stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lega Calcio

Lega Nazionale Professionisti eli Lega Calcio oli italialainen jalkapalloliiga. Se toimi Italian jalkapalloliiton alaisuudessa. Liiga perustettiin vuonna 1946. Sen pääkonttori sijaitsi Milanossa.
Liiga vastasi kahden korkeimman sarjatason eli Serie A:n ja Serie B:n järjestämisestä. Se järjesti myös Italian cupin ja Italian supercupin. Kauden 2009–2010 jälkeen liiga jakautui kahtia, mikä johti korkeinta sarjatasoa ja cupkilpailuja hallinnoivan Lega Nazionale Professionisti Serie A:n sekä toiseksi korkeinta sarjatasoa hallinnoivan Lega Nazionale Professionisti Serie B:n perustamiseen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (italiaksi) (englanniksi)
Leonid Stadnyk

Leonid Ivanovytš Stadnyk (ukr. Леонід Іванович Стадник, 1971 – 24. elokuuta 2014) oli ukrainalainen jättikasvuinen henkilö. Guinnessin ennätysten kirjan vuoden 2008 painoksen mukaan Stadnyk oli maailman pisin elossa oleva ihminen. Hänen pituutensa oli 257 senttimetriä (8 jalkaa ja 5 tuumaa). Stadnyk kieltäytyi Guinnessin ennätysten kirjan tekemistä virallisista mittauksista, niinpä vuoden 2009 kirjan painoksessa maailman pisimmäksi mieheksi nimettiin kiinalainen Bao Xishun.
Stadnyk syntyi Žytomyrin alueella. Hän oli alun perin pituuskasvultaan normaali. Huomattava muutos asiassa alkoi vasta 13-vuotiaana suoritetun aivoleikkauksen seurauksena. Hyvänlaatuinen aivokasvain vaikutti Stadnykin aivolisäkkeeseen, joka säätelee kasvuhormonin tuotantoa. Lääketieteellisesti tilaa kutsutaan nimellä akromegalia.  Sittemmin tutkimuksissa selvisi, että kasvain oli kuollut itsestään. Aikaisemmin Guinnessin ennätysten kirjassa maailman pisimmän miehen titteliä piti pitkään hallussaan kiinalainen Bao Xishun, kunnes Stadnyk viimein antoi lontoolaisen professorin Michael Besserin mitata itsensä.
Aiemmin Stadnyk toimi eläinlääkärinä. Myöhemmin hän hoiti maatilaa, jolla eli äitinsä kanssa. Hän kuoli aivoverenvuotoon 24. elokuuta 2014.
Leonid Tsypkin

Leonid Tsypkin (1926–1982) oli venäjänjuutalainen lääketieteen tutkija, jonka merkitys on ensisijaisesti siinä, että hän on kirjoittanut Dostojevski-aiheisen romaanin Kesä Baden-Badenissa (suom. Marja-Leena Jaakkola, Tammi, 2003). Aino Rajalan mukaan "koskettava teos on sekä syntyhistoriansa, syvyytensä että kirjallisen loistonsa puolesta ainutlaatuinen ilmiö".
Tsypkin oli menestynyt lääketieteen tutkija Neuvostoliitossa. Hänen äitinsä kuoli Minskissä natsien vainoissa. Hänen isänsä joutui vankilaan Stalinin vainojen aikana ja yritti itsemurhaa.
Tsypkin ei saanut teostaan elinaikanaan Neuvostoliitossa julki. Hän joutui vaikeuksiin, kun hänen poikansa emigroitui Yhdysvaltoihin 1977. Tsypkin menetti työpaikkansa ja sai matkustuskiellon. Hänen tuttavansa salakuljettivat käsikirjoituksen Yhdysvaltoihin, jossa se julkaistiin emigranttilehdessä viikkoa ennen hänen kuolemaansa. Teos julkaistiin kahtena käännöksenä jo 1980-luvulla mutta jäi vaille huomiota. Kun Susan Sontag törmäsi teokseen, hän kirjoitti esipuheen sen uuteen painokseen 2001, jolloin teos sai enemmän julkisuutta. Vappu Orlovin suomentama esipuhe on mukana suomennoksessa.
Lehendakari

| Baskimaan hallituksen puheenjohtaja |
| --- | --- |
 Eusko Jaurlaritzako lehendakaria
 Baskimaan Vaakuna
 
 Nykyinen Iñigo Urkullu 15. joulukuuta 2012 lähtien
Puhuttelu:  'Excelentísimo Señor (m), Excelentísima Señora (f) Jaun Txit Agurgarria (m),Andere Txit Agurgarria (f)
Virka-asunto:  Ajuria Enea
Nimittäjä:  Baskimaan parlamentti
Kauden pituus:  neljä vuotta
Perustettu:  6. lokakuuta 1936
Ensimmäinen:  José Antonio Aguirre
Kotisivut:  www.lehendakari.euskadi.net
Baskimaan hallituksen puheenjohtaja (baskiksi Eusko Jaurlaritzako lehendakaria, esp. presidente del Gobierno Vasco), joka baskiksi tunnetaan yleensä nimellä lehendakari (baskiksi lehendakari, esp. lendakari), on Baskimaan autonomisen alueen hallituksen päämies. Lehendakari johtaa aluehallinnon toimeenpanovallan edustajaa.
Nykyinen lehendakari on Baskien kansallispuolueeseen kuuluva Iñigo Urkullu.
Baskin kielen substantiivi lehendakari tarkoittaa "presidenttiä" ja voi viitata minkä tahansa maan, klubin, yhdistyksen jne. Presidenttiin.
Termin historia

Termi lehendakari on 1900-luvun muodoste, joka on peräisin baskin sanasta lehendabizi ("ensimmäinen") ja ammatin osoittavasta loppuliitteestä -ari. Ennen standardibaskin luomista 1970-luvulla se kirjoitettiin Euzko Jaurlaritzaren Lendakari. Sekä sanat lendakari (puheenjohtaja) että jaurlaritza (valtion) ovat Baskien kansallispuolueen jäsenten luomia neologismeja.
Baskin sanat "presidentille" ja "valtiolle" ovat edellisen kohdalla joko Lehendakari(a) tai Presidente(a), jälkimmäisen kohdalla gobernu(a). Sanat Presidente(a) ja gobernu(a) ovat latinalaisia lainasanoja.
Siitä hetkestä lähtien, kun substantiivi lehendakari luotiin, sekä sanoja lehendakari(a) että presidente(a) on käytetty täydellisinä synonyymeinä viittaamaan minkä tahansa julkisen tai yksityisen hallituselimen johtajaan. Niinpä baskin lehendakari ei ole vain Baskimaan autonomisen yhteisön presidentin nimi vaan myös nimi, jota käytetään virallisesti Navarran perustetun yhteisön johtajasta, parlamentin päämiehestä rugbykerhon päästä,  vuokrauslautakunnan päälliköstä,  hallintoneuvoston päälliköstä jne.
Toisaalta sanaa lehendakari käytetään yleisesti espanjassa sekä Baskimaan alueella että sen ulkopuolella viitaten yksinomaan Baskimaan presidenttiin, mikä on verrattavissa Taoiseachin käyttämiseen Irlannin hallituksen päämiehestä englanniksi.
PNV:lle valitut Lehendakarit ovat vannonneet virkansa Aguirren asettaman rituaalin jälkeen: Guernica-puun vieressä, baskinkielisellä raamatulla, käyttäen symbolista kaavaa, joka lukee "Jumalan edessä, kumarruksissa, seisomassa Baskimaalla muistaen esi-isiä, Guernican puun alla ja ennen sinua, baskilaisten edustajien läsnä ollessa, vannon..." .
Entinen lehendakari Patxi López käytti samankaltaista kaavaa samassa paikassa, mutta sisälsi myös näkyviä muutoksia tukahduttamalla "Jumalan edessä kumartuneen" osan ja sen, että hän vannoi Baskimaan autonomian perussäännölle eikä Raamatulle.
Lament for the Weary

| Lament for the Weary Seventh Angel |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 4. – 16. heinäkuuta 1991 ICC Studio
 Julkaistu: 1992
 Tuottaja(t): Roy Rowland
 Tyylilaji: progressiivinen thrash metal  doom metal
 Kesto: 55.37
 Levy-yhtiö: Under One Flag, Edge Records
Seventh Angelin muut julkaisut
| The Torment 1990 | Lament for the Weary 1990 | The Dust of Years 2009 |
Lament for the Weary on brittiläisen thrash metal -yhtye Seventh Angelin toinen studioalbumi vuodelta 1992. Albumin musiikki on yhdistelmä thrash metalia ja doom metalia. Brittiläinen lehdistö antoi albumille suopeita arvioita. Hyvästä vastaanotosta huolimatta yhtye hajosi vuosi albumin julkaisun jälkeen, jolloin Ian Arkley perusti doom metal -yhtye Ashen Mortalityn.
Äänitys

Seventh Angelin toinen albumi Lament for the Weary äänitettiin 4. – 16. heinäkuuta 1991 ICC Studiossa, tuottajanaan Roy Rowland. Albumi miksattiin elokuun ensimmäisen kymmenen päivän aikana. Albumin kansitaiteen maalasi brittiläinen fantasiataiteilija Rodney Matthews.
Tyyli albumilla vaihtui ankarasta thrash metalista enemmän monimutkaisempaan, progressiivisempaan, synkeämpään ja kypsempään thrash-doom metaliin. Albumilla kitarat viritettiin matalaan D:hen, ja mukana on melankolista, akustista kitarointia, erityisesti nimikappaleella, joka sisältää vesisateen ääniä luomaan alakuloista tunnelmaa. Rumpali Tankin soitto on monipuolisempaa verrattuna edelliseen The Tormentiin. Albumi alkaa 3 minuutin hidastempoisella instrumentaalilla, joka kehittyy nopeampaan tahtiin "Life in All its Emptiness" -kappaleen alkaessa. Soolokitaroilla tilutetaan hillitysti ja maalaillaan suuripiirteisiä, uhkaavia melodioita komppikitaroiden päälle. Laulu albumilla on perinteiselle thrashille tyypillistä huutoa. Lament for the Weary  on konseptialbumi erään miehen elämästä. Kyseinen henkilö on kärsinyt lapsena kaltoinkohtelusta, ja hänen elämänsä on mennut pahempaan suuntaan masennuksen ja itsetuhoisten ajatusten vuoksi. Hän kuitenkin saa lapsuuden uskonsa takaisin, ja ei kuolemanvuoteellaan pelkää kohdata väistämätöntä.
Vastaanotto

Cross Rhythms -lehden Lynn Williams kirjoitti 1. heinäkuuta 1992 Lament for the Wearysta, että se on kaikin tavoin parannus edellisestä albumista The Torment, ja nimittää Lamentia "ensiluokkaiseksi thrashiksi". Vuoden 2005 arvostelussa HM-lehden ja The Whipping Postin kriitikko Matt Morrow väittää, että "Lament for the Weary kuuluu metallimusiikin albumien parhaimmistoon", ja että se on "klassikko sanan kaikissa merkityksissä". Vuoden 2005 uusintapainoksen sivumerkinnöissä yhtyeen tuttava Nick Bolton kirjoittaa, että "albumin kitaratyöskentely sai erään kriitikon kirjoittamaan, että se sisältää joitain parhaista kitarasooloista, joita hän on koskaan kuullut". Albumin julkaisun jälkeen yhtye soitti konsertteja Saksassa ja Hollannissa tukeakseen Lament for the Wearyn myyntiä.
Kappaleluettelo

"Recollections of a Life Once Lived" (2:52)
"Life in All Its Emptiness" (5:14)
"No Longer a Child" (5:55)
"Full of Blackness" (6:02)
"Lament for the Weary" (2:18)
"Woken by Silence" (6:20)
"Falling Away from Reality" (4:54)
"Dark Shadows" (5:34)
"Passing of Years" (4:14)
"Secure in Eternity" (6:05)
"Farewell to Human Cries" (6:10)
Muusikot

Ian Arkley - kitara, akustinen kitara ja laulu
Scott Rawson - rytmikitara
Simon Jones - basso
Tank - rummut
Aiheesta muualla

Lament for the Weary Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lament for the Weary Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lamborghini Super Trofeo

| Lamborghini Super Trofeo |
| --- | --- |
  Lamborghini Super Trofeo -kausi 2020 

Järjestäjä:  Lamborghini
Luokka:  Koppiautot
Maa:  Eurooppa Aasia Pohjois-Amerikka
Ensimmäinen kausi:  2009
Valmistajia:  1 (12 tallia)
Moottoreiden valmistajat:   Lamborghini
Rengasvalmistaja(t):  P Pirelli
Virallinen kotisivu
Lamborghini Super Trofeo (aiemmin Lamborghini Blancpain Super Trofeo vuoteen 2017 asti) on kansainvälinen autourheilusarja. Sarjan järjestää Lamborghini Squadra Corse, jossa ajetaan kolmen eri maanosa sarjaa; Eurooppa, Aasia ja Pohjois-Amerikka. Sarjaa on ajettu vuodesta 2009 lähtien. Super Trofeossa kuljettajat ajavat identtisillä Lamborghini Huracán autoilla asfalttiratoja. Aiemmin sarjaa ajettiin Lamborghini Gallardolla.
Historia

Lamborghinin sarja sai idean vuoden 2008 alussa palata takaisin rata-autoilun pariin, kun lähes kahdeksan vuotta oli kulunut edellisen sarjan Lamborghini Diablo GTR Super Trofeon viimeisestä kilpailusta. Tuona aikana Diablon jälkeen Lamborghini oli tuottanut kaksi autoa Murciélago 2001 ja Gallardo 2003, joista jälkimmäinen valittiin palaamaan kilparadoille. Elokuussa 2008 testikuljettajien päällikkö Giorgio Sanna toi ensimmäisen prototyypin Gallardo LP 560-4 Super Trofeo VIN 7330 Nardòn tekniseen keskukseen, joka hyväksyttiin testikuljettajien ja insinöörien kesken tulevaan sarjaan. Auton kehitystä jatkettiin talveen saakka Lamborghinin tutkimus- ja kehitysosastolla. Ensimmäiset näytösajot ajettiin Hochkenheimin radalla lokakuussa 2008 ja joulukuuhun mennessä 30 Lamborghini Gallardo LP 560-4 Super Trofeo autoa valmistettiin Lamborghinin tehtaalla.
Ensimmäinen kausi käsitti kuusi kilpailua kolmella radalla ja Blancpain tuotiin pääsponsoriksi, jonka yhteistyö kesti aina vuoteen 2017. Ensimmäisen kauden jälkeen 2009 sarja sai enemmän suosiota ja lopulta 2011 sarjan ensimmäinen prototyyppiauto VIN 7330 vietiin testattavaksi osallistumalla Italian GT cup -sarjaan, jossa Giorgio Sanna jatkoi auton kuljettajana. Tarkoitus oli saada lisäkehitystä auton tekniseen ja mekaniseen puoleen. Sanna voitti GT cupin, joka nostatti auton arvoa entisestään. Euroopan sarjan kasvaessa Super Trofeo -sarjaa päätettiin laajentaa aluksi Aasiaan 2012, jossa käytettiin Lamborghini Gallardo LP 560-4 Super Trofeo autoja. Menestyksen myötä sarjaa laajenettiin vielä seuraavaksi vuodeksi Pohjois-Amerikkaan, jolloin sarja sai vielä yhden lisäsarjan maailman cupin, jossa ratkottiin jokaisen maanosan parhaimpien kuljettajien kesken maailmanmestaruus.
Kilpailut

Sarjassa ajetaan kymmenen kilpailua, joissa kaikissa on kaksi lähtöä, jotka kestävät noin 50 minuuttia. Lisäksi sarjassa on eri luokkia, kuten Pro, Pro-Am, Am ja LB cup. Super Trofeota ajettiin ensi kerran 2009 Euroopan sarjana, jonka jälkeen sitä on ajettu myös Aasiassa vuodesta 2012 lähtien ja Pohjois-Amerikassa 2013 lähtien. Kauden päätteeksi ajetaan myös Lamborghini World Final, jossa ratkotaan maailmanmestaruus, kun jokaisen maanosan voittajat ajavat kilpaa keskenään.
Mestarit > Super Trofeo World Final

| Vuosi | Pro | Pro-Am | Am | LC | Loppukilpailun rata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | ei ajettu |  Andrew Palmer |  Alberto Viberti | ei ajettu |  Autodromo di Vallelunga |
| 2014 |  Milos Pavlovic  Edoardo Piscopo |  Kevin Conway  Lawson Aschenbach |  Jake Rattenbury | ei ajettu |  Sepang International Circuit |
| 2015 |  Patrick Kujala |  Corey Lewis |  Ryan Ockey | ei ajettu |  Sebring International Raceway |
| 2016 |  Dennis Lind |  Andrea Fontana  Lorenzo Veglia |  Adrain Amstutz |  Ross Chouest |  Valencia Circuit |
| 2017 |  Riccardo Agostini  Trent Hindman |  Edoardo Piscopo  Taylor Proto |  Florian Scholze  Phillipp Wlazik |  Gerald Van Der Horst |  Autodromo Enzo e Dino Ferrari |
| 2018 |  Giacomo Altoè  Daniel Zampieri |  Juan Perez  Loris Spinelli |  Ryan Hardwick |  Joseph Collado |  Autodromo di Vallelunga |
| 2019 |  Fredrick Schandorff |  Karol Basz  Andrzej Lewandowski |  Steven Aghakhani |  Chad Reed |  Circuito de Jerez |
| 2022 |  Nelson Piquet Jr |  Bryan Ortiz  Sebastian Carazo |  Andrzej Lewandowski |  Francois Semoulin |  Autódromo Internacional do Algarve |
Lähde:
Mestarit > Euroopan mestarit

| Vuosi | Pro | Pro-Am | Am | LC |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 |  Fabio Babini |  Claudio Rossetto | ei ajettu | ei ajettu |
| 2010 |  Mirko Venturi |  Eugenio Amos | ei ajettu | ei ajettu |
| 2011 |  Fabio Babini |  Cédric Leimer | ei ajettu | ei ajettu |
| 2012 | ei ajettu |  Cédric Leimer |  Leonardo Geraci | ei ajettu |
| 2013 | ei ajettu |  Andrea Amici |  Laurent Jenny | ei ajettu |
| 2014 |  Miloš Pavlović  Edoardo Piscopo |  Alberto Di Folco |  Simone Pellegrinelli | ei ajettu |
| 2015 |  Patrick Kujala |  Loris Spinelli |  Shota Abkhazava | ei ajettu |
| 2016 |  Dennis Lind |  Patrick Kujala    Adrian Amstutz |  Nouri Shahin |  Gerard Van Der Horst |
| 2017 |  Mikaël Grenier   Loris Spinelli |  Christopher Dreyspring   Liang Jiatong |  Andrzej Lewandowski   Teodor Myszkowski |  Gerard Van Der Horst |
| 2018 |  Karol Basz   Vito Postiglione |  Juan Perez   Loris Spinelli |  Andrzej Lewandowski |  Gerard Van Der Horst |
| 2019 |  Sergei Afanasjev  Danny Kroes |  Shota Abkhazava |  Nicolas Gomar |  Benoit Semoulin   Francois Semoulin |
| 2020 |  Dean Stoneman |  Karol Basz  Andrzej Lewandowski |  Yuri Wagner |  Hans Fabri |
| 2021 |  Leonardo Pulcini  Kevin Gilardoni |  Andrzej Lewandowski |  Yves Claude Gosselin |  Hans Fabri |
Suomalaiset sarjassa

Mikko Eskelinen (2014–)
Patrick Kujala (2015–2018)
Juuso Puhakka (2018–2019)
Elias Niskanen (2020–)
Leonid Pasternak

Leonid Osipovitš Pasternak (alk. Jitzhok-Leib tai Isaak Josifovitš Pasternak; ven. Леонид Осипович Пастернак, 4. huhtikuuta (J: 22. maaliskuuta) 1862 Odessa, Venäjä – 31. toukokuuta 1945 Oxford, Britannia) oli venäläinen jälki-impressionistinen taidemaalari. Hänen poikansa oli kirjailija Boris Pasternak.
Elämäkerta

Leonid Pasternak syntyi juutalaisen majatalonpitäjän perheeseen. Hän oli nuorin perheen kuudesta lapsesta. Hän ryhtyi piirtämään jo hyvin nuorena, mutta perhe pyrki lannistamaan harrastusta, koska pelättiin, että piirtäminen häiritsee opiskelua. Hänen ensimmäinen tukijansa oli paikallinen kadunlakaisija, joka alkoi ostaa Pasternakin töitä, kun tämä oli seitsemänvuotias.
Vuosina 1881–1885 Pasternak opiskeli Moskovan yliopistossa, ensin lääketieteellisessä tiedekunnassa, myöhemmin oikeustieteellisessä. Lopulta hän päätti keskittyä taiteeseen ja lähti Münchenin taideakatemiaan, josta hän valmistui 1887. Hän palasi Venäjälle, suoritti kahden vuoden asepalveluksen tykistössä ja antautui 1889 täysitoimisesti taiteilijanuralle.
Ura alkoi menestyksekkäästi. Hänen ensimmäisen näyttelyssä olleen teoksensa osti Pavel Tretjakov, joka oli aikakauden merkittävin taiteensuosija Venäjällä. Pian hänestä tuli suosittu taiteilija, niin sanotun Polenovin piirin jäsen, johon kuuluivat Valentin Serov, Isaak Levitan, Mihail Nesterov ja Konstantin Korovin. Vuonna 1889 hän avioitui pianisti Rosa Isidorovna Kaufmanin kanssa, jonka isä oli menestyvä juutalainen tehtailija, ei kuitenkaan taiteilija Isidor Kaufman, vaan tämän kaima. Pariskunta asettui asumaan Moskovaan, ja 1890 syntyi ensimmäinen pariskunnan neljästä lapsesta, tuleva kirjailija  Boris Pasternak.
Leonid Pasternak oli ensimmäisiä venäläisiä taiteilijoita, joka piti itseään impressionistina. Venäjällä 1880- ja 1890-luvulla sellainen julistaminen oli täysin uutta ja herätti huomiota. Pasternak kuului myös Vaeltajiin ja  Venäläisten taiteilijoiden unioniin. Hän oli Leo Tolstoin ystävä ja asui useita kuukausia Jasnaja Poljanassa. Hän maalasi Tolstoista useita muotokuvia ja kuvitti tämän romaanit Sota ja rauha ja Ylösnousemus. Hän sai mitalin Pariisin maailmannäyttelyssä 1900 Tolstoin romaanien kuvituksistaan.
Pasternak valittiin Pietarin taideakatemiaan (1905), ja hän opetti Moskovan maalaustaiteen, kuvanveiston ja arkkitehtuurin koulussa.
Vuonna 1921 Pasternak joutui silmäleikkaukseen Berliiniin. Hän matkusti sinne vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa, mutta pojat Boris ja Aleksander jäivät Venäjälle. Leikkauksen jälkeen hän päätti olla palaamatta Venäjälle ja jäi Berliiniin vuoteen 1938 asti, jolloin hän pakeni natsihallintoa Britanniaan, jossa hän asui elämänsä loppuun.
Teoksia

Pukeutumishuoneessa. 1893
Kapellimestari V. Suk. 1898
Rügenin saari, 1906
Lampun alla. (Leo Tolstoi perheensä parissa). 1902
Leo Tolstoi, 1908
Leo Tolstoi
Lev Shestov, 1910
Nikolai Fjodorovitš Fjodorov
Mänty ja meri. 1910
Junanvaunun purkua Odessan satamassa. 1911
Auringonsäde
Vjatšeslav Ivanov, Lev Kobilinski-Ellis, Nikolai Berdjajev (seisomassa) ja Andrei Bely
Kultainen syksy. (Moskovan Vorobjovi-vuoret).
Ikkunassa. Syksy. 1913
Pojat Boris ja Aleksander
E. Levina 1916
Mihail Geršenzon, 1917
Omenien keruuta, 1918
Rainer Maria Rilke
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Biography of Leonid Pasternak (englanniksi)
Biography of Pasternak (venäjäksi)
Biography of Pasternak (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Biography (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Moskova talvella, 1912.
Kolster

Kolster Oy Ab on vuonna 1874 perustettu patentti- ja tavaramerkkitoimisto, jonka on perustanut Rudolf Kolster. Kolsterin liikevaihto vuonna 2018 oli 20,7 miljoonaa euroa. Yrityksen toimitusjohtaja on Timo Helosuo. Kolsterin hallituksen puheenjohtaja Kim Kolster edustaa sukuaan viidennessä sukupolvessa yrityksen johdossa. Suomen lisäksi Kolsterilla on toimisto Kiinassa.
Larry Crockett

| Larry Crockett> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. lokakuuta 1926 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1954
Talli(t):  Kurtis Kraft
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1954
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1954
Larret (Larry) Julian "Crash" Crockett (23. lokakuuta 1926 Cambridge City, Indiana, Yhdysvallat – 20. maaliskuuta 1955 Langhorne, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1954 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa hän oli yhdeksäs ja saavutti vuoden tulokas -palkinnon. Hän kilpaili kymmenessä Mestaruusautokilpailussa samalla kaudella ja oli parhaimmillaan neljäs Pikes Peak International Hillclimbing -kilpailussa. Hän kuoli onnettomuudessa Langhorne Speedwayllä seuraavana vuonna.
Lallisen linnavuori

| Lallisen linnavuori> Sijainti |
| --- | --- |
 Lallisen linnavuori
Koordinaatit:  60.629°N, 21.67716°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Vehmaa
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  rautakausi, keskiaika
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lallisen linnavuori on Varsinais-Suomessa Vehmaan Takalassa sijaitseva muinaislinna.
Linnavuori

Linnavuori sijaitseenoin 6,2 kilometriä Vehmaan kirkosta etelään Hossi nimisen pitkän lahden haarautumiskohdan koillisrannassa. Vuorelta on matkaa lahdelle noin 250 metriä ja lahden suunnassa eli lännessä sijaitsee mäen ainoa jyrkänne. Muissa ilmansuunnissa eli luoteessa, koillisessa ja kaakossa linnavuori rajautuu kivistä ladottuun vallijäännökseen. Valli on 0,5 metriä korkea ja melko leveä. Valli rajaa melko säännöllisen 30×40 metrin suuruisen linnapihan, jossa on sekä maapeitteistä kalliota että avokalliota. Vallin koillisreuna, joka hyödyntää kallion muotoja älykkäästi, on 30–40 metriä pitkä. Vallin luoteisreuna on 20 metriä pitkä ja siellä kallion jyrkkenee nopeasti. Kaakossa valli on 20–30 metriä pitkä ja päättyy lounaassa kallioharjanteeseen.
Linnan alla oleva lahti oli rautakaudella suurillekin laivoille kulkukelpoinen väylä Mynälahden ja Lokalahden välillä.
Tutkimukset

Ainoa Museoviraston tutkimustieto on vuonna 2002 tehty tarkastuskäynti, jonka suorittivat Jouni Taivanen ja Tiina Jäkärä. Tämä on samalla linnavuoren löytövuosi.
Lamhe

| Lamhe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Yash Chopra
Käsikirjoittaja:  Honey Irani
Tuottaja:  Yash Chopra
Säveltäjä:  Shiv-Hari
Kuvaaja:  Manmohan Singh
Leikkaaja:  Keshav Naidu
Koreografi:  Saroj Khan
Pääosat:  Anil Kapoor Sridevi Waheeda Rehman Anupam Kher
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Yash Raj Films
Levittäjä:  Yash Raj Films Netflix
Ensi-ilta:  21. marraskuuta 1991
Kesto:  187 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lamhe (suomeksi ”Hetket”) on Yash Chopran ohjaama ja tuottama intialainen hindinkielinen draamaelokuva vuodelta 1991. Päärooleja näyttelevät Anil Kapoor ja Sridevi kaksoisroolissa.
Nykyään klassikoksi kutsuttu elokuva oli ilmestyessään suosittu rikkaiden kaupunkilaisten ja ulkomaalaisten keskuudessa, kun taas suuri intialainen yleisö hyljeksi sitä, koska elokuvaa pidettiin insestisenä. Elokuva oli kriitikoiden suosiossa ja se voitti National Film Awards -palkinnon ja viisi Filmfare Awards -palkintoa.
Yash Chopra on sanonut Lamhen olevan hänen suosikkinsa omista elokuvistaan.
Juoni

Matkustaessaan Rajasthaniin Viren (Anil Kapoor) rakastuu itseään vanhempaan Pallaviin (Sridevi). Dai Jaa (Waheeda Rehman) on huolissaan ikäerosta, mutta Vireniä se ei haittaa. Kesken oikeustaistelun Pallavin isä kuolee sydänkohtaukseen. Pallavi on surun murtama. Viren menee lohduttamaan Pallavia, mutta saa tietää tämän olevan rakastunut toiseen. Pallavi menee naimisiin rakastettunsa kanssa ja Viren lähtee takaisin Lontooseen. Vuotta myöhemmin Pallavi ja miehensä kuolevat onnettomuudessa. Hän jättää jälkeensä tyttären, Poojan, josta kasvaa kauniin äitinsä ilmetty kaksoisolento. Kun Viren vuosien jälkeen vierailee Intiassa, hän järkyttyy nähdessään Poojan ensimmäisen kerran. Pooja paljastaa hitaasti olevansa rakastunut Vireniin, mutta hän rakastaa edelleen Pallavia, jonka muisto ei jätä häntä. Lopulta Viren ymmärtää rakastuneensa Poojaan ja he menevät naimisiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anil Kapoor  | … |  Virendra ”Viren” Pratap Singh   |
|  Sridevi  | … |  Pallavi/Pooja   |
|  Waheeda Rehman  | … |  Dai Jaa   |
|  Anupam Kher  | … |  Prem   |
|  Dippy Sagoo  | … |  Anita Malhotra   |
|  Manohar Singh  | … |  Kothiwale Thakur   |
|  Lalit Tiwari  | … |  Sudheshwar Narayan Tiwari   |
|  Deepak Malhotra  | … |  Siddharth Kumar Bhatnagar   |
|  Ila Arun  | … |  tanssija laulussa ”Chudiyan Khanak Gayee”   |
|  Richa Pallod  | … |  nuori Pooja   |
|  Vikas Anand  | … |  lääkäri   |