stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Neumann

Robert Neumann (1897–1975) oli itävaltalainen kirjailija, joka asui 1934–1945 Britanniassa ja vuodesta 1945 Sveitsissä. Hän kirjoitti parodioita ja satiirisia ja humoristisia ajankuvauksia, romaaneja ja esseitä.
Suomennetut teokset

Nainen kirkui, Karisto, 1939 (alkuteos: Eine Frau hat geschrien, 1938)
Matkalla rakastetun kanssa, Gummerus, 1971 (alkuteos: Oktoberreise miteiner Geliebten, 1970)
Robert Nanteuil

Omakuva, noin 1660
Robert Nanteuil (1623–1678) oli ranskalainen kuparipiirtäjä. Nanteuil oli arvion mukaan 1600-luvun Ranskan merkittävin muotokuvakaivertaja. Toimiessaan Ludvig XIV:n hovitaiteilijana hän kaiversi arvossapidettyjä muotokuvia. Nanteuilin ansioista Ludvig XIV antoi vuonna 1660 ediktin, jonka vaikutuksesta kuparinpiirrännästä tuli Ranskassa ammattikuntasäännöksistä riippumaton "vapaa taide." Hänen töitään on yli 200. Aiheina ovat mm. Ludvig XIV, Mazar ja Colbert, jotka Nanteuil kuvasi monta kertaa. Myös pastellimaalaajana Nanteuil jonkin verran työskenteli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rip-Off Dokumento

| Rip-Off Dokumento Deep Turtle |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1991–1994
 Julkaistu: 1996
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: jazzcore, punk
 Kesto: 64.43
 Levy-yhtiö: Bad Vugum
Deep Turtlen muut julkaisut
| There's a Vomitsprinkler in My Liverriver 1994 | Rip-Off Dokumento 1996 |   |
Rip-Off Dokumento on vuonna 1996 ilmestynyt Deep Turtlen kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen vuosina 1991–1994 singleillä ja EP-levyillä julkaistun materiaalin sekä ennenjulkaisemattoman kappaleen Kotona hissukseen.
Muusikot

Pentti Dassum – kitara, laulu
Tapio Laxström – basso
Mikko Erjossaari – rummut
Kappaleet

Arbean – 2.05
Eko'arak – 3.50
Choclopolka! – 0.59
Riola – 3.57
Resalia – 2.36
Peredia – 2.03
A'la'la'la – 1.02
Smikfouc – 5.58
Hot Weetabix – 0.40
Frogleg – 2.42
Pe'tutta – 1.56
Wheatslime – 0.39
Mr. Cocktail – 3.17
Jeriko – 1.13
Melarga – 1.51
Mini – 0.33
Snakefish – 3.07
Jeriko Jr. – 0.44
Clöntmilk / Valz / La polquita – 6.05
Hetrag – 1.48
Kotona hissukseen – 1.51
Porridge – 0.33
Yuppidge – 2.25
Money – 1.31
Knef – 1.37
Longsong – 2.30
Godhand – 1.41
Limited Ep – 1.39
Queno – 3.51
Robert Napier
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Napier Wikimedia Commonsissa
Robert Nivelle

Robert Nivelle.
Robert Georges Nivelle (15. lokakuuta 1856 Tulle – 23. maaliskuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka saavutti ensimmäisen maailmansodan aikana menestystä Verdunin taistelussa ja toimi sen jälkeen joulukuusta 1916 toukokuuhun 1917 Ranskan joukkojen ylipäällikkönä länsirintamalla. Hän joutui eroamaan, kun hänen suunnittelemansa suurhyökkäys (niin sanottu Nivellen offensiivi) epäonnistui.
Robby Fabbri

| Robby Fabbri |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1996 (ikä 28) Mississauga, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  13
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Guelph Storm (OHL) Chicago Wolves (AHL) St. Louis Blues (NHL) San Antonio Rampage (AHL) Detroit Red Wings (NHL)
NHL-varaus:  21. varaus, 2014 St. Louis Blues
Robert Fabbri (s. 22. tammikuuta 1996 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksin organisaatiossa. St. Louis Blues varasi Fabbrin ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana kesällä 2014. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Fabbrin kasvattajaseura on Mississauga Rebels. Hän toimi GTMMHL-juniorisarjassa joukkueen kapteenina kaudella 2011–2012, jolloin Fabbri voitti OHL Cupin ja hän pelasi myös yhden ottelun sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä OJHL-joukkue Toronto Jr. Canadiensissa. OHL-joukkue Guelph Storm varasi Fabbrin kuudentena pelaajana vuonna 2012. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013.
Kaudella 2013–2014 Fabbri oli Stormin toiseksi paras pistemies Scott Kosmachukin jälkeen tehoilla 45+42=87. Hän jakoi koko OHL:n maalipörssin neljännen sijan Sudbury Wolvesin Nicholas Baptisten ja Erie Ottersin Connor Brownin kanssa. Kevään 2014 pudotuspeleissä Fabbri oli Stormin paras maalintekijä 13 osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin ja palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Wayne Gretzky 99 Awardilla. Fabbri pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
St. Louis Blues varasi Fabbrin ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Saman vuoden syyskuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. OHL-kauden 2014–2015 jälkeen, huhtikuussa 2015 Fabbri siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Chicago Wolvesin vahvuuteen. Hän teki siellä sekä kolmessa runkosarja- että playoff-ottelussa yhteensä tehot 1+3=4.
Kauden 2015–2016 Fabbri aloitti suoraan St. Louis Bluesin NHL-joukkueessa. Hän teki näin ollen NHL-debyyttinsä kauden avauskierroksella 8. lokakuuta 2015 Edmonton Oilersia vastaan, jolloin Fabbri sai jääaikaa 10.28 minuuttia. Hän teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin, joka jäi Bluesin 3–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Fabbri valittiin ottelun kakkostähdeksi.
Marraskuussa 2019 Blues kauppasi Fabbrin Detroit Red Wingsiin vaihdossa Jacob de la Roseen. Elokuussa 2020 Fabbri teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Red Wingsin kanssa. Joulukuussa 2021 Fabbri teki Red Wingsin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 12 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Red Wings kauppasi Fabbrin ja ehdollisen neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Anaheim Ducksiin vaihdossa Gage Alexanderiin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2015 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Břeclav 2013 | jääkiekko |  |
Fabbri pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Fabbri myös pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. Fabbri edusti myös Canada Ontarion joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa.
Muuta

Fabbrin isoveli Lenn pelaa Guelphin yliopistojoukkueessa.
Riot (suomalainen yhtye)

Riot on suomalainen yhtye. Yhtye teki yhden pitkäsoiton vuonna 1996 ja vietti levytysrintamalla hiljaiseloa kunnes vuonna 2007 teki singlen Rakkauden ruhtinaat.
Kokoonpano

Make Tommila, laulu, kitara
Kustaa Kantelinen, kitara, taustalaulu
Hannu Perälä, rummut, kosketinsoittimet
Diskografia

Pintaa syvemmältä (1996)
Aiheesta muualla

Riot (suomalainen yhtye)n esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Rose Royce

| Rose Royce |
| --- | --- |
 Rose Royce esiintymässä vuonna 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1973–
Tyylilaji:  disko, funk, soul
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Gwen Dickey Kenny Copeland Kenji Brown Lequeint "Duke" Jobe Victor Nix Henry Garner Freddie Dunn Michael Moore Terry Santiel Michael Nash
Levy-yhtiö:  Whitfield, Epic, Streetwave, Omni
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rose Royce on yhdysvaltalainen yhtye, joka yhdisti diskoa, funkia ja soulia keskenään. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1976 hittikappaleestaan ”Car Wash”. Kappale sijoittui musiikkilistojen kärkeen.
Diskografia > Studioalbumit

Car Wash: Original Motion Picture Soundtrack (1976)
In Full Bloom  (1977)
Strikes Again  (1978)
Rainbow Connection IV  (1979)
Greatest Hits (1980)
Golden Touch (1980)
Jump Street (1981)
Stronger Than Ever (1982)
Music Magic (1984)
The Show Must Go On (1985)
Fresh Cut (1986)
Perfect Lover (1989)
Rosalind Hursthouse

Rosalind Hursthouse
Rosalind Hursthouse on moraalifilosofi, joka tunnetaan työstään uusaristoteelisen hyve-etiikan alalla. Hursthouse toimii Aucklandin yliopiston filosofian professorina. Aiemmin hän on opettanut Open Universityssä Isossa-Britanniassa sekä Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Julkaisuja

"After Hume's Justice", Proceedings of the Aristotelian Society, Vol. XCL, 1990/91.
"Virtue Theory and Abortion", Philosophy and Public Affairs, Vol. 20, 1990–91.
"Arational Actions", The Journal of Philosophy, Vol. LXXXVIII 1991.
"Applying Virtue Ethics", Virtues and Reasons, Festschrift for Philippa Foot, toim. Rosalind Hursthouse, Gavin Lawrence, Warren Quinn, OUP, 1995.
"Normative Virtue Ethics", How Should One Live?, toim. Roger Crisp (1995)
"The Virtuous Agent's Reasons: a reply to Bernard Williams", Proceedings of the Keeling Colloquium on Aristotle on Moral Realism, toim. Robert Heinaman (1995)
"Hume's Moral and Political Philosophy", History of Philosophy, Vol. 5, British Philosophy and the Enlightenment, toim. Stuart Brown (1996)
"Virtue Ethics and the Emotions", Virtue Ethics, toim. Daniel Statman (1997)
"Intention", Logic, Cause and Action, toim. Roger Teichmann (2000)
On Virtue Ethics (1999)
Ethics, Humans and Other Animals (2000)
"Virtue and Human Nature", Hume Studies double issue, Nov.1999/Feb.2000.
"Virtue Ethics vs Rule-Consequentialism: A Reply to Brad Hooker", Utilitas Vol 14, March 2002, ss. 41–53.
"Virtue Ethics", Stanford Encyclopedia of Philosophy (2003)
"Are Virtues the Proper Starting Point for Ethical Theory?", Contemporary Debates in Moral Theory, ss. 99–112, toim. James Dreier (2006)
"The Central Doctrine of the Mean", The Blackwell Guide to Aristotle’s Nicomachean Ethics, ss. 96–115, toim. Richard Kraut (2006)
Aiheesta muualla

Rosalind Hursthouse (Arkistoitu – Internet Archive), University of Auckland, Department of Philosophy (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rosalind Hursthouse
Käännös suomeksi
Robert Brustein

Robert Brustein
Robert Sanford Brustein (21. huhtikuuta 1927 Brooklyn, New York, New York – 29. lokakuuta 2023 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, teatterikriitikko ja teatterien perustaja.
Brustein sai kandidaatin arvon Amherst Collegesta sekä maisterin ja filosofian tohtorin arvot Columbian yliopistosta. Hän toimi vuosina 1966–1979 Yale School of Draman dekaanina ja johti siellä perustamaansa Yale Repertory Theatrea. Vuonna 1979 Brustein siirtyi Harvardin yliopistoon, jossa opetti englantia ja perusti American Repertory Theaterin vuonna 1980. Hän erikoistui modernismiin. Hän jäi eläkkeelle American Repertory Theaterin taiteellisen johtajan tehtävistä vuonna 2002. Brustein sai vuonna 2011 järjestetyssä seremoniassa presidentti Barack Obamalta vuoden 2010 National Medal of Artsin. Hän sai uransa aikana monia muitakin palkintoja ja tunnustuksia. Hän sai paikan American Theater Hall of Famesta. Hänet valittiin jäseneksi American Academy of Arts and Lettersiin ja American Academy of Arts and Sciencesiin.
Brustein työskenteli useissa tuotannoissa myös näyttelijänä ja ohjaajana. Hän teki teatterisovituksia ja kirjoitti monia kirjoja teatterista sekä yhteiskunnasta. Brusteinin omia täysimittaisia näytelmiä ovat muiden muassa Demons, The Face Life, Spring Forward, Fall Back ja Nobody Dies on Friday. Hänen lyhyisiin näytelmiinsä kuuluvat Poker Face, Chekhov on Ice ja Airport Hell. Brustein kirjoitti myös teoksen Shlemiel the First, joka perustuu Isaac Bashevis Singerin tarinoihin ja johon on yhdistetty perinteistä klezmermusiikkia. Tämä kevyt, absurdi komedia kantaesitettiin American Repertory Theaterissa vuonna 1994. Modernismia Brustein käsitteli muun muassa teoksessa The Theatre of Revolt. Hänen muita kirjojaan ovat Revolution as Theatre ja Letters to a Young Actor. Hän julkaisi monia laitoksia esseistään ja arvosteluistaan; hän oli The New Republicin pitkäaikainen teatteriarvostelija. Vuonna 2009 Brustein julkaisi William Shakespearesta kirjan The Tainted Muse: Prejudice and Presumption in Shakespeare and His Time. Hän laati myös Shakespearen elämää ja työtä koskevan trilogian, jonka osat ovat The English Channel (Pulitzer-ehdokas), Mortal Terror ja The Last Will. Brustein oli voimakas ei-kaupallisen teatterin puolestapuhuja. Hän joutui vakaumuksellisuutensa johdosta usein kiistoihin kaupallisessa teatterissa vaikuttaneiden henkilöiden, kuten Samuel Beckettin ja August Wilsonin kanssa.
Brusteinin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Norma Brustein, joka kuoli vuonna 1979. Vuonna 1996 hän meni naimisiin Doreen Beinartin kanssa. Tämä avioliitto jatkui, kunnes Brustein kuoli 96-vuotiaana kotonaan Massachusettsin Cambridgessa. Brusteinilla oli poika Daniel, poikapuoli Peter ja tytärpuoli Jean.
Roger Reynolds

Roger Reynolds (s. 18. heinäkuuta 1934) on yhdysvaltalainen nykymusiikin säveltäjä. Hän syntyi Detroitissa ja valmistui Michiganin yliopistosta.
Reynolds voitti jousiorkesteriteoksellaan Whispers Out of Time Pulitzer-palkinnon vuonna 1989. Hän on luonut pitkän uran myös pedagogina.
Roger Penske

| Roger Penske |
| --- | --- |
 Roger Penske vuonna 2015.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1961–1962
Talli(t):  Yksityinen Cooper,  yksityinen Lotus
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1961
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1962
Roger Searle Penske (s. 20. helmikuuta 1937 Shaker Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen kilpatallin omistaja ja entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun kausilla 1961–1962. Hän oli parhaimmillaan kahdeksas Yhdysvaltain GP:ssä 1961.
Roger on Penske Racing -tallin perustaja ja pääomistaja. Talli on kilpailut muun muassa Indycar, NASCAR, Formula 1 ja monessa muussakin urheiluautosarjassa. F1-sarjassa talli kilpaili vuosina 1974–1976 voittaen Itävallan GP:n vuonna 1976.
Riot-On!

| Riot-On! |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Kim Finn
Käsikirjoittaja:  Kimmo Saksanen John Hakalax Jan Wellmann
Tuottaja:  John Hakalax
Kuvaaja:  Mika Orasmaa Peter Flickenberg Jussi Arhinmäki
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Hakalax Productions
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  78 min.
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Riot-On! on suomalainen dokumenttielokuva, joka kertoo Riot-E-peliyrityksen tarinan 2000-luvun käänteessä. Suuret yritykset, muun muassa Nokia, sijoittivat runsaasti riskirahaa yhtiöön, joka ei kuitenkaan onnistunut tuottamaan peleillään vastinetta sijoitetuille rahoille.
Riot-On! oli ensimmäinen suomalaisen ohjaama elokuva, jonka Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC esitti parhaaseen katseluaikaan. Elokuva on esitetty valtakunnallisilla televisiokanavilla myös Ranskassa, Alankomaissa, Tanskassa, Ruotsissa, Australiassa, Israelissa ja Virossa. Suomessa elokuva esitettiin Yle TV 2:ssa vuonna 2007. Canal+ esitti sitä muualla Skandinaviassa ja lisäksi Espanjassa.
Osa elokuvassa esiintyneistä vaati elokuvaa esityskieltoon, mutta vaatimukselle ei ollut juridisia perusteita. Tilanne elokuvantekijöiden ja yrityksen entisten työntekijöiden välillä kärjistyi niin paljon, että elokuvan ensi-iltaan jouduttiin palkkaamaan turvamiehiä.
Arvioita ja kritiikkejä

Elokuvaa luonnehdittiin Helsingin Sanomien Nyt-liitteen arvostelussa "vähemmän pohtivaksi", ja sitä arvosteltiin vähäpukeisten naisten käytöstä kuvituksessa sekä siitä, että se on yhtiön entisten työntekijöiden tekemä. Tosin elokuvan haastattelut ja taustatutkimuksen teki brittiläinen toimittaja Peter Day. Elokuvan televisioesityksen aikoihin Helsingin Sanomien Marjatta Möttölä julkaisi elokuvasta hieman myönteisemmän arvion. MTV3:n nettisivujen arvostelija Minna Karila kuvaili elokuvaa "hyväksi viihteeksi", jonka jutut ovat "oikeasti hauskoja".
Ulkomailla elokuva sai myönteisiä arvosteluja, ja muun muassa brittilehti The Times kuvaili elokuvaa "yltäkylläisesti leikatuksi", "poikkeuksellisen rääväsuiseksi" ja "ratkiriemukkaaksi" dokumentiksi IT-buumista. Kun elokuvasta julkaistiin DVD Australiassa, muun muassa elokuvalehti Film Ink Magazine kirjoitti siitä artikkelin. Levitysyhtiö totesi, ettei pohjoismainen dokumentti ole koskaan saanut alueella yhtä suurta huomiota.
Palkinnot

Elokuva sai kansainvälisiä palkintoja, muun muassa Grand Festival Awardin Berkeleyn elokuvajuhlilla vuonna 2006 sekä juryn erikoismaininnan Raindance-elokuvajuhlilla. Suomessa elokuva oli ehdolla parhaan dokumentin Jussi-palkinnon saajaksi. Nöjesguidenin lukijat valitsivat sen vuoden parhaaksi elokuvaksi vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Riot-On! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Quake III Arena

| Quake III Arena |
| --- | --- |

Kehittäjä:  id Software Raster Productions (Dreamcast) Bullfrog Productions (PlayStation 2) Pi Studios (Xbox 360)
Julkaisija:  Activision (Windows, Mac OS) Loki Entertainment (Linux) Sega (Dreamcast) NA Electronic Arts JP EA Square (Revolution) Bethesda Softworks
Jakelija:  Activision Publishing, Inc.
Ohjaaja:  Graeme Devine
Suunnittelija:  Graeme Devine Tim Willits Paul Jaquays
Taiteilija:  Adrian Carmack Kevin Cloud Kenneth Scott
Säveltäjä:  Sonic Mayhem Bill Leeb
Ohjelmoija:  John Carmack Robert A. Duffy Jim Dose
Pelisarja:  Quake
Pelimoottori:  id Tech 3
Julkaistu:  WindowsNA 2. joulukuuta 1999EU 1999 LinuxNA 1999 Mac OS XNA joulukuu 1999 DreamcastNA 22. lokakuuta 2000EU 8. lokakuuta 2000 PlayStation 2NA 26. maaliskuuta 2001EU 6. huhtikuuta 2001JP 30. elokuuta 2001 Xbox 360WW 15. joulukuuta 2010
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 15+ ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo VET: 15+ 
Alusta:  Dreamcast, Linux, Mac OS X, PlayStation 2, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  CD, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Quake III Arena tai Quake 3 (lyhyesti Q3A tai Q3) on id Softwaren kehittämä ja  Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille ja Linuxille vuonna 1999 sekä myöhemmin Mac OS X:lle, Sega Dreamcastille, PlayStation 2:lle ja  Xbox 360:lle. Quake-sarjan muista osista poiketen se ei sisällä minkäänlaista tarinavetoista juonta. Pelille on tehty myös joukkuepelaamiseen keskittyvä lisälevy Quake 3 Team Arena.
Pelaaminen

Pelissä on eri vaikeusasteisiin jaettavia tasoja ja tasoilla on kiinteä määrä botteja tason koon mukaan. Tasoja on deathmatch- ja capture the flag -pelimoodeihin, mutta peli keskittyy pääasiassa deathmatch-pelimuotoon.
Modifikaatiota

Quake 3:een on tehty useita modifikaatioita:
Modifikaatiota > Capture The Flag (ctf)

Capture The Flag on tiimipelimodi, jossa toinen joukkue yrittää varastaa vihollisen lipun oman lippunsa luokse. Tässä pelimodissa on eri kartat kuin muissa pelimodeissa ja ne ovat peilikuvakarttoja (molempien joukkueiden puolet ovat samanlaiset). Eri puolille karttaa on sijoitettu aseita, panoksia, suojia, lisävahinkoa tekeviä esineitä ja lisäelämiä.
Modifikaatiota > Team Death Match (tdm)

Team Death Match on tiimipelimodi, jossa molemmat joukkueet yrittävät tappaa toisiaan. Jokaisesta taposta saa yhden pisteen. Kun toiselta joukkueelta kuolee yksi pelaaja, se syntyy uudelleen johonkin kartalle asetelluista paikoista. Tässä pelimodissa on eri kartat kuin ctf:ssä. Kartat eivät ole symmetrisiä, koska pelaaja voi syntyä mihin tahansa kohtaa karttaa. Eri puolille karttaa on sijoitettu aseita, panoksia, suojia, lisävahinkoa tekeviä esineitä ja lisäelämiä.
Modifikaatiota > Death Match (dm)

Death Match on pelimodi, jossa kaikki yrittävät ampua toisiaan. Pisteen saa, kun tappaa toisen pelaajan. Modin kartat ovat samoja kuin tdm:ssä. Eri puolille karttaa on sijoitettu aseita, panoksia, suojia, lisävahinkoa tekeviä esineitä ja lisäelämiä.
Modifikaatiota > Tournament (1vs1)

Tournament on pelimodi, jossa kaksi pelaajaa pelaa vastakkain. Pelissä muut pelaajat voivat odottaa, kunnes jompikumpi vastakkaisista pelaajista voittaa; häviäjä joutuu jonon viimeiseksi. Pelimodin kartat ovat samoja kuin dm:ssä. Eri puolille karttaa on sijoitettu aseita, panoksia, suojia, lisävahinkoa tekeviä esineitä ja lisäelämiä. Tämä pelimodi on yleisin modi raha turnauksissa. Yksi kuuluisimmista pelaajista tästä modista on Fatal1ty.
Modifikaatiota > Freezerail (fr)

Freezerail on ulkopuolisen kehittämä pelimodi, jossa kaksi joukkuetta yrittää tappaa toisen joukkueen kaikki pelaajat. Pelimodissa on käytössä yksi ase, joka on railgun. Se on laserase, joka tappaa normaalissa pelimodissa yhdestä iskusta. Tässä modissa se jäädyttää vihollisen. Kun kaikki vihollisen pelaajat ovat jäätyneet, vastapuoli saa pisteen ja kaikki jäätyneet syntyvät uudelleen eri puolille karttaa. Jäätyneen oman joukkueen pelaajan voi pelastaa menemällä hänen lähelleen, jolloin hän "sulaa" ja syntyy uudestaan jonnekin puolelle karttaa. Pelimodissa on samat kartat kuin tdm:ssä. Myös tähän pelimodiin on kehitelty lisäkarttoja. Joskus pelimodiin tarvitaan anti cheat -tiedosto (huijausesto) NoGhost. Samalla saa oikeuden muuttaa vastapuolen hahmojen ulkomuotoa ja väriä, jotta vihollisen näkisi ja kuulisi paremmin. Freezerailista on olemassa kaksi modia: nopeatempoinen Fastrail ja hidastempoinen Slowrail.
Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9.2/10.
Aiheesta muualla

Quake III: Arena MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Sarjan pelit:   Quake  QuakeWorld  Quake II  Quake III Arena  Quake 4  Quake Mobile  Enemy Territory: Quake Wars  Quake Live 
Muuta:   Quake-pelimoottori  Quake II -pelimoottori  Quake III -pelimoottori  QuakeC
Robbin Crosby

| Robbin Crosby> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Robbinson Lantz Crosby
Syntynyt: 4. elokuuta 1959 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 6. kesäkuuta 2002 (42 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  hard rock, glam metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Ratt
Aiheesta muualla
www.robbincrosby.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Robbinson Lantz ”Robbin” Crosby (4. elokuuta 1959 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat – 6. kesäkuuta 2002 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka oli rockyhtye Rattin kitaristi. Hänestä käytettiin lisänimeä ”King” (suom. ”kuningas”).
Elämä ja muusikon ura > Uran alkuvaiheet

Crosby vietti nuoruutensa La Jollan kaupunginosassa San Diegossa. Hän soitti paikallisissa yhtyeissä, ennen kuin 1970-luvun lopulla tutustui laulaja Stephen Pearcyyn. Crosby liittyi 1980-luvun alussa Pearcyn perustamaan glam metal -yhtye Rattiin. Yhtye sai levytyssopimuksen, ja sen esikoisjulkaisu, vuonna 1983 julkaistu EP-levy Ratt sai hyvän vastaanoton. Yhtye julkaisi ensimmäisen varsinaisen albuminsa Out of the Cellar seuraaana vuonna 1984, ja se myi moninkertaisesti platinaa.
Elämä ja muusikon ura > Suosion huipulla

Glam metal oli suosituimmillaan 1980-luvun puolivälissä, ja Ratt kuului sen kärkinimiin yhdessä Mötley Crüen kanssa. Pitkästä ja vaaleahiuksisesta Crosbysta tuli näkyvä osa yhtyeen julkisuuskuvaa ja lavashow’ta. Hän oli mukana kirjoittamassa yhtyeen hittejä, kuten ”Round and Round” ja ”Wanted Man”. Crosby arvosteli myöhemmissä haastatteluissa yhtyeen menettäneen alkuperäisen visionsa ensijulkaisun jälkeen ja totesi seuraavien albumeiden olleen ylituotettuja.
Crosby otti kaiken irti rock-tähden elämäntyylistä. Hän tapaili Playboy-malleja ja näyttelijättäriä sekä asui kartanossa Hollywood Hillsissä. Crosbyn päihteiden käyttö alkoi vaikuttaa Rattin toimintaan 1980-luvun loppua kohti mentäessä. Stephen Pearcy kertoo elämäkerrassaan muuten rauhallisen ja ystävällisen Crosbyn saaneen väkivaltaisia kohtauksia huumeiden vaikutuksen alaisena. Vastuu soolokitarasta oli siirtynyt entistä enemmän kitaristi Warren DeMartinille, ja vuoden 1990 albumin Detonator nauhoitusten alkaessa Crosby meni katkaisuhoitoon eikä pystynyt osallistumaan albumin tekemiseen täysipainoisesti.