa.
Tuomari Dee on ulkoisesti pitkä, atleettinen ja hänellä on pitkä tuuhea musta parta sekä tuuheat kulmakarvat ja läpitunkeva katse. Hän muistuttaa kiinalaisessa mytologiassa tunnettua Manalan tuomaria/Helvetin kuningasta, mikä saa jotkut rikolliset kauhun valtaan.
Hän on hyvä miekkailija ja omistaa perhekalleuden, satoja vuosia vanhan Sadelohikäärme-nimisen jian-miekan. Tuomari Dee pitää kalastamisesta ja pelaa mielellään dominoa kolmen vaimonsa kanssa. Hän nauttii yksinkertaisesta ruuasta ja juo erittäin usein teetä, erityisesti hän pitää hienosta jasmiiniteestä. Tuomari on kotoisin Tai-yuanista ja suku on virkamiestaustainen, hänen isänsä on valtioneuvos. Hän lukee mielellään lääketieteellisiä kirjoja ja tietää varsin paljon lääkekasveista.
Tuomari Deen useassa kirjassa esiintyvä kollega on läheisen piirikunnan Chin-whan tuomari Lo Kwang-choong, joka on monessa suhteessa Deen vastakohta. Lolla on 17 lasta, kahdeksan vaimoa, lukuisia jalkavaimoja sekä rakastajattaria ja hän on herkkusuu, huilunsoittaja sekä innokas harrastajarunoilija.