stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mosambik yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Mosambikin MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1987 Rooma | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1991 Tokio | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1993 Stuttgart | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 16. |
| 1995 Göteborg | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1997 Ateena | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 37. |
| 1999 Sevilla | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 29. |
| 2001 Edmonton | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 20. |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 14. |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 0 | 0 | 0 | 3 | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 5 | 50. |
Mosambikin MM-mitalit lajeittain > Naiset

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 800 metrin juoksu | 3 | 1 | 1 | 5 |
Mosambikin MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maria Mutola | 3 | 1 | 1 | 5 | 1993–2003 |
Mount Rainierin kansallispuisto

Näkymä Tolmie Peakilta.
| --- | --- |
Sijainti:  Washington, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Tacoma, Washington
Pinta-ala:  953,5 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Mount Rainier National Park 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto, kansallispuisto 
Perustettu:  1899
Kävijämäärä:  1 173 897 (2003)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Rainierin kansallispuisto (engl. Mount Rainier National Park) on 2. maaliskuuta vuonna 1899 perustettu kansallispuisto, joka sijaitsee Yhdysvalloissa Washingtonin osavaltion kaakkoisosassa Piercen piirikunnassa. Puisto oli perustamisaikanaan Yhdysvaltain viides kansallispuisto. Se on alaltaan noin 954 km², ja sitä hallinnoi maan muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service. Kansallispuiston tunnetuin nähtävyys on keskellä puistoa oleva kerrostulivuori Mount Rainier, jolta puisto myös saa nimensä. Kaskadeihin kuuluvalla vuorella on laelta säteittäisesti lähteviä jäätiköitä sekä alempana vuoristoniittyjä ja tiheitä havumetsiä.
Mount Rainier.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mount Rainierin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Pusiton www-sivut
Yhdysvaltain kansallispuistot
Acadia
American Samoa
Arches
Badlands
Big Bend
Biscayne
Black Canyon of the Gunnison
Bryce Canyon
Canyonlands
Capitol Reef
Carlsbad Caverns
Channel Islands
Congaree
Crater Lake
Cuyahoga Valley
Death Valley
Denali
Dry Tortugas
Everglades
Gates of the Arctic
Glacier
Glacier Bay
Grand Canyon
Grand Teton
Great Basin
Great Sand Dunes
Great Smoky Mountains
Guadalupe Mountains
Haleakalā
Hawaii Volcanoes
Hot Springs
Isle Royale
Joshua Tree
Katmai
Kenai Fjords
Kings Canyon
Kobuk Valley
Lake Clark
Lassen Volcanic
Mammoth Cave
Mesa Verde
Mount Rainier
North Cascades
Olympic
Petrified Forest
Pinnacles
Redwood
Rocky Mountain
Saguaro
Sequoia
Shenandoah
Theodore Roosevelt
Virgin Islands
Voyageurs
Wind Cave
Wrangell-St. Elias
Yellowstone
Yosemite
Zion
Muhammad ibn Ismail al-Darazi

Muhammad ibn Ismail al-Darazi (k. 1019 tai 1020) oli ismailiittisaarnaaja ja mies jonka mukaan druusilaisuus myöhemmin nimettiin.
Al-Darazi oli syntynyt Buharan kaupungissa nykyisessä Uzbekistanisa ja hän oli todennäköisesti ainakin osittain turkkilainen. Hänen uskotaan matkustaneen Egyptiin ismailiittisaarnajana vuosien 1017 ja 1018 välillä. Egyptissä hän pääsi Fatimidien dynastiaan kuuluneen kalifi Al-Hakim bi-Amr Allahin suosioon ja kehitti Hamza ibn-'Ali ibn-Ahmadin ohella uskonnollisen liikkeen, joka keskittyi Al-Hakimin pyhyyteen. Al-Darazin mukaan Aadamista lähtöisin oleva pyhä henki oli ajan saatossa kulkeutunut imaamista toiseen päätyen Al-Hakimiin. Al-Darazi julistaessa uutta uskonoppia Kairon päämoskeijassa häntä kuunnellut väkijoukko aloitti mellakan, jossa al-Darazi sai surmansa.
Druusilaisuus on nimetty Al-Darazin mukaan, koska hänen uskonnolliset opetuksensa olivat tärkeässä asemassa, mutta druusilaisuuden järjestäytymistä uskonnoksi johti varsinaisesti Hamza ibn-'Ali.
Jabir Herbert Muhammad

Jabir Herbert Muhammad (1929 – 25. elokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen liikemies ja nyrkkeilijä Muhammad Alin pitkäaikainen manageri. Hän oli Nation of Islamin johtajan Elijah Muhammadin poika.
Jabir Herbert Muhammad toimi Alin managerina vuodesta 1965 alkaen, kun hallitsevan maailmanmestarin jäsenyys Nation of Islamissa alkoi häiritä hänen managereinaan toimineiden louisvillelaisten miljonäärien toimintaa. Jabir Herbert Muhammad halusi nuorempana ammattinyrkkeilijäksi, mutta hänen isänsä Elijah Muhammad painosti häntä luopumaan unelmasta. Hänen kiinnostuksensa lajiin kuitenkin säilyi.
Muhammad Ali tapasi Jabir Herbert Muhammadin Chicagossa vuonna 1964 mentyään valokuvauttamaan itseään hänelle suositeltuun liikkeeseen. Herbert Muhammadin liikevaisto ja ymmärrys nyrkkeilijänsä kunnianhimosta olivat tehneet Aliin vaikutuksen ja sopimus syntyi. Sen mukaan Herbert Muhammad maksoi Alin harjoituslukulut ja sai 40 % tämän otteluiden tuotoista. Muhammad on sanonut ottaneensa Alin managerin tehtävät isänsä Elijah Muhammadin pyynnöstä, jottei kukaan yrittäisi hyötyä nuoresta maailmanmestarista. Hän hoiti Alin managerin tehtäviä aina vuoteen 1991 asti, vaikka Alin ura päättyi jo 1981.
Muhammad Najib al-Ruba’i

| Muhammad Najib al-Ruba’i> محمد نجيب الربيعي |
| --- | --- |
 Muhammad Najib al-Ruba’i vuonna 1960.
Irakin 1. presidentti
 14. heinäkuuta 1958 – 8. helmikuuta 1963  
Pääministeri:  Abdulkarim Qasim
Edeltäjä:  Monarkia (Faisal II kuninkaana)
Seuraaja:  Abdulsalam Arif
Henkilötiedot
Syntynyt: 1904
Kuollut: 1965 Bagdad, Irak
Tiedot
 Nimikirjoitus
Muhammad Najib al-Ruba’i (arab. محمد نجيت الروباعي‎; 1904–1965) oli irakilainen poliitikko, joka osallistui Abdulkarim Qasimin kanssa vallankaappaukseen kuningas Faisal II:ta vastaan ja oli maan itsenäisyysneuvoston puheenjohtaja, valtionpäämies vuosina 1958–1963. Ennen vallankaappausta hän eteni sotilasurallaan kenraaliksi. Hänen kerrotaan osallistuneen pääministeri Qasimin murhayritykseen 1959.
Muhniemen Reginakappeli

| Muhniemen Reginakappeli |
| --- | --- |
 Muhniemen Reginakappeli elokuussa 2022.
Sijainti:  Kappelitie 62, Muhniemi, Kouvola
Koordinaatit:  60°41′38″N, 026°42′8″E
Seurakunta:  Anjalankosken seurakunta, Kouvolan seurakuntayhtymä
Rakentamisvuosi:  1952
Suunnittelija:  Carl Frankenhauser
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  130
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muhniemen Reginakappeli on  rakennettiin nykyisin Kouvolaan kuuluvan Anjalan Muhniemen kylään vuonna 1952 Carl Frankenhauserin suunnitelmien pohjalta. Se on torniton suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädystä erkanee runkohuonetta matalampi suorakulmion muotoinen sakaristo. Erillinen, kaksinivelinen kellotapuli valmistui 1956 silloisen Anjalan kunnan rakennusmestari Elis Ardellin piirustusten pohjalta.
Kirkko palvelee nykyisin siunauskappelina ja sen eteläpuolella on Muhniemen hautausmaa. Rakennuksen kokonaispinta-ala on 150 neliötä. Kappeli peruskorjattiin 1987. Istumapaikkoja kappelissa on 130 ihmiselle.
Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth (ooppera)

Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth -oopperan esitys Bolognassa vuonna 2014.
Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth (ven. Леди Макбет Мценского уезда, Ledi Makbet Mtsenskogo ujezda) Dmitri Šostakovitšin ooppera. Teos kantaesitettiin Leningradissa 22. tammikuuta 1934 ja Moskovassa kaksi päivää myöhemmin. Säveltäjän ja Aleksandr Preisin kirjoittama libretto perustuu Nikolai Leskovin vuonna 1865 ilmestyneeseen samannimiseen pienoisromaaniin. Tarina kertoo yksinäisestä naisesta, joka rakastuu iäkkään kauppiasmiehensä renkiin ja ajautuu murhaajaksi. Teoksessa on havaittavissa vaikutteita verismistä ja ekspressionismista.
Vastaanotto

Teos sai ensi-illassa innostuneen vastaanoton, ja sitä kuvailtiin neuvostokulttuurin suursaavutukseksi. Se esitettiin Leningradissa 36 kertaa ensi-iltaa seuranneiden kahden vuoden aikana ja Moskovassa 94 kertaa.
Käänne tapahtui, kun 26. tammikuuta 1936 Josif Stalin tuli Molotovin ja Ždanovin kanssa katsomaan esitystä. Poliittisesti arkaluontoista teoksessa oli Solomon Volkovin mukaan etenkin kaikkialle tunkeutuneen poliisivaltion kuvaus. 28. tammikuuta 1936 Pravdassa ilmestyi nimetön arvostelu, joka oli pöyristynyt oopperan modernistisesta sävelkielestä, seksuaalisesti värittyneistä kohtauksista ja individualismista. Artikkeli "Sekasotkua musiikin asemesta" oli luultavasti lähtöisin Stalinin kynästä ja sen takia lajissaan lopullinen arvio:
Kuulijaa typerryttää oopperan ensimmäisestä hetkestä alkaen tarkoituksellisen tökerö ja sekava sointien virtailu. Melodian katkelmat ja musiikillisten fraasien sikiöt hukkuvat ja katoavat toinen toisensa jälkeen rysähdyksiin, kirskuntaan ja kirkunaan. Tämän musiikin seuraaminen on vaikeaa, muistaminen mahdotonta - - tämä on syvällisillä asioilla leikkimistä, joka saattaa päättyä erittäin huonosti.
Šostakovitš täytti pienen matkalaukun, sillä NKVD haki uhrinsa tavallisesti yöllä. Säveltäjä masentui ja oli lähellä itsemurhaa. Hän ei nukkunut vaan makasi pimeässä ja kuulosteli. Pelko ei jättänyt häntä koskaan, ja Šostakovitš muuttui epäluuloiseksi myös länttä kohtaan, koska vankileirien saaristosta ei siellä tehty sen suurempaa numeroa. Lady Macbethia esitettiin laajalti ulkomailla, mikä Neuvostoliitossa nähtiin lisätodisteeksi oopperan kelvottomuudesta.
Šostakovitšia ei vangittu, mutta tapaus aloitti Neuvostoliitossa mielivaltaisen kampanjan "formalismia" vastaan. Šostakovitš muokkasi vuosina 1955–1963 teoksesta uuden, erityisesti tekstiltään ja soitinnukseltaan muutetun version, lisäsi kaksi välisoittoa ja nimesi oopperan uudelleen päähenkilön mukaan Katerina Izmailovaksi. Uudistettu laitos palasi näyttämöille Neuvostoliitossa 27 vuoden tauon jälkeen 8. tammikuuta 1963.
Brittisäveltäjä Norman Kay on arvellut, että jos Stalin oli arvostelun taustalla, se ei johtunut musiikista, joka pitkälti täytti neuvostomusiikin vaatimukset, vaan siitä, että  Šostakovitš oli luonut Katerina Izmailovasta myönteisen naishahmon, joka ei sopinut ajan maskuliiniseen henkeen. Stalin oli hänen tyttärensä Svetlanan mukaan innokas teatterin harrastaja, joten tuntuisi myös oudolta, että Stalin olisi nähnyt suositun oopperan vasta kahden vuoden kuluttua sen ensi-illasta. Kay uskoo, että vuosien 1934 ja 1936 välissä tapahtui ilmapiirin muutos, johon vaikutti vuonna 1933 alkanut toinen viisivuotissuunnitelma massiivisine teollistamishankkeineen.
Helen Morgan (laulaja)
Filmografia

Six-Cylinder Love, 1923
The Heart Raider, 1923
Scandals, 1925
Show Boat, 1929 (esiintyi vain yhdessä prologissa Julie La Vernenä ja lauloi laulut "Can't Help Lovin' Dat Man" ja "Bill")
Applause, 1929 (lauloi laulut "What Wouldn't I Do For that Man" ja "Give Your Little Baby Lots of Lovin'")
Glorifying the American Girl, 1930 (lauloi laulun "What Wouldn't I Do For that Man")
Roadhouse Nights, 1930 (lauloi laulun "It Can't Go On Like This")
The Gigolo Racket, 1931 (lauloi laulun "Nobody Breaks My Heart" and "I Know He's Mine")
Manhattan Lullaby, 1933 (lauloi laulun "The Stork Song")
The Doctor, 1934 (lauloi laulun "One Little Smile")
Frankie and Johnnie, 1934 (lauloi laulun "Give Me a Heart to Sing To" and "If You Want My Heart")
You Belong to Me, 1934 (lauloi laulun "When He Comes Home to Me")
Marie Galante, 1934 (lauloi laulun "Song of a Dreamer" and "Serves Me Right for Treating You Wrong")
Sweet Music, 1935 (lauloi laulun "I See Two Lovers")
Go Into Your Dance, 1935 (lauloi laulun "The Little Things You Used to Do")
Show Boat, 1936 (lauloi Julie La Vernenä esiintyen laulut "Can't Help Lovin' Dat Man" ja "Bill")
The Coo Coo Nut Grove, 1936 (Warner Brothersin piirroselokuva, karrikoi lauloja "The Little Things You Used to Do" )
Ura teatterilavalla

Sally, 1923 (kuoro)
Scandals, 1925–1926 (ensimmäinen päärooli)
Americana, 1926
American Grand Guignol, 1927 (lauloi laulun "Nobody Wants Me")
Show Boat, 1927–1929 (esiintyen Julie La Vernenä hän lauloi laulut "Can't Help Lovin' Dat Man" ja "Bill")
Sweet Adeline, 1929–1931 (oli päätähtenä laulurooleissa "T'was Not So Long Ago", "Here am I", "Why Was I Born?", "The Sun About to Rise" ja "Don't Ever Leave Me!")
Ziegfeld Follies, 1931 (lauloi laulun "Half-Caste Woman", sanoittanut Noel Coward)
Show Boat, 1932–1933
Memory, 1934 (oli päätähtenä laulurooleissa "A Fool There Was")
A Night at the Moulin Rouge, 1939
Show Boat, 1940 (esiintyen Julie La Vernenä hän lauloi laulut Can't Help Lovin' Dat Man ja Bill)
Elämäkertoja

Maxwell, Gilbert: Helen Morgan: Her Life and Legend.  New York:  Hawthorn Books, 1974.  ISBN 0-8015-4526-9  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Helen Morgan Internet Broadway Databasessa
Showboatin avausnäytös Internet Broadway Databasessa
The Helen Morgan Storyn julkaisupäivämääriä ja vaihtoehtoisia nimikkeitä Internet Movie Databasessa
Katsaus The Helen Morgan Storyyn Filmbug.comissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC
Mormonismi Suomessa

| Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko Suomessa |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  mormonismi
Toiminta-alue:  Suomi
Perustettu:  1947
Seurakuntia:  30
Jäseniä:  4 902
Julkaisut:  Liahona
Aiheesta muualla
[www.jeesuksenkristuksenkirkko.org Sivusto]
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkolla on Suomessa noin 3 200 jäsentä.  Kirkon seurakuntia Suomessa on 31. Helsingissä toimii kolme seurakuntaa, ja maan pohjoisin seurakunta toimii Rovaniemellä. Espoossa sijaitseva Helsingin temppeli on Suomen ainoa mormonitemppeli.
Kirkolla on Suomessa kaksi vaarnaa ja kolme piiriä. Vaarna on kirkon itsenäinen hallinnollinen yksikkö, joka koostuu noin kymmenestä seurakunnasta. Myös piiri käsittää useita seurakuntia. Piiristä voi tulla itsenäinen vaarna siinä vaiheessa, kun alueen jäsenmäärä ylittää noin 1 500.
Historia

Ensimmäiset lähetyssaarnaajat saapuivat Suomeen 1860-luvulla, ja ensimmäinen seurakunta perustettiin Vaasaan vuonna 1876. Alkuun seurakunnan toiminta oli aktiivista, mutta laantui muutaman vuoden kuluttua. Toiminta keskittyi myöhemmin Pietarsaaren ympäristöön, missä se jatkui ajoittain vilkkaana aina 1940-luvulle asti. Vuonna 1947 Suomessa perustettiin oma lähetyskenttä, ja kirkko rekisteröitiin viralliseksi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 1948. Samana vuonna vihittiin myös ensimmäinen kirkkorakennus. Mormonin kirja suomennettiin vuonna 1954.
Kirkon historiaan kuuluu merkittävästi myös vuosina 1948–1955 tehty projekti, jossa mikrofilmatiin Suomen evankelis-luterilaisten ja ortodoksisten seurakuntien kirkonkirjoja vuoteen 1860 saakka. Tämä massiivinen dokumentointipyrkimys käsitti noin 10 miljoonaa aukeamaa ja auttoi säilyttämään tärkeitä historiallisia tietoja. 1980-luvulla kirkon yhdyskuntajärjestykseen tehtiin lisäyksiä, jotka korostivat sen kristillisiä juuria.
Seurakunnat

Seuraavat seurakunnat kuuluvat mormonikirkon toimintaan Suomessa:
| --- | --- |
 Etelä-Karjala Lappeenranta: Lappeenrannan MAP-kirkko Etelä-Savo Mikkeli: Mikkelin MAP-kirkko Kainuu Kajaani: Kajaanin MAP-kirkko Kanta-Häme Hämeenlinna: Hämeenlinnan MAP-kirkko Keski-Suomi Jyväskylä: Jyväskylän MAP-kirkko Keski-Pohjanmaa Kokkola: Kokkolan MAP-kirkko Kymenlaakso: Kouvola: Kouvolan MAP-kirkko Lappi Kemi: Kemin MAP-kirkko  Rovaniemi: Rovaniemen MAP-kirkko Pohjois-Karjala: Joensuu: Joensuun MAP-kirkko Pirkanmaa Tampere: Tampereen MAP-kirkko :  Pohjanmaa Pietarsaari: Pietarsaaren MAP-kirkko  Vaasa: Vaasan MAP-kirkko Pohjois-Pohjanmaa Oulu: Oulun MAP-kirkko Pohjois-Savo Kuopio: Kuopion MAP-kirkko Päijät-Häme Lahti: Lahden MAP-kirkko Satakunta Pori: Porin MAP-kirkko  Rauma: Rauman MAP-kirkko Varsinais-Suomi Turku: Turun MAP-kirkko Uusimaa Espoo: Helsingin temppeli  Espoo: Espoon MAP-kirkko  Helsinki: Marjaniemen MAP-kirkko  Helsinki: Etelä-Haagan MAP-kirkko  Helsinki: Neitsytpolun MAP-kirkko  Hyvinkää: Hyvinkään MAP-kirkko  Kerava: Keravan MAP-kirkko  Lohja: Lohjan MAP-kirkko
Yhteiskunnallinen vaikutus

Kirkon jäsenet hyväksyvät Suomen yhteiskuntajärjestyksen ja osallistuvat aktiivisesti muun muassa asepalvelukseen. Suomessa toimii kerrallaan 80-100 pääosin amerikkalaista lähetyssaarnaajaa, ja vuosittain 20-30 suomalaista nuorta osallistuu lähetystyöhön ulkomailla. Poliittisesti kirkon jäsenet edustavat Suomen yleistä poliittista kirjoa. Kirkon toiminnassa korostuvat tyypillisesti amerikkalaiset kristillisyyden piirteet, kuten viikoittainen kirkossakäynti ja maallikkoaktiivisuus, mutta se pyrkii kunnioittamaan kunkin maan kansallisia erityispiirteitä.
Kirjallisuutta

Ollila, Maria: Käsin kopioinnista mormonien rahoittamaan mikrofilmaukseen: suomalaisten kirkonkirjojen jäljennystyö 1924–1955.  (Yleisen kirkkohistorian pro gradu -tutkielma)  Helsingin yliopisto, 2003.
Rinne, Anna-Liisa: Kristuksen kirkko Suomessa: kertomus Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon juurtumisesta tähän maahan.  Turku:  [omakustanne], 1985.
Östman, Kim: Mormonismin tutkimus Suomessa: kirjallisuutta, tutkimusideoita ja lähteitä. Uskonnontutkija – Religionsforskaren, 2006, nro 2.
Östman, Kim: The Introduction of Mormonism to Finnish Society, 1840–1900.  Turku:  Åbo Akademi University Press, 2010.
Östman, Kim: ”Mormonit suomalaisessa yhteiskunnassa”, Monien uskontojen ja katsomusten Suomi, s. 138-147.  (Toim. Illman, Ruth & Ketola, Kimmo & Latvio, Riitta & Sohlberg, Jussi. Kirkon tutkimuskeskuksen verkkojulkaisuja 48)  Kirkon tutkimuskeskus, 2017.  ISBN 978-951-693-359-0  Teoksen verkkoversio (pdf).
| n k  Uskonto Suomessa |
| --- | --- |
Alueittain:  Uusimaa Helsinki  Espoo  Vantaa  Tampere  Oulu  Turku  Jyväskylä  Kuopio  Lahti  Pori  Kouvola  Joensuu  Lappeenranta  Vaasa  Hämeenlinna  Seinäjoki  Pietarsaari 
Kristinusko:  Historia  Protestantismi Luterilaisuus Evankelis-luterilaisuus  Baptismi  Metodismi  Vapaakirkollisuus  Adventismi  Helluntaiherätys  Evankelioimisliike  Uuskarsimaattisuus  Ekumeenisuus  Sitoutumaton  Anglikaanisuus  Katolisuus  Ortodoksisuus  Jehovan todistajat  Mormonismi 
Muut uskonnot:  Bahai-usko  Buddhalaisuus  Esoteerisuus Uuspakanuus  Vapaamuurarit  Islam  Juutalaisuus  Sikhiläisyys  Skientologia  Uskonnottomuus 
Mytologia:  Saamelainen muinaisusko  Suomalainen muinaisusko 
Suomen ainoa mormonitemppeli on Helsingin temppeli, joka sijaitsee Espoon Karakalliossa.
Moudárin majakka

Moudárin majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Välimeri, Kythera Kreikka
Vesistö:  Egeanmeri 
| --- | --- |
Korkeus:  25 m
| --- | --- |
Valmistunut:  1857 (kunnostettu 1901)
Automatisoitu:  1989
| --- | --- |
Valon korkeus:  114,0  m 
Valonkanto:  37,0  km 
Valon ominaisuudet:  Fl(3) W 30s 
| --- | --- |
Admiralty:  N4066 
NGA:  113-15048 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Moudárin majakka (kreik. φάρος Μουδαρίου) on vuonna 1857 rakennettu majakka Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Kytheran saaren pohjoiskärjessä, Spathínniemellä. Majakka on yksi Kreikan suurimmista, ja se on 25 metriä korkea. Se toimii aurinkoenergialla. Majakka väläyttää kolme valkoista väläystä puolen minuutin välein.
Kytheran asukkaat kutsuvat majakkaa myös nimellä ”Karaváksen valo”, sillä se sijaitsee lähellä Karaváksen kylää. Toisinaan majakkaa nimitetään myös ”Spathín valoksi”. Majakasta voi hyvällä säällä nähdä koko Lakonianlahden.
Historia

Moudárin majakka rakennettiin Kytheran ollessa brittivallan alla, ja se valmistui vuonna 1857. Majakka ja sen yhteydessä olevat asuinrakennukset rakennettiin huokoisesta ja pehmeästä kivestä. Alueelle aikoinaan saapunut raemyrsky sai aikaan reikiä majakkatornin pohjoispuolelle ja asuinrakennuksiin. Majakassa oli alun perin Chance Brothersin valmistama pyörivä ensiluokkainen linssi. Linssin avulla valo näkyi 45 kilometrin päähän. Tämän ja korkeuden ansiosta majakan valo oli yksi ensimmäisistä valoista, minkä Kreikkaa lähestyvät alukset havaitsivat. Valon lisäksi aikoinaan päiväaikaan käytettiin myös lippuja merkiksi aluksille. Vuonna 1901 majakka kunnostettiin ja se alkoi toimia kerosiinilampulla. Toisessa maailmansodassa Moudárin majakka ei ollut toiminnassa, ja se käynnistettiin uudelleen vuonna 1945. Majakka kärsi sodassa pieniä vaurioita. Vuonna 1989 majakka automatisoitiin aurinkoenergialla toimivaksi, mutta silti majakassa asuu yhä majakanvartija.
Aiheesta muualla

Kuvia majakasta (englanniksi)
Ranskan koripallomaajoukkue

Ranskan koripallomaajoukkue edustaa Ranskaa koripallon maajoukkuekilpailuissa. Se on saavuttanut kaksi olympiamitalia, kaksi MM-mitalia ja yhdeksän EM-mitalia.
Historia

Ensimmäisen arvokisamitalinsa Ranska sai vuoden 1937 EM-kisoissa, kun se välierässä hävisi Italialle 32–36, mutta pronssiottelussa voitti Puolan 27–24. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 Ranska saavutti hopeaa. Se voitti välierässä Brasilian 43–33, mutta hävisi finaalissa Yhdysvalloille 21–65.
Ranskan joukkue – Kesäolympialaiset 1948
3 Buffière |
4 Dérency |
5 Thiolon |
6 Perrier |
7 Chocat |
8 Offner |
9 Even |
10 Desaymonet |
11 Guillou |
12 Bonnevie |
13 Girardot |
14 Rebuffic |
15 Quénin |
16 Barrais |
Valmentaja Busnel
Vuoden 1949 EM-kisoissa Ranska sai hopeaa hävittyään vain Egyptille. Lajin ensimmäisissä MM-kisoissa Argentiinassa 1950 se sijoittui kuudenneksi. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 joukkue sijoittui kahdeksanneksi, Brasiliassa pelatuissa MM-kisoissa 1954 neljänneksi ja Melbournen kesäolympialaisissa 1956 neljänneksi. EM-pronssia joukkue saavutti vuosina 1951, 1953 ja 1959. Vielä Rooman kesäolympialaisissa 1960 Ranska sijoittui kymmenenneksi ja vuonna 1963 Brasilian MM-kisoissa viidenneksi, mutta sitten se putosi pitkäksi aikaa maailman terävimmältä huipulta.
Los Angelesin 1984 boikottiolympialaisissa Ranska sijoittui muun muassa Hervé Dubuisson’n vahvistamana 11:nneksi ja Espanjan MM-kisoissa 1986 13:nneksi, mutta sitten joukkueelle koitti yli kymmenen vuoden ajanjakso, jolloin se ei päässyt mukaan maailmanlaajuisiin arvokisoihin.
Historia > Olympialaiset 2000

Sydneyn 2000 olympialaisissa Ranska jäi alkulohkossaan neljänneksi, kun se voitti vain Uuden-Seelannin 76–50 ja Kiinan 82–70, mutta hävisi Liettualle 63–81, Italialle 57–67 ja Yhdysvalloille 94–106. Puolivälierässä Ranska voitti Kanadan 68–63 ja välierässä Australian 76–52. Finaalin voitti Yhdysvallat pistein 75–85, mutta Ranska sai hopeaa.
Ranskan joukkue – Kesäolympialaiset 2000
4 Sonko |
5 Sciarra |
6 Rigaudeau |
7 Foirest |
8 Bonato |
9 Dioumassi |
10 Risacher |
11 Gadou |
12 Julian |
13 Palmer |
14 Bilba |
15 Weis |
Valmentaja de Vincenzi