Unkari
Historia > Habsburgien valta

Unkarin aatelisto joutui pettymään jatkuvasti odotuksissaan, että Habsburgit karkottaisivat turkkilaiset pois Unkarista. Lisäksi keisarien absolutistinen hallitustapa ja saksalaisvaikutuksen voimistuminen herättivät tyytymättömyyttä. Muutamat johtavat aateliset solmivat salaliiton keisari Leopoldia vastaan ja nousivat kapinaan vuonna 1670. Kapina kukistettiin helposti, mutta Transilvaniaan siirtyneiden pakolaisten johdolla syntyi uusi kapinaliike, jonka johtoon tuli Imre Thököly. Keisari joutui lopulta solmimaan aselevon kapinallisten kanssa ja kutsumaan koolle vuoden 1681 valtiopäivät, joilla hän lupasi noudattaa Unkarin lakeja ja taata protestanteille uskonvapauden.
Vuonna 1683 turkkilaiset hyökkäsivät Habsburgeja vastaan ja piirittivät Wienin, mutta heidät lyötiin perusteellisesti Puolan kuninkaan Juhana III Sobieskin johdolla. Sen jälkeen Paavi Innocentius XI organisoi liiton, joka jatkoi hyökkäystä turkkilaisia vastaan katolisen kirkon tuella. Ristiretkeläisarmeija valtasi Budan 1686, ja vuonna 1699 solmittiin Karlowitzin rauha, joka lopetti turkkilaisten vallan Unkarissa.
Turkkilaisten karkotuksen jälkeen Unkari joutui tiukasti keisarin määräysvaltaan. Maa oli kärsinyt pahoin sotatoimien aikana, ja autioituneille alueille muutti saksalaisia ja turkkilaisten vainoa paenneita serbejä. Kun verotaakka, sotaväen majoittamisesta syntyneet rasitukset ja protestanttien vaino nousivat sietämättömiksi, unkarilaiset nousivat vielä kerran Habsburgeja vastaan vuonna 1703. Kapinaliikkeen johtoon astui Ferenc II Rákóczi, Transilvanian ruhtinassuvun jälkeläinen ja Ylä-Unkarin rikkain maanomistaja.
Rákóczi lupasi maaorjille vapauden, ja nämä liittyivätkin sankoin joukoin hänen armeijaansa, mutta myös suurin osa aatelisista tuli mukaan. Kahdessa vuodessa Rákóczin joukot saivat haltuunsa lähes koko Unkarin ja Transilvanian. Unkarilaiset eivät kuitenkaan saaneet apua ulkomailta, ja kun sota pitkittyi, se kävi ennen pitkää unkarilaisille ylivoimaiseksi. Vuonna 1711 Rákóczin ylipäällikkö teki rauhansopimuksen keisarillisten kanssa. Unkarilaiset tunnustivat Habsburgien oikeuden Unkarin kruunuun, ja keisari lupasi vastineeksi noudattaa Unkarin perustuslakeja. Rákóczi ei kuitenkaan hyväksynyt sopimusta, vaan eli maanpakolaisena Turkissa kuolemaansa asti vuonna 1732.
Rákoczin vapaussodan jälkeen seurasi poikkeuksellisen pitkä rauhan aika. Unkari toipui hävityksestä ja väkiluku kasvoi 1700-luvun aikana yli kaksinkertaiseksi. Keskiajalla unkarilaisia oli ollut maan väestöstä 80–85 prosenttia, mutta 1700-luvun lopulla heidän osuutensa oli enää 38–40 prosenttia. Unkarilaisten lisäksi suurimpia väestöryhmiä olivat romanialaiset, slovakit ja saksalaiset. Itävallan perimyssodassa (1740–1748) Unkarin säädyt lupasivat tukensa Maria Teresialle ja pelastivat keisarikunnan romahdukselta. Maria Teresa kruunattiin Unkarin kuningattareksi 1741, ja aikalaiset pitivät häntä Unkarin ystävänä. Hän rakennutti kuninkaanlinnan Budaan, siirsi yliopiston sinne Nagyszombatista ja liitti Fiumen Unkariin, jolloin se sai sataman Adrianmereltä.
1700-luvun lopulla unkarilaisten kansallisuusaate alkoi viritä. Nationalistien mielestä unkarista olisi pitänyt tulla kuningaskunnan virallinen kieli ja muut kansallisuudet olisi unkarilaistettava. Isänmaallisuus ja kansallinen tunne nousivat esiin myös kirjallisuudessa romantiikan myötä.
Napoleonin sodissa Itävalta kärsi aluemenetyksiä Italiassa ja Länsi-Euroopassa, joten Unkarin asema korostui. Keskushallinto pyrki rajoittamaan Unkarin erityisasemaa, mitä Unkarin aatelisto puolestaan vastusti jyrkästi, eikä keisarillisia asetuksia pantu täytäntöön paikallistasolla. Etenkin uusia sotaväenottoja vastustettiin. Yhteiskunta pysyi vankasti feodaalisena vuoden 1848 vallankumoukseen asti.Ylhäisaateli muodosti johtavan luokan, jonka tiluksilla asui valtaosa valtakunnan maaorjatalonpojista.
Vuonna 1848 unkarilaiset kävivät jälleen kapinoimaan vaatien itselleen itsehallintoa. Unkari julistettiin tasavallaksi ja valtionhoitajaksi valittiin Lajos Kossuth. Itävallan keisari Frans Joosef I kukisti kuitenkin kapinan Venäjän avulla ja teloitutti johtajat.
Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia syntyi vuonna 1867, jolloin Unkarista tuli tasavertainen ja itsehallinnollinen