stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Réunion
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Réunion Wikimedia Commonsissa
U.S. Geological Survey – Reunion island: sister island on the other side of the world (englanniksi)
| n k  Ranskan aluehallinto |
| --- | --- |
Alueet Ranskassa:  Auvergne-Rhône-Alpes  Burgundi-Franche-Comté  Bretagne  Centre-Val de Loire  Grand Est  Hauts-de-France  Île-de-France  Korsika  Normandia  Oksitania  Pays de la Loire  Provence-Alpit-Riviera  Uusi-Akvitania 
Merentakaisetalueet:  Guadeloupe  Martinique  Mayotte  Ranskan Guayana  Réunion 
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
Réunionin kartta.
Dombeya ficulnea, Réunionilla endeeminen kasvilaji
île Bourbonin kartta vuodelta 1661.
Notre-Dame-des-Neigesin katolilainen kirkko Cilaosissa.
Réunionilainen ségayhtye.
Komméno

| Komméno Κομμένο |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Komméno
 Koordinaatit: 39°2′50″N, 21°1′54″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Árta
Kunta:  Nikólaos Skoufás
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  190403
Väkiluku (2011):  769
 – Kylä:  626
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Komméno (kreik. Κομμένο) on Kreikan kylä sekä samanniminen Nikólaos Skoufáksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κομμένου, Dimotikí Enótita Komménou) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 769 ja varsinaisen Komménon kylän väkiluku 626 (vuonna 2011).
Komménon kylä sijaitsee Árachthos-joen itäpuolella lähellä sen suuta ja Amvrakikóslahden rantaa, linnuntietä noin 13 kilometriä eteläkaakkoon Ártasta. Komménon kunnallisyksikkö käsittää Nikólaos Skoufáksen kunnan eteläisimmän osan. Komméno oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Nikólaos Skoufáksen kunnaksi yhdessä Árachthoksen, Kompotín ja Pétan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Komménon kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- |
Komméno: 626
Néos Synoikismós: 143
Yhteensä: 769
Franco (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyviä sananselityksiä:   ja .
Franco voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
El Franco, kunta Asturiassa, Espanjassa
franco, frangin nimitys italiaksi
Sukunimenä

Antonio Franco (s. 1937), italialainen katolinen arkkipiispa ja diplomaatti
Armando Franco (1922–1997), italialainen katolinen piispa
Barbara Franco (s. 1974), espanjalainen uimari
Claudia Franco (s. 1975), espanjalainen uimari
Corine Franco (s. 1983), ranskalainen jalkapalloilija
Dave Franco (s. 1985), yhdysvaltalainen näyttelijä
Federico Franco (s. 1962), Paraguyan presidentti 2012–2013
Felipe Aguirre Franco (s. 1934), meksikolainen katolinen arkkipiispa
Francisco Franco (1892–1975), Espanjan diktaattori 1939–1975
Gabriel Franco, yhdysvaltalainen laulaja ja kitaristi
Guillermo Franco (s. 1976), meksikolais-argentiinalainen jalkapalloilija
Itamar Franco (1930–2011), Brasilian presidentti 1992–1995
James Franco (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
Jesús Franco (1930–2013), espanjalainen elokuvaohjaaja
João Franco (1855–1929), portugalilainen poliitikko
Juan Carlos Franco (s. 1973), paraguaylainen jalkapalloilija
Leo Franco (s. 1977), argentiinalainen jalkapallomaalivahti
Leryn Franco (s. 1982), paraguaylainen malli ja keihäänheittäjä
Luis Gabriel Romero Franco (s. 1935), kolumbialainen katolinen piispa
Marielle Franco, Marielle Francisco da Silva (1979–2018), brasilialainen poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti
Nicolás Antonio Castellanos Franco (1935–2025), espanjalainen katolinen piispa
Pablo Franco Martín (s. 1980), espanjalainen jalkapallovalmentaja
Pedro Franco (s. 1990), kolumbialainen jalkapalloilija
Ricardo Franco (1949–1998), espanjalainen elokuvaohjaaja
Vincenzo Franco (1917–2016), italialainen katolinen arkkipiispa.
Fidžinintialaiset

| Fiji ke Hindustani Fiji Indians Fidžinintialaiset |
| --- | --- |
 Sri Siva Subramaniya -temppeli Nadisa
Väkiluku:  460 000
Asuinalueet:   Fidži 313 798  Yhdysvallat 30 890  Australia 48 141  Kanada 24 441  Uusi-Seelanti 37 746  Britannia
Kielet:  fidžinhindi, pandžabi, gudžarati
Uskonnot:  hindulaisuus (76,7%) islam (15,9%) sikhiläisyys(0,9%),  kristinusko (6,1%)
Fidžinintialaiset ovat Fidžin intialaisperäisiä asukkaita. Heitä oli 311 591 vuonna 2007 eli 37,6 % väestöstä. He ovat brittien saarille tuomien työläisten jälkeläisiä, joita tuotiin työskentelemään sokeriplantaaseilla vuosina 1879–1916. Fidžinintialaiset ovat huonommassa asemassa kuin alkuperäisasukkaat. Huonommat olot ovat johtaneet maastamuuttoon Yhdysvaltoihin ja Australiaan.
Historia

Brittiläiset vallanpitäjät eivät halunneet häiritä fidžiläisten perinteistä elämäntapaa, mutta he tarvitsivat työvoimaa saaren sokeriplantaaseille. Britit alkoivat värvätä ihmisiä Intiasta uskotellen, että Fidži sijaitsi aivan lähellä, vaikka todellisuudessa sinne oli 10 000 kilometrin matka. Ihmisiä myös kaapattiin ja tuotiin väkisin saarelle.
Kun työläiset olivat olleet maassa viisi vuotta, he saivat päättää halusivatko he takaisin Intiaan vai jäädä saarelle, suurin osa päätti jäädä. Monet vuokrasivat maata alkuperäisasukkailta (maata ei saanut myydä alkuperäisasukkailta maahanmuuttajille) ja alkoivat viljellä omia sokeriviljelmiään, toiset muuttivat kaupunkeihin. Fidžillä hävisi intialaisten perinteinen kastijärjestelmä, tämä johtui siitä, että naiset olivat lähinnä alemmasta kastista ja ylempien kastien naisia ei juuri ollut. Kun ylemmän kastin miehet menivät naimisiin alempien kastien naisten kanssa kastierot unohtuivat vähitellen.
Väestö

Suurin osa fidžinintialaisista  asuu niin sanotulla sokerivyöhykkeellä ja suurimmissa kaupungeissa. Suurin osa heistä puhuu fidžinhindiä, mutta pienempienkin intialaisten kielten puhujia löytyy. 76,7 % heistä on hinduja, 15,9 % on muslimeja ja 0,9 % on sikhejä, loput ovat kristittyjä tai ateisteja.
Leszek Miller

| Leszek Miller |
| --- | --- |
 Leszek Miller vuonna 2015.
Puolan pääministeri
 19. lokakuuta 2001 – 2. toukokuuta 2004  
Presidentti:  Aleksander Kwaśniewski
Varapääministeri:  Marek Belka Jarosław Kalinowski Marek Pol Jerzy Hausner Józef Oleksy
Edeltäjä:  Jerzy Buzek
Seuraaja:  Marek Belka
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1946 (ikä 78) Żyrardów, Puola
Puoliso:  Aleksandra Miller (1969-)
Lapset:  Leszek Miller Jr (1970–2018)
Tiedot
Puolue:  Demokraattisen vasemmiston liitto
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.miller.pl
Leszek Miller (s. 3. heinäkuuta 1946 Żyrardów) on puolalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 19. lokakuuta 2001 – 2. toukokuuta 2004. Hän edustaa Demokraattisen vasemmiston liitto -puoluetta (Sojusz Lewicy Demokratycznej, SLD). Hän on Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2019.
Rick J. Jordan
Kirjallisuus

Blazek, Matthias: Das niedersächsische Bandkompendium 1963–2003 – Daten und Fakten von 100 Rockgruppen aus Niedersachsen. Celle 2006. ISBN 978-3-00-018947-0.
| n k Scooter |
| --- | --- |
 Hans Peter Geerdes (H. P. Baxxter)  Michael Simon  Sebastian Schilde  Jens Thele (Manageri)   Sören Bühler (Ferris Bueller)  Axel Broszeit (Axel Coon)  Jürgen Frosch (Jay Frog)  Hendrik Stedler (Rick J. Jordan)  Phil Speiser 
Studioalbumit:  ...And the Beat Goes On!  Our Happy Hardcore  Wicked!  Age of Love  No Time to Chill  Back to the Heavyweight Jam  Sheffield  We Bring the Noise!  The Stadium Techno Experience  Mind the Gap  Who's Got the Last Laugh Now?  The Ultimate Aural Orgasm  Jumping All Over the World  Under the Radar Over the Top  The Big Mash Up  Music for a Big Night Out  The Fifth Chapter  Ace  Scooter Forever  God Save the Rave  Open Your Mind and Your Trousers 
Muuta:  diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Latvia  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Bessarabian tori

Bessarabian tori on katettu kauppahalli Kiovassa.
Bessarabian torin sisänäkymää.
Bessarabian tori (ukr. Бессарабський ринок, Bessarabskyi rynok), tai Bessarabian katettu tori, on Kiovan keskustassa, Ukrainassa sijaitseva katettu tori, joka rakennettiin alkuperäiseen muotoonsa 1910–1912 arkkitehti Henryk Julian Gayn suunnitelman mukaisesti ukrainalaisen modernismin tyyliin. Katon runko muodostui teräspalkeista, joiden välinen osa oli lasia. Kauppa-alan laajuus oli 2 896 m2 ja se oli alun perin suunniteltu 117:ää kauppapaikkaa varten.
Bessarabian tori sijaitsee Bessarabian aukiolla Kiovan pääkadun eteläpäässä. Nimensä Bessarabian aukio ja tori ovat saaneet Bessarabiasta, josta tuotiin elintarvikkeita Kiovassa myytäväksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bessarabian tori Wikimedia Commonsissa
Bessarabskyi rynok, websivut (ukrainaksi, englanniksi, venäjäksi)
Jan Krzysztof Bielecki

| Jan Krzysztof Bielecki |
| --- | --- |
 Jan Krzysztof Bielecki vuonna 1991.
Puolan pääministeri
 4. tammikuuta 1991 – 5. joulukuuta 1991  
Presidentti:  Lech Wałęsa
Edeltäjä:  Tadeusz Mazowiecki
Seuraaja:  Jan Olszewski
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1951 (ikä 73) Bydgoszcz
Ammatti:  ekonomi
Tiedot
Tutkinnot:  Gdanskin yliopisto
Jan Krzysztof Bielecki (s. 3. toukokuuta 1951) on puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri vajaan vuoden ajan vuonna 1991.
Bielecki luennoi taloustiedettä Gdanskin yliopistossa vuodesta 1973, mutta hänet erotettiin kommunisminvastaisten puheiden takia. Hän tutustui Solidaarisuus-liikkeeseen ja liittyi sen keskeisten hahmojen taloudelliseksi neuvonantajaksi. Vuosina 1993–2003 Bielecki edusti Puolaa Lontoossa Euroopan kehityspankin johtokunnassa.
Vuosina 2003–2010 Bielecki johti Pekao-pankkia, joka fuusioitui italialaisen UniCredito-pankkikonsernin kanssa ja kasvoi näin Puolan suurimmaksi rahoituslaitokseksi ja merkittäväksi yhteiskunnalliseksi tekijäksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Krzysztof Bielecki Wikimedia Commonsissa
Puolan kolmannen tasavallan pääministerit (1989–)
Tadeusz Mazowiecki
Jan Krzysztof Bielecki
Jan Olszewski
Waldemar Pawlak
Hanna Suchocka
Waldemar Pawlak
Józef Oleksy
Włodzimierz Cimoszewicz
Jerzy Buzek
Leszek Miller
Marek Belka
Kazimierz Marcinkiewicz
Jarosław Kaczyński
Donald Tusk
Ewa Kopacz
Beata Szydło
Mateusz Morawiecki
Donald Tusk
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola
Włodzimierz Cimoszewicz

| Włodzimierz Cimoszewicz |
| --- | --- |
 Włodzimierz Cimoszewicz vuonna 2011.
Puolan pääministeri
 7. helmikuuta 1996 – 31. lokakuuta 1997  
Edeltäjä:  Józef Oleksy
Seuraaja:  Jerzy Buzek
Henkilötiedot
Syntynyt: 1950
Tiedot
Puolue:  Demokraattisen vasemmiston liitto
 Nimikirjoitus
Włodzimierz Cimoszewicz (s. 1950) on puolalainen poliitikko. Hän oli parlamentin puhemies ennen kuin hänestä tuli Puolan pääministeri 1. helmikuuta 1996. Hän kuului Demokraattiseen vasemmiston liittoon (SLD, entiset kommunistit).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Włodzimierz Cimoszewicz Wikimedia Commonsissa
Puolan kolmannen tasavallan pääministerit (1989–)
Tadeusz Mazowiecki
Jan Krzysztof Bielecki
Jan Olszewski
Waldemar Pawlak
Hanna Suchocka
Waldemar Pawlak
Józef Oleksy
Włodzimierz Cimoszewicz
Jerzy Buzek
Leszek Miller
Marek Belka
Kazimierz Marcinkiewicz
Jarosław Kaczyński
Donald Tusk
Ewa Kopacz
Beata Szydło
Mateusz Morawiecki
Donald Tusk
| n k   Puolan Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Adamowicz  Arłukowicz (2019–2023)  Brejza (2024–)  Buzek  Duda  Frankowski  Halicki  Hetman (2019–2023)  Hübner  Jarubas  Kalinowski  Karpiński (2023–)  Kopacz  Lewandowski  Łukacijewska  Ochojska  Olbrycht  Pahl (2023–)  Sikorski (2019–2023) 
Renew:  Thun 
S&D:  Bałt  Belka  Biedroń  Cimoszewicz  Kohut  Liberadzki  Miller 
ECR:  Bielan  Brudziński  Czarnecki  Fotyga  Jaki  Jurgiel  Karski  Kempa  Kloc  Kopcińska  Krasnodębski  Kruk  Kuźmiuk (2019–2023)  Legutko  Mazurek  Możdżanowska  Poręba  Rafalska  Romanowski (2023–)  Rzońca  Saryusz-Wolski  Szydło  Tarczyński (2020–)  Tobiszowski  Waszczykowski  Wiśniewska  Zalewska  Złotowski 
N/I:  Spurek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  MEP-hakemisto
Valérie Maltais

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Valérie Maltais vuonna 2019. |  Valérie Maltais vuonna 2019. |  Valérie Maltais vuonna 2019. |  |
Maa:  Kanada
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | joukkuetakaa-ajo |  |
Naisten kaukalopikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | 3 000 m viesti |  |
Valérie Maltais (s. 4. heinäkuuta 1990) on kanadalainen pikaluistelun olympiavoittaja sekä kaukalopikaluistelun olympiamitalisti ja moninkertainen MM-mitalisti.
Maltais kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran kaukalopikaluistelijana Vancouverissa 2010, missä hän sijoittui 1 500 metrillä 14:nneksi. Sotšissa 2014 hän saavutti 3 000 metrin viestissä hopeaa ja sijoittui 1 000 metrillä ja 1 500 metrillä kuudenneksi sekä 500 metrillä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui 1 000 metrillä seitsemänneksi, viestissä kahdeksanneksi ja 1 500 metrillä 19:nneksi. Tämän jälkeen hän vaihtoi lajia perinteisempään pikaluisteluun ja voitti Pekingin olympialaisissa 2022 kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui yhteislähtökilpailussa kuudenneksi ja 3 000 metrillä 12:nneksi.
Pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa Maltais on saavuttanut joukkuetakaa-ajossa maailmanmestaruuden vuonna 2023, MM-hopeaa vuosina 2021 ja 2024 sekä MM-pronssia vuosina 2020 ja 2025. Kaukalopikaluistelusta hänellä on toistakymmentä MM-mitalia.
Maltais on voittanut pikaluistelun maailmancupissa yhteislähdön cupin kaudella 2023–2024. Pitkien matkojen (3 000 ja 5 000 metrin) cupissa hän oli samalla kaudella kolmas.
Helga West

| Helga West> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986 Utsjoki
Kansalaisuus:  Suomi
Kirjailija
Tyylilajit:  runous, essee
Esikoisteos:  Gádden muohttaga vielgadin (2018)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Helga West, koko nimeltään Helga Sofia West, pohjoissaameksi Biennaš-Jon Jovnna Piera Helga tai Doavtter-Piera Helga (s. 1986 Utsjoki), on suomensaamelainen teologian väitöskirjatutkija, toimittaja, runoilija ja esseisti.
Tuotannosta

West pitää kirjoittamisensa lähtökohtana tarinankerrontaa omalle saamelaisyhteisölleen. Hän on kiinnostunut kirjallisuuden mahdollisuuksista sanallistaa kipeitä kolonialistisia kokemuksia. Esseissään West on muun muassa yhdistänyt elementtejä saamelaisuudesta ja länsimaisesta popkulttuurista. Otava julkaisee hänen esikoisesseeteoksensa Puhu nukke maaliskuussa 2025.
West debytoi runoilijana vuonna 2018 pohjoissaamenkielisellä runokokoelmalla. Runokokoelman teemoihin lukeutuu avioliitto, jota kuvataan häistä avioeroon. Kirjan julkaisi saamelainen kustantaja ČálliidLágádus ("Kirjailijoiden kustantaja") Norjassa. Kirja oli osa Frankfurtin kirjamessujen vuoden vieraan Norjan saamelaisohjelmaa vuonna 2019.
West kirjoittaa sekä pohjoissaameksi että suomeksi. Hän määrittelee itsensä yhtä paljon suomalaiseksi kuin saamelaiseksi. West sanoo eri kulttuurien välisen risteämän olevan se tila, josta hän tarkastelee maailmaa ja synnyttää kertomuksia. West tavoittelee esseillään saamelaisia ja suomalaisia tyttöjä ja naisia ja sanoo haluavansa "olla tuottamassa tyttöyttä, joka sanoutuu irti tukahduttavasta hiljaisuudesta." West on kuvaillut saamelaisten historiaa pakkosulauttamisen ja kulttuurin tuhoamisen historiaksi. Hänen mukaansa suomalaisessa yhteiskunnassa ei ymmärretä, että taakkasiirtymät ovat saamelaisissa yhteisöissä yleisiä ja että ne jättävät jälkensä myös kehoihin. Saamelaisilta on Westin mukaan puuttunut tilaa ja aikaa vaikeista asioista puhumiseen, ja ymmärrys saamelaisuudesta on jäänyt kapeaksi ja vinoutuneeksi. West on kuvaillut tuntevansa asiat voimakkaasti ja herkästi ja kirjoittamisen olevan hänelle niin fyysinen prosessi, että hän ei voi hyvin, ellei pääse kirjoittamaan.
Elämä

Helga West syntyi Outakosken kylässä Utsjoen Suomen puoleisessa osassa Saamenmaata. Hän valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2017. Westin gradun aiheena oli norjansaamelaisen Tore Johnsenin saamelainen teologia, jossa pyritään sovittamaan yhteen kristillistä uskoa ja saamelaista uskomusmaailmaa. Hänen tekeillä olevan väitöskirjansa tarkastelee sovinnon teemaa, saamelaisten kristillistämisen historian tutkimista, sen tunnustamista ja siitä oppimista. Akateemisen uransa lisäksi hän työskentelee freelance-toimittajana muun muassa YLE:lle. Lisäksi West on toiminut aktiivina Sukukansojen ystävät -yhdistyksessä.
Aiheesta muualla

Helga Westin blogi (englanniksi, suomeksi ja pohjoissaameksi)
Hanna Antila, STeologi Helga West yllättyi tutkiessaan kirkon ja saamelaisuuden suhdetta Kirkko ja kaupunki 31.7.2019 (artikkeli Helga Westistä tutkijana
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Kokkolan Pallo-Veikot

| Mitalit> Mestaruussarja (nyk. Veikkausliiga)  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 1969 |  |
|  Hopeaa | 1973 |  |
|  Pronssia | 1971, 1975 |  |
Suomen Cup 
|  Hopeaa | 1982, 2006 |  |
Kokkolan Pallo-Veikot eli KPV on vuonna 1930 perustettu kokkolalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä. Joukkueen kotistadion on Kokkolan keskuskenttä. Seuran paikallisvastustaja on kaupungin toinen joukkue GBK.
Historia > Alkuvuodet

Kokkolan Pallo-Veikot perustettiin 12. lokakuuta 1930 Isollakadulla sijainneessa Maxim-kahvilassa. Perustajina olivat kokkolalaiset nuoret miehet, jotka halusivat luoda silloisessa Kokkolassa vähemmistönä olleille suomenkielisille pojille mahdollisuuden purkaa energiaansa oman seuran puolesta.
Ensimmäinen vuosikymmen sujui Pallo-Veikoilla oman asemansa hakemisessa ja perustaa rakennettaessa. Merkittävää oli silloisissa olosuhteissa, että jo vuonna 1938 KPV:lla oli junioritoimintaa.
1940-luku oli sotien vuosikymmen, ja KPV keskittyi paljolti vain junioritoimintaan. Ennen 20. toimintavuotta oli saatu jalkeille jo sellainen joukkue, että KPV tunnettiin etelässäkin, ja pääkaupungin seurat olivat kiinnostuneita sen pelaajista. Joukkue taisteli sen aikaisen Suomi-sarjan kärkipaikoista.
Seuraavan vuosikymmenen toimintaa voi kuvata tasapaksuksi. Oli alamäkeä, ja käytiin aina maakuntasarjassa saakka, mutta hyviä yksilöitäkin oli joukossa. Hannu Vainio ehkä nimekkäimpänä lukeutui maajoukkuepelaajien rinkiin. Vuosikymmenen loppupuolella alkoi nuorisotyö tuottaa tulosta valtakunnan tasolla, kun A-juniorit vuonna 1956 saavuttivat ensimmäiset SM-mitalit, pronssiset, Kokkolaan.
Historia > Menestys

KPV:lle menestyksekästä aikaa oli 1960-luvun loppu ja 1970-luvun alku. KPV saavutti vuosien 1969–1975 välisenä aikana yhden SM-kullan, yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia. Kahteen otteeseen KPV on käynyt pelaamassa Euroopassa, kausien 1970–1971 ja 1974–1975 europeleissä. Celtic voitti ottelunsa KPV:tä vastaan lukemin 9–0 ja 5–0. FC Köln oli myös liian kova vastus ja voitti KPV:n Kokkolassa 4–1 ja kotonaan 5–1.
Historia > 1980-luvulta eteenpäin

1980-luku oli puurtamista I-divisioonan ja mestaruussarjan välillä. Siirryttiin toiminnanjohtajan aikakauteen. Vuosikymmenen opetus oli muualla kuin vihreällä veralla ja siitä maksettiin kova hinta seuraavalla vuosikymmenellä. Seura ajautui talousvaikeuksiin monen tekijän summana. Ilonaiheita tuotti kuitenkin nuorisotyö, joka piti joukkueita vuodesta toiseen valtakunnan eturintamassa.
Seuran nimeen tuli j-kirjain virallisiin papereihin velkasaneerauksen seurauksena 1990-luvulla. Juniorivalmentajien joukko kantoi tässä vaiheessa suuren vastuun ja työ sai kaikesta tapahtuneesta oikeastaan vain tervetullutta piristystä. Edustusjoukkue taisteli I- ja II-divisioonissa.
Vuoden 2000 lopulla saatettiin kuitenkin juhlia tulevaisuuden uskoa pursuten seuran 70 vaiherikasta vuotta. Vuonna 2001 KPV otti käyttöön ensimmäiset nettisivunsa. Palloliitto myönsi KPV:lle talenttiakatemian vuonna 2002. Vuonna 2003 seura aloitti jälleen toiminnan naisjalkapallon saralla. Samana vuonna pojissa seuran B-juniorit ottivat SM-pronssimitalit. Edustusjoukkueen nousu kaudeksi 2005 takaisin ykköseen oli merkki hyvin tehdystä työstä. Sijoittuminen tulokaskaudella neljänneksi valmentaja Antti Ylimäen johdolla oli kelpo suoritus. Kaudelle 2009 KPV:n naiset nousivat Suomen korkeimmalle sarjatasolle. Joulukuussa 2013 KPV:n edustusjoukkue yhtiöitettiin KPV-yhtiöt OY:ksi. KPV:n juniorit ry omistaa edelleen edustuksen sarjapaikan, jonka se on vuokrannut KPV-yhtiöt OY:lle viisivuotisella sopimuksella.
Historia > Nousut Ykköseen ja Veikkausliigaan

Kauden 2015 päätteeksi KPV nousi Ykköseen, kun se voitti nousukarsinnoissa FC Hongan yhteismaalein 2–1. Kauden 2016 päätteeksi KPV sijoittui sarjassa viidenneksi.lähde? Kauden 2017 aluksi KPV:n edustusjoukkueen taustalla oleva KPV-yhtiöt Oy ilmoitti kauden tavoitteeksi nousun Veikkausliigaan tai yhtiö vetäytyy toiminnasta. Kauden loppupuolella yhtiön pääomistaja Matti Laitinen kuitenkin ilmoitti jatkavansa mukana toiminnassa hyvin sujuneen kauden jälkeen. KPV sijoittui sarjassa kolmanneksi ja jäi kymmenen pisteen päähän karsintapaikasta Veikkausliigaan.
KPV nousi lähes 30 vuoden tauon jälkeen Veikkausliigaan kauden 2018 päätteeksi, kun se voitti kaksiosaisessa karsinnassa Veikkausliiga-joukkue TPS:n. Otteluparin yhteismaalit olivat 1–1, mutta KPV nousi liigaan vierasmaalisäännön turvin. Ykkösessä KPV oli sijoittunut toiseksi, kaksi pistettä sarjan voittanutta HIFK:ta perässä. Heti seuraavan kauden päätteeksi joukkue kuitenkin putosi takaisin Ykköseen, kun se vuorostaan hävisi liigakarsinnassa TPS:lle yhteismaalein 0–3.
Päävalmentaja Jani Uotinen erotettiin elokuussa 2020, ja tilalle nimettiin Miika Juntunen. Juntunen kuitenkin erotettiin jo puolitoista viikkoa myöhemmin. KPV:n mukaan ”manageri Matti Laitinen ja koko KPV:n edustusjoukkue olivat yllättyneitä Juntusen palkkaamisen aiheuttamasta kohusta, ja lopulta paineet kasvoivat liian suuriksi”. Päävalmentajana jatkoi jo edelliskaudella tilapäisenä päävalmentajana toiminut Niko Kalliokoski.