stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäjän kerrostalopommit

| Venäjän kerrostaloräjäytykset |
| --- | --- |
 Räjähdyksessä vaurioitunut kerrostalo Volgodonskissa.
Paikka:  Venäjä  (Buinaksk, Moskova ja Volgodonsk)
Kohde:  neljä matalan tuloalueen asuintaloa
Ajankohta:  4.–16. syyskuuta 1999
Iskutyyppi:  aikapommi
Kuolleita:  293
Haavoittuneita:  yli 1 000
Venäjän kerrostalopommit olivat sarja pommeja, jotka räjähtivät pääasiassa kerrostaloissa elo–syyskuussa vuonna 1999 Venäjällä. Räjähdykset tappoivat noin 300 ihmistä ja haavoittivat noin tuhatta. Kaksi pommia räjähti Moskovassa, ja lisäksi yksittäiset pommit Buinakskissa ja Volgodonskissa. Viranomaisille tulleen puhelinsoiton mukaan iskujen takana olivat tšetšeenit. Tšetšenian hallitus ei ole myöntänyt osuuttaan iskuihin.
Lännessä ja Venäjällä on esitetty vaihtoehtoinen salaliittoteoria kerrostalopommien tekijöistä. Sen mukaan Venäjän turvallisuuspalvelu FSB räjäytti pommit itse, koska halusi vierittää syyn niistä tšetšeenien niskoille. Tällöin olisi saatu syy toisen Tšetšenian sodan aloittamiselle ja Venäjää uhkaava hajoaminen estettyä. Salaliittoteoria esitetään suomeksi FSB-virkailija Aleksandr Litvinenkon ja historioitsija Juri Felštinskin kirjoittamassa kirjassa Venäjä kuilun partaalla – turvallisuuspalvelut demokratian uhkana. Kirjan alkuperäisen painoksen kustansi Venäjältä paennut suurliikemies Boris Berezovski. Venäjän viranomaisten mielestä kirja on tyypillistä Berezovskin propagandakoneiston tuottamaa loanheittoa. Monia terrori-iskun tekijöinä pidettyjä on tuomittu tai surmattu Tšetšenian sodassa.
Ensimmäinen pommi-isku Moskovaan

8. syyskuuta 1999 kello 23.59.58 Kaakkois-Moskovassa Petšatnikin kaupunginosassa räjähti 300–400 kilogrammaa heksogeenipohjaista räjähdettä eräässä kerrostalossa Ulitsa Gurjanova -kadulla. Räjähdys tuhosi talosta yhdeksän kerrosta ja 108 asuntoa, ja sen seurauksena 95 ihmistä kuoli ja 150 haavoittui. Venäläiseen uutistoimistoon tulleen soiton mukaan pommi oli vastaus Tšetšenian ja Dagestanin kylien pommitukselle.
Buinakskin pommi-isku

Dagestanissa Tšetšenian lähellä Buynaksissa räjähti 4. syyskuuta autopommi, joka tappoi 62 ihmistä ja haavoitti kymmeniä.
Toinen pommi-isku Moskovaan Kashirskojen valtatielle

Moskovan toinen pommi-isku tapahtui 13. syyskuuta, edellisten pommi-iskujen uhrien hautajaispäivänä. Silloin räjähti suuri pommi
Moskovassa Kashirskojen valtatien varressa kello viisi aamulla. Kahdeksan kerrosta meni maan tasalle, kaduille lensi sirpaleita ja betonia jopa satojen metrien päähän. 118 ihmistä kuoli ja 200 haavoittui. Venäjän presidentti määräsi näihin aikoihin sodan ”laittomia sotilasosastoja” vastaan Tšetšeniassa, vaikka ei ollut suoria todisteita tšetšeenejä vastaan. Salainen palvelu syytti iskusta TV:ssä islamilaisterroristi Mukhit Laipanovia, joka oli kuollut auto-onnettomuudessa samana vuonna.
Volgodonskissa räjähtänyt pommi

Eteläisessä Volgodonskissa räjähti 16. syyskuuta kuorma-autoon asennettu pommi, joka tappoi 17 henkilöä.
Iskujen tekijät

Räjähdykset tapahtuivat pian islamilaisten tšetšeenisissien hyökättyä Dagestaniin. He valtasivat siellä muutamia kyliä ja julistivat valtaamansa pienet alueet uudeksi Venäjästä irralliseksi valtioksi. Venäjän sisäministeriön joukot saapuivat paikalle. Viranomaisille tulleen puhelinsoiton mukaan iskujen takana oli Dagestanin vapautusrintama, ja kerrostaloihin kohdistuvat pommi-iskut vastaus Venäjän toimille Dagestanissa. Terrori-iskut Venäjällä kohdistuivat muun muassa sotilaiden asuntoihin. Dagestanissa toimivia muslimisissejä johti Shamil Basajev.
Venäjän turvallisuusviranomaisten mukaan Venäjän pommit olivat Amir Khattabin ja Abu Umarin johtamien muslimiterroristiryhmien tekemiä. Iskujen johto olisi ollut Atšimez Gotšijajevilla. Khattab ja Umar ovat kiistäneet osuutensa iskuihin. FSB:n tutkinnan mukaan räjähteiden kuljetuksessa ja avustuksessa auttoivat muun muassa muutaman karatsailaiset ja Dagestanin avaarit.
Räjähdysaine oli valmistettu Urus-Martanissa lannoitetehtaassa. Räjähde lastattiin kuorma-autoon, josta eri ryhmät ottivat räjähdeosansa ja kuljettivat sen kohteisiin. Monet iskuissa avustaneet eivät olleet syntyperäisiä tšetšeenejä. Monia kerrostaloiskuihin syyllisiksi epäiltyjä on tapettu Tšetšenian sodassa, tai vangittu pitkäksi aikaa. Monet länsimaisetkin asiantuntijat uskovat, että Khattabin wahhabiittiryhmä oli Venäjän kerrostaloiskujen takana.lähde?
Seuraukset

Venäjän joukot olivat alkaneet luoda turvallisuusvyöhykettä Dagestaniin elokuun alussa. Tšetšeenisissien vastahyökkäys Dagestaniin tapahtui 7. lokakuuta. Sissit tekivät siellä hyökkäyksiä ja räjäyttivät pommeja. Venäjä vastasi omalla operaatiollaan elokuun lopulla, ja kapinalliset vetäytyivät Tšetšeniaan syyskuun loppupuolella. Jo syyskuussa venäläiset sotilaskoneet hyökkäsivät Tšetšenian pääkaupungin Groznyin ympäristössä oleviin kohteisiin. Tämä ja kerrostalopommit ajoivat Tšetšenian sotaan Venäjän kanssa. Venäjä julisti sodan 1. lokakuuta, ja maavoimat alkoivat edetä alueelle lokakuun loppupuolella.
Salaliittoteorioita

Lännessä ja Venäjälläkin melko suositun teorian mukaan turvallisuuspalvelu FSB itse räjäytti tai räjäytytti pommit.
Terroriteot pantiin sitten tšetšeeni- ja muiden muslimiterroristien syyksi. Näin saatiin tekosyy Tšetšenian sodan aloittamiselle. Kun KGB-taustainen pääministeri Vladimir Putin esiintyi kovin sanoin televisiossa terroristeja vastaan, hänestä tuli kansan silmissä tiukka terroristeja tuhoava sankari. Tämän maineen turvin Putin voitti presidentinvaalit. FSB sai miehensä Venäjän johtoon häikäilemättömästi juonitellen. Korruptiosyytteitä vastaan pyristelevä presidentti Boris Jeltsin saatiin pelastettua. Tämän mukaan terrori-iskujen perimmäinen motiivi olisi ollut Venäjän hajoamisen estäminen. Ainakin osa iskujen tekijöistä saattoi olla FSB:hen kytköksissä olevia rikollisia. Teoriaa näyttäisi tukevan se, että Rjazanissa nähtiin nuorten venäläisten näköisten ihmisten asentavan pommia kellariin. Räjäytys pystyttiin estämään, mutta miliisi ei ehtinyt saada asentajia kiinni. Räjäytyksiä ei enää tämän jälkeen sattunut.
Tapausta esitettiin muutaman päivän ajan TV:ssä epäonnistuneena terrori-iskuna, kunnes FSB:n johtaja Nikolai Patrušev sanoi sen olleen harjoitus. Lisäksi Venäjä aloitti Tšetšenian vastaisen hyökkäyksen valmistelun jo keväällä 1999.
Venäjällä teoriaa ovat kannattaneet muun muassa tšetšeenit, Boris Kagarlitski, Vladimir Pribylovski, Anna Politkovskaja, Aleksandr Litvinenko ja kenraali ja poliitikko Aleksandr Lebed. Ulkomailla ajatusta on tuonut esille David Satter. Tämä salaliittoteoria esitetään muun muassa Juri Feštinskin ja Aleksandr Litvinenkon kirjassa Venäjä kuilun partaalla. Tämän kirjan kustansi alkujaan maasta paennut oligarkki Boris Berezovski. Myös Satter on kytköksissä Berezovskiinlähde?. Näin ollen Venäjän viranomaisten ja muutamien läntistenkin asiantuntijoiden mielestä salaliittoteoria on tarkoitettu tukemaan Berezovskia. Duumassa oli 2000-luvun alussa vireillään salaliittoteoriaa koskeva tutkimus, mutta tutkimusta ajaneet komitean jäsenet ovat joutuneet muun muassa murhien ja pahoinpitelyjen kohteiksi. Muutenkin salaliittoteoriaa julkisesti tukeneet ovat joutuneet onnettomuuksien ja väkivallan kohteeksi. Komiteassa olivat Sergei Kovaljov, Juri Štšekotšihin ja Sergei Jušenkov, joista kaksi viimeistä murhattiin.
Litvinenko myrkytettiin poloniumilla Lontoossa vuonna 2006. Lebed kuoli helikopterionnettomuudessa Tšetšeniassa, ja Politkovaskaja surmattiin. Tuntemattomat murhamiehet ovat surmanneet monta muutakin Tšetšenian sotatoimien ihmisoikeusrikkomuksia arvostellutta ihmisoikeusaktivistia, muun muassa Natalia Estemirovan.
Kirjallisuutta > Salaliittoteoriasta

Alexander Litvinenko, Juri Felshtinski, Venäjä kuilun partaalla – turvallisuuspalvelut demokratian uhkana, Tammi Helsinki 2007 ISBN 978-951-31-3982-7
Aiheesta muualla > Suomeksi

http://www.saunalahti.fi/wtc2001/fsb.htm (Arkistoitu – Internet Archive) - salaliittoteoriasta
Aiheesta muualla > Englanniksi

terror1999.narod.ru/sud/delokd/prigovor.html (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) translation[vanhentunut linkki]
"Poisoned spy defiant in final interview before his death" (Arkistoitu – Internet Archive). Richard Beeston, Diplomatic Editor, The Times, 23. marraskuuta 2006. (englanniksi)
"The Shadow of Ryazan: Who Was Behind the Strange Russian Apartment Bombings in September 1999?" (Arkistoitu – Internet Archive), David Satter, The Hudson Institute, 19. huhtikuuta 2002. (englanniksi)
"Fear of Doing the Boss a Disservice" (Arkistoitu – Internet Archive), Moscow Times, 11. huhtikuuta 2002, p. 8. (englanniksi)
"'Gospodin Geksogen' ('Mr. Hexogen')", Dr. Alexandr Nemets and Dr. Thomas Torda, NewsMax.com, 19. heinäkuuta 2002. (englanniksi)
"'Mr. Hexogen' (Continued)", Dr. Alexandr Nemets and Dr. Thomas Torda, NewsMax.com, 23. heinäkuuta 2002. (englanniksi)
JF: U.S. Grants Alyona Morozova Political Asylum. (englanniksi)
The blasts which shook Russia, 10. elokuuta 2000, BBC (englanniksi)
Russia apartment bombs: Two jailed, 12. tammikuuta 2004, CNN. (englanniksi)
"Assassination of Russia" — "Покушение на Россию" (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)  A 52-minute documentary (in Russian), using footage originally shot by NTV is available for downloading from this site. The film examines Russian apartment bombings and focuses on the foiled bombing in Ryazan. It can be ordered at the Terror 99 web site (Arkistoitu – Internet Archive). The script in English is available on Yuri Felshtinsky's website.
Timeline: Terrorism in Russia, 6. helmikuuta 2004, CNN (englanniksi)
The Terror of 9/99: Fact Sheet (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The request of the Chairman of the public inquiry committee Kovalyov to the Director of FSB (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), translation[vanhentunut linkki], 8. huhtikuuta 2002.
The answer of the Secretary of the Director of FSB to the Kovalyov's request (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
The answer of the General Prosecutor office to the request of the Duma member Kulikov (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
'Disbelief' (Arkistoitu – Internet Archive) by Andrei Nekrasov — documentary about Moscow Apartment Bombings; Google Video (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive), (venäjäksi) (Arkistoitu – Internet Archive).
Russian Apartment Bombings: The Story of Ryazan Sugar, 28. lokakuuta 2018, Medium. (englanniksi)
Helsingin seudun pikaraitiotiet

Helsingin seudun pikaraitiotiet ovat pääkaupunkiseudulla toimivia pikaraitioteitä. Niistä ensimmäinen, Raide-Jokeriksi kutsuttu pikaraitiolinja 15 aloitti liikenteen Helsingin ja Espoon välillä lokakuussa 2023. Sen jälkeen liikenteen on 2020-luvulla aloittamassa Kruunusillat-raitiotie. Suunnitteilla on myös lukuisia muita hankkeita, kuten Vantaan pikaraitiotie, Vihdintien pikaraitiotie ja Viikin–Malmin pikaraitiotie.
Linjat

| Linja | Reitti | Matka-aika | Pysäkkejä |
| --- | --- | --- | --- |
| 15 | Keilaniemi – Itäkeskus | 63 min | 34 |
Hankkeet > Rakenteilla

| Linja | Reitti | Rakentaminen alkoi | Liikenne alkaa |
| --- | --- | --- | --- |
| Linja 11 | Haakoninlahti – Länsi-Pasila | 2021 | 2027 |
| Linja 12 | Yliskylä – Hakaniemi | 2021 | 2027 |
Hankkeet > Suunnitteilla

| Linja | Reitti |
| --- | --- |
Vantaan pikaraitiotie: Mellunmäki (M) – Lentoasema
Vihdintien pikaraitiotie: Päärautatieasema – Kannelmäki
Länsisataman pikaraitiotie (linjan 12 toinen vaihe): Yliskylä – Jätkäsaari (jatke Hakaniemestä)
Viikin–Malmin pikaraitiotie: Kumpula – Malmin sairaala/Jakomäki
Tuusulanbulevardin pikaraitiotie: Päärautatieasema – Pakila
Raide-Jokeri 0: Meilahti – Herttoniemi (1. vaihe)
Raide-Jokeri 2: Vuosaari – Myyrmäki
Huomioita

↑  Osuus Kruunuvuorenrannasta Nihtiin on osa Kruunusillat-pikaraitiotietä. Osuutta Nihdistä Pasilaan eli Kalasatama–Pasila-raitiotietä ei kuitenkaan lasketa pikaraitiotieksi.
Verh’ovynan piiri

| Verh’ovynan piiri Верховинський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Ivano-Frankivskin alueen kartalla
 Vaakuna
 Koordinaatit: 48.1547°N, 24.8292°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Ivano-Frankivskin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Verh’ovyna (5 815 as., 2021)
Pinta-ala  ():  1 248,3 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  30 399
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Verh’ovynan piiri (ukr. Верховинський район, Verh’ovynskyi raion) on aluehallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Piiri rajoittuu etelässä Romaniaan, lännessä Taka-Karpatian alueeseen, luoteessa Nadvirnan piiriin, pohjoisessa Kosivin piiriin ja idässä Tšernivtsin alueen Vyžnytsjan piiriin.  Piirin hallinnollinen keskus on Verh’ovynan kaupunkityyppinen taajama (5 815 as., 2021).
Verh’ovynan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ivano-Frankivskin alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uuden Verh’ovynan piirin pinta-alaksi tuli 1 248,3 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Verh’ovynan piirin väkiluvuksi 30 399 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 19,1 prosenttia piirin asukkaista (5 815 as.), eli Verh’ovynan kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Verh’ovynan piiri Wikimedia Commonsissa
Viro Eurovision laulukilpailussa

| Viro |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  ETV
Toiminut isäntämaana:  2002
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  29
Ensiesiintyminen:  1994
Paras sijoitus:  1. (2001)
Huonoin sijoitus:  SF: 18. (2016)
Paras pistemäärä:  245
Huonoin pistemäärä:  2
Viro osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 1994 kappaleella ”Nagu merelaine”. Vuonna 2001 järjestetyssä kilpailussa Viro voitti kilpailun ensimmäisenä Baltian maana laululla ”Everybody”, jonka esittivät Tanel Padar ja Dave Benton. Viron huonoiten menestynyt Euroviisu tähän mennessä on ”Play”, jonka lauloi Jüri Pootsmann. Se sijoittui ensimmäisen semifinaalin 18. sijalle vuoden 2016 kilpailussa. Parhaimman pistemäärän maalle toi vuoden 2018 edustaja Elina Netšajeva kappaleellaan ”La forza”, joka keräsi loppukilpailussa 245 pistettä. Kaksiosaisen loppukilpailun aikana vuodesta 2004 lähtien Viro on päässyt finaaliin yhdeksän kertaa, vuosina 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2018, 2019, 2022 ja 2023.
Viro on esittänyt neljä ensimmäistä kappalettaan viron kielellä. Kielisäännön vapautumisen jälkeen viroksi on laulettu vain vuosina 2009, 2012 ja 2013. Vuonna 2004 Viro käytti vähemmistökieltään võroa. Vuonna 2008 kuultiin serbiaa, saksaa ja suomea. Vuonna 2018 Viron kappale esitettiin italiaksi.
Viron sijoitukset > Nykyinen pistejärjestelmä

Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
| Vuosi | Artisti(t) | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Silvi Vrait | Nagu merelaine | 24 / 25 | 2 |
| 1996 | Maarja-Liis Ilus & Ivo Linna | Kaelakee hääl | 5 / 23 | 94 |
| 1997 | Maarja-Liis Ilus | Keelatud maa | 8 / 25 | 82 |
| 1998 | Koit Toome | Mere lapsed | 12 / 25 | 36 |
| 1999 | Evelin Samuel & Camille | Diamond Of Night | 6 / 23 | 90 |
| 2000 | Eda-Ines Etti | Once In A Lifetime | 4 / 24 | 98 |
| 2001 | Tanel Padar & Dave Benton | Everybody | 1 / 23 | 198 |
| 2002 | Sahlene | Runaway | 3 / 24 | 111 |
| 2003 | Ruffus | Eighties Coming Back | 21 / 26 | 14 |
Viron sijoitukset > Kaksivaiheinen loppukilpailu

Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna kymmenen parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Muut maat kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa ja kymmenen parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
| Vuosi | Artisti(t) | Kappale | Finaali | Pisteet | Semifinaali | Pisteet | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Neiokõsõ | Tii | - | - | 11 / 22 | 57 |  |
| 2005 | Suntribe | Let's Get Loud | - | - | 20 / 25 | 31 |  |
| 2006 | Sandra Oxenryd | Through My Window | - | - | 18 / 23 | 28 |  |
| 2007 | Gerli Padar | Partners in Crime | - | - | 22 / 28 | 33 |  |
Viron sijoitukset > Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 otettiin käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä. Suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata.
| Vuosi | Artisti(t) | Kappale | Finaali | Pisteet | Semifinaali | Pisteet | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Kreisiraadio | Leto svet | – | – | 18 / 19 | 8 | Esitys ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2009 | Urban Symphony | Rändajad | 6 / 25 | 129 | 3 / 19 | 115 |  |
| 2010 | Malcolm Lincoln & Manpower 4 | Siren | – | – | 14 / 17 | 39 | Esitys ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2011 | Getter Jaani | Rockefeller Street | 24 / 25 | 44 | 9 /19 | 60 |  |
| 2012 | Ott Lepland | Kuula | 6 / 26 | 120 | 4 / 18 | 100 |  |
| 2013 | Birgit | Et uus saaks alguse | 20 / 26 | 19 | 10 / 16 | 52 |  |
| 2014 | Tanja | Amazing | – | – | 12 / 16 | 36 | Esitys ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2015 | Elina Born & Stig Rästa | Goodbye to Yesterday | 7 / 27 | 106 | 3 / 16 | 105 |  |
| 2016 | Jüri Pootsmann | Play | – | – | 18 / 18 | 24 | Esitys ei läpäissyt semifinaalia. Viimeinen sija. |
| 2017 | Koit Toome & Laura | Verona | – | – | 14 / 18 | 85 | Esitys ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2018 | Elina Netšajeva | La forza | 8 / 26 | 245 | 5 / 19 | 201 |  |
| 2019 | Victor Crone | Storm | 20 / 26 | 76 | 4 / 17 | 198 |  |
| 2020 | Uku Suviste | What Love Is | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. |
| 2021 | Uku Suviste | The Lucky One | – | – | 13 / 17 | 58 | Esitys ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2022 | Stefan | Hope | 13 / 25 | 141 | 5 / 18 | 209 |  |
| 2023 | Alika | Bridges | 8 / 26 | 168 | 10 / 16 | 74 |  |
| 2024 | 5MIINUST & Puuluup | (nendest) narkootikumidest ei tea me (küll) midagi | 20 / 26 | 37 | 6 / 16 | 79 |  |
| 2025 | Tommy Cash | Espresso macchiato |  |  |  |  |  |
Kapellimestarit

Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Viro osallistui myös vuoden 1993 Eurovision laulukilpailun esikarsintaan Kvalifikacija za Millstreet, jossa Viron kappaletta johti Peeter Lilje.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Viron kapellimestarit 1994–1998
| Vuosi | Nimi |  |  |
| 1994 | Urmas Lattikas |  |  |
| 1996 | Tarmo Leinatamm |  |  |
| 1997 | Tarmo Leinatamm |  |  |
| 1998 | Heiki Vahar |  |  |
Angolan kunnat

Angolan kunnat (port. município) ovat Angolan poliittis-maantieteellisen jaon paikallishallinnon yksiköitä.
Vuonna 2024 Angolan aluejakoa muutettiin uudella aluehallintoa koskevalla lailla ja useilla presidentin asetuksilla. Ennen muutosta Angolassa oli paikallistasolla 164 kuntaa. Näissä oli 518 kunnanosaa (comuna) ja 44 kaupunkipiiriä (distrito úrbano).
Osana aluehallintouudistusta 2024 Angolaan muodostettiin 162 uutta kuntaa. Uudet kunnat perustettiin korottamalla aiempia kaupunkipiirejä ja kunnanosia kunniksi. Muutoksen jälkeen kuntia oli vuoden 2025 alussa 326 ja alemmantasoisia hallinnollisia rakenteita (378 kunnanosaa) jäi enää 216 kuntaan.
Presidentin säädöksen mukaan muutoksella pyritään siirtämään päätöksentekoa ja kansallista kehityksen painopistettä kuntiin. Kunnat on luokiteltu aiempaan tapaan muun muassa asukasluvun ja kaupungistumisen mukaan kuntaluokkiin A-E (Tipo A – Tipo E). Korkein kuntaluokka on A, johon kuuluvat asukasluvultaan suurimmat kunnat ja esimerkiksi kaikki 21 maakuntakeskusta riippumatta siitä, täyttäisivätkö ne muuten luokan kriteerit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angolan kunnat Wikimedia Commonsissa
Vertumnus

Peter Paul Rubens: Vertumnus ja Pomona (1617-1619).
Vertúmnus (myös  Vortumnus) oli alun perin etruskien jumala nimeltään Voltumna, jonka roomalaiset omaksuivat omien jumaltensa joukkoon. Vertumnuksella oli temppeli Aventinuksella ja patsas Vicus Tuscuksen vilkkaan kauppakadun varrella. Varron mukaan Vertumnus oli yksi Titus Tatiuksen mukanaan tuomista jumalista. Toisaalta Vertumnuksen sanotaan olevan peräisin Volsiniin kaupungista, ja Vertumnuksen luonne jumalana johdetaan usein vertere-verbistä, joka tarkoittaa "kääntää". Vertumnusta pidettiinkin vuodenaikojen vaihtelun ja kauppatavaroiden vaihdon suojelusjumalana. Vertumnuksen juhlaa Vortumnaliaa juhlittiin 13. elokuuta. Vertumnuksen vaimo oli hedelmien ja hedelmällisyyden jumalatar Pomona.
Verihanhikki

| Verihanhikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Sormihanhikit Potentilla
Laji::  atrosanguinea
Kaksiosainen nimi
 Potentilla atrosanguinea  Raf. 
Katso myös
   Verihanhikki Wikispeciesissä   Verihanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verihanhikki (Potentilla atrosanguinea) on sormihanhikkien sukuun kuuluva Himalajalta kotoisin oleva perenna. Verihanhikki sopii myöhään kukkivana perennaryhmien reunamille. Se kukkii heinä-syyskuussa. Kukat sijaitsevat yksittäin 30-70 cm:ä korkeiden lehtevien varsien latvoissa. Ratasmaisten kukkien n. 20 mm:n leveät teriöt ovat purppuranpunaiset. Lehdet ovat 3-sormiset, liuskat soikeat ja hammaslaitaiset. Laji kasvaa 40 cm:ä leveäksi.
Kasvualustaksi sopii ravinteikas, hiekansekainen savimulta. Keväisin pintaan levitetään ohut kerros kompostimultaa. Kuivina kausina sitä on kasteltava säännöllisesti. Kasvupaikan on oltava aurinkoinen Taimien istutusväli on 30 cm:ä.
Verihanhikkia lisätään keväällä siemenistä ja keväällä tai syksyllä jakamalla. Sitä on hyvä jakaa säännöllisesti muutaman vuoden välein.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Verihanhikki (Potentilla atrosanguinea)
Puutarha.net: Verihanhikki (Potentilla atrosanguinea)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q6083575  Wikispecies: Potentilla atrosanguinea  BOLD: 754475  CoL: 4M4ZV  EoL: 301023  EUNIS: 179378  FNA: 242340985  GBIF: 5366332  GRIN: 29470  iNaturalist: 167340  IPNI: 727690-1  ISC: 116506  ITIS: 504571  MoBotPF: 286534  NatureServe: 2.140546  NCBI: 487759  Observation.org: 120872  Open Tree of Life: 134858  Plant List: rjp-8962  PLANTS: POAT3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:727690-1  RHS: 13558  Tropicos: 27802931  VASCAN: 8800  WFO: wfo-0001018151  Laji.fi: MX.41417
Lars

| Lars |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  10. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Lauri, Lassi, Lasse
Vastineita eri kielissä:  Lorenz, Laurenz, Laurent, Lawrence, Larry, Lorenzo
Nimen alkuperä:  Laurentius
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lars on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi on muunnelma latinalaisesta nimestä Laurentius, joka tarkoittaa "laakerin­lehdillä seppelöityä". Saman nimen suomen­kielisiä vastineita ovat Lasse, Lauri ja Lassi. Suomessa nimi Lars oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 10 172 henkilölle. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Larsin nimipäivä on 10. elokuuta, Pyhän Laurentiuksen muistopäivänä.
Lars taiteilijanimenä

Lars Kepler, kahden ruotsalaisen kirjailijan yhteinen kirjailijanimi
Kuvitteellisia Larseja

Lars Alexandersson, hahmo Tekken-videopelisarjassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Wikimedia Commonsissa