stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nettiapteekki
Väärinkäyttö ja lääkeväärennökset

Lääkkeiden ostaminen verkosta tapahtuu omalla vastuulla. Laittomia verkkoapteekkeja on runsaasti ja niissä voidaan myydä aitojen lääkkeiden sijaan mitä tahansa tuttujen lääkevalmisteiden nimillä. Tullilla on myös oikeus takavarikoida ja hävittää maahan laittomasti toimitetut lääkkeet.
Internet on vakiinnuttanut paikkansa huumaavien lääkkeiden kauppapaikkana. Tyypillisiä verkosta haettavia huumaavia lääkkeitä ovat (suluissa  esimerkkejä kauppanimistä) bentsodiatsepiineja (Xanor, Diapam), opioideja (Panacod, Oxycontin), stimulantteja (Ritalin, Concerta, Adderall, Dexedrine) ja barbituraatteja (Barbivet).
Suomessa potenssilääke Viagrasta on tullut suosituin Internetistä tilattu lääke.
Noshiro

| Noshiro (能代市) |
| --- | --- |
 Yakutanabata-festivaalin vaunuja
 lippu:  symboli
 Noshiron sijainti Akitan prefektuurissa
 Noshiro
 Koordinaatit: 40°12′44″N, 140°01′36″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Tōhoku
Prefektuuri:  Akitan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  426,95 km²
Väkiluku (09/2020):  51 560
 – Väestötiheys:  121 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty ja sugi
 – Kukka:  Kirsikka
 – Lintu:  Viherfasaani
 
 https://www.city.noshiro.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Noshiro (jap. 能代市, Noshiro-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin luoteisosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Noshiron tasangolle Yoneshirojoen suulle. Noshirossa on 51 560 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 426,95 neliökilometriä.
Noshiro on vanha satamapaikkakunta, joka kehittyi etenkin Azuchi-Momoyama-kaudelta eli 1500-luvun loppupuolelta lähtien Japaninmeren rannikolle ja Osakaan saakka suuntautuneen puutavaran, riisin ja metallien kaupan satamana. Erityisesti Yoneshirojoen yläjuoksu on hyvälaatuisen sugipuun (Akita-sugi) kasvualuetta. Metsä-, puusepän- ja huonekaluteollisuus ovatkin kaupungissa tärkeitä elinkeinoja, ja siellä toimii myös Akitan prefektuurinyliopiston metsätieteellinen tutkimuskeskus. Nykyinen Noshiron kaupunki perustettiin vuonna 1940, kun Noshiro-minaton maaseutukaupunkiin liitettiin kaksi kyläkuntaa. Vuonna 1956 kaupunki kärsi pahoja vahinkoja kahdessa suurpalossa. Sen jälkeen sen satamaa on laajennettu ja kehitetty kansainvälisen kaupan tarpeisiin. Vuonna 2006 kaupunkiin liitettiin Futatsuin maaseutukaupunki. Noshiroon kuuluvilla maaseutualueilla viljellään esimerkiksi riisiä, isotakiaista, omenapäärynöitä ja teetä. Noshiro on Japanin pohjoisinta teentuotantoaluetta.
Noshiron nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Kimimachizakan maisema-alue Yoneshirojoen varrella. Kaupunki tunnetaan myös tanabata-festivaalistaan (Noshiro yakutanabata). Noshiroa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja ja Gonō-linja.
Kuvia

Historiallinen Kaneyū-ravintola
Noshiron kaupungintalo
Chikasue-vaunu Yakutanabata-festivaalissa
Noshiron satamaa
Kimimachizaka, Yoneshirojoki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noshiro Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Dieppen maihinnousu

Dieppen maihinnousu, isku Dieppeen tai operaatio Jubilee oli toisessa maailmansodassa kanadalaisten, brittien ja yhdysvaltalaisten maihinnousu 19. elokuuta 1942 Saksan miehittämään Dieppen satamaan Seine-Maritimessa, Ranskan pohjoisrannikolla.
Lordi Louis Mountbatten varusti täysmittaisen operaation Dieppen satamaan. Tarkoituksena oli testata koordinaatiota suuressa amfibio-operaatiossa, pitää satama vähän aikaa maihinnousun onnistumismahdollisuuksien todistamiseksi ja vetää Luftwaffe suureen ja valmisteltuun taisteluun.
Tarkoitus oli siis ensisijaisesti tiedonhankinta: tietyn ajan jälkeen maihinnousijat olisivat vetäytyneet mukanaan tiedot sataman ja alueen todellisesta vahvuudesta ja siis oikeaan maihinnousuun tarvittavista voimista.
Operaatio Jubileehen osallistui Kanadan 2. divisioona, tuhat brittiläistä sotilasta ja 50 amerikkalaista sotilasta, yhteensä noin 6 000 miestä. Joukkoja tuki 30 uutta Churchill-panssarivaunua ja 70 ilmavoimien laivuetta.
Operaation onnistumisen edellytyksenä ollut yllätyshyökkäys menetettiin, koska pieni kalastusalus havaitsi tulijat ja ehti toimittaa hälytyksen.
Saksalaisten vastarinta oli niin kovaa, että hyökkääjät joutuivat perääntymään yhdeksän tunnin jälkeen. Operaatio oli katastrofi, kaatuneita oli tuhat ja rintamalle jäi 2 000 miestä ja suurin osa varusteista. Maihin nousseista 6 086 miehestä menetettiin 4 384, liittoutuneiden ilmavoimat menettivät 119 konetta ja Royal Navy 555 miestä. Luftwaffe menetti 23 hävittäjää ja 25 Do-217-pommikonetta.
Suunnitelma

Tarkoitus oli 237 aluksen ja 6 000 miehen hyökkäyksellä vallata Dieppen kaupunki, jossa oli 34 000 asukasta ja noin 2 000 miehen vahvuinen saksalainen varuskunta, sekä tuhota lähellä sijaitseva lentokenttä, vallata saksalaisten päämaja, ottaa upseereja vangiksi ja räjäyttää tutka-asema. Tehtävän suorittamisen jälkeen joukkojen oli määrä palata takaisin Englantiin.
Dieppen ympäristö

Maihinnousujoukoilla oli edessään suuri haaste. Kaupungin kohdalla kivinen ranta vietti vesirajasta ylöspäin kivimuuriin asti. Muurin takana oli piikkilangoilla katettu rantakaistale, joka jatkui vielä vähän matkaa. Se rajoittui rantakatua reunustavaan muuriin, jonka takana oli leveä rantakatu ja ensimmäiset rakennukset. Rannasta rantakadulle oli noin 220 metrin matka. Saksalaiset olivat miehittäneet kasinorakennuksen kohdalla olevan rannan runsain joukoin. Bunkkereita ja ampumahautoja oli rakennettu rantatöyrään päälle, jotta he näkisivät kaikki lähestyjät. Lisäksi rantakadun varren talot oli varustettu konekivääreille. Rantakadulle johtavat sivukadut oli tukittu betonisilla panssariesteillä.
Taistelu > Ensimmäinen yhteenotto

Kello 3.47 pieni saksalainen saattue havaitsi brittialukset ja avasi tulen tätä vastaan joutuen kuitenkin hetken päästä vetäytymään. Tykkien jyly oli kuitenkin arkipäivää Englannin kanaalissa, joten kukaan ei vielä kiinnittänyt suurempaa huomiota siihen.
Taistelu > Tukioperaatiot

Liittoutuneet käynnistivät kaupungin sivustoilla neljä tukioperaatiota tuhotakseen raskaan tykistön patterit. Kaksi brittiläistä kommando-osastoa nousi maihin kymmenen kilometriä Dieppestä länteen. Yhteensä parin sadan miehen vahvuiset osastot kapusivat miinoitettua rantatöyrästä ylöspäin ja etenivät kilometrin verran sisämaahan ja hyökkäsivät pistimin saksalaisen tykkipatterin kimppuun. Pian vartiomiehet ja tykkimiehet oli tapettu ja britit räjäyttivät tykit. Tämän jälkeen he palasivat aluksiinsa.
Dieppen itäpuolinen tuki-isku oli sen sijaan vielä kesken. Saksalaisten raivokas konekivääri- ja kiväärituli pysäytti britit, jotka olivat nousseet maihin muutaman kilometrin päässä kaupungista. Tuki-isku epäonnistui lopulta surkeasti ja päättyi verilöylyyn. Lähes kaikki sinne hyökänneet brittisotilaat kuolivat, haavoittuivat tai vangittiin.
Brittien kanssa nousivat yhtä aikaa maihin Puys’ssä ja Pourvillessä kanadalaiset joukot. Puys’ssä saksalaiset olivat jo valmiina ja 554 maihinnousseesta kanadalaisesta 500 kuoli, haavoittui tai vangittiin.
Pourvillessä kanadalaiset onnistuivat yllättämään saksalaiset ja valtasivat kylän. Kolmen tunnin taistelun jälkeen saksalaiset pääsivät kuitenkin niskan päälle ja ajoivat heidät takaisin. Vain yksi neljästä tukioperaatiosta oli onnistunut.
Taistelu > Maihinnousu

Kanadalaisjoukot aloittivat hyökkäyksen kello 5.30 aamulla. Dieppen saksalainen varuskunta oli täydessä taisteluvalmiudessa. Klo 5.20 ensimmäiset sotilaat ja tankit nousivat maihin. Vain harvat panssarivaunut pääsivät eteenpäin. Suurin osa tuhoutui kranaattitulessa tai vääntyivät teloilta pikkukivien vuoksi. Kanadalaiset maihinnousujoukot eivät pärjänneet sen paremmin. Vain harvat pääsivät ylittämään rannan ja satoja sotilaita kuoli heidän ollessaan kuin tarjottimella saksalaisten konekiväärien ja tarkka-ampujien tulittaessa. Radioyhteys rannan ja laivojen välillä petti radistien saadessa surmansa, joten operaatio Jubileen komentaja, kenraalimajuri John Hamilton Roberts ei saanut juuri minkäänlaista tietoa tapahtumista. Jotkut pääsivät lopulta rannan yli ja suojautuivat kivimuurin ja panssarinromujen taakse. Rynnäkkö olisi kuitenkin merkinnyt itsemurhaa kiivaan konekivääritulen takia, joten eteneminen pysähtyi kokonaan.
Taistelu > Perääntyminen

Lopulta Roberts tajusi, että operaatio oli epäonnistunut ja määräsi maihinnousualukset suuntaamaan kohti rantaa evakuoimaan miehet pois. Rajussa tulituksessa monet maihinnousualukset upposivat ja ne jotka pääsivät rannalle, saivat vastaansa paniikkiin joutuneita sotilaita, jotka yrittävät päästä nopeasti kyytiin. Pelastusoperaation aikana kuoli enemmän miehiä kuin varsinaisessa hyökkäyksessä. 400 miestä pelastettiin lopulta, mutta loput henkiinjääneet oli pakko jättää rannalle saksalaisten vangiksi.
Seuraukset

Liittoutuneiden sodanjohdon väittämän mukaan liittoutuneet saivat operaatiosta tarpeellista tietoa, jota voitiin käyttää hyväksi Normandian maihinnousua suunniteltaessa ja toteutettaessa. Useiden sotahistorioitsijoiden mukaan operaatiosta ei ollut kuitenkaan vastaavaa hyötyä, sillä useimmat kerätyt opit olisivat olleet ennalta arvattavissa ilman turhaa mies- ja tarvikehukkaa. Brittiläistä sodanjohtoa kohtaan nousi myös epäilyksiä, joiden mukaan sodanjohto näki Brittiläisen kansainyhteisön joukot brittiarmeijaa uhrattavampina.
Operaation toteuttajaa kenraalimajuri John Hamilton Robertsia ei suoraan syytetty epäonnistumisesta, mutta hän ei saanut enää rintamakomennuksia sodan aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dieppen maihinnousu Wikimedia Commonsissa
Suomen Kuvalehden kansi 29.8.1942
Brittiläisiä kommandoja
Saksalaisten torjuma maihinnousu
Kanadalaisia kaatuneita sotilaita vedenrajassa Dieppessä taistelun jälkeen.
Kanadalaisia sotilaita vankina Dieppessä taistelun jälkeen.
Mustikainen (Rautalampi)

| Mustikainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°38′42″N, 26°46′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Hankaveteen 
Järvinumero:  14.712.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,7 m  
Pituus:  700 m  
Leveys:  340 m  
Rantaviiva:  2,001 km  
Pinta-ala:  13,526 ha  
Suurin syvyys:  9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustikainen 
Mustikainen  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 700 metriä pitkä, 340 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,5 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Hankaveden alueeseen (14.712) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,7 metriä mpy.
Duuni.net

Duuni.net vuonna 1998.
Duuni.net oli Talentumin perustama vuosina 1996–2003 toiminut verkkoyhteisö eri alojen ammattilaisille. Duuni.netin jäsenistössä olivat hyvin edustettuina Talentumin lehtien lukijat eli ekonomit ja insinöörit sekä tietotekniikan ammattilaiset. Duuni.netin jäsenmäärä oli suurimmillaan vuonna 2000 noin 45 000. Yhteisössä käytiin vilkasta keskustelua niin ammattiin kuin politiikkaan ja vapaa-aikaan liittyvistä asioista.
Yhteisössä jäsenet esiintyivät omilla nimillään ja keskustelua moderoi vapaaehtoisista muodostuva noin kolmenkymmenen moderaattorin ryhmä, joiden tiimiä veti Talentumin palkkaama Petja Jäppinen. Talentumin suljettua Duuni.netin sen yhteisö siirtyi palvelua korvaamaan syntyneeseen Aulabaari.netiin.
Duuni.netin toiminnallisuus ja teknologia

Duuni.net rakennettiin omalle alustalle, jota aikoinaan pidettiin edistyksellisenä. Duuni.net voitti vuonna 1997 SIME-teknologiapalkinnon ja M&M Grand Prix -palkinnon kategoriassa Paras teknologia. Duuni.netin teknologia lisensioitiin vuonna 1998 ICL Fujitsulle, joka kehitti siitä edelleen yhteisöllisen Netcommunity-intranettuotteen. Duuni.net oli käyttöliittymältään ja toiminnallisuudeltaan yksinkertainen ja helppokäyttöinen. Palvelun suosituimpia osioita olivat käyttäjien niin sanotut käyntikortit, jossa oli käyttäjän kuva, henkilötiedot, liittymisajankohta ja keskusteluhistoria.
Duuni.netin lyhyt historia

Duuni.net lanseerattiin 20. lokakuuta 1996 Markkinointi & Mainonta -lehden Uusmediaseminaarissa, jossa pääpuhujana oli MIT:n Media Labin johtaja Nicholas Negroponte. Duuni.netin kehittäjätiimi lähipiireineen sekä jäseniksi kutsutut seminaarin osallistujat muodostivat palvelun ensimmäisen noin 300 henkilön perusjäsenistön. Ensimmäiset Duuni.netin keskustelut keskittyivät Negroponten esitelmän kommentoimiseen sekä Duuni.netin toiminnallisuuden heikkouksiin. Duuni.netin alkuperäisenä kehittäjätiiminä oli Talentumin uusmediaosasto, jonka vetäjänä toimi Kim Weckström. Muut jäsenet olivat teknologiasta vastaava Vesa Palmu, palvelumuotoilusta vastaava Juha Palotie, kaupallistamisesta vastaava Jussi Lystimäki sekä moderoinnista vastaava Johanna Sarviharju. Palvelun art director oli Johanna Pirttimäki. Duuni.net siirtyi 1997 Talentumin perustaman Satama Interactiven verkkobrändiyksikköön ja tämän jälkeen lyhytikäiseksi jääneeseen Talentumin ja Telen WOW-verkkobrandit-yhteisyritykseen. Vuonna 2001 Duuni.net palasi WOW-verkkobrandit-yrityksen lakkauttamisen jälkeen Talentumiin, jossa palvelu integroitiin Talentumin lehtien verkkokeskusteluryhmiin. Tämän seurauksena Duuni.netin aktiivijäsenet perustivat Aulabaari.netin, jonne yhteisö suurelta osin siirtyi. Itsenäisenä palveluna ja brändinä Duuni.net lakkautettiin vuonna 2006.
Aulabaari.net

Aulabaari.net perustettiin 12. joulukuuta 2003. Se on Pro Aulabaari r.y:n ylläpitämä avoin keskustelualue. Aulabaari suunniteltiin keskusteluyhteisöksi. Aulabaari.netin tekijöiden mielestä käytettävyys ja käyttäjäläheisyys olivat suunnittelua ohjaavat arvot, ja siksi jo palvelun rakennusvaiheessa käyttäjille annettiin mahdollisuus palautteen antamiseen sekä palvelun kehittämiseen. Aulabaari.netin käyttäjät esiintyvät aina omilla nimillään, nimimerkkejä tai tekaistuja henkilöllisyyksiä ei sallita.
Aulabaari toimii vapaaehtoisen talkootyön pohjalta, ja sen päämäärä ja motiivi on ollut luoda paras Internetissä toimiva keskustelufoorumi ja -yhteisö. Aulabaarin käyttäjien tapaamiset yhdistävät keskustelijoita kuukausittain. Aulabaarin perustajajäsen ja primus motor oli Seppo Ahlroos. Sivuston teknisestä toteutuksesta vastasi Auvo Severinkangas ja ulkoasusta Eero Raunio.
Aulabaarissa oli vuoden 2005 lokakuussa 502 eri kirjoittajan kirjoittamana 421 564 viestiä. Rekisteröityneitä jäseniä Aulabaarissa on 1 077 (tiedot 25. lokakuuta 2005). Aulabaari toimi myös jonkin aikaa Rumba-lehden keskustelupalstojen sijaintipaikkana.
Aulabaari.net > Vieraita

Entisen yhteisötoimittaja ja päämoderaattori Petja Jäppisen kutsusta saapui useita politiikan merkkihenkilöitä keskustelemaan, keskusteluun osallistuivat muun muassa Sinikka Mönkäre , Jyrki Katainen, Reino Paasilinna, Seppo Kääriäinen ja Jyrki J. J. Kasvi. Lisäksi käyttäjäkunnassa on lukuisien eri alojen ammattilaisia ympäri maailman.
Aiheesta muualla

Aulabaari.net.
Kuvakaappaus Aulabaari.netistä
Nashvillen kansainvälinen lentoasema

Nashvillen kansainvälinen lentoasema (engl. Nashville International Airport; IATA: BNA, ICAO: KBNA, FAA LID: BNA) on Tennesseen Nashvillessa sijaitseva lentoasema. Se on sekä siviili- että sotilaskäytössä. Asemaan kuuluu yhteensä neljä kiitotietä.
Nykyisin (2015) sitä käyttää vuosittain noin 13,0 miljoonaa matkustajaa.
Historia

Nashvillen lentoasema avattiin kesäkuussa 1937, jolloin se tunnettiin nimellä Berry Field. Siihen kuului aluksi vain yksi kiitotie (2L-20R). Alkuperäinen lentoasema rakennettiin osana New Dealiin kuulunutta Works Progress Administration (WPA) -työllistämisohjelmaa. Lentokentän nimi oli kunnianosoitus eversi Harry S. Berrylle, joka oli yksi WPA-ohjelmaa hoitaneista virkamiehistä.
Nashvillen lentoasemaa laajennettiin huomattavasti vuonna 1961, jolloin siellä avattiin uusi matkustajaterminaali. Kaksi vuotta myöhemmin 2L-20R-kiitotietä pidennettiin reilulla 180 metrillä ja toisen kiitotien (13-31) rakennustyöt aloitettiin.
Aiheesta muualla

Nashvillen kansainvälinen lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Oikeusperhe

Oikeusperhe on vertailevassa oikeustieteessä käytetty käsite. Länsimaiden oikeudesta puhuttaessa mainitaan yleensä ainakin kaksi oikeusperhettä: anglosaksinen common law ja mannermainen oikeustraditio, joka puolestaan jakautuu saksalaisperäiseen ja ranskalaisperäiseen traditioon.
OSTIV

OSTIV:n logo.
Organisation Scientifique et Technique du Vol à Voile (OSTIV) on FAI:n purjelennon komissioon (IGC) liittyvä kansainvälinen organisaatio.
Vuonna 1930 perustettiin ensimmäinen kansainvälinen purjelento-organisaatio ISTUS, (Internationale Studienkommission für den motorlosen Flug). Sen tarkoitus oli kehittää purjelennon tekniikaa. OSTIV jatkoi ISTUS:n työtä II maailmansodan jälkeen.
OSTIV perustettiin 27. heinäkuuta 1948 Samedanissa Sveitsissä. Järjestöön kuuluvat sääpaneeli, purjelentokonepaneli sekä koulutus- ja turvallisuuspaneli. OSTIV julkaisee Technical Soaring-lehteä.
OSTIVin kongressit pidetään yleensä purjelennon maailmanmestaruuskisojen yhteydessä.
Aiheesta muualla

Official OSTIV site
OSTIV Meteorological Panel
Technical Soaring
Ogre (vuoriryhmä)

The Ogre
| --- | --- |
Sijainti:  Pohjoiset Alueet, Pakistan
Vuoristo:  Panmah Muztagh, Karakorum
Korkeus merenpinnasta:  7 285 m
Ensimmäinen nousu huipulle:  13. heinäkuuta 1977 (Doug Scott ja Chris Bonington)
Helpoin reitti:  lumi-/jääkiipeäminen
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ogre II
| --- | --- |
Sijainti:  Pohjoiset Alueet, Pakistan
Vuoristo:  Panmah Muztagh, Karakorum
Korkeus merenpinnasta:  6 969 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Choktoi Spire
| --- | --- |
Sijainti:  Pohjoiset Alueet, Pakistan
Vuoristo:  Panmah Muztagh, Karakorum
Korkeus merenpinnasta:  5 900 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ogre on jyrkkien ja terävien kallionhuippujen muodostama ryhmä Karakorum-vuoriston Panmah Muztaghin osassa, Pakistanissa.
Huiput sijaitsevat Latok-huippujen muodostaman ryhmän länsipuolella, Choktoin jäävirran päädyssä. Ogre-ryhmästä länteen sijaitsee yksi Karakorumin pääjäätiköistä, Biafon jäävirta.
Ogren ryhmään kuuluu kaksi päähuippua:
The Ogre, 7 285 m, jonne on kiivetty vain kaksi kertaa vuosina 1977 ja 2001
Ogre II, 6 969 m
Muita mainittavia Ogre-ryhmän huippuja:
Choktoi Spire, 5 900 m, jonka todennäköiset ensimmäiset kävijät olivat kanadalaiset Jon Walsh ja Jeff Relph, 5. heinäkuuta 2006
Chester Bennington

| Chester Bennington |
| --- | --- |
 Chester Bennington
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1976
Kuollut: 20. heinäkuuta 2017 (41 vuotta)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Chazy Chaz 
Aktiivisena:  1993–2017
Tyylilajit:  alternative rock, nu metal, alternative metal, rap rock, post-grunge
Soittimet:  kitara, kosketinsoitin
Yhtyeet:  Linkin Park, Dead By Sunrise, Stone Temple Pilots (2013–2015)
Levy-yhtiöt:  Warner Brothers Records
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Chester Charles Bennington (20. maaliskuuta 1976 Phoenix, Arizona – 20. heinäkuuta 2017 Palos Verdes Estates, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä. Hänet tunnettiin parhaiten Linkin Park -yhtyeen laulajana.
Linkin Parkin vuonna 2000 julkaistu debyyttialbumi, Hybrid Theory oli menestys, ylittäen Yhdysvalloissa timanttilevyyn oikeuttavan rajan. Yhtyeen seuraavat studioalbumit, Reanimation (2002), Meteora (2003), Minutes to Midnight (2007), A Thousand Suns (2010), Living Things (2012), The Hunting Party (2014) ja One More Light (2017) jatkoivat yhtyeen menestyksekästä uraa.
Benningtonin vuonna 2005 perustama sivuprojekti Dead By Sunrise julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa vuonna 2009.
Bennington löydettiin kuolleena yksityisasunnosta Kaliforniassa 20. heinäkuuta 2017. Hän oli tehnyt itsemurhan hirttäytymällä.
Nuoruus

Lapsuus ja nuoruus olivat Chesterille hyvin vaikeaa aikaa. Taustalla on mm. huumeriippuvuutta, mutta Chester oli kertonut päässeensä sen yli ja tuominnut huumeet myöhemmin. Chester oli kertonut myös joutuneensa teinivuosinaan seksuaalisesti hyväksikäytetyksi, ja että tekojen takana olivat hänelle läheiset ihmiset. Vaikeuksista huolimatta Bennington ei koskaan unohtanut unelmaansa tulla rock-tähdeksi. Nuoruutensa suosikkiyhtyeikseen hän on maininnut Depeche Moden ja Stone Temple Pilotsin.
Musiikki ja ura

Chesterin musiikillinen ura alkoi phoenixlaisessa Grey Daze -yhtyeestä, jonka laulajana hän toimi vuodesta 1993 vuoteen 1998 asti. Yhtye ehti julkaisemaan sinä aikana kaksi albumia. Omin sanoin laulaja on kertonut, että kyseisen yhtyeen kanssa hän koki ensimmäiset pysyvät ihmissuhteensa nuoruudessaan monien ongelmien jälkeen.
Grey Daze ei kuitenkaan saavuttanut suosiota muualla kuin kotikaupungissaan, joten Chester jätti yhtyeen. Bennington kuitenkin palasi 2017  äänittämään uutta musiikkia yhtyeen kanssa. Bennigtonin kuoleman takia yhtye julkaisi jo äänitetyt singlet Soul song, What's in the eye, sometimes ja sickeness, postuumisti vuonna 2020,  lähes kolme vuotta artistin itsemurhan jälkeen.  Grey Dazesta lähdön  hänellä oli vaikeuksia löytää sopiva yhtye, jossa olisi laulajan paikka vapaana. Jeff Blue, silloisen A&R:n varapääjohtaja Zomba Music -levy-yhtiössä Los Angelesissa, suositteli Benningtonia koe-esiintymään tulevan Linkin Parkin jäsenille. Linkin Park oli silloin nimeltään Xero. Oli Chesterin syntymäpäivä, kun hän sai Xeron demon postissa, ja lähti studioon laulamaan kappaleet. Seuraavana päivänä hän lähetti ne Bluelle, ja kuunneltuaan kappaleet, Blue kertoi Xerolle löytäneensä laulajan yhtyeeseen. Yhtye kuitenkin järjesti vielä koelaulut, mutta lopulta Chester onnistui pääsemään yhtyeeseen.
Musiikki ja ura > Musiikkityyli

Bennington tunnettiin hyvin kantavasta äänestään. Hän aloitti laulamisen ja äänensä kehittämisen jo 13-vuotiaana ja on kertonut harjoitelleensa siitä asti paljon saadakseen äänestään kestävän ja monipuolisen. Hänen äänensä kantoi raskaita nuotteja sekä matalalta että hyvin korkealta. Pystyessään laulamaan uskomattoman lujaa ja vaihtamaan tyylin äkkiä kauniin pehmeäksi ja melodiseksi, Bennington ja Linkin Park olivat kykeneviä monen eri musiikkilajin edustajaksi.
Bennington lauloi mm. alternative rockia, nu metalia ja grungea. Hän oli myös muutamissa live-esiintymisissään osoittanut taitonsa soittaa kitaraa. Hän lähti mukaan Linkin Parkiin täyttäessään 24 vuotta ja siitä lähtien yhtyeen jäsenet olivat olleet hänelle erittäin läheisiä ystäviä.
Musiikki ja ura > Yhteistyöt ja hyväntekeväisyys

Bennington teki yhteistyötä monien muiden tunnettujen artistien ja yhtyeiden kanssa, mm. Kornin, Mötley Crüen ja Julien-K:n. Musiikkibisneksen ohessa hän toimi ja vaikutti paljon Tattoo Clubissa, joka on tatuointisalonki Arizonassa. Hänellä oli myös oma, vasta myyntiin tuleva nuorten miesten vaatteita suunnitteleva vaatemerkki Ve'Cel, jota innoittaa erityisesti musiikki, taide ja muoti. Bennington on tuonut Ve'Celin tuotteita suosioon käyttämällä vaatteita Linkin Parkin konserteissa ja haastatteluissa.
Bennington osallistui aktiivisesti huumeiden vastaiseen työhön ja oli mukana hyväntekeväisyydessä muun muassa perustamalla yhtyeensä kanssa Music For Relief -järjestön, joka on rahoittanut esimerkiksi Kaakkois-Aasian tsunamin jälkitöitä 100 000 dollarilla ja rakentanut taloja hurrikaani Katrinan tuhojen paikkaamiseksi. Hän vieraili monesti myös itse katastrofialueilla.