stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lauri Porra (albumi)

| Lauri Porra Lauri Porra |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: lokakuu 2005
 Tuottaja(t): Lauri Porra
 Tyylilaji: jazz, rock, pop
 Kesto: 42.59
 Levy-yhtiö: Texicalli Records
Lauri Porran muut julkaisut
|   | Lauri Porra 2005 | All Children Have Superpowers 2008 |
Lauri Porra on Stratovariuksen basistin Lauri Porran ensimmäinen sooloalbumi. Se on julkaistu vuonna 2005 levymerkillä Texicalli Records.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Lauri Porra, ellei toisin mainittu.
Hanna – 4.17
Heist – 6.16
Earth Mother Goddess – 7.36
Headache – 5.56
Out Of Town/Border Line & Beyond – 4.35
Valse Triste – 4.01 (säv. Jean Sibelius)
Tapiola – 2.15
Solutions – 4.45
Oblivion – 3.18
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot Lauri Porra – bassokitara, tuottaja, sovittaja  Timo Kämäräinen – kitara (kappaleet 2-5)  Jussi Lehtonen – rummut (kappaleet 1, 5 ja 8)  Mikko Kaakkurinniemi – rummut (kappaleet 2, 4 ja 8)  Tuomo Prättälä – piano (kappaleet 1, 5 ja 7), sähköpiano (kappaleet 1, 4, 5 ja 7)  Janne Huttunen – torvisovitukset (kappale 2)  Alexi Laiho - kitara (kappale 8) :  Tuotanto Mikko Raita – äänittäjä, miksaaja  Svante Forsbäck – masteroija  Aki Trygg – kansikuva  Jonna Ohrnberg – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Lauri Porra discogs.com -sivustolla
Moses Muurman

Moses Muurman (4. syyskuuta 1849 Vehkalahti – 25. elokuuta 1910 Hamina) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Moses Muurmanin vanhemmat olivat talollinen Erik Muurman ja Maria Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1888 Maria Vogt. Muurman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1867 ja määrättiin sieltä 1873 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 3. Novorossijskin rakuunarykmenttiin Pohjois-Kaukasiaan. Hänet määrättiin kouluttajaksi jalkaväen opetuspataljoonaan 1875–1876 ja ylennettiin luutnantiksi 1876, alikapteeniksi 1877 ja kapteeniksi 1879. Hän palveli vuodesta 1879 edelleen 3. Novorossijskin rakuunarykmentissä aina vuoteen 1881 asti, jolloin hänet siirrettiin pataljoonankomentajaksi 2. Turun tarkk’ampujapataljoonaan. Hän toimi myös pataljoonan 9. reservikomppanian päällikkönä vuonna 1883.
Muurman ylennettiin everstiluutnantiksi 1892 ja everstiksi 1900, jolloin hänestä tuli 6. Mikkelin tarkk’ampujapataljoonan komentaja. Kun pataljoona lakkautettiin 1902, Muurman siirrettiin seuraavan vuoden alussa 1. Brest-Litovskin linnoitusjalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 28. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Rykmenttiään hän komensi Venäjän-Japanin sodassa, joutuen japanilaisten  sotavangiksi vuoden 1905 alussa. Hän vapautui sotavankeudesta saman vuoden syyskuussa, palasi Suomeen ja anoi vuoden lopulla eroa sotapalveluksesta. Se myönnettiin hänelle kenraalimajurina. Sotilasuransa jälkeen Muurman toimi venäjän kielen kääntäjänä Turun lääninhallituksessa 1906 ja Haminan raastuvanoikeudessa sekä senaatissa 1906–1910.
Long Way from Home

| ”Long Way from Home” Whitesnake |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Lovehunter
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Martin Birch
 Tyylilaji: hard rock, AOR
 Kesto: 04.51
 Levy-yhtiö:  United Artists    Polydor Records
Listasijoitukset
  55. (10. marraskuuta 1979)
Whitesnaken muut singlet
| ”Lie Down (A Modern Love Song)” 1978 | ”Long Way from Home” 1979 | ”Fool for Your Loving” 1980 |
Long Way from Home on brittiläisen Whitesnake-yhtyeen vuonna 1979 julkaistu kappale, single ja EP. Se sisältyy myös samana vuonna julkaistulle studioalbumille Lovehunter. Kappaleen on kirjoittanut yksin solisti David Coverdale. Siitä muodostui yhtyeen ensimmäinen hitti Britannian listalla, kun se nousi sijalle 55.
Kappale julkaistiin Britanniassa EP-levynä, jonka B-puoli sisälsi kappaleet ”Trouble” ja ”Ain’t No Love in the Heart of the City”. Japanilaisen singlen B-puolella oli Lovehunter-albumille kuuluva ”Walking in the Shadow of the Blues”.
Kappaleet > Brittiläinen EP

A-puoli
Long Way from Home – 4.51 (säv. Coverdale)
B-puoli
Trouble – 5.00 (säv. Bernie Marsden/Coverdale)
Ain’t No Love in the Heart of the City – 6.36 (säv. Dan Walsh/Michael Price)
Kappaleet > Japanilainen single

A-puoli
Long Way from Home
B-puoli
Walking in the Shadow of the Blues
Kokoonpano

David Coverdale – laulu
Micky Moody – kitarat, laulu
Bernie Marsden – kitarat, laulu
Jon Lord – kosketinsoittimet
Neil Murray – bassokitara
Dave Dowle – rummut
Lentopallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

Lentopallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 pelattiin Saksassa ja Sveitsissä 6.–14. syyskuuta 2013. Kisojen loppuottelu pelattiin Berliinissä, ja muut kisakapupungit olivat Zürich Sveitsissä sekä Halle, Dresden ja Schwerin Saksassa. Kisoihin osallistui 16 maata. Mestaruuden voitti Venäjä.
Alkulohkot > Lohko A

| Sijoitus | Joukkue00000 | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksa | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 9 | 2 | 8 |
| 2 | Turkki | 3 | 1 | 1 | 0 | 1 | 6 | 5 | 5 |
| 3 | Alankomaat | 3 | 1 | 0 | 2 | 0 | 7 | 6 | 5 |
| 4 | Espanja | 3 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 9 | 0 |
Alkulohkot > Lohko B

| Sijoitus | Joukkue00000 | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Belgia | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 9 | 2 | 9 |
| 2 | Italia | 3 | 2 | 0 | 0 | 1 | 7 | 4 | 6 |
| 3 | Ranska | 3 | 0 | 1 | 0 | 2 | 5 | 8 | 2 |
| 4 | Sveitsi | 3 | 0 | 0 | 1 | 2 | 2 | 9 | 1 |
Alkulohkot > Lohko C

| Sijoitus | Joukkue00000 | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Venäjä | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 9 | 2 | 9 |
| 2 | Kroatia | 3 | 2 | 0 | 0 | 1 | 7 | 3 | 6 |
| 3 | Valko-Venäjä | 3 | 1 | 0 | 0 | 2 | 4 | 7 | 3 |
| 4 | Azerbaidžan | 3 | 0 | 0 | 0 | 3 | 1 | 9 | 0 |
Alkulohkot > Lohko D

| Sijoitus | Joukkue00000 | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Serbia | 3 | 2 | 0 | 1 | 0 | 8 | 4 | 7 |
| 2 | Tšekki | 3 | 0 | 2 | 0 | 1 | 6 | 7 | 4 |
| 3 | Puola | 3 | 1 | 0 | 1 | 1 | 6 | 7 | 4 |
| 4 | Bulgaria | 3 | 0 | 1 | 1 | 1 | 6 | 8 | 3 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lentopallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 Wikimedia Commonsissa
Michel Mulder

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Michel Mulder |  Michel Mulder |  Michel Mulder |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | 500 m |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | 1 000 m |  |
| Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2013 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Nagano 2014 | yhteispisteet |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2012 | 500 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2015 | 500 m |  |
Michel Mulder (s. 27. helmikuuta 1986 Zwolle) on alankomaalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja.
Mulder saavutti matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hopeaa 500 metrillä Heerenveenissä 2012. Hän voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden Salt Lake Cityssä 2013 maailmanennätyspistein 136,790 ja Naganossa 2014 pistein 139,885. Sotšin olympialaisissa 2014 Mulder voitti kultaa Alankomaiden kolmoisvoittoon päättyneellä 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,312. Hän kukisti hopeamitalisti Jan Smeekensin 0,012 sekunnilla. 1 000 metrillä hän sai pronssia ajalla 1.08,74. Hän sai 500 metrin MM-hopeaa Heerenveenissä 2015.
Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui 500 metrillä toiseksi kaudella 2013–2014 ja kolmanneksi kaudella 2012–2013. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua 500 metrillä, Berliinin finaalissa maaliskuussa 2012 ja niin ikään Berliinissä joulukuussa 2013. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 500 metrillä kaudella 2012–2013 ja sprinttiottelussa 2013–2014.
Michelin kaksoisveli Ronald on myös pikaluistelija.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 9,60 | Heerenveen | 26. joulukuuta 2014 |
| 500 m | 34,26 | Salt Lake City | 15. marraskuuta 2013 |
| 1 000 m  | 1.07,46 | Salt Lake City | 16. marraskuuta 2013 |
| 1 500 m | 1.48,35 | Calgary | 20. marraskuuta 2011 |
| 3 000 m | 4.09,63 | Groningen | 12. tammikuuta 2008 |
Lešnikovo

| Lešnikovo Лешниково |
| --- | --- |
 Lešnikovon kylä
 Lešnikovo
 Koordinaatit: 41°51′00″N, 25°55′02″E 
Valtio:  Bulgaria
Provinssit:  Haskovo
Kunnat:  Harmanlin
Perustettu:  3.3.1878
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Pormestari:  Marija Kirkova (GERB)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,9 km²
Korkeus:  111 m
Väkiluku (2018)  (arvio):  84
 – Väestötiheys:  5,626 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  6466
Suuntanumero(t):  03765
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lešnikovo (bulg. Лешниково), aiemmin Pandaklii, on pieni Kaakkois-Bulgariassa sijaitseva kylä, joka kuuluu Harmanlin kaupunkiin ja samannimiseen kuntaan Haskovon alueella. Lešnikovosta on matkaa linnuntietä noin 30 kilometriä niin Kreikan kuin Turkin rajalle.
Historia

Kylä on perustettu 3. maaliskuuta 1878 nimellä Pandaklii (bulg. Пандъклии). Kylän nimi muutettiin 21. joulukuuta 1906 annetulla asetuksella 462 Lešnikovoksi.
Kylän rakenne

Lešnikovossa on alle sata taloa, joista monet ovat asumattomia. Kylässä on kaksi baaria ja kunnostettu kaksikerroksinen kylätalo, jossa hoidetaan kyläläisten asioita. Samassa rakennuksessa on tapahtumatila, kirjasto ja elokuvasali. Kylässä on toimiva kunnallinen vesijohtojärjestelmä ja vesi on juotavaa.
Väestö > Väestörakenne

Kylän asukasluku on romahtanut viime vuosina. Vuonna 2001 Lešnikovossa asui vielä 155 henkilöä, vuonna 2011 enää 110. Näistä oli neljä alle 15-vuotiaita, 43 työikäistä ja 63 yli 65-vuotiaita. Vuoden 2018 arvion mukaan kylässä on enää 84 asukasta.
| Lešnikovon väestönkehitys 2001–2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Päivämäärä |  |  | Asukkaita |  |
| 31.12.1934 | 31.12.1934 |    | 707 | 707 |
| 31.12.1946 | 31.12.1946 |    | 771 | 771 |
| 01.12.1956 | 01.12.1956 |    | 644 | 644 |
| 01.12.1965 | 01.12.1965 |    | 486 | 486 |
| 02.12.1975 | 02.12.1975 |    | 393 | 393 |
| 04.12.1985 | 04.12.1985 |    | 253 | 253 |
| 04.12.1992 | 04.12.1992 |    | 232 | 232 |
| 31.12.1993 | 31.12.1993 |    | 220 | 220 |
| 31.12.1994 | 31.12.1994 |    | 212 | 212 |
| 31.12.1995 | 31.12.1995 |    | 205 | 205 |
| 31.12.1996 | 31.12.1996 |    | 205 | 205 |
| 31.12.1997 | 31.12.1997 |    | 201 | 201 |
| 31.12.1998 | 31.12.1998 |    | 189 | 189 |
| 31.12.1999 | 31.12.1999 |    | 178 | 178 |
| 31.12.2000 | 31.12.2000 |    | 167 | 167 |
| 01.03.2001 | 01.03.2001 |    | 155 | 155 |
| 31.12.2001 | 31.12.2001 |    | 147 | 147 |
| 31.12.2002 | 31.12.2002 |    | 146 | 146 |
| 31.12.2003 | 31.12.2003 |    | 142 | 142 |
| 31.12.2004 | 31.12.2004 |    | 154 | 154 |
| 31.12.2005 | 31.12.2005 |    | 159 | 159 |
| 31.12.2006 | 31.12.2006 |    | 151 | 151 |
| 31.12.2007 | 31.12.2007 |    | 141 | 141 |
| 31.12.2008 | 31.12.2008 |    | 131 | 131 |
| 31.12.2009 | 31.12.2009 |    | 126 | 126 |
| 31.12.2010 | 31.12.2010 |    | 122 | 122 |
| 01.02.2011 | 01.02.2011 |    | 110 | 110 |
| 31.12.2011 | 31.12.2011 |    | 107 | 107 |
| 31.12.2012 | 31.12.2012 |    | 101 | 101 |
| 31.12.2013 | 31.12.2013 |    | 102 | 102 |
| 31.12.2014 | 31.12.2014 |    | 101 | 101 |
| 31.12.2015 | 31.12.2015 |    | 96 | 96 |
| 31.12.2016 | 31.12.2016 |    | 91 | 91 |
| 31.12.2017 | 31.12.2017 |    | 88 | 88 |
| 31.12.2018 | 31.12.2018 |    | 84 | 84 |
Lähde: Национален статистически институт
Aiheesta muualla

Henry Björklidin ylläpitämät sivut "Bulgaria - Mietintämyssy"
Hannu Makaraisen esittelysivu "Leshnikovo - Kylä Bulgariassa (Arkistoitu – Internet Archive)"
Mennetou-sur-Cher

| Mennetou-sur-Cher |
| --- | --- |
 Kaupungin vanha portti
 vaakuna
 Mennetou-sur-Cher
 Koordinaatit: 47°16′14″N, 1°52′00″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loir-et-Cher
Arrondissementti:  Romorantin-Lanthenay
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,3 km²
Väkiluku (2021):  875 
 – Väestötiheys:  53 as./km²
Kunnan numero:  41135
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mennetou-sur-Cher on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella.  Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 15 kilometriä Romorantin-Lanthenayn kaupungista kaakkoon.
Saint-Urbainin kirkko
Mennetou-sur-Cherin on keskiaikainen kaupunki, jota ympäröivät 1200-luvulla rakennetut vallit. Niistä on säilyneet kolme pyöreää tornia, sekä kolme neliönmuotoista porttia. Kaupungissa on säilynyt runsaasti 1300-1500-luvuilta peräisin olevia kivi- ja ristikkotaloja. Vierzonin herra Hervé II perusti kaupunkiin luostarin vuonna 1213. Tältä ajalta ovat peräisin keskustassa olevan Saint-Urbainin kirkon vanhimmat osat, kuten kirkon kuori. Kirkon laiva on rakennettu 1400-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mennetou-sur-Cher Wikimedia Commonsissa
Minami-Bōsō

| Minami-Bōsō (南房総市) |
| --- | --- |
 Nojimanniemi
 lippu:  symboli
 Minami-Bōsōn sijainti Chiban prefektuurissa
 Minami-Bōsō
 Koordinaatit: 35°02′35″N, 139°50′24″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Chiban prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  230,12 km²
Väkiluku (08/2020):  37 239
 – Väestötiheys:  161,8 as./km²
 
 https://www.city.minamiboso.chiba.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minami-Bōsō (jap. 南房総市, Minami-Bōsō-shi, ’Etelä-Bōsō’) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren ja Uragan kanaalin rannikolla Bōsōn niemimaan eteläkärjessä. Kaupungin pohjoisosat ovat vuoristoisia. Minami-Bōsōssa on 37 239 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 230,12 neliökilometriä.
Minami-Bōsōn kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen seitsemän kuntaa: Chikuran, Maruyaman, Shirahaman, Tomiuran, Tomiyaman ja Wadan maaseutukaupungit sekä Miyoshin kyläkunta. Merkittävin keskus alueella on kuitenkin Tateyaman kaupunki, jota Minami-Bōsōn alue ympäröi. Fuchūn kaupunginosassa Minami-Bōsōn puolella sijaitsi muinoin Awan provinssin hallintokeskus (kokufu). Sittemmin aluetta hallitsivat Minamoto-klaani ja Muromachi-kaudelta lähtien Satomi-klaani. Merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus ja vesiviljely, sisämaassa riisin, koristekukkien ja hedelmien, kuten japaninmispelin, sitrushedelmien ja melonien viljely sekä maidon tuotanto. Wadan kaupunginosassa toimii Kantōn alueen ainoa valaanpyyntisatama.
Minami-Bōsōn kulttuuriperintöön kuuluu Hie-jinjan pyhäkön kerran viidessä vuodessa järjestettävä Shiwamazu no ōmachi -festivaali, joka on valittu Japanin merkittävän aineettoman kansanperinteen luetteloon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat esimerkiksi Tyynenmeren rannikon hiekkarannat, ja siellä toimiikin lukuisia minshuku-majataloja. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Minami-Bōsōta palvelee JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja.
Kuvia

Iyovuori
Itsukushima-jinja
Rosemary-puisto
Chikuran rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minami-Bōsō Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Lippauistin

Lippauistin siimanrenkaalla, rungolla, lipalla, painoilla ja koukulla varustettuna
Lippauistin on virveliin tarkoitettu viehe, jonka rakenteeseen kuuluu veden virtauksen voimasta pyörivä lippa. Lippa on tyypillisesti metallinen, kolikon kokoinen ja puun lehden tai pienen lusikan muotoinen. Lipan pyöriminen aiheuttaa vedessä värähdyksiä, joihin kalat reagoivat kylkiviiva-aistinsa avulla. Kiiltävä tai värikäs lippa toimii myös näköaistin ärsykkeenä. Hyönteistä tai pientä kalaa jäljittelevillä lippauistimilla voi saada petokalojen lisäksi myös särkikaloja.
Yksinkertaisen rakenteensa vuoksi lippauistimet voivat olla erittäin kevyitä. Niiden massa on yleensä parista grammasta muutamaan kymmeneen grammaan.
Lippauistimia käytetään pääasiassa heittouistelussa. Vetouistelussa ongelmaksi voi muodostua se, että lippauistin pyörii jatkuvasti samaan suuntaan ja saattaa pyörittää siiman kierteelle. Kiertymistä vähentää laadukas leikari.
Historia

Ensimmäiset lippauistimet valmistettiin nykytiedon mukaan Yhdysvalloissa 1800-luvun alkupuolella. Viehetyyppi esiintyi patenttipiirroksissa ja kirjojen kuvituksessa ensi kerran 1860-luvulla. Samoihin aikoihin alkoi myös kaupallinen tuotanto. Varhaisia valmistajia olivat mm. Julio T. Buel, W. D. Chapman sekä G.M. Skinner. Suomessa kalastusvälinetehtailija Herman Renfors valmisti ensimmäiset lippansa vuonna 1870. Renforsin ensimmäisen lippauistimen nimi oli Kajaanin lippa ("Kajana"). Lippauistinten nykyinen muoto on kuitenkin tullut ranskalaisesta Meppsin Agliasta[lähde? ].
Keveitä lippauistimia

Abu Garcia droppen, 4 g, viisi väriä
Fladen spinnare, 6 g, vaaleankeltatäpläinen ja punatäpläinen musta lehti (vaappu)
Abu Garcia droppen, 6 g, viisi väriä
Abu Garcia droppen, 8 g, viisi väriä
Keskiraskaita lippauistimia

Bete lotto, 9 g, 23 väriä
Abu Garcia droppen, 12 g, viisi väriä
Fladen spinnare, 12 g, kirkkaan keltatäpläinen, vaaleankeltatäpläinen ja punatäpläinen musta lehti (vaappu)
Kuusamo balance, 10 g, viisi väriä, Islannin suosituin lippauistin lohenkalastukseen
Bete lotto, 12 g, 23 väriä
Raskaita lippauistimia

Vieheet
| --- | --- |
Uistimet:  Jigi  |  Lippauistin |  Ruohosuojattu lippauistin |  Lusikkauistin  |  Ruohosuojattu lusikkauistin  |  Vaappu-uistin  |  Jerkkaus  | 
Perhosyötti:    | 
Pilkkiminen:  Pystypilkki   |  Tasapainopilkki   |  Mormuska   |  Madepilkki   |
Limburg an der Lahn

| Limburg an der Lahn |
| --- | --- |

 vaakuna
 Limburg an der Lahn
 Koordinaatit: 50°23′N, 8°4′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Limburg-Weilburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  45,15 km²
Korkeus:  116 m
Väkiluku (2020):  35 648
 – Väestötiheys:  790 as./km²
Postinumero:  65549–65556
Suuntanumero(t):  06431, 06433
 
 www.limburg.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Limburg an der Lahnin sijainti Limburg-Weilburgin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
St. Lubentiuskirche (kirkko) Dietkirchenin kaupunginosassa
Limburg an der Lahn on kaupunki Limburg-Weilburgin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Limburgin keskiaikainen vanhakaupunki muodostaa eheän kokonaisuuden, johon kuuluu muun muassa Limburgin tuomiokirkko.
Maantiede

Limburg an der Lahn sijaitsee Hessenin länsiosassa ja rajoittuu lännessä Rheinland-Pfalzin osavaltioon. Kaupungin halki virtaa Reinin sivujoki Lahn. Limburgin etäisyys Frankfurt am Mainista on 55 kilometriä luoteeseen, maanteitse etäisyys on 75 kilometriä.
Limburgiin kuuluu eksklaavina Staffelin kaupunginosa puolisen kilometriä muusta kaupungin alueesta länteen. Staffel liitettiin Limburgiin 1974. Niin ikään 1970-luvulla Limburgiin liitettiin maalaiskunnat Ahlbach, Dietkirchen, Eschhofen, Lindenholzhausen, Linter ja Offheim. Yli puolet Limburg an der Lahnin asukkaista asuu Limburgin kantakaupungissa. Lounaassa Limburg on kasvanut yhteen Diezin kaupungin kanssa, Limburg ja Diez muodostavat kaksoiskaupungin (Doppelzentrum).
Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Limburgista on vuodelta 910 muodossa Lintpurc. Paikalla sijainneen linnoituksen historia ulottunee merovingiaikaan. Vuoden 910 asiakirjassa keisari Arnulfin poika Ludvig Lapsi myönsi kreivi Konrad Kurzboldille alueita, joille Konrad rakennutti kirkon. Nykyisen vanhankaupungin ydin alkoi muodostua. Sen ympärille rakennettiin muuri ja 1200-luvun alussa asutuskeskus oli kehittynyt kaupungiksi. 1300-luvulla Limburg taantui ruton, tulipalon ja ennen kaikkea alueruhtinaiden nousun takia. Vuonna 1624 Limburg päätyi osaksi Trierin vaaliruhtinaskuntaa. Kaupungin uusi nousu alkoi vasta 1800-luvulla, se liitettiin rautatieverkkoon 1862 ja kohotettiin piirikaupungiksi 1886. Toisen maailmansodan jälkeen Limburg oli osa Yhdysvaltain miehitysvyöhykettä.
Limburgin huomattavia rakennuksia ovat myöhäisromaaninen Limburgin tuomiokirkko Limburger Dom, joka vihittiin 1235, ja Burg Limburg, jonka historia ulottuu 800-luvulle.
Talous ja liikenne

Limburg sijaitsee Reinin–Mainin metropolialueen luoteisreunalla, ja kaupunkiin on hyvät liikenneyhteydet. Vuonna 2002 avattu rautatieasema Limburg Süd sijaitsee Köln–Frankfurt-suurnopeusradan varrella. Keskustan rautatieasema, Bahnhof Limburg, sijaitsee Main-Lahn-radan ja Lahninlaaksonradan (Lahntalbahn) risteyksessä. Limburgin halki kulkee moottoritie BAB 3.
Limburgin talousmaantieteellinen sijainti on houkutellut paikkakunnalle yrityksiä. Kaupungissa on lukuisia oppilaitoksia ja korkeatasoinen sairaala.
Aiheesta muualla

Limburg an der Lahn, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Limburg an der Lahn
Käännös suomeksi
Mika Laurila

Mika Laurila (s. helmikuu 1980, Porvoon mlk) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon selostaja ja entinen pääsarjatason pelaaja. Kaudella 2022 Laurila selostaa NFL-liigan otteluita C Morelle. Aiemmin hän on selostanut NFL:ää Viasatille. Hän selostaa myös Ruutu-palvelussa Vaahteraliigaa ja tekee Suplassa julkaistavaa NFL:ää käsittelevää Tailgate-podcastia.
Laurila edusti omalla pelaajaurallaan Porvoon Butchersia. Hän saavutti kuusi SM-kultaa kausina 2005–2010. Hän aloitti Vaahteraliigan selostamisen 2010 ja NFL:n selostamisen 2014. Selostamisen lisäksi hän työskenteli aiemmin opettajana. Vuodesta 2022 lähtien hän on työskennellyt Uusimaan toimittajana.
Moissac

| Moissac |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä keskustasta
 vaakuna
 Moissac
 Koordinaatit: 44°06′17″N, 1°05′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Tarn-et-Garonne
Arrondissementti:  Castelsarrasin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  86,0 km²
Väkiluku (2020):  13 738 
 – Väestötiheys:  159 as./km²
Kunnan numero:  82112
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moissac on kunta Lounais-Ranskassa Tarn-et-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella, noin 30 kilometriä Montaubanin kaupungista luoteeseen.
Pyhän Pietarin luostari
Moissac on luostarikaupunki, joka on kehittynyt 700-luvulla perustetun Pyhän Pietarin luostarin ympärille. Luostarista tuli tärkeä etappi Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitillä, joka kulki Le Puysta Santiago de Compostelan katedraaliin. Luostari koki kultakautensa 1000- ja 1100-luvuilla. Luostari, luostarikirkko portteineen sekä tympanon veistoksineen ovat peräisin tuolta ajalta. Kaupungin merkitys satamakaupunkina kasvoi 1400-luvulla, jolloin sen satamasta kuljetettiin veneillä erityisesti viiniä ja suurissa paikallisissa myllyissä tuotettuja jauhoja Bordeaux'hun. Huippunsa jokikauppa saavutti 1700-luvulla, jolta ajalta ovat keskustan suuret asuintalot. Ranskan suuri vallankumous 1700-luvun lopulla lopetti luostaritoiminnan. Luostari ja luostarin romaaninen portaali listattiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1998 osana Ranskassa sijaitsevien Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitien varrella olevia historiallisia rakennuksia.
Tunnettuja kuntalaisia

Camille Delthil (1834-1902), runoilija ja poliitikko
Firmin Bouisset (1859-1925)), kuvittaja, litografi ja julistesuunnittelija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moissac Wikimedia Commonsissa