stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anti-Hero
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Single Top 100): 9
 Alankomaat (Nederlandse Top 40): 5
 Argentiina (Billboard, Argentina Hot 100): 40
 Australia (ARIA Charts): 1
 Belgia(Ultratop Flanders): 1
 Belgia(Ultratop Wallonia): 13
 Brasilia (Billboard): 8
 Bulgaria (Prophon): 6
 El Salvador (Monitor Latino): 18
 Espanja (PROMUSICAE): 14
 Etelä-Afrikka (RISA): 3
 Filippiinit (Billboard PH Hot 100): 1
 Hongkong (Billboard): 6
 Indonesia (Billboard): 1
 Intia (IMI, ulkomaiset singlet): 4
 Irlanti (IRMA): 1
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 1
 Islanti (Plötutíðindi): 4
 Italia (FIMI): 26
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 6
 Japani (Billboard Japan Hot 100) : 34
 Kanada (Canadian Hot 100): 1
 Kreikka (ulkomaiset singlet): 2
 Kroatia (HRT, radiosoitto): 1
 Libanon (Top 20): 3
 Liettua (AGATA): 5
 Malesia (Billboard): 1
 Meksiko (Monitor Latino): 8
 Nigeria (TurnTable): 32
 Norja (VG-lista): 9
 Panama (Monitor Latino): 10
 Paraguay (Monitor Latino): 9
 Portugali (AFP, 2023): 2
 Ranska (SNEP): 32
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 5
 Saksa (Gfk, Offizielle Top 100): 7
 Saksa (Gfk, radiosoitto): 1
 Singapore (RIAS, Top Digital): 1
 Slovakia (Singles Digitál Top 100): 7
 Suomi (Suomen virallinen lista): 10
 Sveitsi (Hitparade): 6
 Taiwan (Billboard): 6
 Tanska (Hitlisten): 7
 Tsekki (Singles Top 100): 8
 Unkari (Mahasz): 31
 Unkari (Mahasz, suoratoisto): 8
 Uruguay (Monitor Latino): 15
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 1
 Vietnam (Billboard): 6
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 1
Billboard Global 200: 1
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 8x platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Belgia | platinaa | Belgian Entertainment Association |
|  Brasilia | 3x timanttilevy | Pro-Música Brasil |
|  Espanja | 2x platinaa | Productores de Música de España |
|  Iso-Britannia | 3x platinaa | British Phonographic Industry |
|  Italia | kultaa | Federazione Industria Musicale Italiana |
|  Itävalta | 2x platinaa | IFPI Austria |
|  Kanada | 2x platinaa | Music Canada |
|  Kreikka | kultaa | IFPI |
|  Meksiko | platinaa + kultaa | AMPROFON |
|  Norja | kultaa | IFPI Norge |
|  Portugali | 2x platinaa | Associação Fonográfica Portuguesa |
|  Puola | platinaa | Związek Producentów Audio Video |
|  Ranska | platinaa | Syndicat National de l’Édition Phonographique |
|  Ruotsi | platinaa | Grammofonleverantörernas   förening |
|  Saksa | platinaa | Bundesverband Musikindustrie |
|  Sveitsi | platinaa | IFPI Schweiz |
|  Tanska | platinaa | IFPI Danmark |
|  Uusi-Seelanti | 3x platinaa | Recorded Music NZ |
Aiheesta muualla

Anti-Hero -kappaleen musiikkivideo
| n k Taylor Swift |
| --- | --- |
 Diskografia  Palkinnot 
Studioalbumit:  Taylor Swift  Fearless  Speak Now  Red  1989  Reputation  Lover  Folklore  Evermore  Midnights  The Tortured Poets Department 
Uudelleen levytetyt albumit:  Fearless (Taylor’s Version)  Red (Taylor’s Version)  Speak Now (Taylor’s Version)  1989 (Taylor’s Version) 
Livealbumit:  Speak Now World Tour – Live  Lover (Live from Paris)  Folklore: The Long Pond Studio Sessions 
EP:t:  The Taylor Swift Holiday Collection  Beautiful Eyes 
Kappaleet:  Luettelo kappaleista  ”The 1”  ”22”  ”All Too Well”  ”Anti-Hero”  ”Back to December”  ”Bad Blood”  ”Begin Again”  ”Bejeweled”  ”Betty”  ”Blank Space”  ”Cardigan”  ”Carolina”  ”Change”  ”Christmas Tree Farm”  ”Coney Island”  ”Cruel Summer”  ”Delicate”  ”End Game”  ”Everything Has Changed”  ”Exile”  ”Eyes Open”  ”Fearless”  ”Fifteen”  ”Fortnight”  ”Getaway Car”  ”I Bet You Think About Me”  ”I Can Do It with a Broken Heart”  ”I Can See You”  ”I Don’t Wanna Live Forever”  ”I Knew You Were Trouble”  ”Is It Over Now?”  ”Karma”  ”The Lakes”  ”The Last Time”  ”Lavender Haze”  ”Look What You Made Me Do”  ”Love Story”  ”Lover”  ”The Man”  ”Me!”  ”Mean”  ”Message in a Bottle”  ”Mine”  ”New Romantics”  ”New Year’s Day”  ”No Body, No Crime”  ”Our Song”  ”Ours”  ”Out of the Woods”  ”Picture to Burn”  ”...Ready for It?”  ”Red”  ”Ronan”  ”Safe & Sound”  ”Shake It Off”  ”Should’ve Said No”  ”"Slut!"”  ”Sparks Fly”  ”The Story of Us”  ”Style”  ”Teardrops on My Guitar”  ”Tim McGraw”  ”Today Was a Fairytale”  ”We Are Never Ever Getting Back Together”  ”White Horse”  ”Wildest Dreams”  ”Willow”  ”You Belong with Me”  ”You Need to Calm Down” 
Kappaleet vierailevana artistina:  ”Highway Don’t Care”  ”The Joker and the Queen”  ”Renegade” 
Kappaleet muille artisteille:  ”This Is What You Came For” 
Videojulkaisut:  Speak Now World Tour – Live  City of Lover  Folklore: The Long Pond Studio Sessions  Taylor Swift: The Eras Tour 
Kiertueet ja konsertit:  Luettelo kiertueista  Fearless Tour  Speak Now World Tour  The Red Tour  The 1989 World Tour  Reputation Stadium Tour  The Eras Tour  City of Lover
Jere Friberg

| Jere Friberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1995 (ikä 29) Laitila, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  LaJy
Sarja:  II-divisioona
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Lukko (SML) KeuPa HT (Mestis) KooKoo (SML)
Jere Friberg (s. 10. heinäkuuta 1995 Laitila) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Laitilan Jyskeessä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Friberg on pelannut yhden maaottelun sekä alle 16-vuotiaiden että alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Muuta

Friberg on toisen polven SM-liigapelaaja, sillä hänen isänsä Jarmo pelasi omalla urallaan hyökkääjänä kaksi SM-liigaottelua Lukossa kaudella 1984–1985.
Jimmy Westerlund

Jimmy Westerlund vuonna 2018.
Jimmy Westerlund (s. 8. heinäkuuta 1977 Lapväärtti) on suomalainen musiikkituottaja, lauluntekijä ja kitaristi.
Westerlund on tuottanut kaikki Sturm und Drangin albumit sekä useiden muidenkin artistien kappaleita. Vuonna 2010 Westerlundin kappale ”Game on” julkaistiin FIFA:n Listen Up! The Official 2010 FIFA World Cup Album -kokoelmalla. Westerlund toimii myös suomalaisen One Desire -yhtyeen tuottajana sekä kitaristina.
Aiheesta muualla

Jimmy Westerlundin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jimmy Westerlund AllMusicissa
Jimmy Westerlund Fono.fissä
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Jimmy Bryan

| Jimmy Bryan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1926 
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952–1960
Talli(t):  Kurtis Kraft-Offenhauser, Schroeder-Offenhauser, Kuzma-Offenhauser, Epperly-Offenhauser
Kilpailuja:  9
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  3
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  18
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1952
Ensimmäinen voitto:  Indianapolis 500 1958
Viimeinen voitto:  Indianapolis 500 1958
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1960
James Ernest "Jimmy" Bryan (28. tammikuuta 1926 – 19. kesäkuuta 1960) oli yhdysvaltalainen kilpa-autokuljettaja, joka voitti Indianapolis 500 -kilpailun vuonna 1958.
Hän kuoli onnettomuuden jälkeen Langhorne Speedwayn radalla 19. kesäkuuta vuonna 1960, samana päivänä kuin kaksi kuljettajaa kuolivat Belgian Grand Prix'ssa, tehden päivästä yhden traagisimman moottoriurheilun historiassa.
Kunnianosoitukset

Bryan on usean moottoriurheilun kunniagallerian jäsen, muun muassa
National Sprint Car Hall of Fame (1994)
Motorsports Hall of Fame of America (1999)
International Motorsports Hall of Fame (2001)
Jimmy Bryanin hauta Phoenixin Greenwood Memory Lawnissa.
Togo

Togon tasavalta eli Togo on valtio Länsi-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Ghana, idässä Benin ja pohjoisessa Burkina Faso. Etelässä se rajoittuu Guineanlahteen, jonka rannikolla sijaitsee maan pääkaupunki Lomé. Maan talous on perustunut maanviljelyyn, jonka kulmakivet ovat kahvi, kaakao ja puuvilla. 2010-luvulla palvelut ovat nousseet suurimmaksi bruttokansantuotteen sektoriksi. Sijainti kauppareittien varrella on saanut aikaan sen, että ulkomaankauppa ja tuotteiden välitystoiminta ovat olleet tärkeitä jo vuosisatojen ajan.
Togo ja sitä ympäröivä alue tunnettiin alkujaan Orjarannikkona. Vuonna 1884 saksalaiset perustivat alueelle protektoraatin nimellä Togomaa (saks. Togoland). Lomésta tuli Togomaan pääkaupunki vuonna 1897. Ensimmäisen maailmansodan aika Saksan Togomaa jaettiin Ranskan ja Ison-Britannian kesken. Nykyinen Togon tasavalta on Ranskan Togomaan seuraaja ja brittiläinen Togomaa on osa Ghanaa.
Historia > Ennen siirtomaavaltaa

Togon eteläosissa asuvien esi-isät ovat peräisin Beninistä ja Ghanasta, kun taas pohjoisen asukkaat tulivat Burkina Fasosta ja Nigeristä. Nämä ryhmät muuttivat seudulle 1500–1800-luvuilla. Etelän ewet sekä pohjoisen kotokolit ja tšokossit muodostivat keskitetysti hallittuja heimoliittoja. Etelässä harjoitettiin maanviljelyä ja käsityöammatteja, meren rannalla kalastusta ja pohjoisessa karjanhoitoa sekä metsästystä ja keräilytaloutta. Seudun kautta kulkeneet kauppareitit edistivät tavaravaihdon kehitystä.
Togon rannikolla olivat ensimmäiset eurooppalaiset portugalilaiset purjehtijat Joao de Santarém ja Pedro Escobar vuosina 1471-1473. Seuraavien kahden sadan vuoden aikana eurooppalaiset käyttivät aluetta ryöstöretkiin, joissa pidätettiin ihmisiä. Togo ja sitä ympäröivät alueet tulivat tunnetuksi orjarannikkona. Orjakauppa hidasti pitkään alueen kehitystä.
Accran ja Lagosin välisestä rannikkoseudusta tuli 1800-luvulla nopeasti kiistanalainen alue useiden siirtomaavaltojen, kuten Ranskan, Britannian ja Saksan välillä. Alueen länsiosassa Tanska oli ollut aikaisemmin aktiivinen, mutta vetäytyi alueelta, kun Keta myytiin englantilaisille vuonna 1850. Alueen huomattavin kaupunki oli Aného.
Eurooppalaisten vaikutus oli suurempi maan eteläosissa, lähempänä rannikkoa, jossa sijaitsee nykyinen pääkaupunki Lomé. Nykyisin suurin osa maan kristityistä asuu etelässä.
Saksalaiset kauppiaat ja lähetystyöntekijät alkoivat tulla Togoon 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla.
Historia > Saksan Togoland

Saksalainen diplomaatti Gustav Nachtigal solmi vuonna 1884 ewe-hallitsijan Mlapa III:n kanssa protektoraattisopimuksen, pienessä ranikkokylässä nimeltä Togo (to=vesi go=rannikko), Sopimuksen mukaan osa rannikkoseudusta joutui saksalaisten hallintaan. Saksan eteneminen sisämaahan kohtasi pitkään ankaraa vastarintaa. Paikallinen väestö joutui viljelemään puuvillaa, kahvia ja kaakaota, tekemään pakkotöitä ja maksamaan korkeita veroja.
Togossa asuvien Saksan vastustus oli kuitenkin heikompaa verrattuna Ranskan ja Britannian kohtaamaan naapuriseuduilla Dahomeyssa ja Kultarannikolla, joissa siirtomavaltojen täytyi perustaa voimakkaita sotilaallisia kampanjoita,
Saksan isännöimä aika kesti 30 vuotta ja sen hallinto oli autoritaarista. Tänä aikana perustettiin kuitenkin tärkeä osa Togon infrastruktuuria, kuten hyvä maantieverkosto, Lomén aallonmurtajat ja satamalaituri. Juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistui kolmannes alueen rautateistä, joka auttoi sisämaan rahakasvien kuljetusta rannikolle. Saksalaiset yrittivät laajentaa myös maan koulutusjärjestelmää, mutta Saksan hallinnon ankaruus kohtasi vallanpidon huomattavaa vastustusta ja Ewe-väestön  muuttopakoa Kultarannikolle. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä ympärysvaltojen joukot toivotettiin tervetulleiksi.
Historia > Britannian ja Ranskan valta-aika

Britannia ja Ranska valtasivat alueen ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914. Versailles’n rauhassa Togon länsiosasta tehtiin Britannian ja itäosasta Ranskan mandaattialue. Kansainliitto vahvisti maiden välisen rajan vuonna 1922. Brittiläinen Togomaa liitettiin Britannian Kultarannikkoon vuonna 1923.
Nykyistä Togoa vastaavaa Ranskan mandaattia hallitsi ranskalainen ylikomissaari. Käytännössä alue oli siirtomaa, jonka eteläosa tuotti Ranskaan vietäviä maataloustuotteita. Kulkuyhteyksien puuttumisen takia maan pohjoisosa oli eristetty rannikosta. Mandaattien lakkauttamisen jälkeen vuonna 1946 Ranskan Togosta tuli Ranskan hallitsema YK:n huoltohallintoalue.
Toisen maailmansodan jälkeen ranskalaiset laajensivat alueen itsehallintoa. Ensimmäiset poliittiset puolueet perustettiin 1940-luvun lopulla. Vuonna 1956 säädettiin yleinen äänioikeus. Samana vuonna Ranskan Togo julistettiin autonomiseksi tasavallaksi, jonka raha-asiat, puolustus ja ulkopolitiikka jäivät edelleen Ranskan ylikomissaarin päätettäviksi. Vuoden 1958 vaaleissa itsenäisyysmieliset Togon yhtenäisyyden komitea ja Juvento-puolue voittivat suurimman osan edustajainkokouksen paikoista ja Sylvanus Olympio muodosti hallituksen.
Britannian hallitsemalla Länsi-Togon huoltohallintoalueella järjestettiin vuonna 1956 YK:n valvoma kansanäänestys, jossa 58 prosenttia äänestäjistä kannatti alueen liittämistä itsenäistymässä olleeseen Kultarannikkoon. Vuodesta 1957 lähtien entinen Länsi-Togo eli Voltan alue on kuulunut Ghanaan. Maiden välisen rajan jakaman ewe-kansan kohtalo aiheutti alkuvaiheessa ristiriitoja Ghanan ja Togon välillä.
Historia > Itsenäisyyden aika

Togo julistettiin itsenäiseksi tasavallaksi 27. huhtikuuta 1960. Huhtikuussa 1961 pidetyissä vaaleissa Olympio valittiin presidentiksi ja Togon yhtenäisyyden puolue (entinen komitea) sai kansalliskokouksen kaikki paikat. Tammikuussa 1962 siirryttiin yksipuoluejärjestelmään.
Vallan keskittämiseen tyytymätön oppositio teki tammikuussa 1963 sotilaiden tuella vallankaappauksen, jonka aikana presidentti Olympio murhattiin. Pääministeriksi tuli Togon kansan demokraattisen liiton johtaja Nicolas Grunitzky, joka samana vuonna valittiin presidentiksi. Grunitzkyn johtama monipuoluehallitus pyrki vakauttamaan maan poliittista tilannetta.
Tammikuussa 1967 armeija teki vallankaappauksen esikuntapäällikkö Gnassingbé Eyadéman johdolla. Marraskuussa 1969 Eyadéman hallitus perusti Togon kansan liiton, josta myöhemmin tuli maan ainoa sallittu puolue. Tammikuussa 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä Eyadéma valittiin Togon presidentiksi. Vuonna 1979 pidettiin presidentin- ja parlamenttivaalit, joiden yhteydessä vahvistettiin maan uusi perustuslaki.
Togon siirryttyä monipuoluejärjestelmään Eyadéma valittiin vaaleilla uudestaan virkaansa vuosina 1998 ja 2003. Gnassingbé Eyadéma oli Togon presidentti aina kuolemaansa asti 5. helmikuuta 2005. Eyadéman kuoltua armeija siirsi vallan presidentin pojalle Faure Gnassingbélle vastoin maan perustuslakia. Vuonna 2007 järjestettiin vihdoin maan ensimmäiset melko vapaat vaalit.
Vuonna 2009 presidentin velipuolta syytettiin vallankaappaushankkeesta.
Togossa oli levottomuuksia vuosina 2017-18 sen jälkeen, kun maassa saatettiin voimaan perustuslaillinen muutos, joka poisti rajoituksen peräkkäisissä presidenttikausissa ja mahdollisti presidentti Faure Gnassingben jatkamisen virassa vuoteen 2030 saakka. Presidentinvaaleissa helmikuussa 2020 hänet valittiin taas uudelle virkakaudelle. Oppositio syytti vaaleja vilpillisiksi.
Togon hallitseva dynastia on nykyisen Afrikan pisimpään vallassa ollut  poliittinen sukudynastia. Nykyinen presidentti Faure Gnassingbé on hallinnut vuodesta 2005, jota ennen hänen isänsä Gnassingbé Eyadéma oli 38 vuotta maan presidentti vuodesta 1967 vuoteen 2005.
Politiikka

Togon siirtyminen demokratiaa kohti pysähtyi entisen presidentin Gnassingbe Eyadéman kuoltua vuonna 2005. Perustuslain mukaan parlamentin puhemiehestä (Fambaré Ouattara Natchaba) olisi pitänyt tulla presidentti hetkeksi ennen kuin uudet vaalit ehdittäisiin järjestää. Armeija nosti kuitenkin Eyadéman pojan Faure Gnassingbén valtaan. Huhtikuun 2005 vaaleissa Gnassingbé valittiin virkaan selvällä enemmistöllä. Vuoden 2010 vaaleissa hänet valittiin toiselle kaudelle yli 60 prosentilla äänistä.
Hallitusta johtaa pääministeri, joka yhdessä presidentin kanssa nimittää hallituksen. Parlamentin 81 jäsentä valitaan vaaleilla viiden vuoden välein. Vuonna 2007 valitussa parlamentissa Rassemblement du Peuple Togolais -puolueella on ehdoton 50 paikan enemmistö, Union of Forces for Change (UFC) nosti paikkamääränsä 27:ään, Action Committee for Renewal CAR sai loput neljä paikkaa.
Togo liittyi Kansainyhteisön jäseneksi kesäkuussa 2022.
Politiikka > Perustuslain muutos

Maaliskuussa 2024 Togon parlamentti hyväksyi uuden perustuslain, jossa Togon presidenttivaltainen järjestelmä muutetaan parlamentaariseksi. Siinä säädetään, että presidentti valitaan "ilman keskustelua" parlamentissa kuudeksi vuodeksi. Laissa otetaan käyttöön uusi virka, ministerineuvoston presidentti, joka edustaa maata tasavallan presidentin sijaan. Pääosin hallitsevan Tasavallan Unionin (UNIR) edustajaryhmän ehdottama perustuslain muutos hyväksyttiin lähes yksimielisesti. Oppositio on erittäin heikosti edustettuna parlamentissa, koska se boikotoi edellisiä parlamenttivaaleja vuonna 2018, jonka se  tuomitsi vaalilaskennan "sääntöjenvastaisuuksien" takia. Perustuslain muutos tulee voimaan noin kuukautta ennen parlamenttivaaleja 20 huhtikuuta. Samaan aikaan järjestetään myös aluevaalit, johon oppositio on ilmoittanut osallistuvansa.
Togon katoliset papit kehottivat presidenttiä olemaan allekirjoittamatta lakiesitystä. Heidän mukaansa tärkeälle aiheelle, joka muuttaa perusteellisesti maan poliittista elämää, pitäisi saada laaja kuuleminen ja osallistavampi kansallinen keskustelu. Oppositiopuolueen edustaja sanoi tiedotustilaisuudessa, että "...yhdessä Togon kansan kanssa teemme kaikkemme estääksemme tämän perustuslaillisen vallankaappauksen." Poliisi hajotti opposition järjestämän tiedotustilaisuuden, ja heitti sekä johtajat, että toimittajat ulos tapahtumapaikalta.
Huhtikuun alussa Togon parlamentti- ja aluevaaleja lykättiin perustuslakiuudistuksen aiheuttamien jännitteiden vuoksi. Oppositiopuolueet hylkäsivät uudistuksen peläten sen sallivan presidentti Faure Gnassingbén vallassa pysymisen. Faure Gnassingbé seurasi isäänsä Gnassingbé Eyadémaa, joka kuoli vuonna 2005 hallittuaan maata rautaisella nyrkillä 38 vuotta. Vaikka presidentti ilmoitti vaalien lykkäämisestä, uutta ajankohtaa vaaleille ei ilmoitettu. Presidentin kanslian mukaan viivästyksen tarkoituksena olisi mahdollistaa "neuvottelut" kiistanalaisista perustuslain muutoksista. Presidentti ilmoitti 9. huhtikuuta, että alue- ja parlamentivaalit pidetään 29. huhtikuuta. Hallitus kielsi 10. huhtikuuta alkavaksi aiotut opposition mielenosoitukset.
Togon parlamentti hyväksyi perustuslain muutoksen 20.4.2024. Uuden perustuslain myötä maa siirtyy presidenttijohtoisesta järjestelmästä parlamentarismiin. Presidentti Faure Gnassingbén kannattajat väittävät, että muutokset vähentävät hänen valtuuksiaan muuttamalla presidentin viran seremonialliseksi. Oppositio kuitenkin sanoi, että uudistukset poistavat rajat hänen virassa pysymiselleen. Vastustajien mukaan laki antaisi presidentille mahdollisuuden pysyä virassa vuoteen 2031 asti, minkä jälkeen hänet voitaisiin nimittää uuteen "ministerineuvoston puheenjohtajan" - käytännössä pääministerin - virkaan. Tämä jatkaisi Gnassingbén perheen 57-vuotista hallintoa. Presidentti Gnassingbé nousi valtaan vuonna 2005 isänsä Gnassingbé Eyadéman kuoleman jälkeen, joka oli ollut presidenttinä vuonna 1967 johtamastaan vallankaappauksesta asti.
Politiikka > Parlamentti- ja paikallisvaalit 2024

Uuden perustuslain mukaan togolaiset äänestivät presidentin toimikautta pidentävän uuden perustuslain takia viivästyneissä parlamentti- ja aluevaaleissa maanantaina 29.4. Oppositiopuolueet väittävät, että lainsäätäjien edellisellä viikolla hyväksymä uudistus on juoni pitää vallassa presidentti Faure Gnassingbé, joka hallitsee maata jo neljättä kauttaan. Kriitikoiden mukaan muutos antaa hänelle mahdollisuuden jatkaa presidenttinä vuoteen 2031 saakka, minkä jälkeen hänet voitaisiin nimittää uuteen "ministerineuvoston puheenjohtajan" eli pääministerin virkaan ja jatkaa perheensä 57 vuotta jatkunutta hallintoa.
Vaalien piti olla alun perin 20. huhtikuuta, mutta Gnassingbé lykkäsi niitä "neuvottelujen" mahdollistamiseksi. Vaalien uskottavuutta on epäilty. Esimerkiksi Togon viranomaiset keskeyttivät väliaikaisesti ulkomaisen lehdistön vaaleja koskevan akkreditoinnin. Uudistusta arvostellut Togon katolisten piispojen konferenssi halusi lähettää vaalitarkkailijoita, mutta hallitus esti sen.
Noin neljä miljoonaa äänestäjää valitsee 113 kansanedustajaa ja 179 alueellista edustajaa, jotka yhdessä kunnanvaltuutettujen kanssa perustavat uuden senaatin. Edellisiä Togon vaaleja boikotoineet oppositiopuolueet ovat heikosti edustettuina parlamentissa, mikä johti kiistanalaisen perustuslakiuudistuksen hyväksymiseen lähes yksimielisesti. Tällä kertaa oppositio on kehottanut kannattajiaan osallistumaan äänestykseen runsaasti. Presidentti Gnassingbén kannattajat kuitenkin väittävät, että hänen jatkuva valtansa vauhdittaa maan kehitystä.
Vaaleihin osallistuvat kolme pääpuoluetta ovat:
Union pour la Republique (UNIR) on parlamenttia hallitseva puolue, joka voitti 59 paikkaa 91 paikasta vuoden 2018 parlamenttivaaleissa sen jälkeen, kun oppositiopuolueet boikotoivat vaaleja vedoten väkivaltaiseen ilmapiiriin.
Union des Forces du Changement (UFC) on toiseksi suurin puolue seitsemällä paikalla parlamentissa, jota johtaa Gilchrist Olympio, Togon perustajan presidentin Sylvanus Olympion poika. Puolueella oli ennen vaaleja seitsemän paikkaa parlamentissa.
Alliance National pour le changement (ANC) on tärkein oppositiopuolue, jota johtaa kaksinkertainen presidenttiehdokas ja suorapuheinen hallituksen kriitikko Jean-Pierre Fabre. ANC on osa Pelastakaa Togo -oppositiokoalitiota ja se on johtanut mielenosoituksia perustuslain muutosta vastaan ​​ennen vaaleja, vaikka hallitus on kieltänyt protestit.
UNIR sai vaaleissa laajan enemmistön voittamalla 108 parlamentin 113 paikasta. Tulokset tasoittavat tietä presidentti Faure Gnassingbélle, joka voi jatkaa 19-vuotista hallintoaan ​​uuden perustuslain mukaisesti. Togon oppositio ja kansalaisyhteiskunnan järjestöt arvostelivat perustuslain uudistusta ankarasti, koska he pitävät sitä "instituutioiden vallankumouksena" ja näkevät keinona, jolla Faure Gnassingbé voi pysyä vallassa loputtomiin.
Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Togossa on vuodesta 1992 lähtien on pidetty säännöllisiä monipuoluevaaleja, mutta edesmennyt Gnassingbé Eyadéma ja hänen poikansa, nykyinen presidentti Faure Gnassingbé, ovat kontrolloineet Togon politiikkaa vuodesta 1963 lähtien. Edut, kuten presidentin etnisen ryhmän hallitsemat turvallisuuspalvelut ja huonosti hallitut vaalipiirit ovat auttaneet Gnassingbéä ja hänen puoluettaan säilyttämään vallan. Opposition vaatimuksia perustuslaki- ja vaaliuudistuksista on tukahdutettu ankarasti vuosien ajan.
Vuonna 2023 voimaan tulleessa lehdistö- ja viestintälain soveltamisessa sosiaalinen media on jätetty pois. Rikoksen sattuessa syytteeseenpano perustuu rikoslakiin. Maaliskuussa 2023 Lomén korkein oikeus tuomitsi kaksi togolaista toimittajaa poissaolevana kolmeksi vuodeksi vankeuteen muun muassa "viranomaisen loukkaamisesta" ja "väärien lausuntojen levittämisestä sosiaalisessa mediassa".
Kahta togolaista toimittajaa vastaan nostettiin syytteet ja heidät vangittiin 15. marraskuuta 2023 Loméssa "kunnianloukkauksesta", kun he väittivät sosiaalisessa mediassa, että ministeriltä oli varastettu kotoa 600 000 euroa.Toimittajat ilman rajoja vaati heidän välitöntä vapauttamista X:ssä julkaistussa viestissä. Myös Kansainvälinen ranskan kielten liitto UPF vaati toimittajien vapauttamista.
Togon median vapaus vaihtelee. Lehdistönvapaus riippuu poliittisesta ympäristöstä. Vaalikampanjoiden aikana tiedotusvälineet ovat painostuksen alaisia. Toimittajat ilman rajoja organisaation mukaan Togossa "Valtiolla ja poliitikoilla on vahva vaikutus siihen, miten uutisia käsitellään."
Maaliskuun 15. 2024 Togo karkotti ranskalaisen toimittajan ja keskeytti ulkomaisen median lehdistöakkreditoinnin. Toimittajan tarkoituksena oli uutisoida ranskalaiselle Afrique XXI medialle maan poliittisista levottomuuksista ja protesteista, jotka kohdistuvat Togon presidenttijärjestelmän muuttamiseksi parlamentaariseksi. Toimittajaa kuulusteltiin pitkään ja hakattiin. Seuraavana päivänä hänelle annettiin tuomio: kuuden kuukauden ehdollinen vankeusrangaistus, karkotus Beniniin ”laittomasta maahantulosta alueelle” ja paluukielto Togoon. Asiasta uutisoi Toimittajat ilman rajoja, jonka mielestä nämä loukkaavat tiedonsaantioikeutta, joita ei voida hyväksyä.