stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luntmakargatan

Katunäkymää etelän suuntaan.
Luntmakargatan on Tukholman Norrmalmilla ja Vasastadenissa sijaitseva katu, joka ulottuu Apelbergsgatanilta Odengatanille. Kadun nimen alussa mainittu "lunta" on eräänlainen historiallinen sytytyslanka.
Kuvia

Luntmakargatan 19: Ljunglöfin nuuskatehtaan sisäänkäynti noin vuonna 1900.
Luntmakargatan 46: seinämosaiikki
Luntmakargatan 80–84: Betlehemskyrkan
Luntmakargatan 86: Namibian suurlähetystö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luntmakargatan Wikimedia Commonsissa
Löyly

Löyly
Löyly on saunan kuumalle kiukaalle heitetystä vedestä nouseva höyry, jonka lämmöstä nautitaan eli otetaan löylyä. Kun ihminen "hikoilee" löylyssä, kyse on pääasiassa iholle tiivistyneestä vedestä, ei hikoilusta.  Löylyn höyry lisää tilapäisesti ilmankosteutta sekä saa ilman kiertämään saunassa.
Heitettäessä löylyä vesihöyry tiivistyy saunan kylmimpään kohteeseen eli ihmiseen ja vapauttaa tiivistyessään lämpöä ihon pinnalle. Myös saunan lämpötilan koetaan nousevan, vaikka se kohoaa vain hetkellisesti lauteilla ja löylyjakson jälkeen laskee.
Saunominen ja löylynotto

Astiaa, josta vettä kiukaalle heitetään, kutsutaan kiuluksi. Kiulu on perinteisesti puusta valmistettu pienehkö kimpiastia, jonka kimpilaudoista yksi on muita pidempi siten, että laudan yläpää muodostaa kädensijan. Saunomisessa löylyä otetaan yleensä useita kertoja. Hikoilun ja mahdollisen vastan vaikutuksesta kuolleet ihosolut sekä liat irtoavat ihosta. Löylykertojen lomassa voidaan virkistäytyä viileämmässä vilpolassa tai ulkoilmassa, uimalla tai jopa kierimällä lumihangessa. Löylykertojen päätteeksi peseydytään. Myös saunomisen jälkeen vilvoitellaan, jotta keho rauhallisesti palautuisi normaalitilaan.
Löylynotolla katsotaan yleisesti olevan rentouttava vaikutus. Suomalaisessa kansanperinteessä löylylle annetaan usein myös parantavia vaikutuksia. Löylyveteen voidaan lisätä eteerisiä öljyjä tai niitä voidaan asettaa kiukaalle astiassa. Höyrystyessään tuoksut leviävät löylyhuoneeseen.
Sanan etymologia

Löyly-sanalle löytyy vastine useimmista suomalais-ugrilaisista kielistä. Läheiset, itämerensuomalaiset vastineet, esimerkiksi viron leil  merkitsevät saunan löylyä, kaukaisemmat yleensä henkeä  tai sielua. Yhteinen alkumuoto on ilmeisesti *lewl merkityksessä henki, henkäys tai sielu. Suomen kielessä löyly esiintyy kirjoitettuna jo Mikael Agricolan ajoista lähtien.
Omituisesta tai hieman tyhmästä henkilöstä voidaan käyttää nimitystä löylynlyömä, mikä viittaa siihen, että hän on mahdollisesti ollut liian kauan tai liian kuumissa löylyissä.
Neljä miestä nauttimassa löylystä saunan lauteilla Ilomantsissa 1936.
MD3 Rider

FlyItalia MD3 Rider
MD3 Rider on tšekkiläis-italialainen kaksipaikkainen rinnakkainistuttava ylätaso ultrakevyt lentokone. Rider on luokiteltu USA:ssa LSA luokkaan 576 kg lentopainolla. Rakenteeltaan se on alumiinia ja komposiittia. Rider on varusteltavissa pelastusvarjolla, pyöräkellukkeilla ja suksilla.
Tekniset tiedot

Kärkiväli: 9 m
Pituus: 5,9 m
Korkeus: 2,3 m
Siipipinta-ala: 9,9 m²
Tyhjäpaino: 275 kg
Suurin sallittu lentoonlähtöpaino: 576 kg
Voimalaite: Rotax 912 S (100 hv 5800 rpm:llä)
Potkuri: DUC Swirl - hiilikuituinen 3-lapainen potkuri, jossa metallivahvistettu etureuna
Tekniset tiedot > Suoritusarvot (Rotax 912 S -moottorilla)

Suurin sallittu nopeus: 275 km/h
Suurin vaakalentonopeus: 220 km/h
Sakkausnopeus laipat ulkona: 63 km/h
Nousunopeus: 5 m/s
Polttoaineen kulutus: 11 litraa/h
Polttoainetankit 100l
Kuormituskertoimet: +4 g/ -2 g
Aiheesta muualla

MD3 Rider
Lylyjärvi (Mikkeli)

| Lylyjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°50′13″N, 27°24′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen alue (04)
Järveen tulevat joet:  Soutjoki
Laskujoki:  Lylyjoki
Järvinumero:  04.164.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,7 m 
Rantaviiva:  12,18 km 
Pinta-ala:  2 km² 
Tilavuus:  0,00214 km³ 
Keskisyvyys:  1,06 m 
Suurin syvyys:  2 m 
Saaria:  Kontinsaari Outilansaari
 fiLylyjärvi 
Lylyjärvi on matala, osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Mikkelissä Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 17 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Lylyjärvi on kaakkois–luoteissuuntainen ja se levenee jonkin verran kohti pohjoista, jossa Huuhtisenniemi jakaa altaan Soutjoenlahteen ja Itälahteen. Järvi on matala, sen keskisyvyys on vain 1,06 metriä. Järven eteläosassa sijaitsee muutama kaksi metriä syvä kohta.
Lylyjärven laajin saari on noin 7,5-hehtaarinen Kontinsaari. Se on noin 900 metriä pitkä ja sijaitsee järven eteläosassa. Lylyjärven rannoilla on useita pientaloja. Soita on etenkin järven itäpuolella (Pilkkasuo, Suursuo).
Lylyjärveen virtaa luoteesta Loukeinen-järveltä (111,8 metriä mpy) noin puolen kilometrin mittainen Soutjoki. Etelästä Avojärveltä (113,5 metriä mpy) virtaa nimetön uoma. Lylyjoen laskujoki on järven koillisrannalta alkava Lylyjoki, joka virtaa kaakkoon ja laskee Hanhijärveen (98,0 metriä mpy).
Lylyjärven vesitilavuus on 2 139 500 kuutiometriä.
Lylyjärvi (04.164.1.001) kuuluu Lylyjoen valuma-alueeseen (04.164), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Syysjärven valuma-alue (04.16) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Lylyjärvi on laajin Lylyjoen valuma-alueen seitsemästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Loukeinen ja Lisko.
Suomessa on kaksitoista Lylyjärveä, joista Mikkelin Lylyjärvi on laajin.
Londicerin kirjapaino

Londicerin kirjapaino toimi Vaasassa vuosina 1776–1838. Se oli Vaasan ensimmäinen ja aikanaan Suomen ainoa maaseutukaupungin kirjapaino.
Kirjapainon perustaminen

Vaasan läänin maaherra Bror Cederström esitti vuonna 1776 kansliakollegiolle kirjapainoprivilegion myöntämistä Vaasaan kirjaltaja Georg Wilhelm Londicerille. Perusteina hän esitti maaherranviraston ja läänin muiden virkamiesten sekä Vaasan hovioikeuden painatustarpeet.
Strängnäsissä 25. tammikuuta 1745 syntynyt Londicer polveutui kolmikymmenvuotisen sodan aikana Ruotsin palvelukseen astuneesta skotlantilaisesta upseerista. Hän oli työskennellyt kuusi vuotta tukholmalaisen kirjanpainajan Petter Hasselbergin palveluksessa ja kolmatta vuotta latojaharjoittelijana Henric Fougtin omistamassa Kuninkaallisessa kirjapainossa.
Maaherra Cederström hankki Vaasan läänin säätyläisiltä, papistolta ja maistraateilta noin 12 000 kuparitaalarin suuruisen lainan kirjapainon varustamista varten. Kirjanpainaja osti tarpeelliset kirjakelajit ja muut työkalut ja Kustaa III myönsi tammikuussa 1777 Londicerille yksinoikeuden pitää kirjapainoa Vaasassa.
G. W. Londicerin kirjapaino ja sen tuotanto

Londicer saapui Vaasaan lokakuussa 1776 ja aloitti toimintansa ennen vuoden loppua painamalla lääninhallituksen kuulutuksia, hovioikeuden universaaleja ja verohintaluetteloja. Töitä oli kuitenkin liian vähän, minkä takia Londicer pyysi maaherra Cederströmiä hankkimaan hänelle luvan suomenkielisten virsikirjojen ja katekismusten kustantamiseen. Niiden painaminen oli kuitenkin Turun akatemian kirjapainon erioikeus, ja siksi pyyntö evättiin. Samoin kävi vuonna 1780, kun Londicer anoi oikeutta tuoda paperia ulkomailta ilman tullimaksuja.
Virallisten julkaisujen lisäksi Londicerin tärkein tulonlähde oli uskonnollinen kirjallisuus: pohjalaispappien katekeettiset teokset, Siionin ja Kingon virret, hartauskirjat, saarnat, lentolehtiset ja hengelliset laulut, joista monet olivat aikaisemmin ilmestyneet Carlbohmin tai Frenckellin kirjapainoista. Pohjanmaan rahvaalle oli tarkoitettu myös Christfrid Gananderin arvoitus- ja satukokoelmat Aenigmata Fennica, suomalaiset arwoitukset, wastausten kansa (1783) ja Uudempia uloswalituita satuja (1784) sekä ruotsin- ja suomenkieliset taloudelliset kirjaset. Jälkimmäisistä suurin oli Hans Henrik Aspegrenin Pedersöre landtman eller Tankar om landtbrukets hinder och hjelp i Pedersöre sokn af Österbotn och Wasa län (1777). Aikaisemmin usein painetut hää- ja hautajaisrunot jäivät vuosisadan loppuun mennessä pois muodista.
Londicerin kirjapainossa oli ilmeisesti vain yksi painin, jota hän käytteli tilapäisen työvoiman avulla sen jälkeen kun kisälli Nils Johan Helsing oli matkustanut pois Vaasasta. Kirjakevarastoon kuului fraktuuraa yhdeksänä, schwabachia kolmena, antiikvaa kymmenenä ja kursiivia neljänä kokona. Somisteina käytettiin toisinaan vanhanmallisia sarjakoristeita ja vinjettejä.
Kirjapainon kannattavuus oli alusta lähtien heikko, ja vuonna 1793 Londicer lopetti työnsä ja matkusti kirjanpainajaksi Linköpingiin. Vaasassa kirjapainolle oli kuitenkin tarvetta, ja Londicer palasi sinne viimeistään elokuussa 1795. Vuodesta 1801 lähtien hänellä oli palveluksessaan myös kisälli Carl Fredrik Söderberg. Kirjapainon tuotanto koostui Londicerin viimeisinä elinvuosina etupäässä virallisista julkaisuista ja erilaisten lomakkeiden kaltaisista tilapäispainatteista. Se kehittyi yhä selvemmin lääninkirjapainoksi, jollaiseksi se oli alun perin tarkoitettukin.
Londicerin leski ja poika jatkavat toimintaa

Georg Wilhelm Londicer kuoli 7. tammikuuta 1804. Hänen leskelleen, kalastajantytär Anna Christina Sparmanille jäi seitsemän lasta, joista vanhin Carl Anton oli syntynyt Vaasassa 7. heinäkuuta 1786. Isänsä kuoleman jälkeen ylioppilastutkintonsa suorittanut Carl Anton kirjoittautui Turun akatemiaan, mutta opintojen sijaan hän jatkoi jo kouluaikana aloittamaansa kirjapainoharjoittelua. Vaasan kirjapainosta huolehti Londicerin leski, joka vuonna 1809 luovutti yrityksen edellisenä vuonna kirjanpainajaksi valmistuneelle pojalleen.
Kirjapainon tuotanto koostui Londicerin lesken ja pojan aikana edelleen pääosin viranomaisten julkaisuista, uskonnollisista pikkukirjasista ja tilapäispainatteista. Poikkeuksellisen suuria töitä olivat ruotsiksi (1816) ja suomeksi (1817) ilmestynyt käsikirja Yhteenveto niistä lain-säännöistä, asetuxista, plakateista, julistuxista, käskyistä ja päätöxistä, jotka saarna-stuoleista Suomen Suuren ruhtinanmaan kirkoisa, vuosittain ylösluettaman pitä sekä kaksiosainen Kongl. Wasa hof-rätts universaler och circulairer vuodelta 1821.
Vuonna 1819 painettu uskonnollinen kirjanen Bondehustrun Brita Gustafsdotters i Höglyckan uppenbarelse i Martii månad år 1815 aiheutti yllättäen Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisen kirjanpainajaa vastaan nostetun sensuurijutun. Ilman Turun tuomiokapitulin lupaa julkaistu teos takavarikoitiin ja Carl Anton Londicer tuomittiin vuonna 1823 Vaasan kämnerinoikeudessa 96 hopearuplan suuruiseen sakkoon. Ylemmissä asteissa perinpohjaisesti käsitelty oikeusjuttu johti Ruotsin vallan aikaisen painovapauslainsäädännön rangaistusten tarkempaan määrittelyyn.
Toiminnan lakkaaminen

Vaasalainen liikemies Johan Grönberg anoi vuonna 1828 senaatilta lupaa uuden kirjapainon perustamiseksi kaupunkiin. Hakemuksessa ja maaherra Herman Wärnhjelmin puollossa Londicerin kirjapainon todettiin olleen jo kauan niin heikossa kunnossa ja hoidossa, ettei se voinut tyydyttää viranomaisten ja yksityishenkilöiden tarpeita. Lupa myönnettiin Carl Anton Londicerin vastustuksesta huolimatta, mutta Grönberg jätti sen lopulta käyttämättä. Kun kirjapainolupa sitten vuonna 1838 myönnettiin Carl Gustaf Wolffille, Londicerin liike ”lakkasi kuin itsestään”. Toiminnaltaan suppean kirjapainon merkitys rajoittui lähinnä Pohjanmaalle, jossa se raivasi tietä myöhemmille alan yrittäjille.
Aiheesta muualla

Londicer-kirjapainon painatteita
Henrik Achreniuksen runomuotoisen satukokoelman kansilehti ja ensiaukeama vuodelta 1777.
Christfrid Gananderin satukokoelman kansilehti ja loppusivu vuodelta 1784.
Londicerin vuonna 1787 julkaisemien kirjainlajinäytteiden antiikva- ja kursiivimallit.
Lähdekolibri

| Lähdekolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Rhodopis
Laji::  vesper
Kaksiosainen nimi
 Rhodopis vesper  (Lesson, 1829) 
Katso myös
   Lähdekolibri Wikispeciesissä   Lähdekolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lähdekolibri (Rhodopis vesper) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Perun luoteisosista Chilen pohjoisosiin. Lajista tunnetaan kolme alalajia. René Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin joko Chilen Tarapacásta tai Länsi-Perusta vuonna 1829.
Lähdekoodin analysointi

Lähdekoodin analysointi tarkoittaa ohjelmakoodin tutkimista ihmisen suorittamana tai automaattisesti työkalulla.
Ohjelmistokehityksen tuloksena syntyy yleisesti lähdekoodia, joka on kirjoitettu jollakin lukuisista ohjelmointikielistä kuten Java, C, C++, C#, Perl jne. Koodi on yleensä ainutlaatuinen ratkaisu ja käy sellaisenaan vain yhteen tarkoitukseen. Silloin kun koodia on valmistunut jo paljon, puhutaan ns. perintöjärjestelmistä. Niiden sisältämän koodin tutkiminen on hyvin vaivalloista ihmisen tekemänä, sillä koodi sisältää tyypillisesti paljon riippuvuuksia ja epäjatkuvuuksia, joiden esille saaminen vaatii syvällistä ja vaivalloista tutkimista. Tätä tutkimista kutsutaan lähdekoodin analysoimiseksi.
Lähdekoodin analysoinnin periaatteita on kolme:
Staattinen analyysi
Dynaaminen analyysi
Symbolinen analyysi
M-75 (1935)

| M-75 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  A. A. Zdanovin telakka, Leningrad
Kölinlasku:  10. maaliskuuta 1934
Laskettu vesille:  5. helmikuuta 1935
Palveluskäyttöön:  24. elokuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  161 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,13 m
Syväys:  2,58 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-75 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista A. A. Zdanovin telakalta, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 5. helmikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 24. elokuuta 1935.
Palvelus

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus kuului N. K. Mohovin komentamaan koulutusprikaatin 9. divisioonaan.
Alus on romutettu.
Maailma on tehty meitä varten (kappale)

| ”Maailma on tehty meitä varten” Haloo Helsinki! |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Maailma on tehty meitä varten
 Julkaistu: 27. toukokuuta 2013
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 04.22 (Radioversio) 04:35 (Albumiversio)
 Levy-yhtiö: Ratas Music
Haloo Helsinki! -yhtyeen muut singlet
| ”Vapaus käteen jää” 2013 | ”Maailma on tehty meitä varten” 2013 | ”Carpe Diem” 2013 |
”Maailma on tehty meitä varten” on Haloo Helsinki! -yhtyeen kappale ja ensimmäinen promootiosingle yhtyeen neljänneltä Maailma on tehty meitä varten -albumilta. Single julkaistiin radiossa 23. toukokuuta 2013 ja sen on säveltänyt yhtyeen kitaristi Leo Hakanen ja sanoittanut laulaja Elli yhdessä Jarmo Mykkäsen kanssa.
”Maailma on tehty meitä varten” on julkaisunsa jälkeen sijoittunut parhaimmillaan Suomen virallisen latauslistan toiselle sijalle sekä Suomen virallisen singlelistan 14:nneksi. Se on ollut myös Suomen kaupallisten radiokanavien soitetuin kappale.
Kappaleen sanoitus kertoo parisuhteesta, jossa onneen riittää vain toisen osapuolen läsnäolo.
Kappaleet

Maailma on tehty meitä varten (Radio edit) – 4.22
Listasijoitukset

| Lista | Sija |
| --- | --- |
Latauslista: 2 
Suomen virallinen singlelista: 14 
Radiolista: 1
M-76 (1935)

| M-76 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  A. A. Zdanovin telakka, Leningrad
Kölinlasku:  10. maaliskuuta 1934
Laskettu vesille:  8. helmikuuta 1935
Palveluskäyttöön:  24. elokuuta 1935
Tekniset tiedot
Uppouma:  161 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,13 m
Syväys:  2,58 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-76 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista A. A. Zdanovin telakalta, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 24. elokuuta.
Palvelus

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus kuului N. K. Mohovin komentamaan koulutusprikaatin 9. divisioonaan. Sukellusvene oli huollettavana Kronstadtissa, missä se varastoitiin elokuussa 1941. Miehistö siirrettiin merijalkaväkeen.
Alus oli kiinnitettynä M-74:n lähistölle, kun veneiden lähistölle putosi illalla 23. syyskuuta kaksi pommia. Ensimmäinen pommi jäi suutariksi ja toinen pommi räjähti 24. syyskuuta aamuyöstä vaurioittaen kumpaakin sukellusvenettä.
Luoteinen federaatiopiiri

| Luoteinen federaatiopiiri Северо-Западный федеральный округ Российской Федерации |
| --- | --- |

 Federaatiopiirin sijainti Venäjällä
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjektit:  Arkangelin alue Kaliningradin alue Karjalan tasavalta Komin tasavalta Leningradin alue Murmanskin alue Nenetsien autonominen piirikunta Novgorodin alue Pietarin kaupunki Pihkovan alue Vologdan alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pietari
 – presidentin täysivaltainen edustaja:  Aleksandr Gutsan
Pinta-ala:  1 677 900 km²
Väkiluku (2010):  13 616 057
 – väestötiheys:  8,1 as./km²
 
Federaatiopiirin internetsivut
 Aikavyöhyke UTC+2/+3 (MSK-1/MSK) 
Venäjän federaation luoteinen federaatiopiiri (ven. Северо-Западный федеральный округ Российской Федерации, Severo-Zapadnyi federalnyi okrug Rossijskoi federatsii) on yksi Venäjän kahdeksasta federaatiopiiristä. Siihen kuuluvat Arkangelin alue,  Kaliningradin alue, Karjalan tasavalta, Komin tasavalta, Pietaria ympäröivä Leningradin alue, Murmanskin alue, Pietarin kaupunki, Novgorodin alue, Pihkovan alue ja Vologdan alue.
Tarve federaatiopiirien määrittelyyn syntyi 1990-luvulla muodostuneesta hallinnon hajanaisuudesta. Vuonna 2000 muodostetut federaatiopiirit ovat Venäjän presidentinhallinnon alaisuudessa toimivia valtionjohdon instrumentteja liittovaltiosubjekteja laajempien alueiden hallitsemiseen. Luoteinen federaatiopiiri vastaa aiempaa Neuvostoliiton luoteista talousaluetta ilman Viroa, Latviaa ja Liettuaa.
Luoteisen federaatiopiiriin kuuluvat subjektit
Väestö ja talous

| Federaatiosubjekti | Väestö 2010 | Alueellinen BKT vuonna 2010 (milj>  ruplaa) | Osuus koko Venäjän BKT:stä vuonna 2010 (%) | BKT henkeä kohti  (ruplaa, 2010) | BKT henkeä kohti  (% Venäjän  keskiarvosta) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Arkangelin alue (ilman Nenetsiaa) | 1 185 536 | 355 884,2 | 0,95 | 177 248 | 68 |
| Kaliningradin alue | 941 873 | 195 063,2 | 0,52 | 207 101 | 79 |
| Karjalan tasavalta | 643 548 | 127 733,8 | 0,34 | 198 484 | 76 |
| Komin tasavalta | 901 189 | 352 334,5 | 0,94 | 390 966 | 149 |
| Leningradin alue | 1 716 868 | 502 126,1 | 1,34 | 292 466 | 112 |
| Murmanskin alue | 795 409 | 234 649,1 | 0,63 | 295 004 | 113 |
| Nenetsienautonominenpiirikunta | 42 090 | 145 750,1 | 0,39 | 3 462 820 | 1 323 |
| Novgorodin alue | 634 111 | 127 270,8 | 0,34 | 200 707 | 77 |
| Pietarin kaupunki | 4 879 566 | 1 673 684,4 | 4,48 | 342 999 | 131 |
| Pihkovan alue | 673 423 | 84 344,7 | 0,23 | 125 248 | 48 |
| Vologdan alue | 1 202 444 | 252 063,2 | 0,67 | 209 626 | 80 |
| Yhteensä | 13 616 057 |  3 905 154,0 | 10,44 | 286 805 | 110 |
Energia ja luonnonvarat

Luoteisessa federaatiopiirissä toimivat energiantuotantoyhtiöt TGK-1, TGK-2 ja TGK-9.selvennä Piirissä on metsävaroja sen verran, että taloudellisesti saavutettavien alueiden vuotuiset hakkuut voivat olla 59 miljoonaa kuutiometriä; tästä hakataan noin 44 miljoonaa kuutiota. Puun jatkojalostuskapasiteettia, mekaanista ja kemiallista metsäteollisuutta on noin 38 %:lle muodostuvasta puumäärästä.
Hallinto > Presidentin täysivaltaiset edustajat

Viktor Tšerkesov (2000–2003)
Valentina Matvijenko (2003)
Ilja Klebanov (2003–2011)
Nikolai Vinnitšenko (2011–2014)
Vladimir Bulavin (2014–2016)
Nikolai Tsukanov (2016–2017)
Aleksandr Beglov (2017–2018)
Aleksandr Gutsan  (2018–)
MD5Sum

MD5Sum on tietokoneohjelma, joka laskee tiedostoista 128-bittisen MD5-tiivisteen, joka ilmoitetaan 32-merkkisenä heksalukuna. Sen avulla voidaan tarkastaa ladattujen tiedostojen, esimerkiksi ISO-levykuvatiedostojen virheettömyys ennen niiden polttamista CD-levylle.
Yleistä

MD5sum joko tarkastaa tiedoston tarkistussummaa vastaan tai luo tiedostosta tarkistussumman. Tiedoston virheettömyyden tarkistusta varten käyttäjällä täytyy olla myös tiedoston tekijän laskema tarkistusluku, joka löytyy yleensä samasta paikasta kuin ladattava tiedosto, usein MD5SUM-nimisessä tiedostossa. MD5-algoritmia vastaan on viime vuosina kehitetty hyökkäyksiä, eikä sitä voi pitää enää kryptografisesti luotettavana. Se soveltuu kuitenkin edelleen tiedonsiirrossa sattuneiden virheiden havaitsemiseen.
Käyttö UNIX- ja Windows-ympäristöissä

Ohjelmaa käytetään yleensä komentoriviltä, esim.  Windows-ympäristöissä cmd.exe:
md5sum -b tiedostonnimi.iso
Tällä käskyllä md5sum luo ja tulostaa tarkistussumman, jota voi vertailla tekijän laskemaan. Jos näissä kahdessa on eroa, on tarkasteltavana oleva tiedosto viallinen. Algoritmin ansiosta jo pieni muutos tiedostossa muuttaa tarkastussumman täysin toiseksi, eikä ero jää yhden kirjaimen eroon tarkistuslukujen välillä.
Toinen tapa tarkistaa md5sum on:
md5sum -c MD5SUMS
 debian-40r0-i386-netinst.iso: OK
Tässä verrattiin Debianin asennustiedoston netistall.iso md5sum:aa tiedostossa olevaan.
Aiheesta muualla

MD5SUM-HOWTO
Md5sum Windows-käyttöjärjestelmiin (Arkistoitu – Internet Archive)
M-63 (1939)

| M-63 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nikolajevin eteläinen telakka, Nikolajev
Kölinlasku:  20. tammikuuta 1938
Laskettu vesille:  5. lokakuuta 1939
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  225 t (pinnalla) 275 t (sukellus)
Pituus:  44,5 m
Leveys:  3,3 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  1 × 38-K-8-dieselmoottori 800 bhp 1 × sähkömoottori 400 shp
Nopeus:  14 solmua (pinnalla) 8,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 700 nma@14 solmua tai 3 500 nm@8,5 solmua sukellus:9 nm@8,5 solmua tai 107 nm@3 solmua
Miehistöä:  22
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-63 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sarjan XIIbis sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1938. Se laskettiin vesille 5. lokakuuta 1939 nimellä M-60 ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1940.
Palvelus

Varustamisen aikana M-60:ksi nimetyn aluksen piti liittyä Neuvostoliiton Itämeren laivastoon, mutta se siirrettiin syyskuussa 1940 Neuvostoliiton Mustanmeren laivastoon nimettynä M-63:ksi. Alus siirrettiin lopulta (mahdollisesti 1941) Tyynenmeren laivastoon.
London

London voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paikannimenä

Lontoo (engl. London), Yhdistyneen kuningaskunnan pääkaupunki
Greater London, Britannian kreivikunta, joka käsittää Lontoon kaupunkiseudun
London, kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa
London, kaupunki Kiribatilla
London, kaupunki Kentuckyssa, Yhdysvalloissa
London, kaupunki Arkansasissa, Yhdysvalloissa
London, kylä Belizessä
London, kylä Nigeriassa