stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vincent Bueno

| Vincent Bueno |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1985 (ikä 38) Wien, Itävalta
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti, saksa
Aktiivisena:  2008–
Tyylilajit:  R&B, pop, dance
Soittimet:  piano, rummut, bassokitara, kitara
Levy-yhtiöt:  Star Records
Aiheesta muualla
www.vincent-bueno.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vincent Bueno (s. 10. joulukuuta 1985 Wien, Itävalta), on itävaltalais-filippiiniläinen laulaja ja lauluntekijä. Hänen oli tarkoitus edustaa Itävaltaa kappaleella ”Alive” vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Itävallan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Amen".
Ura

Bueno varttui Itävallassa, jossa hän aloitti tanssimisen 4-vuotiaana. Hän valmistui myöhemmin Wienin musiikkikonservatoriosta, jossa hän opiskeli musiikkia ja näyttelemistä. Bueno osaa soittaa neljää soitinta: pianoa, rumpuja, kitaraa ja bassokitaraa. Buenon vanhemmat ovat taustaltaan Filippiinien ilokanoja.
Bueno voitti 12. tammikuuta 2008 itävaltalaisen televisioyhtiön ORF:n järjestämän musikaalikilpailun nimeltä Musical! Die Show. Bueno toimi myös avajaisnumerona Sarah Geronimon konsertissa Wienissä. 18. tammikuuta 2008 Bueno kertoi filippiiniläiselle medialle, että hänen tavoitteenaan on luoda uraa Filippiineillä. 29. elokuuta 2010 hän esiintyi ensimmäistä kertaa Filippiinien televisiossa. Hän allekirjoitti myöhemmin myös sopimuksen filippiiniläisen levy-yhtiön Star Recordsin ja ABS-CBN:n kanssa.
ORF ilmoitti 12. joulukuuta 2019, että Vincent Bueno edustaisi Itävaltaa vuoden 2020 Euroviisuissa kappaleella ”Alive”. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, minkä jälkeen ORF ilmoitti valinneensa Buenon Itävallan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hän kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa hän sijoittui kahdeksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Diskografia > Studioalbumit

| Nimi | Yksityiskohdat | Listasijoitukset> AUT  |
| --- | --- | --- |
| Step by Step |  Julkaistu: 4. maaliskuuta 2009  Formaatti: digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: HitSquad Records | 55 |
| Wieder Leben |  Julkaistu: 2016  Formaatti: digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: Bueno Music | — |
| Invincible |  Julkaistu: 2018  Formaatti: digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: Bueno Music | — |
| On the Run |  Julkaistu: 27. marraskuuta 2020  Formaatti: digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: Bueno Music | — |
Diskografia > EP-levyt

| Nimi | Yksityiskohdat |
| --- | --- |
The Austrian Idol – Vincent Bueno:  Julkaistu: 2011  Formaatti: digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: ABS-CBN Film Production
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Albumi |
| --- | --- | --- |
| "Sex Appeal" | 2008 | Step by Step |
| "Party Hard" | 2011 | The Austrian Idol – Vincent Bueno |
| "Bida Best Sa Tag-Araw" (Angeline Quinton kanssa) | 2016 | Albumittomat singlet |
| "All We Need Is That Love" | 2016 | Albumittomat singlet |
| "Sie Ist So" | 2017 | Albumittomat singlet |
| "Rainbow After the Storm" | 2018 | Albumittomat singlet |
| "Get Out My Lane" | 2019 | Albumittomat singlet |
| "Alive" | 2020 | Albumittomat singlet |
| "Walking on Water" | 2020 | On the Run |
| "Instant Dose" | 2020 | On the Run |
| "Amen" | 2021 | Albumiton single |
Valbergin kirkko

| Valbergin kirkko Valberg kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2019.
Sijainti:  Vestvågøy, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1889
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  280
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valbergin kirkko (norj. Valberg kirke) on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1889.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valbergin kirkko Wikimedia Commonsissa
Untergriesbach

| Untergriesbach |
| --- | --- |
 Untergriesbachin keskustaa
 vaakuna
 Untergriesbach
 Koordinaatit: 48°34.4′N, 13°40.0′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ala-Baijeri
Piirikunta:  Passau
Hallinto:  
 – Pormestari:  Hermann Duschl
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  73,6 km²
Korkeus:  556 m
Väkiluku (31.12.2020):  6 070
 – Väestötiheys:  82 as./km²
 
 www.untergriesbach.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Untergriesbach on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 22 kilometriä Passausta itään. Kunnan pinta-ala on 73,6 neliökilometriä, sen asukasluku oli vuoden 2020 lopulla oli 6 070 ja väestötiheys oli 82 asukasta/km2. Kunnan pormestarina toimii Hermann Duschl.
Vuosina 1912–1975 kunnan halki kulki rautatieyhteys Passauhun. Vuonna 1965 liikenne lakkautettiin ja kymmenen vuotta myöhemmin rata purettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Untergriesbach Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Untergriesbach
Käännös suomeksi
Under a Violet Moon

| Under a Violet Moon Blackmore’s Night |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. heinäkuuta 1999
 Tuottaja(t): Ritchie Blackmore
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 58.49
 Levy-yhtiö:  Steamhammer US  Edel
Blackmore’s Nightin muut julkaisut
| Shadow of the Moon 1997 | Under a Violet Moon 1999 | Fires at Midnight 2001 |
Under a Violet Moon on folk rock -yhtye Blackmore’s Nightin toinen albumi. Albumi julkaistiin 13. heinäkuuta 1999 Steamhammer US -levy-yhtiön kautta.
Kappaleet

Under a Violet Moon – 4.23
Castles and Dreams – 3.33
Past Time With Good Company – 3.24
Morning Star – 4.41
Avalon – 3.03
Possum Goes to Prague – 1.13
Wind in the Willows – 4.12
Gone with the Wind – 5.24
Beyond the Sunset – 3.45
March the Heroes Home – 4.39
Spanish Nights (I Remember It Well) – 5.23
Catherine Howard's Fate – 2.34
Fool's Gold – 3.32
Durch Den Wald Zum Bach Haus – 2.31
Now and Then – 3.11
Self Portrait – 3.19
Kokoonpano

Candice Night – laulu, tinapilli
Ritchie Blackmore – kitara, mandoliini, basso, rummut, tamburiini
Jens Johansson – koskettimet
Roy McDonald – koskettimet
Jeff Glixman – koskettimet
Mark Pender – trumpetti
John Gould, Scott Hazell, Sue Goehringer ja Trish – taustalaulu
Kevin Dunne – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Soundi:
Valoe

| Valoe Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: VALOE
Markkina-arvo:  2,3 M € (30.6.2018)
Perustettu:  1978
Toimitusjohtaja:  Iikka Savisalo
Avainhenkilöt:  Hannu Savisalo, hallituksen puheenjohtaja
Kotipaikka:  Mikkeli, Suomi
Toiminta-alue:  cleantech
Toimiala:  aurinkosähkö
Tuotteet:  aurinkopanelitehtaat
Liikevaihto:  1,3 milj. € (2018)
Henkilöstö:  25 (31.12.2018)
Kotisivu:  www.valoe.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valoe (ent. Cencorp Oyj) on suomalainen aurinkosähköteknologiaan erikoistunut pörssiyhtiö, joka kuuluu Hannu Savisalon perustamaan Savcor-konserniin. Se oli alun perin automaatio- ja laser-ratkaisuja toimittanut Cencorp Oyj. Yhtiö kertoi vuonna 2012 muuntautuvansa cleantech-toimittajaksi, aloittavansa aurinkopaneelien valmistuksen  Mikkelissä ja tavoittelevansa yli 200 miljoonan euron liikevaihtoa vuoteen 2016 mennessä . Keväällä 2015 yhtiö vaihtoi nimensä Cencorpista Valoeksi ja kertoi tavoitteekseen luoda ”maailman johtavan ekosysteemin takakontaktiin perustuvien aurinkomoduulien valmistukseen”selvennä. Joulukuussa 2023 uutisoitiin, että yhtiötä haetaan konkurssiin maksamattomien eläkevakuutusmaksujen takia.
Valoe Oyj toimii Mikkelissä, jossa sillä on hallinto, aurinkokennoja valmistava tehdas ja aurinkovoimalaitos.
Valoe on yrityssaneerauksessa. Heinäkuussa 2024 Ilmarinen haki yritystä konkurssiin, mutta Valoe uskoo pystyvänsä maksamaan velkojan saatavan ja yrityssaneerausmenettelyn jatkuvan.
Julkistuksia ja kauppoja

Yhtiö on julkistanut lukuisia aurinkösähköliiketoimintaan liittyviä sopimuksia, esisopimuksia ym. vuodesta 2012 lähtien. Seuraavassa taulukossa on esitetty niistä tärkeimpiä.
| Päivämäärä | Sisältö | Arvo |
| --- | --- | --- |
| 21.8.2012 | Cencorp on allekirjoittanut aiesopimuksen Avery Dennison Corporationin kanssa aurinkosähkömoduulien joustavien virranjohtimien -liiketoiminnan ostamisesta | noin 1 M€ |
| 1.10.2012 | Cencorp on allekirjoittanut aiesopimuksen Sunweb Solar Energy Holding B.V:n kanssa aurinkosähkömoduuli -liiketoiminnan ostamisesta | noin 880 000 € |
| 5.11.2012 | Cencorp on allekirjoittanut aiesopimuksen virranjohdekomponenttien toimittamisesta merkittävälle kiinalaiselle aurinkosähkömodulien valmistajalle | 20 meur |
| 20.12.2012 | TEKES rahoittamaan Cencorpin aurinkosähkömoduliliiketoimintaa –Cencorpin tavoitteena on avata omaa suunnittelua oleva aurinkosähkömodulitehdas Suomessa vuoden 2014 alkupuolella | liikevaihto 50 meur/vuosi |
| 20.2.2013 | Cencorpille 0,6 miljoonan euron avustus Suur-Savon Energiasäätiöltä aurinkosähkömoduliliiketoiminnan kehittämiseksi | 600 000 € |
| 13.8.2013 | Proxenergy ja Cencorp ovat sopineet aurinkosähkömodulien jakeluyhteistyöstä –ensimmäinen tilaus toimitetaan Kap Verdelle ja on arvoltaan noin 0,15 miljoonaa euroa | 150 000 € |
| 7.2.2014 | Vikram Solar ja Cencorp selvittävät kaupallisia ja omistuksellisia yhteistyömahdollisuuksia |  |
| 15.5.2014 | Etelä-Savon Energia ja Cencorp ovat allekirjoittaneet sopimuksen aurinkosähkövoimalan toimittamisesta ja yhteistyöstä aurinkosähkömarkkinoiden kehittämiseksi etelä-savossa | 200 paneelia |
| 30.9.2015 | Valoen ensimmäisen ulkomaisen aurinkopaneelitehtaan toimitukseen liittyvät paikalliset rahoitusneuvottelut ovat edistyneet, mutta eivät ole vielä päätöksessä |  |
| 28.12.2015 | Valoe syventää osaamistaan taustavirtajohdinkennoissa yhdessä yhteistyökumppaniensa kanssa - TEKES jatkorahoittaa valoeta noin 4 miljoonan euron lainalla | 4 MEUR |
| 10.2.2016 | Valoe sai Etiopiasta noin 15,8 miljoonan euron tilauksen aurinkosähköpaneelitehtaasta | 15,8 MEUR |
| 7.8.2017 | Valoe oyj on solminut yhteensä n. 4 m€:n arvoisen sopimuksen aurinkovoimaloiden toimittamisesta Suomeen. Ensimmäiset tilaukset, arvoltaan n. 450 000 €, toimitetaan yhdeksään Hangon kaupungin omistamaan kohteeseen syksyn 2017 aikana. | 4 MEUR |
| 21.2.2019 | Valoe aloittaa oman IBC-aurinkokennotuotannon Liettuassa. Yhtiö osti Global BOD Groupilta Solitekin aurinkokennoliiketoiminnan | 8 - 12 MEUR |
Valoe sijoituskohteena

Yhtiö listautui Helsingin pörssiin 15.5.1998. Listautumishetkellä yhtiöllä oli 24,7 miljoonaa osaketta ja yhtiön markkina-arvo vuoden 1999 lopussa oli 326 miljoonaa euroa. Lukuisten osakeantien jälkeen osakkeiden määrä on noussut 854,3 miljoonaan. Kesällä 2017 toteutettiin osakkeiden yhdistely suhteessa 200:1, jolloin osakemäärä putosi 4 788 436 kappaleeseen.
Yhtiö jakoi vuosina 1998 ja 1999 osinkoa 0,01 € osakkeelta, minkä jälkeen osinkoa ei ole jaettu.
Yhtiön omistus on ollut keskittynyttä, alun perin yhtiön perustajan Markku Jokelan lähipiiriin ja myöhemmin Savisalojen lähipiiriin. Omistajien kokonaismäärä on vaihdellut 4 000  ja 8 000 välillä.
Osakkeen P/E-luku on ollut koko ajan negatiivinen ja arvostustasoa voidaan pitää erittäin korkeana: Balancen listan mukaan osake on kallis, riski korkea, talous heikko ja sijoitus on listan viimeinen.
Yhtiön oma pääoma on negatiivinen, vuoden 2014 tilinpäätöstiedotteen mukaan –9,9 miljoonaa euroa, ja siten myös P/B-luku on negatiivinen. Omavaraisuusaste on –131 %.
Kaikkien aikojen korkein noteeraus osakkeelle on 15,70 € (2.2.2000) ja alin 0,008 € 19.2.2015.
Nasdaq Helsinki siirsi yhtiön osakkeet tarkkailulistalle 19.2.2015.
Omistus

Valoen suurimmat omistajat ovat (31.12.2018):
Oy Herttaässä Ab 10,3 %
Savcor Communications Ltd Pty 8,5 %
Gaselli Capital Oy 7,9 %
Savcor Invest B.V. 7,7 %
Savcor Technologies Oy 7,5 %
Valoe Oyj 6,7 %
Joulukuun lopussa 2018 yhtiöllä oli yhteensä 7359 omistajaa. Nokian entinen pääjohtaja Jorma Ollila kuuluu yhtiön suurimpiin omistajiin 5,4 % osuudella.
Hallitus

Hannu Savisalo (s. 1946), teollisuusneuvos, diplomi-insinööri, hallituksen puheenjohtaja
Iikka Savisalo (s. 1972), merkonomi, toimitusjohtaja
Ville Parpola, (s. 1972), OTM
Kirjallisuutta

Lasola, T. Evoxin komponentteja 40 vuotta: Evox Oy:n historiikki vuosilta 1947–1987. Helsinki 1987.
Uusi paviljonki

Uusi paviljonki (ruots. Nya paviljongen) on Kauniaisten ruotsinkielisen koulukeskuksen yhteyteen vuonna 2002 valmistunut kulttuurirakennus, jonka merkittävin tila on jopa 380-paikkainen, sellisti Seppo Kimasen mukaan nimetty konserttisali. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lehto Peltonen Valkama, pääsuunnittelijana Tarmo Peltonen. Konserttisalin akustiikan on suunnitellut Akukon Oy, vastaavana konsulttina Henrik Möller.
Puupaneloitu Seppo Kimanen -sali sopii erityisesti kamarimusiikin esittämiseen. Salin sointi on säädettävissä yhdeksän akustiikkaverhon avulla. Salissa on 220-paikkainen kokoontyöntyvä katsomo, minkä lisäksi salin etupermannolle mahtuu 160 irtotuolia.
Uusi paviljonki toimii Kauniaisten musiikkijuhlien päänäyttämönä.
Uuden paviljongin tiloissa on lisäksi luokkahuoneita eri kerroksissa. Pohjakerroksen luokkahuoneet toimivat konserttisalin vaatesäilytystiloina.
Vladimirintyöhevonen

| Vladimirintyöhevonen |
| --- | --- |
 Vladimirintyöhevonen venäläisessä postimerkissä
Tyyppi::  kylmäverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Venäjä
Polveutuminen::  paikalliset hevoset, clydesdalenhevonen, shirenhevonen
Rodun syntyaika::  1900-luku
Muita nimityksiä::  raskas vladimirintyöhevonen, ivanova, russian clydesdale, vladimir clydesdale
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  työhevonen, vaunuhevonen
Globaali esiintyminen::  alle 700
Ominaisuudet
Korkeus::  152-165 cm
Paino::  orit 750-800 kg
Värit::  perusvärit
Vladimirintyöhevonen (venäjäksi Vladimirskaya tyazhelovoznaya) on Vladimirin ja Ivanovon alueelta kotoisin oleva raskas työhevonen. Rodun jalostus alkoi 1900-luvulla, ja vuonna 1946 rotu oli jo niin yhtenäinen, että se voitiin virallistaa. Hevosta käytetään maatöihin sekä myös jonkin verran vaunuhevosena.
Ominaisuudet

Vladimirintyöhevonen on raskas ja voimakas, mutta painoonsa nähden nopea. Brittiläisten työhevosten vaikutus rotuun on selvä. Se on nopeakasvuinen ja hedelmällinen, tammojen hedelmällisyysluku on 75–80 %, eli sadasta astutetusta tammasta syntyy 75–80 elävää varsaa.
Säkäkorkeudeltaan vladimirintyöhevoset ovat 152–165 cm, orien paino on 750–800 kg, tammat ovat hieman pienempiä, keskimäärin vajaa 700 kg. Kolhoosien siittoloissa kasvatetut hevoset olivat usein pienempi kokoisia epäsopivien kasvuolojen takia.
Pää on suuri ja pitkä, profiili on yleensä kupera. Kaula on pitkä ja lihaksikas. Rinta on leveä, mutta ei liian syvä. Säkä on pitkä ja korostunut. Selkä on melko pitkä, leveä ja hiukan notko, se ei kuitenkaan ole välttämättä kovin vahva. Lautaset ovat pitkät, leveät ja viettävät, lanne on lyhyt ja leveä. Jalat ovat pitkät ja hyväasentoiset ja kaviot suuret, joillakin yksilöillä on runsaat, muttei kovin pitkät vuohiskarvat. Jouhet ovat runsaat.
Väriltään vladimirintyöhevonen on yleensä ruunikko, harvemmin rautias tai musta. Valkoiset merkit päässä ja jaloissa ovat yleisiä.
Luonteeltaan rotu on rauhallinen ja helppo käsitellä, mutta kuitenkin energinen. Sen sanotaan olevan yleensä muita työhevosrotuja määrätietoisempi.
Historia

Vladimirintyöhevonen kehitettiin 1900-luvulla Neuvostoliiton hevoskasvatuskollektiiveissa Vladimirin ja Ivanovan alueilla. 1900-luvun alussa Britanniasta ja Ranskasta tuotiin kylmäverisiä hevosia, joita risteytettiin paikallisiin suuriin tammoihin, tarkoituksena oli tuottaa keskikokoinen ja suhteellisen nopea työhevonen. Risteytyksiin käytettiin percheronia, suffolkinhevosta, ardenneria ja clevelandinruunikkoa. Myöhemmin käytettiin lisäksi clydesdalenhevosta ja vähemmissä määrin shireä, jälkimmäistä laajasti vain 1919–1929. Tärkeimpiin perustajaoreihin lukeutuu kolme clydesdalea, 1910 maahan tuodut Lord James ja Border Brand ja 1923 tuotu Glen Albin. Rodun jalostuksessa tärkeä osuus on ollut Gavrilo-Posadin siittolalla, joka pyrki tuottamaan alueelle yhdenmukaisen hevoskannan. Virallisesti vladimirintyöhevonen tunnustettiin roduksi vuonna 1946.
Koneellistumisen myötä rodun tarve ja sitä myöten määrä väheni, vuoden 1980 alussa puhtaita vladimirintyöhevosia oli Neuvostoliitossa 1255 yksilöä. Rotu on yhä harvinainen, nykyään niitä on vain 650 yksilöä, joista alle 200 on siitostammoja. Suurin osa kasvatuksesta tapahtuu Yuryev-Polskin siittolassa. Rodussa on 4 sukulinjaa.
Käyttö

Vladimirintyöhevosen tärkein käyttötarkoitus on aina ollut toimia raskaana työhevosena maatiloilla. Jonkin verran niitä käytetään myös vaunuhevosina, esimerkiksi venäläisessä troikassa. Rodulla voidaan myös ratsastaa ja sitä kasvatetaan lihaksi.
Uraanidioksidi

| Uraani(IV)oksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1344-57-6
PubChem CID:  10916
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  UO2
Moolimassa:  270,0 g/mol
Ulkomuoto:  Mustaa jauhetta
Sulamispiste:  2 865 °C (3 138 K)
Tiheys:  10,97 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene
Uraanidioksidi tai uraani(IV)oksidi (UO2) on uraanin ja hapen epäorgaaninen yhdiste. Se tunnetaan myös nimellä urania. Se on mustaa, kiteistä jauhetta jota saadaan uraniniitti mineraalista. Se on radioaktiivista. Uraanidioksidia käytetään ydinreaktorien polttoainesauvoissa. Uraanidioksidin ja plutoniumin oksidien seosta kutsutaan MOX-polttoaineeksi. Ennen 1960-lukua, uraanidioksidia käytettiin keltaisena tai mustana väriaineena keramiikan ja lasin värjäämiseen (ns. uraanilasi).
Kemiallisia ominaisuuksia

Uraanidioksidia tuotetaan uraanitrioksidista vedyn avulla:
Tämä kemiallinen reaktio on tärkeä ydinpolttoaineen valmistuksessa. UO2 hapettuu hapen vaikutuksesta triuraanioktaoksidiksi:
Käyttö

Uraanidioksidin ylivoimaisesti tärkein käyttö on ydinvoimaloiden polttoaineessa. Käyttö lasin värjäykseen on suurelta osin jäänyt historiaan.
Köyhdytettyä UO2 (DUO2) voidaan käyttää säteilynsuojausmateriaalina. DUCRETE on sementin muoto, jossa soran tilalla on köyhdytettyä uraanidioksidia. Tämän materiaalin käyttöä tutkitaan ydinjätteen varastointisäiliöiden rakennusaineeksi.
Uraanidioksidin kielletty energiavyö (engl. bandgap) on samaa suuruusluokkaa kuin piillä ja galliumarsenidillä, joten siitä voitaisiin valmistaa tehokkaita aurinkopaneeleja, jotka käyttävät Schottky diodin rakennetta. Uraanin oksideihin pohjautuva Schottky diodi ja PNP-transistori on jo rakennettu laboratoriossa.
Uhkapelaaminen Macaolla

Kasinoja Macaolla
Uhkapelaaminen on Macaon tärkein yksittäinen teollisuudenala. Nykyään Macao on ainoa paikka Kiinassa, jossa uhkapelaaminen on laillista. Kasinojen maksamat lisenssimaksut ja verot ovat Macaon tärkein tulonlähde.
Tammikuussa 2022 Macaon viranomaiset ilmoittivat lyhentävänsä macaolaisten kasinoiden lisenssit 10 vuoteen (puoleen aiemmasta). Näitä lisenssejä olisi mahdollista pidentää kolmella vuodella.
Nimekkäitä kasinoita ovat mm. Casino Lisboa, Altira Macau, City of Dreams ja The Venetian Macao.
Historia

Macaolla pelattiin uhkapelejä jo 1700-luvulla. Kun Hongkong siirtyi Isolle-Britannialle vuonna 1842, Macaon aiemmin vilkas satama alkoi hiljentyä nopeasti. Vastavetona tähän portugalilaiset siirtomaaisännät laillistivat uhkapelaamisen virallisesti vuonna 1847. Kilpajuoksut, ja niihin liittyvä vedonlyönti, alkoivat kasvattaa suosiotaan 1900-luvun alussa: ravit 1920-luvulla ja vinttikoirakisat 1930-luvulla. Vuonna 1961 Macaon kuvernööri Jaime Silvério Marques teki uhkapelaamisesta siirtokunnan tärkeimmän elinkeinon.
Macao ohitti Las Vegas Stripin vuonna 2007 kasinojen liikevaihtoa mitattaessa.
Uhkapelaaminen sai kasvaa Macaolla melko pitkään rauhassa, sillä Macao on Pekingin silmissä "hyvinkäyttäytyvä erityishallintoalue", koska siellä ei ole voimakasta demokratialiikettä.
Taloudelliset vaikutukset

Macaon hallinnon varoista noin 80 % tulee kasinoiden tuotoista. Kaupungin budjetti on ollut toistuvasti ylijäämäinen eikä veroja juurikaan kerätä. Vuodesta 2008 lähtien kaikki asukkaat ovat saaneet erityishallintoalueelta osinkoja. Vuonna 2023 osinko oli 10 000 patacaa (hieman yli 1240 USD) asukasta, joilla oli pysyvä oleskelulupa, kohden. Väliaikaisella oleskeluluvalla oleskelevat asukkaat saivat 6000 patacaa (noin 744 USD).
Vuonna 2019 arvioitiin, että kasinot työllistävät yhteensä 108 000 ihmistä.
Mannerkiinalaiset ovat pitkään kyenneet pesemään rahaa Macaolla vaihtamalla hämäräperäiset renminbit patacoihin, pelaamalla kasinoilla, jonka jälkeen kotiutetut voitot vaihdetaan takaisin renminbeiksi ennen paluuta Manner-Kiinan puolelle.
UTC−8

Koko vuoden ajan UTC−8:aa käyttävät maat kirkkaankeltaisella, kesällä käyttävät maat oranssilla, normaaliaikana käyttävät maat tummansinisellä, merialueet sinisellä.
UTC−8 on aikavyöhyke, joka on kahdeksan tuntia UTC±0-aikavyöhykettä jäljessä. Sitä käytetään noin 115–165 astetta läntistä pituutta. UTC−8 on käytössä muun muassa Yhdysvaltojen ja Kanadan länsiosissa, Alaskassa ja joillakin itäisen Tyynenmeren saarista.
Aikavyöhykettä käyttävät valtiot ja alueet > Ympäri vuoden

Ranska
Clippertoninsaari
Iso-Britannia
Pitcairnsaaret
Aikavyöhykettä käyttävät valtiot ja alueet > Normaaliaika

Kanada
Brittiläinen Kolumbia (pois lukien Northern Rockies, Peace River, Cranbrook, Golden ja Invermere)
Meksiko
Baja California
Yhdysvallat
Yhdysvaltain Tyynenmeren aika, käsittää Yhdysvaltojen länsirannikon
Aikavyöhykettä käyttävät valtiot ja alueet > Kesäaika

Yhdysvallat
Alaskan aika (pois luken osa Aleuteista)
Valdo Randpere

Valdo Randpere vuonna 2011
Valdo Randpere (s. 4. helmikuuta 1958 Tallinna) on virolainen poliitikko, muusikko ja liikemies. Hän valmistui Tarton yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1982 ja toimi 1980-luvulla Neuvosto-Viron apulaisoikeusministerinä. Vuonna 1984 hän loikkasi vaimonsa Leila Millerin kanssa Ruotsiin. Tämä tapahtui Kotkan meripäivillä, josta suomalainen avustaja kuljetti pariskunnan ruotsinlaivalle. Heidän yksivuotias tyttärensä Kaisa Randpere joutui eroon vanhemmistaan, ja Neuvostoliitto vapautti lapsen vasta monivuotisen protestoinnin jälkeen.
Vuonna 1998 Randpere palasi Viroon ja on toiminut IBM:n maajohtajana.[lähde? ] Hän on osallistunut vuodesta 2009 Viron reformipuolueen toimintaan Tallinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja syksyn 2013 ehdokkaana Tallinnan pormestarinvaalissa.[lähde? ] Hän on esiintynyt laulajana suosituissa television musiikkiohjelmissa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Valdo Randpere and Leila Miller escape from Soviet occupied Estonia to the west (Arkistoitu – Internet Archive) Lituanus-lehden uutinen, talvi 1984. ISSN 0024-5089.
Eesti Päevaleht: Volvon maahantuoja antoi Virossa merkittäviä alennuksia parlamentaarikoille. HS 12.6.2012
Kunnas, Kaja: Venäjä-kortti viuhui Viron kuntavaaleissa. Helsingin Sanomat.  22.10.2013. Arkistoitu 30.10.2013.
Unterfranken

| Unterfranken |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Piirin sijainti Saksassa
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Piirikuntia:  9 + 3
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Würzburg
Pinta-ala:  8 531 km²
Väkiluku (31.12.2023):  1 338 497
 – väestötiheys:  157 as./km²
 
Hallintopiirin internetsivut
Unterfranken on yksi saksalaisen Baijerin osavaltion seitsemästä hallintopiiristä (saks. Regierungsbezirke). Se sijaitsee Baijerin luoteisosassa, ja sen keskuskaupunkina toimii Würzburg. Hallintopiirin pinta-ala on 8 531 neliökilometriä, ja siellä oli 1 338 497 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Unterfrankenin hallintopiiri on jaettu yhdeksään piirikuntaan (saks. Landkreise) ja kolmeen piirivapaaseen kaupunkiin (saks. kreisfreie Städte). Piirivapaita eli piirikuntiin kuulumattomia kaupunkeja Unterfrankenissa ovat Aschaffenburg, Schweinfurt ja Würzburg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unterfranken Wikimedia Commonsissa
Hallintopiirin internetsivut (saksaksi)
Piirin hallinnon internetsivut (saksaksi)
Saksan hallintopiirit
| --- | --- |
Baden-Württemberg:   Freiburg  Karlsruhe  Stuttgart  Tübingen 
Baijeri:   Ala-Baijeri  Mittelfranken  Oberfranken  Oberpfalz  Schwaben  Unterfranken  Ylä-Baijeri 
Hessen:   Darmstadt  Gießen  Kassel 
Nordrhein-Westfalen:   Arnsberg  Köln  Detmold  Düsseldorf  Münster