stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intian kansallismuseo
Kokoelmat > Miniatyyrimaalausten galleria

Intian kansallismuseossa on yli 17 000 maalausta käsittävä, maailman suurin kokoelma intialaisia miniatyyrimaalauksia yhdeksän vuosisadan ajalta.
Dara Shikohin, suurmoguli Aurangzebin veljen hääkulkue
Babur tarkastamassa linnoitusta Gwaliorissa
Akbarin muotokuva
Luonnonkuvausta mogulivaltakunnan varhaiskaudelta
Jahangir käsissään Madonnaa esittävä maalaus
Kokoelmat > Buddhalaisen esineistön galleria

Museon tämän osaston merkittävimpiä esineitä ovat Gautama Buddhan pyhäinjäännökset, jotka löydettiin arkeologisissa kaivauksissa 1970-luvulla Kapilavastun paikalla Uttar Pradeshin osavaltiossa.
Tämän lisäksi museossa on buddhalaista taidetta -- kivi-, pronssi-, terrakotta-, stukko- ja puuveistoksia, sekä maalattuja kääröjä -- Nepalista, Tiibetistä, Keski-Aasiasta, Myanmarista, Jaavalta ja Kamputseasta. Ne edustavat buddhalaisuuden kolmea päähaaraa: Hinayanaa, Mahayanaa ja Vajrayanaa.
Buddhan pää
Buddhan pyhäinjäännöksiä Ashokan 200-luvulla eaa. perustamasta stupasta.
Kokoelmat > Intian kirjoitustapojen ja kolikoiden galleria

Galleria esittelee laajasti Intian eri kirjoitusjärjestelmien kehitystä, sekä Intiassa käytettyjä rahoja.
Kokoelmat > Pronssiesineiden galleria

Nimensä mukaisesti tässä galleriassa esitellään pronssipatsaita ja -esineitä kautta Intian historian.
Nataraja-asennossa tanssivaa Shivaa esittävä patsas, Chola 1100-luvulta
Parsvanathaa esittävä pronssiveistos 800-luvulta Gujaratista
Parsvanathan patsas, 1062 jaa., länsi-Intiasta
Länsi-intiasta oleva pienoispyhäkkö, v. 1462
Kokoelmat > Käsikirjoitusten galleria

Museon kokoelmissa on yli 14 000 käsikirjoitusta ja tekstikatkelmaa, joista noin 1000 on kuvitettuja. Kokoelman kirjoitukset ovat monilla eri kielillä, 600-1800-luvuilta ja eri puolilta Intiaa. Niitä on kirjoitettu pergamentille, tuohelle, palmunlehdille, kankaalle, paperille ja metallille. Ne edustavat Intian niemimaan lukuisia uskontokuntia ja lahkoja.
Kokoelmat > Kolikoiden galleria

Museon kokoelmissa on yli 130 000 erilaista kolikkoa ja rahaa 500-luvulta eaa. aina nykyaikaan asti.
Kuparimaljakko, josta v. 1821 löydettiin Gupta-valtakunnan aikaisia kultarahoja Bayanassa, Rajasthanissa
Kuningas Chandragupta I (305-335)
Kuningas Chandragupta vaimoineen
Kuningas Samudragupta guptalaisessa kultarahassa
Samudraguptan kolikoita
Kolikoita joihin on kuvattu hevosen uhraus ashvamedha-rituaalissa
Suurmoguli Jahangirin kolikoita
Brittiläisessä Intiassa käytettyjä kolikoita 1700-luvulta
Kokoelmat > Keski-Aasian galleria

Tässä galleriassa on näytteillä brittiläisen tutkimusmatkailija Sir Aurel Steinin Keski-Aasiasta kolmella matkallaan (1900-1901, 1906-1908 ja 1913-1916) kokoamia esineitä. Niiden joukossa on seinämaalauksia ja maalattuja silkkiviirejä; puu-, terrakotta- ja stukkoveistoksia; kolikoita, posliini- ja saviesineitä; nahasta, ruohosta ja tekstiileistä tehtyjä esineitä; kulta- ja hopeaesineitä; ja sekä uskonnollisia että maallisia kirjoituksia.
Buddhan patsas
Toinen Buddhan patsas
Taulu, jossa on Kharosthi-kirjoitusta
Osa seinämaalausta, joka esittää Buddhaa opetuslapsineen
Kokoelmat > Merenkulkugalleria

Tässä galleriassa on esitteillä Intian merenkulun historiaan liittyviä esineitä ja dioraamoja.
Näkymä merenkulkugalleriasta
Varunan patsas
Esineitä galleriasta
Marathien laivastotaktiikoita esittävä dioraama
Kokoelmat > Tanjoren ja Mysoren taiteen galleria

Tässä galleriassa on näytteillä Etelä-Intian Tanjoren ja Mysoren koulukuntiin kuuluvia maalauksia. Ne esittävät tyypillisesti Vishnun inkarnaatioita kuten Krishnaa ja Ramaa, sekä Shivaa ja tähän liitettyjä jumaluuksia kuten Parvatia ja Ganeshaa, sekä kuninkaiden, pyhimysten ja ruhtinaiden muotokuvia.
Näkymä galleriasta
Raman kruunaus Ayodhyan luona
Kokoelmat > Tekstiilien galleria

Tekstiilien galleriassa on näytteillä perinteisiä intialaisia tekstiilejä myöhäiseltä mogulikaudelta. Niihin kuuluu kudottuja, kirjailtuja, painettuja ja värjättyjä puuvilla-, villa- ja silkkitekstiilejä.
Näkymä tekstiilien galleriaan
Toinen Näkymä tekstiilien galleriaan
Kashmirista peräisin olevia saaleja
Krishnaa esittävä pichhavai-maalaus kankaalla
Kalamkari-painatuksella tehty sikhiläinen rumāl-huivi
Kangaspäällysteinen pitara-lipas
Kuninkaalliseen telttaan tarkoitettuja tekstiilejä
Lisää kuninkaallisen teltan tekstiilejä
Kokoelmat > Esi-kolumbiaanisen ja länsimaisen taiteen galleria

Museon lahjoituksena saama kokoelma, enimmäkseen esi-kolumbiaanista taidetta Meksikosta, Keski- ja Etelä-Amerikasta. Niiden joukossa on olmeekkien suuria kivipäitä.
Muita osastoja

Museossa on myös antropologinen osasto, jonka kokoelmiin kuuluu mm. kansantaidetta Intian koillisosasta, sekä laaja kokoelma intialaisia soittimia.
Lisäksi museossa on omat osastonsa veistetyille puuesineille, sekä aseille ja haarniskoille kautta Intian historian.
Osa museon soitinkokoelmaa
Näkymä museon puuveistosten kokoelmasta
Osa museon ase- ja haarniskakokoelmaa
Aiheesta muualla

Museon kotisivut
Harappa-kulttuurin galleria Intian kansallismuseossa
Varhaisten intialaisten dynastioiden esineistöä Intian kansallismuseossa
Kušan-valtakunnan galleria
Gupta-valtakunnan galleria Intian kansallismuseossa
Varhaiskeskiajan esineistöä Intian kansallismuseossa
Myöhäiskeskiajan taidetta Intian kansallismuseossa
Käyttötaiteen gallerian ensimmäinen osa
Käyttötaiteen gallerian toinen osa
Osa miniatyyrimaalausten galleriasta
Buddhan pyhäinjäännöksiä
Kuvitettu sivu jainalaisesta Kalpa Sūtrasta
Osa kolikoiden galleriasta
Kuva maalausgalleriasta
Näkymä esi-kolumbiaanisen ja länsimaisen taiteen galleriasta
Ihmistä suurempi, Jumalaa pienempi

Paavi Innocentius III, joka esitti ensimmäisenä ihmistä suurempi, Jumalaa pienempi -vertauskuvansa paavin asemasta.
Ihmistä suurempi, Jumalaa pienempi (tai pienempi Jumalaa, suurempi ihmistä) on paavi Innocentius III:n vertaus, jossa hän vertaa paavin asemaa muihin ihmisiin nähden. Innocentius III esitti kuuluisat sanansa ensimmäisen kerran vuonna 1198 tultuaan paaviksi, jolloin hän julisti Rooman asukkaille:
»Minut on asetettu Jumalan huoneen herraksi. Minulle on sanottu profeetan kautta: "Minä asetan sinut tänä päivänä kansojen ja valtakuntien yläpuolelle." Minusta kirjoittaa apostoli: "Minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet." Palvelija, joka on asetettu koko talon herraksi, on Kristuksen sijainen: hänet on asetettu Jumalan ja ihmisen välille, hän on pienempi Jumalaa, mutta suurempi ihmistä» 
(Paavi Innocentius III roomalaisille pitämässään puheessa)
Innocentius III:n tekemä vertaus, jossa hän asetti itsensä ihmisen ja Jumalan väliin oli poikkeuksellinen, koska aikaisemmin paavia oli pidetty vain apostoli Pietarin seuraajana tai maanpäällisenä sijaisena. Nyt paavi asetti itsensä itse Jumalan sijaiseksi ja edusmieheksi maan päällä lisäten teologista perustelua vallalleen.
Rikhard III (näytelmä)

Rikhard III näytelmän (The Tragedy of King Richard the third) englanninkielisen ensimmäisen painoksen nimilehti.
Rikhard III (The Tragedy of King Richard the Third) on William Shakespearen historiallinen näytelmä Englannin viimeisestä York-sukuisesta kuninkaasta Rikhard III:sta. Se on yksi Shakespearen varhaisimmista näytelmistä ja kirjoitettu mahdollisesti vuonna 1591. Se on tavallaan jatko-osa vielä varhaisemmalle Henrik VI:lle.
Näytelmässä Rikhard kuvataan pahana tyrannina, joka ontuu, jonka toinen käsi on toista lyhyempi ja jolla on kaiken huipuksi kyttyräselkä, mutta tämä kuvaus perustuu Thomas Moren kirjaan The History of Richard III, joka taas on kirjoitettu Elyn piispa John Mortonin muistelmien perusteella. Piispa Morton taas oli yksi Rikhardin pahimmista vihamiehistä. Toisaalta Shakespeare ei edes pyrkinyt minkäänlaiseen historialliseen tarkkuuteen, vaan luomaan draamallisesti vaikuttavan hahmon.
Näytelmän Rikhard III on älykäs ja taitava manipuloimaan. Hän tiedostaa itse pahuutensa ja puolustelee sitä ruumiinsa epämuodostumilla, mikä tuodaan esiin heti näytelmän avausmonologissa. Pohjattomasta pahuudestaan huolimatta hahmoa on pidetty jopa sympaattisena – Rikhard III kykenee manipuloimaan myös yleisön.
Juoni

Näytelmä alkaa juuri, kun ruusujen sota on kääntynyt Yorkien voitoksi ja Lancaster-suvun häviöksi. Yorkien vanhin poika Edvard IV on noussut valtaan, mutta hänen avioliittonsa leskirouva Elisabet Greyn kanssa ei miellytä kaikkia, varsinkaan hänen veljiään Rikhardia ja Clarencea. Ensimmäisessä kohtauksessa Rikhard pitää maailmankuulun yksinpuhelunsa: ”Now is the winter of our discontent...”, jossa hän kertoo ryhtyvänsä toteuttamaan unelmaansa päästäkseen Englannin valtaistuimelle.
Rikhard aloittaa taistelunsa kohti valtaistuinta ja värvää puolelleen muun muassa serkkunsa Buckinghamin herttuan, toimittaa veljensä Clarencen vankilaan, tapattaa nuoret veljenpoikansa (Towerin prinssit) ja loppujen lopuksi myös omat tukijatkin saavat kyytiä. Loppujen lopuksi Onnetar kääntyykin Rikhardia vastaan ja Ranskassa hänen vastustajansa valmistautuvat vallankumoukseen, Rikhardin on valmistauduttava sotaan ja loppujen lopuksi jopa Rikhardin vanha äiti Yorkin herttuatar kääntyy omaa poikaansa vastaan.
Päähenkilöt

Rikhard, Gloucesterin herttua, myöh. kuningas Rikhard III
Elisabet, Englannin kuningatar, Rikhardin käly
Buckinghamin herttua, Rikhardin serkku, kuninkaantekijä
Lordi Anthony Rivers, Elisabetin veli
George, Clarencen herttua, Rikhardin veli
Lady Anna, ent. Walesin prinsessa, Rikhardin vaimo
Yorkin herttuatar, kuningataräiti, Rikhardin äiti
Edvard IV, Englannin kuningas, Rikhardin veli
Lordi Hastings, hovimarsalkka
Lordi Stanley, Derbyn jaarli
Henry, Richmondin jaarli, Stanleyn poikapuoli, myöh. kuningas Henrik VII
Margareeta, ent. Englannin kuningatar
Kuuluisia vuorosanoja

Ratsu, ratsu, valtakuntani hevosesta! (Rikhard III)
Verta sinä latkit, oman veresi saat maasta nuolla! (Yorkin herttuatar)
Hyvästi huonon onnen kuningatar; sure sinä täällä vaan, minä palaan Ranskaan teidän murheillenne nauramaan. (Vanha kuningatar Margareeta)
Kerro, piru, missä ovat lapseni?! (Kuningatar Elisabet)
Elokuvaversiot

Vuonna 1955 Laurence Olivier teki versionsa tästä maailmankuulusta näytelmästä, näytellen itse pääosaa.
Vuonna 1995 Ian McKellen ja Richard Loncraine tekivät modernisoidun version, jossa McKellen näytteli nimiroolia. Muita pääosan esittäjiä olivat muun muassa Annette Bening, Jim Broadbent, Robert Downey Jr., Nigel Hawthorne, Kristin Scott Thomas, Maggie Smith ja John Wood.
Vuonna 1996 Al Pacino ohjasi näytelmää ja Shakespearen vaikutusta populaarikulttuuriin käsittelevän dokumenttielokuvan Looking for Richard.
Suomennos

Rikhard III.  (Suomentanut Matti Rossi. Esipuhe: Kalle Holmberg)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29490-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rikhard III Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Itäkangas, Lauri: Jussi Nikkilä ja Rikhard III Yle Teema.  27.8.2016. Viitattu 14.3.2021.
William Shakespeare : Richard III : The Tragedy of King Richard III Kansallisteatteri. Arkistoitu 25.1.2022. Viitattu 14.3.2021.
Laaksonen, Teemu: William Shakespeare mullisti tarinankerronnan 400 vuotta sitten Yle Kulttuuricoctail.  13.05.2016. Viitattu 14.3.2021.
Legoland

Saksan Legolandin sisäänkäynti.
Legolandit ovat leluvalmistaja Lego Groupin perustamia Lego-aiheisia huvipuistoja. Legolandeja on Tanskassa, Yhdysvalloissa, Malesiassa, Saksassa, Dubaissa, Koreassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Legolandit sisältävät kaikenlaista Legoihin liittyvää aina Lego-kaupasta legoista rakennettuihin taloihin saakka. Niissä on myös huvipuistolaitteita ja minilandeja, joissa on esimerkiksi legoista rakennettuja autoja ja rakennuksia, jotka usein suunnitellaan vastaamaan oikeita. Siellä täällä legolandeja on legoista rakennettuja eläimiä ja ihmishahmoja. Ammattirakentajat rakentavat kaikki mallit.
Vanhin ja laajin legoland, Legoland Billund rakennettiin Tanskan Billundiin vuonna 1968. Se on jaettu kahdeksaan maailmaan: Duplo Landiin, Imagination Zoneen, Legoredo Towniin, Adventure landiin, Minilandiin, Pirate Landiin, Lego Cityyn ja Knights Kindomiin.
Legolandit

| Kaupunki | Valtio | Avattu |
| --- | --- | --- |
| Billund |  Tanska | 7. kesäkuuta 1968 |
| Windsor |  Britannia | 17. maaliskuuta 1996 |
| Günzburg |  Saksa | 17. toukokuuta 2002 |
| Castelnuovo del Garda |  Italia | 15. kesäkuuta 2021 |
| Carlsbad, Kalifornia |  Yhdysvallat | 20. maaliskuuta 1999 |
| Winter Haven, Florida |  Yhdysvallat | 15. lokakuuta 2011 |
| Goshen, New York |  Yhdysvallat | 29. toukokuuta 2021 |
| Johor Bahru |  Malesia | 15. syyskuuta 2012 |
| Dubai |  Yhdistyneet arabiemiraatit | 31. lokakuuta 2016 |
| Nagoya |  Japani | 1. huhtikuuta 2017 |
| Chuncheon |  Etelä-Korea | 5. toukokuuta 2022 |
Aiheesta muualla

Legolandin kotisivut
Legoland Saksan kotisivu
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Billundin Legoland Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalifornian Legoland Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan Legoland Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Windsorin Legoland Wikimedia Commonsissa
Nikki Benz

| Nikki Benz |
| --- | --- |
 Nikki Benz vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1981 (ikä 42)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2003-
Silmien väri:  Ruskea
Hiusten väri:  Vaalea
Pituus:  165 cm
Paino:  55 kg
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Nikki Benz (s. 11. joulukuuta 1981 Ukraina) on pornonäyttelijä.
Ura

Benz valittiin vuonna 2011 Penthousen "Pet of The Yeariksi". Hän oli aikaisemmin esiintynyt kyseisen lehden toukokuun 2008 kansikuvassa ja hänet valittiin huhtikuun 2010 numeroon kuukauden "Penthouse Petiksi".
Vuonna 2003 Benz teki ensimmäisen kohtauksensa "Strap On Sally 20":neen Gina Lynnin kanssa. Hän on esiintynyt myös vuoden 2012 toimintajännityselokuvassa My Trip Back to the Dark Side sekä vuoden 2013 rikoselokuvassa Pain & Gain.
Kun Kelly Divine oli arvioinut vuonna 2013 miespuolista pornonäyttelijöistä 75 prosentin olevan biseksuaaleja, Benz esitti oman arvionsa joka oli vielä korkeampi, 85 prosenttia.
Ura > Toronton pormestarikampanja

Vuonna 2014 Benz pyrki Toronton kaupungin pormestariksi ajaakseen seksuaalisten vähemmistöjen ja aikuisviihteen oikeuksia julkisen liikenteen parantamisen ohella, mutta hänen ehdokashakemuksensa hylättiin vanhentuneen ontariolaisen ajokortin vuoksi.
Ura > Brazzers ja raiskausepäily

Benz allekirjoitti työsopimuksen Brazzers-aikuisviihdetuotantoyhtiön kanssa vuonna 2016 ja hän toimi näyttelijäntyön ohella yhtiön julkisuuskuvan edustajana. Joulukuussa 2016 kuitenkin uutisoitiin, että Benz oli tullut seksuaalisesti hyväksikäytetyksi ja pahoinpidellyksi, kun tuotantoyhtiön ohjaaja oli pakottanut hänet ahdistelulla ja väkivaltakeinoilla jatkamaan seksikohtauksia vastoin Benzin omaa tahtoa. Muiden pornonäyttelijöiden tuesta huolimatta ohjaaja haastoi Benzin oikeuteen kunnianloukkauksesta, koska katsoi tämän väitteiden olevan tekaistuja ja Benz olisi itse lavastanut kyseiset kohtaukset sopimusteknisistä syistä.
Palkinnot

NightMoves Awards 2011: Best Feature Entertainer –palkinto (toimituksen valinta)
NightMoves Awards 2012: Best Feature Entertainer –palkinto (kannattajien valinta)
XBIZ Awards 2015: Vuoden Crossover –tähtipalkinto
AVN –kunniagallerian jäsenyys 2016
Aiheesta muualla

Nikki Benzin kotisivu
Nikki Benz 2011 Pet of the Year Issue on Penthouse Magazine
Adult DVD Talk audio interview
Haute-Savoie

Haute-Savoie (”Ylä-Savoiji”) on Ranskan departementti numero 74. Se sijaitsee Ranskan itärajalla Rhône-Alpesin hallintoalueella. Se on osa historiallisesta Savoijin valtiosta. Departementti on pinta-alaltaan 4 388 neliökilometriä, ja siellä on 696 254 asukasta (2006). Haute-Savoien pääkaupunki on Annecy. Haute-Savoie on jaettu edelleen neljään arrondissementtiin, 34 kantoniin ja 294 kuntaan.
Haute-Savoie sijaitsee Alpeilla, ja sillä on yhteistä rajaa sekä Sveitsin että Italian kanssa. Mont Blanc -vuori sekä monet tunnetut hiihtokeskukset kuten Chamonix ovat osa Haute-Savoieta.
Ranskan lisäksi departementissa puhutaan arpitaanin kieltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haute-Savoie Wikimedia Commonsissa
| n k Auvergne-Rhône-Alpes |
| --- | --- |
Departementit:  Ain  Allier  Ardèche  Cantal  Drôme  Isère  Loire  Lyonin metropoli  Haute-Loire  Puy-de-Dôme  Rhône  Savoie  Haute-Savoie
Laivakalle nuorempi

| Laivakalle nuorempi> Steamboat Bill, Jr. |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Reisner
Käsikirjoittaja:  Carl Harbaugh
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Kuvaaja:  Devereaux Jennings
Leikkaaja:  Sherman Kell
Pääosat:  Buster Keaton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Buster Keaton Productions
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:  12. toukokuuta 1928
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti -
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koko elokuva vapaasti katsottavissa.
Elokuvan kuuluisin kohtaus.
Laivakalle nuorempi (Steamboat Bill, Jr., suomeksi myös Laiva-Kalle nuorempi) on vuonna 1928 valmistunut yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, jonka pääosassa on Buster Keaton. Elokuvan on ohjannut Charles Reisner yhdessä Keatonin kanssa ja käsikirjoittanut Carl Harbaugh.
Laivakalle nuorempi oli Keatonin viimeinen itsenäinen elokuvatuotanto. Hänen kahden edellisen elokuvansa (Kenraali ja Hyppyä, soutua, rakkautta) tavoin sen taloudellinen menestys oli huono, mikä pakotti hänet siirtymään isojen elokuvastudioiden leipiin.
Elokuva sisältää Keatonin uran tunnetuimmaksi sanotun stuntin, jossa kaksikerroksisen talon seinä kaatuu Keatonin päälle mutta hän säilyy vahingoittumattomana seisomalla juuri siinä kohdassa, johon yläkerran avoin ikkuna osuu. Kohtausta kuvattaessa Keatonin päälle kaadettiin oikea seinä, ja tapansa mukaisesti hän ei käyttänyt sijaisnäyttelijää vaan asetti itsensä aitoon vaaraan. Kohtauksen toteutuksesta vastasi Keatonin tuotantosuunnittelija Fred Gabourie.
Laivakalle nuorempi valittiin vuonna 2016 Yhdysvaltain kongressin kirjaston ylläpitämän National Film Registryn kulttuurisesti merkittävien elokuvien listalle.
Juoni

Stonewall Jackson -nimisellä siipiratasaluksella ikänsä Mississippi-jokea liikennöinyt William Canfield eli ”Steamboat Bill” on saanut kotikaupunkiinsa River Junctioniin ylivoimaisen ja häikäilemättömän kilpailijan, liikemies J. J. Kingin, jolla on suurempi laiva. Canfield pettyy kohdatessaan Bostonista opiskelemasta palanneen hintelän ja keikarimaisen poikansa Bill nuoremman, joka yrittää kömpelösti auttaa isäänsä laivalla. Bill nuorempi ja Kingin tytär Kitty rakastuvat toisiinsa molempien isien järkytykseksi. Canfield joutuu putkaan käytyään Kingin kimppuun, ja Bill nuorempi yrittää vapauttaa isänsä. Hirmumyrskyn iskiessä kaupunkiin kaikki joutuvat hengenvaaraan, mutta Bill nuorempi onnistuu sankarillisesti pelastamaan Kittyn, isänsä ja Kingin ohjaamalla Stonewall Jacksonia yksinään.
Elokuvan loppuhuipennukseksi kaavailtiin alkuaan suurta tulvaa, mutta se vaihdettiin hirmumyrskyyn, koska Missisippin rantoja oli hiljattain koetellut paha tulva, johon viittaamista pidettiin sopimattomana.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Buster Keaton  | … |  William Canfield nuorempi   |
|  Ernest Torrence  | … |  William Canfield vanhempi   |
|  Maryon Byron  | … |  Mary ”Kitty” King   |
|  Tom McGuire   | … |  J. J. King   |
|  Tom Lewis  | … |  perämies Tom Carter   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laivakalle nuorempi Wikimedia Commonsissa
Kantakaupunki (Naantali)

| Kantakaupunki |
| --- | --- |

Kaupunki:  Naantali
Suuralue:  mannerpuoli
Kaupunginosa nro:  1
Väkiluku:  3 246
Osa-alueet:  001 vanhakaupunki 002 Kaivokatu 003 Luostarinkatu 004 Väinölä 005 Aurinkotie 006 Maijamäki 007 rautatieasema 008 Kuparivuori
Fleminginkatua
Kantakaupunki on Naantalin 1. kaupunginosa, joka kattaa kaupungin keskustan ja sitä ympäröivän alueen Ailostenniemellä. Kaupunginosassa oli 3 246 asukasta vuonna 2005, ja se oli siten väkiluvultaan Naantalin suurin. Kantakaupungin rajat vastaavat Naantalin kaupungin rajoja ennen vuotta 1964, jolloin Naantalin maalaiskunta liitettiin kaupunkiin.
Merkittävä osa Naantalin nähtävyyksistä, kuten Naantalin kirkko, Muumimaailma, Naantalin vanhakaupunki, Naantalin museo sekä Naantalin kylpylä, sijaitsee kantakaupungin alueella. Naantalin kaupalliset ja kunnalliset palvelut ovat suurimmaksi osaksi keskittyneet keskusta-alueelle (osa-alueet 002, 003 ja 005), jossa sijaitsee muun muassa terveyskeskus, kaupungintalo sekä useita kauppoja. Merkittävä osa Naantalin nuorille ja aikuisille tarkoitetuista koulutuspalveluista sijaitsee kantakaupungin pohjoisosassa Maijamäen osa-alueella. Maijamäessä sijaitsee Naantalin lukio, Naantalin kotitalous- ja sosiaalialan oppilaitos, Maijamäen yläaste, Kalevanniemen erityiskoulu sekä Naantalin työväenopisto.
Terveyskeskuksen vieressä sijaitsee huonokuntoinen purettavaksi ehdotettu Naantalin vanha terveystalo. Se rakennettiin aikanaan Naantalin kaupungin, sen ruotsalaisen ystävyyskaupunki Vadstenan ja Naantalin maalaiskunnan yhteistyössä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Bertel Saarnio. Kantakaupungin itäosassa oli Naantalin vanha käytöstä poistettu Naantalin rautatieasema, joka purettiin vuonna 2006 ja jonka ympäröivälle alueelle rakennettiin uusi asuinalue sekä päivittäistavarakauppa.
Museovirasto on määritellyt kantakaupunkiin kuuluvan Naantalin vanhankaupungin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Naantalin kylpylaitoksella on ollut merkittävä vaikutus puistojen syntyyn Naantalissa, koska puistomaisuus sopi kylpylän imagoon ja asiakkaiden viihtyvyyteen. Naantalin keskusta-alueella onkin useita puistoja ja puukujanteiden reunustamia katuja. Mannerheiminkadun varrelle perustettiin pieni puisto, joka nykyisin Itsenäisyydenpuistona tunnetaan. Puutarha-arkkitehti A. F. Rydberg suunnitteli Naantalin merkittävimmän puiston Kaivopuiston eli Kirkkopuiston. Torilta Kirkkopuistoon johtavavan saarnikujanteen keskellä kulkee kävelytie Puistotie. Myös autoille tarkoitetuille kaduille istutettiin puita, kuten 1940-luvulla lehmuksia Luostarinkadulle. Muita merkittäviä puistoja ovat Siltapuisto, Asemapäällikönpuisto, Asemanpuisto sekä Kylpylän alueella Matkailijanpuisto ja Kalevanniemenpuisto.
Laivoja Naantalin vanhassakaupungissa
Kuparivuorella sijaitsee kaupungin leirintäalue, jossa on 32 mökkiä, 51 karavaanaripaikkaa ja 51 telttapaikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantakaupunki (Naantali) Wikimedia Commonsissa
Naantalin kaupunginosat
Haijainen
Humalisto-Satama
Isokylä
Kantakaupunki
Karvetti
Keitilä
Kirstilä
Kukola
Kultaranta
Käkölä
Ladvo-Venka
Lietsala
Luikkio
Luolala
Murikko
Ruona-Pirttiluoto
Soininen
Taimo
Viiala
Viialanranta
Viluluoto