Ymär Sali
Elämä

Ymär Alautdininpoika (Ümer Alaeddin uğlı, Alautdinoff; myöh. Sali) oli kotoisin Nižni Novgorodin kuvernementin Aktukin tataarikylästä. Siellä hän vietti lapsuutensa ja kävi koulunsa. Vuonna 1896 hän ja Zeliha Gubeidullin (Gubeidullina / عبيد الله قزى , Gubeydullah kızı, 1876–1965) avioituivat kotikylässään. Jo 1800-luvun loppupuolelta lähtien Ymär vieraili Tampereella useita kertoja vuodessa. Maahan hän asettui pysyvästi vuonna 1926 ja sai kansalaisuuden vuonna 1928.
Vuonna 1899 Sali jätti Tampereen kaupungin maistraatille elinkeinoilmoituksen uuden kauppaliikkeen harjoittajana. Hänen liikkeensä oli nimeltään Y. Sali Oy, ja se myi laajasti eri turkis-, kangas- ja lyhyttavaraa. Liike toimi osoitteessa Hämeenkatu 15. Sali piti liikettään aina kuolemaansa saakka.
Salin on kuvailtu olleen herkkä ihminen, joka suuresti rakasti kansaansa, äidinkieltään ja uskontoaan. Salin uurastuksen ansiosta vuonna 1943 perustettiin Tampereen Islamilainen Seurakunta (myöh. Tampereen tataariseurakunta). Hän toimi seurakunnan hallituksen puheenjohtajana elämänsä loppuun asti. Aikaisemmin hän oli toiminut myös Suomen Islam-Seurakunnan hallituksen jäsenenä. Kun seurakunta hankki talon itselleen 960 000 markalla, Salin osuus tästä oli 596 000 markkaa. Hän myös lahjoitti seurakunnalle osoitteessa Tammelankatu 13 sijainneen talon. Kun seurakunta osti talon Vellamonkatu 21:stä, Ymär Sali maksoi taas suurimman osan sen hinnasta. Sali toimi myös 1930-luvulla Tampereen Turkkilaisen Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana.
Sali osallistui Idel-Ural valtion muistotilaisuuteen vuonna 1938 Varsovassa. Siellä, hänellä oli kunniatehtävänä laskea seppele puolalaisen muslimisotilaan haudalle.
Vuosina 1950-1951, Sali kustansi aikakausilehteä Islam mecellesi, jonka toimitti imaami Habibur-Rahman Shakir.
Sali oli lähtöisin vaatimattomista maaseutuoloista ja vaikka hän ansaitsi liikemiehenä suuria summia, hän silti säilytti ihmisläheisyytensä. Salin elintavat olivat yksinkertaisia ja hän käytti suuren osan varoistaan tataarikultuurin säilymistä edistäviin toimiin.
Sali avusti rahallisesti Pietarin kautta Suomeen tulleita sekä kaupunkiin jääneitä tataareja. Sali myös yritti vuonna 1930 tuoda teologi Musa Bigievin maahan, apunaan Leningradissa oleskelevat Meryam Alautdinintytär Hakimcan (Salin siskopuoli), sekä tuttavansa Aktukista; Yarulla Sadretdin, Andercan Zainetdin ja Dinmuhammed Ainetdin. Suunnitelma kuitenkin kariutui sen riskialttiuden vuoksi.
Ymär ja vaimonsa Zeliha huolehtivat kotonansa kolmesta kasvattilapsestaan (Radife, Leyle, Rabia), jotka olivat tulleet sotapakolaisina Narvasta, sekä Ymärin sisarpuolesta Meryamista  (1863-1947), anopista, äidistä, ja muista sukulaisista. Salien biologinen lapsi Abdul-Kayum kuoli nuorena Leningradissa ja lapsenlapsi Hasan katosi toisen maailmansodan aikaan. Ymärillä oli myös nuorempi veli, Abdulla Alautdin. (1886–1935).
Zeliha Salia on kuvailtu nimellä "seurakunnan äitihahmo". Hän taitavana ja väsymättömänä emäntänä hoiti monien juhlien järjestelyjä. Seurakunnan jäsenet ovat sanoneet, että ilman kyseistä pariskuntaa ei olisi Tampereen seurakuntaa eikä sen taloudellista menestystä.
Tataaritaustainen turkkilainen tiedemies-kirjailija Lebib Karan - näyttelijä Lale Oraloğlun isä, lähetti Istanbulista Tampereelle suruvalittelunsa runon muodossa Ymär Salin menehtyessä vuonna 1951.
Ymärin vanhemmat olivat isä Alautdin Sali b. Mumin (Аляутдин Салеев, Aljautdin Salejev) ja äiti Seucan Alejeff / Salejeff (Alejeva, Salejeva).