stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brasilianvaeltajahämähäkit

| Brasilianvaeltajahämähäkit |
| --- | --- |
 Phoneutria nigriventer
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Osalahko::  Araneomorphae
Yläheimo::  Lycosoidea
Heimo::  Ctenidae
Suku::  Brasilianvaeltajahämähäkit Phoneutria  Perty, 1833
Lajit
 Phoneutria bahiensis  Phoneutria boliviensis  Phoneutria eickstedtae  Phoneutria fera  Phoneutria keyserlingi  Phoneutria nigriventer  Phoneutria pertyi  Phoneutria reidyi 
Katso myös
   Brasilianvaeltajahämähäkit Wikispeciesissä   Brasilianvaeltajahämähäkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brasilianvaeltajahämähäkit (Phoneutria) on suku, johon kuuluu maailman myrkyllisimpiä hämähäkkejä. Useimmat hämähäkkien puremisista johtuvat kuolemat on aiheuttanut brasilianvaeltajahämähäkki.
Suvun lajeja löytyy trooppisesta Amerikasta Costa Ricasta pohjoiseen Argentiinaan. Näitä hämähäkkejä on myös kulkeutunut banaanikuljetuksien mukana Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. Päivisin nämä yöaktiiviset hämähäkit piileskelevät termiittikeoissa, kaatuneiden puiden ja kivien alla sekä myös banaanifarmeilla ja ananaskasveissa.
Phoneutria-lajit ovat luonteeltaan hyvin aggressiivisia. Uhattuna hämähäkki asettuu ominaiseen varoitusasentoon, jossa kaksi ensimmäistä raajaparia on kohotettuna ylös ja hämähäkki huojuttaa ruumistaan sivusuunnassa. Mikäli tämä ei auta, eläin hyökkää empimättä kohti ja puree.
Phoneutria feraa pidetään maailman myrkyllisimpänä hämähäkkilajina ja se on päässyt myrkyllisyytensä ansiosta myös Guinnessin ennätysten kirjaan. Phoneutria nigriventer, joka on yleinen Brasilian suurkaupungeissa, aiheuttaa yksistään São Paulossa 600–800 puremaa vuosittain, joskin kuolemantapaukset ovat harvinaisia. Brasilianvaeltajahämähäkit esiintyvät usein ihmisasumusten lähellä, sillä jätteissä viihtyvät hyönteiset ovat niille mieluisa ravinnonlähde. Sisätiloihin hämähäkit tulevat kuitenkin lähinnä vahingossa. Sisätiloissa tavattavat hämähäkit ovat useimmiten koiraita ja lähes 35 % löydöistä tapahtuu maalis–toukokuussa, jolloin koiraat liikkuvat aktiivisesti etsimässä parittelukumppania. Purematapauksessa naaraan purema johtaa kuitenkin useammin kuolemaan. Syynä tähän saattaa olla koiraan pienempi myrkkymäärä tai mahdollisesti sen erilainen koostumus. Naaraspuolisen P. nigriventerin myrkyn LD50-arvo hiirelle on 0,15 µg, kun koiraalla vastaava luku on 0,21 µg.
Brasilianvaeltajahämähäkkejä pidetään terraarioeläiminä, joskaan aggressiivisuutensa ja myrkyllisyytensä vuoksi ne eivät ole kovin yleisiä.
Aiheesta muualla

Myths about "Dangerous" Spiders Burke Museum of Natural History & Culture, University of Washington. Arkistoitu 29.6.2011. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
Everything that ‘everybody knows’ about spiders is wrong! The Burke Museum, University of Washington. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
Kareca Sax: Aranha armadeira do kareca muito loko! Youtube. Viitattu 7.3.2020. (portugaliksi) Video uhatusta hämähäkistä varoitusasennossa
Birdman

Birdman voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Birdman, Alejandro González Iñárritun ohjaama elokuva vuodelta 2014
Birdman, yhdysvaltalainen rap-artisti
Birdman, rap-artisti Birdmanin (tuolloin nimellä Baby) esikoisalbumi vuodelta 2002.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Birdman”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Toivo Nuuttinen

Toivo Emil Nuuttinen (31. heinäkuuta 1907 Merikarvia – 20. kesäkuuta 1946 Turku) oli amerikansuomalainen putkityömies ja kirjailija.
Yhdentoista vuoden ajan Yhdysvalloissa ja Kanadassa asunut Toivo Nuuttinen lähti vuonna 1933 värvättynä työläisenä Venäjälle. Hän oleskeli vuoden ajan Neuvosto-Karjalassa ja palasi sitten Suomeen. Kokemuksiensa perusteella Nuuttinen kirjoitti tragikoomillisen kirjan "Kaikki päättyy repeämään", jonka päähenkilönä oli suomalainen kommunisti Luurijev, alun perin Luurinen. Kommunistisen puolueen paikallisosaston sihteerinä toimiva Luurijev pyrkii muun muassa tekemään amerikansuomalaisten työläisten metsäpunktin omavaraiseksi heinän suhteen ja lähettää syyskuussa 150 miestä korjaamaan heinää lähiseudun korvista. Kulottunutta heinää kertyy lopulta vain 50 kiloa. Luurijev aloittaa sitten metsätyökamppailun ja kaadattaa lahoja kuusia joista ei saada kunnollisia tukkeja. Luurijev lähettää kuitenkin Petroskoihin tiedon että metsätyösuunnitelma on täytetty sataprosenttisesti. Totuuden paljastuttua Luurijev likvidoidaan ja hän joutuu pakkotyöhön kärräämään savea Stalinin kanavan työmaalla.
Kirjassaan Nuuttinen käyttää kirjan henkilöiden paikallismurteita kuten Korvensuun Jussin rauman murretta.
Nuuttinen lähti nuorella iällä Amerikkaan ja asettui siirtolaisena vuonna 1924 Kanadaan aikomuksenaan työskennellä maatiloilla. Venäjälle Nuuttinen värvättiin Kanadasta. Neuvosto-Karjalasta palattuaan Nuuttinen oleskeli äitinsä Elina Nuuttisen silloisessa kotikaupungissa Hämeenlinnassa, josta muutti Turkuun vuonna 1935. Myöhemmässä vaiheessa Nuuttinen teki konttoritöitä.
Teoksia

Kaikki päättyy repeämään.. Kuvaus Neuvosto-Karjalasta. WSOY 1938
Britannian Grand Prix 2002

|  Britannian Grand Prix 2002  |
| --- | --- |
 10. osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2002. 

Päivämäärä:  7. heinäkuuta 2002
Sijainti:  Silverstone Circuit, Silverstone, Englanti
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,141 km
Kilpailun pituus:  60 kierrosta, 308,355 km
Sää:   Epävakaa
Paalupaikka
Kuljettaja:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Paaluaika:  1.18,998
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kolmas:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.23,083 (kierroksella 58)
Britannian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden kymmenes osakilpailu, joka järjestettiin 7. heinäkuuta 2002 Silverstone Circuitilla Englannin Silverstonessa. Alex Yoong karsiutui kilpailusta 107% säännön takia. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 60 | 1:31:45.015 s | 3 | 10 |
| 2. | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 60 | +14.578 s | 2 | 6 |
| 3. | 6 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 60 | +31.661 s | 1 | 4 |
| 4. | 11 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 59 | +1 krs | 9 | 3 |
| 5. | 12 |  Olivier Panis | BAR-Honda | 59 | +1 krs | 13 | 2 |
| 6. | 7 |  Nick Heidfeld | Sauber-Petronas | 59 | +1 krs | 10 | 1 |
| 7. | 9 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Honda | 59 | +1 krs | 17 |   |
| 8. | 5 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 59 | +1 krs | 4 |   |
| 9. | 8 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 59 | +1 krs | 11 |   |
| 10. | 3 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 58 | +2 krs | 6 |   |
| 11. | 17 |  Pedro de la Rosa | Jaguar-Cosworth | 58 | +2 krs | 21 |   |
| 12. | 15 |  Jenson Button | Renault | 54 | Rengas | 12 |   |
| Kesk. | 10 |  Takuma Satō | Jordan-Honda | 50 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 4 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 44 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 14 |  Jarno Trulli | Renault | 29 | Sähkövika | 7 |   |
| Kesk. | 21 |  Enrique Bernoldi | Arrows-Cosworth | 28 | Ohjaustehostin | 18 |   |
| Kesk. | 16 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 23 | Pyörähdys | 19 |   |
| Kesk. | 20 |  Heinz-Harald Frentzen | Arrows-Cosworth | 20 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 24 |  Mika Salo | Toyota | 15 | Vetoakseli | 8 |   |
| Kesk. | 23 |  Mark Webber | Minardi-Asiatech | 9 | Kytkin | 20 |   |
| Kesk. | 25 |  Allan McNish | Toyota | 0 | Kytkin | 15 |   |
| DNQ | 22 |  Alex Yoong | Minardi-Asiatech |   |   |   |   |
Muuta

Michael Schumacherin 60. voitto.
Tudor-tyyli

Tudortyylinen Little Moreton Hall (1504/1508–1610) Cheshiressä rakennettiin ilmentämään Moretonin suvun vaurautta.
Tudor-tyyli oli Ison-Britannian rakennus- ja sisustustaiteessa esiintynyt suuntaus, jota käytettiin pääasiassa asuinrakennuksissa vuosina 1485–1558. Se yhdisti renessanssin koriste-elementtejä goottilaiseen perpendikulaarityyliin. Tudor-tyyli oli suosittu Tudor-monarkkien aikakaudella, joka alkoi Henrik VII:n noustua valtaan 1485. Elisabetin, viimeisen Tudor-hallitsijan, aikakauden arkkitehtuuri (1558–1603) luokitellaan kuitenkin yleensä omaksi suuntauksekseen.
Tudor-tyylille oli ominaista ns. Tudor-kaari eli litistetty huippukaari. Muita ei-kirkollisten rakennusten eksteriöörille tyypillisiä piirteitä olivat ristikkorakenteiden ylenpalttinen käyttö; ruutuikkunoiden suuri määrä; loisteliaat ulokeikkunat; monimutkaiset kattorakenteet ja useat päätykolmiot; omaperäiset, joskus hyvinkin mielikuvitukselliset savupiiput; sekä tiilimuurauksen runsas käyttö usein monimutkaisina ladontakuvioina. Interiöörissä käytettiin runsaasti puisia seinäpaneeleita sekä kipsisiä katto-, karniisi- ja seinäkoristeita, joissa yritettiin jäljitellä renessanssin muotokieltä.
Esimerkkejä

Hampton Courtin palatsi, erityisesti sen suuri sali, kuninkaallinen kappeli ja entisöidyt keittiötilat;
Stratford-upon-Avonissa on paljon tudortyylisiä taloja, esimerkiksi Shakespearen synnyinkoti;
uudelleenrakennettu Globe-teatteri Thamesin etelärannalla Lontoossa;
Kentwell Hall Suffolkin Long Melfordissa;
Little Moreton Hall Cheshiren Congeltonissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tudortyylinen arkkitehtuuri Wikimedia Commonsissa
Hampton Courtin palatsin koristeellisia, tudortyylisiä savupiippuja.
Tomi Huttunen

Tomi Huttunen (s. 4. helmikuuta 1971 Kuusankoski) on suomalainen filosofian tohtori ja venäläisen kirjallisuuden ja kulttuurin professori Helsingin yliopistossa.
Huttunen kirjoitti ylioppilaaksi Kotkan Katariinan lukiosta vuonna 1990. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1997 ja lisensiaatiksi 1999 ja väitteli tohtoriksi 2007 venäjän kielestä ja kirjallisuudesta Helsingin yliopistosta. Hänen venäjänkielinen väitöskirjansa ilmestyi Moskovassa ja sai Suomalaisen Tiedeakatemian väitöskirjapalkinnon.
Vuosina 2003–2008 Huttunen toimi slavistiikan ja baltologian laitoksella venäläisen kirjallisuuden assistenttina ja vuosina 2008–2010 nykykielten laitoksen tutkijatohtorina. Hänet nimitettiin venäläisen kirjallisuuden ja kulttuurin dosentiksi vuonna 2010. Huttunen toimi venäläisen kirjallisuuden määräaikaisena yliopistonlehtorina 2011–2012, minkä jälkeen hän työskenteli venäläisen kirjallisuuden määräaikaisena professorina 2012–2014. 1. toukokuuta 2014 alkaen hänet nimitettiin venäläisen kirjallisuuden ja kulttuurin professorin tehtävään.
Huttusen tutkimuskohteena on ollut venäläinen 1920-luvun avantgardekirjallisuus ja erityisesti imaginistinen koulukunta sekä Anatoli Mariengofin tuotanto. Huttunen on myös suomentanut Mariengofin romaanin Kyynikot vuonna 1998. Hänen erityisalojaan ovat myös venäläinen postmodernismi, nykykirjallisuus ja myöhäisen neuvostokauden kulttuuri, erityisesti Leningradin/Pietarin rock-kulttuuri. Aihetta käsittelevä tietokirja Pietari on rock ilmestyi vuonna 2012. Vuonna 2013 ilmestyi Huttusen suomentamana rockrunoilija Juri Ševtšukin kokoelma Joka kevät minä kuolen. Vuonna 2015 ilmestyi hänen suomentamansa venäläisrunoilija Lev Rubinšteinin kokoelma Sankarin ilmestyminen. Huttunen on lisäksi erikoistunut venäläiseen kulttuurisemiotiikkaan ja elokuvateorian historiaan liittyvän montaasiperiaatteen tutkimukseen. Viimeaikaisissa tutkimuksissaan hän on keskittynyt venäläisen kirjallisuuden suomennoshistoriaan.
Teokset

Veivo, Harri & Huttunen, Tomi: Semiotiikka: merkeistä mieleen ja kulttuuriin.  Helsinki:  Edita, 1999.  ISBN 951-37-2876-5.
Хуттунен, Томи: Имажинист Мариенгоф: Денди. Монтаж. Циники.  Moskova:  Новое литературное обозрение, 2007.  ISBN 978-586-793-568-9.
Hellman, Ben & Huttunen, Tomi & Obatnin, Gennadi (ed.): Varietas et concordia: Essays in Honour of Pekka Pesonen.  Slavica Helsingiensia 31. Helsinki:  Helsinki University Press, 2007.  ISBN 978-952-10-3831-0.
Huttunen, Tomi & Jegorenkov, Marja & Piispanen, Sirpa: Можно! 3. Жизнь и культура.  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-121-657-5.
Dmitrieva, Elena & Huttunen, Tomi & Jegorenkov, Marja & Väisänen, Tuula: Экстрим 2.  Helsinki:  Finn Lectura, 2008.  ISBN 978-952-133-739-0.
Huttunen, Tomi & Ylikangas, Mikko (ed.): Witnessing Change in Contemporary Russia.  B38. Helsinki:  Kikimora Publications, 2010.  ISBN 978-952-10-5153-1.
Обатнин, Геннадий & Песонен, Пекка & Хуттунен, Томи (ред.): Европа в России.  Moskova:  Новое литературное обозрение, 2010.  ISBN 978-5-86793-802-4.
Huttunen, Tomi: Pietari on rock.  Helsinki:  Into, 2012.  ISBN 978-952-264-123-6.
Huttunen, Tomi & Klapuri, Tintti (toim.): Kenen aika? Esseitä venäläisestä nykykirjallisuudesta.  Helsinki:  Avain, 2012.  ISBN 978-951-692-876-3.
Huttunen, Tomi (ed.): Semiotics of Montage. Sign Systems Studies 41 (2/3).  Tartu:  Tartu University Press, 2013.  ISSN 1406-4243.  Teoksen verkkoversio (pdf).
Huttunen, Tomi (toim.): Venäläisen avantgarden manifestit.  Helsinki:  Poesia, 2014.  ISBN 978-952-305-008-2.  Teoksen verkkoversio (pdf).
Обатнин, Геннадий & Хеллман, Бен & Хуттунен, Томи (ред.): Политика литературы – поэтика власти.   Moskova:  Новое литературное обозрение, 2014.  ISBN 978-5-4448-0172-7.
Ayers, David & Hjartarson, Benedikt & Huttunen, Tomi & Veivo, Harri (ed.): Utopia. The Avant-garde, Modernism and (Im)possible Life.  European Avant-garde and Modernism Studies 4. Berlin/Boston:  de Gruyter, 2015.  ISBN 978-3-11-042709-7.
Huttunen, Tomi & Jegorenkov, Marja & Piispanen, Sirpa: Pora! 3.  Helsinki:  Otava, 2015.  ISBN 978-951-127-926-6.
Anhava, Martti & Huttunen, Tomi & Pesonen, Pekka (toim.): Dostojevski: kiistaton ja kiistelty.  Helsinki:  Siltala, 2017.  ISBN 978-952-234-430-4.
Обатнин, Геннадий & Хуттунен, Томи (ред.): Транснациональное в русской культуре.  Moskova:  Новое литературное обозрение, 2018.  ISBN 978-5-4448-0928-0.
Huttunen, Tomi (toim.): Henkinen muuri : Suomalaisvenäläiset kirjallisuussuhteet 1800–1930.  SKS, 2024.  ISBN 978-951-858-867-5.
Aiheesta muualla

Tomi Huttunen, Professor in Russian Literature and Culture Helsingin yliopiston sivuilla (englanniksi)
Tomi Huttunen Helsingin yliopiston TUHAT-tutkimustietokannassa
Bird ihmemaassa

Bird ihmemaassa (jap. ふしぎの国のバード, Fushigi no Kuni no Bird) on Taiga Sassan käsikirjoittama ja piirtämä manga. Mangaa on julkaistu vuodesta 2013 lähtien. Suomeksi mangaa julkaisee Punainen jättiläinen vuodesta 2023 alkaen. Sarjan nimi viittaa Isabella Birdiin ja kuvailee japanilaista kulttuuria tämän näkökulmasta.
COVID-19-pikatestit

COVID-19-pikatestit
COVID-19-pikatestit, joita kutsutaan usein myös COVID-19-sivuvirtaustestiksi, ovat pikatestejä, joita käytetään SARS-CoV-2-infektion (COVID-19) toteamiseen. Ne ovat nopeita toteuttaa minimaalisella koulutuksella, tarjoavat merkittäviä kustannusetuja, maksavat vain murto-osan muista COVID-19-testauksista ja antavat käyttäjille tuloksen 5–30 minuutissa. Niiden väärien negatiivisten tulosten osuus on kuitenkin suuri. Pikavasta-ainetestejä käytetään useissa maissa osana joukkotestausta tai väestön laajuista seulontaa. Niiden uskotaan olevan arvokkaita tunnistettaessa henkilöitä, jotka ovat oireettomia ja jotka voivat mahdollisesti levittää virusta muille ihmisille, jotka eivät muuten tietäisi olevansa tartunnan saaneita. Tämä eroaa muista COVID-19-testien muodoista, kuten PCR:stä, joita pidetään yleensä hyödyllisinä testeinä oireileville henkilöille, koska niiden herkkyys on suurempi ja ne voivat tunnistaa tapaukset tarkemmin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Toussaint-Strauss Josh ja Pierce, Joseph ja Marriott, Tim ja Ryan Baxter ja Ryan ja Boyd Paul: Coronavirus tests: how they work and what they show The Guardian.  20.4.2020. Guardian News & Media Limited. (englanniksi)
Täysjyvämurot

Täysjyvämuroilla tarkoitetaan aamiaismuroja, joiden valmistuksessa on käytetty täysjyvää eikä kuorittua viljaa. Ne ovat perinteisiä aamiaismuroja terveellisempi vaihtoehto, koska jyvästä hyödynnetään sen kaikki kerrokset, jolloin säilytetään kaikki viljan ravintoaineet. Täysjyvämurot sisältävät paljon kuitua sekä B- ja E-vitamiinia. Täysjyvämuroja valmistavat muun muassa Nestlé, Kellogg´s ja Raisio.
Bird Walk

| ”Bird Walk” Soulja Boy |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: ISouljaBoyTellem
 Äänitetty : elokuu 2008
 Julkaistu: 23. lokakuuta 2008
 Tekijä(t): DeAndre Way
 Tyylilaji: hip hop, pop rap
 Kesto: 03.33
 Levy-yhtiö: Stacks on Deck Entertainment, Collipark, HHH, Interscope
Soulja Boyn muut singlet
| ”Marco Polo” 2008 | ”Bird Walk” 2008 | ”Kiss Me Thru the Phone” 2008 |
Bird Walk on rap-artisti Soulja Boyn ensimmäinen single hänen toiselta studioalbumiltaan ISouljaBoyTellEmiltä. Single julkaistiin 28. lokakuuta 2008.[lähde? ]
Kappaleet

Bird Walk – 3.33
Bird Walk (instrumentaali)
Tiukuterttu

| Tiukuterttu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Suku::  Elmera
Laji::  racemosa
Kaksiosainen nimi
 Elmera racemosa  (S.Watson) Rydb. 
Synonyymit
 Heuchera racemosa 
Katso myös
   Tiukuterttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiukuterttu (Elmera racemosa) on rikkokasveihin (Saxifragaceae) kuuluva ruohovartinen kasvilaji.
Tuntomerkit

Tiukuterttu on ruoho, jolla on hoikka ja suomuinen tyvimukula. Kukintovarret ovat pystyjä, lehdellisiä, 10–35 cm korkeita ja varrellisten rauhasten peittämiä. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena ja varressa. Varren lehtiä on kaksi tai kolme ja ne pienenevät varren latvaa kohti mentäessä. Lehdet ovat korvakkeellisia, ja ruoti on joko harvaan tai tiuhasti varrellisten rauhasten peitossa. Lapa on pyöreähkö tai leveän munuaismainen, 5–9-liuskainen, herttatyvinen, nyhälaitainen, tylppäkärkinen, kourasuoninen, ja sen molemmat pinnat ovat rauhaskarvaisia.
Kukinnot ovat tähkämäisiä terttuja, joissa on 10–28 tukilehdellistä kukkaa. Kukan pohjusmalja eli hypantio kiinnittyy sikiäimen tyveen ja on jopa neljän millimetrin mittainen, väriltään vihreä, valkoinen tai kermanvärinen. Verholehtiä on viisi, ja ne ovat vihertävän keltaisia. Terälehtiä on samoin viisi, ja ne ovat valkoisia tai kermanvärisiä. Mesiäissolukko ei ole näkyvissä. Heteitä on myös viisi, ja niiden palhot ovat naskalin muotoisia. Sikiäin on neljännekseltään kehänalainen, yksilokeroinen ja laitaistukallinen. Vartaloita on kaksi, samoin luotteja. Hedelmä on kaksinokkainen kota, joka sisältää tummanruskeita, soikeahkoja ja pieninystyisiä siemeniä.
Levinneisyys

Tiukuterttu on kotoisin Pohjois-Amerikan luoteisosista.
Luokittelu

Tiukuterttu on Elmera-suvun ainoa laji.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tiukuterttu (Elmera racemosa)
ITIS: Elmera racemosa (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Elmera racemosa (englanniksi)
U.S. Bank Stadium

| U> S. Bank Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Minneapolis, Minnesota
Koordinaatit:  44.974°N, 93.258°W
Avattu:  22. heinäkuuta 2016
Omistaja:  Minnesota Sports Facilities Authory
Hoitaja:  Minnesota Sports Facilities Authory
Kustannukset:  1,1 miljardia $
Arkkitehti:  HKS, Inc
Käyttäjät
 Minnesota Vikings (NFL) (2016–) Minnesota Golden Gophers (NCAA) 2016–) 
Katsojakapasiteetti
 73 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
U.S. Bank Stadium on Minneapolisissa sijaitseva stadion. NFL-joukkue Minnesota Vikings pelaa kotiottelunsa stadionilla. Stadion sijaitsee Chicago Avenuella, lähellä Minneapolisin keskustaa. Stadion avattiin heinäkuussa 2016. Stadionilla on myös pelattu vuoden 2018 Super Bowl, jossa kohtasivat Philadelphia Eagles ja New England Patriots. Ottelu päättyi Eaglesin voittoon lukemin 41-33.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta U.S. Bank Stadium Wikimedia Commonsissa
Bengt Schalin

Bengt Schalin.
Bengt Michael Schalin (7. tammikuuta 1889 Uusikaarlepyy – 9. marraskuuta 1982 Espoo) oli suomalainen puutarha-arkkitehti ja Helsingin kaupunginpuutarhuri. Hän suoritti myös koristekasvien koeviljelyä ja kirjoitti kokeilutoimintaansa perustuvan teoksen Koristepensaista kauneimmat vuonna 1938.
Ura

Schalin valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1907. Vuosina 1910–1912 hän opiskeli Saksassa Köstritzissä Höhere Gärtnerlehranstalt und Gartentechnikum -oppilaitoksessa. Hän työskenteli puutarha-alalla sekä Suomessa että ulkomailla. Hänellä oli oma suunnittelutoimisto vuosina 1916–1944 ensin Helsingissä ja sitten Kirkkonummen Jorvaksessa. Kirkkonummella on Bengt Schalinin mukaan nimetty tie. Helsingin kaupunginpuutarhurina hän toimi vuosina 1946–1957. Schalin opetti puutarhasuunnittelua ja puutarhataidetta Teknillisessä korkeakoulussa ja muissa alan oppilaitoksissa.
Schalin omisti vuodesta 1922 alkaen Kirkkonummella Rastlösan tilan, jossa hän harjoitti koristekasvien koeviljelyä. Rastlösa jäi jatkosodan jälkeen Porkkalan vuokra-alueelle ja Schalin menetti lähes kaikki jalostamansa kasvit sekä vähää ennen sotia tilalle valmistuneen koti- ja toimistotalonsa. Schalin sai Rastlösan tilan takaisin vuonna 1956 ja hän aloitti siellä talvenkestävien lajikkeiden risteytyskokeilut.
Schalin sai 1914 Pietarin suuressa kansainvälisessä puutarhanäyttelyssä 1914 ensimmäisen palkinnon ja kultamitalin puutarhasuunnitelmistaan. Schalin suunnitteli Suomen osaston Kööpenhaminassa vuonna 1937 pidettyä suurta pohjoismaista puutarhakatselmusta varten. Sotien jälkeen hän voitti Helsingissä vuonna 1949 pidetyn suuren Pohjoismaisen puutarhanäyttelyn suunnittelukilpailun ja vuonna 1952 hänen johdollaan kunnostettiin Helsingin puistot Helsingin kesäolympialaisia varten. Tämän jälkeen Schalin suunnitteli Helsinkiin uusia puistoja ja viheralueita ja viimeksi hän suunnitteli  Karjaalle yksityisiä ja julkisia viheralueita.
Yksityiselämä

Schalinin vanhemmat olivat teologian kandidaatti, opettajaseminaarinjohtaja Zacharias Schalin ja Alma Helena Montin. Schalin oli naimisissa opettaja Helga Kronströmin kanssa vuodesta 1931 alkaen. Heille syntyi kaksi lasta: Helga Benita vuonna 1932 ja Christer Olof vuonna 1936.
Aiheesta muualla

Arkkitehtuurimuseo: Bengt Schalin. (Arkistoitu – Internet Archive)
Schalin, Bengt hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 1958

Vuoden 1958 järjestyksessään 14. telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut käytiin Neuvostoliiton pääkaupungissa Moskovassa 6.–10. heinäkuuta.
Kisoihin osallistui 108 mies- ja 88 naisvoimistelijaa 22 maasta.
Mitalistit > Miehet

| Teline | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6-ottelu |  Boris Šahlin | 116.050 |  Takashi Ono | 115.600 |  Juri Titov | 15.450 |
| Permanto |  Masao Takemoto | 19.550 |  Takashi Ono | 19.500 |  Juri Titov | 19.400 |
| Hevonen |  Boris Šahlin | 19.550 |  Pavel Stolbov | 19.375 |  Miroslav Cerar | 19.350 |
| Renkaat |  Albert Azarjan | 19.875 |  Nobuyuki Aihara | 19.475 |  Juri Titov | 19.455 |
| Hyppy |  Juri Titov | 19.350 |  Masao Takemoto | 19.150 |  Takashi Ono | 19.125 |
| Nojapuut |  Boris Šahlin | 19.650 |  Takashi Ono | 19.500 |  Pavel Stolbov | 19.425 |
| Rekki |  Boris Šahlin | 19.575 |  Albert Azarjan | 19.350 |  Juri Titov  Masao Takemoto | 19.300 |
| Joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto Albert Azarjan Valentin Lipatov Valentin Muratov Boris Šahlin Pavel Stolbov Juri Titov | 575.450 |  Japani Nobuyuki Aihara Akira Kono Takashi Ono Masao Takemoto Katsumi Terai Shinsaku Tsukawaki | 572.600 |  Tšekki Jaroslav Bím Ferdinand Daniš Pavel Gajdoš Karel Klečka Jindřich Mikulec Josef Škvor | 549.300 |