stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Petraeus

| David Petraeus |
| --- | --- |

CIA:n pääjohtaja
 6. syyskuuta 2011 – 9. marraskuuta 2012  
Presidentti:  Barack Obama
Edeltäjä:  Leon Panetta
Seuraaja:  John O. Brennan
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1952 (ikä 71) Cornwall, New York, Yhdysvallat
Puoliso:  Holly Knowlton
Lapset:  5
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Tutkinnot:  West Point   Princetonin yliopisto
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:   maavoimat
Palvelusvuodet:  1974–2011
Sotilasarvo:  Kenraali
Komentajuudet:  International Security Assistance Force   United States Central Command   Multi-National Force – Iraq   Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioona   Yhdysvaltain 82. maahanlaskudivisioona
Taistelut ja sodat:  Irakin sota   Afganistanin sota
Kunniamerkit:  The Legion of Merit   Bronze Star Medal
David Howell Petraeus (s. 7. marraskuuta 1952) on Yhdysvaltain maavoimien kenraali, joka toimi vuosina 2007–2008 Yhdysvaltain johtaman kansainvälisen liittouman joukkojen komentajana Irakissa, myöhemmin USCENTCOMin komentajana. CIA:n johtajana hän toimi vuosina 2011–2012.
Irakin joukkojen komentajana

Petraeus onnistui rauhoittamaan Mosulin ollessaan alueen komentajana Irakin sodassa, mutta hänen jälkeensä paikalle tulleen komentajan aikana alkoivat väkivaltaisuudet. Petraeus valittiin Irakin joukkojen komentajaksi sovittelevan toimintatyylinsä takia kenraali George Caseyn seuraajaksi, Yhdysvaltain senaatti vahvisti hänen valintansa äänin 81-0. Petraeuksen tehtävänä oli Bagdadin rauhoittaminen, mitä pidettiin laajalti mahdottomana tehtävänä, koska siellä taistelevat keskenään toisilleen vihamieliset sunni- ja šiiamuslimit.
Ensimmäisessä lehdistötilaisuudessaan Petraeus sanoi, että Irakin konfliktiin ei ole mitään sotilaallista ratkaisua. Rauhan edellytys on dialogi kaikkien osapuolten välillä. Tähän kuuluvat myös puolisotilaalliset ryhmittymät.
Petraeus toimitti heinäkuussa 2007 väliraportin menestyksestä Irakissa, ja se osoitti liittouman edistyneen kuudessa 18 määritetystä mittarista. Lopullinen raportti luovutettiin senaatille 10. syyskuuta 2007. Los Angeles Times väitti 15. elokuuta julkaistussa jutussaan, että raportin takana ovat todellisuudessa Valkoisen talon edustajat, minkä Petraeus kielsi omassa todistuksessaan kongressille. Demokraatteja lähellä oleva MoveOn.org-järjestö julkaisi raportin julkaisupäivänä The New York Timesissa kokosivun ilmoituksen otsikolla ”General Petraeus or General Betray Us?”, jossa se syytti Petraeusta tietojen vääristelystä.
Syyskuussa 2008 Petraeus jätti tehtävänsä ja hänen tilalleen nimettiin Raymond Odierno. Tämän jälkeen Petraeus toimi Yhdysvaltain keskisen komentokeskuksen, CENTCOMIN eli Central Commandin, päällikkönä. Hänen tehtävänään oli valvoa tilannetta Irakissa, Lähi-idässä ja Afganistanissa. Kesäkuussa 2010 hänet valittiin Yhdysvaltain Afganistanin-joukkojen komentajaksi aiemman komentajan Stanley McChrystalin jouduttua eroamaan.
CIA:n johdossa

Kesäkuussa 2011 hänet valittiin Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelun johtoon. Hänen seuraajansa Nato-joukkojen Afganistanin-komentajana on kenraali John Allen.
Petraeus ehti johtaa CIA:ta vain runsaan vuoden, sillä hän erosi tehtävästä marraskuussa 2012. Eron syynä oli julki tullut avioliiton ulkopuolinen suhde.
Petraeus paljasti salassa pidettäviä tietoja naiselle, joka kirjoitti hänestä elämäkertaa. Petraeus sai kaksi vuotta ehdollista vankeutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Petraeus Wikimedia Commonsissa
Official Army biography
Dick Nieuwenhuizen

Dick Nieuwenhuizen vuonna 1980.
Richard "Dick" Nieuwenhuizen (s. 6. huhtikuuta 1957 Hilversum) on alankomaalainen entinen vesipalloilija. Hänen seuransa oli hilversumilainen De Robben. Nieuwenhuizen pelasi maajoukkueen kanssa olympialaisissa vuosina 1980 ja 1984, ja maa sijoittui molemmilla kerroilla turnauksen kuudenneksi. Hän teki Moskovan kisoissa 1980 kaksi ja Los Angelesissa 1984 kolme maalia.
Davide Simoncelli

Davide Simoncelli
Davide Simoncelli (s. 30. tammikuuta 1979 Rovereto, Italia) on italialainen alppihiihtäjä.
Simoncelli laski ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa vuonna 1999 Madonna di Campigliossa. Palkintokorokkeelle hän ylsi ensimmäisen kerran vuonna 2002 Alta Badiassa sijoituttuaan toiseksi suurpujottelussa. Hän on voittanut urallaan kaksi suurpujottelun maailmancupin osakilpailua: vuonna 2003 Alta Badiassa ja 2006 Yongpyongissa. Simoncelli on menestynyt erityisesti Alta Badiassa, koska hän on ollut siellä voiton lisäksi neljä kertaa toinen.
Kaudella 2003–2004 Simoncello oli suurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailussa viides ja kausilla 2005–2006 ja 2009–2010 neljäs.
Arvokilpailuissa Simoncelli on ollut suurpujottelussa yhdestoista Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 ja kuudes Schladmingin MM-kisoissa 2013. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurpujottelun 19:s ja Sotšissa 2014 17:s.
Debbie Gibson

Debbie Gibson vuonna 2009.
Deborah Ann ”Debbie” Gibson (s. 31. elokuuta 1970 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen poplaulaja. Hän nousi 17-vuotiaana Billboard-listan ykköseksi singlellä ”Foolish Beat”.
Gibson sai 16-vuotiaana levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta ja levytti debyyttialbuminsa Out of the Bluen (1987) neljässä viikossa. Hän on jatkanut levytysuraansa näihin päiviin ja saanut menestystä myös musikaalinäyttelijänä sekä tositelevisioesiintyjänä.
Gibson nousi vielä vuonna 2006 Billboard Adult Contemporary -listan 24. sijalle ”Say Goodbye” -duetollaan Jordan Knightin kanssa. Hän toimi lyhyesti American Idolin American Juniors -spin-offin tuomarina.
Albumit

Out of the Blue (1987)
Electric Youth (1989)
Anything Is Possible (1990)
Body Mind Soul (1993)
Think with Your Heart (1995)
Deborah (1996)
M.Y.O.B. (2001)
Colored Lights (2003)
Ms. Vocalist (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Debbie Gibson Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (englanniksi)
Dick Moores

Dick Moores (12. joulukuuta 1909 Lincoln, Nebraska – 22. huhtikuuta 1986 Asheville, Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen piirtämistään sarjoista tunnetuin on Gasoline Alley. Hän on piirtänyt myös Disneyn Pepi- ja Veli Kani- sarjoja sekä omaa sarjakuvahahmoaan nimeltä Jim Hardy.[lähde? ]
Aku Ankka-lehteen Moores on piirtänyt 1950-luvulla Mikki Hiiri -tarinoita, muun muassa tarinan elävästä autosta (julkaistu Aku Ankassa vuonna 1956), sekä tarinan robotista, joka osasi ennustaa (jatkosarjana Aku Ankassa 1966). Autotarinan The Wonderful Whizzix on arveltu toimineen myöhemmän Disney-elokuvan Riemukupla innoittajana.[lähde? ]
Dick Mooresin piirrostyyli muistuttaa tuotteliaan Mikki-piirtäjän Paul Murryn tyyliä.[lähde? ]
Darkness Between

| Darkness Between SaraLee |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio Watercastle
 Julkaistu: 2006
 Tuottaja(t): Arttu Sarvanne & SaraLee
 Tyylilaji: goottimetalli
 Kesto: 49.16
 Levy-yhtiö: Firebox
SaraLeen muut julkaisut
|   | Darkness Between 2006 | S/G/V 2007 |
Darkness Between on suomalaisen goottimetallin yhtyeen SaraLeen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Firebox Records.
Albumilta julkaistiin single "Dance", joka sijoittui Suomen virallisen singlelistan sijalle 16.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Joonas sekä sovittanut SaraLee, ellei toisin mainittu.
Everytime – 3.30
Loneliness O.D – 4.21
Black & Hollow – 3.14
Falling Star – 3.43
Dance – 4.21
Darkness Between – 5.36
Destination Unknown – 4.00
Prophecy – 3.48
Cries a River – 4.35
My Sweet Craving – 3.37
Like Dreamers – 8.31 (säv. Kimberly)
Kokoonpano

Joonas – laulu
Juha – kitara, taustalaulu
Kimberly – kitara
Saurus – basso
Clansman – rummut
Arzka – kosketinsoitin
Anne Kovanen – laulu, kosketinsoitin
Kokoonpano > Muut tekijät

Arttu Sarvanne – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Minerva Pappi – masteroija
Jukka Korhonen – valokuvat
KDRT – grafiikka
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 6+/10
Maelstromzine.com:
Sea of Tranquility:
Aiheesta muualla

Darkness Between Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Darkness Between Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Conquistador-luokka

| Conquistador-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Pituus:  44,15 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,86 m
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 26 x 18 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 28 x 12 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 8 x 6 naulan tykkiä
Conquistador-luokka oli Espanjan laivaston kahden kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Pedro de Torresin suunnittelemat alukset valmistettiin Havannassa. Ne perustuivat Ciprián Autránin järjestelmään, joka esiteltiin 1740.
Alukset

| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Conquistador (Jesús, María y José) | Havanna, Kuuba | 15. huhtikuuta 1744 | 28. tammikuuta 1745 | 28. toukokuuta 1745 | vallattu 12. lokakuuta 1748 |
| Dragón (Santa Teresa de Jesús) | Havanna | 15. huhtikuuta 1744 | 2. toukokuuta 1745 | 1. syyskuuta 1745 | tuhoutunut ajettuaan karille 29. toukokuuta 1783 |
David Nobbs

| David Nobbs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1935 Petts Wood, Lontoo,  Iso-Britannia
Kuollut: 9. elokuuta 2015 (80 vuotta)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Ammatti:  käsikirjoittaja
David Nobbs (13. maaliskuuta 1935 Petts Wood, Lontoo – 9. elokuuta 2015) oli brittiläinen televisiokäsikirjoittaja.
Nobbs teki käsikirjoituksia useisiin BBC:n komediasarjoihin, kuten That Was the Week That Was, The Frost Report ja The Two Ronnies. Omaan romaaninsa The Fall and Rise of Reginald Perrin pohjautuvan komediasarjan Herra Perrinin uusi elämä hän käsikirjoitti 1970-luvun puolessavälissä. Vuonna 2009 sarjasta alkoi uusi versio, tällä kertaa nimeltään Reggie Perrin, jota Nobbs oli myös mukana kirjoittamassa.
Aiheesta muualla

David Nobbs Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Cooperin testi

Cooperin testi eli Cooper-testi on testi, jolla mitataan maksimikestävyyttä. Sen kehitti yhdysvaltalainen sotilaslääkäri Kenneth H. Cooper vuonna 1968 Yhdysvaltain asevoimille. Ideana testissä on edetä 12 minuutissa niin pitkälle kuin pääsee. Cooper-testi korreloi koko väestössä hyvin maksimaalisen hapenottokyvyn (VO2max) kanssa ja sopii käytettäväksi suuren ihmisjoukon kuntotason selvittämiseen. Ihanteellinen tulos alle 30-vuotiaalle juoksijalle on yli 2 700, miehelle 2 800 metriä, joskin kestävyysurheilua harrastaneelle 3 000 metrin ylitys on normaalia.
Testi on hyvin laajalti käytössä, vaikkakin sitä myös kritisoidaan runsaasti. Yleisimpiä kritiikin aiheita on se, että testi mittaa vain hyvin kapeaa fyysisen kunnon aluetta: lähinnä niin sanottua maksimikestävyyttä. Parhaiten Cooperin testi sopii kohtalaisen kokeneille juoksijoille. Testitulos on luotettavimmillaan, mikäli testattava onnistuu juoksemaan testin melko tasavauhtisesti mutta ”kaikkensa antaen”. Oikein suoritettu Cooperin testi antaa varsin luotettavan arvion siitä juoksuvauhdista, jolla saavutettaisiin maksimaalinen hapenkulutus maksimirasitustestissä. Tästä voidaan edelleen laskea arvio maksimaalisesta hapenkulutuksesta. Tämä arvio on kuitenkin hieman epäluotettava, koska juoksun taloudellisuus vaihtelee ihmisten kesken, mikä tarkoittaa, että eri ihmiset saavuttavat samalla hapenkulutuksella hieman eri juoksuvauhdin.
Lapsille järjestetään monesti niin sanottu puolicooper, jossa juostaan kuusi minuuttia.
Hapenkulutuksen laskukaava

Hapenkulutus (VO2) suhteutetaan urheilijan painoon. American College of Sports Medicine (ACSM) käyttää hapenkulutuksen arviointiin laskukaavaa
{\text{VO}}_{2}=0{,}2\cdot v+3{,}5,
missä v on juoksunopeus metreinä minuutissa. Kaava antaa arvioidun hapenkulutuksen millilitroina painokiloa kohti minuutissa.
Esim. 3 000 metriä cooperissa juoksevalle henkilölle edellä mainitulla kaavalla saadaan arvioitua VO2max:
((0{,}2\cdot 3000/12)+3{,}5)\,{\text{ml}}/{\text{kg}}/{\text{min}}=53{,}5\,{\text{ml}}/{\text{kg}}/{\text{min}}.
Taulukot

| Ikä | Sukupuoli | Erinomainen | Hyvä | Keskitaso | Huono | Hyvin huono |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13–14 v | mies | yli 2 700 m | 2 400–2 700 m | 2 200–2 399 m | 2 100–2 199 m | alle 2 100 m |
| 13–14 v | nainen | yli 2 000 m | 1 900–2 000 m | 1 600–1 899 m | 1 500–1 599 m | alle 1 500 m |
| 15–16 v | mies | yli 2 800 m | 2 500–2 800 m | 2 300–2 499 m | 2 200–2 299 m | alle 2 200 m |
| 15–16 v | nainen | yli 2 100 m | 2 000–2 100 m | 1 700–1 999 m | 1 600–1 699 m | alle 1 600 m |
| 17–20 v | mies | yli 3 000 m | 2 700–3 000 m | 2 500–2 699 m | 2 300–2 499 m | alle 2 300 m |
| 17–20 v | nainen | yli 2 300 m | 2 100–2 300 m | 1 800–2 099 m | 1 700–1 799 m | alle 1 700 m |
| 20–29 v | mies | yli 2 800 m | 2 400–2 800 m | 2 200–2 399 m | 1 600–2 199 m | alle 1 600 m |
| 20–29 v | nainen | yli 2 700 m | 2 200–2 700 m | 1 800–2 199 m | 1 500–1 799 m | alle 1 500 m |
| 30–39 v | mies | yli 2 700 m | 2 300–2 700 m | 1 900–2 299 m | 1 500–1 899 m | alle 1 500 m |
| 30–39 v | nainen | yli 2 500 m | 2 000–2 500 m | 1 700–1 999 m | 1 400–1 699 m | alle 1 400 m |
| 40–49 v | mies | yli 2 500 m | 2 100–2 500 m | 1 700–2 099 m | 1 400–1 699 m | alle 1 400 m |
| 40–49 v | nainen | yli 2 300 m | 1 900–2 300 m | 1 500–1 899 m | 1 200–1 499 m | alle 1 200 m |
| yli 50 v | mies | yli 2 400 m | 2 000–2 400 m | 1 600–1 999 m | 1 300–1 599 m | alle 1 300 m |
| yli 50 v | nainen | yli 2 200 m | 1 700–2 200 m | 1 400–1 699 m | 1 100–1 399 m | alle 1 100 m |
| Sukupuoli | Erinomainen | Hyvä | Keskitaso | Huono | Hyvin huono |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| mies | yli 3 700 m | 3 400–3 700 m | 3 100–3 399 m | 2 800–3 099 m | alle 2 800 m |
| nainen | yli 3 000 m | 2 700–3 000 m | 2 400–2 699 m | 2 100–2 399 m | alle 2 100 m |
Ennätys

Ugandalaisen Joshua Cheptegein maailmanennätys 5 000 metrillä on 12.35,36. Cooper-testin 12 minuutissa hän ehtisi tällä vauhdilla juosta noin 4 765 metriä.
Riskit

Huonokuntoiselle Cooperin testin vaatima kova rasitus ei ole riskitön. Tämän takia etenkin ikääntyneille henkilöille voi jokin muu testaustapa olla suositeltavampi. Esimerkiksi UKK-kävelytesti on huomattavasti turvallisempi, vaikka sekin pyrkii mittaamaan maksimaalista hapenkulutusta epäsuoralla tavalla.
Cooper-testi Suomessa

Suomessa Cooper-testi tuli Suomen koulujen vakiotestiksi 1970-luvulla ja sen juokseminen kouluissa lopetettiin 2010-luvulla. Testiä ei ole opetussuunnitelmassa kielletty, mutta tuloksia ei saa enää käyttää perusteena liikunnan arvosanalle. Testi on pääosin kadonnut myös eri lajien valtakunnallisista testipattereista. Puolustusvoimissa testi on edelleen käytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cooperin testi Wikimedia Commonsissa
Conquistador (1730)

| Conquistador |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Real Astillero, Havanna
Laskettu vesille:  9. marraskuuta 1730
Palveluskäyttöön:  26. toukokuuta 1731
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 25. maaliskuuta 1741
Tekniset tiedot
Pituus:  42,67 m (köli)
Leveys:  13,41 m
Syväys:  6,71 m
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 24 × 18 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 26 × 12 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 10 × 6 naulan tykkiä
Conquistador (Nuestra Señora del Carmen) oli Espanjan laivaston vuonna 1730 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Havannasta Real Astillero de Habanalta. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1730 ja otettiin palvelukseen 26. toukokuuta 1731.
Palvelus

Alus suojasi 26. toukokuuta 1731 Havannasta Torresin laivueen Gallo Indianon ja fregatti San Sebastiánin kanssa rahtilaivan Cádiziin, jonne ne saapuivat 14. heinäkuuta mukanaan neljä miljoonaa pesoa. Lokakuussa 1731 alus osallistui Italian sotaretkeen Livornossa ja kesäkuussa 1732 hyökkäykseen Oraniin.
Alus lähti 17. lokakuuta 1732 Cádizista Leónin kanssa partiomatkalle Oranin edustalle. Marraskuussa alus partioi Conde de Bena-Masseranon neljän linjalaivan laivueessa Välimerellä. Se lähti tammikuussa 1733 Alicantesta Constanten ja Leónin kanssa partiomatkalle Cape Palosiin, mistä ne palasivat vielä tammikuun aikana Alicanteen. Helmikuussa alus lähti Fuerten, Constanten ja Leónin kanssa partiomatkalle Välimerelle. Se teki heinäkuussa Constanten kanssa partiomatkan Välimerelle. Vuonna 1733 alus osallistui lisäksi Napolin ja Sisilian sotaretkiin.
Aluksen miehistö upotti 28. syyskuuta 1734 Princesan, San Idisron ja fregatti Galgan kanssa kaksi algerialaista alusta Cartagenan edustalla. Se osallistui 12. lokakuuta kahakkaan Algeriin vetäytyvien algerialaisten alusten kanssa. Alus määrättiin joulukuussa huollettavaksi La Carracaan. Alus aseistettiin uudelleen, minkä jälkeen se oli valmis palvelukseen tammikuussa 1735.
Alus lähti 26. toukokuuta 1735 Cádizista fregatti Incendion kanssa Cartagena de Indiasiin, jonne ne saapuivat 7. heinäkuuta. Alukset lähtivät 25. heinäkuuta Portobelloon, jonne ne saapui 4. elokuuta. Alukset saapuivat 26. marraskuuta Havannaan, mistä ne lähtivät 22. joulukuuta Cádiziin. Alukset saapuivat 9. helmikuuta 1736 Málagaan mukanaan seitsemän miljoonaa pesoa. Alus saapui 23. helmikuuta Cádiziin, missä se siirrettiin reserviin. Kesäkuussa 1736 alus oli huollettavana La Carracassa.
Alus suojasi 4. helmikuuta 1737 Cádizista Fuerten kanssa kahdeksan rahtilaivan saattueen Cartagena de Indiasiin, jonne ne saapuivat 11. maaliskuuta. Alus oli uivana patterina, kunnes miehistö upotti sen 25. maaliskuuta 1741 Boca Chican kanavaan estämään ylivoimaisen Britannian kuninkaallisen laivaston pääsyn satamaan.
Deutsche Operin metroasema

Deutsche Oper on Berliinin metron asema linjalla U2. Alfred Grenanderin suunnittelema asema avattiin 14. toukokuuta 1906 nimellä Bismarckstraße. Vuonna 1978 uusi asema 380 metriä idempänä sai tuon nimen.
Historia

Asemalla on kaksi laituria ja neljä raidetta. Alkuun liikennettä kulki vain keskimmäisillä raiteilla pohjoiseen Richard-Wagner-Platzin metroaseman (silloiselta nimeltään Wilhelmplatz) suuntaan; 29. maaliskuuta 1908 ulommat raiteet Theodor-Heuss-Platzin metroaseman (silloiselta nimeltään Reichskanzlerplatz) suuntaan avautuivat. 1. elokuuta 1929 asema vaihtoi nimensä läheisen oopperatalon mukaan muotoon Städtische Oper (Bismarckstraße). Nimi muuttui jälleen 16. elokuuta 1934, jolloin aseman nimeksi tuli Deutsches Opernhaus (Bismarckstraße). Oopperatalo vaurioitui toisessa maailmansodassa, ja kaksi päivää ennen uuden oopperatalon avajaisia 22. syyskuuta 1961 aseman nimeksi tuli Deutsche Oper (Bismarckstraße). 1. toukokuuta 1970 liikenne Richard-Wagner-Platzille lopetettiin uuden U7-linjan tieltä, joka aloitti liikenteen 28. huhtikuuta 1978.
8. heinäkuuta 2000 metrojunan viimeinen vaunu syttyi tuleen asemalla oikosulun takia. Matkustajat joutuivat pakenemaan yhdellä uloskäynnillä varustetulta asemalta metrotunnelia pitkin. Asemalle on sittemmin rakennettu lisää hätäuloskäyntejä. Pahoin vaurioitunut asema avattiin uudelleen liikenteelle kesäkuussa 2001 ja sen kunnostus valmistui kokonaan 30. lokakuuta 2002. Portugalin suurlähettiläs João Diogo Nunes Barata lahjoitti José de Guimarãesin maalauksia aseman koristelua varten tulipalon jälkeen kiitoksena avusta, jota Saksa tarjosi Portugalille Lissabonin vanhassakaupungissa vuonna 1988 sattuneen suurpalon jälkeen.
Dieter Neuendorf

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dieter Neuendorf |  Dieter Neuendorf |  Dieter Neuendorf |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten mäkihyppy
| MM-kisat  | MM-kisat  | MM-kisat  |  |
|  Hopeaa | Oslo 1966 | normaalimäki |  |
Dieter Neuendorf (7. heinäkuuta 1940 Ruhla, Thüringen – 21. toukokuuta 2021 Bad Salzungen, Thüringen) oli saksalainen mäkihyppääjä, joka edusti aktiiviurallaan sekä Saksaa että Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän edusti ASK Vorwärts Oberhof -seuraa, ja oli pituudeltaan 172 cm.
Neuendorf saavutti Oslon MM-kilpailuissa 1966 hopeaa normaalimäen kilpailussa. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä kahdeksanneksi. Grenoblessa 1968 hän oli normaalimäessä seitsemäs ja suurmäessä viidestoista.
Neuendorf sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa toiseksi vuodenvaihteessa 1965–1966. Hän oli toinen Oberstdorfissa, kuudes Garmisch-Partenkirchenissä, voitti Innsbruckissa ja oli kolmas Bischofshofenissa. Seuraavana talvena hän voitti Oberstdorfissa, oli neljäs Garmisch-Partenkirchenissä, seitsemäs Innsbruckissa, kuudes Bischofshofenissa ja kolmas mäkiviikon kokonaiskilpailussa. Vuodenvaihteessa 1967–1968 hän sijoittui mäkiviikon kokonaiskilpailussa niin ikään kolmanneksi. Hän voitti tuolloin Oberstdorfin kilpailun ja sijoittui toiseksi Garmisch-Partenkirchenissä.
Neuendorf voitti Holmenkollenin kisojen mäkihypyn 1965.
Dick Motta

| Dick Motta |
| --- | --- |
 Motta vuonna 1971.
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Richard ”Dick” Motta
Syntynyt: 3. syyskuuta 1931 (ikä 93) Midvale, Utah, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Valmennusura
1962–1968 1968–1976 1976–1980 1980–1987 1990–1991 1994–1996 1996–1997:  Weber State Chicago Bulls Washington Bullets Dallas Mavericks Sacramento Kings Dallas Mavericks Denver Nuggets
John Richard ”Dick” Motta (s. 3. syyskuuta 1931 Midvale, Utah) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän aloitti valmentajantyönsä utahilaisessa Weber State Universityssä.
Motta eteni NBA-valmentajaksi vuonna 1968, jolloin hänestä tuli Chicago Bullsin päävalmentaja vuoteen 1976 asti. Myöhemmät hänen valmentamansa joukkueet olivat Washington Bullets (1976–1980), Dallas Mavericks (1980–1987, 1994–1996), Sacramento Kings (1990–1991) ja Denver Nuggets (1996–1997).
Motta nimitettiin kaudella 1970–1971 NBA:n vuoden valmentajaksi. Hän voitti Bulletsissa NBA:n mestaruuden vuonna 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dick Motta Wikimedia Commonsissa
Washington Bullets – NBA:n mestari 1978
10 Bob Dandridge ·
11 Elvin Hayes ·
14 Tom Henderson ·
15 Charles Johnson ·
20 Phil Walker ·
25 Mitch Kupchak ·
32 Larry Wright ·
35 Kevin Grevey ·
41 Wes Unseld ·

42 Greg Ballard ·
44 Joe Pace ·
45 Phil Chenier

Päävalmentaja Dick Motta 

Apuvalmentaja Bernie Bickerstaff
David Wilson (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. maaliskuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka:  Burnley, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura:  Ljungskile SK
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1985–87:  Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1987–1991 ? 1992–93 1993 1994–98 1999–2002 2002 2003–2004 |  Manchester United →Charlton (laina)  Bristol Rovers  Rovaniemen Palloseura  Ljungskile SK  FC Haka → HJK (laina)  Ljungskile SK | 6 (0) ? (?) ? (?) 22 (1) ? (?) 76 (3) 11 (2) ? (?) |
Valmennusura
2003–05 2006 2006–2008:  Ljungskile SK  GIF Sundsvall  Ljungskile SK
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
David Wilson (s.  23. maaliskuuta 1969 Burnley, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Viimeksi hän on valmentanut Ruotsissa Ljungskile SK:ta.
Pelaajana

Wilson siirtyi vuonna 1985 Manchester Unitediin, jota hän edusti kuusi vuotta; kaksi vuotta junioreissa ja neljä vuotta ammattilaisena. Hän pelasi tosin vain kuusi ottelua edustusjoukkueessa. Wilson edusti Englannissa myös Charltonia, jossa hän oli lainalla Unitedista, sekä vuosina 1992–1993 Bristol Roversia. Englannista Wilson siirtyi Suomeen Rovaniemen Palloseuraan, jossa hän kaudella 1993 pelasi 22 ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavaksi Wilson pelasi Ruotsissa Ljungskile SK:ssa kausina 1994–1998, joista yhden Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa.
Kaudeksi 1999 Wilson siirtyi jälleen Suomeen, tällä kertaa FC Hakaan, jossa hän voitti peräkkäiset Suomen-mestaruudet 1999 ja 2000. Toukokuussa 2002 HJK vuokrasi Wilsonin Hakasta kahden kuukauden sopimuksella. Lopulta Wilson pelasi kauden loppuun HJK:ssa, ja voitti kolmannen Suomen-mestaruutensa.