stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andri Serdinov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andri Serdinov |  Andri Serdinov |  Andri Serdinov |  |
Maa:   Ukraina
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 100 metrin perhosuinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Pronssia | Barcelona 2003 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Montréal 2005 | 100 metrin perhosuinti |  |
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Pronssia | Shanghai 2006 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Madrid 2004 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Kultaa | Madrid 2004 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Kultaa | Budapest 2006 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2006 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Helsinki 2000 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Madrid 2004 | 50 metrin perhosuinti |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Hopeaa | Valencia 2000 | 4 × 50 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Riesa 2002 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Riesa 2002 | 4 × 50 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Dublin 2003 | 50 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Dublin 2003 | 100 metrin perhosuinti |  |
Andri Serdinov (ukr. Андрій Сердінов, 17. marraskuuta 1982 Luhansk) on ukrainalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän voitti 100 metrin perhosuinnin olympiapronssia Ateenasta 2004. Hän on voittanut urallaan kolme MM-pronssia ja kolme Euroopan mestaruutta.
Serdinovilla oli myös hallussaan 100 metrin perhosuinnin pitkien ratojen maailmanennätys noin viiden minuutin ajan. Hän rikkoi Australian Michael Klimin maailmanennätyksen pitkän radan MM-kilpailuiden välierissä 25. heinäkuuta 2003. Ennätys kesti vain noin viisi minuuttia, sillä seuraavassa erässä uinut yhdysvaltalaisuimari Michael Phelps rikkoi sen. Phelpsin ennätys ei myöskään jäänyt kovin pitkäkestoiseksi, sillä seuraavana päivänä uidussa loppukilpailussa Ian Crocker rikkoi sen. Finaalissa maalintulojärjestys olikin Crocker, Phelps ja Serdinov.
Furor

Furor voi tarkoittaa seuraavia Espanjan laivaston aluksia tai alusluokkia:
Furor-luokka, laivaston ensimmäinen hävittäjäluokka
Furor (1896), Furor-luokan nimikkoalus
Furor (D34), Audaz-luokan hävittäjä
Furor (P46), Meteoro-luokan ulkovartioalus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Furor”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aleksei Sobolevski

Aleksei Sobolevski
Aleksei Sobolevski ennen vuotta 1929.
| --- | --- |
Syntynyt:  7. tammikuuta 1857 Moskova, Venäjän keisarikunta 
Kuollut:  24. toukokuuta 1929 Moskova, Neuvostoliitto 
Nimi äidinkielellä:  Алекей Соболевский
Koulutus:  Moskovan yliopisto (1878, 1881)   Harkovan yliopisto 1884
Ammatit:  Kirjallisuushistorioitsija, filologi  
| --- | --- |
Tutkimusalue :  slavistiikka, kielitiede, paleografia, folkloristiikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Aleksei Sobolevski (ven. Алекей Соболевский, 7. tammikuuta 1857 Moskova, Venäjän keisarikunta – 24. toukokuuta 1929 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen slavisti, kielitieteilijä, paleografi ja folkloristi ja Venäjän tiedeakatemian (myöhemmin Neuvostoliiton tiedeakatemian) jäsen vuodesta 1893.
Sobolevski valmistui Moskovan yliopistosta (1878, 1881) ja Harkovan yliopistosta filosofian tohtoriksi vuonna 1884 ja opetti Kiovan yliopistossa (1882–1888) ja Pietarin yliopistossa (1888–1908). Hänen erikoisalaansa oli vanha kirkkoslaavi ja venäjän kielen historia.
Sobolevskin panos itäslaavilaisten kielten historialliseen dialektologiaan oli merkittävä. Venäjän dialektologiaa käsittelevissä kirjoissaan ja artikkelissa ”vähävenäläisestä murteesta” (1892) hän jakoi ukrainan kielen murteet arkaaiseen pohjoiseen ja eteläiseen ryhmään. Ukrainan ja Itä-Euroopan nimistön hän usein kritiikittömästi johtaa skyyttien ja sarmaattien kielistä.
Näkemys

Sobolevski puolusti kiihkovenäläistä käsitystä yhdestä venäjän kielestä, joka jakautui ”isovenäjän” (sisältää valkovenäjän) ja ”vähävenäjän” (ukraina) murteiksi. Venäjän kielen historiaa käsittelevissä esseissään ja luennoissaan hän kuvaa 1100–1400-luvulla ukrainaksi kirjoitettujen käsikirjoitusten foneettisia piirteitä. Hän kuvaa niitä tendenssimäisesti ”galitsialais-volynialaisiksi” ja kirjoittaa, että Kiovassa ja Tšernihivissä puhuttiin siihen aikaan ”isovenäjää”. Artikkelissaan "muinaisesta Kiovan murteesta" (1905) hän selitti ”galitsialais-volynialaisten” piirteiden olemassaolon käsikirjoituksissa sekä nykyisissä koillisukrainalaisissa murteissa johtuvan galitsialaisten ja volynialaisten muutosta sinne mongolihyökkäyksen jälkeen ja alkuperäisten "venäläisten" poismuutosta pohjoiseen. Sobolevski elvytti Mihail Pogodinin teoriat ja synnytti näin polemiikin Pavlo Žytetskyin, Kostinatyn Mykhaltšukin, Aleksandr Pypinin, Aleksei Šahmatovin, Vatroslav Jagićin ja Ahatanhel Krymskyin kanssa, jotka kirjoittivat Kievskaja starinassa 1898–1899 julkaistun viiden artikkelin laajuisen yksityiskohtaisen vastauksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Sobolevski Wikimedia Commonsissa
Anders Igelström

Anders (Andrei Viktorovitš) Igelström (20. tammikuuta 1860 Vilna – 7. lokakuuta 1928 Helsinki) oli venäläis-suomalainen sotilas ja suomen ja venäjän kielellä kirjoittanut kirjailija, joka upseerinuran päätyttyä toimi venäläisen kirjaston kirjastonhoitajana ja sanomalehtimiehenä ja oli poliittinen aktivisti..
Igelströmin vanhemmat olivat kenraalimajuri Viktor Igelström ja Micheline Maskevits. Hän yleni omalla sotilasurallaan aliluutnantiksi, mutta hänet karkotettiin Siperiaan vallankumoukselliseksi epäiltynä. Armahduksen jälkeen Igelström jatkoi upseerina, ja hänet komennettiin 1892 Suomeen. Vuonna 1899 hänestä tuli Helsingin yliopiston ylimääräinen venäjän kielen lehtori, ja seuraavana vuonna hän erosi armeijan palveluksesta kapteenina. 1902 hänet nimitettiin yliopiston Venäläisen kirjaston esimieheksi. Kirjastonhoitajan työnsä ohella Igelström toimi lehtimiehenä, hän oli eräiden venäjänkielisten lehtien Suomen kirjeenvaihtaja 1899-1917. Vuosina 1909-1910 hän toimitti Finljandija-nimistä aikakauskirjaa.
Igelström julkaisi nimellä A. V. Igelström teoksen Finlândiâ: S 17 risunkami (1925). Nimimerkillä A. I. hän julkaisi teoksen Slavofiilit: piirteitä Venäjän kirjallisuuden historiasta (1897). Hän on laatinut Johan Kockin (И. Кокъ) teoksen Всеобщая забастовка в Финляндіи (1907) käännöksen.
Yhdessä Josef Mandelstamin kanssa hän toimitti ruotsalais-venäläisen sanakirjan (1905).
Igelströmin puoliso oli vuodesta 1883 Helene Golacho (k. 1950).
Julkaisut

Slavofiilit: piirteitä Venäjän kirjallisuuden historiasta, Otava, 1897
Svensk-rysk ordbok. Enligt uppdrag av kejserliga senaten för Finland. Utarbetad af J. Mandelstam och A. Igelström, Finska litteratursällskapet tr. 1905
Finlândiâ: S 17 risunkami, Gosudarstvennoe izdatel'stvo, Moskva, 1925
Всеобщая забастовка в Финляндіи käännöksen (подъ редакціей и съ предисловіумъ  А. Игельстрома.  Другъ народа, С.-Петербургъ,  1907)
Anna Åkesson

Anna Åkesson
Anna Maria Katarina Åkesson (28. syyskuuta 1865 Viipuri – 5. marraskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Åkesson julkaisi kaksi romaania vuoden 1910 tienoilla.
Teoksia

Gertrud Wiede. Söderström, Helsingfors 1909
Under traditioners välde. Söderström, Helsingfors 1911
Fort William

Fort William voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Fort William, entinen kaupunki Ontarion provinssissa, Kanadassa
Fort William (gaeliksi An Gearasdan), pikkukaupunki Skotlannin Ylämailla
Fort William, linnoitus Kalkutassa, Intiassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fort William”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fort Waynen vanha kaupungintalo

Fort Waynen vanha kaupungintalo
Fort Waynen vanha kaupungintalo (engl. Fort Wayne Old City Hall Building) on Fort Waynen kaupungin entinen kaupungintalo, joka toimii nykyään museona. Rakennus on rakennettu paikallisesta hiekkakivestä. Rakennus avattiin kaupungintaloksi vuonna 1893 ja rakennus toimi virastokäytössä vuoteen 1971 asti. Rakennus otettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1973. Rakennus sijaitsee E Berryn kadulla Fort Waynen kaupungissa Indianan osvaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa.
Käännös suomeksi
Andri Žoldak

Andri Žoldak (ukr. Андрій Жолдак, s. 18. marraskuuta 1962 Kiova) on ukrainalainen teatteriohjaaja. Hän valmistui vuonna 1989 GITIS:stä eli Venäjän teatteriakatemiasta. Žoldakin pelkistetyissä klassikkojen tulkinnoissa on usein teemana naiskohtalot, kuten Medeia, Carmen tai Anna Karenina. Häntä on kuvailtu vaativaksi ohjaajaksi. Žoldak voitti vuonna 2004 Unescon esittävien taiteiden palkinnon.  Vuonna 2010 Žoldak sovitti ja ohjasi Turun kaupunginteatteriin Anna Kareninan. Hän on ohjannut lisäksi teoksia muun muassa Ukrainassa, Venäjällä, Saksassa, Ranskassa, Japanissa ja Englannissa.
Aiheesta muualla

Žoldakin esittely Turun kaupunginteatterin sivuilla
Galina Tšistjakova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1988 | pituus |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1986 | pituus |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1989 | pituus |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pireus 1985 | pituus |  |
|  Kultaa | Haag 1989 | pituus |  |
|  Kultaa | Glasgow 1990 | pituus |  |
|  Kultaa | Glasgow 1990 | kolmiloikka (näytöslaji) |  |
|  Hopeaa | Liévin 1987 | pituus |  |
|  Hopeaa | Budapest 1988 | pituus |  |
Galina Valentinovna Tšistjakova (ven. Галина Валентиновна Чистякова, slovakiksi Galina Čisťaková, s. 26. heinäkuuta 1962) on Neuvostoliittoa, Venäjää ja Slovakiaa edustanut pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Hän on pitänyt naisten pituushypyn maailmanennätystä hallussaan vuodesta 1988 lähtien.
Tšistjakova saavutti Neuvostoliiton edustajana kahdeksan pituushypyn arvokisamitalia. Ulkoradoilla hän sai hopeaa Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hävittyään Heike Drechslerille 18 senttiä ja pronssia Soulin olympialaisissa 1988 edellään Jackie Joyner-Kersee ja Heike Drechsler. Sisäradoilla hän voitti maailmanmestaruuden Budapestissa 1989 sekä Euroopan mestaruudet Pireuksessa 1985, Haagissa 1989 ja Glasgow'ssa 1990. Viimeksi mainitussa hän voitti myös näytöslajina olleen kolmiloikkakilpailun. Liévinin 1987 ja Budapestin 1988 EM-hallikisoissa hän hävisi Heike Drechslerille ja sai hopeaa.
Tšistjakova hyppäsi 11. kesäkuuta 1988 Leningradissa pituushypyn maailmanennätyksen 752 cm. Se on pysynyt voimassa yli 30 vuotta. Lähimmäksi on päässyt yhdysvaltalainen Jackie Joyner-Kersee, joka on hypännyt 749 cm.
Viimeisinä aktiivivuosinaan Tšistjakova edusti Slovakiaa.
Amorphous

| Amorphous Esqarial |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: tekninen death metal
 Kesto: 36.10
 Levy-yhtiö: Pagan Records
Esqarialin muut julkaisut
| A Conspiracy of Silence 1995 | Amorphous 1998 | Discoveries 2001 |
Amorphous on puolalaisen teknisen death metalin yhtyeen Esqarialin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1998.
Kappaleet

On the Edge – 3.47
The Butcher – 4.00
Galley / Intro – 2.01
Obsession – 4.36
The Earth – 3.37
Invocation / Intro – 0.52
Silent Lamentation – 3.53
Amorphous – 5.01
Centurion / Intro – 0.56
Reality (Graveyard Caves) – 3.52
Kokoonpano

Sui – laulu
Marek Pająk – laulu, kitara
Dariusz "Vit" Witkowski – kitarat
Bartosz Wo¼niak "Bart" – rummut
P. Ludendorf "Lud" – basso
Aiheesta muualla

Amorphous Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Amorphous Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Anguilloidei

| Anguilloidei |
| --- | --- |
 Ankerias (Anguilla anguilla)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ankeriaskalat Anguilliformes
Alalahko::  Anguilloidei  Rafinesque, 1810
Heimot
 Ankeriaat Anguillidae  Pytonankeriaat Heterenchelyidae  Matoankeriaat Moringuidae 
Katso myös
   Anguilloidei Wikispeciesissä   Anguilloidei Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anguilloidei on ankeriaskalojen lahkoon (Anguilliformes) kuuluva kalojen alalahko.
Anneli Luhtala

Anneli Luhtala (s. 1956) on suomalainen filologi, joka on toiminut latinan kielen professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2024 lähtien. Hän väitteli filosofian tohtoriksi klassillisesta filologiasta Helsingin yliopistossa vuonna 1997.
Julkaisut

On the origin of syntactical description in Stoic logic (väitöskirja). Helsingin yliopisto 1997.
Grammar and philosophy in late antiquity: A study of Priscian's sources. John Benjamins Publishing Company 2005.
Grammatical Treatises in the Middle Ages. Brepols 2021.
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston tutkimusportaali
Alone in the Dark (videopeli)

| Alone in the Dark |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Infogrames
Julkaisija:  Infogrames
Jakelija:  Interplay Entertainment, Steam ja App Store
Ohjaaja:  Frédérick Raynal
Tuottaja:  Bruno Bonnell
Suunnittelija:  Frédérick Raynal
Taiteilija:  Yaél Barroz, Jean-Marc Torroella
Säveltäjä:  Philippe Vachey
Ohjelmoija:  Frédérick Raynal, Franck De Girolami
Pelisarja:  Alone in the Dark
Julkaistu:  EU 1992
Lajityyppi:  selviytymiskauhupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 16 
Alusta:  3DO Interactive Multiplayer, Acorn Archimedes, DOS, FM Towns, Macintosh, NEC PC-9801
Jakelumuoto:  Levyke ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Alone in the Dark on Infogramesin kehittämä ja julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli on julkaistu vuonna 1992 DOS:lle ja myöhemmin muille alustoille kuten 3DO Interactive Multiplayer, Acorn Archimedes, FM Towns, Macintosh ja NEC PC-9801.
Peli luetaan lajityypin ensimmäiseksi. Peli oli pitkälti seikkailupelin kaltainen pulmineen mutta lisäsi toiminnallisempia elementtejä hirviöiden välttelyssä. Aikakauden kauhupelit olivat tyypillisesti seikkailupelejä, mutta Alone in the Dark lisäsi mukaan nopeiden refleksien tarvetta.
Alone in the Darkista on tekeillä Pieces Interactiven kehittämä ja THQ Nordicin julkaisema kokonaan 3D-grafiikkaa hyödyntävä uusintaversio.
Kehitys

Frédérick Raynal kehitti pelin työskennellessään Infogramesilla. Pelin pelimoottori pystyi vain pieneen määrään polygoneja ja Raynal päätyi tekemään pelin taustat bittikarttagrafiikkana.
Aiheesta muualla

Alone in the Dark MobyGamesissa (englanniksi)
Alone in the Dark Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Fürstenriedin linna

Fürstenriedin linna
Fürstenriedin linna (saks. Schloss Fürstenried) on barokkityyliä edustava linna Münchenin kaupungissa, Baijerin osavaltiossa, Saksassa. Sen rakennutti arkkitehti Joseph Effner Baijerin elektori Maximilian II Emanuelille vuosina 1715–1717.
Baijerin kuningas Otto asui linnassa vuodesta 1883 kuolemaansa asti. Vuodesta 1925 linnaa on asuttanut puolestaan katolinen majatalo.
Fürstenried Westin metroasema

| Fürstenried West |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  FW
Metrolinjat:  U3
Paikkakunta:  München
Avattu:  1. kesäkuuta 1991
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Fürstenried West on metroasema Münchenin metrossa joka avattiin 1. kesäkuuta 1991, se on U3 -linjan pääteasema.
Anna ystävämme

| Anna ystävämme> Anne of Avonlea |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  L. M. Montgomery
Kieli:  englanti
Genre:  lastenkirja
Kustantaja:  L. C. Page & Co.
Julkaistu:  1909
Suomennos
Suomentaja:  Hilja Vesala, suomennos tarkistettu 1961
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1. p. 1921; 20. p. 2007.
Sivumäärä:  344
ISBN:  978-951-0-26939-8
Sarja: Anna-sarja
Edeltävä:  Annan nuoruusvuodet
Seuraava:  Annan unelmavuodet
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Anna ystävämme (Anne of Avonlea) on kanadalaisen kirjailijan L. M. Montgomeryn teos. Alkuteos ilmestyi vuonna 1909. Hilja Vesalan suomennos julkaistiin 1921. Teos on toinen kahdeksanosaisesta Anna-sarjasta.
Juoni

Kuten sarjan ensimmäinenkin osa, Anna ystävämme, kertoo orpotyttö Anna Shirleyn elämästä Kanadassa Prinssi Edwardin saarella. Kirjan alussa nyt 16-vuotias Anna aloittaa opettajan työt Avonlean koulussa. Kirja kuvaa muutaman vuoden ajan Annan tapahtumarikasta elämää työssä ja opinnoissaan jatko-opistossa. Hän kokee monen moisia kommelluksia työssään ja ystäviensä kanssa. Cuthberteille muuttavat Keithin kaksoset pitävät myös huolen siitä, ettei Annan elämästä puutu tapahtumia.
Päähenkilöt

Anna Shirley on kirjasarjan punatukkainen päähenkilö. Edellisessä kirjassa Marilla ja tämän edesmennyt veli Matthew adoptoivat kummallisten sattumusten kautta kotiinsa tämän puheliaan ja mielikuvituksellisen tytön. Anna on hyvin rohkea ja rakastaa kauniita asioita. Hänen oppilaansa rakastavat tätä mitä syvimmin, samoin Marilla ja Keithin kaksoset.
Marilla Cuthbert on iäkäs neiti, joka adoptoi Annan sarjan ensimmäisessä osassa. Marilla on käytännöllinen ja järkevä, ja aluksi varsin tiukkakin, mutta ajan myötä hänestä tulee kiltimpi ja suvaitsevampi.
Diana Barry on Annan paras ystävä. Hän on kaunis ja mustatukkainen, mutta alkaa tämän kirjan aikana lihomaan, minkä hän yrittää kaikin tavoin estää. Diana on hiljaisempi ja ujompi kuin Anna, mutta tytöt rakastavat toisiaan kuitenkin hyvin paljon.
Gilbert Blythe on Annan entinen arkkivihollinen, nykyinen ystävä. Gilbert on hyvin komea ja fiksu, ja lähes kaikki Avonlean tytöt ovat ihastuneet häneen, paitsi Anna. Gilbert taas toivoisi Annan olevan hänelle enemmän kuin pelkkä ystävä.
Rachel Lynde on Marillan naapuri ja hyvä ystävä. Rouva Lynde on hyvin suulas ja suorasanainen nainen, joka tietää aina kaikki juorut Avonleasta.
Dora ja Davey Keith ovat kuusivuotiaat kaksoset, joiden äidin kuollessa Marilla ottaa nämä huostaansa. Dora käyttäytyy kuin enkeli, Daveyn luonne on taas täysin päinvastainen. Marilla ja Anna saavat kokea monenlaisia kamppailuja ennen kuin Davey saadaan kesytettyä.
Aleksandr Rjazantsev

| Aleksandr Rjazantsev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1980 (ikä 44) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Alex
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  102 kg
Seura
Seura:  Amur Habarovsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  88
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–
Aik. seurat:  Spartak Moskova (RSL/KHL) Hershey Bears (AHL) Milwaukee Admirals (AHL) Lokomotiv Jaroslavl (RSL) Dinamo Moskova (RSL/KHL) SKA Pietari (RSL/KHL) Avangard Omsk (KHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Avtomobilist Jekaterinburg (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) Severstal Tšerepovets (KHL) Dinamo Balašiha (VHL) Neftehimik Nižnekamsk (KHL)
NHL-varaus:  167. varaus, 1998 Colorado Avalanche
Aleksandr Vladimirovitš Rjazantsev (ven. Александр Владимирович Рязанцев; s. 15. maaliskuuta 1980 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Amur Habarovskissa. Hän laukoo oikealta. Rjazantsevilla on hallussaan jääkiekon nopeimman mitatun lyöntilaukauksen maailmanennätys (183,67 km/h), jonka hän teki KHL:n tähdistöottelun yhteydessä vuonna 2012.
Ura > Seuraura > Juniorina Pohjois-Amerikkaan

Rjazantsev on Spartak Moskovan kasvatti. Hän debytoi Superliigassa vain 16-vuotiaana kaudella 1996–1997, jolloin hän teki siellä 20 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. QMJHL-joukkue Laval Titan varasi Rjazantsevin 58. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 1997. Pian tämän jälkeen hänet kaupattiin kuitenkin toiseen QMJHL-seuraan, Victoriaville Tigresiin. Rjazantsev aloitti kauden 1997–1998 Spartakin kakkosjoukkueessa, mutta siirtyi kesken kauden Tigresiin.
Colorado Avalanche varasi Rjazantsevin kuudennella kierroksella 167. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1998. Hän pelasi kauden 1998–1999 vielä pääosin Tigresin QMJHL-joukkueessa, jonka tehokkain puolustaja Rjazantsev oli tehoilla 17+40=57. Hän sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Kevätkaudella Rjazantsev siirtyi kahdeksi otteluksi AHL-joukkue Hershey Bearsin vahvuuteen. Kaudeksi 1999–2000 hän palasi taas Tigresiin. Rjazantsev oli joukkueen eniten maaleja tehnyt ja toiseksi tehokkain puolustaja tehoilla 17+45=62, joilla hän jakoi QMJHL:n puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan Cape Breton Screaming Eaglesia ja Québec Rempartsin edustaneen Chris Lynessin kanssa. Kevätkaudella Rjazantsev siirtyi taas Bearsiin, jossa hän pelasi kaksi runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua. Kolme seuraavaa kautta hän pelasi kokonaan AHL:ssä.
Kesken viimeisen Bears-kautensa 2002–2003, maaliskuussa 2003 Avalanche kauppasi Rjazantsevin Nashville Predatorsiin vaihdossa kesän 2003 seitsemännen kierroksen varausvuoroon. Hän pelasi loppukauden farmijoukkue Milwaukee Admiralsin paidassa.
Ura > Seuraura > Paluu Venäjälle

Kaudeksi 2003–2004 Rjazantsev palasi kotimaahansa ja siirtyi Lokomotiv Jaroslavlin paitaan. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudella 2004–2005 Rjazantsev oli Jaroslavlin tehokkain puolustaja tehoilla 4+15=19. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi hallitsevaan Venäjän-mestarijoukkue Dinamo Moskovaan, jota Rjazantsev edusti kauden aikana myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa, jonka joukkue voitti. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi SKA Pietarissa. Rjazantsev aloitti siellä myös Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä kolmannen kauden 2008–2009, mutta hänet kaupattiin kuitenkin vain kolmen ottelun jälkeen loppukaudeksi Avangard Omskiin.
Kauden 2009–2010 Rjazantsev pelasi Vitjaz Podolskissa, jonka tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies hän oli tehoilla 9+12=21. Kaudeksi 2010–2011 Rjazantsev siirtyi Avtomobilist Jekaterinburgiin, jonka paras maalintekijä hän oli pelipaikastaan huolimatta 15 osumallaan Andrei Subbotinin kanssa. Tammikuun 2011 lopulla Rjazantsev kaupattiin kuitenkin Salavat Julajev Ufaan, jossa hän voitti Gagarin Cupin.
Kaudeksi 2011–2012 Rjazantsev siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Traktor Tšeljabinskiin. Hän teki Venäjän pääsarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+18=36, joilla Rjazantsev oli Traktorin kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Hän jakoi koko KHL:n puolustajien maalipörssin voiton Barys Astanan Kevin Dallmanin kanssa ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Rjazantsev pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa, jonka lyöntilaukauskilpailuissa hän ampui jääkiekon maailmanennätyslukeman (183,67 km/h). Rjazantsev valittiin myös KHL:n marraskuun 2011 kuukauden puolustajaksi.
Rjazantsev jatkoi kaudella 2012–2013  uraansa Severstal Tšerepovetsin väreissä. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+11=20. Rjazantsev pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Kesäkuussa 2012 Severstal kauppasi hänet takaisin kasvattajaseuraansa Spartak Moskovaan vaihdossa Nikolai Bušujeviin. Rjazantsev ehti pelata siellä vain kaksi ottelua, kunnes Spartak kauppasi hänet aiempaan seuraansa Dinamo Moskovaan vaihdossa kesän 2015 ensimmäisen kierroksen varausvuoroon syyskuussa 2013. Kaudeksi 2014–2015 Rjazantsev siirtyi Neftehimik Nižnekamskiin. Lokakuussa 2014 hänet kaupattiin kuitenkin Amur Habarovskiin vaihdossa kesän 2015 varausoikeuteen.