Maria Stuart
Elämä > Vuodet Ranskassa ja ensimmäinen avioliitto

Jaarli Arranin menetettyä suosionsa Skotlannin kärsimien uusien sotilaallisten vastaiskujen vuoksi ja arkkipiispa Beatonin jouduttua vuonna 1546 murhatuksi leskikuningatar Maria Guise kohosi vähitellen yhä vaikutusvaltaisemmaksi Skotlannissa. Hän järjesti sopimuksen, jonka mukaan Maria Stuart kihlattaisiin Ranskan kuningas Henrik II:n ja kuningatar Katariina de’ Medicin pojan, kruununprinssi Fransin kanssa. Näin Skotlanti vahvistaisi liittosuhdettaan Ranskan kanssa ja saisi turvaa Englantia vastaan. Skotlannin parlamentti hyväksyi sopimuksen heinäkuussa 1548, ja viisivuotias Maria lähetettiin saman tien kasvatettavaksi Ranskan hoviin. Hänen mukanaan lähetettiin hänen leikkitovereikseen ”neljä Marya”: aatelisneidot Mary Beaton, Mary Fleming, Mary Livingston ja Mary Seton.
Maria varttui Ranskassa Henrik II:n, Katariina de’ Medicin ja Guisen suvun valvonnassa. Hänen kasvatustaan johti Henrik II:n sisar prinsessa Margareeta, uskonnollisen ja poliittisen kasvatuksen osalta hänen oma enonsa kardinaali Charles de Lorraine (Charles Guise). Runoilija Pierre de Ronsard kuului myös Marian opettajiin. Maria omaksui ranskan äidinkielekseen ja oppi myös useita muita kieliä kuten latinaa, italiaa ja espanjaa. Hän säilytti myös skotin kielen taidon. Maria Stuartin ollessa yhä Ranskassa hänen äitinsä nimitettiin vuonna 1554 virallisesti Skotlannin sijaishallitsijaksi Arranin tilalle.
Maria Stuart ja kruununprinssi Frans vihittiin avioliittoon 24. huhtikuuta 1558 Notre-Damen katedraalissa Pariisissa Marian ollessa 15-vuotias ja Fransin 14-vuotias. He eivät saaneet lapsia. Puoli vuotta myöhemmin Englannin hallitsijaksi kohosi Henrik VIII:n viimeinen elossa ollut lapsi Elisabet I, minkä seurauksena Mariasta tuli ensimmäinen Englannin kruununperimysjärjestyksessä. Elisabet oli protestantti eikä katolinen kirkko sitä paitsi tunnustanut Henrik VIII:n avioeroa ensimmäisestä vaimostaan Katariina Aragonialaisesta ja avioliittoa Elisabetin äidin Anna Boleynin kanssa, joten monet katoliset pitivät Elisabetia aviottomana lapsena, jolla ei ollut oikeutta kruunuun, ja siten Mariaa Englannin laillisena hallitsijana. Ranskan kuningas Henrik II vaati Englannin kruunua alaikäisen miniänsä nimissä, ja tämä julistettiin Ranskassa Englannin ja Irlannin hallitsijaksi. Henrik II kuoli heinäkuussa 1559, jolloin Frans II:sta tuli Ranskan kuningas ja Mariasta Ranskan kuningatar. Hovin vahvoiksi miehiksi kohosivat Marian enot Charles ja François Guise, joista jälkimmäinen oli edellisvuonna vallannut Calais’n englantilaisilta.
Ajatus joutumisesta Ranskan valtapiirin ei ollut suosittu Skotlannin aatelin piirissä. Ärsyttäväksi koettiin varsinkin Marian avioliittoon liittynyt määräys (crown matrimonial), jonka mukaan Frans II perisi Skotlannin kruunun mikäli eläisi vaimoaan pidempään. Lisäksi ranskalaisia nimitettiin moniin korkeisiin virkoihin Skotlannissa. Skotlannin ylimystö alkoi kääntyä saarnaaja John Knoxin johtaman protestanttisen liikkeen tukijoiksi. Vuoden 1559 aikana protestanttikapinalliset ottivat vallan Skotlannissa, toteuttivat uskonpuhdistuksen ja pakottivat Maria Guisen luopumaan sijaishallitsijuudesta. Ranska lähetti seuraavana vuonna Skotlantiin sotajoukkoja kukistamaan kapinaa, ja Elisabet I lähetti vuorostaan Englannin joukot protestanttien tueksi. Tilanne ratkesi, kun Maria Guise yllättäen kuoli kesäkuussa 1560. Heinäkuussa Englannin ja Ranskan välillä solmittu Edinburghin sopimus määräsi molemmat maat vetämään joukkonsa pois Skotlannista ja samalla Ranskan tunnustamaan Elisabetin Englannin lailliseksi hallitsijaksi. Maria ei tunnustanut sopimusta ja piti kiinni vaatimuksestaan Englannin kruunuun. Ranskalaisten poistuttua maasta Skotlannin parlamentti hyväksyi protestanttisen uskontunnustuksen, mikä sinetöi maan uuden valtionuskonnon.
Vain hieman yli vuoden hallinnut Frans II kuoli joulukuussa 1560, jolloin Maria Stuartista tuli 18-vuotiaana leski ja hän menetti asemansa Ranskan kuningattarena. Myös Guisen suku menetti valtansa Ranskan hovissa, kun Katariina de’ Medici alkoi tosiasiassa johtaa maata Fransin nuoremman veljen Kaarle IX:n sijaishallitsijana. Seuraavana vuonna Maria päätti palata hallitsemaan Skotlantia. Englannin laivasto yritti huonolla menestyksellä estää paluumatkan.