stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stadtlohnin taistelu
Taistelu

Osapuolet kohtasivat taistelukentällä 6. elokuuta. Protestantit olivat lukumääräisesti alakynnessä.Braunschweigin armeijassa oli 16 000 sotilasta, 5 000 ratsumiestä, neljä kanuunaa ja kaksi mörssäriä. Thillyn komennossa oli yhteensä 28 000 miestä ja kolme tykkiä. Tykkien alivoimasta huolimatta keisarillisten joukkojen onnistui murtaa protestanttien rivit tykkitulellaan. Braunschweigin miehet kääntyivät paniikinomaiseen pakoon kohti läheistä Herfordin kaupunkia selustassa. Thillyn kroatialaiset ratsumiehet iskivät pakenijoiden joukkoon surmaten näistä monia.
Seuraukset

Stadtlohnin taistelu oli yksi kolmikymmenvuotisen sodan verisimmistä. Keisarilliset ottivat vangeikseen suuren määrän protestanttien merkkihenkilöitä, kuten Sachsen-Weimarin herrtua Vilhelmin, Sachsen-Altenburgin herttua Friedrichin, reininkreivi Johann Philippin, sekä Isemburgin, Löwensteinin, Wittgensteinin ja Thounin kreivit. Yhteensä sotavangeiksi jäi 4 000 ja kaatuneita oli 6 000. Braunschweig itse pääsi pakenemaan. Braunschweig syytti tappiostaan  ratsujoukkoineen paennutta Dod von Kniphausenia ja tuomitsi tämän myöhemmin Alankomaissa kuolemaan leppyen kuitenkin myöhemmin ja luopuen tuomiosta. Wienissä ja Madridissa Stadtlohnin voitoa juhlittiin soittamalla kirkonkelloja ja laulamalla Te Deumia. Ala-Saksin ruhtinaat oli pakotettu nöyrtymään keisarille ja protestanttien viimeinen taistelukuntoinen armeija vetäytyi Mansfeldin johdolla Alankomaihin.
Taistelu Sebastiaen Vrancxin maalauksessa vuodelta 1623.
Riian piiritys (1621)

Riian piiritys oli Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin toteuttama Puola-Liettuaan kuuluneen Riian kaupungin piiritys Puolan–Ruotsin sodan aikana 4. elokuuta – 15. syyskuuta 1621. Piiritys päättyi Riian antautumiseen ja kaupunki oli sittemmin osa Ruotsia seuraavat 90 vuotta.
Tausta

Ruotsi oli solminut kaksivuotisen aselevon Puola-Liettuan kanssa vuonna 1618 ja rauhanneuvotteluja päätettiin jatkaa vielä aselevon rauettua marraskuussa 1620. Poliittinen tilanne muuttui kuitenkin puolalaisten kärsittyä tappion osmaneille Cecoran taistelussa. Puolalaisten joutuessa kokoamaan uutta armeijaa etelään Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf päätti iskeä Puolan kuningas Sigismundia selkään. Årstaan koottiin 14 000 miestä, joille Axel Oxenstierna luki sota-artiklat. Itämerelle oli koottu meren historian siihen asti suurin 158 alusta käsittänyt laivasto. Laivasto lähti Sandhamnista kuljettaen armeijaa 24. heinäkuuta.
Ruotsalaisten kohde oli Liivinmaa ja tarkemmin Riian kaupunki. Riika sijaitsi strategisesti tärkeällä paikalla Väinäjoen suulla. Kaupunki oli myös rikas hansakaupunki ja hallinnollinen keskus. Kaupungin puolustusvarustelut olivat tähän nähden varsin heikot. Kaupungissa oli 300 palkkasoturia ja 3 700 vapaaehtoista puolustajaa.
Piiritys

Ruotsalainen laivasto saapui Väinäjoen suulle Riianlahdella 4. elokuuta. 12. päivä Riikaan lähetettiin ruotsalainen lähetti, joka esitti kuninkaan vaatimuksen antautumisesta. Kaupunkilaiset torjuivat vaatimukset. Puolustajat toivoivat saavansa apua Liivinmaalle jätettyä pientä puolalaista armeijaa komentaneelta Kryzysztof Radziwiłłilta. Radziwiłł saapuikin paikalle elokuussa, mutta hänellä oli mukanaan vain pari tuhatta miestä. Radziwiłł vetäytyi nopeasti takaisin kohti sisämaata tajuttuaan ruotsalaisarmeijan koon.
Ruotsalaiset jatkoivat kaupungin piiritystä ja tekivät kahden viikon aikana kolme rynnäkköä kaupungin puolustajia vastaan. Puolustajien onnistui torjua hyökkäykset, mutta vain vaivoin. Viimein Kustaa Aadolf uhkasi kaupunkilaisia koko kaupungin tuhoamisella, jolleivat nämä antautuisi. Lopulta neuvottelujen jälkeen kaupunki taipui ruotsalaisten esittämiin antautumisehtoihin ja piiritys päättyi 15. syyskuuta.
Seuraukset

Riian antautumisehdot olivat suhteellisen kohtuulliset. Riian vanhoja privilegioita ja autonomiaa jopa vahvistettiin. Kaupunki sai myös jatkaa vapaasti ulkomaankauppaa. Riikalaisille sallittiin edustus Ruotsin valtiopäivillä ja oikeus vedota Svean hovioikeuteen. Vastineeksi Riika tunnusti Kustaa Aadolfin valtiaakseen ja kaupunkiin asetettiin ruotsalainen varuskunta. Neuvotteluissa sovittiin kuitenkin myös, että jos Ruotsi solmisi Puolan kanssa pysyvän rauhan seuraavan vuoden aikana, Riika palautettaisiin Puola-Liettuan alaisuuteen.
Kustaa Aadolf jatkoi Riian valtauksen jälkeen sotaretkeään edelleen sisämaahan. Riika oli osa Ruotsia seuraavat 90 vuotta.
Ruotsalainen laivasto Riian edustalla 1621.
Riian valloituksen hopeamitali vuodelta 1621.
Sinkokaiini

| --- | --- |

Sinkokaiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-butoksi-N-[2-(dietyyliamino)etyyli]kinoliini-4-karboksamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 85-79-0
ATC-koodi: S02DA04
PubChem CID: 3025
DrugBank: (APRD00915) DB00527 (APRD00915)
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H29N3O2 
Moolimassa: 343.463 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Synonyymit: Dibukaiini
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Sinkokaiini eli dibukaiini on paikallispuudutteena käytetty lääkeaine. Sitä voi käyttää korvakivussa tilapäisesti kivun lievittämiseen. Hoitava korvatulehduksien lääke se ei ole. Sinkokaiinia käytetään voiteena tai peräpuikkoina myös peräpukamiin yhdistettynä esimerkiksi hydrokortisoniin ja antibioottiin kuten framysetiiniin. Suomessa sinkokaiinia sisältäviä myyntiluvallisia lääkevalmisteita ovat Orodrops sekä prednisolonin kanssa yhdistelmävalmisteina Scheriproct Neo ja Scheriproct Neo Kombi.
Hanna-Maari Päkk

| Hanna-Maari Päkk |
| --- | --- |
 Päkk Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1987 (ikä 37)  Kokkola, Suomi
Uran tiedot
Pituus:  170 cm
Laji:  pikajuoksija
Seura:  Jyväskylän Kenttäurheilijat
Valmentaja:  Laurent Meuwly
Saavutukset
Ennätykset:  100 m: 11,30 (Zürich 2014) 200m: 22,98 (Kazan 2013)
 Tietolaatikko päivitetty 29. tammikuuta 2019 
Aiheesta muualla
Kotisivu
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kazan 2013 | 200 metriä |  |
Hanna-Maari Johanna Päkk (o.s. Latvala, s. 30. lokakuuta 1987 Kokkola) on uransa vuonna 2021 lopettanut suomalainen pikajuoksija. Seuratasolla hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2011 asti hän edusti Kokkolan Veikkoja.
Päkkiä valmensi vuosina 2006–2015 Petteri Jouste. Maaliskuussa 2016 hän siirtyi harjoittelemaan Floridaan Lance Braumanin valmennukseen ja vuonna 2018 hän siirtyi sveitsiläisen Laurent Meuwlyn valmennukseen.
Päkk on viisinkertainen (2012–2015, 2017) suomenmestari 100 metrin ja kuusinkertainen (2012–2015, 2017 ja 2019) suomenmestari 200 metrin juoksussa .
Ura > SM-taso

Kalevan kisoissa Päkk voitti SM-kultaa sekä 100 että 200 metrin juoksussa vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2017. Vuonna 2011 hän saavutti 100 metrillä hopeaa ja 200 metrillä pronssia sekä vuonna 2016 100 metrillä pronssia. Kalevan kisoissa 2019 hän saavutti kultaa 200 ja hopeaa 100 metrillä. Viestinjuoksun SM-kisoissa Latvala on voittanut SM-kultaa 4 × 100 metrin viestissä vuosina 2012, 2014, 2017 ja 2019 sekä 4 × 400 metrin viestissä vuonna 2014. Vuonna 2012 hän saavutti 4 × 400 metrin viestijoukkueessa SM-hopeaa.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Päkk voitti kultaa 60 metrillä vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 sekä 200 metrillä 2013, 2014 ja 2015. Vuonna 2012 hän saavutti 200 metrillä hopeaa. Viestissä Päkk voitti sisäradoilla kultaa 4 × kierroksen matkalla vuonna 2014 sekä 4 × 300 metrillä 2015 ja 2016 ja hopeaa 4 × 200 metrillä 2013.
Ura > Arvokilpailut

Ensimmäisissä arvokisoissaan Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Päkk karsiutui 100 metrin alkuerissä ajalla 11,67 s jääden välieräpaikasta 14 sadasosaa. Hän juoksi myös Suomen naisten 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka karsiutui loppukilpailusta ajalla 44,65.
Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 Päkk juoksi 60 metrin alkuerissä ennätyksensä 7,25 s ja selviytyi välieriin, joissa hän karsiutui jatkosta ajalla 7,34 s. Universiadeissa 2013 Päkk oli 100 metrillä neljäs ajalla 11,47 ja 200 metrillä toinen ajalla 22,98. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 100 metrillä alkuerissä ja 200 metrillä välierissä.
Sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Päkk karsiutui 60 metrillä välierissä. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Latvala juoksi alkuerässä 100 metrillä uuden ennätyksensä 11,30 s. Välierissä hän juoksi ajan 11,57 karsiutuen loppukilpailusta. 200 metrillä Latvala juoksi välierissä ennätystään sivuavasti 22,98 s ja selvisi loppukilpailuun, jossa hän oli seitsemäs. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 Päkk karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 7,37 s.
Päkk valittiin Amsterdamin EM-kilpailuihin 2016 mutta joutui jäämään niistä pois jalkaterään tulleen vamman vuoksi.
Yksityiselämä

Päkk valmistui kesäkuussa 2013 Jyväskylän yliopistosta liikuntatieteen maisteriksi urheilupsykologian alalta. Hänen tätinsä on pikajuoksujen EM-finalisti ja moninkertainen Suomen-mestari Sanna Kyllönen. Pikajuoksija Ville Myllymäki on hänen serkkunsa.
Päkk avioitui miehensä Robert Päkkin kanssa Italiassa syyskuussa 2017.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,30 | Zürich | 12. elokuuta 2014 |
| 200 m | 22,98 | Kazan | 10. heinäkuuta 2013 |
| 100 m aj | 14,04 | Turku | 11. elokuuta 2009 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,25 | Göteborg | 2. maaliskuuta 2013 |
| 200 m | 23,30 | Växjö | 9. helmikuuta 2013 |
| 60 m aj | 8,75 | Kuopio | 5. helmikuuta 2011 |
Aiheesta muualla

Hanna-Maari Latvalan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Naisten 100 metrin juoksun Suomen mestarit |
| --- | --- |
1910-luku:  1913: Lisie Nyström  1914: Ida Välimäki  1915: Lisie Nyström  1916: Olga Virtanen  1917: Olga Virtanen  1918: Lisie Nyström  1919: Olga Virtanen 
1920-luku:  1920: Olga Virtanen  1921: Olga Virtanen  1922: Olga Virtanen  1923: Olga Virtanen 
1940-luku:  1945: Mirja Jämes  1946: Aili Reiko  1947: Mirja Jämes  1948: Aili Reiko  1949: Hilkka Helenius 
1950-luku:  1950: Hilkka Talvio  1951: Tuija Lindroos  1952: Ulla Pokki  1953: Ulla Pokki  1954: Salme Jaakkola  1955: Aulikki Lehmijoki  1956: Tuija Valkama  1957: Aulikki Lehmijoki  1958: Tuovi Vahtera  1959: Aulikki Lehmijoki 
1960-luku:  1960: Brita Johansson  1961: Brita Johansson  1962: Brita Johansson  1963: Maija Koivusaari  1964: Maija Koivusaari  1965: Maija Koivusaari  1966: Sirkka Norrlund  1967: Mona-Lisa Strandvall  1968: Mona-Lisa Strandvall  1969: Mona-Lisa Strandvall 
1970-luku:  1970: Mona-Lisa Strandvall  1971: Tuula Rautanen  1972: Tuula Rautanen  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Mona-Lisa Pursiainen  1975: Mona-Lisa Pursiainen  1976: Mona-Lisa Pursiainen  1977: Mona-Lisa Pursiainen  1978: Helinä Laihorinne  1979: Helinä Laihorinne 
1980-luku:  1980: Riitta Vesanen  1981: Helinä Laihorinne  1982: Helinä Laihorinne  1983: Helinä Marjamaa  1984: Helinä Marjamaa  1985: Sisko Markkanen  1986: Sisko Markkanen  1987: Auli Marttinen  1988: Sisko Hanhijoki  1989: Sisko Hanhijoki 
1990-luku:  1990: Sisko Hanhijoki  1991: Sisko Hanhijoki  1992: Sisko Hanhijoki  1993: Sanna Hernesniemi  1994: Sanna Hernesniemi  1995: Sanna Hernesniemi  1996: Sanna Hernesniemi  1997: Sanna Hernesniemi  1998: Sanna Kyllönen  1999: Sanna Kyllönen 
2000-luku:  2000: Heidi Hannula  2001: Johanna Manninen  2002: Johanna Manninen  2003: Johanna Manninen  2004: Johanna Manninen  2005: Heidi Hannula  2006: Heidi Hannula  2007: Johanna Manninen  2008: Sari Keskitalo  2009: Sari Keskitalo 
2010-luku:  2010: Sari Keskitalo  2011: Ella Räsänen  2012: Hanna-Maari Latvala  2013: Hanna-Maari Latvala  2014: Hanna-Maari Latvala  2015: Hanna-Maari Latvala  2016: Anna Hämäläinen  2017: Hanna-Maari Latvala  2018: Anniina Kortetmaa  2019: Lotta Kemppinen 
2020-luku:  2020: Lotta Kemppinen  2021: Lotta Kemppinen  2022: Anniina Kortetmaa  2023: Lotta Kemppinen  2024: Lotta Kemppinen 
Kalevan kisat
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Enter Suicidal Angels

| Enter Suicidal Angels Dark Tranquillity |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Studio Fredman, kesä 1996
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 15.09
 Levy-yhtiö: Osmose Productions
Dark Tranquillityn muut julkaisut
| The Gallery 1995 | Enter Suicidal Angels 1996 | The Mind’s I 1997 |
Enter Suicidal Angels on death metal -yhtye Dark Tranquillityn vuonna 1996 julkaistu minicd.
Kappaleet

Zodijackyl Light – 3.59 (säv. Sundin, Johansson, san. Stanne)
Razorfever – 3.15 (säv. Sundin, Jivarp, san. Stanne)
Shadowlit Facade – 3.24 (säv. Johansson, san. Stanne)
Archetype – 4.29 (säv. Johansson, Nordström)
Kokoonpano

Anders Jivarp – rummut
Mikael Stanne – laulu
Fredrik Johansson – kitarat
Martin Henriksson – basso
Niklas Sundin – kitarat
Aiheesta muualla

Enter Suicidal Angels discogs.com -sivustolla
Albumi Enter Suicidal Angels Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Dark Tranquillity |
| --- | --- |
 Mikael Stanne  Christopher Amott  Martin Brändström  Johan Reinholdz  Christian Jansson  Joakim Strandberg Nilsson   Anders Fridén  Fredrik Johansson  Michael Nicklasson  Daniel Antonsson  Martin Henriksson  Anders Jivarp  Niklas Sundin  Anders Iwers 
Studioalbumit:  Skydancer  The Gallery  The Mind’s I  Projector  Haven  Damage Done  Character  Fiction  We Are the Void  Construct  Atoma  Moment  Endtime Signals 
EP:t:  A Moonclad Reflection  Of Chaos and Eternal Night  Enter Suicidal Angels  Lost to Apathy  Zero Distance 
Kokoelmat:  Tranquillity  Exposures – In Retrospect and Denial  Manifesto of Dark Tranquillity  Yesterworlds  The Dying Fragments 
Videojulkaisut:  Zodijackyl Light  Live Damage  Where Death Is Most Alive  The Dying Fragments  For the Fans 
Muuta: diskografia
Ferenc Erkel

Ferenc Erkel
Unkarin kansallislaulu (Himnusz) Ferenc Erkelin allekirjoituksella
Ferenc Erkel (7. marraskuuta 1810, Gyula – 25. kesäkuuta 1893, Budapest) oli unkarilainen säveltäjä. Hän oli unkarilaisen grand operan isä, joka sävelsi lähinnä historiallisiin aiheisiin liittyviä oopperoita, joita yhä esitetään ahkerasti Unkarissa. Hän sävelsi myös kappaleen "Isten áldd meg a magyart" eli Unkarin kansallislaulun, joka otettiin käyttöön 1844. Hänen neljän ensimmäisen oopperansa libreton kirjoitti Béni Egressy. Oopperoiden lisäksi hän sävelsi muun muassa pianolle ja kuorolle. Hänen tunnetuin pianokappaleensa on Rákóczi-induló (1840).
Erkel johti Budapestin filharmonista orkesteria (perustettu 1853). Kun Unkarin kuninkaallinen ooppera (nykyisin Unkarin valtionooppera) aloitti Budapestissa vuonna 1884, hän oli sen ensimmäinen taiteellinen johtaja. Vuonna 1911 Budapestissa perustettiin oopperatalon osasto, joka myös esitti oopperoita, nimeltään Erkel Színház (Erkel-teatteri) vuonna 1953. Hän oli myös johtaja ja pianonsoiton opettaja Budapestin musiikkiakatemiassa vuoteen 1886.
Lisäksi Erkel oli kansainvälisesti tunnettu shakinpelaaja.
Oopperoita

Bátori Mária (1840)
Hunyadi László (1844)
Erzsébet (1857, osittain)
Bánk bán (1861)
Sarolta (1862)
Dózsa György (1867; Dózsa oli vuoden 1514 talonpoikaiskapinan johtaja)
Brankovics György (1874)
Névtelen hősök (1880, "Nimettömät sankarit")
István király (1885)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ferenc Erkel ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Dexter: New Blood

| Dexter: New Blood |
| --- | --- |

Tyyli:  draama trilleri
Luoja(t):  Clyde Phillips
Pääosissa:   Michael C. Hall  Jack Alcott  Julia Jones  Johnny Sequoyah  Alano Miller  Jennifer Carpenter  Clancy Brown 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Showtime 
Esitetty:  7. marraskuuta 2021 – 9. tammikuuta 2022
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):   Adam Brightman  Judson Schwartz 
Leikkaaja(t):   Perri Frank  Katie Ennis  David Leonard 
Kuvaaja(t):   Hillary Fyfe Spera  Michael Watson 
Tuotantoyhtiö(t):   Showtime Networks  Clyde Phillips Productions  John Goldwyn Production  The Colleton Company 
Aiheesta muualla
IMDb 
Dexter: New Blood on yhdysvaltalainen 10-osainen minisarja, joka on jatko-osa vuosina 2006–2013 esitetylle Showtimen sarjalle Dexter. Sarja julkaistiin Paramount+:ssa vuosina 2021–2022. Tarina sijoittuu kymmenen vuotta alkuperäisen sarjan jälkeiseen aikaan.
Dexter-sarjan pääosanäyttelijät Michael C. Hall ja Jennifer Carpenter jatkoivat rooleissaan Dexter ja Debra Morganina, ja sivuosassa esiintyy myös David Zayasin esittämä Angel Batista. Uusissa pääosissa esiintyvät Jack Alcott, Julia Jones, Johnny Sequoyah ja Alano Miller.
Sarjan pääohjaaja on kertonut, että Dexter: New Blood ”suunniteltiin vähän kuin kymmenosaiseksi elokuvaksi”. Siitä tuli Showtimen historian katsotuin sarja koskaan, ja sarjalle suunniteltiin jatkoa, jonka juoni olisi keskittynyt Dexterin poikaan Harrisoniin. Vuonna 2023 kuitenkin uutisoitiin, ettei New Bloodin tarinaa jatketa.
Sen sijaan Showtime alkoi kehittää Dexterin ympärille spin-off-sarjoja, kuten Dexter: Original Sin -nimistä esiosaa, joka keskittyy nuoreen Dexteriin. Heinäkuussa 2024 paljastettiin, että New Bloodin tarinaa jatketaan sittenkin uudella sarjalla Dexter: Resurrection, joka julkaistaan kesällä 2025.
Juoni

Kuolemansa lavastanut sarjamurhaaja Dexter Morgan, joka tunnetaan nyt nimellä Jim Lindsay, on aloittanut uuden elämän noin 2 000 asukkaan Iron Laken pikkukaupungissa New Yorkin osavaltiossa. Hän on pidättäytynyt ihmisten murhaamisesta kymmenen vuotta, mutta murhanhimo ei kuitenkaan ole täysin kadonnut. Teini-ikäiseksi kasvanut Dexterin poika Harrison löytää yllättäen isänsä ja haluaa oppia tuntemaan tämän. Pian myös Dexterin Pimeä matkustaja tekee paluun ja seuraukset ovat veriset.
Näyttelijät > Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael C. Hall  | … |  Dexter Morgan / Jim Lindsay   |
|  Jennifer Carpenter  | … |  Debra Morgan   |
|  Jack Alcott  | … |  Harrison Morgan   |
|  Julia Jones  | … |  Angela Bishop   |
|  Johnny Sequoyah  | … |  Audrey Bishop   |
|  Alano Miller  | … |  Logan   |
|  Clancy Brown  | … |  Kurt Caldwell   |
Näyttelijät > Sivuosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  David Zayas  | … |  Angel Batista   |
|  David Magidoff  | … |  Teddy Reed   |
|  Katy Sullivan  | … |  Esther   |
|  Michael Cyril Creighton  | … |  Fred Jr.   |
|  Gizel Jiménez  | … |  Tess   |
|  Gregory Cruz  | … |  Abraham Brown	      |
|  Jamie Chung  | … |  Molly Park   |
|  Shuler Hensley  | … |  Elric   |
|  John Lithgow  | … |  Arthur Mitchell / Kolmoismurhaaja   |
Jaksot

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | Kylmäaalto (engl. Cold Snap) | Marcos Siega | Clyde Phillips | 7. marraskuuta 2021 |
| 2 | 2 | Myrskyn kourissa (Storm of Fuck) | Marcos Siega | Warren Hsu Leonard | 14. marraskuuta 2021 |
| 3 | 3 | Savumerkkejä (Smoke Signals) | Sanford Bookstaver | David McMillan | 21. marraskuuta 2021 |
| 4 | 4 | Sankari (H Is for Hero) | Sanford Bookstaver | Tony Saltzman | 28. marraskuuta 2021 |
| 5 | 5 | Karkulainen (Runaway) | Marcos Siega | Veronica West | 5. joulukuuta 2021 |
| 6 | 6 | Liikaa tonnikalaleipiä (Too Many Tuna Sandwiches) | Marcos Siega | Scott Reynolds & Warren Hsu Leonard | 12. joulukuuta 2021 |
| 7 | 7 | Hilkulla (Skin of Her Teeth) | Sanford Bookstaver | Veronica West & Kirsa Rein | 19. joulukuuta 2021 |
| 8 | 8 | Paljon pelissä (Unfair Game) | Sanford Bookstaver | Tony Saltzman & David McMillan | 26. joulukuuta 2021 |
| 9 | 9 | Perheasioita (The Family Business) | Marcos Siega | Scott Reynolds | 2. tammikuuta 2022 |
| 10 | 10 | Isän synnit (Sins of the Father) | Marcos Siega | Clyde Phillips | 9. tammikuuta 2022 |
Aiheesta muualla

Dexter: New Blood Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Thomas Davis (pääministeri)

Thomas Robert Alexander Davis (11. kesäkuuta 1917 Rarotonga, Cookinsaaret – 23. heinäkuuta 2007), myös Sir Tom Davis tai Papa Tom tunnetaan muun muassa johtajana, poliitikkona, tohtorina ja merenkävijänä. Davis on säveltänyt  Cookinsaarten kansallislaulun, Te Atua Mou En, vuonna 1981.
Akateeminen ura

Davis kävi koulunsa Kings Collegessa Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa. Hän sai lääketieteen opinnot päätökseen Otagossa vuonna 1945. Tämän jälkeen hän palasi Cookinsaarille. Muita Davisin akateemisia saavutuksia on Sydneystä tohtoriasteen tutkinto Trooppisessa lääketieteessä ja hygieniassa ja vuonna 1952 hän sai apurahan Harvard School of Public Healthiin Bostonissa. 60-luvulla hän mm. työskenteli NASA:ssa, avaruusohjelman biologisella osastolla, johtaen ”apinat avaruuteen” –projektia. Otagon yliopisto myönsi Sir Thomasille oikeustieteen kunniatohtorin arvon (an honorary degree of Doctor of Laws) vuonna 2005. Akateemisen uransa aikana hän julkaisi kaksi kirjaa ja yli 60 tieteellistä julkaisua.
Poliittinen ura

Davis palasi Cookinsaarille vuonna 1971. Samana vuonna hän perusti Cookinsaarten Demokraattisen Puolueen (the Cook Islands Democratic Party). Davisin tarkoituksena oli syrjäyttää silloinen pääministeri Sir Albert Henry. Tämä yritys epäonnistui. Davisista kuitenkin tuli lopulta pääministeri, 61-vuotiaana, vuoden 1978 vaalien jälkeen. Hän toimi pääministerinä vuodesta 1978 vuoteen 1987. Dr Thomas Davis aateloitiin vuonna 1981. Hän sai arvon ”Ordinary Knight Commander of the Civil Division of the said Most Excellent Order” ja hänestä tuli Sir Thomas Davis.
Maija Kuusi

Maija Kuusi (s. 23. lokakuuta 1954 Helsinki) on Kustannusosakeyhtiö Otavan myynti- ja markkinointijohtaja.
Kuusi on levy-yhtiö BMG Finland Oy:n perustaja (myöhemmin Sony BMG Music Entertainment) ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 1990–2001. Kuusi toimi elokuvien jakeluyhtiö Sandrew Metronomen toimitusjohtajana vuosina 2005–2010.
Kuusen aviopuoliso on Teoston hallituksen puheenjohtaja Kim Kuusi., tyttärensä laulaja Laura Närhi ja isänsä levy-yhtiöjohtaja Mosse Vikstedt. Kuusen aiempi puoliso on laulaja Seppo Närhi, jonka kanssa hänellä on yhteisiä lapsia.
Urheilukenttä

Vuosaaren urheilukenttä.
Urheilukenttä on hyvin tiukasti määriteltynä urheilua varten rakennettu alue, jota jatkuvasti ylläpidetään. Urheilukenttä on myös hyvin usein rakennettu jotain tiettyä urheilulajia varten, kuten esimerkiksi yleisurheilukenttä, pesäpallokenttä tai jalkapallokenttä. Kentät ovat yleensä ulkona, mutta nykyään ovat yleistyneet liikuntahalleihin tehdyt sisäkentät. Urheilukenttien alustat ovat pääasiassa ruohoa tai hiekkaa, tosin myös synteettisiä alustoja on, kuten tekonurmea.
Urheilukentät voivat olla rajattu kilpakäyttöön, mutta myös usein esimerkiksi koulujen pihoissa on omat urheilukentät, joita käytetään koulun liikuntatunneilla ja välitunneilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheilukenttä Wikimedia Commonsissa