stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christian Wulff

| Christian Wulff |
| --- | --- |
 Christian Wulff vuonna 2014.
Saksan 10. liittopresidentti
 30. kesäkuuta 2010 – 17. helmikuuta 2012   
Liittokansleri:  Angela Merkel
Edeltäjä:  Jens Böhrnsen Horst Köhler
Seuraaja:  Joachim Gauck
Ala-Saksin pääministeri
 4. maaliskuuta 2003 – 30. kesäkuuta 2010  
Edeltäjä:  Sigmar Gabriel
Seuraaja:  David McAllister
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Osnabrück, Ala-Saksi, Saksan liittotasavalta (nykyään Saksa)
Ammatti:  asianajaja, juristi
Puoliso:  Christiane Vogt (vih. 1988; ero 2006) Bettina Wulff (vih. 2008)
Tiedot
Puolue:  CDU
Uskonto:  roomalaiskatolinen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.christianwulff.de
Christian Wilhelm Walter Wulff (s. 19. kesäkuuta 1959 Osnabrück) on saksalainen konservatiivipoliitikko (CDU) ja entinen Saksan liittopresidentti. Hän astui liittopresidentin virkaan 2. heinäkuuta 2010. Wulff ilmoitti 17. helmikuuta 2012 eroavansa tehtävästään sen jälkeen kun nousi epäilyjä, joiden mukaan Wulff on ottanut vastaan tai myöntänyt etuisuuksia. Vuodenvaihteessa 2011–2012 paljastui, että Wulff yritti uhkailemalla estää itseään koskevien kriittisten juttujen julkaisemisen Bild- ja Welt am Sonntag -lehdissä.
Vuoden 2010 presidentinvaalissa Wulff oli hallitusrintaman eli kristillisdemokraattien ja liberaalien ehdokas. Vastaehdokas oli sosiaalidemokraattien ja vihreiden tukema Joachim Gauck, jonka Wulff voitti vasta kolmannella kierroksella.
Wulff toimi vuosina 2003–2010 Ala-Saksin osavaltion pääministerinä. Hän on ollut CDU:n jäsen vuodesta 1975.
Politiikassa

Wulff valittiin Ala-Saksin pääministeriksi vuonna 2003. Pääministerinä hän uudisti osavaltion peruskoulujärjestelmän ja teki leikkauksia julkiseen velkaan. Wulff oli spekulaatioissa mahdollisena liittokansleriehdokkaana vuoden 2005 vaaleissa, mutta kieltäytyi. Hänet valittiin  Saksan liittopresidentiksi 30. kesäkuuta 2010, Horst Köhlerin erottua. Wulff sai 625 ääntä 1242:sta, ja hänestä tuli Saksan nuorin presidentti 51-vuotiaana.
Yksityiselämä

Wulff on toista kertaa naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. Wulff on koulutukseltaan juristi.
Aiheesta muualla

Christian Wulffin kampanjasivusto (saksaksi)
Saksan liittopresidentin virallinen sivusto (saksaksi)
Saksan liittopresidentit
Theodor Heuss
Heinrich Lübke
Gustav Heinemann
Walter Scheel
Karl Carstens
Richard von Weizsäcker
Roman Herzog
Johannes Rau
Horst Köhler
Christian Wulff
Joachim Gauck
Frank-Walter Steinmeier
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Hanbali

Ahmad ibn Hanbalin moskeija Medinassa.
Hanbali (arab. حنبلي‎, Ḥanbalī) on yksi neljästä suuresta sunnalaisen islamin lakikoulukunnasta. Se on saanut nimensä irakilaisen imaami Ahmad ibn Hanbalin (k. 855) mukaan. Hanbali-koulukunta on sunnakoulukunnista pienin ja konservatiivisin. Sen kannattajia on eniten Saudi-Arabiassa.
Ahmad Ibn Hanbal

Ahmad ibn Hanbal oli islamilainen imaami, hadith-oppinut, teologi ja askeetti. Hän oli imaami Shafi'in luotto-oppilas, josta Shafi'i totesi: ”Lähtiessäni nyt Bagdadista sinne ei jäänyt ketään enemmän jumalaa pelkäävää, oppineempaa Pyhässä laissa, pidättyväisempää synnistä, hurskaampaa tai tietävämpää miestä kuin Ibn Hanbal.” Kun hän myöhemmin muodosti oman laintulkintansa, hän nojautui pääasiassa Koraanin teksteihin, haditheihin ja oppineiden yksimielisyyteen (Ijma) antaen vain vähän arvoa analogialle (qiyas). Kellerin mukaan hän oli šarian suurista imaameista todennäköisesti kaikkein oppinein hadith-tieteissä.
Hanbali-koulukunnan alueet on merkitty karttaan tummanvihreällä.
Nürnbergin S-Bahn

| S-Bahn Nürnberg |
| --- | --- |


Tyyppi:  Paikallisjunajärjestelmä
Sijainti:  Nürnberg, Saksa
Avattu:  1987
Linjoja:  5
Liikennöitsijä(t):  DB Regio Franken
Nürnbergin S-Bahn (saks. S-Bahn Nürnberg) on paikallisjunajärjestelmä Nürnbergin, Fürthin ja Erlangenin muodostamalla kaupunkialueella Saksan Baijerissa. Järjestelmä koostuu neljästä linjasta, joita liikennöi Deutsche Bahnin tytäryhtiö DB Regio Franken.
Nürnbergin S-Bahnin keskusasemana toimii Nürnbergin päärautatieasema. Lippujärjestelmä on integroitu Nürnbergin liikennelaitoksen, VGN:n lippujärjestelmään.
Järjestelmän linjakartta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nürnbergin S-Bahn Deutsche Bahnin sivuilla (saksaksi)
ZU-23-2

| ZU-23-2  Suomen puolustusvoimat: "23 Itk 61" |
| --- | --- | --- |

Kuvaus
| Tyyppi | Kevyt kaksiputkinen ilmatorjuntakanuuna |  |
| Tykki | 2 × 2A14 Afanasjev-Jakušev |  |
| Putken väljyys | 2 × 23 mm |  |
| Ammuksen massa | 0,2 kg |  |
| Ammuksen lähtönopeus | 970 m/s |  |
| Panssarinläpäisykyky | 25 mm |  |
| Ampumaetäisyys ilmamaaliin | 2 500 m |  |
| Tulinopeus | 2 × 17 laukausta sekunnissa |  |
| Ammuksia | 2 × 50 patruunalaukausta vyössä |  |
| Laskin | ZAP-23 |  |
| Miehistö | 7 |  |
| Vuosimalli | 1961 |  |
Valmistaja: 
| Valmistusmaa | Neuvostoliitto |  |
Valmistusmäärä: 
Mitat
| Pituus | 4,57 m |  |
| Leveys | 2,88 m |  |
| Korkeus | 1,22 m |  |
Massa
| Massa | 950 kg |  |

ZU-23-2 (Zenitnaja Ustanovka) on Neuvostoliitossa valmistettu kevyt, vedettävä ilmatorjuntakanuuna, joka esiteltiin ensi kerran 1960-luvulla. ZU-23-2:ssa on kaksi 23 mm:n konetykkiä pyöräalustalla. Suuntaukseen käytetään käsikampia, joilla toisella muutetaan sivu- ja toisella pystysuuntaista liikettä. Tykki laukaistaan yleensä jalkapolkimella. Laukaisujärjestelmä jättää viimeisen ammuksen laukaisematta, jotta ammuslaatikoiden vaihdon jälkeen sitä ei tarvitse ladata uudelleen. Tykissä on kuitenkin molemmille putkille oma käsilaukaisin, joilla myös viimeinen panos voidaan laukaista.  Ilmamaaleihin suuntaus tapahtuu yhdistetyn mekaanisen tykkilaskimen ja tähtäimen avulla. Kanuunassa on lisäksi yksinkertaisempi tähtäin maakohteita, kuten jalkaväkeä ja kevyesti panssaroituja ajoneuvoja, vastaan. Ampumatarvikkeena tykissä käytetään sirpale- ja panssarikranaatteja. Miehistö on yleensä vähintään 1+4, eli tykinjohtaja ja operoijat.
Edeltäjät

ZU-23-2 perustuu vanhemman ZPU-2:n rakenteeseen, jossa oli kaksi 14,5 mm:n konekivääriä ja lisäksi vyölippaat hieman eri tavoin sijoitettuna, eikä siinä ollut liekinsammuttimia. Vielä varhaisemmat konekivääriversiot aseesta olivat ZPU-1 (yhdellä aseella) ja ZPU-4 (neljällä aseella). Nykyään on käytössä vain kahden 23 mm:n aseen yhdistelmä.
Kehitys

Tykin neliaseisella vesijäähdytteisellä versiolla on aseistettu ZSU-23-4 Šilka-ilmatorjuntapanssarivaunu.
Suomen puolustusvoimien käytössä

ZU-23-2 on käytössä Suomen puolustusvoimissa nimellä 23 Ilmatorjuntakanuuna 61 (23 ItK 61) sekä Patrian ja Instrumentointi Oy:n modernisoituna versiona nimellä "23 Ilmatorjuntakanuuna 95" (23 ItK 95). Kummastakin versiosta käytetään lempinimeä Sergei. Vuonna 1995 modernisoidussa suomalaisessa versiossa käytetään tähtäinlaitteessa digitaalista laskinta.
Suomen merivoimien käytössä on 23 mm:n laivatykkimuunnos versioina 23 M74, 23 M77, 23 M80 ja 23 M85. M85-lavetista voidaan irrottaa tykit ja korvata ne kuudella Mistral-ilmatorjuntaohjuksella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ZU-23-2 Wikimedia Commonsissa
Kevyt ilmatorjuntatykki Puolustusvoimat (Wayback Machine)
Prikaati 2005:n ilmatorjunta Ilmatorjuntaupseeriyhdistys (Wayback Machine)
Pimeässä näkevä Sergei Ilmatorjuntaupseeriyhdistys (Wayback Machine)
Jalkapallon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2001

Jalkapallon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2001 järjestettiin Suomessa 21.–29. heinäkuuta 2001. Ottelukaupunkeina olivat Helsinki, Tampere, Valkeakoski ja Vantaa.
Turnaukseen osallistui kahdeksan maata, jotka oli jaettu kahteen alkulohkoon. Lohkovoittajat selvisivät finaaliin ja toiseksi sijoittuneet kohtasivat pronssiottelussa.
Pelipaikat

| Helsinki | Tampere | Valkeakoski | Vantaa |
| --- | --- | --- | --- |
| Finnair-stadion | Ratinan stadion | Tehtaan kenttä | Pohjola-stadion |

| Kapasiteetti: 10 770 | Kapasiteetti: 16 800 | Kapasiteetti: 3 200 | Kapasiteetti: 4 600 |
Joukkueet

| --- | --- |
 Lohko A  Jugoslavia   Suomi   Tšekki   Ukraina :  Lohko B  Belgia   Espanja   Puola   Tanska
Alkulohkot > Lohko A

| Joukkue | Ott>  | V | T | H | M | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tšekki | 3 | 3 | 0 | 0 | 8–3 | 9 |
|  Jugoslavia | 3 | 2 | 0 | 1 | 10–6 | 6 |
|  Ukraina | 3 | 0 | 1 | 2 | 4–6 | 1 |
|  Suomi | 3 | 0 | 1 | 2 | 6–13 | 1 |
Alkulohkot > Lohko B

| Joukkue | Ott>  | V | T | H | M | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Puola | 3 | 2 | 1 | 0 | 8–4 | 7 |
|  Espanja | 3 | 2 | 0 | 1 | 5–5 | 6 |
|  Belgia | 3 | 1 | 1 | 1 | 4–4 | 4 |
|  Tanska | 3 | 0 | 0 | 3 | 2–6 | 0 |
Maalintekijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  8 maalia  Jorge Perona 4 maalia  Danko Lazovic   Daniel Sjölund 3 maalia  Jovan Damjanovic   Łukasz Nawotczyński 2 maalia  Emir Bihorac   Jacinto Elá   Jiří Koubský   Łukasz Madej   Zvjezdan Misimovic   Serge Djamba-Shango   Filip Trojan   Dariusz Zawadzki  |  1 maali  Tim Aelbrecht   Mikel Arteta   Mads Beierholm   Peter Benjaminsen   David Bystron   Sasa Cilinsek   Petr Coupek   Tomas Dujka   Rafal Grzelak   Tomas Hudec   Jaroslav Karabkin   Przemyslaw Kazmierczak   Pavel Kutas   Wojciech Lobodzinski   Sergei Motuz   Antti Okkonen   Jussi Peteri  |      Dmitri Pintšuk   Tomas Rehak   Jonathan Walasiak   Mateusz Żytko  |
Suomen joukkue

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Pelipaikka | Pelaaja | Seura |
| MV | Tomi Niemi |  MuSa |
| P | Henri Ahonen |  FC Lahti |
| P | Toni Hahto |  VPS |
| P | Janne Hannula |  FC Lahti |
| P | Matti Hurme |  TPS |
| P | Ossi Martikainen |  KäPa |
| P | Jukka Sauso |  VPS |
| P | Markus Sinisalo |  Inter Turku |
| KK | Mikko Innanen |  FC Haka |
| KK | Pekka Lagerblom |  FC Lahti |
| KK | Antti Okkonen |  MYPA |
| KK | Petri Oravainen |  HJK |
| KK | Kalle Parviainen |  KuPS |
| KK | Henri Scheweleff |  VPS |
| KK | Daniel Sjölund |  Liverpool |
| KK | Kristoffer Weckström |  Derby |
| H | Jari Niemi |  Tampere United |
| H | Jussi Peteri |  HJK |
Aiheesta muualla

Poland end U18 era on high UEFA
| n k Vantaan urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Campo Center  Keimola Golf  Keimolan moottorirata  Korson uimahalli  Myyrmäen jalkapallostadion  Myyrmäen uimahalli  Myyrmäen urheilutalo  Myyrmäki-halli  Rajakylän tenniskeskus  Tikkurilan urheilupuisto Tikkurilan jäähalli  Tikkurilan uimahalli  Tikkurilan urheilutalo  Vantaan Energia -areena 
Urheiluseurat:  Etelä-Vantaan Shakki  Etelä-Vantaan Taitoluistelijat  Etelä-Vantaan Urheilijat  FC Korso  Hämeenkylän Palloseura  IF Helsinge-Atlas  Itä-Hakkilan Kilpa  Keimolan Kaiku  Kenttäurheilijat-58  Kiekko-Vantaa  Koivukylän Palloseura  Korson Kaiku Salibandy  Korson Palloilijat  Korson Palloseura  Korson Veto Lentopallo  M-Team  Pakkalan Palloseura  Pallokerho-50  PK-35 Vantaa  Päiväkummun Pesis  Rekolan Raikas  Rekolan Urheilijat  Riipilän Raketti  Salibandyseura Vantage  SB Vantaa  TAFT  Team Vanpa  Tikkurilan Palloseura Naiset  Tikkurilan Taitoluisteluklubi  Tikkurilan Tiikerit  Uudenmaan Autourheilijat  Vanders  Vantaa Floorball Team  Vantaan Hiihtoseura  Vantaan Jalkapalloseura  Vantaan Jukara  Vantaan Kiekko  Vantaan Lentopallo  Vantaan Pussihukat  Vantaan Salamat  Vantaan Voimisteluseura  Vantaanjoen Juoksu  VFS Vantaa Futsal Club 
Urheilutapahtumat:  Amerikkalainen jalkapallo EM 2018  Hiihto SM 2014  SM 2018  Jalkapallo U-18 EM 2001  Juoksu Maastojuoksun SM 2013  Vantaan maraton  Jääkiekko U-18 EM 1978  U-18 MM 2024  Naisten MM 1999  Nuorten MM 1980  Nuorten MM 1985  Paini EM 2014  Salibandy MM 2010  Suunnistus Jukolan viesti 2012  Taitoluistelu Finlandia Trophy 
Muuta:  Pääkaupunkiseudun paras urheilija
Timber Sycamore

Jaysh al-Izzan taistelija laukaisee yhdysvaltalaisen panssarintorjuntaohjuksen. Kuva vuodelta 2017.
Timber Sycamore oli CIA:n johtama salainen asehankinta- ja koulutusohjelma, jonka avulla rahoitettiin ja aseistettiin Syyrian sisällissodassa Syyrian hallitusta vastaan taistelleita joukkoja. Ohjelma käynnistettiin vuodenvaihteessa 2012–2013, mutta jo sitä ennen CIA toimitti Syyriaan aseita muun muassa Libyasta. CIA:n ohella toimintaa tukivat Saudi-Arabian ja Ison-Britannian tiedustelupalvelut. Vuonna 2017 Yhdysvallat ilmoitti, että Timber Sycamore lakkautetaan.
Verkkosivusto Salonin mukaan Saudi-Arabia on aseistanut Syyrian kapinallisia miljardien dollareiden arvosta. Samoin Qatar, Turkki ja Jordania ovat tukeneet kapinallisia rahallisesti. Yhdysvaltain viranomaiset ovat epäilleet, että osa aseistetuista ryhmistä on ollut sidoksissa Al-Qaidaan. Aseita on päätynyt Al-Nusran rintamalle sekä Islamilaiselle valtiolle, jonka riveissä on ollut CIA:n kouluttamia taistelijoita.
Yhdysvaltain ja Jordanian viranomaisten mukaan Jordanian tiedustelupalvelun virkailijat ovat varastaneet aseita miljoonien dollarien arvosta ja myyneet ne pimeille markkinoille.
Salibandy

| Salibandy |
| --- | --- |

Ensimmäinen ottelu:  1960-luvun loppu
Alkuperämaa:  Ruotsi
Piirteet
Tyyppi:  mailapeli
Joukkueen koko:  20
Pelaajien määrä:  6
Varusteet:  Salibandymaila, Salibandypallo,suojalasit
Pelikenttä:  40 × 20 m
Peliaika:  3 × 20 min.
Kilpailutoiminta
Kansainvälinen kattojärjestö:  IFF
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salibandy on sisätiloissa pelattava mailapeli, joka on saanut vaikutteita jääkiekosta, katukiekosta (engl. floorball) ja jääpallosta. Jääpallon ruotsinkielisestä nimestä bandy polveutuva nimi keksittiin 21. syyskuuta 1985. Lajista käytetään myös usein nimitystä sähly, jolla kuitenkin nykyään tarkoitetaan lähinnä kaveriporukoissa leikki- tai kuntoilumielessä pelattavaa salibandyn varianttia, jossa sääntöjä on muokattu tilanteeseen sopiviksi. Salibandy puolestaan on jalostunut kilpaurheiluksi miesten ja naisten salibandyliigojen, maajoukkuetoiminnan ja MM-kisojen myötä.
Salibandyn kehittäjämaana pidetään yleensä Ruotsia.
Salibandy Suomessa

Suomen Gallupin SLU:lle tekemän suuren kansallisen liikuntatutkimuksen 2005−2006:n mukaan salibandyn harrastajia on Suomessa noin 354 000, joka on palloilulajeista toiseksi eniten. Vain jalkapallolla on Suomessa enemmän harrastajia. Lisenssipelaajien määrällä mitattuna salibandy on Suomen neljänneksi suurin urheilulaji.
Salibandyn harrastusta ja kehitystä edistää ja valvoo Suomen Salibandyliitto. Sillä on noin 850 jäsenseuraa, 45 000 lisenssipelaajaa ja noin 2 200 joukkuetta. Suomen korkein sarjataso on F-liiga, johon kuuluvat miesten F-liiga ja naisten F-liiga. Tämän lisäksi miehillä on sarjatasot I-divisioonasta aina VI-divisioonaan asti. Naisilla alin sarjataso on IV-divisioona. Junioritoimintaa liitolla oli kaudella 2008–2009 vuonna 1988−90 syntyneistä A-junioreista vuonna 2000 syntyneisiin F-junioreihin. A-junioreista C-junioreiden nuorempaan ikäluokkaan asti pelataan SM-mitaleista. Kansainvälisellä tasolla Suomea edustavat miesten ja naisten sekä alle 19-vuotiaiden poikien ja tyttöjen maajoukkueet.
Salibandy kansainvälisesti

Vuonna 1986 Ruotsi, Suomi ja Sveitsi perustivat Kansainvälisen Salibandyliiton (engl. International Floorball Federation – IFF). Maaliskuussa 2019 Kansainvälisessä Salibandyliitossa oli 70 jäsenmaata, joista 45 oli vakinaisia, muut väliaikaisia jäseniä.
Aasialla ja Oseanialla on oma yhteinen liittonsa nimeltään Asia and Oceania Floorball Confederation (AOFC). Maaliskuussa 2019 AOFC:hen kuului 15 jäsenjärjestöä. Vuosina 2018–2020 järjestön puheenjohtajana toimi thaimaalainen Dato‘Seri Chaiyapak Siriwat.
Merkittävimpiä kansallisia liigoja ovat Ruotsin miesten Svenska Superligan ja naisten Elitserien, Suomen F-Liiga ja Sveitsin Nationalliga A
Kilpailut ja turnaukset

Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka toinen vuosi siten, että miehet pelaavat parillisina ja naiset parittomina vuosina. Miehet pelasivat ensimmäisen kerran maailmanmestaruudesta vuonna 1996 ja naiset 1997. Myös alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka toinen vuosi: Pojat pelaavat naisten kanssa parittomina vuosina ja tytöt miesten kanssa parillisina vuosina. Euroopan-mestaruudesta on salibandyssä kilpailtu kahdesti: vuosina 1994 ja 1995. Vuonna 2022 Kansainvälinen Salibandyliitto päätti, että syksystä 2025 lähtien pelataan EM-kisoja vuorovuosina MM-kisojen kanssa. Syksyn 2025 miesten kisat kuitenkin peruuntuivat, koska miehet ovan elokuussa mukana World Gamesissa. Naisten EM-kisat pelataan syyskuussa 2026 Göteborgissa.
World Gamesissa salibandy oli näytöslajina Lahden kisoissa 1997. Ensimmäisen kerran salibandy oli virallisena lajina 2017 Wrocławissa; siellä samoin kuin vuoden 2022 kisoissa Birminghamissa, USA:ssa, mukana olivat vain miehet. Elokuussa 2025 Chengdussa Kiinassa mukana ovat myös naiset.
Seurajoukkuetasolla Euroopan eri maiden mestarijoukkueet osallistuvat vuosittain pelattavaan Champions Cupiin, joka aiemmin tunnettiin myös nimellä Salibandyn Euroopan Cup. Ensimmäisen kerran seurajoukkueiden Euroopan-mestaruudesta pelattiin vuonna 1993. Ensimmäisen seurajoukkueiden mestaruuden Suomeen toivat Tapanilan Erä III:n naiset. Miehissä ensimmäinen oli HIFK. Kansallisella tasolla seurajoukkueet pelaavat vuosittain myös Suomen Cupia, joka tunnetaan pääsponsorinsa mukaan kaudesta 2023–24 alkaen myös Kouvolan Lakritsi Suomen Cupina. Siihen voivat osallistua kaikki joukkueet tasosta riippumatta. Ensimmäinen Suomen Cup järjestettiin kaudella 1988–1989.
Säännöt > Kaukalo

Kaukalo on muodoltaan kulmistaan pyöristetty suorakulmio. Sen pituus on 40 metriä ja leveys 20 metriä. Erityisluvalla voidaan käyttää pienempää kenttää. Tällöin sallittu minimikoko on 36 × 18 metriä. Kenttään on merkitty erityisiä alueita. Pituussuunnassa kentän halkaisee kahtia keskiviiva, jonka keskellä on keskipiste. Maalin ympärillä on kaksi aluetta: maalialue ja maalivahdin alue. Maalialueen leveys on viisi metriä ja pituus neljä metriä. Se alkaa 2,85 metrin päästä kaukalon päädystä. Maalivahdin alueen leveys on 2,5 metriä ja pituus metrin. Se sijoitetaan 65 senttimetrin päähän maalialueen takalinjasta. Kummatkin alueet sijoitetaan siten, että niiden keskikohdat ovat linjassa keskipisteen kanssa. Kenttään merkitään kuusi erillistä kiistapallopistettä, joista kaksi sijoitetaan keskiviivalle ja neljä oletetuille maaliviivojen jatkeille 1,5 metrin päähän kaukalon reunasta. Keskipiste on yksi kiistapallopisteistä. Kaikki merkinnät tehdään 4–5 cm:n levyisillä viivoilla. Kaukalon sivulle on kummallekin joukkueelle merkittävä kymmenen metrin levyinen vaihtoalue, joka alkaa viisi metriä keskiviivasta.
Säännöt > Pelaajat ja varusteet

Joukkueeseen saa kuulua korkeintaan 20 pelaajaa. Sallittu pelaajamäärä vaihtelee alueittain Säbäkipinä ja PeliMaailman otteluissa, joissa pelaajia voi olla 3+1, 4+1 tai 5+1. Kentällä saa yhdeltä joukkueelta olla kerralla kuusi pelaajaa, joista korkeintaan yksi on maalivahti. Joukkue saa halutessaan pelata ilman maalivahtia kuudella kenttäpelaajalla. Pelaajia saa vaihtaa milloin haluaa, mutta vaihdon on tapahduttava erillisellä vaihtoalueella. Joukkueella tulee olla nimettynä kapteeni. Tämän tulee käyttää hihanauhaa. Muu pelaaja kuin kapteeni saa puhua erotuomarille vain, jos tämä häneltä kysyy jotakin. Pelaajien lisäksi joukkueella saa olla viisi toimihenkilöä. Ottelun tuomitsee kaksi samanarvoista erotuomaria.
Pelaajan varusteisiin kuuluu mailan lisäksi peliasu, joka koostuu kengistä, polvisukista, lyhyistä housuista ja paidasta. Joukkueen kenttäpelaajilla tulee olla keskenään yhtenäiset peliasut. Paitojen tulee olla numeroidut. Paidan väri ei saa olla harmaa. Eri joukkueiden peliasujen tulee erottua toisistaan. Erotuomareilla tulee olla paita, mustat lyhyet housut ja mustat polvisukat. Maalivahdilla on paita ja pitkät housut sekä maski, joka suojaa kasvoja. Maalivahti saa käyttää käsiensä suojana hansikkaita, mutta ei mitään sellaisia varusteita, jotka peittävät maalia enemmän kuin maalivahdin vartalo. Pelaajan mailan lapa ei saa olla teräväkärkinen. Lavan käyryys ei saa olla yli 30 mm; se mitataan lavan korkeimmasta kohdasta, kun lapa on asetettu tasaiselle alustalle. Mailan varren ja lavan tulee olla samaa tuotemerkkiä.
Maali sijoitetaan maalivahdin alueen takarajalle siten, että raja toimii samalla maaliviivana. Maalin leveys on 1,6 metriä, korkeus 1,15 metriä ja syvyys 65 senttimetriä.
Salibandy vammaisurheilulajina

Salibandystä on kehitetty useita vammaisurheiluun soveltuvia lajeja, jotka tarjoavat vauhdikkaita ja taktisia pelitilanteita monille erilaisille pelaajaryhmille. Sellaisia ovat muun muassa sähköpyörätuolisalibandy, kuurojen salibandy ja kehitysvammaisten salibandy.
Sähköpyörätuolisalibandy on vauhdikas ja taktisesti haastava urheilulaji, joka on suunniteltu erityisesti sähköpyörätuolia käyttäville urheilijoille. Lajissa yhdistyvät pelistrategia ja tekninen tuolin hallinta. Erilaiset pelaajatyypit tekevät siitä monipuolisen ja kilpailullisen. Jokainen pelaaja tuo joukkueeseen omat vahvuutensa, ja Suomella on kotimaisten sarjajoukkueiden lisäksi sähköpyörätuolisalibandymaajoukkue, joka kilpailee kansainvälisissä arvokisoissa.
Kuurojen salibandy tarjoaa kuulovammaisille pelaajille täyden osallistumismahdollisuuden hyödyntäen visuaalisia signaaleja ja viestintää pelin aikana. Laji korostaa tarkkaa yhteistyötä ja on yhtä nopeatempoinen ja intensiivinen kuin tavallinen salibandy.
Kehitysvammaisten salibandy mahdollistaa monitasoisen osallistumisen sekä tukee yhteisöllisyyttä ja joukkuehenkeä. Pelissä korostetaan pelitaitojen kehittämistä ja itsensä ilmaisua; tavoitteena on tarjota kaikille mahdollisuuden kokea onnistumisen iloa.
Erotuomarit

Jokaisessa ottelussa on vähintään yksi erotuomari. Yleensä erotuomareita on kaksi. Erotuomareiden tulee olla täysin puolueettomia.
Erotuomarit > Luokitukset

Erotuomareilla on 16 luokitustasoa. Taso 16 on näistä alin ja taso 1 korkein. Luokitus määrittää, minkä tasoisia sarjoja erotuomari saa tuomita. Erotuomari voi kuitenkin saada koeotteluina tuomittavikseen otteluita, joihin muutoin vaadittaisiin korkeampaa luokitusta kuin hänellä on. Kaikki luokitukset on löydettävissä erotuomareiden luokitustaulukosta.
Luokitusta voidaan nostaa tai laskea erotuomarin oman alueen johtoryhmän päätöksellä. Johtoryhmä tekee nämä päätökset suurimmalta osin otteluvalvonnoista ja mentoroinneista tulleiden palautteiden pohjalta.
Erotuomarit > Koulutukset

Jokaisen uuden erotuomarin tulee suorittaa aluksi erotuomareiden ykkös-ja kakkostason peruskoulutukset. Myös ennen jokaista kautta suoritetaan koulutus. Luokituksella 8-16 olevat erotuomarit suorittavat erotuomareiden jatkokoulutuksen. Ennen kuin luokituksen nostaminen on mahdollista, täytyy erotuomarin suorittaa uuteen luokitukseen vaadittava koulutus.
Erotuomarit > Varusteet

Erotuomareiden on käytettävä mustia shortseja, mustia polvisukkia, samanväristä paitaa kuin erotuomariparinsa sekä sisäpelikenkiä. Erotuomarilla tulee olla käytettävissään mitta, muovinen keskikokoinen pilli (sarjajärjestäjä voi kuitenkin antaa luvan toisenlaisen pillin käyttöön) sekä punainen kortti. Halutessaan erotuomari voi käyttää myös headset-laitetta.
Harrastuksena

Salibandy on keskihintainen urheiluharrastus. Lasten harrastetasolla pelaaminen maksoi vuonna 2023 keskimäärin 1 518 euroa vuodessa (vaihdellen 1 260 – 1 790 euroa) ja kilpatasolla keskimäärin 2 148 euroa (vaihteluvälillä 1 500 – 3 160 euroa) .
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansainvälisen salibandyliiton (IFF) virallinen sivu (englanniksi)
Suomen salibandyliiton (SSBL) ja liigojen virallinen sivu
Pääkallo.fi, suomenkielinen salibandya käsittelevä sivusto
UrheiluSuomi.com, uutisia ja kuvia Salibandyliigasta
Innebandymagazinet.se (ruotsiksi)
Pelaamisessa käytetty pallo.
Pelikentän mitat.
Maali.