stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eesti Kirjameeste Selts
Toiminta

Hurtin aikana seura julkaisi 52 numeroa Toimituksia, jotka kaikki ovat sisällykseltään arvokkaita ja joista monet käsittelevät aiheita, joita ei ollut käsitelty viroksi ennen, kuten Hurtin kansanrunokokoelma Vana kannel, M. J. Eisenin Eesti luuletused ('Virolaiset runot'), Pärnun novellit, historian, maantiedon, fysiikan, matematiikan, geometrian sekä suomen, saksan ja venäjän kielten oppikirjat. Vuodesta 1873 alkaen ilmestyi vuosittain Aastaraamat (vuosikirja), joka sisälsi seuran kokousten pöytäkirjat ja selostuksia niissä pidetyistä esitelmistä. Niissä oli joko yleishyödyllistä tai kansallista sisältöä, monet viron kieltä koskevia. Kokouksia pidettiin aluksi kahdesti, myöhemmin neljästi vuodessa, ja ne saattoivat kestää kaksikin päivää.
Virolaisen kansanrunouden kerääminen sekä Viron kansanmurteiden selvittely oli alusta alkaen seuran tärkeimpiä tehtäviä, joihin se myönsi raha-avustustakin. Jo toiminnan ensimmäisen kymmenvuotiskauden lopulla koossa oli arvokas kokoelma erilaista kansanrunoutta, muun muassa noin 3 000 Viron vanhaa laulua, muinaistaruja, tietoja kansan tavoista ja pitämyksistä ynnä muuta. Nuorison koulutuksen tukemiseksi seura jakoi apurahoja Tarton kimnaasin virolaisille oppilaille. Seura perusti kirjaston ja historiallisen aineiston kokoelman, joita se kartutti menestyksellisesti. Jäseniä oli seuraa perustettaessa 43, vuoden 1881 keskivaiheilla 450. Eri puolilla asuvat jäsenet osallistuivat toimiin, joita kansallisen heräämisen aika Virossa synnytti.
Viime vaiheet

Seuran toiminta sai kuitenkin surullisen käänteen. Seuran varaesimiehen C. R. Jakobsonin Sakala-lehdessä (vuodesta 1878) ajama uusi valtiollinen suuntaus sai runsaasti kannatusta mutta herätti myös, varsinkin saksalaismyönteisissä ja kirkollismielisissä piireissä, ankaraa vastustusta. Erimielisyys tunkeutui seuraankin, jossa Hurt oli Jakobsonin suunnan voimakkain vastustaja, varsinkin sen jälkeen kun Jakobson oli alkanut lehdessään arvostella seuraa.
Hurtin auktoriteetti piti vielä yllä muodollista sopua, mutta kun hän 1881 Pietariin siirtyessään luopui esimiehen tehtävästä, riita puhkesi puoluetaisteluksi. Myös Hurtin takana oleva johtokunta erosi ja ehdotti samalla, että sovun saamiseksi seuran johto uskottaisiin puolueettomiin käsiin. Näin ei käynyt. Enemmistö valitsi esimieheksi Jakobsonin, ja seuraus oli, että noin 50 aktiivisinta jäsentä (muun muassa Hurt, Jannsen, Eisen, Hermann, Kreutzwald, Wiedemann) erosi seurasta. Jakobsonin vahvan persoonan ansiosta seura toimi vielä jonkin aikaa muodollisesti niin, että jäsenluku jopa kaksinkertaistui. Mutta kun Jakobson 1882 yllättäen kuoli, alkoi seuran toiminta hiipua.
Toimitusten sarja jatkui vielä, ja joukossa oli muutamia merkittäviä julkaisuja, esimerkiksi Hermannin kansanlaulut, Kunderin Viron kirjallisuuden historia, Eisenin Kalevalan käännöksen alkuosa sekä muutamia sanakirjoja, mutta enimmäkseen vähäarvoisempaa. Aastaraamatut pienenivät, ilmestyivät harvemmin ja lakkasivat 1890 kokonaan. Vuodesta 1887 alkaen seura kuitenkin jakoi vuosittain palkintoja parhaista virolaisista kirjoista, mikä innosti uusia kirjoittajia. Seura oli viimeisen kerran merkittävällä tavalla julkisuudessa, kun se vuonna 1891 järjesti laulujuhlat. Saman vuoden syksynä alkoivat riitaisuudet, joiden vuoksi seuran toiminta päättyi. Riitojen vuoksi seurasta oli erotettu venäläismielisen Valgus-lehden toimittaja, joka kostoksi sai seuran kansallista herätystyötä muutenkin karsastavan Venäjän hallituksen epäluuloiseksi, ja 27. huhtikuuta 1893 seura lakkautettiin sisäministerin käskystä.
Seuran kirjasto (noin 2 000 nidettä) ja historialliset kokoelmat siirtyivät Eesti Üliõplaste Seltsille, ja kansanrunokokoelmien kartuttaminen uskottiin Hurtin vastuulle. Seuran virolaisen kirjallisuuden edistämiseksi perustama Kreutzwaldin rahasto siirtyi myöhemmin Suomalais-Ugrilaisen Seuran hoitoon.
Seuran toimintaa jatkaa 1907 perustettu Eesti Kirjanduse Selts.
Puheenjohtajat

Jakob Hurt (1872–1881)
Carl Robert Jakobson (1881–1882)
Mihkel Veske (1882–1886)
Hugo Treffner (1887–1890)
Karl August Hermann (1890–1891)
Johann Köler (1891–1893)
Dropped D

Dropped D (suom. pudotettu D) on kitaravire, jossa kitaran tai basson paksuin eli E-kieli on laskettu kokosävelaskeleella D-säveleen. Kielten vire on järjestyksessä: DADGBE.
Virettä käytetään yleisesti metallimusiikissa ja rockmusiikissa sekä toisinaan myös muun muassa  taidemusiikissa. Pudotettu D -vire mahdollistaa voimasointujen soiton yhdellä sormella alimmilta kieliltä, joten vire helpottaa niiden soittamista varsinkin nopeatempoisissa kappaleissa.
Useat metalliyhtyeet käyttävät ja ovat käyttäneet virettä, esimerkiksi[lähde? ] Slayer, Pantera, Helmet, Trivium, Lamb of God, Slipknot, Korn, Stam1na, Six Feet Under, System of a Down, Mötley Crüe sekä Avenged Sevenfold.
Muunnelmat

Rockyhtye Led Zeppelinin kappaleessa "Kashmir" osa Jimmy Pagen kitaroista on viritetty DADGAD-vireeseen, eli kaksi ylintäkin kieltä on pudotettu kokosävelaskeleella.
Doomsday Machine

| Doomsday Machine Arch Enemy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. heinäkuuta 2005
 Tuottaja(t): Rickard Bengtsson
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 48.56
 Levy-yhtiö: Century Media
Arch Enemyn muut julkaisut
| Dead Eyes See No Future (EP) 2004 | Doomsday Machine 2005 | Revolution Begins (EP) 2007 |
Singlet albumilta Doomsday Machine
 ”Doomsday Machine” Julkaistu: helmikuu 2005
Doomsday Machine on ruotsalaisen metalliyhtye Arch Enemyn kuudes studioalbumi, vuodelta 2005.
Kappaleet

Enter the Machine – 02.02
Taking Back My Soul – 04.35
Nemesis – 04.12
My Apocalypse – 05.25
Carry the Cross – 04.12
I am Legend/Out for Blood – 04.58
Skeleton Dance – 04.33
Hybrids of Steel – 03.49
Mechanic God Creation – 05.59
Machtkampf – 04.16
Slaves of Yesterday – 05.01
Heart of Darkness (live in Paris in 2004) – 4.51 (Japanin ja Korean versiossa)
Bridge of Destiny (live in Paris in 2004) – 8.04 (Japanin ja Korean versiossa)
Kokoonpano

Angela Gossow – laulu
Michael Amott – kitara, tuotto
Christopher Amott – kitara
Sharlee D'Angelo – basso
Daniel Erlandsson – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Blabbermouth:
Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Rockhard.de:
Soundi:
Aiheesta muualla

Doomsday Machine Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Doomsday Machine Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Doomtrooper

Doomtrooper on 1990-luvulla Bryan Winterin kehittämä ja Target Games AB:n julkaisema Tekno-fantasia korttipeli, jossa taistellaan ihmisillä ja erilaisilla olioilla maailman herruudesta pahaa Pimeyden Legioonaa vastaan. Peli sijoittuu Mutant Chroniclesin laajaan futuristiseen maailmaan. Peli muistuttaa etäisesti erittäin suosittua Magic: the Gathering -peliä, jossa on samanlaiset perusperiaatteet.
Pelin kulku

Pelissä tarkoituksena on vastustajan sotureiden tuhoaminen omilla sotureilla, sekä erilaisilla sotureita sekä itse pelaajaa edesauttavilla korteilla. Pelaaja joka onnistuu ansaitsemaan sovitun määrän "voittopisteitä" voittaa. Yleensä peliä pelataan kuudellakymmenellä valmiiksi valitulla kortilla, mutta peli voidaan soveltaa myös sekalaisella pakalla pelattavaksi. Sekaisin voi olla myös sekä hyvien, -että pahojen joukkoja. Peliä voi pelata lukematon pelaajamäärä kerrallaan, mutta suositus on enintään 8 pelaajaa, joko joukkueissa tai kaikki-vastaan-kaikki -periaatteella.
Yleisin keino kerätä Voittopisteitä on surmaamalla vastustajan sotureita, mutta pisteitä on myös mahdollista ansaita muun muassa erilaisilla tehtävillä ja erikoiskorteilla. Oleellinen osa peliä on myös ns. Pelipisteet, joilla voi palkata sotureita sekä suorittaa paljon muita erilaisia hyödyllisiä toimintoja muun muassa loitsujen taikominen. Pelipisteet merkitsevät Doomtrooperissa selviytymistä, joten yleensä pelaajat, jolla on pulaa näistä pisteistä joutuvat helposti alakynteen ja muiden pelaajien sorrettavaksi.
Jokaisella pelaajalla vuoronsa alussa kolme "toimintoa", joita tekemällä peli etenee. Kun kaikki toiminnot on kulutettu, vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Kun pelissä pelaa jonkun kortin, se yleensä vaatii yhden toiminnon kuluttamisen, mutta joidenkin korttien pelaamiseen saattaa kulua jopa kaikki kolme toimintoa. Noin puolet korteista on kuitenkin kortteja mitkä voi pelata milloin tahansa ilman toimintoa. Toimintoja voi käyttää myös erilaisten pelattujen korttien aktivoimiseen, esimerkiksi toisen pelaajan rakennusten tuhoamiseen tykistöllä. Toimintojen käyttötapoja ja niiden kombinointitekniikoita on lähes lukematon määrä, ja tämä elementti onkin avain tekemään pelistä mielenkiintoisen ja ennalta-arvaamattoman, sekä erittäin strategisen.
Korttityypit ja tuotantosarjat

Peli koostuu 7 peruskorttityypistä; Sotureista, Tehtävistä, Varusteista, Suojista\Rakennuksista, Pimeyden Symmetriasta, Loitsuista sekä Erikoiskorteista. Myöhemmissä tuotantosarjoissa peliin tuli mukaan myös Relicit, Warzonet, Ki-Powerit, Alliancet, Beastit sekä Infokortit. Kokonaisuudessaan korttityyppejä on siis 13. Pelin eri tuotantosarjat (listattu ilmestymisjärjestyksessä) ovat:
Inquisition
Warzone
Mortificator
Golgotha
Apocalypse
Paradise Lost
Viimeisenä mainittu Paradise Lost tuo sarjaan uutta ulottuvuutta esitellen 4 kokonaan uutta joukkuetta, jotka lajitellaan omaan ryhmäänsä, heimoihin. Nämä heimojoukkueet ovat: Crescentia, Lutherian Triad, Sons of Rasputin ja Templars.
Doomtrooper ja nykypäivä

Peli menestyi aikanaan huonosti, eikä pärjännyt pelattavuudessaan Magicille, ja onkin siksi nykyisin melko tuntematon. Ilmeisin syy tähän on varmaankin se että pelin säännöt sisältää lukemattoman määrän ns. porsaanreikiä jotka luovat epäselvyyttä ja väittelytilanteita. Myös pelin suomenkielinen painos on erittäin ala-arvoisesti käännetty, joten suomenkielisillä korteilla pelaaminen on hankalaa ja turhauttavaa.
Pelillä on kuitenkin pieni, mutta uskollinen pelaajamäärä, joista osa järjestää nykyäänkin vielä virallisia turnauksia Suomessakin. Suurin vaikuttaja Doomtrooperiin Suomessa on Tomi "Nipa" Nieminen, joka on muun muassa kehittänyt peliin omatekoisia korttisarjoja. Hän on tunnettu laajalti Doomtrooper yhteisöissä, ja toimii nykyisin internetissä Gatling Enginen parissa, jossa Doomtrooperiakin pelataan huomattavasti live-otteluita enemmän.
Kortteja saa nykyisin vain harvoista alan liikkeistä, mutta nettihuutokaupoista kannattaa pelistä kiinnostuneiden tarkkailla tilannetta.
Muut tuotteet

Doomtrooper korttipeli ei ole ainut tuote, joka on yhteydessä Mutant Chroniclesin maailmaan. Aiheesta on tehty muun muassa Pelifiguureita, sarjakuvaa, sekä itsenäinen Dark Eden korttipeli, joka sijoittuu Paradise Lost tuotantosarjan tapahtumiin.
Aiheesta muualla

Doomtrooperin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Eetu Turakainen

Eetu Turakainen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Eetu Viljami Turakainen (s. 28. lokakuuta 1998 Kaarina) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Jari Holttinen.
Turakainen karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 537 cm (2021) ja sisäradoilla 525 cm (2019).
SM-menestys

| --- | --- |
3 kultamitalia: 2015 hallissa (17-v.), 2017 hallissa (19-v.), 2017 ulkona (19-v.)
3 hopeamitalia: 2015 ulkona (17-v.), 2018 ulkona (22-v.), 2019 hallissa (22-v.)
3 pronssimitalia: 2014 hallissa (17-v.), 2016 ulkona (19-v.), 2018 hallissa (22-v.), 2020 ulkona (22-v.)
| --- | --- |
3. sija: Kalevan kisat 2019
4. sija: Halli-SM 2017, Kalevan kisat 2018
5. sija: Kalevan kisat 2016, Halli-SM 2019, Halli-SM 2021
Aiheesta muualla

Eetu Turakaisen kotisivut
Petr Vrána

Petr Vrána, 2011
Petr Vrána (s. 29. maaliskuuta 1985 Šternberk, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Ocelaři Třinecissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Eklöf

Eklöf on sukunimi ja tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Eklöfin sellutehdas, sellutehdas Tolkkisissa
Oy Aug. Eklöf Ab, August Eklöfin perustama monialainen suuryritys, alun perin puutavarayhtiö
Sukunimi

August Eklöf (1837–1912), kauppias ja teollisuusmies
Fredrik Eklöf (s. 1937), purjehtija
Johan Eklöf (1819–1854), tähtitieteilijä ja matemaatikko
Verner Eklöf (1897–1955), jalkapalloilija, jääpalloilija ja yhdistetyn urheilija
Heikki Eklöf (s. 1954), kuvittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eklöf”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Polat Kemboi Arıkan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Polat Kemboi Arıkan |  Polat Kemboi Arıkan |  Polat Kemboi Arıkan |  |
Miesten yleisurheilu
Maa:   Turkki
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2012 | 10 000 m |  |
|  Kultaa | Amsterdam 2016 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | 5 000 m |  |
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Samokov 2014 | henk. koht. |  |
|  Kultaa | Samokov 2014 | joukkue |  |
|  Kultaa | Šamorín 2017 | joukkue |  |
|  Kultaa | Tilburg 2018 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2013 | henk. koht. |  |
Polat Kemboi Arıkan (s. 12. joulukuuta 1990 Cheptiret, Kenia nimellä Paul Kipkosgei Kemboi) on turkkilainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyysjuoksussa.
Arıkan juoksi vanhalla nimellään Kenian väreissä vuoteen 2011 saakka ennen kuin vaihtoi nimensä ja sai Turkin kansalaisuuden. Hän karsiutui Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 3 000 metrin alkuerissä. Hän voitti vuonna 2012 EM-kisoissa kultaa 10 000 metriltä ajalla 28.22,27 ja pronssia 5 000 metrin matkalta. Lontoon olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli seitsemäs.
Arıkan sijoittui Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 3 000 metrillä kymmenenneksi. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailujen 10 000 metrillä, mutta keskeytti saman matkan Moskovan MM-kilpailuissa. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sai hopeaa. Hän sijoittui 2014 puolimaratonin MM-kilpailuissa 16:nneksi ja Zürichin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä neljänneksi. Joulukuussa hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Seuraavan vuoden maastojuoksun MM-kilpailuissa hän oli 22:s.
Arikan voitti 10 000 metrin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 ajalla 28.18,52. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui samalla matkalla 13:nneksi. Hän keskeytti 10 000 metrin juoksun Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli samana vuonna yhdeksäs ja voitti joukkuekultaa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja keskeytti 10 000 metriä. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli seitsemäs ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Dohan MM-kilpailuissa 2019, vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän keskeytti maratonin.
Arıkanin ennätys 5 000 metriltä on 13.05,98, jonka hän juoksi 2011 ja 10 000 metriltä aika 27.35,50 vuodelta 2016. Puolimaratonin ennätyksensä 1.00.27 ja maratonennätyksensä 2.08.14 hän on juossut 2019.
Petr Vampola

| Petr Vampola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1982 (ikä 42) Žďár nad Sázavou, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:  
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  HC Bílí Tygři Liberec
Sarja:  Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  VHK Vsetín, HC Plzeň 1929, Salavat Julajev Ufa, Traktor Tšeljabinsk, Avangard Omsk, Timrå IK,  Genève-Servette HC,  Växjö Lakers
Petr Vampola (s. 21. tammikuuta 1982 Žďár nad Sázavou, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä. Vampola oli mukana Tšekin joukkueessa voittamassa MM-kultaa 2010.
E. L. Doctorow

| Edgar Lawrence Doctorow |
| --- | --- |
 E. L. Doctorow vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1931 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 21. heinäkuuta 2015 (84 vuotta) Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Danielin kirja, Ragtime
Aiheesta muualla
www.eldoctorow.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Edgar Lawrence Doctorow (6. tammikuuta 1931 New York, Yhdysvallat – 21. heinäkuuta 2015 Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen romaaneissaan yhdistyvät yhteiskuntakritiikki ja historialliset aiheet. Hän oli amerikkalaisen kirjallisuuden postmodernismin keskeisiä tekijöitä.
Elämänvaiheet

Doctorow’n isä David pyöritti New Yorkissa musiikkiliikettä, ja äiti Rose oli pianisti. Perhe oli juutalainen. Jo yhdeksänvuotiaana nuori Edgar ilmoitti ryhtyvänsä kirjailijaksi. Hän opiskeli Kenyon Collegessa Ohiossa ja Columbian yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa tohtorinopintojen aikana. Asepalveluksensa hän suoritti Yhdysvaltojen Saksan liittotasavaltaan sijoitetuissa joukoissa 1954–1955. Hän löysi työpaikan kustannustoimittajana ja toimi samalla luennoitsijana useissa yliopistoissa.
Kustannustoimittajan työssään hän sai idean ryhtyä kirjoittamaan omaa lännenfilmiä, joka purkaisi genren kuluneita asetelmia. Syntyi esikoisromaani Welcome to Hard Times (1960). Juri Nummelinin mukaan se “purkaa kaikki länkkärien perustilanteet osiinsa, ja jäljelle jää vain tyhjyyttä ja kauhua”.
Tuotanto

Doctorow siirtyi kustannusmaailmasta kirjailijaksi vuonna 1969. Hänen tuotantonsa koostuu ennen muuta Yhdysvaltojen lähihistorian tarkastelusta ja maan asukkaiden elämäntuntojen kuvaamisesta. Teosten sävy on usein pessimistinen.
Vuonna 1971 ilmestynyt Ethel ja Julius Rosenbergn vakoilutapaukseen pohjautuva romaani Danielin kirja sai kiitosta monelta taholta, ja muun muassa New York Timesin julkaisemassa kritiikissä hänet nostettiin yhdysvaltalaisten kirjailijoiden ykköskaartiin. Doctorow sovitti tarinan vuoden 1983 samannimiseksi elokuvaksi. Maailmanmaineeseen hän nousi romaanilla Ragtime (1975), johon pohjautuu Miloš Formanin elokuva Ragtime – toivon ja vihan aika. Se on kaleidoskooppimainen kuvaus 1900-luvun kahden ensimmäisen vuosikymmenen amerikkalaisesta yhteiskunnasta ja erityisesti New Yorkista. Seuraava teos Kuikkajärvi (Loon Lake, 1980) on epäsovinnainen ja monitasoinen teos, jonka vastaanotto oli edellistä romaania paljon laimeampi. Se on kuitenkin kirjailijan keskeisimpiä teoksia, jossa yksilö ja yhteiskunta, rahan mahti ja kapitalismin olemus ovat analysoitavana. Myöhempiä teoksia ovat Kynämies (1984), Maailmannäyttely (1985), Gangsterin oppipoika (1990) ja Vesilaitos (1994).Doctorow kirjoitti 2000-luvulla kaksi romaania: Marssi (The March, 2005) sekä Homer ja Langley (Homer & Langley 2009).
Doctorow sai vuonna 1975 National Book Critics Circle Awardin ja vuonna 1986 National Book Award -palkinnon. Hän oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi vuosina 1990 ja 2006.
Palkinnot ja kunnianosoitukset

1975: National Book Critics Circle Award teoksesta Ragtime
1986: National Book Award teoksesta World's Fair
1989: National Book Critics Circle Award teoksesta Gangsterin oppipoika
1990: PEN/Faulkner Award for Fiction teoksesta Gangsterin oppipoika
1990: William Dean Howells Medal teoksesta Gangsterin oppipoika
1989: Edith Wharton Citation of Merit for Fiction
1998: National Humanities Medal from the National Endowment for the Humanities
1998: Peggy V. Helmerich Distinguished Author Award from the Tulsa Library Trust
2005: National Book Critics Circle Award teoksesta Marssi
2006: PEN/Faulkner Award for Fiction teoksesta Marssi
2012: valittiin jäseneksi New York Writers Hall of Fameen
2012: PEN/Saul Bellow Award for Achievement in American Fiction
2013: Medal for Distinguished Contribution to American Letters
2013: American Academy of Arts and Letters Gold Medal for Fiction
2014: Library of Congress Prize for American Fiction
Romaanit

Welcome to Hard Times 1960
Big As Life 1966
Danielin kirja 1971
Ragtime 1975
Kuikkajärvi 1979
Kynämies 1984
Maailmannäyttely 1985
Gangsterin oppipoika 1989
Vesilaitos 1994
Marssi 2005
Homer ja Langley 2009
Pirkkalan ihminen

Villu Jaanisoon teos Pirkkalan ihminen Pirkkalan keskustassa.
Pirkkalan ihminen (Homo Birkkalensis, Valte) on kuvanveistäjä Villu Jaanisoon Pirkkalan kunnan 75-vuotisjuhlan kunniaksi tekemä teos vuodelta 1998. Teos on sijoitettu Pirkkalaan Suupantorin eteläreunaan.
Pirkkalan kädentaidon johtokunnalla oli idea valita kunnan ikäinen ja Pirkkalassa syntymästään asti asunut ihminen malliksi patsaalle. Näin patsas kuvaisi jotain, mikä olisi kaiken kansan keskellä. Villu Jaanisoo muotoili malliksi valikoituneen pirkkalalaisen Valte Niemisen Killosta patsaaksi ihmisten keskelle.
Aiheesta muualla

Patsasbongarin matkassa: tien alku; Tampereen taidemuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Eetu Tiusanen

| Eetu Tiusanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. huhtikuuta 2002 (ikä 22) Mikkeli, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  171 cm
Paino:  70 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Jukurit (SML)
Eetu Anton Tiusanen (s. 7. huhtikuuta 2002 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaata. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta Tiusanen osaa pelata myös keskellä.
Ura

Tiusanen on Mikkelin Jukurien kasvatti. Kaudella 2019–2020 hän oli U18 Mestiskarsinnoissa joukkueensa paras maalintekijä 17 osumallaan. Kaudella 2023–2024 Tiusanen nousi Jukurien U20-joukkueen kapteeniksi. Hän jakoi tehoilla 17+12=29 joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Matti Butkovskiyn kanssa sekä sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Butkovskiyn, Jiro Frilanderin ja Bence Horváthin kanssa. Tiusanen debytoi kauden aikana myös Jukurien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa 9. helmikuuta 2024 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Tiusanen merkittiin Jukurien nelosketjun vasempaan laitaan Jarkko Immosen ja Jesper Piitulaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.01 minuuttia. Tiusanen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn huitomisesta.
Kaudeksi 2024–2025 Tiusanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.
Muuta

Tiusanen valmistui ylioppilaaksi Mikkelin lukiosta keväällä 2022.
Defender

Defender tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Kirjallisuus

Defenders, Marvel Comics -sarjakuvia
"The Defenders", Philip K. Dickin novelli
Musiikki

Defender, Rory Gallagherin albumi
The Defender, musikaali vuodelta 1902
"Defender", Manowarin laulu albumilta Fighting the World
Aluksia

Defender, Amerikan cupin voittaja-alus vuodelta 1895
USS Defender Yhdysvaltain laivaston alus/aluksia
HMS Defender (1797), 12-tykkinen tykkivene No. 12
HMS Defender (1804), 14-tykkinen tykkipriki
HMS Defender (1809), 8-tykkinen loggertti
HMS Defender (1883), Uuden-Seelannin laivueen Defender-luokan torpedovene (ex- TB1)
HMS Defender (1911), Acheron-luokan hävittäjä
HMS Defender (H07), D-luokan hävittäjä
HMS Defender (tukikohta) tukikohta Liverpoolin ulkopuolella 1941-1945
HMS Defender (D114), Daring-luokan hävittäjä
HMS Defender (D36), Tyypin 45 hävittäjä
Ilma-aluksia

MD 500 Defender, kevyt helikopteri sotilaskäyttöön
Fletcher FD-25 Defender, pieni lentokone
Elokuva ja televisio

Defender eli The Bodyguard from Beijing, elokuva vuodelta 1994, pääosassa Jet Li
The Defender, elokuva vuodelta 2003, pääosassa Dolph Lundgren
The Defenders, yhdysvaltalainen televisiosarja 1960-luvulta
The Defenders, yhdysvaltalainen televisiosarja 2010-luvulta
Tietotekniikka

Windows Defender, Microsoftin kehittämä haittaohjelmien torjuntaohjelma
Pelit

Defender, William Electronicsin videopeli vuodelta 1980
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Defender”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.