stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacopo Brancati
Töitä > Kokoelmat

Suomen merimuseo, Kotka
Jäinen matka Suomeen, 60 korkealaatuista mustavalkoista signeerattua gelatiini-hopeavedosta
Viaporin telakka, silta tulevaisuuteen, 70 korkealaatuista värillistä vedosta alumiinille
Teokset

Lancieux au fil du temps, Éditions Infine Arts, Ranska, 2019
Restes humains, Éditions Infine Arts, Ranska, 2017
Viaporin telakka, silta tulevaisuuteen, Éditions Infine Arts, Ranska, 2016
Jäinen matka Suomeen, Éditions Infine Arts, Ranska, 2015
Pilot a bordo! Uomini e navi del porto di Genova, ERGA Edizioni, Genova, Italia, 2004
Aiheesta muualla

Infine Arts
Simba SC

Simba SC on tansanialainen jalkapalloseura Dar es Salaamista. Simba SC on toinen kahdesta suurimmasta jalkapalloseurasta Tansaniassa. Seuralla oli useita nimiä historiansa aikana: kun se perustettiin vuonna 1936 se oli nimeltään Queens, sen jälkeen Eagles ja Dar Sunderland. Nykyisen nimensä Simba sai vuonna 1971. Nimi tarkoittaa leijonaa swahilin kielellä.
Skiven kunta

| Skiven kunta |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti Tanskan kartalla.
Valtio:   Tanska
Alue:  Keski-Jyllannin alue
Keskustaajama:  Skive
Hallinto:  
 – Pormestari:  Peder Chr. Kirkegaard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  683,5 km²
Väkiluku:  45 864
 – Väestötiheys:  67,1 as./km²
 
 www.skive.dk 
 Tilastotietojen lähteenä Danmarks Statistik. Väkiluvun ajankohta 1.4.2020 ja pinta-alan vuosi 2020. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skive on Keski-Jyllannin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 45 864 asukasta, ja sen pinta-ala oli 683,5 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Skive.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Skiven kunnan kotisivut (tanskaksi)
Simbi

| Simbi |
| --- | --- |
 Simbi
 Koordinaatit: 14°54′30″N, 9°40′44″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Nioron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 447 km²
Väkiluku (2009):  20 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Simbi on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Niorosta etelään. Kunnassa on 20 100 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Simbin kunnan pinta-ala on 1 447 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Nioron piirin Sandarén ja Gavinanén, pohjoisessa Gadiaba Kadielin ja Guétéman, idässä Diéman piirin Fassoudébén ja Béman ja etelässä Diangounté Camaran ja Lakamanén kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja mäet. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus koostuu akaasioista, piikkipensaista ja ruohokasveista.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaista 65 % on soninkeja, 20 % fulbeja ja diawandoja, 10 % maureja ja 5 % bambaroita ja mandinkoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Simbissä pidetään viikoittaiset markkinat.
Havas

Havas voi tarkoittaa seuraavia:
havas, haaveissa tai kalastusverkoissa käytettävä verkkokudos
Havas, Suomen merivoimien 1970-luvulla hankkima pienoissukellusvene, jonka suunnitteli ranskalainen Jean-Claude Havas
Havas Worldwide Helsinki, integroituun markkinointiviestintään erikoistunut mainostoimisto
Agence Havas, Pariisissa toimiva uutistoimisto
Havas, sukunimenä:
Aili Havas (vuoteen 1906 Örling, 1903–1988), suomalainen lähetystyöntekijä
Altti Havas (1930–1966), suomalainen runoilija
Charles-Louis Havas (1783–1858), ranskalainen kirjoittaja sekä Agence France-Presse -uutistoimiston perustaja
Eero Havas (vuoteen 1906 Örling, 1899–1968), suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija, Aili Havaksen veli
Eino Havas (1885–1962), suomalainen poliisimestari, päätoimittaja ja opettaja
Kalle Havas (1898–1936), suomalainen valokuvaaja ja taidemaalari
Paavo Havas (1929–2011), suomalainen kasvitieteilijä
Sari Havas (s. 1962), suomalainen näyttelijä
Väinö Havas (vuoteen 1906 Örling, 1898–1941), suomalainen kirkkoherra, Aili Havaksen veli.
Sergei Soin

Sergei Soin (s. 31. maaliskuuta 1982) on venäläinen jääkiekkoilija. Soin on hyökkääjä. Soin pelaa Moskovan Dynamon joukkueessa ja on pelannut Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa. Soin valittiin Venäjän jääkiekkomaajoukkueseen myös Sotšin talvikisoihin.
Havannan myrsky

| Havannan myrsky |
| --- | --- |

Kirjailija:  Clive Cussler ja Dirk Cussler
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2014
Suomennos
Suomentaja:  Anna Kangasmaa
Kustantaja:  WSOY
Sivumäärä:  392
ISBN:  9789510412565
Sarja: Dirk Pitt
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Havannan myrsky on Clive Cusslerin ja Dirk Cusslerin Dirk Pitt -kirjasarjaan kuuluva trilleri vuodelta 2014.
Semjon Pegov

Semjon Pegov
Semjon Vladimirovitš Pegov (ven. Семён Владимирович Пегов; s. 9. syyskuuta 1985 Smolensk) on venäläinen toimittaja, sotakirjeenvaihtaja ja sotabloggari. Hän tuli verkossa tunnetuksi WarGonzo-pseudonyymillä.
Pegov valmistui Smolenskin valtionyliopistosta vuonna 2007 ja aloitti samana vuonna uransa Smolenskin valtiollisen televisio- ja radioyhtiön palveluksessa. Hän toimitti vuosina 2007–2009 BIGmag-taidelehteä. Sotien käsittelyn hän aloitti ollessaan vuosina 2009–2013 Abaza TV:n kirjeenvaihtajana Abhasian Suhumissa. Pegov pääsi vuonna 2013 Life.run erikoiskirjeenvaihtajaksi. Hän tuli suuren yleisön tietoon Venäjän näkökulman edustajana vuonna 2014. Hänelle myönnettiin Venäjällä mitali ansioista isänmaalle, mitä perusteltiin Krimin miehityksen ”objektiivisella käsittelyllä”. Vuonna 2017 Pegov perusti WarGonzo-nimisen Youtube-kanavan, jossa käsiteltiin sotiin ja aseisiin liittyneitä aiheita. Elokuussa 2020 Valko-Venäjän poliisi pidätti Pegovin Svjatlana Tsih’anouskajan tukimielenosoituksen yhteydessä. Hänet vapautettiin päivän kuluttua Venäjän suurlähetystön, Vladimir Solovjovin, Roman Babajanin ja Margarita Simonjanin vedottua hänen puolestaan. Syksyllä 2020 Pegov matkusti kuvaamaan konfliktia Vuoristo-Karabahissa. Azerbaidžanin syyttäjänvirasto avasi rikostutkinnan laittomasta maahantulosta ja yllytyksestä alueellisen koskemattomuuden loukkaukseen. Joulukuussa 2021 Pegov joutui pidätetyksi Chișinăun kansainvälisellä lentoasemalla Moldovassa. Hänet vapautettiin kuulustelujen jälkeen. Toukokuussa 2022 Youtube sulki Pegovin kanavan käyttöehtojen vastaisena.
Syyskuussa 2022 Pegov pidätettiin oletetusta hotellin johtajan uhkailusta humalassa. Institute for the Study of War epäili asian johtuneen Venäjän hallinnon kampanjasta mahdollisesti liian vaikutusvaltaisiksi koettuja sotakirjeenvaihtajia vastaan. Pegov haavoittui ollessaan Somalia-pataljoonan seurassa lokakuussa 2022. Tassin mukaan hän joutui leikkaushoitoon. Marraskuussa 2022 Vladimir Putin myönsi Pegoville Rohkeuden kunniamerkin. Pegov kutsuttiin tapaamiseen Putinin kanssa kesäkuussa 2023. Tuolloin hänellä oli 1,3 miljoonaa Telegram-seuraajaa kanavallaan, jolla käsiteltiin Ukrainan sodan rintamatilannetta. Vuoden 2023 päättyessä Telegram-seuraajia oli 1,1 miljoonaa.
Pegov on julkaissut muun muassa kirjan Arsen Pavlovista ja dokumentin Aleksandr Zahartšenkosta. Hän on osallistunut Odessan vapaa kaupunki -informaatiohankkeeseen. Pegov väitti toukokuussa 2022 Mariupolissa olevan Naton käyttämän salaisen laboratorion. StopFake-hanke kumosi väitteen. Heinäkuussa 2022 Pegov väitti Turkin ja Yhdysvaltain lähettävän Ukrainaan Isis-taistelijoita. Pegov on naimisissa ja hänellä on lapsi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Semjon Pegov Wikimedia Commonsissa
Semjon Mogilevitš

| Semjon Mogilevitš |
| --- | --- |
 Semjon Mogilevitš vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1946 (ikä 78) Kiova, Ukraina, Neuvostoliitto
Semjon Judkovitš Mogilevitš (ven. Семён Юдкович Могилевич, ukr. Семен Юдкович Могилевич, Semen Judkovytš Mohylevytš; s. 30. kesäkuuta 1946 Kiova) on ukrainalaissyntyinen juutalainen kansainvälinen rikollinen. Hän on maailman tunnetuimpia rikollisjohtajia, jota syytetään asekaupasta, huumekaupasta, uraanikaupasta ja useista murhista. Taloustieteellisen tutkintonsa vuoksi lempinimellä ”Brainy Don” tunnettu Mogilevitš johti 1990-luvulta lähtien voimakasta itäeurooppalaista rikollissyndikaattia ja oli Interpolin, FBI:n ja Britannian poliisin etsintälistoilla. Hänet pidätettiin tammikuussa 2008 Moskovassa.
Mogilevitš on tunnettu myös nimillä Sergei Schneider, Semjon Palagnjuk, Semjon Teleš, Semjon Mogilevks, Šimon Makelvitš, Suvorov, Don Simeon ja "Seva".
Mogilevitš sai kolme vuotta vankeutta 1970-luvulla luvattomasta valuutanvaihdosta ja myöhemmin neljä vuotta muista valuuttaoperaatioista. 1980-luvulla hän ryhtyi järjestämään Neuvostoliitosta Israeliin  muuttaneiden juutalaisten omaisuuden myyntiä, luvaten lähettää näille osuuden omaisuudesta. Tällä pääomalla hänen epäillään järjestäneen aseiden salakuljetusta, prostituutiota, uhkapelejä ja mustan pörssin kauppaa.
1990-luvulla Mogilevitš siirtyi Israeliin ja sai Israelin kansalaisuuden. Hän meni naimisiin unkarilaisen Katalin Pappin kanssa vuonna 1991. Vuonna 1992 hän osti Unkarista tehtaan, jonka toimialaksi oli rekisteröity ilmatorjunta-aseiden ja ohjusten valmistaminen. Mogilevitš laajensi ravintolatoimintaansa Unkarissa.
31. toukokuuta 1995 Unkarin poliisi järjesti etsinnän hänen ravintolassaan U Holubu'ssa ja tavoitti sieltä venäläisen ja ukrainalaisen rikollisjärjestön edustajia. Mogilevitš laajensi toimintaansa Euroopassa ja FBI alkoi etsiä häntä. Myöhemmin hänen on epäilty osallistuneen myös Eural Trans Gasin maakaasun välityskauppaan.
Venäjän poliisi pidätti Mogilevitšin Moskovassa 23. tammikuuta 2008.
Aiheesta muualla

FBI:n etsintäkuulutus (englanniksi)
Semion Mogilevich: FBI Most Wanted kooperiert mit deutschen Energieunternehmen (saksaksi)
Taka-Baikalian aluepiiri

| Taka-Baikalian aluepiiri Забайкальский край |
| --- | --- |
 Kalarjoki Taka-Baikaliassa
 Lippu:  Vaakuna
 Aluepiirin sijainti Venäjällä
 Koordinaatit: 52°03′N, 113°28′E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiopiiri:  Kaukoitä
Piiritasoisia kaupunkeja:  4
Piirejä:  31
Perustettu:  2008
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tšita
 – kuvernööri:  Ravil Geniatulin
Pinta-ala:  431 500 km²
Väkiluku (2009):  1 117 000
 – väestötiheys:  2,6 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  RU-ZAB
 
Taka-Baikalian aluepiirin internetsivut
 Aikavyöhyke UTC+9 (MSK+6) 
Taka-Baikalian aluepiiri (ven. Забайка́льский край, Zabaikalski krai) on Venäjän federaation subjekti kaakkoisessa Siperiassa. Alue rajoittuu koillisessa Sahan tasavaltaan, idässä Amurin alueeseen ja Kiinan Sisä-Mongoliaan, etelässä Mongoliaan, lännessä Burjatiaan ja luoteessa Irkutskin alueeseen. Taka-Baikalian aluepiirin pääkaupunki on Tšita.
Aluepiiri muodostettiin 1. maaliskuuta 2008 yhdistämällä entinen Tšitan alue ja sen sisällä sijainnut Agan Burjatian autonominen piirikunta, joka sinänsä oli myös osa Tšitan aluetta.
Maantiede

Pinnanmuodostus on vuoristoinen (1 000–1 900 metriä merenpinnasta). Tyypillisiä ovat koillis–lounaissuunnassa kohoavat harjanteet ja niitä erottavat jokilaaksot. Etelässä on laaja tasanko. Korkein kohta on Kodar-harjanteen Pik BAM (3 073 metriä) ja matalin alueelta pois virtaava Amurjoki (292 metriä). Tšitan lähellä sijaitsevassa Jablonovyivuoristossa sijaitsee Amurin, Jenisein ja Lenan vedenjakaja. Itään Tyyntä valtamerta kohti virtaavat Ingoda ja Onon yhtyvät Šilka-joeksi, joka yhdessä Argunin kanssa muodostaa Amurin. Jenisein vesistöön kuuluvat länteen virtaavat Selengan sivujoet Hilok ja Tšikoi. Pohjoiseen virtaavat Vitim ja Oljokma kuuluvat Lenan vesistöön. Järviä on melko vähän.
Ilmasto on ankaran mannermainen. Talvi on pitkä, kylmä ja vähäluminen. Tammikuun keskilämpötila on –37,5 °C pohjoisessa ja –19,7 °C etelässä. Kylmyysennätys on Kalarin piirissä mitattu –64 °C. Kesä on lyhyt ja lämmin. Heinäkuun keskilämpötila on +15 °C pohjoisessa ja +21 °C etelässä. Kasvukausi kestää 100–140 päivää pohjoisessa ja 150–160 päivää etelässä. Suurin osa alueesta kärsii kuivuudesta. Vuotuinen sademäärä vaihtelee vuoriston 600 millimetristä etelä- ja kaakkoisosien 300 millimetriin. Sateista 80–90 % saadaan kesällä ja syksyllä.
Yli puolet pinta-alasta on metsää.
Väestö

Aluepiirin väkiluku on 1 117 000 henkeä ja väestötiheys 2,6 henkeä neliökilometrillä (vuonna 2009). Asutus on keskittynyt Siperian rautatien varrelle ja jokilaaksoihin. Pohjoisosa on hyvin harvaan asuttua.
Kaupunkiväestön osuus on 63,7 % (vuonna 2009). Kaupunkeja on 10 ja kaupunkimaisia taajamia 41. Kaupungeista suurin on Tšita (307 300 henkeä vuonna 2009). Muut kaupungit ovat huomattavasti pienempiä: Krasnokamensk (57 000), Borzja (30 500), Petrovsk-Zabaikalski (19 500), Nertšinsk (14 100), Šilka (14 000), Balei (13 000).
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan aluepiirin väestöstä 89,8 % on venäläisiä, 6,1 % burjaatteja, 1,0 % ukrainalaisia ja 0,7 % tataareja. Burjaatit asuvat etupäässä Agan Burjatiassa. Evenkejä on 1 500 henkeä. He asuvat aluepiirin pohjoisosassa Kalarin, Tungirin–Oljokman ja Tungokotšenin piireissä.
Hallinto

Taka-Baikalian aluepiiri on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Tšita. Aluepiirin lainsäädäntöelin on lainsäädäntökokous. Toimeenpanovaltaa johtaa kuvernööri Ravil Geniatulin.
Kunnallista itsehallintoa varten Taka-Baikalian aluepiiri on jaettu 31 piiriin ja neljään kaupunkipiirikuntaan.
Hallinto > Piirit

Suluissa piirin hallinnollinen keskus.
| --- | --- |
 Aginskojen piiri (Aginskoje)  Akšan piiri (Akša)  Aleksandrovski Zavodin piiri (Aleksandrovski Zavod)  Balein piiri (Balei)  Borzjan piiri (Borzja)  Duldurgan piiri (Duldurga)  Gazimurski Zavodin piiri (Gazimurski Zavod)  Hilokin piiri (Hilok)  Kalarin piiri (Tšara)  Kalgan piiri (Kalga)  Karymskojen piiri (Karymskoje)  Krasnokamenskin piiri (Krasnokamensk)  Krasnyi Tšikoin piiri (Krasnyi Tšikoi)  Kyran piiri (Kyra)  Mogoituin piiri (Mogoitui)  Mogotšan piiri (Mogotša):  Nertšinskin piiri (Nertšinsk)  Nertšinski Zavodin piiri (Nertšinski Zavod)  Olovjannajan piiri (Olovjannaja)  Ononin piiri (Nižni Tsasutšei)  Petrovsk-Zabaikalskin piiri (Petrovsk-Zabaikalski)  Priargunskin piiri (Priargunsk)  Šelopuginon piiri (Šelopugino)  Šilkan piiri (Šilka)  Sretenskin piiri (Sretensk)  Tšernyševskin piiri (Tšernyševsk)  Tšitan piiri (Tšita)  Tungirin-Oljokman piiri (Tupik)  Tungokotšenin piiri (Verh-Usugli)  Uljotyn piiri (Uljoty)  Zabaikalskin piiri (Zabaikalsk)
Hallinto > Kaupunkipiirikunnat

Aginskoje
Gornyi (suljettu alue)
Petrovsk-Zabaikalski
Tšita
Talous

Taka-Baikalian tärkeimmät teollisuudenalat ovat kaivos-, metsä- ja puunjalostusteollisuus sekä koneenrakennus ja rautametallurgia. Kaivosteollisuus tuottaa kultaa, molybdeeniä, tinaa, lyijyä, sinkkiä ja kivihiiltä. Maatalous on keskittynyt nautakarjan ja porojen hoitoon. Lisäksi harjoitetaan turkiseläinten metsästystä.
Liikenne

Aluepiirin eteläosan kautta kulkee Siperian rautatie. Karymskojessa siitä haarautuu Kiinan Manzhouliin johtava rata. Jälkimmäisestä haarautuu Borzjassa yhteys Mongolian Tšoibalsaniin. Pohjoisosan kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Tärkeimmät maantiet ovat Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie sekä Habarovskiin johtava M58. Tšitasta on maantieyhteys Zabaikalskin kautta Kiinaan ja Borzjasta Mongoliaan. Lentoliikenne yhdistää Tšitan Moskovaan ja Venäjän muihin kaupunkeihin sekä Pekingiin. Paikallisia lentokenttiä on muun muassa Krasnokamenskissa ja Tšarassa. Laivaliikennettä on lähinnä Šilka-joella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taka-Baikalian aluepiiri Wikimedia Commonsissa
Taka-Baikalian aluepiirin virallinen sivusto (venäjäksi)
Taka-Baikalian tietosanakirja (venäjäksi)
Harlan Coben

| Harlan Coben |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1962 (ikä 62) Newark, New Jersey,  Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti 
Tuotannon kieli: englanti 
Aikakausi:  1990–
Palkinnot
 Anthony Award (1996),  Edgar-palkinto ja Shamus Award (1997) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Harlan Coben (s. 4. tammikuuta 1962) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa jännitysromaaneja.
Cobenin teoksista on filmatisoitu Ei sanaakaan (Tell no one, 2001), josta tehty samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2006.
Suomennetut teokset > Myron Bolitar -kirjat

Lupaus.  ((Promise me, 2006.) Suom. Jukka Jääskeläinen)  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-32763-0.
Ruma totuus.  ((Live wire, 2011.) Suom. Hilkka Pekkanen)  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-38570-8.
Suomennetut teokset > Mickey Bolitar -nuortendekkarit

Pakopaikka.  ((Shelter, 2011.) Suom. Hilkka Pekkanen)  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-39187-7.
Täpärällä.  ((Seconds Away, 2012.) Suom. Hilkka Pekkanen)  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-39202-7.
Suomennetut teokset > Muut rikosromaanit

Ei sanaakaan.  ((Tell no one, 2001.) Suom. Jukka Jääskeläinen)  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29485-3.
Sillä tiellään.  ((Gone for good, 2002.) Suom. Jukka Jääskeläinen)  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30703-3.
Viaton.  ((The Innocent, 2005.) Suom. Jukka Jääskeläinen)  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31796-9.
Kadonneet.  ((The Woods, 2007.) Suom. Arto Schroderus)  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-34203-9.
Tiukassa otteessa.  ((Hold tight, 2008.) Suom. Pirkko Biström)  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36270-9.
Loukussa.  ((Caught, 2010.) Suom. Eva Siikarla)  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37193-0.
Lupaa ja vaikene.  ((Six Years, 2013.) Suom. Salla-Maria Mölsä)  Minerva, 2014.  ISBN 978-952-492-847-2.
Saalistaja.  ((Missing You, 2014.) Suom. Salla-Maria Mölsä)  Minerva, 2015.  ISBN 978-952-312-104-1.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Dekkarinetti: Harlan Coben
1 2  (fr) Ranskan kansalliskirjasto, BnF catalogue général, Pariisi, Ranskan kansalliskirjasto . Tieto on haettu Wikidatasta.
Jatkosodan hyökkäysvaiheen ilmasotatoimet

| Jatkosodan taistelut |
| --- | --- |
Jatkosodan hyökkäysvaihe (1941) Operaatio Hopeakettu • Pohjois-Suomi • Itä-Karjala • Karjalankannas • Laatokka • merisotatoimet • ilmasotatoimet: 
Asemasotavaihe (1941–1944) Itä-Karjalan partisaanitaistelut 1942: 
Sodan loppuvaihe (1944) Kannaksen suurhyökkäys • Tali-Ihantala • Suurhyökkäys Syväriltä • Suurhyökkäys Maaselästä • Ilomantsin taistelu : 
Jatkosodan hyökkäysvaiheen ilmasotatoimet on nimitys ilmasotatoimille jatkosodan hyökkäysvaiheessa.
Alkuajat

Jatkosodan alun hyökkäysvaiheessa Suomi oli paremmin varustautunut kuin talvisodassa. Suomen ilmavoimilla oli käytössään hyökkäysvaiheen alussa noin 550 lentokonetta ja suomalaisilla oli ilmaherruus koko hyökkäysvaiheen ajan. Sota aloitettiin Bristol Blenheimillä ja päähävittäjänä oli yhdysvaltalainen Brewster F2A "Buffalo".
Jatkosodan hyökkäysvaiheen alla Suomen ilmavoimat oli jaettu neljään lentorykmenttiin (Le.R), jotka puolestaan jakautuivat yhteentoista lentolaivueeseen (Le.Lv). Le.R 1:n lentolaivueet (Le.Lv 12, Le.Lv 14 ja Le.Lv 16) olivat tiedustelu- ja yhteistoimintalaivueita, Le.R 2:n (Le.Lv 24, Le.Lv 26 ja Le.Lv 28) ja Le.R 3:n (Le.Lv 30 ja Le.Lv 32) hävittäjälaivueita sekä Le.R 4:n (Le.Lv 42, Le.Lv 44 ja Le.Lv 46) pommitus- ja kaukotoimintalaivueita. Näiden lisäksi ilmavoimilla oli kaksi erillistä lentolaivuetta; Le.Lv 6 ja Le.Lv 15.
Suomalaisten maahyökkäystä tukemaan asetettiin hieman aiemmin lakkautetun Le.R 1:n laivueet Le.Lv 12 ja Le.Lv 16, joiden tehtäviksi käskettiin tiedustelu, pommitus, valokuvaus, tykistön tulenjohto sekä lentolehtisten pudotus. Laivueet alistettiin VII AK:lle, mutta Le.Lv 12 sai lisäksi tehtävän suorittaa tiedustelutehtäviä myös VI AK:lle. Le.Lv 12:n kalustona olivat sodan alkuvaiheessa 1. lentueella Curtiss Hawk 75A (CU), 2. lentueella Gloster Gladiator (GL) ja 3. lentueella Fokker C.X (FK). Le.Lv 16:n kalustona oli puolestaan 1. lentueella GL-koneita, 2. lentueella Westland Lysander ja 3. lentueella FK-koneita. Näistä CU- ja GL-koneet olivat hävittäjiä, FK-koneet tiedustelu ja syöksypommituskoneita, ja LY-koneet tiedustelukoneita, niillä voitiin suorittaa pommituksia pommikuorman ollessa maksimissaan 250 kg, tavallisesti käytettiin kuitenkin
huomattavasti pienempää määrää. Myös CU-koneet oli mahdollista varustaa pommein, pommikuorman ollessa suurimmillaan 150 kg. Kaikki edellä mainitut koneet olivat vanhentuneita ensilinjan toimintaan. Hyökkäyksen ilmatuen lisäämiseksi Ilmavoimien komentaja määräsi hävittäjäkonein varustetun Le.R 2:n toimimaan Karjalan armeijan suojana, ylläpitämään alueella ilmanherruutta sekä suojaamaan Le.Lv 12:n ja Le.Lv 16:n koneita näiden tehtävissä sekä osallistumaan maataisteluihin. Pommikonein varustettu Le.R 4 sai puolestaan määräyksen suorittaa pommituksia tarpeen mukaan. Hävittäjäkonein varustettu Le.R 3 määrättiin vastaamaan kotirintaman puolustuksesta.
Laatokan Karjalan valtaus

Ennen hyökkäysten alkua laivueet suorittivat tiedustelua, joilla selvitettiin muun muassa vihollisen asemia sekä joukkojen siirtoja. Laivueissa tapahtui myös jonkin verran kalustomuutoksia Le.Lv 12 saadessa varikolta lisää CU-koneita ja luovuttaessa GL-koneensa Le.Lv 16:lle, jonka jälkeen Le.Lv 12:n 1. ja 2. lentue oli varustettu CU-koneilla. Le.Lv 12:n CU-parin suoritti 5. heinäkuuta tiedustelu- ja tuhoamislennon Laatokan pohjoispuolella hyökäten neuvostokolonnaa ja junaa vastaan Matkaselässä.
Kar.A:n ja ilmavoimien välisen yhteistoiminnan tehostamiseksi Kar.A:n esikuntaan perustettiin Ilmakomentajan toimi, johon asetettiin everstiluutnantti Eino Bremer. Hänen alaisuuteensa tulivat kuulumaan kuitenkin ainoastaan Le.Lv 16 ja Le.Lv 12 hävittäjärykmentin Le.R 2 ollessa everstiluutnantti Richard Lorentzin komennossa. Ilmakomentajan tueksi perustettiin myös Ilmatoimisto, jonka toteuttaminen kesti kuitenkin pitkään ja se valmistui vasta päivää ennen hyökkäyksen alkua. Lisäksi molempiin Kar.A:n armeijakuntiin asetettiin ilmavoimien yhdysupseerit. Järjestely osoittautui myöhemmin huonosti toimivaksi, siinä oli liian monta välivaihetta, minkä seurauksena maavoimilta saadut tukipyynnöt saavuttivat ilmavoimien laivueet usein vasta sitten kun tilanne oli jo ohitse. 10. heinäkuuta alkaneessa hyökkäyksessä Le.Lv 16 toimintasuuntana oli Kar.A:n vasen siipi VII AK:n ja Ryhmä O:n hyökkäyskaistoilla oikeana rajana Laatokka ja vasempana Kuhmo. Le.Lv 12 puolestaan suoritti tiedustelua, kuten jo edellä todettiin, molempien AK:n hyväksi. 11.7. Le.Lv 12:n 1. lentue pommitti kahdella CU-koneella viholliskolonnaa saaden sen pysähtymään, minkä jälkeen kaksi saman laivueen FK-konetta suoritti kolonnan pommituksen CU-koneiden suojatessa pommittajia. Samana päivänä Le.Lv 26:n Fiat G.50-koneet tulittivat kolonnaa Laatokan pohjoispuolella olevan Värtsilän pohjoispuolella. ,
Tähän mennessä suomalaiset maajoukot olivat olettaneet, että ilmanherruus oli kiistämättömästi suomalaishävittäjien hallussa eivätkä olleet välittäneet suojautua koneiden lähestyessä, mikä oli muutamassa tapauksessa johtanut merkittäviin tappioihin viholliskoneiden hyökätessä maajoukkoja vastaan. 13. heinäkuuta IV ja II AK:n alueilla toiminut Le.Lv 14 oli saanut käskyn luovuttaa CU-koneensa Le.R 3:n Le.Lv 32:lle, jolta laivue sai vaihdossa FR-koneita. Käsky toimeenpantiin heti. Le.Lv 26 suoritti 16.- 17. heinäkuuta maataistelulentoja Uuksunjoella ja Helylässä saaden osumia autoihin ja ilmatorjunnan asemiin. Koneidenluovutuksen aiheuttaneen sekaannuksen takia Kar.A:n tiedustelu oli jonkin aikaa lähes kokonaan Le.Lv 16 varassa, joka suoritti tiedustelulennot toiminta-alueensa eteläosassa.
Tiedustelevat koneet suorittivat usein myös rynnäkköjä havaitsemiaan viholliskolonnia ja joukkokeskityksiä vastaan. Le.Lv 16:n tilanne helpotti vasta 24. heinäkuuta, jolloin Le.Lv 12:n 2. lentue suoritti ensimmäiset tiedustelulentonsa FR-koneilla. Samana päivänä ylipäällikkö pysäytti toistaiseksi Kar.A:n hyökkäyksen. Laivueet Le.Lv 12 ja Le.Lv 16 jäivät Kar.A:n alueelle jatkaen tiedustelutoimintaansa.