stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter McNab
Ura > Pelaajaura

Ennen ammattilaisuraansa McNab kiekkoili vuosina 1970–1973 kolmen kauden ajan Denverin yliopiston joukkueessa yliopistosarjassa Western Collegiate Hockey Association (WCHA). Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään numerolla 85 vuoden 1972 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella. McNab debytoi NHL:ssä 29. marraskuuta 1973, jolloin Sabres kohtasi Los Angeles Kingsin. Hän pelasi kaudella 1973–1974 22 runkosarjaottelua Sabresin riveissä, mutta suurimman osan kaudesta hän pelasi Cincinnati Swordsissa AHL-liigassa. Hän oli kaudella Swordsin paras pistemies tehtyään 73 tehopistettä, 34 maalia ja 39 syöttöpistettä, 49:ssä runkosarjaottelussa. McNab kuului vuodet 1974–1976 Sabresin vakiomiehistöön (kaudella 1974–1975 hän joutui tosin olemaan osan kaudesta sivussa polvivamman vuoksi) ja pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa vuonna 1975. Philadelphia Flyers voitti loppuottelusarjan Sabresiä vastaan voitoin 4–2.
Läpimurtonsa McNab teki siirryttyään Boston Bruinsiin.  Siirto tapahtui kesäkuussa 1976 ja toiseen suuntaan matkasi André Savard. McNab pelasi Bruinsissa seitsemän ja puoli kautta vuosina 1976–1984 ja teki jokaisella täydellä Bruins-kaudellaan yli seitsemänkymmentä runkosarjapistettä. Hänen uransa paras pistesaldo on 86 runkosarjapistettä, 38 maalia ja 48 syöttöpistettä, kaudelta 1976–1977. McNab oli kolmella runkosarjakaudella  Boston Bruinsin paras maalintekijä, kausilla 1976–1977 (38 maalia 80:ssä ottelussa), 1977–1978 (41 maalia 79:ssä ottelussa) ja 1979–1980 (40 maalia 74:ssä ottelussa), ja neljällä kaudella Bruinsin toiseksi paras pistemies, kolmesti Rick Middletonin ja kerran Jean Ratellen jälkeen. Vuonna 1977 McNab pelasi ensimmäisen ja ainoan kerran NHL:n tähdistöottelussa ja vuosina 1977 ja 1978 hän pelasi Bruinsin riveissä Stanley Cupin loppuotteluissa. Molemmilla kerroilla Montreal Canadiens oli kuitenkin lopulta Bruinsia vahvempi.
3. helmikuuta 1984 McNab siirtyi Vancouver Canucksiin pelaajakaupassa, jossa Bruins sai vaihdossa Jim Nillin. Hän pelasi Canucksissa kauden 1983–1984 lopun ja kauden 1984–1985. Elokuussa 1985 hän teki vapaana agenttina sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa, jossa pelasi uransa kaksi viimeistä kautta. Vuonna 1986 hän edusti Yhdysvaltoja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, jotka pelattiin Moskovassa. Yhdysvallat sijoittui turnauksessa kuudenneksi.
McNab pelasi NHL-urallaan yhteensä 954 runkosarjaottelua, joissa hän teki 363 maalia ja antoi 450 maalisyöttöä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi 107 ja teki niissä 82 tehopistettä, 40 maalia ja 42 syöttöpistettä. McNab ylitti NHL-urallaan kahdenkymmenen runkosarjamaalin rajan kymmenellä kaudella ja viidenkymmenen pisteen rajan kahdeksalla kaudella. Plus-miinustilastossa hän saavutti parhaimmillaan lukeman +35 (kaudella 1977–1978) ja positiivisen lukeman yhteensä kymmenellä kaudella.
Ura > Televisiokommentaattori

Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 1987 McNab aloitti jääkiekkokommentaattorina televisiossa. Valtakunnallisista yhdysvaltalaiskanavista hän toimi NHL-lähetysten kommentaattorina Fox Sports Netille (vuosina 1995–1999) ja NBC-kanavalle (vuodesta 2005). Hän kommentoi eri kanaville myös kolmissa talviolympialaisissa Naganon olympialaisista alkaen.
Aiheesta muualla

Peter McNab Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
McNab sivustolla hockeydraftcentral.com
Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopisto

| Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopisto (POKE) |
| --- | --- |
 Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopisto (POKE) Piilolan toimipisteen pääsisäänkäynti Äänekoskella.
Sijainti:  Piilolantie 17, 44100 Äänekoski (päätoimipaikka)
Koordinaatit:  62.5975°N, 25.7270°E
Tyyppi:  suomenkielinen ammattiopisto
Rehtori:  kuntayhtymän johtaja Jouni Kurkela
Opiskelijoita:  2 970 (2021)
Verkkosivut
Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopisto (lyhennys POKE) on Äänekosken ammatillisen koulutuksen kuntayhtymän koulutusyhtiön (POKE Koulutus Oy) ylläpitämä ammattioppilaitos. Sen kotipaikka ja päätoimipiste on Äänekoskella. Muita toimipaikoja on Saarijärvellä, Viitasaarella ja Laukaassa. Koulutuksia POKE järjestää tarpeen mukaan muuallakin pohjoisessa Keski-Suomessa.
Vuonna 2021 POKE:ssa opiskeli yhteensä 2 970 opiskelijaa, joista 2 415 ammatillista perustutkintoa, 513 ammattitutkintoa ja 42 erikoisammattitutkintoa.
Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopisto (POKE), Piilola, A- ja C-rakennus, Äänekoski.
POKE Piilola, G-rakennus, Äänekoski.
Saarijärven metsäkoulun (POKE) rakennuksia Saarijärven Kolkanlahdessa.
Platamónas

| Platamónas Πλαταμώνας |
| --- | --- |
 Platamónaksen kaupunki.
 Platamónas
 Koordinaatit: 39°59′29″N, 22°37′28″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Pieria
Kunta:  Dío-Ólympos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  1102020301
Väkiluku (2011):  2 013
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Platamónas (kreik. Πλαταμώνας, kath.kreik. Πλαταμών, Platamón) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Dío-Ólympoksen kuntaan, Pierian alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Πλαταμώνος, Dimotikí Koinótita Platamónos). Kaupungin väkiluku on 2 013 (vuonna 2011).
Platamónaksen linna.
Platamónaksen pieni kaupunki sijaitsee Egeanmeren rannalla linnuntietä noin 32 kilometriä etelään Katerínista. Kaupungin läheltä kulkee Pireus–Platý-rautatie, jolla lähin rautatieasema on Néoi Póroin rautatieasema. Kaupungin länsipuolitse kulkee A1-valtatie (E75).
Antiikin aikana lähellä sijaitsi Herakleionin kaupunki. Nykyisin sen paikalla on keskiaikainen Platamónaksen linna. Nykyinen kaupunki kuului aiemmin Anatolikós Ólympoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Dío-Ólympoksen kunnan Anatolikós Ólympoksen kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Platamónas Wikimedia Commonsissa
Pesärikko

Pesärikko on kirjailija Orvokki Aution trilogia, joka koostuu kolmesta romaanista: Viistotaival (1980), Kotipesä, 1982 ja Merkki päällä, 1985. Trilogia on 1986 ilmestynyt myös yhtenä kokonaisuutena nimellä Pesärikko.
Autio kuvaa teoksissaan voimakkaita pohjalaisnaisia ja pohjalaisen maalaisympäristön sosiaalista kontrollia. Miehet musertuvat näissä olosuhteissa.
Juoni

Pesärikon ensimmäisen ja toisen osan tapahtumat sijoittuvat eteläpohjalaiselle maaseudulle.
Ensimmäisen osan, Viistotaipaleen ajanjakso ulottuu vuoden 1958 kesäkuusta toukokuiseen lauantai-iltaan 1959. Keskikouluun opintonsa päättänyt 18-vuotias Aholan Armi kihlautuu vanhempiensa vastustuksesta huolimatta itseään 15 vuotta vanhemman Olavin kanssa ja muuttaa tämän varakkaaseen kotitaloon Larvaan, jota hallitsevat Olavin äiti Laimi ja tämän halvaantunut sisar Ilmi. Sisarusten välillä on monimutkainen hallintasuhde, jossa kumpikin pyrkii kahlitsemaan toisensa tunteita. (”Hillitte ittes.”)
Pirssikuski Olavi on täysin äitinsä hallinnassa ja läpeensä hemmoteltu, hänen lapsuuttaan varjostaa isän varhainen kuolema. Perheen sisäinen kontrolli on tiukka: perheenjäsenten kesken ei saa olla omia asioita eli salaisuuksia, mutta Larvan talon ulkopuolelle ei saa kertoa mitään. Varsinkin Laimi on täysin varma siitä, että jos muut ihmiset saavat tietää heidän asioistaan, he nauravat hänelle. ("Mitä ihimisekkin sanoo".) Laimi yrittää saada Armista tottelevaisen ja kaikkia hänen ohjeitaan noudattavan miniän. Olavin aiemmassa elämässä on salattu asia, josta Armi saa tietää vasta naimisiin mentyään.
Trilogian toisessa osassa Kotipesässä eletään toukokuuta 1964. Armi lukee Suomen Kuvalehdestä juttua Hollannin prinsessa Irenen häistä, joissa ei ollut morsiamen sukulaisia paikalla, kuten Armin omissakaan. Armi ja Olavi ovat asuneet viitisen vuotta Kainaston kylällä omassa "kotipesässään". Perheessä on viisivuotias Tiina ja kaksivuotias Lasse, ja Armi odottaa kolmatta lasta. Olavin sairaalloinen mustasukkaisuus alkaa pahentua eikä hän viihdy kotonaan.
Anoppi kannustaa Olavia pitämään Armin jatkuvasti raskaana, jotta tämä ’pysyisi aloillaan’. Ilmin terveys huononee ja siihen on hänen itsensä mukaan voinut liittyä ns. margariiniskandaali. Anoppi Laimi sekaantuu perheen jokaiseen asiaan lasten nimistä aina keittiönkaappien siivoamiseen saakka. Anoppi oli myös neuvonut presidentin valitsijamiesvaaleissa 1962 äänestämään Niilo Kosolaa, mutta Armi teki päätöksensä itse.
Kolmannessa Merkki päällä -osassa kuvataan Armin ja lasten elämää Tampereella sekä Olavin ja Laimin vaiheita Larvassa kymmenen vuotta edellisen osan tapahtumia myöhemmin, syksystä 1974 kevääseen 1975. Olavin mielenterveys horjuu ja hän häiriköi Armia ja lapsia. 15-vuotias Tiina kapinoi rajusti ja päätyy äitinsä kanssa kasvatusneuvolaan psykologille.
Sovitukset

Teosten pohjalta Autio on dramatisoinut myös näytelmän Pesärikko, joka ensiesitettiin KOM-teatterissa 1989, keskeisissä rooleissa Pekka Valkeejärvi, Vieno Saaristo, Tuula Väänänen ja Kati Outinen.
Yleisradion Draama-osasto teki Pesärikosta kolmiosaisen tv-elokuvan. Timo Bergholmin ohjaaman Pesärikon ensiesitykset olivat 13.11.2000 – 27.11.2000 YLE TV1:n Kotikatsomossa. Käsikirjoituksen laati Marjut Komulainen ja musiikin Otto Donner. Pääosissa olivat Minttu Mustakallio (Armi) ja Pekka Valkeejärvi (Olavi) sekä Ritva Oksanen (Olavin äiti Laimi) ja Ritva Ahonen (Ilmi). Se on katsottavissa Yle Areenassa.
Raili Mykkäsen mukaan televisioelokuva on suomalaisena elämänkuvauksena tasapainoista ja puhuttelevaa draamaa. Arja-Anneli Tuomisen mukaan televisioelokuvan Etelä-Pohjanmaa on vaikuttava; se on avara ja ahdistava. Laakeassa maisemassa kaikki näkyy, naapurien silmistä on vaikea olla poissa. Tuominen nostaa otsikkoon jo kirjasarjasta tutun sanonnan: "Mitä siitä ihmisekkin sanoo".
Pesärikko tehtiin vuonna 2003 myös Seinäjoen kaupunginteatterin ja 50 nuoren voimin Siionin virsiä ja tangoa yhdisteleväksi musiikkinäytelmäksi, jonka sävelsi Riku Niemi ja ohjasi Mikko Roiha. Nuorten tangomusikaali esitettiin myös Tampereen Teatterikesässä vuonna 2004. Vuonna 2017 Pesärikon dramatisoi, ohjasi ja lavasti Mikko Roiha Riihimäen Teatteriin.
Aiheesta muualla

Pesärikko-minisarja Yle Areenassa
Pirjo Aittomäki

Pirjo Aittomäki (s. 1963) on suomalainen laulaja. Hän on yksi kolmesta How Many Sisters -lauluyhtyeen jäsenestä yhdessä Mervi Multamäen ja Anna-Mari Kähärän kanssa. Aittomäki liittyi kokoonpanoon vuonna 1989. Hän on esiintynyt ja levyttänyt myös Tango-orkesteri Unton laulusolistina.
Aittomäki on kiertänyt Karl Jenkinsin Adiemus -kokoonpanon kanssa ympäri maailmaa.  Euroviisuissa  on ollut taustalaulajana kahdesti, vuonna 1991 Roomassa ja vuonna 1992 Malmössa. Vuonna 2019 hän osallistui Tangomarkkinoille ja ylsi finaaliin.
Musikaalinäyttelijänä Aittomäki on esiintynyt useissa musikaaleissa, kuten musikaaleissa Les Misérables, Aspects of Love ja Astoria. Hänen ensimmäinen soololevynsä nimeltään Meidän piti matkustaa on julkaistu vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Pirjo Aittomäen verkkosivut
Fianna Fáil

| Fianna Fáil |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  23. maaliskuuta 1926
Johto:   Micheál Martin 
Ideologia:  konservatismi liberalismi EU-myönteisyys
Poliittinen kirjo:  keskusta keskusta-oikeisto
Dáil Éireann:  44 / 158
Seanad Éireann:  14 / 60
Euroopan parlamentti:  1 / 11
Kansainväliset jäsenyydet:  – ALDE – Liberal International
Nuorisojärjestö:  Ógra Fianna Fáil
Kotisivu:  www.fiannafail.ie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fianna Fáil (lyh. FF, suom. Kohtalon sotilaat, Fálin (Irlannin vanha nimitys) sotilaat) on vuonna 1926 perustettu irlantilainen poliittinen puolue.
Historia

Fianna Fáil syntyi vastareaktiona Irlannin vapaavaltion perustaneelle brittien ja irlantilaisten väliselle sopimukselle 1921. Aluksi puolueen edustajat eivät protestimielessä ottaneet vastaan parlamenttipaikkojaan, mutta luopuivat tästä ajatuksesta Irlannin parlamentin alahuoneen Dáil Éireannin perustamisen jälkeen vuonna 1927..
Fianna Fáil on ollut vallassa joitakin jaksoja lukuun ottamatta lähes koko Irlannin tasavallan historian ajan. Valta-asema lievensi vähitellen puolueen radikalismia. Pohjois-Irlannin levottomuudet saivat kuitenkin nationalismin heräämään uudelleen henkiin Jack Lynchin kaudella.
Helmikuussa 2020 pidettyjen parlamenttivaalien tulos oli historiallinen, sillä vasemmistolainen ja kansallismielinen Sinn Féin sai vaaleissa eniten ääniä. Keskustaoikeistolaiset Fine Gael ja Fianna Fáil ovat hallinneet Irlantia vuodesta 1922 saakka vuorotellen. Lopulta eniten paikkoja sai Fianna Fáil: 160-paikkaiseen parlamenttiin 38 edustajaa. Kansallismielinen ja vasemmistolainen Sinn Féin kasvatti paikkamääränsä 37:ään, mikä on 14 edustajaa enemmän kuin vuoden 2016 vaaleissa. Pääministeri Leo Varadkarin Fine Gael -puolue sai parlamenttiin 35 edustajaa.
Kesäkuussa 2020 Fianna Fáilin puoluejohtajasta Micheál Martinista tuli Irlannin uusi pääministeri, kun pitkien neuvottelujen jälkeen muodostettiin yhteistyöhallitus Fine Gaelin ja Vihreän puolueen kanssa. Perinteiset kilpakumppanit Fianna Fáil ja Fine Gael eivät koskaan ennen olleet muodostaneet yhdessä hallitusta.
Ideologia ja näkemyksiä

Alkuaikoinaan maanvuokraajiin ja pientalonpoikiin tukeutunut puolue oli erittäin kansallismielinen ja yhtenäisen Irlannin tasavallan kannattaja, mutta nykyään Fianna Fáil on lähinnä keskusta-oikeistolainen puolue. Sitä on myös luonnehdittu kansanpuolueeksi (eng. catch-all party).
Puolue on viime vuosina pitänyt ehdottoman tärkeänä neuvotella eri intressiryhmien välillä mahdollisimman pragmaattisen ratkaisun löytämiseksi. Se myös katsoo iirin kielen suojelemisen ja Irlannin sotilaallisen liittoutumattomuuden olevan keskeisiä arvoja..
Fianna Fáil on EU-myönteinen puolue. Vaikka se onkin Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen jäsen, Fianna Fáil ei ole aina äänestänyt ALDE:n kanssa yhtämielisesti koskien kansalaisvapauksia.
Vuonna 2010 Fianna Fáilia edustanut oikeusministeri Dermot Ahern toi pöydälle lakiesityksen, joka mahdollistaisi samaa sukupuolta olevien parien parisuhteen rekisteröimisen, ja totesi sen olevan yksi tärkeimmistä lainsäädännön edistysaskelista sitten itsenäisyyden. Ahern on tosin aiemmin todennut olevansa samaa mieltä Brendan McGahonin (Fine Gael) kanssa, kun tämä sanoi mm., että "homoseksuaalisuus on normaalista poikkeamista, ja vaikka homoseksuaalit ansaitsevatkin myötätuntomme, he eivät ansaitse hyväksyntäämme".
Puoluejohtajat

Jokainen Fianna Fáilin puoluejohtajista on jossakin vaiheessa toiminut myös taoiseachina eli Irlannin pääministerinä.
Éamon de Valera, 1926–1959
Seán Lemass, 1959–1966
Jack Lynch, 1966–1979
Charles Haughey, 1979–1992
Albert Reynolds, 1992–1994
Bertie Ahern, 1994–2008
Brian Cowen, 2008–2011
Micheál Martin, 2011–
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fianna Fáil (englanniksi, iiriksi)
Peuralammit (Puolanka)

| Peuralammit (Puolanka) |
| --- | --- |
 Näkymä suurimman järven kaakkoisrantaan
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Puolanka
Koordinaatit:  64°47′25″N, 27°13′20″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,9 m ja158,4
 fiPeuralammit 
Peuralammit on Oulujoen vesistöön kuuluva kolmen pienen järven ryhmä Puolangan kunnan lounaiskolkassa.
Järvet sijaitsevat Peurasuon luoteispäässä, välittömästi Peurakankaan itäpuolella. Suurin eli pohjoisin lampi on pitkänomainen kaakko-luodesuunnassa, mutta sekin on vain kolmisensataa metriä pitkä ja alle sata metriä leveä. Järvet laskevat suo-ojia myöten Piltunginjärveen ja Piltunginjoen kautta Utosjokeen.  Ne ovat asumattomia, mutta niille on tieyhteytenä seututie 800:lta Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle tuleva metsäautotie, josta on eteläisimmälle lammelle alle sata metriä.
Pojat on tyttöjä

| Pojat on tyttöjä Jean S>  |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Sami Pitkämö, Timo Kärkkäinen
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: S. Music
Jean S. muut julkaisut
| Fuffaffida 1996 | Pojat on tyttöjä 1999 | Live S. 2000 |
Pojat on tyttöjä on Jean S.-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet

Sinut haluan vain – 3.55 (You're the One That I Want)
Aikuinen nainen – 4.13 (Maledetta primavera)
Teryleeniä – 2.51
Charlie Brown – 4.12
Katson sineen taivaan – 3.16
Vasten auringon siltaa – 3.35 (Alle porte del sole)
Dallas – 1.16
Tyttöprinssi – 4.59 (Starman)
Kuusamo – 4.17 (Africa)
R-A-K-A-S – 2.36
Pump-pump – 2.52
Äidin pikkupoika – 2.55
Haltin häät – 6.58
Pauliina Kokkonen

| Pauliina Kokkonen |
| --- | --- |
 Pauliina Kokkonen Ilosaarirockissa heinäkuussa 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1981 (ikä 43) Järvenpää
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, laulunopettaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop, a cappella, folk
Yhtyeet:  Viisi (2003–2015) Scandinavian Music Group (2007–) Pauliina Kokkonen & Veljet (2012)
Levy-yhtiöt:  Sony Music Hög Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pauliina Kokkonen (s. 23. tammikuuta 1981 Järvenpää) on suomalainen laulunopettaja ja laulaja.
Kokkonen on Scandinavian Music Group -yhtyeen taustalaulaja. Hän on kiertänyt yhtyeen mukana keikoilla vuonna 2007 julkaistua Missä olet Laila? -levyä seuranneesta kiertueesta lähtien. Vuodesta 2008 Kokkonen on ollut yhtyeen virallinen jäsen. Kokkonen on kuulunut myös viisihenkiseen a cappella -lauluryhmään Viisi.
Kokkonen julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Valveilla huhtikuussa 2019. Soololevyään ennen hänellä oli folkahtavaa poprokkia esittänyt Pauliina Kokkonen & Veljet -niminen yhtye. Yhtyeen kappaleet olivat Kokkosen omia sävellyksiä ja sanoituksia Pauliinan itsensä lisäksi kirjoittivat muun muassa Kauko Röyhkä ja Kyösti Salokorpi. Yhtyeen kappaleista ”Lintu lentää pian pois” oli vuonna 2013 taustamusiikkina Klikkaa mua -draamasarjan seitsemännessä jaksossa. Virallisesti yhtyeeltä ei julkaistu kappaleita.
Kokkonen vierailee myös muun muassa Olavi Uusivirran kappaleella ”Tuhat vuotta sitten”.
Yksityiselämä

Pauliina Kokkonen on Scandinavian Music Groupin laulajan Terhi Kokkosen nuorempi sisar. Heillä on myös vanhempi sisar, näyttelijä Minna Puolanto.
Aiheesta muualla

Pauliina Kokkonen Facebook. Viitattu 1.1.2021.
Meriläinen, Mikko: Scandinavian Music Groupin laulaja soolouralle – Pauliina Kokkosen debyytti siintää jo horisontissa Soundi.  7.9.2018. Viitattu 1.1.2021.
Scandinavian Music Group
| --- | --- |
Studioalbumit:   Onnelliset kohtaa  Nimikirjaimet  Hölmö rakkaus ylpeä sydän  Missä olet Laila?  Palatkaa Pariisiin!  Manner  Terminal 2  Baabel  Ikuinen ystävä 
Kokoelmat:   Näin minä vihellän matkallani 
Singlet:   ”Kun tuuli oli viilee”  ”Tällaisena kesäyönä”  ”Minne katosi päivät”  ”Ei mun oo hyvä olla yksin”  ”Letitä tukkani”  ”100 km Ouluun”  ”Säälittävä syksy”  ”Huomisen sää”  ”Valmis”  ”Hölmö rakkaus”  ”Ylpeä sydän”  ”Vieläkö soitan banjoa?”  ”Mustana, maidolla, kylmänä, kuumana”  ”Naurava turskan kallo”  ”Levoton Tuhkimo”  ”Näin minä vihellän matkallani”  ”Casablanca”  ”100 km Ouluun (2009 versio)”  ”Hautojen yli”  ”Kaunis Marjaana”  ”Omenankukan terälehtiä”  ”Balladi 1”  ”Ei paniikkia”  ”Nuorukainen”  ”Suurin rakkaus”  ”Frank & Claire”  ”Mua ei saa muuttumaan”  ”Elämä on edessä”  ”Clemensia”  ”Ikuinen ystävä” 
Musiikkivideot:   Minne katosi päivät  Ei mun oo hyvä olla yksin  100 km Ouluun  Hölmö rakkaus  Ylpeä sydän  Vieläkö soitan banjoa?  Kaunis Marjaana  Montreal  Omenankukan terälehtiä  Omenankukan terälehtiä (Alternative version)  Melkein kuin uusi  Mustarastas lauloi ooh la laa  Ruotsiin ja takaisin  Balladi 1  Ei paniikkia  Nuorukainen  Terminal 2  Helena  Suurin rakkaus  Lopulta olemme kuitenkin yksin  Ikuinen ystävä
Peter Green Splinter Group (albumi)

| Peter Green Splinter Group Peter Green Splinter Group |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Peter Green Splinter Group
 Tyylilaji: blues
 Levy-yhtiö: Snapper Music
Peter Green Splinter Group muut julkaisut
|     | Peter Green Splinter Group 1997 | The Robert Johnson Songbook 1998 |
Peter Green Splinter Group on englantilaisen, saman nimisen bluesyhtyeen  ensimmäinen albumi. Se sisältää kaksi studioäänitystä sekä kymmenen yhtyeen Euroopan -kiertueelta taltioitua live-esitystä. Albumi oli samalla Peter Greenin  come-back albumi - hän oli ollut poissa musiikkikuviosta 10 vuoden ajan.
Albumi sisältää vanhoja, tunnettuja blues-coverita Greenin ja kitaristi Nigel Watsonin laulamana. Vankan taustan antavat yhtyeen muut muusikot Cozy Powell, Neil Murray ja Spike Edney. Vaikka Greenin lauluääni on hieman “ohut”,  kitara ja huuliharppu toimivat kuten Fleetwood Mac -aikoina. Splinter Groupin jäsenet ovat ammattitasoa, Powell maailman luokan rumpali, Murray tanakka basisti, Watson kunnon kepittäjä ja Edney hammondeilla ja koskettimilla antaa tukevan pohjan soitannolle. (Kuuntele vaikka “Help Me” -kappaleen hammond-sooloa!)
Levyllä on covereita mm. Robert Johnsonin, Elmore Jamesin, Otis Rushin ja Sonny Boy Williamsonin tuotannosta.
Kappaleet

Hitch Hiking Woman – 3.46 (säv. Black Ace)
Travellin Riverside Blues – 3.26 (säv. Robert Johnson)
Look On Yonder Wall – 6.26 (säv. Elmore James)
Homework – 3.56 (säv. Otis Rush)
The Stumble – 4.22 (säv. Freddie King)
Help Me – 5.47 (säv. Sonny Boy Williamson)
Watch Your Steps – 3.51 (säv. Bobby Parker)
From 4’ Till Late – 2.55 (säv. Robert Johnson)
Steady Rollin´ Man – 2.41 (säv. Robert Johnson)
It Takes Time – 5.06 (säv. Otis Rush)
Dark End Of The Street – 3.59 (säv. Dan Penn)
Going Down – 7.43 (säv. Don Nix)
Japanilaisessa albumiversiossa lisäksi bonus-kappaleena “The Green Manalishi” (Peter Green).
Kokoonpano

Peter Green – kitarat, laulu, huuliharppu
Nigel Watson – kitara, laulu
Cozy Powell – rummut
Neil Murray – basso
Spike Edney – koskettimet
Muut tekijät

Tim Summerhayes – äänittäjä
Ian Dyekhoff – äänittäjä
Spike Edney – uudelleenmiksaus
Al @ Spot On – design
Will Riley/Underworld – logo
Peurala

Ilmajoen Osuusmeijeri Peuralankylässä.
Peurala tai Peuralankylä on Ilmajoen kylä, joka sijaitsee noin Ilmajoen kirkonkylän lounaispuolella, Koskenkorvalle johtavan yhdystie 7000:n varrella Kyrönjoen molemmin puolin. Seuraava kylä Koskenkorvalle päin on Luomankylä.
Kylän osia yhdistää Liinaniemen silta, Valle Antilan tekemä riippusilta vuodelta 1910. Kylässä sijaitsee Ilmajoen Osuusmeijeri, jonka tuotantotilat on vuokrannut käyttöönsä jalasjärveläinen Juustoportti. Peuralan- ja Luomankylien rajalla sijaitsee karjanhoitokouluna vuonna 1875 aloittanut Ilmajoen maatalousoppilaitos, jonka toimintaa ylläpitävät nykyisin Koulutuskeskus Sedu ja Seinäjoen ammattikorkeakoulu.
Kyrönjoen eteläpuolella sijaitseva Peuralan koulu lakkautettiin 2010. Kylän riippusillan tavoin myös se on Valle Antilan piirtämä ja rakennuttama. Koulun pitkäaikaisena opettajana oli mestaripelimannina tunnettu Lasse Peltonen.
Plastíras (Páros)

| Plastíras> Πλαστήρας.Sijainti |
| --- | --- |
 Plastíras
Koordinaatit:  37°07′43″N, 25°12′40″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Livádia, Náousa, Páros, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  hautausmaa
Ajanjakso:  noin 3200–2800 eaa.
Kulttuuri:  kykladinen kulttuuri
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plastíras (kreik. Πλαστήρας) on kykladisen kulttuurin aikaisen hautausmaan arkeologinen kohde Pároksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa lähellä Livádian kylää ja Koukounariésin mykeneläistä akropolista.
Plastíras-tyypin kykladinen idoli Plastíraksesta, n. 3000–2500 eaa. Pároksen arkeologinen museo.
Plastíraksen hautausmaa on ajoitettu varhaiselle kykladiselle kaudelle I (EC I) noin ajalle 3200–2800 eaa. Hautausmaalta on löydetty lukuisia kykladisia idoleita, ja siitä ovat saaneet nimensä Plastíras-tyypin idolit, jotka ovat kaikista kykladisista idoleista naturalistisimpia. Hautausmaan löydöt pvat Pároksen arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plastíraksen kykladinen hautausmaa Wikimedia Commonsissa
Pentti Isotalo -palkinto

Pentti Isotalo -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto parhaalle linjatuomarille. Palkittavan valitsee Liigan erotuomarikoulutusryhmä. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1979–80. Palkinto on kunnianosoitus puolustaja ja erotuomari Pentti Isotalolle.