stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Per Otto Adelborg

Carl Fredrik von Bredan maalaus Per Otto Adelborgista.
Per Otto Adelborg (24. huhtikuuta 1781 Loviisa – 2. maaliskuuta 1818 Västervik, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen ruotsalainen upseeri ja pilapiirtäjä.
Adelborg syntyi Loviisassa ja kuului vasta-aateloituun Adelborgin sukuun. Hänen isänsä oli linnoituskapteeni Erik Otto Adelborg (vuoteen 1772 Borgh) ja äitinsä Anna Sofia Carlsköld. Hän aloitti upseerin uransa ylimääräisenä vänrikkinä kuningattaren henkirykmentissä Tukholmassa 1796. Adelborg osallistui ruotsalaisissa joukko-osastoissa Suomen sotaan 1808–1809 yhteysupseerina ja esikuntapäällikkönä. Hänet ylennettiin vuonna 1808 ratsumestariksi ja hän sai harvinaisen kultaisen urhoollisuusmitalin. Suomen sodan jälkeen Adelborg oli Ruotsissa everstiluutnantin vakanssilla ja oli yliadjutantin tehtävissä Norjan sotaretkellä 1814.
Adelborg oli taitava piirtäjä ja hän julkaisi 21 poliittisen pilapiirroksen sarjan Karikatyrer öfver konung Gustaf IV Adolfs regering. Hänen kuvissaan Kustaa IV Adolf oli vähämielinen henkilö, jolla oli veltto katse, puoliavoin suu, pitkä nenä sekä luonnottoman suuri kolmikolkkahattu. Tämä kuvat vaikuttivat Kustaa IV Adolfin julkisuuskuvaan taiteessa aina Albert Edelfeltin piirroksiin asti. Kungliga bibliotekissa Tukholmassa on kaksi täydellistä kokoelmaa hänen pilapiirroksiaan. Hänen muuta taiteellista tuotantoaan ei pidetä yhtä korkeatasoisena.
Adelborg avioitui vuonna 1807 Lovisa Eleonora Ramsayn (1785–1841) kanssa. Lovisa Ramsayn isä oli maaherra Otto Wilhelm Ramsay. Adelborgeilla oli kaksi poikaa: kapteeni ja tilanomistaja Anders Otto Adelborg (1811–1862) ja komentajakapteeni Bror Jakob Adelborg (1816–1865).
Rieska

Ruisrieska ja perunarieska.
Eteläsavolaista ohrarieskaa munavoilla.
Rieska tarkoittaa isossa osassa Suomea ohutta, nostattamatonta leipää, joka tehdään ilman hiivaa tai hapatusta ohrasta, kaurasta tai perunasta, joihin yleensä lisätään vehnää sitkon aikaansaamiseksi. Eri puolilla Suomea rieskalla tarkoitetaan kuitenkin eri asioita.
Suomi

Eri maakunnissa on erilaisia rieskoja ja monet pitävät oman alueensa rieskaa ainoana oikeana. Pohjois-Pohjanmaalla rannikon ja sisämaan rieskat ovat erilaisia. Rieska-sanalla tarkoitetaan hyvin erilaisia leipiä, myös hapatettuja: esimerkiksi Kaakkois-Suomessa rieska on ohra- ja vehnäjauhosta, vedestä ja piimästä leivottu, paksu hiivaleipä. Etelä-Karjalassa happamattoman ohraleivän nimitys on vastaavasti kovaohranen tai kovaotranen ja ohuen perunakakkaran nimi taas on leposka tai lepuska. Laajemmin tunnettu tällainen hapanleipä on esimerkiksi Joutsenon rieska. Etelä-Karjalassa tunnetaan myös tattaririeska, jossa hapantaikinan jauhot ovat tattaria. Muualla Itä-Suomessa, kuten Kainuussa, Savossa ja Pohjois-Karjalassa happamatonta ohrarieskaa sanotaan nyrkkirieskaksi. Eteläsavolaisten käsitys rieskasta on ohra- tai tattarisuurimoista ja piimästä tehty leipä, jonka taikinaa turvotetaan yön yli ennen paistamista, ja joka tarjoillaan munavoin kanssa.
Lapissa rieskaksi on kutsuttu myös eräänlaista veripalttua.
Tunnbröd (Ruotsi)

Ruotsissa rieska tunnetaan nimellä tunnbröd. Sitä saa sekä pehmeänä että kovana (kuivattuna). Tunnbrödiä leivotaan vehnä-, ruis- tai ohrajauhosta. Nostatusaineena käytetään leivinhiivaa tai hirvensarvisuolaa. Taikina kaulitaan ohueksi. Ruutukaulimella taikinan pinnasta tulee koristeellinen. Tunnbröd paistetaan perinteisesti puulämmitteisessä leivinuunissa, mutta tavallinenkin sähköleivinuuni käy.
Tunnbrödin katsotaan olevan hapansilakan välttämätön lisuke. Se soveltuu myös muiden ruokien, kuten kaalikääryleiden lisukkeeksi. Ruokalaji ”bryta” syntyy, kun kovaa tunnbrödiä murennetaan syvään lautaseen ja päälle kaadetaan maitoa. Ruokalaji nautitaan mieluiten vastakeitetyn puolukkahillon kera. Ruotsalainen ruokalaji ”dopp i gryta” valmistuu hetkessä. Vierreleipäviipaleiden annetaan imeytyä uunipaistin liemessä. Norlannissa ruokalajia kutsutaan nimellä ʼblötaʼ, ja siellä liemeen kastetaan tunnbrödpaloja.
Ruotsalaisissa nakkikioskeissa tunnbrödin päälle laitetaan perunasosetta, pari nakkia, rapusalaattia ja höystetään ketsupilla, sinapilla ja sipulilla. Lopuksi annos ”Tunnbrödsrulle” kääritään rullalle. Jämtlandissa annoksen nimi on ”Mjukstut” ja siinä on voita tai meesjuustolevitettä sekä leikkelettä. Kotonatehdyissä annoksissa täytteenä voi käyttää esimerkiksi poronkäristystä, lohta tai hapansilakkaa.
Lefse (Norja)

Norjalainen lefse on osin sukua rieskalle, ja sillä nimellä laji on levinnyt myös Amerikan pohjoismaisten siirtolaisten pariin.
Aiheesta muualla

Perunarieskan ohje Kotikokki.netissä
Ohrarieskan ohje Kotikokki.netissä
Ohutleivät ja niihin liittyvät ruokalajit
| --- | --- |
Erityyppiset ohutleivät:  Arepa  Chapati  Injera  Kistibi  Lavash  Naan-leipä  Näkkileipä  Pita  Rieska  Roti  Tortilla 
Täytettyjä ja kuorrutettuja ohutleipiä:  Focaccia  Pannukakku  Pizza 
Ohutleipiä käyttäviä ruokalajeja:  Burrito  Enchilada  Fajita  Nacho  Taco  Quesadilla  Wrap 
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Niko Kovač

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Niko Kovač
Syntymäaika: 15. lokakuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Länsi-Berliini, Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura: Borussia Dortmund
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1987–1989: Rapide Wedding
1989–1990: Hertha Zehlendorf
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–1991 | Hertha Zehlendorf | 25 | (7) |
| 1991 | Hertha BSC II | 12 | (1) |
| 1992–1996 | Hertha BSC | 148 | (15) |
| 1996–1999 | Bayer Leverkusen | 77 | (8) |
| 1999–2001 | Hamburger SV | 55 | (12) |
| 2001–2003 | Bayern München | 34 | (3) |
| 2003–2006 | Hertha BSC | 75 | (8) |
| 2006–2009 | Red Bull Salzburg | 65 | (9) |
| Yhteensä | Yhteensä | 491 | (63) |
Maajoukkue
| 1996–2008 | Kroatia | 83 | (14) |
Valmennusura
2009–2011: Red Bull Salzburg (akatemia)
2011–2012: Red Bull Salzburg (apuv.)
2013: Kroatia U21
2013–2015: Kroatia
2016–2018: Eintracht Frankfurt
2018–2019: Bayern München
2020–2022: AS Monaco
2022–2024: VfL Wolfsburg
2025–: Borussia Dortmund
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Niko Kovač (s. 15. lokakuuta 1971 Länsi-Berliini, Saksa) on kroatialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Tammikuusta 2025 lähtien hän on toiminut Borussia Dortmundin päävalmentajana.
Kovač syntyi ja kasvoi Saksassa. Hänen veljensä Robert on myös jalkapalloilija.
Ura pelaajana

Kovač edusti vuosina 1991–2006 Saksassa  Herthaa, Bayer Leverkusenia, HSV:tä ja Bayern Müncheniä. Red Bull Salzburgiin hän siirtyi vuonna 2006. Kovač edusti itävaltalaisseuraa uransa loppuun, vuoteen 2009 saakka.
Kroatian maajoukkueessa Kovač debytoi vuonna 1996. Hän on edustanut Kroatiaa MM-kisoissa vuosina 2002 ja 2006 sekä EM-kisoissa vuonna 2004. Kroatian päävalmentaja Slaven Bilić nimesi kokeneen Kovačin myös Kroatian joukkueeseen, joka pelaa EM-kisoissa 2008. Hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa kisojen jälkeen
Saavutukset

Saksan mestaruus: 2019
Saksan cup: 2018, 2019
Hopeaa: 2017
Saksan supercup: 2018
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili Red Bull Salzburgin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Igor Štimac | Kroatian maajoukkueen päävalmentaja 10/2013–9/2015 | Seuraaja: Ante Čačić |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Armin Veh | Eintracht Frankfurtin päävalmentaja 3/2016–2018 | Seuraaja: Adi Hütter |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jupp Heynckes | FC Bayern Münchenin päävalmentaja 2018–11/2019 | Seuraaja: Hans-Dieter Flick |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Robert Moreno | AS Monacon päävalmentaja 2020–1/2022 | Seuraaja: Philippe Clement |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Florian Kohfeldt | VfL Wolfsburgin päävalmentaja 2022–3/2024 | Seuraaja: Ralph Hasenhüttl |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Nuri Şahin | Borussia Dortmundin päävalmentaja 1/2025– | Seuraaja: – |
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Pletikosa |
2 Šerić |
3 Šimunić |
4 Tomas |
5 Rapaić |
6 Živković |
7 Vugrinec |
8 Prosinečki |
9 Šuker |
10 N. Kovač |
11 Bokšić |
12 Butina |
13 Stanić |
14 Soldo |
15 Šarić |
16 Vranješ |
17 Jarni |
18 Olić |
19 Vlaović |
20 Šimić |
21 R. Kovač |
22 Balaban |
23 Vasilj |
Valmentaja Jozić
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Pletikosa |
2 Srna |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Tudor |
6 Vranješ |
7 Šimić |
8 Babić |
9 Pršo |
10 N. Kovač |
11 Tokić |
12 Didulica |
13 Tomas |
14 Modrić |
15 I. Leko |
16 J. Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Šerić |
21 Balaban |
22 Bošnjak |
23 Butina |
Valmentaja Kranjčar
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Pletikosa |
2 Šimić |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Ćorluka |
6 Vejić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Kalinić |
10 N. Kovač |
11 Srna |
12 Galinović |
13 Pokrivač |
14 Modrić |
15 Knežević |
16 Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Budan |
21 Petrić |
22 Pranjić |
23 Runje |
Valmentaja Bilić
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Pletikosa
2 Vrsaljko
3 Pranjić
4 Perišić
5 Ćorluka
6 Lovren
7 Rakitić
8 Vukojević
9 Jelavić
10 Modrić
11 Srna
12 Zelenika
13 Schildenfeld
14 Brozović
15 Badelj
16 Rebić
17 Mandžukić
18 Olić
19 Sammir
20 Kovačić
21 Vida
22 Eduardo
23 Subašić
Valmentaja Kovač
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Mehukatti

Mehukatin logo.
Mehukatti on Eckes-Granini Finlandin tuotemerkki. Mehukatti-sarjan alkuperäinen tuote on vuonna 1977 markkinoille tuotu laimennettava juomatiiviste, jota myydään eri makuisina.
Mehukatti-tuotesarjaan on 2000-luvun aikana tullut myös muita tuotteita.
Tuotteet

Mehukatti kannu 1,5 l – Isoja tiivisteitä on useaa eri makua: seka, metsämansikka ja päärynä, sekä sokerittomina seka, metsämansikka, päärynä ja appelsiini.
Mehukatti Trip 2dl - Perinteisiä pillimehuja useissa eri mauissa.
Mehukatti sima 1,5 l - Täysin alkoholiton siman kaltainen juoma.
Mehukatti hedelmävälipalat 4x 90ml - 100% hedelmää annospusseissa juotavassa muodossa. Tuotiin markkinoille vuonna 2008. Makuina mustikka-vadelma, mansikka, hedelmämix ja päärynä.
Lähde:
Poistuneita tuotteita

Tiivisteistä ovat poistuneet muun muassa appelsiini-cola ja sokerilla makeutettu appelsiini. Myös itse jäähdytettävät mehujäät on poistettu myynnistä 2010-luvun aikana.
Aiheesta muualla

Mehukatin kotisivut
Panoraamakuva Mehukatti-juomatiivisteistä
Toyota Probox

| Toyota Probox |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Toyota Motor Corporation
Valmistusvuodet:  2002–
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Edeltäjä:  Toyota Corolla Van (E100)
Teknisesti samankaltaisia:  Toyota Yaris (XP10)
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4
Pohjalevy:  Toyota NBC
Mitat
Pituus:  4 195 mm
Leveys:  1 695 mm
Korkeus:  1 515 mm
Toyota Probox on Toyotan vuodesta 2002 lähtien Japanin markkinoille valmistama pieni tila-auto. Probox on saatavana sekä etuvetoisena että nelivetoisena.
Facelift-mallin Toyota Probox
Probox on rakennettu samalle alustalle Toyota Yariksen kanssa.
Tyyppinumerot:
NCP58G - etuveto
NCP59G - neliveto
Moottorivaihtoehdot:
1.5 VVT-i (1 496 cc) (1NZ-FE)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Probox Wikimedia Commonsissa
Prisma Rauta

| Prisma Rauta |
| --- | --- |

Kotipaikka:   Suomi
Toiminta-alue:   Suomi
Toimiala:  rautakauppa
Emoyhtiö:  SOK
Kotisivu:  www.prisma.fi/myymalat
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sittemmin suljettu Kodin Terra Jyväskylässä.
Prisma Rauta (kevääseen 2022 saakka Kodin Terra) on S-ryhmän rautakauppaketju. Myymälät keskittyvät rakentamiseen, remontointiin, sisustamiseen, eläintarvikkeisiin sekä pihaan ja puutarhaan.
Palvelut

Kuljetuspalvelu
Sahauspalvelu (ei kaikissa)
Keittiösuunnittelu
Sisustussuunnittelu
Pihasuunnittelu (ei kaikissa)
Noutomyymälä
Yritysmyynti
Myymälät

Suomessa on vuoden 2024 alussa seitsemän Prisma Rautaa.
Joensuu
Kokkola (Osuuskauppa KPO)
Kouvola
Kuopio (Pitkälahti; Osuuskauppa PeeÄssä)
Kuusamo
Pori (vain puutarha- ja lemmikkieläintuotemyynti)
Seinäjoki
Myymälät > Aiemmat myymälät

Hämeenlinna (Osuuskauppa Hämeenmaa, myytiin Tokmannille ja Isojoen Konehallille eli IKH:lle vuonna 2023)
Kajaani (Osuuskauppa Maakunta, yhdistyi Prismaan vuonna 2014)
Lahti (Osuuskauppa Hämeenmaa, myytiin Bauhausille vuonna 2019)
Nokia (Pirkanmaan Osuuskauppa, lopetettu vuonna 2019)
Salo (Suur-Seudun Osuuskauppa SSO, lopetettu vuonna 2017)
Tuusula (HOK-Elanto, myytiin Starkille vuonna 2021)
Jyväskylä (Osuuskauppa Keskimaa, lopetettu kannattamattomana vuonna 2022)
Aiheesta muualla

Kodin Terran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
James Ferguson (1710–1776)

James Ferguson.  Robert Stewartin kaiverrus (1776) John Townsendin maalauksen mukaan.
James Ferguson (1710–1776) oli skotlantilainen tähtitieteilijä ja mittalaitteiden rakentaja.
Teoksia

Fergusonin kirjoja olivat
Astronomical Tables and Precepts (1763)
Introduction to Astronomy (1769)
Astronomy Explained (1772)
Lectures on Mechanics, Hydrostatics,Pneumatics, and Optics (1772)
Select Mechanical Exercises (1773)
The Art of Drawing in Perspective (1775)
An Introduction to Electricity (1775).
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 423.  ("James Ferguson (1710–1776)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Marianne Stokes

| Marianne Stokes> Maria Léopoldine Preindlsberger |
| --- | --- |
 Marianne Stokes (etualalla). Maalannut Helene Schjerfbeck 1881
Henkilötiedot
Syntynyt: 1855 Graz, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 1927 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  itävaltalais-brittiläinen
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  1875–1927
Ala:  maalaustaide
Taidesuuntaus:  naturalismi, symbolismi, prerafaeliitit
Kuuluisimpia töitä:  Madonna ja lapsi (1907–08), Kuolema ja neito (1908)
Marianne Stokes (s. Maria Léopoldine Preindlsberger, 1855 Graz – 1927) oli itävaltalais-brittiläinen taidemaalari. Hän oli yksi merkittävimmistä naismaalaareista impressionismin jälkeisellä aikakaudella ja tunnettiin erityisesti uskonnollisista maalauksistaan sekä temperatöistään.
Elämä ja ura

Stokes opiskeli aluksi Grazin piirustusakatemiassa, josta hän sai apurahan Müncheniin siirtymistä varten vuonna 1874. Koska Münchenin taideakatemia ei tuolloin hyväksynyt naisopiskelijoita, hän opiskeli yksityisesti professori Wilhelm Lindenschmit nuoremman johdolla.
Vuonna 1880 Stokes muutti Pariisiin, jossa hän opiskeli Académie Trélat de Vignyssä ja myöhemmin Académie Colarossissa. Hän voitti hopeamitalin Colarossin "ilmeikkäät päät" -kilpailussa vuonna 1882. Pariisissa hän ystävystyi suomalaisen Helene Schjerfbeckin kanssa, jonka kanssa hän matkusti Bretagneen maalaamaan.
Pont-Avenissa Stokes tapasi tulevan aviomiehensä, brittiläisen maisemamaalarin Adrian Scott Stokesin vuonna 1883. He menivät naimisiin seuraavana vuonna ja asettuivat asumaan Lontooseen. Myöhemmin he muuttivat St Ivesin taiteilijayhteisöön Cornwalliin.
Taide

Stokesin taiteellinen tyyli kehittyi läpi hänen uransa. Hänen varhaiset työnsä edustivat naturalismia, mutta myöhemmin hän siirtyi kohti symbolistisempaa ja prerafaeliittista tyyliä. 1890-luvun Italian-matkan jälkeen hän alkoi käyttää öljyvärien sijaan temperaa ja gesso grossoa, mikä merkitsi siirtymistä henkisempään ilmaisuun.
Hän maalasi erityisesti naisia ja lapsia, mutta hänen töihinsä sisältyi myös uskonnollisia aiheita. Tunnetuimpia teoksia ovat Madonna ja lapsi (n. 1907–1908) ja Kuolema ja neito (1908). Stokes voitti kultamitalin Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893.
Stokes ja hänen miehensä matkustivat laajasti Unkarissa vuosina 1905–1908 dokumentoiden maan kansanperinnettä ja -pukuja maalauksiin, jotka julkaistiin myöhemmin kirjana.
Perintö

Stokesin töitä on esillä monissa merkittävissä museoissa, kuten Musée d'Orsayssa Pariisissa, National Portrait Galleryssä Lontoossa ja Walker Art Galleryssä Liverpoolissa. Hänen työtään voidaan pitää synteesinä aikakauden taidevirtauksista, yhdistäen naturalismin, impressionismin, koristeellisen taiteen ja symbolismin elementtejä.
Teoksia

Suloisia unia (1875)
Matkalla pelloille (1883–87)
Ohikulkeva juna (1890)
Enkelit viihdyttävät Jeesus-lasta (1893)
Kynttilänpäivä (n. 1901)
Aucassin ja Nicolette (tuntematon vuosi)
Slovakialaistyttö (1909)
Kuolema ja neito (n. 1908)
Madonna ja lapsi (1907–08), tempera puulevylle
Hyrsynkulma

| Hyrsynkulma |
| --- | --- |
 Hyrsynkulma
 Koordinaatit: 60°43.6′N, 23°18.7′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kanta-Häme
Kunta:  Ypäjä
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kulmakunta, entinen koulupiiri
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyrsynkulma on kulmakunta ja aiempi koulupiiri Ypäjällä Kanta-Hämeessä. Se on Ypäjän eteläisin kulmakunta ja yhdessä Kuusjoenkulman kanssa toinen niistä Ypäjän entisistä koulupiireistä, joiden keskuksena ei ollut mikään vanhoista kylistä, vaan jotka olivat muodostuneet vanhojen kylien myöhään asutetuille takamaille.
Luonto

Hyrsynkulma, kuten suuri osa Ypäjästä kuuluu Lounais-Suomessa Salosta ja Marttilasta Somerolle ja Loimaalle ja sieltä edelleen Huittisten ja Kokemäen suuntaan ulottuvaan laajaan savitasankoon, joka etenkin Loimaan seudulla on niin leimallinen, että seutua toisinaan sanotaan "Saviseuduksi". Maisema on täällä pääosin tasaista savikkoa, jota lähinnä kalliosydämiset moreenimäet paikoin rikkovat. Siellä täällä kulkee katkonaisia harjujaksoja ja muinaisiin vedenviipymäpaikkoihin savikoilla etenkin vedenjakajien ja harjujen liepeillä on siellä täällä muodostunut eloperäisen aineksen kertymisen tuloksena soita. Joet noudattelevat saven alla olevien kallioperän murrosten kulkua ja suurimmissa jokilaaksoissa, kuten Ypäjän halki virtaavan Loimijoen varsilla, pinnanmuodostus saattaa olla hiukan vaihtelevampaa. Savitasangon vedenjakaja-alueet, joihin Hyrsynkulmakin kuuluu, sen sijaan ovat tasaisia.
Hyrsynkulmalta vedet virtaavat pääosin Kokemäenjoen vesistöön kuuluvaan Loimijokeen sen eteläisen sivujoen Kuusjoen kautta, joka saa alkunsa nykyään isoiksi valtaojiksi kaivetuista useista latvahaaroista Palikkalan kylässä Hyrsynkulman alueella ja virtaa sieltä Ypäjän Perttulan kylään kuuluvan Kuusjoenkulman ja Ypäjän Mannisten kylän takamaiden kautta laskien viimein Loimijokeen. Alueen merkittävin suo on Vähäsuo lähellä Someron rajaa. Sen keskiosissa on vielä nähtävissä merkkejä suokasvillisuudesta. Lounaassa Ypäjän ja Someron rajaa seurailee katkonainen harjujakso, jonka korkein kohta on Someron ja Ypäjän rajalla sijaitseva Munitunmäki. Se on vanha pitäjien rajapaikka ja nykyisin myös maakuntien rajana. Lännempänä Ypäjän ja Someron rajalla Kuusjoenkulmalla sama harjujakso laajenee Piilikankaalla deltamuodostumaksi, jossa sorakuoppaan kaivetun pohjavesilammen rannalla on kokoontumispaikkana toimiva Tuottajain tupa. Täällä Ypäjän alueelle ulottuvat myös pieniltä osiltaan Natura 2000 -suojeluohjelmaan otetut Huhmassuo ja Eksyssuo. Suohon työntyvässä harjunienmekkeessä on siellä Pirttiniemennokan nykyään neljän, aiemmin viiden kunnan rajapaikka.
Kartanoajan maankäytön jälkiä edustavat Hyrsynkulman luonnossa esimerkiksi Kärppäsaaren läheltä löydettävissä olevat vanhat hiilimiilut, sekä lukuisat, joskus jo umpeen sammaloituneet savikuopat, ja hiilimiiluja on metsissä ollut samoin myös Someron puolella.
Vanhin asutus > Ypäjä

Nykyinen Hyrsynkulma kostuu pääosin Ypäjän Palikkalan ja Levän kylien takamaista. Näistä Palikkalan kylä on vanhastaan ollut osa Jokioisten kartanoa, ja kylän maille perustettiin jo varhain kartanon alaisuuteen Vähänsuon sivutila, jonka vanha, maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä, punamullalla maalattu päärakennus Hyrsynkulmantien varressa Hyrsynkulmalta pari kilometriä pohjoiseen vielä nykyäänkin osoittaa vanhan sivukartanon sijaintia. Toinen sivutila Jokioisten kartanolla oli Ypäjän puolella Varsanojalla Loimijoen pohjoispuolella, missä Varsanojan kylän kaikki talot oli yhdistetty kartanon sivutilaksi. Palikkalan kylän vanhat talot Loimijoen etelärannalla sen sijaan olivat osaksi säästyneet kartanoon yhdistämiseltä, mutta osasta kylän maita oli muodostettu Vähänsuon sivukartano.
Levän kylä taas yhdessä Loimijoen pohjoispuolisten Kartanonkylän ja Perttulan kylien kanssa kuului Kartanonkylän kartanoon, joka oli erotettu Jokioisten kartanosta joskus 1700-luvulla, mutta tuli taas 1900-luvulla uudestaan osaksi Jokioisten kartanoa, jonka omistajaksi lopulta tuli Suomen valtio. Kartanonkylän kartanossakin osa Levän ja Perttulan kylien taloista oli säilynyt itsenäisinä, mutta osa oli tullut liitetyksi kartanoon, samoin kuin Kartanonkylän kaikki talot, joista oli muodostettu Kartanonkylän kartanon pääkartano. Vielä 1700-luvulla nykyisen Kartanonkylän alueella, Kartanonkylän kartanosta itään Loimijoen varrella olivat sijainneet myös pienet Vilon ja Somiskan kylät, jotka sitten hävisivät, kun niiden maat liitettiin kartanoon. Nykyään niiden alue luetaan osaksi Kartanonkylää.
Levän kylän maille Saarikkoon oli jo 1800-luvulla perustettu Kartanonkylän kartanon Saarikon sivutila. Pienempiä sivutiloja on mainittu olleen myös Perttulan kylässä Kuusjoenkulmalla. Hyrsynkulmalla, joka oli pääosin Palikkalan kylän takamaata ja vanhaa suota ja niittyä, vanhinta asutusta ovat edustaneet kulmakunnalla vieläkin keskeisesti sijaitsevat Hyrsy ja Kankare, ja vanha asuinrakennus susiovineen on myös vähän sivummalla sijaitsevassa Majamäessä. 1800-luvulla kartano perusti takamaille runsaasti uusia torppia ja tällöin saivat alkunsa muun muassa Seetula ja Vahaniitty. Vanhasta niittytaloudesta kertoo myös nimi Yötalo, jonka nimi alkuperäisessä muodossaan on ollut Yölato eli yöpymiseen käytetty lato.