stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petsamo
Asutus > Kylät

Valtioneuvosto vahvisti 1930 Petsamon uuden kyläjaon, jossa kunta jaettiin 16 kyläkuntaan. Osaan näistä tuli kuulumaan useita "vanhoja" kyliä (suluissa):
Höyhenjärvi (Nautsi, Kornettijoki, Höyhenjärvi)
Jokikylä (Alaluostari, Moskova, Yläluostari, Puska
Kaakkuri
Kervanto
Kirkonkylä (Parkkina, Näsykkä)
Kolttaköngäs
Maattivuono
Petsamo
Pitkäjärvi (Vouvatusjärvi, Pitkäjärvi)
Pummanki
Salmijärvi (Salmijärvi, Kolosjoki, Menikan saari)
Suonikylä
Vaitolahti
Valasjärvi (Valasjärvi eli Töllevi ja Kuvernöörinkoski)
Vuonokylä (Liinahamari, Peuravuono, Porovaara)
Vuoreminjoki (Vuoremi)
Asutus > Koulupiirit

Lukuvuonna 1937–1938 Petsamo oli jaettu 9 koulupiiriin.
Asutus > Asutus vuonna 1918

Petsamon alueen asutus oli keskittynyt pääasiassa Paatsjokivarteen, Petsamonvuonon tienoille ja Kalastajasaarentoon. Paatsjokivarressa oli vähäistä asutusta pitkin matkaa, kuten Höyhenjärvellä ja Pitkälläjärvellä, mutta suurimman asutuskeskuksen muodosti Salmijärven kylä, (noin 30 taloa eli savua) eri tahoille suuntautuvien kulkureittien risteyksenä. Siitä pohjoiseen oli vähäinen Töllevin kylä ja Paatsjoen alajuoksulla Kolttakönkään kohdalla, missä raja leikkaa noin 4 km²:n laajuisen alueen, oli Kolttakönkään kylä (Boris Gleb), jossa oli kirkko, yhteisvirkatalo ja lukuisia kolttasaamelaisten mökkejä.lähde?
Petsamonvuonon taholla oli Petsamonjoen varressa Yläluostarin kylä. Tästä johti 15 kilometrin pituinen hyvä maantie Alaluostarin kylään, jossa oli venäläisen sotaväen kasarmi ja luostari. Kilometrin verran pohjoiseen oli Näsykkä (20 taloa eli savua), josta johti yhdystie länteen. Jokisuun itäpuolella olivat Kaakkurin kylät ja Poikkijoki eli Lapinkylä (yhteensä noin 40 taloa eli savua). Näsykästä kolme kilometriä pohjoiseen oli vuonon keskuskylä Parkkina (30 taloa eli savua), ja siitä nelisen kilometriä pohjoiseen Trifonan kylä (15 taloa eli savua), sekä sen vastapäätä vuonon itärannalla Porovaara (10 taloa eli savua).Trifonan pohjoispuolella oli vielä Heikinpaikka ja Iivananmukka muutamine asukkaineen.lähde?
Vuoremijoen suulla vastapäätä Norjan Konug Oskar II Kul -kylää (nykyisin Lillesanden ) oli Vuoremin kalastajakylä. Kalastajasaarennon kylät, Maattivuono, Pummanki, Kervanto ja Vaitolahti käsittivät yhteensä noin 30 taloa. Kolttasaamelaisten asutuspaikkoina olivat Kolttakönkään lisäksi muutamia kyliä ("sit"), kuten Peätsam, Moskua (Moskova), ja Suonikylä (Suonjil).lähde?
Asutus > Vuoden 1921 väestötietoja

Suomalaisten paikallisten viranomaisten mukaan Petsamon alueella oli vuonna 1921 yhteensä 1 423 asukasta, joista oli suomalaisia 577, karjalaisia 387, saamelaisia 221, ja loput 238 henkeä venäläisiä, norjalaisia, ruotsalaisia ja komeja. Lisäksi siellä oli rekisteröimättömiä kolttasaamelaisia 475 henkeä eli yhteensä 1 898 henkeä.
Asutus > Vuoden 1926 väestötietoja

Vuonna 1926 Petsamon asukaskulu oli 2 039 (1 112 miestä ja
927 naista). Näistä oli luterilaisia 1 078 (suomalaisia 1 022 ja saamelaisia 56). Ortodokseja Petsamon väestöstä oli samana vuonna  961, joista kolttasaamelaisia 422, karjalaisia 311,
venäläisiä 217 ja komeja 11.
Elinkeinot

Petsamon siirryttyä Suomelle aloitettiin hallituksen toimesta geologiset tutkimukset, joiden yhteydessä alueelta löydettiin nikkeli-kupariesiintymä vuonna 1921. Tutkimukset osoittivat malmion olevan Euroopan rikkaimman nikkeliesiintymän. Brittiläis–kanadalaisen yhtiön omistaman toimiluvan suojissa kaivostoiminta pääsi alkamaan vuonna 1935. Suomen hallitus toimitti kuitenkin 80 % tuotannosta Saksaan. Vuonna 1943 Kolosjoen kaivos tuotti 73 prosenttia Saksan kuluttamasta nikkelistä.lähde?
Liikenneyhteydet > Tiet

Vuonna 1916 rakenteille laitettu Jäämerentie Sodankylästä Petsamoon valmistui 1931. Petsamon Yläluostarin lentokenttä valmistui juuri talvisodan kynnyksellä marraskuussa 1939. Aero Oy liikennöi säännöllistä lentoliikennettä reitillä Helsinki−Petsamo vuoden verran, 21. kesäkuuta 1940 – 21. kesäkuuta 1941.lähde?
Välirauhan aikana Petsamon Liinahamarin sataman kautta kulki Suomen koko ulkomaankauppa valtamerille, ainoastaan Itämeren alueen maihin suuntautuva kauppa hoidettiin muiden satamien kautta. Liinahamarin reitin maantiekuljetuksia Jäämerentietä pitkin Rovaniemeltä oli hoitamassa tuhansia siirtotyöläisiä, joille perustettiin pikavauhtia yhdyskuntia Petsamon alueelle. Kuorma-autoja oli liikenteessä yli tuhat. Britannia katkaisi merikuljetukset jatkosodan sytyttyä. Sodan alkuvaiheessa brittikoneet pommittivat Liinahamarin satamaa.lähde?
Meriliikennettä Petsamonvuonoon ja takaisin avustivat Numeroniemen ja Ristiniemen majakat (kuten nykyäänkin).lähde?
Liikenneyhteydet > Petsamon rautatiesuunnitelmat

Petsamoon suunniteltiin jo Suomen hallinnon alkuvaiheessa rautatietä Rovaniemeltä. Kulkulaitoskomitea esitti vuonna 1920 antamassa mietinnössään Petsamon radan ottamista rakentamisohjelmaan. Valtioneuvosto antoi seuraavana vuonna professori Jalmari Castrénin tehtäväksi laatia hankkeen taloutta ja kannattavuutta koskevan selvityksen. Castrén luovutti tämän selvityksensä, Petsamon radan taloudelliset edellytykset, syksyllä 1923. Selvityksessä esitettiin radalle kolmea eri reittivaihtoehtoa. Ensimmäinen rataehdotus kulki Torniosta Tornionjokilaaksoa Kolariin ja sieltä Kittilän ja Inarin Kyrön kautta Inarijärven eteläpuolelta Paatsjoenlaaksoon Salmijärvelle, josta tunturien yli Petsamoon. Toinen vaihtoehto kulki Rovaniemeltä Sodankylän kautta Inarin Kyröön ja siitä samaa reittiä Petsamoon kuin ensimmäinenkin ratalinjaus. Kolmas vaihtoehto kulki Rovaniemeltä Kemijärven, Pelkosenniemen ja Sodankylän kautta Inarin Kyröön, josta edelleen Petsamoon samaa reittiä kuin muutkin ratalinjausvaihtoehdot. Kannattavuuden osalta Castrénin komitea antoi negatiivisen lausunnon, jonka vuoksi ratahanketta ei alettu suunnitella sen pidemmälle.
Uudelleen Petsamon radan rakentaminen nousi esille Petsamon nikkelimalmilöydösten hyödyntämisen yhteydessä. Varsinkin Pohjois-Suomen kansanedustajat olivat rata-asiassa aktiivisia ja tekivät vuonna 1939 useita aloitteita radan rakentamiseksi.
Tunnettuja petsamolaisia

Isä Akaki, 110-vuotiaana vuonna 1984 kuollut Petsamon luostarin viimeinen munkki
Andreas Alariesto, kuvataiteilija, naivisti
Mikko Ekorre, kansanedustaja
Jaakko Gauriloff, kolttasaamelainen laulaja
Mirjam Kälkäjä, kirjailija
Salme Paasilinna, näyttelijä, Ernon ja Reinon sisar
Erno Paasilinna, kirjailija, Arton ja Reinon veli
Reino Paasilinna, poliitikko, kirjailija, Arton ja Ernon veli, entinen Yleisradion pääjohtaja, entinen kansanedustaja, entinen Euroopan parlamentin jäsen
Tuulikki Soini, kirjailija
Kirjallisuutta

Anttila, Risto: Petsamo: Kaunis ja karu pohjoinen maa.  Humppila:  KR-kirjat, 1996.  ISBN 951-9387-56-0
Keltikangas, Valter: Seitsemän tuntia erämaata. WSOY 1977.
Kuussaari, Eero: Taistelu Petsamosta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1939.
Kytölä, Ritva: Kaarnikasta kalanpaistokeppiin: Petsamonsaamelainen eilinen. 1999, Kotka.
Kälkäjä], Mirjam: Petsamolaiset. Kirjayhtymä 1977.
Nickul, Karl: Petsamon eteläosan koltankieliset paikannimet kartografiselta kannalta. Maanmittaushallituksen julkaisuja N:o 26. Helsinki 1934.
Nyyssönen, Jukka: Kaksi historiaa Petsamosta: Muutos ja jatkuvuus historiankirjoituksessa. Osuuskunta Jyväs-Ainola (2008). ISBN 978-952-5353-36-5.
Paasilinna, Erno: Petsamo, historiaa ja muistoja. 1983–84.
Päätalo, Kalle: Ahdistettu Maa. Gummerus 1977.
Sergejeff, Kirill – Blåfield, Martti: Petsamon kuvia: Hannes Pukki Petsamon karjalaisten ja kolttien luona 1929–1939. Pohjoinen. Jyväskylä 1992.
Skiftesvik, Joni: Petsamon kultatynnyri. WSOY 1991.
Soini, Tuulikki & Uurasmaa, Pekka: Petsamo ... Petsamo.  Naantali:  omakustanne, 1972.  ISBN 951-99002-7-6
Skiftesvik, Joni (toim.): Petsamo: Suomen itäinen käsivarsi.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34506-1
Tanner, Väinö: Petsamon alueen paikannimiä: Lappalaisia paikannimiä. Fennia 49:2. Helsinki 1928.
Tanner, Väinö: Contricution à la sociologie des Lapons semi-nomades de Petsamo en Finlande. Societas Scientiarum Fennica. Helsinki 1928.
Vuorisjärvi, Esko: Petsamon nikkeli kansainvälisessä politiikassa 1939–1944. Otava 1989.
Happonen, Timo: Matkalla Petsamoon: osa I/II. Mobilisti, 2010, nro 1/2010, s. 74–79.
Happonen, Timo: Matkalla Petsamoon: osa II/II. Mobilisti, 2010, nro 2/2010, s. 40–45.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petsamo Wikimedia Commonsissa
SIIDA Petsamosta Inariin.
Pohjoismainen autoretki Petsamoon v. 1935 (audio). Ylen Elävä arkisto.
Petsamon vesillä v. 1935 (elokuva). Ylen Elävä arkisto.
Petsamo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Petsamon perukoilta, Suomen Kuvalehti, 26.01.1924, nro 4, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kenraalimajuri Aarne Sihvo : Maantie Petsamoon valmistui viime elokuussa, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 19.01.1930, nro 3, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Donald Thome : Suomen Jäämerenrantaa samoilemassa, Helsingin Sanomat, 02.12.1934, nro 326, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Petsamon turisteja - funkkiskioskin takaa tarkkailtuna, Suomen Kuvalehti, 21.09.1935, nro 38, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Petsamo mahdollisuuksien ja pettymysten maa, Suomen Kuvalehti, 04.01.1936, nro 1, s. 36, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit: Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat: Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat: Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt: Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet: Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan: Hanko
osin: Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 : Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Petsamon läänin vaakuna, myöhempi Petsamon kunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Petsamon hallinnollinen keskus, Parkkinan kylä 1930-luvulla
Liinahamarin satama 1930-luvulla.
Teeri

| Teeri |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Alaheimo::  Metsäkanat Tetraonidae
Suku::  Teeret Lyrurus
Laji::  tetrix
Kaksiosainen nimi
 Lyrurus tetrix  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Tetrao tetrix Linnaeus, 1758 
 Teeren levinneisyys
Katso myös
   Teeri Wikispeciesissä   Teeri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Teeri (Lyrurus tetrix, aiemmin Tetrao tetrix) on pohjoisella havumetsävyöhykkeellä elävä kanalintulaji.
Ulkonäkö ja koko

Teeren sukupuolet ovat erikokoiset. Naaraan pituus on 40–45 cm ja koiraan 49–58 cm, josta pyrstön osuus noin 10 cm. Teerikoiraan väritys on lähes kokonaan musta, mutta sillä on valkoiset siipijuovat, alasiipi ja pyrstön alapeitinhöyhenet. Päässä on punaiset silmäheltat. Vain koiraan pyrstö on lyyranmuotoinen. Naaras puolestaan on harmaanruskea ja sillä on tummaa poikkiraidoitusta myös kurkussa ja rinnassa, toisin kuin naarasmetsolla. Siivellä on valkoinen siipijuova.
Koirasteeren ääni on soidinaikana selvästi erottuva kujertava pulputus. Naaraan ääni on kotkotusta. Soiden laitamilla ja soilla teeri ääntelee suhisten tsu-suiiii, jota toisinaan käytetään matkittuna teeren metsästämisen apukeinona.
Levinneisyys

Teertä tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopassa sekä osissa pohjoista Aasiaa. Euroopassa elää 7,5–9,6 miljoonaa yksilöä. Koko maailman kannaksi arvioidaan 15–40 miljoonaa yksilöä. Maailmanlaajuisesti teeri on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Suomessa teeri pesii pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta koko maassa. Suomen nykyinen kanta on noin 700 000 paria. Suomessa teeri on luokiteltu silmälläpidettäväksi ja sen kanta on pienentynyt huomattavasti puolen vuosisadan takaisesta. Teerikanta on kuitenkin pysynyt vakaana viimeiset 20 vuotta, ja on jopa hieman kasvanut 2000-luvulla. Vuosien väliset kannanvaihtelut ovat teerellä suuria.
Teeri on paikkalintu. Nuoret yksilöt voivat kuitenkin vaellella syksyisin.
Elinympäristö

Teeri elää sekä havu- että lehtimetsissä. Laji suosii erityisesti puustoisia soita sekä nuoria, rikkonaisia metsiä. Se voi elää myös nummilla ja paljailla ulkoluodoilla. Teeren tyypillisiä soidinpaikkoja ovat avosuot ja peltoaukeat.
Talvehtiminen

Teeri syö parvissa päivällä silmuja ja muuta kasviravintoa. Tämän jälkeen teeret kaivautuvat lumeen, joissa olevia koloja kutsutaan kiepeiksi tai uutuiksi. Siellä ne yöpyvät turvassa saalistajilta, kuten kanahaukalta. Kieppi suojaa myös kylmältä.
Lisääntyminen

Teeren kevätsoidin on näkyvä ja kuuluva tapahtuma. Soidinmenot voivat alkaa jo helmikuussa, mutta voimakkaimmillaan soidin on huhti-toukokuussa. Jotkin koiraat saattavat soidintaa kesäkuulle saakka. Naaras munii maassa olevaan pesään 7–10 munaa ja hautoo niitä 25–27 vuorokautta. Poikaset ovat pesäpakoisia ja liikkuvat naaraan hoivissa pian kuoriuduttuaan. Poikaset osaavat lentää jo viikon ikäisinä. Teerinaaraat huolehtivat yksin munista ja poikasista.
Joskus sopivan pariutumiskumppanin puuttuessa teerikoiras ja naarasmetso eli koppelo voivat paritella, jolloin syntyy lisääntymiskyvytön korpimetsona tunnettu risteymä. On myös tavattu riekon ja teeren risteymä riekkoteeri ja pyyn ja teeren risteymä pyyteeri, ja harvinainen kiirunan ja teeren risteymä.
Teerikoiraat kokoontuvat usein syys-marraskuussa suolle tai pellolle pitämään syyssoidinta, joka ei kiinnosta naaraslintuja juurikaan, eikä täten johda lisääntymisyritykseen. Syyssoitimella poikueparvet kokoontuvat talviparveksi.lähde?
Ravinto

Teeren ravinto koostuu versoista, silmuista, lehdistä, ruohoista ja marjoista. Talvisin teeri syö koivun silmuja ja urpuja, lepännorkkoja ja männynneulasia. Untuvikot käyttävät ravinnokseen hyönteisiä, hämähäkkejä ja muita pieniä selkärangattomia.
Kirjallisuutta

Markus Varesvuo ja Pertti Koskimies: Metson suku – Suomen kanalinnut.  Docendo, 2015.  ISBN 978-952-291-164-3
Marjakangas, Arto: Teerenelämää.  (192 s)  Metsäkustannus, 2018.  ISBN 9789523380394
Aiheesta muualla

Teeri Lintukuva-verkkopalvelussa
Teeri (Arkistoitu – Internet Archive) Luontokuvaaja Janne Heimonen -kuvagalleriassa
ITIS: Lyrurus tetrix (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lyrurus tetrix:  Wikidata: Q155878  Wikispecies: Lyrurus tetrix  ADW: Tetrao_tetrix  Avibase: D4441CD6E9C993EF  BirdLife: 22679480  BOLD: 808605  BOW: blagro1  BTO: bob3320  CoL: 3WTTR  eBird: blagro1  EUNIS: 1132  Fauna Europaea: 96458  GBIF: 2473682  IBC: eurasian-black-grouse-tetrao-tetrix  iNaturalist: 73479  IRMNG: 10598145  ITIS: 677538  IUCN: 22679480  NBN: NBNSYS0000172474  NCBI: 1233216  Observation.org: 15  Open Tree of Life: 725154  Paleobiology Database: 365981  TSA: 9754  Xeno-canto: Lyrurus-tetrix  Laji.fi: MX.26926 
Tetrao tetrix:  Wikidata: Q25691279  ARKive: tetrao-tetrix  BHL: 25033970  BioLib: 8558  BOW: blagro1  CoL: 55QS6  eBird: blagro1  EURING: 3320  Fauna Europaea (new): d82f1036-cf7e-4aef-9f3d-276d8ebdffbb  GBIF: 8379871  iNaturalist: 73479  IRMNG: 10214739  ITIS: 553891  NBN: NHMSYS0000530658  Observation.org: 927752  Paleobiology Database: 365978  ZooBank: DE9D96E0-8F5D-4EFE-BBE5-B1249941F974 
Naaras
Teeren munia.
Teeren ulosteita.
Toimi Alatalo

| Toimi Alatalo |
| --- | --- |
 Toimi Alatalo pikamatkan voittajana 1959 SM-kisoissa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Toimi Johannes Alatalo
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1929 Savitaipale, Suomi
Kuollut: 28. huhtikuuta 2014 (85 vuotta) Savitaipale, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Tommi
Seura:  Mikkelin Hiihtäjät
Laji:  maastohiihto 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Squaw Valley 1960 | 4 × 10 km viesti |  |
Toimi Johannes ”Tommi” Alatalo (4. huhtikuuta 1929 Savitaipale – 28. huhtikuuta 2014 Savitaipale) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja.
Squaw Valleyssa 1960 Alatalo voitti olympiakultaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa. Hän hiihti ensimmäisen osuuden ja tuli vaihtoon toisena seitsemän sekuntia Ruotsia jäljessä ja neljä sekuntia Norjan edellä. Voitto ratkesi ankkuriosuuden lopussa Veikko Hakulisen ohittaessa Norjan Håkon Brusveenin. Squaw Valleyssa Alatalo sijoittui lisäksi 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä 23:nneksi. Lahden MM-kisoissa 1958 hän oli varamies.
Seuratasolla Alatalo edusti Mikkelin Hiihtäjiä, Lappeenrannan Hiihtäjiä ja Savitaipaleen Urheilijoita. Hän voitti 15 kilometrillä Suomen mestaruuden kahdesti ja viestissä kerran. Salpausselän Kisoissa hän voitti pikamatkan vuonna 1959.
Vuonna 2001 opetusministeriö myönsi Alatalolle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.
Saavutuksia

Olympiakultaa Squaw Valley 1960 (4 × 10 km viesti)
Suomen mestari 1956 ja 1959 (15 km) sekä 1958 (3 × 10 km)
SM-hopeaa 1961 (30 km)
SM-pronssia 1960 (15 km)
Salpausselän voitto 1959 (15 km)
Ounasvaaran voitto 1958 ja 1959 (15 km)
Luettelo 2020-luvun ohjelmistoista

Tämä on luettelo 2020-luvun ohjelmistoista. Luettelo on järjestetty aakkosjärjestykseen. Jos ohjelmistosta ei ole artikkelia luettelossa mainitaan lähde.
Käyttöjärjestelmät

MacOS Big Sur
MacOS Monterey
MacOS Sonoma
MacOS Ventura
Windows 11
Windows Server 2022
Mobiilisovellukset

Eho
Koronavilkku
Ta Re Moriori
Tekoälyt

ChatGPT
GPT-3
GPT-4
DALL-E
Gemini - keskustelubotti
Gemini - kielimalli
GitHub Copilot
Google Bard
LaMDA
Midjourney
Poro
Sora
Stable Diffusion
Whisper
WormGPT
Mauri Ryömä

| Mauri Ryömä |
| --- | --- |
 Mauri Ryömä EK:n pidätyskuvassa vuonna 1936.
Kansanedustaja
 1.9.1936–2.2.1937, 6.4.1945–28.11.1958  
Ryhmä/puolue:  SDP, SKDL
Vaalipiiri:  Uusimaa, Turun pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1911 Helsinki
Kuollut: 28. marraskuuta 1958 (47 vuotta) Helsinki
Ammatti:  lääkäri, päätoimittaja
Puoliso:  Elvi Sinervo (1933–)
Mauri Ryömä (30. lokakuuta 1911 Helsinki – 28. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana 1936–1937 ja SKDL:n kansanedustajana 1945–1958. Hän oli 1940–1950-lukujen merkittävimpiä suomalaisia kommunistipoliitikkoja, johon SKP:ssä vaaran vuosina esiintyneet vallankumoukselliset pyrkimykset henkilöityivät. Kommunisteja kutsuttiinkin julkisuudessa usein ”ryömäläisiksi”.
Mauri Ryömän isä Hannes Ryömä toimi SDP:n kansanedustajana lähes 20 vuoden ajan ja oli kahdesti ministerinä. 1930-luvulla Ryömän lähipiirissä oli poliitikkojen ohella vasemmistolaista kulttuuriväkeä, joihin lukeutui myös hänen puolisonsa Elvi Sinervo. Ryömä kuului kommunisminvastaisesta isästään poiketen sosialidemokraattisen puolueen vasemmistosiipeen ja vietti toimintansa vuoksi sotavuodet vankilassa. Ainoana vasemmistopoliitikkona Ryömä tuki Neuvostoliiton politiikkaa myös talvisodan aikana, ja piti ulkoministeri Väinö Tanneria syyllisenä sotaan. Jatkosodan jälkeen Ryömä oli muun muassa perustamassa Suomi–Neuvostoliitto-Seuraa ja työskenteli SKP:n puoluelehden Työkansan Sanomien päätoimittajana. Persoonana häntä on luonnehdittu ”juonikkaaksi” ja ”tosikoksi”. Etsivän keskuspoliisin raporteissa Ryömää kuvailtiin ”herrasosialistiksi ja pojanklopiksi, joka kulkee isänsä kalosseissa”.
Vaikka Ryömä kuului SKP:n keskuskomiteaan kuolemaansa saakka, oli hänellä sotavuosista lähtien erimielisyyksiä muun puoluejohdon kanssa. Vuonna 1956 Ryömä oli SKP:n johdosta ainoa, joka ryhtyi arvostelemaan puolueen toimintaa, kun Stalinin rikokset paljastettiin Neuvostoliitossa. Hän ei saanut kritiikilleen tukea, vaan SKP:n sisäinen uudistusliike käynnistyi vasta 10 vuotta Ryömän kuoleman jälkeen.
Perhe

Mauri Ryömän isä oli lääkäri Hannes Ryömä ja äiti Eine Magda Sofia Ryömä (o.s. Sundvall, 1886–1928). Hänen sisarensa oli Terttu Ryömä (1909–1922) ja sisarpuoli Ritva Ryömä (1931–1941). Mauri Ryömä solmi avioliiton vuonna 1933 runoilija Elvi Sinervon kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista Ilkka Ryömä ja Liisa Ryömä tunnetaan suomentajina.
Muuta

Kalevi Kalemaa on kirjoittanut Ryömän ja Sinervon vankilakirjeenvaihtoon perustuvan dokumenttikuunnelman Koppilaulu, jonka Ylen Ykkönen esitti ensimmäisen kerran vuonna 1990. Heljä Talvikki Ahosen ohjaaman kuunnelman pääosissa olivat Liisa Ryömä ja Jukka Voutilainen.
Mauri Ryömä oli mukana Sylvi Kekkosen johtamassa kulttuurivaltuuskunnassa, joka vieraili Kiinassa keväällä 1953. Ryömä oli valtuuskunnan varajohtaja.
Teoksia > Kirjoittanut

Palmgren, Raoul; Ryömä, Mauri: Kuolemanrangaistusta ja fashismia vastaan!  Helsinki:  Akateeminen Sosialistiseura, 1935.
Asiakirjojen todistus ns. talvisodasta 1939–40.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1954.  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Teoksia > Suomennoksia

Marx, Karl; Engels, Friedrich (toim.): Pääoma: kansantaloustieteen arvostelua. 2. osa: Pääoman kiertokulkuprosessi.  (Uusintapainos: TA-Tieto, Helsinki 2014. ISBN 978-952-67710-5-2)  Suomentanut Mauri Ryömä. Helsinki:  Kansankulttuuri, 1950.
Leff, Samuel; Leff, Vera: Noituudesta lääketieteeseen.  Suomentanut Mauri Ryömä. Helsinki:  Kansankulttuuri, 1958.
Timothée Chalamet

| Timothée Chalamet |
| --- | --- |
 Timothée Chalamet Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2025.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Timothée Hal Chalamet
Syntynyt: 27. joulukuuta 1995 (ikä 29) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, elokuvatuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Merkittävät roolit:  Call Me by Your Name Beautiful Boy Dyyni Dyyni: Osa kaksi A Complete Unknown
Palkinnot
 Paras miespääosa - Screen Actors Guild Awards 2025 A Complete Unknown 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Timothée Hal Chalamet (s. 27. joulukuuta 1995 New York, New York) on ranskalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan draamaelokuvassa Call Me by Your Name (2017), josta hän sai parhaan miespääosan Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet. Toisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai roolistaan Bob Dylanina elokuvassa A Complete Unknown (2024).
Chalamet on näytellyt myös muun muassa televisiosarjassa Isänmaan puolesta (2012) sekä elokuvissa Interstellar (2014), Miss Stevens (2016), Lady Bird (2017) ja Pikku naisia (2019). Vuonna 2018 hän näytteli elokuvassa Beautiful Boy, josta hän sai parhaan miessivuosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Vuonna 2021 Chalamet esiintyi muun muassa Wes Andersonin draamakomediassa The French Dispatch, Denis Villeneuven tieteiselokuvassa Dyyni ja Adam McKayn satiirissa Don’t Look Up. Seuraavana vuonna hän esiintyi Luca Guadagninon romanttisessa kauhuelokuvassa Bones and All. Vuonna 2023 hän esitti pääosaa elokuvassa Vonkka (2023). Vuonna 2024 hän uusi Dyyni-roolinsa jatko-osassa Dyyni: Osa kaksi.
Hän on kaikkien aikojen kolmanneksi nuorin parhaasta miespääosasta Oscar-ehdokkaana ollut näyttelijä, ja nuorin sitten Mickey Rooneyn vuoden 1940 ehdokkuuden.