stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
MTV Uutiset
Toimittajat ja kirjeenvaihtajat > Nykyiset toimittajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antonia Berg  Antti Mälkönen  Anu Korhonen  Heikki Piuhola  Jaakko Loikkanen  Janne Hopsu  Joonas Lepistö  |  Juha Kaija  Kalle-Ville Lahtinen  Kari Pyrhönen  Keimo Lehtiniemi  Kitta Ahlfors  Mika Tommola  Mirja Kivimäki  Outi Airola  |  Päivi Mäki-Petäjä  Raija Kantomaa  Tiia Palmén  Vesa Kallionpää  Pekka Lehtinen  Eeva Lehtimäki  |
Toimittajat ja kirjeenvaihtajat > Nykyiset kirjeenvaihtajat

Mari Karppinen (Yhdysvaltain kirjeenvaihtaja)
Janne Puumalainen (Eurooppa-kirjeenvaihtaja)
Kirjallisuutta

Lyytinen, Jaakko: Kun pöllö sai siivet. MTV:n uutisten historia. Porvoo 2006. ISBN 9789513137939.
Aiheesta muualla

MTV Uutisten kotisivut
Seitsemän uutiset MTV:n suoratoistopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kymmenen uutiset MTV:n suoratoistopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanhoja inserttejä MTV:n uutislähetyksistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Uutislähetys 360° Kamerakulman saa päättää itse
Uutislähetys 360° Laajakulma
Juha Tarkka

Juha Tarkka historiaseminaarissa Suomen Pankissa vuonna 2016.
Juha Tarkka (s. 1954) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskenteli vuoteen 2019 saakka Suomen Pankissa johdon neuvonantajana johdon sihteeristössä ja toimi Suomen Pankissa eri tutkimustehtävissä vuodesta 1980.
Tarkka on vuodesta 2020 toiminut Kansantaloudellisen aikakauskirjan päätoimittajana.
Koulutukseltaan Tarkka on valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1995 otsikolla Approaches to Deposit Pricing: A Study in the Determination of Deposit Interest and Bank Service Charges. Tarkan väitöskirjaa ohjasivat Erkki Koskela ja Seppo Honkapohja.
Teokset

Tarkka, Juha. Suomalaiset pankkiluottomarkkinat ja uusklassinen rahateoria. [Hki]: Suomen pankin tutkimusosasto, 1985. (linsensiaattitutkimus)
Tarkka, Juha. Willman, Alpo. Suomen kansantalouden neljännesvuosimalli BOF3 / toim. Juha Tarkka ja Alpo Willman. Hki: Suomen pankki, 1985 - (Suomen Pankki. ISSN 0355-6042; 59.). ISBN 951-686-107-5.
Tarkka, Juha. Willman, Alpo (toim.). The BOF3 quarterly model of the Finnish economy, translated by Timo Taivalaho. Hki: Bank of Finland, 1985 - (Suomen Pankki. 59.). ISBN 951-686-108-3.
Tarkka, Juha. Suomalaiset pankkiluottomarkkinat ja uusklassinen rahateoria. Hki: Suomen pankki, 1986 - (Suomen Pankki. ISSN 0355-6042; 61.). ISBN 951-686-114-8.
Koskenkylä, Heikki, Tarkka, Juha. (toim.) Kassavarantotalletukset ja rahapolitiikka / [julk.] Suomen pankki. Hki: Suomen pankki, 1989 - (Suomen pankin julkaisuja. ISSN 0355-6034; 70.). ISBN 951-686-191-1.
Kostiainen, Seppo, Pauli, Ralf. Tarkka, Juha. Suomen rahoitusmarkkinoiden kehitys 1980-luvulla. [julkaisun toimittamisesta ovat sisällön osalta vastanneet Seppo Kostiainen, Ralf Pauli (pj.) ja Juha Tarkka]. Helsinki: Suomen Pankki, 1990 ISBN 951-686-257-8.
Suominen, Matti, Tarkka, Juha. Rahoituspalveluiden markkinat ja tuotanto Suomessa. Helsinki: Suomen Pankki, 1991 ISBN 951-686-301-9.
Tarkka, Juha. Raha ja rahapolitiikka. [Helsinki]: Gaudeamus, 1993 ISBN 951-662-571-1.
Tarkka, Juha. Approaches to deposit pricing: a study in the determination of deposit interest and bank service charges. [Helsinki]: Bank of Finland, 1995 - (Tutkimuksia / Suomen Pankki. ISSN 1238-1691; 2.). ISBN 951-686-457-0. - Väitöskirja Helsingin yliopisto.
Kuusterä, Antti & Tarkka, Juha: Suomen Pankki 200 vuotta osa 1. Keisarin kassasta keskuspankiksi . Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24271-0 Teoksen verkkoversio. [vanhentunut linkki ]
Bank of Finland 200 years. I, Imperial cashier to central bank / Antti Kuusterä & Juha Tarkka; [translated by Pat Humphreys]. Helsinki: Otava 2011 ISBN 978-951-1-24273-4.
Kuusterä, Antti & Tarkka, Juha: Suomen Pankki 200 vuotta osa 2. Parlamentin pankki . Helsinki: Otava, 2012. ISBN 978-951-1-24272-7 Teoksen verkkoversio. [vanhentunut linkki ]
Bank of Finland 200 years. 2, Parliament's bank / Antti Kuusterä & Juha Tarkka; [translated by Pat Humphreys]. Helsinki: Otava 2012 ISBN 978-951-1-24274-1.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juha Tarkka Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Myllykoski (Kouvola)

| Myllykoski |
| --- | --- |
 Myllykoski
 Koordinaatit: 60°45′52″N, 26°47′06″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kymenlaakso
Kunta:  Kouvola
Suuralue:  Anjalankoski
Pinta-ala:  
 – Maa:  15,13 km²
Väkiluku (31.12.2020):  5 452
 – Väestötiheys:  360,3 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2022 mukaiset. [] 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Myllykoski on noin 6 000 asukkaan taajama Kouvolan Anjalankoskella. Taajama kuului vuoteen 1974 asti Sippolan kuntaan ja vuosina 1975–2008 Anjalankosken kaupunkiin, kunnes Anjalankoski liittyi Kouvolaan vuonna 2009. Paperitehdas Myllykosken paperitehdas (Myllykoski Paper) oli pitkään taajaman merkittävin työnantaja, kunnes tehdas suljettiin vuonna 2011.
Myllykosken taajama sijaitsee Myllykosken tilastoalueella, Anjalankosken suuralueella.
Asuinalueet

Asuinalueita Myllykoskella ovat keskusta, Kurkimäki uusi, Kurkimäki vanha, Saviniemi, Pitkäkallio, Juholanmäki, Kurkisuo, Viiala, Rautakorpi, Yläpää ja Metsäkulma. Myllykosken eteläpuolella sijaitseva Keltakangas ja länsipuolella sijaitseva Ummeljoki luetaan taajaman talous- ja asuinalueiksi, ja ne molemmat ovatkin osa Myllykosken tilastollista taajamaa. Asukkaita Myllykosken talousalueella on noin 7 000.
Rakennukset ja rakennelmat

Keskusta ja Saviniemi
Myllykosken keskustassa sijaitsee Kouvolan seurakuntayhtymän Anjalankosken seurakunnan tiloihin kuuluva Myllykosken kirkko, joka on Kouvolan korkein rakennus. Kirkko on metrin korkeampi kuin Hansatorni. Keskustassa sijaitsevia kauppoja ovat S-Market Myllykoski ja K-Supermarket Ruokamylly. Saviniemen jalkapallostadion on Kakkosessa pelaavan Myllykosken Pallon kotikenttä. Saviniemessä on myös jalkapallohalli, yleisurheilukenttä, tenniskentät, jääkiekkokaukalo ja Saviniemen koulu (luokat 1–6). Yhteiskoulu (luokat 7–9) sijaitsee keskustan tuntumassa Kotkan radan vieressä ja Viialan koulu (luokat 1–6) taajaman eteläosassa. Myllykoskella sijaitsee myös Kymijoen viereen tehty uimapaikka, Koivusaari, puhekielessä Koikka. Koivusaaresta löytyy myös frisbeegolfrata ja matonpesupaikka.
Rakennukset ja rakennelmat > Asema, joka antoi nimensä paikkakunnalle

Myllykosken asema perustettiin Viialan kylään ja nimettiin läheisen Kymijoen kosken mukaan. Aseman mukaan kylää alettiin kutsua Myllykoskeksi. Myllykoskelta on purettu kaksi aikakaudelleen tyypillistä rautatieasemaa. Ensimmäinen oli 1890-luvulla valmistunut alkuperäinen asemarakennus. Tämä kaunis rakennus purettiin 1970-luvulla Myllykoski Oy:n vaihtoraiteen alta. Samasta syystä purettiin myös Myllykosken alkuperäinen kaunis urheilukenttä. Viimeinen 1970-luvulla rakennettu asema purettiin vuonna 2013. Entisen aseman vieressä toimii kuitenkin edelleen perinteinen 1930-luvulla rakennettu Museomajatalo Rauhala Inn.
Historia

Myllykosken kyläkirjoissa kerrotaan sotien jälkeisestä ajasta, jolloin kylä sai vahvan pulssin Karjalan evakoista. Pieniä yrityksiä syntyi suuri määrä ja silloisten kujien varret olivat liikeyrityksiä täynnä aivan vieri vieressä. Koska ei vielä ollut yksityisautoja, niin kaikki tehtaasta ansaittu raha jäi omaan kylään ja yrittäjät menestyivät.
Liikenne

Myllykosken taajaman läpi kulkee Kotkan rata ja sen varrella on Myllykosken rautatieasema. Junamatka Myllykosken ja Kouvolan rautatieaseman välillä kestää noin 10 minuuttia. Kotkan rautatieasema on 30 minuutin päässä ja Inkeroisten rautatieasema välissä kuuden minuutin päässä.
Taajaman itäpuolella kulkee Mikkeli-Kouvola-Kotka valtatie 15. Myllykoskelta ajetaan Kouvolan keskustaan (13 km:n päässä) useimmiten niin kutsuttua Rantatietä eli Jokisillantietä (tie 3593), joka myötäilee Kymijokea noin 8 km:n matkan. Sen viertä kulkee myös pyörätie. Tielle on rakennettu valaistus koko matkalle.
Kouvolassa liikennevaloja löytyy keskustan lisäksi Kuusankoskelta ja Myllykoskelta.
Urheilu

Myllykosken Pallo -47 eli MYPA on taajaman tunnetuin asia lopetetun paperitehtaan lisäksi. Myllykoskella juhlittiin Veikkausliigan mestaruutta vuonna 2005. Suomen Cupin mestaruuden MYPA on voittanut kolme kertaa, vuosina 1992, 1995 ja 2004. MYPA ajautui kuitenkin konkurssiin kauden 2014 päätteeksi. Toimintaa jatkanut MYPA Juniorit sai edustuspaikan Kolmosesta kaudeksi 2017lähde? ja nousi Ykköseen kaudeksi 2019. Kirjoitusasunsa MyPaksi palauttanut seura pelasi kaudella 2024 Kakkosessa sijoittuen runkosarjan seitsemänneksi ja voittaen alemman jatkosarjan.
Populaarifiktiossa

Myllykoski kuvataan hiljaiseksi ja tapahtumaköyhäksi paikaksi Hannu Seikkulan komediassa Rampe & Naukkis – kaikkien aikojen superpari 1990. Elokuvassa Antti Virmavirran esittämä poliisi on aikoinaan palvellut kyseisellä paikkakunnalla ja tilittää virkaveljelleen: "Kyllä mie niin hölmön homman tein ku mie lähin sieltä Myllykoskelta. Mulla oli siinä vanhemman konstaapelin virka ihan kärkyl. Mutta se oli jotenki nii hiljane paikka siihe aikaa. Mitä ny joku mummo kuol kerran vuojes". Tämän jälkeen poliisit näkevät Rampen ja Naukkiksen ajaman auton kulkevan verkkaista vauhtia heidän ohitseen. "Tää on vissiin joku myllykoskelain", poliisi toteaa.
Vuoden myllykoskelainen

Myllykosken kyläyhdistys valitsee vuosittain "Vuoden myllykoskelaisen". Ehkä kuuluisin vuoden myllykoskelainen on vuonna 2009 valittu säveltäjä, sanoittaja ja muusikko Hannu Seppänen. Seppänen kertoo Kouvolan Sanomien haastattelussa: "Myllykoski on tietysti erityistapaus. Esitän siellä lauluja, joita ei todennäköisesti muualla edes ymmärretä." "Meillä oli Myllykoskella talo radan varrella. Se on tietysti muistoissa idyllinen paikka. Olen iloinen, että rataosuus on edelleen toiminnassa". Seppäsen lapsuudenkoti oli aikoinaan radan varrella Itä-asemantiellä, josta Myllykosken vanhat asematkin on jo purettu.
Kuvia

Myllykosken paperitehdas
Myllykosken kirkko
Myllykosken ortodoksinen tsasouna
Saviniemen jalkapallostadion
Saviniemen koulu
Myllykosken kirjasto
Myllykosken osuuskauppa 1950-luvulta
Kirjallisuutta

Pajuoja, Reijo (toim.): Myllykosken seudun kyläkirja I. Myllykosken seudun kotiseutuyhdistys, 1998. ISBN 952-91-0581-9.
Pajuoja, Reijo (toim.): Myllykosken seudun kyläkirja 2. Myllykosken seudun kotiseutuyhdistys, 2003. ISBN 952-91-6167-0.
Raninen, Tarja (toim.): Myllykosken seudun kyläkirja 3 : Tehtaanmäki. Myllykosken seudun kotiseutuyhdistys, 2011. ISBN 978-952-92-8969-1.
Kouvola
| --- | --- |
Kouvolan suuralue:  Kangas  Kaunisnurmi  Sarkola  Vahtero  Käpylä  Tornionmäki  Lehtomäki  Kankaro  Mielakka  Tykkimäki  Korjala 
Kuusankosken suuralue:  Mäyrämäki  Ruotsula  Rantakulma  Voikkaa  Mattila  Pilkanmaa  Tähtee  Mäkikylä  Naukio  Kuusaa  Kuusaanniemi  Keltti 
Anjalankosken suuralue:  Myllykoski  Inkeroinen  Sippola  Kaipiainen  Muhniemi 
Valkealan suuralue:  Niinistö  Valkealan kirkonkylä  Jokela  Kiehuva  Aitomäki  Utti  Selänpää  Tuohikotti  Vekaranjärvi 
Elimäen suuralue:  Koria  Vilppula  Elimäen kirkonkylä  Villikkala 
Jaalan suuralue:  Jaala  Karijärvi 
Myllykosken asemapuiston vieressä sijaitsee edelleen Museomajatalo Rauhala.
Jaakko Tapaninen

Jaakko Tapaninen (s. 1964) on suomalainen kirjailija, journalisti, konsultti ja yritysjohtaja. Hän on perustamansa viestintäyrityksen Great Point Oy:n toimitusjohtaja. Tapaninen tunnetaan myös tehtävistään Image-lehden päätoimittajana, Kustannusosakeyhtiö Tammen kustannusjohtajana, Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaan toimitusjohtajana, yhtenä uuden Nuorsuomalaisen puolueen perustajista sekä useiden tietokirjojen kirjoittajana.
Ura

Jaakko Tapanisen ura journalistina alkoi vasta perustetusta City-lehdestä, jossa hän työskenteli reportterina, City in English -lehden päätoimittajana ja itse päälehden päätoimittajana vuosina 1987–1991. Tämän jälkeen hän siirtyi Image-lehden päätoimittajaksi vuosiksi 1991-1997. Vuosina 1995–1997 hän oli myös lehteä julkaisseen Image-Kustannuksen toimitusjohtaja. Vuonna 1997 hänet kutsuttiin Bonnier-konsernin omistukseen siirtyneen Kustannusosakeyhtiö Tammen yleisestä kirjallisuudesta vastaavaksi kustannusjohtajaksi. Vuonna 1997 Tapaninen hankki yhdessä kustannuspäällikkö Terttu Toiviaisen kanssa Tammelle Harry Potter -kirjojen kustannusoikeudet, mistä seurasi myös Suomessa historiallinen lastenkirjailmiö ja -menestys. Tapaninen toimi Tammessa vuoteen 2006.
Syyskauden 1997 Tapaninen juonsi TV2:ssa viikoittaista ajankohtaisohjelmaa Varjohallitus.
Vuonna 2006 Tapaninen toimi Bazar Kustannuksen vt. kustantajana.
Vuonna 2006 Tapaninen perusti Great Point Oy -nimisen viestinnän konsultointi- ja suunnitteluyrityksen ja työskenteli sen palveluksessa vuoden 2010 alkuun, jolloin hänet valittiin  Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaan toimitusjohtajaksi. Kesäkuussa 2014 Tapaninen ilmoitti jättävänsä Kotimaan toimitusjohtajan tehtävät ja keskittyvänsä taas Great Pointin kehittämiseen.
Koulutus ja perhesuhteet

Tapaninen kirjoitti ylioppilaaksi Tapiolan lukiosta ja on valmistunut valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Vuodesta 1992 hän on ollut naimisissa Birgit Tapanisen kanssa. Parilla on Sofia-tytär.
Poliittinen toiminta ja luottamustehtävät

Vuonna 1994 Tapaninen julkaisi yhdessä ystäviensä Risto E. J. Penttilän ja Janne Jutilan kanssa pamfletin Ultimatum Isänmaalle – Nuorsuomalainen näkemys Suomen mahdollisuuksista. Keskellä syvää lamaa julkaistu optimistinen teos herätti laajaa kiinnostusta ja johti uuden Nuorsuomalaisen puolueen syntyyn ja osallistumiseen eduskuntavaaleihin vuonna 1995. Tapaninen oli puolueen ehdokkaana Uudellamaalla, mutta jäätyään valitsematta jättäytyi syrjään puolueen toiminnasta.
Vuonna 2007 Tapaninen valittiin silloisessa Pohjan kunnassa sijainneen Pohjan Ruukkiteollisuus Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Hänellä oli keskeinen rooli, kun suurin osa kunnan kiinteistöyhtiön omistamista Billnäsin ruukin teollisista rakennuksista myytiin yrittäjä Olli Muuraiselle vuonna 2008.
Tapaninen onmilloin? KSF Median hallituksen jäsen ja Suomen Kulttuurirahaston johtokunnan jäsenmilloin?.
Teokset

Tapaninen, Jaakko: Kauppahuoneen kuolema. Helsinki: Tammi, 1991. ISBN 951-30-9540-1
Penttilä, Risto E. J. & Tapaninen, Jaakko & Jutila, Janne: Ultimatum isänmaalle – Nuorsuomalainen näkemys Suomen mahdollisuuksista. Helsinki: Otava 1994. ISBN 951-1-12956-2
Tapaninen, Jaakko: Lähikuvassa Eero Huovinen. Helsinki: Otava, 2010. ISBN 978-951-1-23187-5
Tapaninen, Jaakko & Ahtisaari, Marko: 10X Finland – Miksi media irtoaa liitoksistaan ja miten rakentaa Suomelle 10 kertaa lupaavampi tulevaisuus. Helsinki: Teos, 2015. ISBN 978-951-851-711-8
Tapaninen Jaakko: Tulisielun pelikirja - Ari Tolppanen ja aikaansaamisen taide. Teos, 2023.
Teokset > Toimittajana

Taivaan laiturilla – Isovanhempieni rakkauskirjeet. Toimittanut Jaakko Tapaninen. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14336-0
Finland – The Northern Experience, New Europe, and the Next Millennium. Päätoimittanut Jaakko Tapaninen. Helsinki: Tammi, 1999. ISBN 951-31-1412-0
Einar Myntti

Einar Otto Evert Myntti (11. helmikuuta 1896 Raippaluoto – 20. syyskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916, missä hän myös kaatui.
Perhetausta ja koulutus

Hänen vanhempansa olivat kauppias Karl Myntti ja Maria Jakobintytär. Myntti kävi kansakoulun.
Jääkärikausi

Myntti työskenteli kauppa-apulaisena Raippaluodossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet palautettiin takaisin pataljoonaan yhteyteen ja sijoitettiin pataljoonan 1. komppanian. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella, missä hän kaatui taistelussa osallistuttuaan partiossa sattuneeseen kahakkaan 20. syyskuuta 1916. Hän oli kaatuessaan naimaton ja hänet haudattiin sotilashautaan Dumben kylään, jossa hän lepää yhdessä saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Viktor Kamis, Emil Aleksander Kantola ja Konrad Johan Olof Pehrsson.
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Myrkkyliljat

| Myrkkyliljat |
| --- | --- |
 Syysmyrkkylilja (Colchicum autumnale)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Liliales
Heimo::  Myrkkyliljakasvit Colchicaceae
Suku::  Myrkkyliljat Colchicum  L.
Katso myös
   Myrkkyliljat Wikispeciesissä   Myrkkyliljat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myrkkyliljat (Colchicum) on kasvisuku myrkkyliljakasvien heimossa ja sen suurin suku. Myrkkyliljoja on noin sata lajia, kehdokit (Androcymbium) mukaan lukien 150. Suvun lajit ovat monivuotisia, myrkyllisiä ruohokasveja, ja niitä tavataan runsaimmin Välimeren seudulla.
Eräs myrkkyliljojen tunnetuista lajeista on syksyisin kukkiva syysmyrkkylilja (Colchicum autumnale), joka on myös koristekasvi. Se sisältää kolkisiinia, joka on solunjakautumisessa tumasukkulan muodostumisen estävä alkaloidi.
Lajeja ja lajikkeita

Viljeltyjä myrkkyliljoja:
syysmyrkkylilja eli alastonimpi (Colchicum autumnale)
ruutumyrkkylilja (Colchicum bivonae)
virvalilja eli kevätmyrkkylilja (Colchicum bulbocodium, syn. Bulbocodium vernum)
bysantinmyrkkylilja (Colchicum byzantinum)
turkinmyrkkylilja (Colchicum cilicicum)
keltamyrkkylilja (Colchicum luteum)
loistomyrkkylilja (Colchicum speciosum)
tarhamyrkkylilja (Colchicum Speciosum-Ryhmä)
Muita lajeja:
vuorimyrkkylilja eli alppimyrkkylilja (Colchicum alpinum)
korsikanmyrkkylilja (Colchicum corsicum)
steveninmyrkkylilja (Colchicum stevenii)
kyproksenmyrkkylilja (Colchicum troodi)
istanbulinmyrkkylilja (Colchicum turcicum)
siimesmyrkkylilja (Colchicum umbrosum)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Myrkkyliljat – Colchicum
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Myrkkyliljat (Colchicum)
United States Department of Agriculture (USDA): Colchicum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157411  Wikispecies: Colchicum  APDB: 189591  APNI: 151506  BOLD: 292154  CoL: 8VWDM  EoL: 26165303  EPPO: 1CXHG  FNA: 107616  FoIO: colchicum  GBIF: 2739608  GRIN: 2788  iNaturalist: 131587  IPNI: 24150-1  IRMNG: 1030050  ITIS: 42906  NBN: NHMSYS0000457415  NCBI: 13444  NZOR: 4cce15ca-c98d-4c80-92d0-ddd5f4ae004f  Open Tree of Life: 1001037  PLANTS: COLCH  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:24150-1  Tropicos: 40011902  WFO: wfo-4000008882  WoRMS: 425920
Mysteeri (kappale)

| ”Mysteeri” Yö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Legenda
 Äänitetty : Deerhouse Studio, Tampere, kesäkuu 2001 ja Tullikamari, Tampere, 19. lokakuuta 2001
 Julkaistu: 10. marraskuuta 2001
 Tuottaja(t): Daffy Terävä, Mikko Kangasjärvi ja Jukka Lewis
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Yön muut singlet
| ”Särkyvää” 2001 | ”Mysteeri” 2001 | ”Kaksintaistelu” 2002 |
Mysteeri on marraskuussa 2001 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on yksi aikaisemmin syyskuussa julkaistun kokoelma-albumin Legenda uusista lauluista. Sen kaksi muuta kappaletta ovat yhtyeen vanhaa tuotantoa ja ne on äänitetty Yön 20-vuotisjuhlakiertueen konsertissa Tampereen Tullikamarilla, jossa mukana oli myös yhtyeen alkuperäisjäsen Jussi Hakulinen. Joutsenlaulu kuului tuolloin Yön keikkasettiin ensimmäistä kertaa sitten vuonna 1985 tapahtuneen Hakulisen eron.
Singlen nimikappale Mysteeri on Eppu Normaali -yhtyeen Pantse Syrjän säveltämä. Olli Lindholm on kuvaillut sen alkuperäistä muotoa liian monimutkaiseksi hänen laulutaidoilleen, eikä kappaletta myöskään ole kuultu keikoilla kovin paljon.
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Daffy Terävä – kitara
Jukka Lewis – basso
Frogley – rummut
Mikko Kangasjärvi – kosketinsoittimet, haitari (1)
Jani Viitanen – kitara (3)
Jussi Hakulinen – laulu (2), kosketinsoittimet (3)
Kappaleet

Mysteeri – 3.16 (säv. Pantse Syrjä, san. Pauli Hanhiniemi)
Joutsenlaulu (live) – 5.40 (säv. & san. Jussi Hakulinen)
Vain varjot häntä seuraa (live) – 3.46 (säv. & san. Jussi Hakulinen)
Allan Mäkelä

Allan Mäkelä (s. 27. huhtikuuta 1931) on suomalainen sotakirjailija. Mäkelä on ammatiltaana IBM systeemioperaattori ja kustannustarkkailija. Hän on opiskellut Helsingin ja Tampereen yliopistoissa kieliä ja kirjallisuutta ja lisäksi hän on suorittanut tietotekniikan opintoja. Hän on opiskellut Ruotsissa pakkausalaa ja kirjoittanut aiheesta ammattijulkaisuihin.
Mäkelän esikoisromaani Lentue tulessa ilmestyi 1991. Se kertoo hävittäjälentueen tulikasteesta Pohjois-Suomessa.
Mäkelä on Kymenlaakson kirjailijoiden jäsen.
Teoksia

Lentue tulessa : sotaromaani. Gummerus 1991. ISBN 951-20-3830-7
Tapetti

Tapetti on ohutta materiaalia, useimmiten paperia, vinyyliä tai lasikuitua, jota liimataan liisterillä seiniin koristeeksi. Useimpiin tapetteihin on painettu koristeellisia kuvioita, mutta on myös yksivärisiä tapetteja sekä sellaisia, jotka on tarkoitus maalata halutun väriseksi.
Historia

Ensimmäiset tiedot tapeteista on noin vuodelta 200 eaa. jolloin kiinalaiset, jotka olivat keksineet paperinvalmistuksen, laittoivat riisipaperia seinilleen. Modernin tapetinpainamisen telan avulla painettavine jatkuvine kuvioineen keksi ranskalainen Jean Papillon  vuonna 1675.
Tapetointi

Tapetti tulisi kiinnittää seinälle keskeltä sivuille suuntautuvin vedoin, mikä vähentää kuprujen syntymistä.
Tapettien kiinnitys tulisi aloittaa valonlähteestä kuten ikkunasta poispäin, koska uusin kiinnitetty tapetti on aina edellisen tapetin reunan kohdalta hieman koholla. Mikäli tehtäisiin päinvastoin valonlähteestä tuleva valo aiheuttaisi näkyviä varjoja tapettien reunakohtiin.
Suomen tapettivalmistajia

Suomen tapettitehtaista olivat vuonna 2018 toiminnassa vielä Sandudd Oy ja Pihlgren & Ritola, molemmat Akaan Toijalassa.
Johan Backmanin tapettipaja, Kokkola, 1740-luku
Petter Solitanderin tapetti- ja tekstiilipaino, Porvoo, 1740-luku
Sundmanin tapettitehdas, Helsinki 1848–1880
vuodesta 1865 Jurjeffin tapettitehdas
Rieksin tapettitehdas, Helsinki, 1858–1885, Pietari 1885–1917
Tilgmannin tapettitehdas, Helsinki, 1800-luvun loppu
Sandudd 1885–
Sandudd Tapetfabriks Ab, Helsinki, 1885–1975
Wihuri Oy Sandudd, Vantaa, 1975–1987
Sandudd Tapetti Oy, Toijala, 1987–1991
Sandudd Oy, Toijala, 1992–
G. Wilhelm Nyholmin tapettitehdas, Viipuri 1874–1906
Frenckellin tapettitehdas, Tampere, 1853–
Tampereen tapettitehdas Oy, per. Rudolf Winter, 1892–1917
Winter Osakeyhtiö, Tampere, Pohjois-Pirkkala, 1892-1980
Ålands Tapetfabrik, Maarianhamina 1894–?
Toijalan tapettitehdas, Toijala 1903–
Lohjan tapettitehdas, Lohja
Pihlgren ja Ritola, Toijala, 1930–
Helpiön tapettitehdas, Toijala 1904–1980
Uusi Tapettitehdas, Toijala, 1927, v. 1951–1990 Tapetti Oy
Tapettipaperin valmistajia

Viimeinen suomalainen tapetin pohjapaperin valmistaja oli Metsä Groupiin kuuluva Metsä Board Kyro Hämeenkyrön Kyröskoskella, joka pysäytti tapettipaperia tuottaneen koneensa vuonna 2017.
Tapettipaperia ovat Suomessa valmistaneet myös:
Valkeakosken paperitehdas
Mäntän paperitehdas
Järvenojan paperitehdas (1762–1854)
Tervakosken paperitehdas (1818–)
Frenckellin paperitehdas, Tampere
Juvankosken paperitehdas, Uskela (1820–1870-luku)
Terttilän paperitehdas, Somero (1849–1902).
Kirjallisuutta

Heikkinen, Maire. Suomalainen tapettikirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Museovirasto, 2009. ISBN 978-951-616-198-6 (Museovirasto), ISBN 978-952-222-093-6 (SKS).
Satopää, Rauno. Winterin historiikki 1971.
Penttilä, Leila. Winter 90 värikästä vuotta, 1982.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tapetti Wikimedia Commonsissa
Tapetointia.