stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bremen
Historia

Alueen asutushistoria ulottuu kristillisen ajanlaskun alkuun. Bremenin historia piispankaupunkina ja kauppapaikkana alkaa 700-luvulta. Vuonna 1186 Bremenistä tuli vapaakaupunki ja Fredrik I Barbarossa oli sen ensimmäinen maallinen johtaja.
Vuonna 1260 Bremenistä tuli osa hansaliittoa. Kasvavan taloudellisen mahdin merkiksi Bremer Marktplatzille kohosivat Bremer Roland -patsas (1404) sekä goottilaistyylinen raatihuone (1409). Molemmat liitettiin heinäkuussa 2004 Unescon maailmanperintöluetteloon. Bremenin Vegesackin kaupunginosaan rakennettiin Saksan ensimmäinen satama vuosina 1619–1623 (sitä ennen oli käytetty luonnonsatamia). Vuonna 1783 Bremenistä aloitettiin suora kauppaliikenne Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1811 Napoleon hyökkäsi Bremeniin ja liitti se Ranskan valtioon Departement de Bouches du Weserin pääkaupungiksi. Tuolloin Bremenissä oli noin 35 000 asukasta. Napoleonin valta päättyi 1815. Bremenin osuus Saksan ulkomaankaupan kehityksessä oli huomattava 1800-luvulla. Kaupungissa rakennettiin maan ensimmäinen höyrylaiva vuonna 1817. Bremenin teollinen kehitys vauhdittui 1800-luvun puolivälissä, jolloin se liitettiin Hannoverin kuningaskunnan rautatieverkkoon. Kaupungin väkiluku ylitti sadan tuhannen rajan vuonna 1875 ja neljännesmiljoonan rajan 1911. Weimarin tasavallan aikana Bremenin talous kehittyi voimakkaasti ja väestömäärä kasvoi huomattavasti. Kaupungista alkoi säännöllinen lentoliikenne vuonna 1920.
Bremen kärsi pahoin toisen maailmansodan pommituksissa, erityisesti kaupungin telakka- ja ilmailuteollisuus olivat jatkuvien ilmahyökkäysten kohteina. Yhdysvaltain joukot valloittivat kaupungin 1945 ja siitä tuli osa Yhdysvaltain miehitysvyöhykettä. Ympäröivä Ala-Saksi jäi brittien vyöhykkeelle. Bremenistä tuli Saksan liittotasavallan osavaltio vuonna 1949. Vuonna 1956 kaupungin väkiluku ylitti puolen miljoonan asukkaan rajapyykin.
Nähtävyyksiä

Bremenin goottikirkoista ainoastaan Ansgariikirche tuhoutui toisessa maailmansodassa. Bremenin tuomiokirkon historia ulottuu 1000-luvulle, sen tornit kohoavat lähes sadan metrin korkeuteen. Modernia arkkitehtuuria edustaa esimerkiksi Universum Bremen -tiedekeskus (Science Center). Bremenin 202-hehtaarinen Bürgerpark on Saksan suurin yksityisesti rahoitettu kaupunkipuisto.
Talouselämä

Bremenissä on runsaasti auto-, laivanrakennus-, teräs-, elektroniikka- ja elintarviketeollisuutta. Daimler on kaupungin suurin yksityinen työnantaja; Mercedes-Benzin Bremenin tehtailla valmistetaan muun muassa malleja C-Klasse, T-Modell sekä Roadster SL. Hella-Gruppella on niin ikään tuotantolaitoksia Bremenissä. Laivanrakennus- ja terästeollisuus ovat läpikäyneet merkittävän rakennemuutoksen. Bremen on myös merkittävä ilmailuteollisuuskaupunki: Airbusin Saksan tehtaat sijaitsevat siellä. EADSin avaruusteollisuuden miehitettyjen lentojen kalustoa (esim. Spacelab ja Columbus-moduuli) rakentava tehdas on myös Bremenissä. Se kehittyi 1960-luvulla lentokoneita valmistaneen ERNO-yhteenliittymän etsiessä uusia työmahdollisuuksia. ERNO puolestaan muodostui toisen maailmansodan aikaisista Pohjois-Saksan lentokonetehtaista.lähde? Saksan suurimpiin kuuluva vientipanimo Beck’s toimii Bremenissä.
Bremenin työttömyysaste oli vuonna 2019 noin 9,8 %, mikä on paljon enemmän kuin Saksassa keskimäärin (noin 5,3 %).
Liikenne

Bremenin paikallisliikennettä hoitaa Bremer Straßenbahn AG. Sen 110 kilometriä pitkällä raitiotieverkolla kulkee kahdeksan raitiotielinjaa, joista kolme on pikalinjoja. Linjat on numeroitu yhdestä kymmeneen. Numerot seitsemän ja yhdeksän eivät ole käytössä. Sama yhtiö vastaa myös paikallisbussiliikenteestä, joka liikennöidään matalalattiabusseilla. Sekä bussien että raitioteiden yölinjat tunnistaa N-kirjaimesta linjanumeron edellä. Bremenin alueen paikallisjunaliikenne (Regional-Express) ulottuu esikaupunkien lisäksi läheisiin suurkaupunkeihin.
Bremen on tärkeä rautatieliikenteen solmukohta. Rollbahn eli junayhteys Hampurin ja Ruhrin alueen välillä kulkee Bremenin kautta. Moottoritie A 1 (BAB 1) kulkee kaupungin eteläpuolitse. Kaupungin kaakkoispuolella se risteää kaakkoon Walsrodeen johtavan A 27 -moottoritien (BAB 27) kanssa, joka Walsrodessa yhtyy Saksan halki pohjois–etelä-suunnassa kulkevaan A 7 -moottoritiehen (BAB 7).
Kaupungin eteläpuolella sijaitsee kansainvälinen lentoasema Flughafen Bremen-Neuenland. Päärautatieasemalta johtaa lentokentälle suora raitiotielinja (Linie 6).
Polkupyörillä on huomattava osuus Bremenin sisäisessä liikenteessä. Kaupungista johtaa myös noin 150 kilometriä pitkä kevyen liikenteen väylä Hampuriin (Radfernweg Hamburg-Bremen).
Ystävyyskaupungit

Bremenin ystävyyskaupunkeja ovat:
Gdańsk, (1976)
Riika, (1985)
Dalian, (1985)
Rostock, (1987)
Haifa, (1988)
Bratislava, (1989)
Corinto, (1989)
İzmir, (1995)
Jokohama, (2001)
Windhoek, (2001)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bremen Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Bremenin kaupunkipiirit
Bremen
Bremerhaven
Bremenin Roland
Goottilaistyylinen raatihuone rakennettiin 1409.
Grimmin veljesten kirjaama kansansatu Bremenin soittoniekat on saanut Bremenissä oman patsaan.
Weserjoki halkoo Bremenin kaupunkia.
Anisalkoholi

| Anisalkoholi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (4-metoksifenyyli)metanoli
CAS-numero:  105-13-5
PubChem CID:  7738
SMILES:  COC1=CC=C(C=C1)CO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H10O2
Moolimassa:  138,16 g/mol
Sulamispiste:  24–25 °C
Kiehumispiste:  259 °C
Tiheys:  1,113 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 2 g/l (20 °C)
Anisalkoholi eli anisyylialkoholi (C8H10O2) on aromaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajusteissa ja aromiaineena. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässälähde?.
Ominaisuudet

Anisalkoholi on huoneenlämpötilassa värittömiä tai hieman kellertäviä kiteitä tai väritöntä nestettä. Aineella on miellyttävä makea ja kukkaismainen tuoksu. Anisalkoholi liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Luonnossa anisalkoholia tavataan muun muassa anisruohosta (Pimpinella anisum), tähtianiksista (Illicium) ja vaniljojen (Vanilla) suvun lajeista.
Valmistus ja käyttö

Osa käytetystä anisalkoholista eristetään aniksesta, osa valmistetaan synteettisesti. Synteettinen valmistus perustuu anisaldehydin pelkistämiseen. Pelkistys voidaan suorittaa vedyttämällä Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä tai formaldehydin avulla niin kutsutulla Cannizzaro-reaktiolla. Muodostuva anisalkoholi puhdistetaan tislaamalla.
Anisalkoholia käytetään ainesosana hajusteissa ja aromiaineena. Siitä valmistetaan myös estereitä, esimerkiksi asetaatti- ja butyraattiestereitä, joita käytetään myös hajusteissa. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 4-Methoxybenzyl alcohol (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 4-Methoxybenzyl alcohol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Anisyl alcohol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – anis alcohol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – anis alcohol (englanniksi)
Antambahoakat

Antambahoakavanhus 1900-luvun alun postikortissa.
Antambahoakat ovat malagasseihin kuuluva etninen ryhmä Madagaskarissa. Toisinaan heitä pidetään antaisakojen alaryhmänä. Antambahoakoja arvioidaan olevan noin 50 000 henkeä.
Antambahoakat asuvat Madagaskarin kaakkoisosassa Intian valtameren rannalla Mananjaryn ympäristössä. Pohjoisessa he rajoittuvat betsimisarakoihin, lännessä tanaloihin ja etelässä antaimoroihin. Perinteinen elinkeino on riisin ja maniokin viljely. Kulttuurissa on arabialaisia piirteitä.
Animorphs

| Animorphs |
| --- | --- |
Kirjailija:  K. A. Applegate
Kansitaiteilija:  David Burroughs Mattingly
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus, nuortenkirjallisuus
Kustantaja:   Scholastic Publishing
Julkaistu:  1996–2001
Suomennos
Suomentaja:  Kaisa Kattelus, Tapani Bagge, Tarja Rouhiainen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2000–2007

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Animorphs on yhdysvaltalaisen K. A. Applegaten kirjoittama nuorten scifi-kirjasarja. Kirjat saavuttivat kotimaassaan suuren suosion niin lasten, nuorten kuin aikuistenkin joukossa. Kirjoja on käännetty muun muassa suomeksi, ruotsiksi, ranskaksi, venäjäksi, saksaksi ja kreikaksi.
Kirjasarjassa viisi nuorta (Jake, Rachel, Cassie, Marco ja Tobias)  kohtaa kuolemassa olevan avaruusolennon, joka kertoo maata uhkaavasta vaarasta, yeerkeistä. Yeerkit ovat harmaita nilviäisiä, jotka ryömivät korvasta sisään ja ottavat isäntäeliön aivot valtaansa. Nuoret saavat tehtäväkseen pelastaa ihmiset. He saavat kohtaamaltaan avaruusolennolta kyvyn omaksua eläimen DNA ja muuttaa itsensä eläimeksi. Lisäksi myöhemmin joukkoon liittyy avaruusolio ja monta muuta.
Sarja päättyy osassa 54, mutta sarjaan kuuluu lisäksi 4 Megamorphsia, 2 Alternamorphsia ja 4 kronikkaa (hork-bajir, andaliitti, Visser ja Ellimisti-kronikat), yhteensä 64 osaa. Kirja, jossa esitellään mm. Yhdysvalloissa ja Ranskassa näytetyn Animorphs TV Show’n esiintyjät, nostaa määrän 65:een.
Suomennetut teokset

| Nro | Nimi | Alkuperäisnimi |
| --- | --- | --- |
| 1 | Valloitus | The Invasion |
| 2 | Vieras | The Visitor |
| 3 | Vastaisku | The Encounter |
| 4 | Viesti | The Message |
| 5 | Väijytys | The Predator |
| 6 | Sieppaus | The Capture |
| 7 | Valinta | The Stranger |
| 8 | Muukalainen | The Alien |
| 9 | Salaisuus | The Secret |
| 10 | Androidi | The Android |
| 11 | Unohdetut | The Forgotten |
| 12 | Reaktio | The Reaction |
| 13 | Muutos | The Change |
| 14 | Tuntematon | The Unknown |
| 15 | Pako | The Escape |
| 16 | Varoitus | The Warning |
| 17 | Maanalainen | The Underground |
| 18 | Päätös | The Decision |
| 19 | Lähtö | The Departure |
| 20 | Löytö | The Discovery |
Suomennetut teokset > Megamorphs

Andaliitin lahja.  ((The Andalite’s gift, 1997.) Suomentanut Tarja Rouhiainen. Animorphs-sarja, Megamorphs 1)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3263-3
Megamorphs 2: Dinosaurusten aikaan. Tekijä K. A. Applegate
Aiheesta muualla

Paula Havaste: Houkutteleva metamorfoosi HS.fi. 1.10.2000.
Koskikara

| Koskikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Koskikarat Cinclidae
Suku::  Koskikarat Cinclus
Laji::  cinclus
Kaksiosainen nimi
 Cinclus cinclus  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Koskikara Wikispeciesissä   Koskikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Koskikara (Cinclus cinclus) on kottaraisen kokoinen pulleahko varpuslintu, joka sukeltaa ravintonsa virtaavista vesistä.
Koko ja ulkonäkö

Koskikara on keskimäärin 20 senttimetriä pitkä. Koskikara on valkeaa rintalaikkua lukuun ottamatta mustanruskea ja lyhytpyrstöinen lintu. Siivet ovat lyhyet ja lento suoraviivaista. Se syöksähtelee ja sukeltelee koskissa palaten kivelle tai jään reunalle tähystämään.
Levinneisyys

Koskikarat pesivät Euroopan pohjoisimmissa osissa ja muuttavat etelämmäksi sulapaikkoihin talveksi.
Suomessa pesii 250–300 paria, mutta talvehtii 5 000 – 10 000 yksilöä, jotka tulevat lähinnä Pohjois-Norjasta ja luoteis-Venäjältä. Koskikara esiintyy harvalukuisena Lapissa ja kiertelevänä Etelä- ja Keski-Suomessa.
Lisääntyminen

Koskikara tekee puolipallon muotoisen pesänsä kallionkoloon tai sillan rakenteisiin, munia tulee 4–6 kappaletta maalis–huhtikuussa ja ainakin etelämpänä poikueita ehtii kasvaa kaksi tai kolme kesässä. Koskikaralle voi tehdä pöntön, jonka etureuna jätetään avoimeksi kynnyslistaa lukuun ottamatta. Pönttö kiinnitetään lähelle virtaavaa vettä esimerkiksi siltaan tai kallionseinämään.
Ravinto

Koskikara pyydystää vedestä ja kaivelee pohjakivien alta vesihyönteisiä, kotiloita, äyriäisiä, nilviäisiä ja kalanpoikasia.
Erityistä

Koskikara on Norjan kansallislintu. Viroksi sen nimi on ”vesipapp”, sillä linnun väritys muistuttaa papin tummaa pukua lipereineen. Myös tieteellisen nimen ”cinclus” tarkoittaa pyhää.
Aiheesta muualla

Kajoste, Elmo, Piiroinen, Pirkko & Leppänen, Anita 1974: Koskikaran päivä. – Lintumies 2.1974 s. 62. SLY.
Koskikara (Arkistoitu – Internet Archive) Luontokuvaaja Janne Heimonen -kuvagalleriassa
BirdLife Suomi: Koskikara - vuoden lintu 2016
LuontoPortti: Koskikara (Cinclus cinclus)
ITIS: Cinclus cinclus (englanniksi)
Cinclus cinclus
Koskikara.
Angband (tietokonepeli)

| Angband |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Alex Cutler ja Andy Astrand
Julkaistu:  1990
Lajityyppi:  roguelike
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Windows, Macintosh, Linux, Amiga, Atari ST, RISC OS, OS/2, BeOS, SiliconGraphics, Solaris, Unix
Lisenssi:  GPLv2 ja Angband licence
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Angband (koko nimi The Pits of Angband) on vuonna 1990 julkaistu roguelike-tietokoneroolipeli, joka perustuu pitkälti J. R. R. Tolkienin kehittämään Keski-Maan fantasiamaailmaan. Pelin nimi viittaa Tolkienin Silmarillionissa esiintyvään mustan ruhtinaan Morgothin linnoitukseen, Angbandiin. Peliin julkaistaan edelleen uusia päivityksiä. Keski-Maan lisäksi Angbandiin on lainattu hirviöitä ja esineitä monista muista tarustoista, kuten Kreikan mytologiasta, Dungeons & Dragons-roolipelistä ja jopa Raamatusta. Angband on yksi suosituimmista freeware-tietokoneroolipeleistä.lähde?
Angband perustuu UMoriaan, joka on alkuperäisen Morian Unix-käännös. Angbandia kehitetään yhteistyössä eri ihmisten kesken open source -periaatteella, mutta sillä on kuitenkin aina virassa oleva tärkein ylläpitäjä tai ylläpitäjät.lähde? Tällä hetkellä johdossa on Nick McConnell. Nykyään Angband, jota kutsutaan myös vanilja-Angbandiksi, on versiossa 4.2.5, joka julkaistiin 19. elokuuta 2023.
Pelaaminen

Pelissä tavoitteena on luoda ja kehittää hahmoa (joka voi olla esimerkiksi hobittimaagi tai örkkisoturi, monet Keski-Maan lajit ovat käytettävissä),lähde? laskeutua luolaston sadanteen kerrokseen, tuhota Sauron ja Morgoth ja tuoda maanpinnalle Silmarillion-jalokivi, joka on upotettu rautaiseen kruunuun.
Moriaan verrattuna Angbandia on laajennettu huomattavasti, ja siihen on lisätty paljon elementtejä Tolkienin kirjoista. Angbandissa on enemmän erilaisia hirviöitä, loitsuja, esineitä ja pelaajan valittavissa olevia rotuja. Uusia pelillisiä elementtejä olivat uniikit hirviöt (kuten Smeagol), uniikit esineet eli artefaktit (kuten mahtisormus), hirviöholvit, joista pelaaja voi löytää arvokkaita aarteita mutta voimakkaita hirviöitä, ja pelihahmon oman talon, johon voi tallettaa löydettyjä esineitä. Lisäksi pelin grafiikkaa ja vihollisten vaikeusastetta oli parannettu.
Historia

Angbandin loivat englantilaisen Warwickin yliopiston opiskelijat Alex Cutler ja Andy Astrand. Kehitystyössä heitä auttamassa oli useita ihmisiä ja työn tuloksena syntyi pelin versio 1.0 vuonna 1990. Angbandin lähdekoodin parissa jatkoi Sean Marshin, Geoff Hillin ja Charles Teaguen muodostama ryhmä, joka työsti pelistä version 2.4. Se pyöri ainoastaan Unixilla, mutta pian se käännettiin useille eri järjestelmille. Työtä jatkoi Charles Swiger, joka aikomuksenaan siistiä pelin koodia julkaisi Angbandin version 2.6.2 vuonna 1994. Seuraavana vuonna ylläpitäjäksi siirtynyt Ben Harrison kirjoitti pelin version 2.7.0 suurilta osin uudestaan. Ylläpitäjän häntä seurasi Robert Rühlmann, joka jatkoi vuoteen 2006 Julian Lightonin ottaessa kehitysvastuun. Andrew Sidwell ryhtyi ylläpitäjäksi huhtikuussa 2007. Ylläpitäjyys siirtyi Nick McConnelille versiosta 4.0.0 alkaen vuonna 2015, jolloin pelin koodiin tehtiin suuria muutoksia.
Variantit

Angband on ollut pohja suurimmalle määrälle "variantteja" (toisten ihmisten tekemiä omia versioita pelistä) kuin mikään muu roguelike-peli. Osaltaan varianttien paljouteen vaikuttaa Angbandin lähdekoodi, jossa hirviöt, esineet, loitsut ja muut piirteet sijaitsevat tekstitiedostoissa, johon ohjelmointitaidottomankin on helppo tehdä lisäyksiä. Tästä syystä Angbandin lähdekoodikin on siistimpi. Joitakin variantteja Angbandista ovat muun muassa seuraavat:
EyAngband
Kangband
OAngband
ZAngband
PernAngband
AngbandTk, OAngbandTk, KAngbandTk ja ZAngbandTk, jotka ovat graafisesti parannettuja versioita Vanilla Angbandista, OAngbandista, KAngbandista ja ZAngbandista vastaavasti.
Usenet-ryhmässä rec.games.roguelike.angband keskustellaan kaikesta Angbandiin liittyvästä.
Aiheesta muualla

Rephial.org - Angbandin nykyinen virallinen kotisivu
Angbandin yhteisösivusto
Thangorodrim.net - Angbandin entisen ylläpitäjän Roberl Rühlmannin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Anioni

Anioni on negatiivinen ioni eli atomi tai molekyyli, joka on vastaanottanut elektroneja. Nimi tulee siitä, että johdettaessa sähköä sulaan suolaan, suolan anionit liikkuvat anodille, jossa ne luovuttavat elektroninsa ja hapettuvat.
Anionit ovat nukleofiilisiä ja emäksisiä, mutta nämä ominaisuudet vaihtelevat anionista riippuen. Esimerkiksi hiilen anionit, karbanionit, ovat niin voimakkaasti emäksisiä, ettei niitä voi pitää vesiliuoksessa, koska vesi on liian hapanta — vaaditaan täysin hapoton (protoniton) liuotin, jotta karbanioneja voi havaita. Vastaesimerkkinä on kloridi, joka on niin lievästi emäksinen anioni, että se on täysin vakaa vesiliuoksessa.
Nukleofiilisyydelläkin on ääripäänsä. Esimerkiksi t-butyylianioni on myös nukleofiili, ja reagoi elektrofiilien, kuten karbonyylien kanssa (karbonyylistä tulee t-butyylialkoholi). On kuitenkin erittäin voimakkaita typpianioniemäksiä, kuten LDA (litiumdi-isopropyyliamidi, (C3H7)2N-Li)), jotka eivät pysty reagoimaan elektrofiilien, kuten karbonyylien kanssa. LDA:n tapauksessa isopropyyliryhmät vievät niin paljon tilaa, ettei typellä ole tilaa reagoida suuremman elektrofiilin kanssa.
Anionien nimet

Yksiatomisten anionien nimet muodostetaan alkuaineen latinalaisesta nimestä päätteellä -idi, esimerkiksi kloori – kloridi ja oxygenium (happi) – oksidi.  Sellaisten moni­atomisten anionien nimissä, joissa on mukana happi­atomeja, on yleensä pääte -aatti tai -iitti, jolloin -aatti -loppuisessa anionissa on happeen sitoutuneen alkuaineen hapetusluku on suurempi kuin -iitti -loppuisessa, esi­merkiksi sulfaatti SO42- (rikin hapetusluku +VI) ja sulfiitti SO32- (rikin hapetusluku +IV). Ioniyhdisteiden niminä käytetään yhdys­sanoja, joissa ensimmäisenä osana on kationin (useimmiten sama kuin alku­aineen) ja jälkimmäisenä anionin nimi, esimerkiksi natriumkloridi, jossa kationina on natrium­ioni Na+ ja anionina kloridi-ioni Cl-.
Anioneja

| --- | --- |
aluminaatti: Al(OH4)−, AlO2−
amidi: NH2−
arsenaatti: AsO43−
arseniitti: AsO33−
asetaatti: CH3COO−
bromaatti: BrO3−
bromidi: Br−
dikromaatti: Cr2O72−
divetyfosfaatti: H2PO4−
fluoridi: F−
formiaatti: HCOO−
(orto)fosfaatti: PO43−
fosfidi: P3−
hydridi: H−
hydroksidi: OH−
hypokloriitti: ClO−
jodaatti: IO3−
jodidi: I−
karbonaatti: CO32−
kloraatti: ClO3−
kloridi: Cl−
kloriitti: ClO2−
kromaatti: CrO42−
metafosfaatti: PO3−
monovetyfosfaatti: HPO42−
nitraatti: NO3−
nitridi: N3−
nitriitti: NO2−
oksalaatti: C2O42−
oksidi: O2−
perkloraatti: ClO4−
permanganaatti: MnO4−
peroksidi: O22−
silikaatti: SiO44−, SiO32−
sulfaatti: SO42−
sulfidi: S2−
sulfiitti: SO32−
syanidi: CN−
tiosulfaatti: S2O32−
tiosyanaatti: SCN−
vetykarbonaatti: HCO3−
vetysulfaatti: HSO4−
vetysulfidi: HS−
vetysulfiitti: HSO3−
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anioni Wikimedia Commonsissa
Áno Viánnos

| Áno Viánnos Άνω Βιάννος |
| --- | --- |
 Áno Viánnoksen kylä.
 Áno Viánnos
 Koordinaatit: 35°03′12″N, 25°24′36″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Viánnos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7103000101
Väkiluku (2011):  774
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Áno Viánnos (kreik. Άνω Βιάννος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Viánnoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 774 (vuonna 2011). Áno Viánnos on Viánnoksen kunnan kuntakeskus.
Áno Viánnoksen kylää.
Áno Viánnos, ”Ylä-Viánnos”, sijaitsee linnuntietä noin 40 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Kylä on saanut nimensä antiikin ajan  Biannoksen kaupungilta, jonka akropolis sijaitsi heti nykyisen kylän luoteispuolella olevalla kukkulalla.
Áno Viánnos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Άνω Βιάννου, Topikí Koinótita Áno Viánnou), johon kuuluvat varsinaisen Áno Viánnoksen kylän lisäksi Agía Moní, Ágios Nikólaos, Kapsáli, Keratókampos, Loutráki ja Monompoúka. Koko yhdyskunnan väkiluku on 984.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Áno Viánnos Wikimedia Commonsissa
Anna & Kirka

| Anna & Kirka Anna Babitzin ja Kirka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Finnlevyn studiot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Jaakko Salo, Robbie Lindberg
 Levy-yhtiö: Finndisc
 Levymerkki: Delta
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Kirkan muut julkaisut
| Kaksi puolta 1977 | Anna & Kirka 1978 | Kirka 1981 |
Singlet albumilta Anna & Kirka
 ”Sinut haluan vain” Julkaistu: 1978
Anna & Kirka on Anna Babitzinin ja Kirkan yhteinen albumi, joka ilmestyi Delta-levymerkillä vuonna 1978. Albumilta ilmestyi singlenä kappale ”Sinut haluan vain” b-puolenaan ”Siitäs sait”.
Kappaleet

A-puoli
Sinut haluan vain – 2.45
Siitäs sait – 3.35
Öiseen aikaan – 3.12
Cindy – 3.28
60-luvun biisit – 4.15
B-puoli
Tuu jo tanssimaan – 4.00
Hei kuka – 3.20
Hienompaa tiedä en – 2.58
Tänään niin yksin oon – 3.00
Siitä se alkoi – 3.45
Tuotanto

Orkesterinjohto: Kalervo Halonen, paitsi 1: Veikko Samuli
Äänitys: Finnlevyn studiot
Miksaus: Jukka Teittinen
Valokuvat: Max Petrelius
Tuottajat: Jaakko Salo, Robbie Lindberg
Anthemus (alue)

Anthemus ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla.
Anthemus (m.kreik. Ἀνθεμοῦς, Anthemūs tai Anthemous, lat. Anthemus) oli antiikin aikainen Makedonian valtakunnan osa Khalkidiken niemimaan länsiosassa.
Anthemuksen alue sai nimensä siellä sijainneesta samannimisestä Anthemuksen poliksesta eli kaupunkivaltiosta. Toinen alueen polis oli Strepsa. Anthemuksen koillispuolella sijaitsi Mygdonia, itäpuolella varsinainen, antiikin aikana Khalkidikeksi kutsuttu alue, ja eteläpuolella Bottike.
Alue oli Makedonian hallussa viimeistään Perdikkas II:n aikana noin 432 eaa.
Annaminfasaani

| Annaminfasaani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Kanalinnut  Galliformes
Heimo::  Aitokanat  Phasianidae
Suku::  Hopeafasaanit  Lophura
Laji::  edwardsi
Kaksiosainen nimi
 Lophura edwardsi  (Oustalet, 1896) 
Katso myös
   Annaminfasaani Wikispeciesissä   Annaminfasaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Annaminfasaani (Lophura edwardsi) on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Se elää äärimmäisen uhanalaisena Vietnamissa.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan annaminfasaani voi kasvaa 59–65 cm pitkäksi. Koiraat ja naaraat eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiras on lähes kauttaaltaan kiiltävän sinertävän musta ja siivissä on vihertävä kiilto. Koiraan päässä on valkoinen töyhtö ja naama on höyhenistä paljas ja iho on punainen. Nokka on valkoinen ja jalat punaiset. Annaminfasaaninaaras on väritykseltään harmahtavan ruskea ja siivistään punertavampi. Nuoret linnut muistuttavat väritykseltään naarasta. Vietnaminfasaani (L. hatinhensis) muistuttaa ulkonäöltään annaminfasaania, mutta pyrstössä on valkoista. DNA-analyysien perusteella on todennäköistä, että annaminfasaani ja vietnaminfasaani kuuluvat samaan lajiin.