stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jayne Torvill

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jayne Torvill |  Jayne Torvill |  Jayne Torvill |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | jäätanssi |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hartford 1981 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1982 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Ottawa 1984 | jäätanssi |  |
Jayne Torvill (s. 7. lokakuuta 1957 Nottingham, Englanti) on brittiläinen taitoluistelija ja jäätanssin olympiavoittaja parinsa Christopher Deanin kanssa.
Ura

Torvill aloitti pariluistelijana parinaan Michael Hutchenson. He olivat Ison-Britannian mestareita vuonna 1972. Vuonna 1975 Torvillista ja Deanista tuli jäätanssipari.
Dean ja Torvill nousivat vuoteen 1980 mennessä kansainväliselle huipputasolle. Vuonna 1980 pari sijoittui neljänneksi jäätanssissa olympialaisissa,  maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuissa.
Parin vapaaohjelma vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa nousi maailmankuuluksi. Ohjelman musiikkina oli Maurice Ravelin Boléro. He saivat esityksestään jokaiselta yhdeksältä tuomarilta taiteellisuudesta täydet 6,0 pistettä ja lisäksi teknisissä pisteissä kolmelta tuomarilta 6,0 pistettä.
He siirtyivät Sarajevon olympialaisten jälkeen ammattilaiskaukaloihin olympiavoittajina ja nelinkertaisena maailmanmestariparina. Tiukkojen sääntöjen takia pari ei pystynyt siksi jatkossa osallistumaan arvokisoihin. Kansainvälinen luisteluliitto kuitenkin löysensi sääntöjään 1993. Dean ja Torvill pääsivät näin osallistumaan vuoden 1994 talviolympialaisiin Lillehammerissa, josta he saivat pronssia.
Yksityiselämä

Torvill meni naimisiin 1990 amerikkalaisen Phil Christensenin kanssa. Pari asuu Itä-Sussexissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jayne Torvill Wikimedia Commonsissa
Jayne Torvill Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Jäätanssin olympiavoittajat
1976: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
–  1980: Natalja Linitšuk / Gennadi Karponosov
– 1984: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1988: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1992: Marina Klimova / Sergei Ponomarenko
– 1994: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 1998: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 2002: Marina Anisina / Gwendal Peizerat
– 2006: Tatjana Navka / Roman Kostomarov
– 2010: Tessa Virtue / Scott Moir
– 2014: Meryl Davis / Charlie White
– 2018: Tessa Virtue / Scott Moir
– 2022: Gabriella Papadakis / Guillaume Cizeron
Jäätanssin maailmanmestarit
Jäätanssin Euroopan-mestarit
1954–1955: Jean Westwood / Lawrence Demmy
– 1956: Pamela Weight / Paul Thomas
– 1957–1958: June Markham / Courtney Jones
– 1959–1961: Doreen Denny / Courtney Jones
– 1962: Christiane Guhel / Jean Paul Guhel
– 1963: Linda Shearman / Michael Phillips
– 1964–1965: Eva Romanová / Pavel Roman
– 1966–1969: Diane Towler / Bernard Ford
– 1970–1971: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
– 1972: Angelika Buck / Erich Buck
– 1973–1976: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
– 1977–1978: Irina Moisejeva / Andrei Minenkov
– 1979–1980: Natalja Linitšuk / Gennadi Karponossov
– 1981–1982: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1983: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1984: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1985–1988: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1989–1992: Marina Klimova / Sergei Ponomarenko
– 1993: Maja Usova / Aleksandr Žulin
– 1994: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1995: Susanna Rahkamo / Petri Kokko
– 1996–1998: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 1999: Anjelika Krylova / Oleg Ovsjannikov
– 2000: Marina Anissina / Gwendal Peizerat
– 2001: Barbara Fusar-Poli / Maurizio Margaglio
– 2002: Marina Anissina / Gwendal Peizerat
– 2003: Irina Lobatševa / Ilja Averbuh
– 2004–2006: Tatiana Navka / Roman Kostomarov
– 2007: Isabelle Delobel / Olivier Schoenfelder
– 2008: Oksana Domnina / Maxim Shabalin
– 2009: Jana Hohlova / Sergei Novitski
– 2010: Oksana Domnina / Maksim Shabalin
– 2011–2012: Nathalie Péchalat / Fabian Bourzat
– 2013: Jekaterina Bobrova / Dimitri Solovijev
– 2014: Anna Cappellini / Luca Lanotte
– 2015–2019: Gabriella Papadakis / Guillaume Cizeron
– 2020: Viktorija Sinitsina / Nikita Katsalapov
Jiří Pospíšil (koripalloilija)

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Belgia 1977 |  |  |
Jiří Pospíšil (9. syyskuuta 1950 Brno – 13. kesäkuuta 2019) oli Tšekkoslovakiaa edustanut koripalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Pospíšil pelasi Tšekkoslovakian miesten maajoukkueessa vuosina 1969–1980 ja voitti EM-pronssia Belgiasta 1977. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Tšekkoslovakian maajoukkueessa kahdeksanneksi Münchenissä 1972, kuudenneksi Montréalissa 1976 ja yhdeksänneksi Moskovassa 1980. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös vuosien 1970 ja 1978 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1971, 1973, 1975 ja 1979 EM-kilpailuissa.
Pospíšil saavutti lukuisia mitaleita maansa pääsarjasta muttei voittanut sen mestaruutta. Vuonna 2016 hänet nimettiin Tšekin koripallon hall of fameen. Pospíšil kuoli 68-vuotiaana 13. kesäkuuta 2019.
Aiheesta muualla

Jiří Pospíšil Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Jiří Pospíšil Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Tšekkoslovakian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1977
4 Nečas ·
5 Petr ·
6 Konopásek ·
7 Ptáček ·
8 Kropilák ·
9 Bojanovský ·
10 Kos ·
11 Pospíšil ·
12 Klimeš ·
13 Brabenec ·
14 Douša ·
15 Hraška ·
Valmentaja Petera
Jedi Mind Tricks

Jedi Mind Tricks on yhdysvaltalainen hip hop -ryhmä. Sen perustivat Vinnie Paz (Vincenzo Luvineri) ja Stoupe the Enemy of Mankind (Kevin Baldwin) vuonna 1996. Ryhmään liittyi räppäri nimeltä Jus Allah (James Bostick) vuonna 1999. Ryhmään kuuluu myös DJ Kwestion.
Vinnie Paz on ollut yhtyeen ainoa pysyvä jäsen läpi sen historian. Jus Allah jätti yhtyeen vuonna 2001 ja palasi 2007, mutta vuonna 2014 levy-yhtiön jäsenet raportoivat Jus Allahin lähteneen jälleen sekä Jedi Mind Tricksistä ja tällä kertaa myös superyhtye Army of the Pharaohsista. Toinen perustajajäsen Stoupe vetäytyi vuoden 2010 aikoihin määrittelemättömälle tauolle koska koki kadottaneensa inspiraation yhtyettään kohtaan ja päätti keskittyä sivuprojekteihinsa. Ensimmäinen muiden kuin Stoupen tuotantoa sisältävä albumi, Violence Begets Violence otettiin fanien keskuudessa ristiritaisesti vastaan. Uusi levy ei enää sisältänyt yksityiskohtaisilla melodioilla ja orkesterisampleilla varustettuja kappaleita ja levyn äänimaailma oli kummittelevampaa  ja intensiivisempää kuin aikaisemmilla julkaisuilla. Lopulta syksyllä 2014 Vinnie Paz ilmoitti Facebook-sivullaan Stoupen palanneen yhtyeesen ja Stoupe tuotti lähes kokonaan yhtyeen  seuraavan albumin, The Thief and the Fallenin. Kaavasta poiketen Stoupe ei tuottanut kuitenkaan koko albumia yksin sillä Vinnie Pazin kanssa tiivistä yhteistyötä tehnyt tuottaja C-Lance oli mukana kahden kappaleen tuotannossa.
Diskografia > Albumit

The Psycho-Social, Chemical, Biological & Electro-Magnetic Manipulation of Human Consciousness (1997)
Violent by Design (2000)
Visions of Gandhi (2003)
Legacy of Blood (2004)
Servants in Heaven, Kings in Hell (2006)
A History of Violence (2008)
Violence Begets Violence (2011)
The Thief and the Fallen (2015)
The Bridge & The Abyss (2018)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Myspace
LastFM
Jiří Paroubek
Aiheesta muualla

kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Elämäkerta hallituksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jeff Daniels (täsmennyssivu)

Jeff Daniels voi tarkoittaa seuraavia:
Jeff Daniels (s. 1955), yhdysvaltalainen näyttelijä
Jeff Daniels (s. 1968), kanadalainen jääkiekkoilija
Jeff Daniels, australialainen dokumenttielokuvaohjaaja
Jeff Daniels, yhdysvaltalaisen country- ja rockabillymuusikko Luke McDanielin (1927–1992) taiteilijanimi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jeff Daniels”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jens Lapidus

Jens Lapidus vuonna 2008.
Jens Jacob Lapidus (s. 24. toukokuuta 1974) on ruotsalainen asianajaja ja dekkarikirjailija. Kirjailija käyttää edustamastaan kirjallisuudenlajista nimitystä "Stockholm noir". Teosten tapahtumat sijoittuvat Tukholman alamaailmaan.
Lapidus käyttää esikoisteoksessaan Rahalla saa kovaksikeitettyä tyyliä, joka on saanut vaikutteita sellaisilta amerikkalaisilta kirjailijoilta kuin James Ellroy ja Dennis Lehane, ja hän on kertonut saaneensa aineistoa toimiessaan puolustusasianajajana Sollentunan käräjäoikeudessa. Kielellisiä vaikutteita hän on saanut muun muassa ruotsalaiselta rap-yhtyeeltä The Latin Kingsilta, snobipiireiltä ja kirjailijakollega Jonas Hassen Khemirin kirjoista.
Kirjoista Snabba cash on filmattu, ja sen kahden seuraajan kuvaamista valmistellaan.
Elämä ja ura

Lapidus vietti lapsuutensa Tukholman Gröndalin kaupunginosassa ja opiskeli juristiksi Tukholmassa ja Lontoossa. Hän on opiskellut lisäksi jonkin verran aatehistoriaa ja viestintätieteitä, kansantaloutta ja käytännöllistä filosofiaa. Valmistututtuaan Lapidus aloitti liikejuristina, mutta on sittemmin siirtynyt asianajajaksi.
Asianajaja Lapidus debytoi kirjailijana vuonna 2006 teoksella Snabba cash. Snabba Cash herätti huomiota ja vuoteen 2010 mennessä sitä myytiin 600 000 kappaletta. Seuraava teos, Aldrig fucka upp, ilmestyi vuonna 2008. Trilogian täydensi Livet de luxe vuonna 2010. Vuonna 2010 häneltä ilmestyi myös yhdessä Peter Bergtingin kanssa tehty sarjakuvaromaani Jengisota 145. Sittemmin Lapidukselta on ilmestynyt novellikokoelma ja kaksi romaania.
Teokset

Rahalla saa, suom. Anu Koivunen, Like, 2008, alkuteos: Snabba cash, 2006
Siisti kosto, suom. Anu Koivunen, Like, 2009, alkuteos: Aldrig fucka upp, 2008
Jengisota 145, suom. Anu Koivunen, Like, 2010, alkuteos Gängkrig 145, 2009
Luksuselämää, suom. Jaana Nikula, Like, 2011, alkuteos Livet de luxe, 2010
Ainakin äiti yritti, novellikokoelma, suom. Petri Stenman, Like 2013, alkuteos, Mamma försökte 2012
Vip-huone, suom. Jaana Nikula, Like, 2014, alkuteos VIP-rummet (2014)
Sthlm delete.  Suomentanut Jaana Nikula ja Petri Stenman. Helsinki:  Like, 2015.  ISBN 978-952-01-1089-5.
Top Dog.  Suomentanut Jaana Nikula ja Petri Stenman. Helsinki:  Like, 2017.  ISBN 9789520116507.
Paratiisikaupunki. Suomentaneet Petri Stenman ja Sirje Niitepõld. Like, 2021, alkuteos Paradis City
Mr Ykkönen. Suomentaneet Hanna Arvonen ja Petri Stenman. Like, 2022, alkuteos Mr Ett
Aiheesta muualla

Jens Lapidus Liken sivuilla
Jenslapidus.se (Arkistoitu – Internet Archive)
Johan Reinhold Taube

Johan Reinhold Taube (1861)
Johan Reinhold Taube (26. tammikuuta 1823 Tenhola – 11. toukokuuta 1898 Tenhola) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies.
Tauben vanhemmat olivat majuri Johan Reinhold Taube vanhempi ja Ottiliana Lovisa von Kraemer. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1856 oli Alexandra Saltzman (k. 1867) ja toinen vuodesta 1873 Ida Alexandra Amnorin (k. 1909). Taube valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1846 ja palveli kopistina senaatissa 1850-1858, kunnes siirtyi viljelemään sukutilaansa Tenholan Prästkullaa. Taube oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897, joilla hän kuului aateliston suomenmieliseen vähemmistöön. Vuoden 1863 valtiopäivillä hän puolsi Erik Klamin suomen kielen oikeuksia koskenutta anomusta, vuonna 1885 hän kannatti mahdollisimman laajaa äänioikeutta. Taube toimi useiden valtionkomiteoiden jäsenenä, 1880 hän sai kamarineuvoksen arvon ja 1885 hovimestarin arvon.
Taubella oli samanniminen poika, Johan Reinhold Taube, joka oli upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Aiheesta muualla

Museovirasto: Prästkullan kartano
Joseph Powathil

Joseph Powathil vuonna 2010
Joseph Powathil (14. elokuuta 1930 – 18. maaliskuuta 2023) oli intialainen syyrialais-malabarilaisen katolisen kirkon arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Changanacherryn arkkieparkiaan 3. lokakuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Caesarea Philippin titulaaripiispaksi 7. tammikuuta 1972. Piispaksi konsekroinnin suoritti 13. helmikuuta paavi Paavali VI, jota avustivat Bernard Jan Alfrink ja William John Conway.
Powathil sai 26. helmikuuta 1977 nimityksen Kanjirapallyn syyrialais-malabarilaisen hiippakunnan piispaksi ja 5. marraskuuta 1985 Changanacherryn arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 22. tammikuuta 2007.
Jenni Sivonen

Jenni Sivonen on suomalainen ääninäyttelijä, joka on esittänyt muun muassa Kaapo-pojan ääntä animaatiosarjassa Kaapo.
Sivosen isä on säveltäjä Jori Sivonen (1948−2019).
Jeremy Toljan

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. elokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Stuttgart, Saksa
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 182 cm
Paino: 76 kg
Seura
Seura: US Sassuolo (laina)
Junioriseurat
2002–2006: SV Grün-Weiss Sommerrrain
2008: TSV Steinhaldenfeld
2008–2009: Stuttgarter Kickers
2009–2011: VfB Stuttgart
2011–2013: TSG 1899 Hoffenheim
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2013 | TSG 1899 Hoffenheim II | 18 | (1) |
| 2013–2017 | TSG 1899 Hoffenheim | 56 | (2) |
| 2013–2014 | → TSG 1899 Hoffenheim II | 7 | (0) |
| 2017– | Borussia Dortmund | 16 | (1) |
| 2019 | → Celtic | 10 | (0) |
| 2019– | → Sassuolo | 24 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 131 | (5) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Saksa U17 | 7 | (0) |
| 2013 | Saksa U19 | 1 | (0) |
| 2013–2015 | Saksa U20 | 4 | (0) |
| 2015– | Saksa U21 | 18 | (1) |
| 2016 | Saksa U23 | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. kesäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. kesäkuuta 2020.
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
Jeremy Toljan (s. 8. elokuuta 1994 Stuttgart, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Toljan edustaa italialaisseura Sassuoloa lainalla saksalaisesta Borussia Dortmundista.
Toljan on pelannut Saksan Bundesliigassa Hoffenheimin ja Dortmundin joukkueissa yhteensä 72 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia, Skotlannin Valioliigassa Celticin joukkueessa kymmenen ottelua ilman maaleja ja Italian Serie A:ssa Sassuolon joukkueessa 24 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Toljan on pelannut useissa Saksan nuorisomaajoukkueissa. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja pelasi siellä täyden ajan viidessä Saksan ottelussa sekä ensimmäisen jakson viimeisestä alkulohko-ottelusta, jossa Saksa johti Fidžiä tauolla 6–0 ja jonka se voitti lopulta 10–0.
Jane Ayres

Jane Ayres (s. 1962 Peterborough) on englantilainen kirjailija, jonka kirjojen aiheet liittyvät hevosiin. Ayres ratsasti lapsena säännöllisesti ja aloitti ratsastuksen uudelleen kolmikymppisenä, mutta joutui lopettamaan vakavan putoamisen jälkeen.  Hän nauttii hevosista kirjoittamisesta ja lahjoittaa rahaa Brooke-nimiselle eläinsairaalalle, joka hoitaa huonosti kohdeltuja hevoseläimiä. Nykyään Ayres asuu Kentissä Biggles-kissansa kanssa. Hän on töissä musiikin ja englannin opettajana paikallisessa koulussa. Ayres harrastaa myös joogaa, egyptiläistä tanssia, kuntoilua, musiikin kuuntelua ja elokuvia.[lähde? ]
Kirjat muodostavat sarjoja: Gemma-sarja, Matty-sarja, Vikeltäjät-sarja Myllytila-sarja ja Villin hevosen saari-sarja.
Suomennetut kirjat

| Kirjan nimi | Vuosi |
| --- | --- |
Salaperäiset ponit: 1993
Myllyn aavehevonen: 1994
Ongelmia ponitallilla: 1995
Villin hevosen saari: 1995
Kadonneet ponit: 1997
Paluu villin hevosen saarelle: 1997
Hevospartio: 1998
Keskiyön hevonen: 1999
Lahjahevonen: 1999
Ponitallin uusivuosi: 1999
Nouse ratsaille Jan: 1999
Pulmallinen poni: 2000
Peto hevoseksi: 2001
Kilpahevonen katoaa: 2001
Myrskyn silmässä: 2001
Kaikki on toisin: 2001
Gemma ja noiduttu amuletti: 2002
Täydellinen hevonen: 2004
Gemma ja musta orivarsa: 2005
Gemma ja hevoshuijarit: 2006
Parvekehevonen: 2009
Pimeyden hevoset: 2009
Villihevosten saari: 2009
Karkurihevonen: 2010
Toivoton tapaus: 2011
Sydänhevoset: 2013
Särkyneet sydämet: 2014
Vikeltäjät: 2015
Tia voittaa pelkonsa: 2015
Jenni Saarinen

Saarinen vuonna 2015
Jenni Saarinen (s. 9. maaliskuuta 1999 Espoo) on suomalainen taitoluistelija. Saarinen edustaa Suomessa tamperelaisseura Kooveeta. Hän on vuodesta 2020 asunut ja harjoitellut Saksan Oberstdorfissa. Saarinen sijoittui 20-vuotiaana kansainvälisessä Finlandia Trophy -kilpailussa neljännelle sijalle Espoossa lokakuussa 2019. Hän paransi tuolloin ennätystään lähes 20 pisteellä 181,20 pisteeseen. Hänen tuolloiset vapaaluistelupisteensä 121,14 ovat säilyneet hänen ennätyksenään mutta lyhytohjelmassa hän teki ennätyspisteensä 68,71 Varsova Cupissa marraskuussa 2021.
Saarinen kilpaili aikuisten arvokisoissa ensimmäisen kerran vuoden 2020 EM-kilpailuissa, joissa hän sijoittui 33:nneksi. Vuoden 2021 MM-kilpailuissa hän oli naisten kilpailun ainoa suomalaisosallistuja ja sijoittui 24:nneksi oltuaan lyhytohjelman jälkeen neljästoista. Vuonna 2022 hän sijoittui Pekingin olympialaisissa 25:nneksi, MM-kilpailuissa 25:nneksi ja EM-kilpailuissa 18:nneksi.
Marraskuussa 2022 Saarinen ilmoitti lopettavansa urheilu-uransa.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1984

| Jalkapallon naisten SM-sarjan kausi 1984 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Mestari:  HJK
Pudonneet joukkueet:  Pyrkivä, VaPS, PK-37
Alempi sarjataso:  Naisten I divisioona 1984
  ← 1983 :  1985 → 
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1984 oli jalkapallon naisten SM-sarjan 11. kausi ja kaikkiaan 14. kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, jolle saavutus oli kuudes virallinen Suomen mestaruus.
Sarjajärjestelmä

Naisten SM-sarja 1984 pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka neljä parasta selvisivät välieriin. Runkosarjan kolme viimeistä putosivat I divisioonaan kaudeksi 1985.
Joukkueet

| Joukkue | Paikkakunta |
| --- | --- |
Helsingin Jalkapalloklubi: Helsinki
Kaunis Nainen Futis: Helsinki
Kemin Into: Kemi
Kiffen: Helsinki
Koparit: Kuopio
Kotkan Työväen Palloilijat: Kotka
Musan Salama: Pori
Pallokerho-37: Iisalmi
Puotinkylän Valtti: Helsinki
Turun Palloseura: Turku
Turun Pyrkivä: Turku
Vammalan Palloseura: Vammala
Runkosarja

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | HJK | 22 | 19 | 3 | 0 | 79 | 12 | +67 | 41  |
| 2 | TPS | 22 | 15 | 4 | 3 | 55 | 10 | +45 | 34  |
| 3 | KNF | 22 | 14 | 5 | 3 | 50 | 24 | +26 | 33  |
| 4 | Koparit | 22 | 11 | 6 | 5 | 49 | 24 | +25 | 28  |
| 5 | Into | 22 | 11 | 5 | 6 | 36 | 21 | +15 | 27  |
| 6 | Valtti | 22 | 11 | 4 | 7 | 44 | 29 | +15 | 26  |
| 7 | KTP | 22 | 9 | 2 | 11 | 61 | 47 | +14 | 20  |
| 8 | Kiffen | 22 | 7 | 4 | 11 | 27 | 35 | −8 | 18  |
| 9 | MuSa | 22 | 8 | 2 | 12 | 30 | 51 | −21 | 18  |
| 10 | Pyrkivä | 22 | 6 | 3 | 13 | 26 | 31 | −5 | 15  |
| 11 | VaPS | 22 | 1 | 0 | 21 | 11 | 95 | −84 | 2  |
| 12 | PK-37 | 22 | 1 | 0 | 21 | 9 | 98 | −89 | 2  |
Jenni Rautanen

Jenni Rautanen (s. 11. helmikuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rautanen on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa SB Vantaata kausina 2008–2011 ja 2014–2015, nurmijärveläistä SB-Prota kausina 2018–2020, sipoolaista Ådalens IF:ää kaudella 2020–2021 sekä helsinkiläistä EräViikinkejä kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 runkosarjan loppuun mennessä 167 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 113 maalia ja antanut 76 maalisyöttöä, sekä 14 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut yhden syöttöpisteen. Rautanen voitti Suomen-mestaruuden SB-Pron joukkueessa vuonna 2019.
Dean Winchester

| Dean Winchester |
| --- | --- |
Luoja(t):  Eric Kripke
Näyttelijä(t):  Jensen Ackles
Kesto:  Supernaturalin tuotantokaudet 1–15
Ensi- esiintyminen:  Kausi 1: ”Isää etsimässä” (Pilot)
Viimeinen esiintyminen:  Kausi 15: Carry On
Henkilötiedot
Ammatti:  metsästäjä
Sukupuoli:  mies
Kotipaikka:  Lawrence, Kansas, Yhdysvallat
Suhteet
Vanhemmat:  John Winchester Mary Winchester
Sisarukset:  Sam Winchester Adam Milligan (velipuoli)
Lapset:  Emma
Isovanhemmat:  Samuel Campbell (äidinisä) Deanna Campbell (äidinäiti) Henry Winchester (isänisä) Millie Winchester (isänäiti)
Tutut:  Bobby Singer Jo Harvelle Ellen Harvelle Ash Castiel
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dean Winchester (s. 24. tammikuuta 1979) on kuvitteellinen hahmo ja toinen päähenkilö yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Supernatural. Hän metsästää ammatikseen yliluonnollisia olentoja ja ajaa vuoden 1967 Chevrolet Impalaa, joka on saanut sarjan fanien keskuudessa lähes kulttimaineen. Deania esittää näyttelijä Jensen Ackles.
Hahmon rooli > Varhainen elämä

Dean syntyi 24. tammikuuta 1979 Kansasin Lawrencessa John ja Mary Winchesterin ensimmäisenä poikana. Neljä vuotta myöhemmin hänelle syntyi myös pikkuveli, Sam. Winchesterit elivät melko normaalia perhe-elämää aina Samin puolivuotispäivään saakka, jolloin demoni nimeltä Azazel vieraili talossa ja tappoi Maryn. Johnille kehkeytyi pakkomielle kostaa vaimonsa kuolema, jonka takia hän kasvatti molemmat poikansa metsästämään hirviöitä. Heillä ei enää Maryn kuoleman jälkeen ollut kiinteää kotia, vaan he asuivat motellihuoneissa ja matkustelivat jatkuvasti ympäri maata. Dean ei koskaan kuvitellut itselleen mitään muuta tulevaisuutta kuin metsästämisen, joten hän ei nuorena vaivautunut juurikaan opiskelemaan, toisin kuin Sam. John oli melkein aina poissa, joten Dean piti huolta veljestään pienestä pitäen, kunnes tämä 18-vuotiaana karkasi päästäkseen yliopistoon.
Hahmon rooli > Tuotantokausi 1

John katoaa hänen ja Deanin ollessa erillisillä työkeikoilla, ja koska Dean ei saa häntä moneen viikkoon kiinni, hän lähtee veljensä luokse Kaliforniaan pyytämään apua. Sam, joka on päättänyt jättää yliluonnollisten olentojen metsästämisen lopullisesti taakseen, on vastahakoinen auttamaan, mutta lähtee lopulta Deanin mukaan hänen tyttöystävänsä Jessican kuollessa samalla tavalla kuin Mary Winchester.
Dean ja Sam alkavat elää kahdestaan tien päällä etsien sekä isäänsä että Maryn ja Jessican tappajaa. Toisistaan vieraantuneiden veljien suhde alkaa myös vähitellen muotoutua läheisemmäksi. Veljekset lopulta löytävät useiden vaiheiden jälkeen isänsä Chicagosta, mutta he joutuvat vaikeuksien takia hetkeksi erilleen. Jonkin ajan päästä he tapaavat uudelleen hankkiakseen yhdessä käsiinsä mystisen aseen, Coltin, jota he voisivat käyttää Azazelin tappamiseen. He saavat lopulta aseen itselleen, mutta eivät onnistu tappamaan Azazelia vaan tämä pääsee heiltä karkuun. Ajaessaan sairaalaan Azazelin aiheuttamien vammojen takia he joutuvat auto-onnettomuuteen.