stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Telinevoimistelu
Miesten telinevoimistelu > Nojapuut

Nojapuut ovat kaksi 3,5 metrin mittaista puuaisaa, joiden etäisyys toisistaan on 42–52 senttimetriä. Aisat, jotka ovat 175 senttimetrin korkeudella voimistelumatosta, on jaloillaan tuettu rauta- tai puualustaan. Nojapuilla voimistelijalta vaadittavia ominaisuuksia ovat rytmikyky ja vartalon hallinta, joita tarvitaan erityisesti heilahdusliikkeissä.
Nojapuusarjaan sisältyvät heilahdus- ja lento-osat. Ne suoritetaan noja- ja riipunta-asennoissa. Tavallista on, että heilahdusliikkeitä seuraa välittömästi käsinseisonta. Liikesarjan on sallittua sisältää vain kolme pysyvää osaa tai pysähdystä.
Miesten telinevoimistelu > Rekki

Rekki on teräksestä valmistettu 2,4 metriä pitkä vaakasuora tanko, joka sijaitsee 250 senttimetrin korkeudella voimistelumatosta. Tangon läpimitta on 2,8 senttimetriä.
Rekillä voimistelijalta vaadittavia ominaisuuksia ovat rytmikyky, rohkeus ja liiketaju, joita vaaditaan erityisesti heilahdusliikkeissä. Rekkisarja koostuu ilman pysähdyksiä suoritettavista heilahdusliikkeistä. Sarjaan sisältyy jättiläisiä, lento-osia, pyörähdyksiä tangon lähellä ja käännöksiä pituusakselin ympäri.
Rekillä käytetään erilaisia otteita suoritettavista liikkeistä riippuen. Nämä otteet ovat myötäote (rystyset voimistelijaan päin), nurinriipunta (myötäote, mutta jalat on pujotettu käsien välistä), vastaote (kädet on käännetty sisäänpäin niin, että rystyset osoittavat voimistelijasta poispäin), kierto-ote (vastaote, jossa kädet on käännetty 180 astetta ulospäin) sekä vuoro-ote (toinen käsi myötäotteella ja toinen vastaotteella).
Menestyneimmät telinevoimistelumaat

Vielä 1948 Lontoon olympialaisissa Suomi oli paras telinevoimistelumaa. Sen jälkeen lajin valtias oli Neuvostoliitto ja 1960 Rooman kisoista lähtien myös Japani. Myöhemmin myös Saksan demokraattinen tasavalta ja Romania kykenivät horjuttamaan näiden kahden maan ylivoimaa. Neuvostoliiton hajottua ovat varsinkin Venäjä ja Romania kyenneet säilyttämään mahtiasemansa, mutta uusina mahtimaina ovat mukaan tulleet Kiina ja varsinkin naisvoimistelussa Yhdysvallat, joka 1996 Atlantassa vei joukkuekilpailun olympiakullan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Telinevoimistelun säännöt (englanniksi, ranskaksi ja espanjaksi)
Suomen Voimisteluliitto - Naisten telinevoimistelu[vanhentunut linkki]
Suomen Voimisteluliitto - Miesten telinevoimistelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyppy
Eritasonojapuut
Puomi
Permanto-ohjelma alkamaisillaan
Poika hevosella
Hermann Weingärtner renkailla Ateenan olympialaisissa 1896.
Rekki
Anton & Anton

| Anton & Anton |
| --- | --- |
Perustettu:  2008
Toimitusjohtaja:  Andrea Hasselblatt
Kotipaikka:  Porvoo
Toimiala:  elintarvikekauppa
Liikevaihto:  3 470 000 (2016)
Kotisivu:  www.antonanton.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anton&Anton perustettiin vuonna 2008 Porvoossa vaihtoehdoksi perinteisille ja sieluttomille supermarketeille. Nykyään yritys keskittyy vastuullisesti valmistettuihin valmisaterioihin, joita se tuottaa omassa keittiössään ja myy jälleenmyyjien kautta. Taloudellisten haasteiden myötä Heinon Tukku tuli merkittäväksi omistajaksi vuonna 2013.
Vuonna 2018 Anton&Anton perusti oman valmistuskeittiön ja lanseerasi kioski-konseptin Helsingissä. Vuonna 2020 yritys aloitti valmisruokakassin myynnin verkkokaupassaan ja ensimmäiset jälleenmyyntipisteet pääkaupunkiseudulla aloittivat toimintansa.
Vuonna 2022 tuotantokeittiö muutti Tukkutorille, ja vuoden 2023 aikana jälleenmyyntipisteiden määrä kasvoi merkittävästi. Syksyllä 2024 Anton&Antonin valmisruokatehdas muutti Kuopioon Kasvisgallerian entisiin tiloihin, mikä mahdollisti oman tuotannon ja sopimusvalmistuksen kasvun.
New York City Ballet

Lumihiutaleiden tanssi baletista Pähkinänsärkijä. NYCB 1954.
New York City Ballet (NYCB) on New Yorkissa toimiva balettiseurue. Sillä on toimitilat Lincoln Center for the Performing Artsissa.
Seurue aloitti toimintansa vuonna 1948. Sen perustaja Lincoln Kirstein halusi luoda seurueen, jossa nuoret amerikkalaiset tanssijat saisivat oppia maailman parhailta balettimestareilta. Hän kutsui George Balanchinen käynnistämään koulutusta uuden seurueen pohjaksi. Toinen maailmansota ja taloudelliset ongelmat haittasivat aloitusta, mutta lopulta New York's City Center for Music and Drama otti sen siipiensä suojaan. Balanchine kutsui 30-vuotiaan Jerome Robbinsin toiseksi taiteelliseksi johtajaksi. Balanchinen kuoltua 1983 Robbins jakoi johtovastuun seurueessa tanssineen Peter Martinsin kanssa, joka jatkaa johdossa Robbinsin jäätyä eläkkeelle.
Balanchine ja Robbins olivat seurueen koreografeja, samoin kuin William Dollar, Todd Bolender, Francisco Moncion, Lew Christensen ja Frederick Ashton. Solisteihin ovat kuuluneet Martinsin lisäksi Maria Tallchief, Tanaquil LeClercq ja Melissa Hayden.
Nykyisin seurue esiintyy 23 viikkoa vuodesta. Sillä on 90 tanssijaa, ja sen repertuaariin kuuluu yli 150 teosta.
Jörg Bergmeister

| Jörg Bergmeister |
| --- | --- |
 Jörg Bergmeister vuonna 2008
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Saksa
Moottoriurheilija
Mestaruudet
1993 2000 2001 2005 2006 2006, 2008, 2009:  Formula König Saksan Porsche Carrera Cup Porsche Supercup  American Le Mans Series (GT) Rolex Sports Car Series  (DP) American Le Mans Series (GT2)
Jörg Bergmeister (s. 13. helmikuuta 1976 Leverkusen, Länsi-Saksa) on saksalainen autourheilija. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajossa GT-luokan vuonna 2004.
Bergmeister ajoi saksalaisessa Formula König -sarjassa 1992 ja 1993 ja voitti toisena vuotenaan sarjan mestaruuden. 1994 hän kilpaili Saksan Formula Renault -sarjassa ja vuotta myöhemmin Saksan Formula Opelissa. Kauden 1996 hän ajoi Saksan Porsche Carrera Cupissa Porschen urheiluautoa, mutta ajoi seuraavana vuonna taas Formula Opelia, tällä kertaa Euroopan sarjaa. 1998–2001 hän ajoi Porschella Carrera Cupissa ja Porsche Supercupissa ja voitti Carrera Cupin mestaruuden vuonna 2000 ja Supercupin 2001.
Le Mansin 24 tunnin ajoon Bergmeister on osallistunut joka vuosi vuodesta 2002 lähtien. Hän on joka kerta ajanut GT-autoa. Hän oli vuonna 2004 GT-luokan ykkönen ja on ollut vuosina 2002 ja 2005 luokkansa toinen. Bergmeister alkoi ajaa vuonna 2002 GT-autolla myös American Le Mans Seriesissa ja vei sarjassa luokkansa mestaruuden kausilla 2005, 2006, 2008 ja 2009. Hän ajoi samalla myös Rolex Sports Car Series -sarjassa GT- ja Daytona Prototype -autoilla. Vuonna 2006 hän oli Daytona Prototype -luokan mestari – siis samana vuonna kuin hän voitti ALMS-luokkamestaruuden. Vuonna 2009 Bergmeister oli mukana voittamassa Daytonan 24 tunnin ajoa GT-luokassa.
Bergmeister on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi. Hän harrastaa muun muassa lumilautailua.
Jääpallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Jääpallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen jääpalloliiton järjestämä alle 17-vuotiaiden miesten maajoukkueiden kansainvälinen jääpalloturnaus. Ensimmäiset alle 17-vuotiaiden MM-kisat pelattiin 1975, ja alle 17-vuotiaat olivat alle 19-vuotiaiden jälkeen toinen juniori-ikäluokka, jolle jääpallon MM-kilpailut järjestettiin. Vuosien 1995 ja 1997 kilpailut pelattiin alle 18-vuotiaiden joukkueilla. Alle 17-vuotiaiden MM-turnaus pelataan joka toinen vuosi.
Ruotsi on kilpailuiden menestynein maa yhdeksällä maailmanmestaruudellaan. Venäjällä on kahdeksan mestaruutta ja Suomella kaksi.  Neuvostoliitto voitti aikanaan kaksi mestaruutta.
Kilpailut ja mitalistit

| Vuosi | Isäntämaa | Mestari | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 |  Ruotsi |  Ruotsi |  Norja |  Suomi |
| 1979 |  Suomi |  Suomi |  Ruotsi |  Norja |
| 1981 |  Ruotsi |  Ruotsi |  Neuvostoliitto |  Suomi |
| 1983 |  Neuvostoliitto |  Neuvostoliitto |  Ruotsi |  Suomi |
| 1985 |  Suomi |  Ruotsi |  Suomi |  Neuvostoliitto |
| 1987 |  Norja |  Neuvostoliitto |  Ruotsi |  Suomi |
| 1989 |  Ruotsi |  Ruotsi |  Neuvostoliitto |  Norja |
| 1991 |  Neuvostoliitto |  Ruotsi |  Neuvostoliitto |  Suomi |
| 1993 |  Suomi |  Ruotsi |  Venäjä |  Suomi |
| 1995 |  Norja |  Ruotsi |  Suomi |  Venäjä |
| 1997 |  Ruotsi |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
| 1999 |  Venäjä |  Ruotsi |  Venäjä |  Suomi |
| 2001 |  Ruotsi |  Ruotsi |  Venäjä |  Norja |
| 2003 |  Suomi |  Venäjä |  Suomi |  Ruotsi |
| 2005 |  Norja |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
| 2007 |  Ruotsi |  Venäjä |  Ruotsi |  Norja |
| 2009 |  Venäjä |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
| 2011 |  Suomi |  Venäjä |  Ruotsi |  Norja |
| 2013 |  Venäjä |  Suomi |  Venäjä |  Ruotsi |
| 2015 |  Norja |  Venäjä |  Suomi |  Ruotsi |
| 2016 |  Venäjä |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
| 2017 |  Suomi |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
| 2018 |  Venäjä |  Ruotsi |  Venäjä |  Kazakstan |
| 2019 |  Venäjä |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
| 2020 |  Ruotsi |  Venäjä |  Ruotsi |  Suomi |
2021: 
2022: 
2023: 
2024: 
| 2025 |  Ruotsi |  Ruotsi |  Suomi |  Norja |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Mestaruus | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Venäjä | 11 | 5 | 1 |
| 2. |  Ruotsi | 11 | 12 | 3 |
| 3. |  Suomi | 2 | 5 | 14 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 2 | 3 | 1 |
| 5. |  Norja | 0 | 1 | 6 |
| 6. |  Kazakstan | 0 | 0 | 1 |
Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut

Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut ovat Euroopan maiden yleisurheilujoukkueiden väliset kilpailut, jotka käydään kolmessa eri sarjassa (vuosina 2009–2021 neljässä eri liigassa). Tapahtuma on aiemman yleisurheilun Euroopan cupin seuraaja.
Historia

Euroopan cupin perusidea oli luoda kilpailu kaikkien Euroopan yleisurheiluliittojen välille, missä ne voisivat kohdata toisensa yleisurheilulajeissa.
Vuonna 2008 kilpailu päätettiin muuttaa uuteen formaattiin, jolloin Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa oli neljä sarjaa ja jokaisessa kilpailtiin 20:ssä miesten ja 20:ssä naisten lajissa. Superliigassa ja ykkösliigassa oli 12 joukkuetta molemmissa, kakkosliigassa kahdeksan ja kolmosliigassa 15 joukkuetta. Joukkueiden miesten ja naisten kilpailuissa saavuttamat pisteet laskettiin yhteen, kun aiemmin Euroopan cupissa miesten ja naisten pisteet laskettiin erikseen.
Vuonna 2023 kilpaillaan kolmessa divisioonassa, jotka järjestetään ensimmäistä kertaa samassa paikassa. Kisat järjestetään osana vuoden 2023 Euroopan kisoja. Ykkösdivisioonassa ja kakkosdivisioonassa kilpailee 16 joukkuetta molemmissa, kolmosliigassa kaikki loput osallistuvat joukkueet.
Järjestäjät ja voittajat > Liigajärjestelmä

| Vuosi | Superliigan isäntäkaupunki | Superliigan isäntämaa | Voittaja> Superliiga | Voittaja> Ykkösliiga | Voittaja> Kakkosliiga | Voittaja> Kolmosliiga |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Leiria |  Portugali |  Saksa |  Valko-Venäjä |  Liettua |  Israel |
| 2010 | Bergen |  Norja |  Venäjä |  Tšekki |  Sveitsi |  Tanska |
| 2011 | Tukholma |  Ruotsi |  Venäjä |  Turkki |  Viro |  Israel |
| 2013 | Gateshead |  Iso-Britannia |  Venäjä |  Tšekki |  Slovenia |  Slovakia |
| 2014 | Braunschweig |  Saksa |  Saksa |  Valko-Venäjä |  Sveitsi |  Kypros |
| 2015 | Tšeboksary |  Venäjä |  Venäjä |  Tšekki |  Tanska |  Slovakia |
| 2017 | Lille |  Ranska |  Saksa |  Ruotsi |  Unkari |  Luxemburg |
| 2019 | Bydgoszcz |  Puola |  Puola |  Portugali |  Viro |  Islanti |
| 2021 | Chorzów |  Puola |  Puola |  Tšekki |  Unkari |  Serbia |
Järjestäjät ja voittajat > Divisioonajärjestelmä

| Vuosi | Isäntäkaupunki | Isäntämaa | Voittaja> 1. divisioona | Voittaja> 2. divisioona | Voittaja> 3. divisioona |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Chorzów |  Puola |  Italia |  Unkari |  Irlanti |
Aiheesta muualla

European Athletics Team Championships (englanniksi)
Puolustusvoimien tutkimuskeskus

Puolustusvoimien tutkimuskeskus (lyhenne PvTK tai PvTutkK) oli vuoteen 1999 asti toiminut Suomen puolustusvoimiin kuulunut sotilaslaitos. Se oli Pääesikunnan alainen ja tuotti tutkimuspalveluita puolustuslaitoksen ja maanpuolustuksen kehittämiseksi ja päätöksenteon tueksi. Keskus toimi aikaisemmin nimellä Puolustuslaitoksen tutkimuskeskus (PlTutkK). Keskus toimi Ylöjärven Lakialassa.
Se yhdistettiin vuoden 1999 alussa Sähköteknillisen tutkimuslaitoksen kanssa osaksi Puolustusvoimien teknillistä tutkimuslaitosta.
Johtajia

Keskuksen johtajina toimivat seuraavat upseerit:
insinöörikenraalimajuri (1953), DI Vilho (Olavi) Huhtala (s. 1903) 1.12.1952–20.7.1954
insinöörikenraalimajuri (1954) Reino Rissanen 1.9.1954–29.2.1960
eversti Gerdt Gustafsson 1.3.1960–30.11.1972
eversti Kai Oinonen 1.12.1972–31.8.1979
eversti Pentti Karppanen 1.9.1979–31.8.1984
eversti Matti Savonheimo 1.9.1984–30.6.1985
eversti Olli Heiskanen 1.7.1985–28.2.1990
eversti Vesa Kämäri 1.3.1990–31.12.1992
eversti Harri Liikanen 1.1.1993–1996
eversti Seppo Rahkonen 1997–1998
Bertel Strömmer

Bertel Strömmer.
Hotelli Tammer, Tampere.
Bertel Evert Strömmer (11. heinäkuuta 1890 Ikaalinen – 18. huhtikuuta 1962 Tampere) oli suomalainen arkkitehti.
Strömmer pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui arkkitehdiksi 1913. Hän työskenteli eri piirustustoimistoissa vuoteen 1918 saakka ja toimi sitten vuosina 1918–1953 Tampereen kaupunginarkkitehtina hoidettuaan sitä ennen kolme vuotta apulaiskaupunginarkkitehdin virkaa. Strömmer suunnitteli yksityisiä ja julkisia rakennuksia pitkälle toista sataa, joista suurimman osan Tampereelle. Tunnettuja Strömmerin töitä Tampereella ovat muun muassa Hotelli Tammer ja linja-autoasema, muualla Suomessa esimerkiksi Kemin kaupungintalo. Strömmer suunnitteli myös oppikouluaikaisen luokkatoverinsa kirjailija F. E. Sillanpään Saavutus-huvilan Hämeenkyrössä.
Valokuvausta harrastaneelta Strömmeriltä jäi noin 10 000 valokuvanegatiivia, jotka hänen perikuntansa sittemmin lahjoitti kotiseutuyhdistys Tampere-Seuralle. Kuvia ja Strömmerin talvisodan aikaista päiväkirjaa käyttäen on koottu Tampereen sota- ja jälleenrakennusaikaa käsittelevä teos Tampereen sota ja rauha.
Bertel Strömmerin isä oli Ikaalisten apteekkari Sven Evert Strömmer. Hänen äitinsä oli Elin Ida Fredrika o.s. Fabritius, jonka vanhemmat olivat Zachris Wilhelm Fabritius ja Fredrika von Wright. Fredrika von Wrightin veljiä olivat taiteilijat Magnus, Wilhelm ja Ferdinand von Wright. Strömmerin puoliso suodesta 1914 lähtien oli Ros-Mari Nordenswan. Pariskunnan lapset olivat arkkitehti ja pianisti Gunnar ”Goony” Strömmer, Helena (s. 1916), Einar (s. 1918), Erik (”Pete”, s. 1921), Valter (s. 1923), Anita (s. 1928), Rainer (s. 1932) ja Mattias (s. 1933).
Joulukuussa 2019 Tampereen yhdyskuntalautakunta päätti nimetä aukion ja puistoalueen Strömmerin mukaan. Bertel Strömmerin aukio on kaupungin pääkadun, Hämeenkadun, varressa Hatanpään valtatien liittymän yhteydessä lähellä Hämeensiltaa. Bertel Strömmerin pihaksi nimettiin Pyynikin ammattioppilaitoksen tontilla sijaitseva puistomainen alue.
Töitä Tampereella

Oy Keskuskeittiön talo, Satakunnankatu 14 – 1922, arkkitehti Vilho Kolhon kanssa
Otavallanhovi – 1925 (purettu 2018)
Hatanpään lukio, Haapakuja 5 – 1925
Hotelli Tammer – 1928
Tuulensuun talo – 1928
Asunto Oy Törmä – 1928
Pyynikin pappila – 1929
Rauhaniemen kansankylpylä − 1929
Tampereen itäinen ja läntinen kaukolinja-autoasema − 1929 (edellinen purettu 1950, jälkimmäinen 2000)
Keskiputouksen voimalaitos – 1931
Puhelinosuuskunnan talo – 1933
Hatanpään kartanon pesulan laajennus – 1934
Hatanpään sairaala − 1935
Alakosken voimalaitos 1937
Tempon talo 1938
Linja-autoasema – 1938 (yhdessä Jaakko Laaksovirran kanssa)
Kaupin sairaala – 1939 (yhdessä Mikael Nordenswanin kanssa)
Tampereen ammattikoulu − 1939, laajennettu 1950 (yhdessä Mikael Nordenswanin kanssa; Tampereen suurin julkinen rakennus ennen Tampereen keskussairaalan valmistumista)
Lamminpään hautausmaan vanha siunauskappeli – 1940
Huberin talo – 1949–1950
Teiskon kirkon sankaripatsas, 1951
Tampereen Vapaakirkko — 1954
Tampereen helluntaiseurakunnan rukoushuone Saalem – 1956 (yhdessä Pentti Turusen kanssa)
Domus YKK, Tampereen yliopiston oppilasasuntola – 1961 (yhdessä Goony Strömmerin kanssa)
Töitä muualla Suomessa

Ikaalisten kauppalan alueen laajennuksen asemakaavat 1917 ja 1942
Villa Wegelius, Ikaalinen, Wegeliuksenkatu 5 – 1918
Oma-Tupa, Ikaalinen – 1919–1924
Saavutus, Hämeenkyrö, F. E. Sillanpään huvila – 1920-luvun alku
Uusi apteekkitalo (myöhemmin Ikaalisten keltainen kaupungintalo), Ikaalinen – 1929
Haukiniemen vedenottamo ja Iisalmen vesitorni-paloasema, Iisalmi – 1932
Porin vesitorni, Pori – 1936
Kemin kaupungintalo, Kemi – 1940
Merikosken voimalaitos, Oulu – 1941–1947
Pälkäneen kirkon sankaripatsas – 1949
Kiikan kirkon uudistaminen, Kiikka (nyk. Sastamala), 1937−1952
Pälkäneen yhteiskoulu (myöhemmin Kostianvirran yhtenäiskoulu) ja Pälkäneen lukio laajennuksineen, Pälkäne – 1952 sekä laajennukset 1960 ja 1962–63
Finlayson-Forssa Oy:n automaattikutomo, Forssa – 1950–1951 (H. O. Hanneliuksen kanssa)
Kyröskosken aluerakennussuunnitelma, Hämeenkyrö
Forssan paloasema, Forssa – 1950
Vanha Melartinin talo Sastamalassa Puistokadun ja Rajakadun kulmauksessa
Kuvia Strömmerin suunnittelemista rakennuksista

Hatanpään lukio, Tampere, 1925.
Tuulensuun talo, 1928.
Porin vesitorni, Pori, 1936.
Tempon talo, Tampere, 1938.
Tampereen linja-autoasema, Tampere, 1938.
Kemin kaupungintalo, Kemi, 1940.
Merikosken voimalaitos, Oulu, 1947.
Huberin talo, Tampere, 1949, 1950.
Tampereen vapaakirkko, Tampere, 1954.
Kuvia Strömmerin suunnittelemista muistomerkeistä

Palkäneen sankarimuistomerkki, 1949, Pälkäne.
Vapaussodan muistomerkki 1918, 1921, Ikaalinen.
Teiskon sankarimuistomerkki, 1951, Tampere.
Itä-Aureen sankarimuistomerkki, 1953, Ylöjärvi.
Kirjallisuutta

Jaakola, Juha: Bertel Strömmer – Tampereen arkkitehti.  Tampere:  Tampereen historialliset museot, 2022.  ISBN 978-952-371-047-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bertel Strömmer Wikimedia Commonsissa
http://www.fmp.fi/fmp_fi/muvieras/arkisto/kuvaajat/tiedot/252.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Bertel Strömmer : Amerikkalaiset pilvenpiirtäjät - rakennustaidon huippusaavutuksia, Aamulehti, 13.12.1931, nro 337, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Carlos Cáceda

Carlos Cáceda
Carlos Alberto Cáceda Ollaguez (s. 27. syyskuuta 1991 Lima) on perulainen jalkapallomaalivahti. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen ja edustaa Perun pääsarjassa pelaavaa Melgaria.
Cáceda on edustanut seuratasolla merkittävimpänä kotimaansa Universitario de Deportesia, jonka kanssa hän voitti pääsarjamestaruuden kaudella 2012–2013. Hän liittyi Perun A-maajoukkueeseen toukokuussa 2016 ja on pelannut tammikuulle 2025 mennessä yhdeksän A-maaottelua. Hän on kuulunut merkittävimpänä joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 2018, mutta jäi turnauksessa otteluitta.
Christian Lindner

| Christian Lindner |
| --- | --- |

Saksan valtiovarainministeri
 8. joulukuuta 2021 – 7. marraskuuta 2024  
Liittokansleri:  Olaf Scholz
Presidentti:  Frank-Walter Steinmeier
Edeltäjä:  Olaf Scholz
Seuraaja:  Jörg Kukies
FDP:n puheenjohtaja
 7. joulukuuta 2013–  
Edeltäjä:  Philipp Rösler
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1979 (ikä 46)  Wuppertal, Nordrhein-Westfalen, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   saksalainen
Puoliso:  Dagmar Rosenfeld (2011–2018)
Tiedot
Puolue:  FDP
Aiheesta muualla
www.christian-lindner.de
Christian Wolfgang Lindner (s. 7. tammikuuta 1979 Wuppertal, Saksa) on saksalainen poliitikko, joka on johtanut liberaalia vapaata demokraattista puoluetta (FDP) vuodesta 2013. Hän on toiminut Saksan liittopäivien kansanedustajana vuosina 2009–2012 ja uudestaan vuodesta 2017 lähtien. Lindner toimi Scholzin hallituksen Saksan valtiovarainministerinä 8. joulukuuta 2021 – 7. marraskuuta 2024.
Tausta ja yksityiselämä

Lindner on syntynyt Wuppertalissa, Länsi-Saksassa vuonna 1979.
Lindner on opiskellut oikeustiedettä, filosofiaa ja valtio-oppia Bonnin yliopistossa. Vuonna 2006 hän alkoi kirjoittamaan väitöskirjaansa, muttei ole edistynyt siinä lähdettyään mukaan politiikkaan. Valmistuttuaan maisteriksi vuonna 1997 Lindner perusti markkinointitoimiston, josta hän lähti vuonna 2004. Lisäksi hän on ollut mukana myös perustamassa toista yritystä.
Lindner on palvellut Saksan ilmavoimissa ja on sotilasarvoltaan reservin majuri.
Vuosina 2011–2018 Lindner oli naimisissa toimittaja Dagmar Rosenfeldin kanssa, joka on työskennellyt mm. Die Weltin varapäätoimittajana. Heinäkuusta 2018 lähtien hän on seurustellut toimittaja Franca Lehfeldtin kanssa. Pari avioitui heinäkuussa 2022.
Poliittinen ura

Lindner liittyi vapaaseen demokraattiseen puolueeseen vuonna 1995. Viisi vuotta myöhemmin hänet valittiin Nordrhein-Westfalenin maapäivien edustajaksi ja tuolloin, 21-vuotiaana, nuorin koskaan valituksi tullut. Ensimmäisen kerran liittopäiville Lindner valittiin vuonna 2009.
Kun FDP menetti kaikki paikkansa liittopäivillä vuoden 2013 vaaleissa, koko puoluejohto erosi. Tämä avasi Lindnerille reitin puolueen huipulle ja hänet valittiin puheenjohtajaksi vuonna 2013. Hän on puolueensa historian nuorin puheenjohtaja. Vaikka puolueen vaalitappio onkin edistänyt Lindnerin poliittista uraa, hän on kuvaillut vuoden 2013 vaalitulosta traumaattiseksi. Tästä huolimatta hänen onnistui nostamaan puolueensa takaisin liittopäiville vuonna 2017.
8. joulukuuta 2021 Lindner nimitettiin Saksan valtiovarainministeriksi.
Yleisurheilu olympialaisissa

Yleisurheilu on yksi olympialaisten alkuperäisistä lajeista, se on ollut olympiaohjelmassa nykyaikaisen olympiahistorian alusta alkaen. Naisten yleisurheilu tuli mukaan olympiaohjelmaan vuonna 1928. Menestynein maa olympialaisten yleisurheilussa on Yhdysvallat. Olympialaisten yleisurheilua hallinnoi kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF.
Psykiatrinen sairaalahoito Suomessa

Psykiatrinen sairaalahoito toteutuu yhä useammin varsinaisen psykiatrisen sairaalan sijasta yleissairaalan psykiatrisella osastolla. Kuvassa on Seinäjoen keskussairaalan M-talo, jossa on psykiatrisia osastoja ja psykiatrista avohoitoa.
Psykiatrinen sairaalahoito on osasto-olosuhteissa tapahtuvaa psykiatristen sairauksien hoitoa ja kuntoutusta. Sitä käytetään niiden potilaiden kohdalla, joiden psyykkiset oireet ovat niin vakavia, etteivät avohoidon keinot ole riittäviä. Psykiatrinen sairaala (ent. mielisairaala) on sairaala, joka on erikoistunut mielenterveyden häiriöistä ja sairauksista kärsivien henkilöiden hoitoon. Varsinaisia psykiatrisia sairaaloita on kuitenkin yhä vähemmän, sillä psykiatrinen hoito on etenevissä määrin siirretty yleissairaaloiden psykiatrisille osastoille.