stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Näätänen
Ura > Seuraura > Ammattilaisuran alku

Keravan Shakersin kasvattama Näätänen pelasi ensimmäiset miesten pelinsä järvenpääläisessä KJT:ssä kaudella 2001–2002. Tuolloin 18-vuotias Näätänen teki Mestiksessä 38 runkosarjaottelussa tehot 12+5=17. Hän siirtyi kaudeksi 2002–2003 Espoo Bluesiin, jonka SM-liigamiehistöön Näätänen yllättäen murtautui. Tulokaskausi toi 44 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Hän teki liigauransa avausmaalin 3. lokakuuta 2002 Porin Ässiä vastaan. KJT tuli Näätäselle tutuksi kahden ottelun verran, kun hän kävi lainalla joukkueessa.
Kevätkaudella 2003 Näätäsen rooli Bluesissa pieneni ja hän mahtui kaudella 2003–2004 vain kahdeksaan otteluun. Näätänen pelasi suurimman osan kaudestaan Bluesin A-nuorissa, joissa hän teki 27 ottelussa tehot 21+11=32. Näätänen oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jarkko Immosen jälkeen. Hän oli koko A-nuorten SM-liigan maalipörssin viides. Näätänen alkoi saamaan taas peliaikaa SM-liigasta, kun hän siirtyi tammikuussa 2004 Pelicansiin Joni Tuomisen kanssa. Vaihdossa Blues sai Radek Philippin ja Mike Lephartin. Näätänen teki Pelicansissa 19 ottelussa tehot 1+1=2.
Ura > Seuraura > Norja ja Tšekki

Kaudeksi 2004–2005 Näätänen palasi Bluesiin. Hän pelasi koko kauden pienessä roolissa ja teki 51 ottelussa tehot 3+0=3. Elokuussa 2005 Näätänen palasi Pelicansiin, jonka kanssa hän teki try-out -sopimuksen. Näätänen jäi ilman sopimusta ja siirtyi sittemmin try-outille Norjan UPC-ligaenin Frisk Askeriin. Hän sai kauden 2005–2006 kattaneen sopimuksen syyskuun 2005 lopulla. Näätänen teki Frisk Askerissa 39 runkosarjaottelussa tehot 22+16=38, joilla hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin. Näätänen sijoittui UPC-ligaenin maalipörssissä kuudenneksi.
Toukokuussa 2006 Näätänen palasi syyskuuhun asti kestäneelle koeajalle Bluesiin. Hän pelasi kauden 2006–2007 kolme ensimmäistä ottelua ja jäi ilman sopimusta. Näätänen siirtyi marraskuussa 2006 ottelukohtaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kirkkonummen Salamoihin, mutta kolmen siellä vietetyn ottelun jälkeen hän vaihtoi Kiekko-Vantaaseen joulutaukoon kestävällä sopimuksella. Joulukuussa 2006 Näätänen lähti pelaamaan Tšekin Extraligaan ja HC Vsetínin riveihin. Hän teki siellä 16 ottelussa tehot 2+1=3, mutta Näätänen vaihtoi sieltä loppukaudeksi sarjatasoa alemmas HC Kometa Brnon joukkueeseen, 1. česká hokejová ligaan. Seura oli hänelle jo kauden viides.
Ura > Seuraura > Ruotsin ja Itävallan kautta Jokipoikiin

Kauden 2007–2008 Näätänen pelasi Ruotsin I-divisioonaa Kristianstads IK:ssa sekä Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa joukkueenaan EHC Bregenzerwald. Hän palasi kaudeksi 2008–2009 Suomeen ja siirtyi Mestis-joukkue Jokipoikiin. Kauden aikana Näätänen alkoi pelaamaan puolustajana ja hän voitti keväällä 2009 Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2009 Näätänen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa. Hän oli kaudella 2009–2010 tehoilla 9+13=22 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Tero Konttisen jälkeen. Näätänen sijoittui puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi ja hän voitti keväällä 2010 Mestiksen-mestaruuden. Jokipojat kuitenkin hävisivät liigakarsinnoissa Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 4–1.
Näätänen teki heinäkuussa 2010 taas jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa, mutta hän siirtyikin elokuussa Tanskan liigassa pelaavaan Herning Blue Foxiin. Näätäsen ja Jokipoikien tekemässä sopimuksessa oli ulkomaansiirtopykälä. Hän aloitti kauden Herningissä joukkueen varakapteenina ja pelasi viisi ottelua. Omasta aloitteestaan Näätänen kuitenkin jätti joukkueen ja palasi lokakuussa 2010 Jokipoikiin. Hän oli tehoilla 5+15=20 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Jarkko Immosen jälkeen.
Näätänen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa kesäkuussa 2011. Hän oli kaudella 2011–2012 joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+16=25, joilla Näätänen oli Mestiksen puolustajien pistepörssin toinen. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa ja hänet valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Huhtikuussa 2012 Näätänen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa. Hän oli kaudella 2012–2013 joukkueen tehokkain puolustaja ja Mestiksen puolustajien pistepörssin toinen tehoilla 9+17=26. Näätäsen edellä puolustajien pistepörssissä oli vain Jukurien Pasi Järvinen. Hänet valittiin kauden päätteeksi taas Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > Saksa, Italia ja Kiina

Kaudeksi 2013–2014 Näätänen siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan ESV Kaufbeureniin. Hän oli tehoilla 22+17=39 joukkueen toiseksi paras maalintekijä Alexander Thielin jälkeen, voitti liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Kaudeksi 2014–2015 Näätänen siirtyi Italian Serie A:n SSI Vipitenoon. Hän oli tehoilla 20+27=47 joukkueen toiseksi paras pistemies Jordan Owensin jälkeen ja koko liigan toiseksi tehokkain puolustaja HC Gherdëinan Jake Newtonin jälkeen.
Näätänen siirtyi kaudeksi 2015–2016 Aasian liigan kiinalaisjoukkue China Dragonin riveihin. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Brett Parnhamin jälkeen tehoilla 14+29=43, joilla Näätänen jakoi koko liigan puolustajien maalipörssin voiton Oji Eaglesin Yosuke Hagan kanssa ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi Nippon Paper Cranesin Shinya Yanadorin jälkeen. Elokuussa 2016 hän teki Dragonin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Näätänen oli kaudella 2016–2017 Dragonin eniten maaleja tehnyt puolustaja Kevin Quickin kanssa seitsemällä osumallaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Nova Scotia 2003 | jääkiekko |  |
Näätänen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin hän voitti pronssia.
Mignano Monte Lungo

| Mignano Monte Lungo |
| --- | --- |
 vaakuna
 Mignano Monte Lungo
 Koordinaatit: 41°24′25″N, 13°59′12″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Campania
Maakunta:  Caserta
Pinta-ala:  
 – Maa:  53,1  km²
Korkeus:  137 (min. 32 - maks. 1 180) m
Väkiluku (2013):  3 252 
 – Väestötiheys:  61  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mignano Monte Lungo on kunta Etelä-Italiassa Casertan maakunnassa Campanian alueella.
Toinen maailmansota

Kaupungin lähellä sijaitsevan Lungovuoren hallinnasta käytiin ankaria taisteluita 7.–16.12.1943. Kaupungissa on taisteluista kertova museo sekä sotilashautausmaa.
Miles Wood

| Miles Wood |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. syyskuuta 1995 (ikä 29) Buffalo, NY, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  New Jersey Devils (NHL)
NHL-varaus:  100. varaus, 2013 New Jersey Devils
Miles William Wood (s. 13. syyskuuta 1995 Buffalo, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchen organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Woodia on luonnehdittu pelityyliltään vahvaksi kahden suunnan hyökkääjäksi.
Ura > Seuraura

Wood pelasi kaksi kautta EmJHL-junioriliigaa Salem Ice Dogsissa, jonka jälkeen hän kävi vuodet high schoolia Noble & Greenough Schoolissa. New Jersey Devils varasi Woodin neljännellä kierroksella 100. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 hän oli Nobe & Greenough'n paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 29+25=54. Kaudella 2014–2015 Wood toimi joukkueen kapteenina.
Kauden 2015–2016 Wood pelasi Boston Collegen yliopistojoukkueessa. Kauden jälkeen, huhtikuussa 2016 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Wood teki NHL-debyyttinsä heti runkosarjan päätöskierroksella 9. huhtikuuta 2016 Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.06 minuuttia.
Heinäkuussa 2023 Wood teki vapaana agenttina Colorado Avalanchen kanssa kuuden vuoden ja yhteensä 15 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Wood edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015.
Muuta

Woodin isoveli Tyler pelaa Brownin yliopistojoukkueessa. Veljesten isä Randy Wood pelasi omalla urallaan yli 700 NHL-ottelua. Heidän isoisänsä R. Norman Wood oli puolestaan yliopistokiekkoilija ja -valmentaja.
Mikael Wahlforss

| Mikael Wahlforss |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1944 (ikä 80)
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvatuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Eric Mikael Wahlforss (s. 1. toukokuuta 1944) on suomalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti lukuisista dokumenttielokuvistaan.
Ohjaustöitä

Espanjankävijät (1980)
Apinanhännät (1985, televisioelokuva)
Paluuta ei ole (1989, televisioelokuva)
Migmatiitti

Migmatiittia
Migmatiitti eli seoskivi on metamorfinen kivilaji, joka koostuu vähintään kahdesta kivilajista, useimmiten vanhemmasta gneissistä ja nuoremmasta graniitista. Siinä voi olla esimerkiksi puna-harmaita tai valko-harmaita (suonigneissi) raitamaisia kuvioita. Migmatiittia voidaan käyttää rakennuskivenä.
Suomalainen petrologi Jakob Sederholm (1863–1934) oli migmatiittien tutkija ja loi nimityksen migmatiitti vuonna 1907. Nimi pohjautuu muinaisen kreikan kieleen ja tarkoittaa sekakiveä.
Aiheesta muualla

Migmatite (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive) (about.com)
Wolfhard Wimmenauer and Inge Bryhni: 6. Migmatites and related rocks (Proposal for IUGS about nomenclature of migmatites and related rocks) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Milla Oksa

Milla Oksa (s. 22. heinäkuuta 1992) on suomalainen pesäpalloilija. Oksa edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Porin Pesäkarhuja. Oksa on saavuttanut urallaan neljä SM-hopeaa ja kuusi SM-pronssia. Oksa on pelannut urallaan 1. syyskuuta 2020 mennessä pelannut urallaan 237 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt urallaan 49 tavallista juoksua, tuonut 47 juoksua ja kerännyt 558 kärkilyöntiä. Oksa on pelannut urallaan 88 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja kymmenen tavallista juoksua, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 191 kärkilyöntiä.
Mohammed Bouyeri

Mohammed Bouyeri (s. 8. maaliskuuta 1978 Amsterdam) on hollantilainen ääri-islamisti, joka kärsii elinkautista vankeusrangaistusta ilman ehdonalaisen mahdollisuutta elokuvaohjaaja Theo van Goghin murhasta. Bouyerilla on Marokon ja Alankomaiden kansalaisuus.
Boyerin vanhemmat olivat Marokosta tulleita siirtolaisia, joiden hollannintaito oli kehno ja joilla oli vähän yhteyksiä valtaväestöön. Bouyeri suoritti lukion ja pääsi 1995 opiskelemaan inHollandin korkeakouluun. Hän vaihtoi pääainettaan useita kertoja ja viiden vuoden jälkeen päätti opiskelut saavuttamatta tutkintoa. Poliisi tunsi Bouyerin niin sanottuna marokkolaisena ongelmanuorena.
Boyeri oli jonkin aikaa amsterdamilaisen lähiön Slotervaartin asukasjärjestön Eigenwijksin vapaaehtoistyöntekijä. Hän alkoi kuitenkin radikalisoitua äitinsä kuoleman ja isänsä uuden avioliiton jälkeen syksyllä 2003. Yhdysvalloissa tapahtuneet syyskuun 11. päivän iskut ja Irakin sota olivat myös vaikuttaneet radikalisoitumiseen. Bouyeri alkoi elää tiukan islamilaisen kurin alla sekä lukea Koraania ja kuunnella äärimullahien opetuksia. Hän käytti yhä vähemmän aikaa Eigenwijksin parissa. Aluksi hän kieltäytyi tarjoilemasta alkoholia ja osallistumasta tilaisuuksiin, joissa oli läsnä naisia, lopulta hän lopetti kokonaan toiminnan järjestössä. Sen sijaan hän kävi usein el Tawheedin moskeijassa, jossa hän tapasi muita radikaalimuslimeita, kuten terrorismista epäillyn Samir Azzouzin. Väitteiden mukaan Bouyeri kuului radikaalimuslimien muodostamaan terroristisoluun, poliisin käyttämällä peitenimellä tunnettuun Hofstad-ryhmään (’pääkaupunkiryhmä’).
Internetiin ja sanomalehtiin kirjoittaessaan Bouyeri käytti nimimerkkiä Abu Zubair erään Al-Qaidan johtohenkilön mukaan.
2. marraskuuta 2004 Bouyeri murhasi Amsterdamissa hollantilaisen elokuvaohjaajan Theo van Goghin. Tämän musliminaisten alistettua asemaa kuvaava lyhytelokuva Submission oli herättänyt suuttumusta muslimien parissa. Bouyeri ampui van Goghia kahdeksan kertaa, viilsi tämän kurkun auki ja kiinnitti tämän ruumiiseen kirjeen Ayaan Hirsi Alille, alankomaalaiselle poliitikolle ja naisasia-aktivistille, joka oli kirjoittanut käsikirjoituksen lyhytelokuvaan.
Poliisi pidätti Bouyerin pian van Goghin murhan jälkeen ja hänet tuomittiin 26. heinäkuuta 2005 elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mohammed Bouyeri Wikimedia Commonsissa
Minnesota Wildin NHL-kausi 2014–2015

| Minnesota Wild kaudella 2014–2015 |
| --- | --- |
Sarja:  NHL
Kausi:  46 – 28 – 8
Koti:  22 – 13 – 6
Vieras:  24 – 15 – 2
Tehdyt maalit:  231
Päästetyt maalit:  201
Joukkue
General Manager:  Chuck Fletcher
Päävalmentaja:  Mike Yeo
Kapteeni:  Mikko Koivu
Varakapteenit:  Zach Parise   Ryan Suter
Kotiareena:  Xcel Energy Center
Yleisökeskiarvo:  19 023
Tilastojen kärjessä
Maalit:   Parise (33)
Syötöt:   Pomenville (36),  Suter (36)
Pisteet:   Parise (62)
Jäähyt:   Scandella (56)
Plus/miinus:   Brodin (+21),  Parise (+21)
Voitot:   Dubnyk (27)
Päästettyjen maalien keskiarvo:   Dubnyk (1.78)
Minnesota Wildin NHL-kausi 2014–2015 oli jääkiekkoorganisaatio Minnesota Wildin 15. kausi jääkiekon NHL-liigassa.
Mikael Vuorio

| Mikael Vuorio |
| --- | --- |
 Mikael Vuorio Rauman Lukon maalilla maaliskuussa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1984 (ikä 40) Laitila
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Pituus:  184 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2012
Seurat:  Lukko (SML) Jukurit (Mestis) Kiekko-Vantaa (Mestis) SønderjyskE (AL-Bank Ligaen) Furuset (GET-ligaen) Jokerit (SML) Hokki (Mestis) Tranås AIF (Hockeyettan) Frisk Tigers (GET-ligaen) HC Luvia (Suomi-sarja) KooKoo (Mestis) TuTo (Mestis) HC Satakunta (Suomi-sarja)
NHL-varaus:  196. varaus, 2002 Florida Panthers
| Mitalit> Alle 20-v. MM-kilpailut  |
| --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2004 | jääkiekko |
Mikael Vuorio (s.	4. tammikuuta 1984 Laitila) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Florida Panthers varasi Vuorion NHL:ään vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Nykyään Vuorio toimii Rauman Lukossa maalivahtivalmentajana.
Ura

Vuorio pelasi urallaan muun muassa Rauman Lukossa, Mestiksen Kiekko-Vantaassa, AL-Bank Ligaenin SønderjyskE Ishockeyssa, GET-ligaenin Furuset Ishockeyssa ja Helsingin Jokereissa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi KooKoon lisäksi GET-ligaenin Frisk Tigersissa ja Suomi-sarjan HC Luviassa. Kaudella 2011–2012 Vuorio edusti Mestiksessä pelannutta TuToa.
Military Cross

Military Cross Elisabet II:n valtakaudelta
Military Cross on vuonna 1914 luotu brittiläinen kunniamerkki. Sota-ansiosta ja taistelussa osoitetusta urhoollisuudesta myönnettävä Military Cross on arvostettu kunniamerkki, joka alun perin oli tarkoitettu täyttämään Viktorian ristin ja Distinguished Service Order -kunniamerkin väliin jäänyt tyhjiö. Se voitiin myöntää vain kapteeneille ja alemmille upseereille, mutta vuonna 1931 se ulotettiin koskemaan majureita, ja vuodesta 1993 lähtien sen saattoivat saada myös aliupseerit ja rivimiehet. Ristin saattoi ansaita moneen kertaan, jolloin kunniamerkin valkopurppuraiseen nauhaan asetettiin suorituksen merkiksi pieni hopeinen tanko.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Military Cross myönnettiin noin 37 000 miehelle. Noin 3000 miestä ansaitsi sen kahdesti, noin 170 kolmesti ja neljä – everstiluutnantti Humphrey Arthur Gilkes, kapteeni Francis Victor Wallington, kapteeni Percy Bentley ja lääkintäluutnantti Charles Gordon Timms – neljästi. Alun perin Military Crossilla palkittiin myös ilmavoimien edustajat, koska ilmavoimilla ei tuolloin vielä ollut omaa kunniamerkkiä. Puute paikattiin Distinguished Flying Cross -merkillä, joka oli ansioristin ilmavoimille räätälöity versio.
Toisessa maailmansodassa Military Crosseja myönnettiin 11 000 sotilaalle, joista 500 ansaitsi sen kahteen kertaan.
Military Crossin virallinen lyhenne on MC, ja sen saavuttanut henkilö on brittiläiseen tapaan oikeutettu käyttämään kyseistä lyhennetä nimensä perässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Military Cross Wikimedia Commonsissa
Nahitan Nández

Nahitan Nández vuonna 2015.
Nahitan Nández (s. 28. joulukuuta 1995 Punta del Este) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Cagliaria ja pelaa myös Uruguayn maajoukkueessa.
Nández edusti kotimaansa pääsarjassa Peñarolia kausina 2014–2017 ja naapurimaansa Argentiinan pääsarjassa Boca Juniorsia kausina 2017–2019. Elokuussa 2019 hän siirtyi italialaisseura Cagliariin, jossa hän on pelannut 25 Serie A -ottelua ja tehnyt maalin lokakuussa 2019 Torinoa vastaan tasapeliin päättyneessä vierasottelussa.
Nández pelasi Uruguayn alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa ikäluokan MM-kilpailuissa 2015 joukkueen kapteenina. Uruguayn A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2015 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Uruguayn kaikki viisi ottelua, joista neljä kertaa avauskokoonpanossa. Uruguay ylsi puolivälieriin, joissa se hävisi Ranskalle. Copa Américassa 2019 Nández pelasi joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. Hän on toukokuun 2020 loppuun mennessä pelannut 31 A-maaottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissa tehnyt.
Milla Madetoja

Milla Madetoja (s. 1982) on suomalainen Yleisradion toimittaja ja uutisankkuri. Hän on ollut toimittajana tai juontajana Yleisradion tv-ohjelmissa, kuten Ajankohtainen kakkonen, Erätulilla ja Puoli seitsemän. Syksyllä 2015 hän aloitti Ylen alueellisten tv-uutisten juontajana ja syksyllä 2019 Ylen aamun uutisankkurina. Vuoden 2024 alusta hän toimii Ylen tv-uutisten ankkurina iltaisin ja sen lisäksi myös niiden tuottajana. Madetoja on toimittanut kaksi kirjaa: Erätulilla  (2014) ja Erätulilla ikuisessa maisemassa (2015). Koulutukseltaan Madetoja on yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta, pääaineena tiedotusoppi.
Madetoja toimi elokuusta 2021 lähtien kaksi vuotta Tampereen yliopiston audiovisuaalisen journalismin opettajana.
Milla Madetojan vanhempi sisar on hyvinvointivalmentaja Kukka Laakso. Heidän isänsä oli professori Seppo Laakso. Heidän äitinsä on rytmisen voimistelun Suomen-mestari ja Miss Suomi -kilpailussa 1972 neljänneksi perintöprinsessaksi sijoittunut Pirkko Laakso (silloin Lehtonen).
Milla Nordlund

| Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Naisten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Singapore 2023 |  |  |
Milla Nordlund (s. 26. joulukuuta 1997) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kausina 2013–2018 ja kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2022–2023 loppuun mennessä 184 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 187 maalia ja antanut 144 maaliin johtanutta syöttöä, sekä 38 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 37 maalia ja saanut 31 syöttöpistettä. Kaudella 2018–2019 Nordlund edusti Ruotsin liigassa Endre IF:ää.
Nordlund voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa vuonna 2022 ja oli tuolloin pudotuspelien pistepörssin ykkönen 23 pisteellään ja paras maalintekijä 13 maalillaan. Voittaessaan toisen Suomen-mestaruutensa vuonna 2023 hän teki yhden kauden pudotuspelien piste-ennätyksen 35 pisteellään, joka koostui 19 maalista ja 16 syötöstä. Hänet valittiin F-liigan F-gaalassa 2022 vuoden hyökkääjäksi.
Nordlund on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä 29 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia ja saanut 14 syöttöpistettä. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2023. Nordlund on pelannut Suomen tyttöjen maajoukkueessa ja oli mukana alle 19-vuotiaiden tyttöjen MM-kilpailuissa 2016 Kanadan Bellevillessä, jossa Suomi saavutti hopeaa.
Nordlundin ote mailasta on poikkeuksellinen. Hänellä eivät ole peukaloa lukuun ottamatta alemman käden sormet samalla tavalla lähellä toisiaan kuin useimmilla muilla pelaajilla, ja hänen sormiensa asennon on sanottu muistuttavan petolinnun jalkoja.
Nordlundin kolmisen vuotta nuorempi pikkuveli kuoli seitsemänvuotiaana aivotulehdukseen. Tapahtuman myötä alkoholisoitunut isä kuoli vuonna 2018. Ravintolakokkina aiemmin työskennellyt Nordlund opiskelee sosionomiksi ja on kiinnostunut työskentelemään lastensuojelussa. Nordlundin avopuoliso on salibandypelaaja Ville Hirvisuo.
Monbijoun linna

Monbijoun linna, Dismar Degenin maalaus noin vuodelta 1740.
Monbijoun linna vuonna 1939.
Monbijoun linna oli yksi Berliinissä sijainneista Hohenzollernien residensseistä, jota käyttivät pääosin hallitsijoiden puolisot. Rakennus oli sen jälkeen museona, kunnes tuhoutui toisessa maailmansodassa. Se sijaitsi Mitten kaupunginosassa Spreejoen pohjoisrannalla, vastapäätä Museosaaren pohjoispäätä. Palatsin paikalla on nykyään Monbijoupark-puisto.
Linnan paikalla oli 1600-luvulla Brandenburgin vaaliruhtinaiden puolisoiden käytössä ollut vapaa-ajan asunto, jota laajennettiin Fredrik Vilhelmin valtakaudella. Vaaliruhtinas Fredrik III (tuleva Preussin kuningas Fredrik I) teki siitä residenssin vaimolleen Sophie Charlottelle, joka kuitenkin asui mieluummin Lietzenburgin eli Charlottenburgin linnassa. Ranskankielinen nimi Monbijou (’koruni’, ’aarteeni’) tuli käyttöön 1700-luvun alussa, jolloin palatsi oli siirtynyt kuninkaan suosikin, kreivi Johann Kasimir Kolbe von Wartenbergin omistukseen. Wartenberg laajennutti sitä arkkitehti Johann Friedrich Eosander von Göthen suunnitelmien mukaan.
Linna palautui pian Hohenzollerneille ja toimi ensin kuningatar Sophia Dorothean kesäasuntona ja sitten vakituisena residenssinä. Sitä laajennettiin jälleen arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorffin suunnitelmien mukaan vuosina 1738–1742. Sophia Dorothean kuoltua vuonna 1757 Monbijou oli pitkään tyhjillään. Hänen jälkeensä siellä asui vielä yksi Preussin kuningatar, Fredrik Vilhelm II:n puoliso Friederike Luise, joka kuoli vuonna 1805.
Hohenzollernien menetettyä kiinnostuksensa Monbijouhun palatsi sai toimia 1800-luvulla Berliinin kuninkaallisten museoiden näyttelytilana, ja siellä säilytettiin muun muassa egyptiläistä kokoelmaa. Vuodesta 1877 siellä toimi yleisölle avoin Hohenzollern-museo. Museokäyttö jatkui toiseen maailmansotaan asti. Rakennus tuhoutui tulipalossa marraskuun 1943 Berliinin pommitusten aikana. Itä-Berliinin kaupunginhallinto päätti vuonna 1959 myös raunioiden purkamisesta. Paikalle kunnostettiin vuonna 1962 puisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Monbijoun linna Wikimedia Commonsissa
Das Schloss Monbijou Berlin (saksaksi)
Moncler

| Moncler |
| --- | --- |

Osake:  BIT: MONC
Perustaja:  René Ramillon ja Andrè Vincent
Toimitusjohtaja:  Remo Ruffini
Puheenjohtaja:  Remo Ruffini
Liikevaihto:   1,627 mrd. euroa (2019)
Nettotulos:   361,5 milj. euroa (2019)
Henkilöstö:  n. 4 600 (2019)
Kotisivu:  www.moncler.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moncler on alun perin ranskalainen, nykyään italiaisomisteinen vaatemerkki. Monclerin perustivat René Ramillon ja Andrè Vincent vuonna 1952 Ranskan Monestier-de-Clermontissa. Aluksi Moncler valmisti makuupusseja, hupullisia viittoja ja telttoja.
Tuotemerkin osti italialainen yrittäjä Remo Ruffini vuonna 2003.
Moncler listattiin Italian pörssiin vuonna 2013. Joulukuussa 2020 Moncler osti italialaisen Stone Islandin 1,15 miljardilla eurolla.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut