stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Käyttöteoria
Käyttöteoria ja julkiteoria

Oman toiminnan perusteiden arviointi ja muuttaminen ei ole helppoa. Toimintaansa perustellessaan ihminen yleensä kertoo julkiteoriastaan. Hän ei ole välttämättä lainkaan tietoinen siitä, että kerrottu malli ja toimintaa tosiasiallisesti ohjaava malli eli käyttöteoria voivat olla ristiriidassa keskenään. Ulkopuolinen tarkkailija, kuten opettaja, opettajankouluttaja tai mentori, voi havaita eron. Tämän eron näkyväksi tekemisen ja työstämisen on nähty mahdollistavan yksilön tietynlaisen vapautumisen ja reflektiivisen toiminnan.
Chris Argyris on todennut, että hän kollegoineen oli tutkimustensa alkuvaiheessa liian optimistinen julki- ja käyttöteorian välisestä läheisestä vastaavuudesta. Havainnot osoittivat pian, että käyttöteoriat poikkesivat merkittävästi julkiteorioista eivätkä tutkimuksiin osallistuneet henkilöt olleet tietoisia tästä epäsuhdasta (inconsistency) omassa ajattelussaan. Oman toiminnan reflektointi osoittautui siten tärkeäksi tutkimuksen ja kehittämisen kohteeksi. Reflektiivisyyttä pidetään esimerkiksi hoitotyön ammattilaiselle tärkeänä osaamisena, koska hänen on kyettävä vastuulliseen toimintaan, osattava ylläpitää osaamistaan ja tunnistaa osaamisen kehitystarpeita. Reflektiivisyys on tärkeää yhteistoimintaa ja keskinäistä luottamusta vaativissa tehtävissä esimerkiksi itsetuntemuksen ja itseohjautuvuuden mahdollistajana.
Donald Schön on esittänyt käsitteen reflective practice (reflektiivinen käytäntö).  Reflektiivisen käytännön käsitteestä on johdettu reflektiivisen ammattilaisen (reflective practitioner) käsite.Jack Mezirow on kehittänyt samalta pohjalta emansipatorisen oppimisen (emansipatory learning) ideaa.
Defensiivinen ja produktiivinen käyttöteoria

Useimmiten yksilöiden soveltamiin käyttöteorioihin sisältyy defensiivisiä eli itseä puolustavia elementtejä. Argyris (1999) kiteyttää tämän lähtökohdan neljäksi arvoksi:
1. pyrkimys säilyttää tilanteen kontrolli
2. voiton maksimointi ja tappion minimointi
3. pyrkimys vaimentaa negatiiviset tunteet
4. rationaalisuuden tavoittelu: ihmiset pyrkivät määrittelemään selkeät tavoitteet ja arvioivat toimintaansa sen mukaan saavuttivatko tavoitteet vai eivät.
Arvojen taustalla on pyrkimys välttää uhkaavia tilanteita ja sitä, että tuntee itsensä haavoittuvaksi tai kilpailukyvyttömäksi. Puolustautuva käyttäytyminen vahvistaa itseään ja esimerkiksi estää oppimista.
Defensiiviselle käyttöteorialle esittämäänsä vaihtoehtoa Argyris (1999) nimittää produktiiviseksi (tuottavaksi) päättelymalliksi. Kyse on tunnepohjaisen puolustautuvan toimintamallin korvaamisesta tietopohjaisella ja selkeästi esitetyllä päättelyllä. Produktiivinen malli muistuttaa "tieteellistä menetelmää", päättelyprosessin ihannetta, jossa päättelyn lähtökohdat, aineisto, käsitteiden yhteydet ja päättelysäännöt on ilmaistu selkeästi ja päättelyn logiikka pystytään testaamaan objektiivisesti.
Omissa konsulttien toimintaa käsittelevissä tutkimuksissaan Argyris kertoo kuitenkin havainneensa, että kohdatessaan hämmentäviä tilanteita konsultit, siis ilmeisen arvostetut asiantuntijat, eivät keränneet objektiivista tietoa eivätkä tehneet päättelyään läpinäkyväksi. Tehty päättely palveli päättelijää itseään ja oli luonteeltaan "muutokseen pakottavaa" (engl. "imperious to change").
Sovelluksia

Kuten edellä on mainittu, oman käyttöteorian tunnistaminen ja selkiinnyttäminen voidaan nähdä osana ammatilliseen kehitykseen liittyvää reflektiivistä valmiutta. On siis luontevaa, että sitä esitellään asiantuntijakoulutuksen osana ja käytetään organisaatioiden kehitystoiminnassa.
Schön ja Argyris kollegoineen ovat tunnistaneet kaksi käyttöteoriaa muotoilevaa ajattelutapaa (engl. mindset), joita he kutsuvat nimillä Model I ja Model II. Näiden tarkastelua voidaan käyttää organisaation kehittämisen välineenä.
Model I perustuu defensiiviseen päättelyyn ja pyrkii suojaamaan yksilöä perustavanlaatuisilta muutoksilta. Useimmiten yksilön käyttöteoria perustuu Model I:een, vaikka hän ei ole siitä tietoinen. Model II on lähtökohdaltaan julkiteoria, yksilö on valmis puhumaan siitä. Kehittymistavoite liittyy siihen, että yksilö oppii rutiininomaisesti (routinely) myös toimimaan sen mukaan. Toiminta, ja siis sitä ohjaava käyttöteoria, pyritään saamaan arvioitavaan tietoon ja informoituihin valintoihin perustuvaksi. Tavoitteena on oman toiminnan valpas tarkkailu sekä kyky havaita ja korjata virheet.
Ajattelutavan omaksumisessa ja siihen ohjaamisessa ilmenee todennäköisesti erilaisia esteitä, joita Argyris (2010) kutsuu "organisaation loukuiksi" (organizational traps).
Opettajankoulutuksessa saatetaan esitellä käyttöteoria opiskelun ja työkokemuksen kautta muodostuneena osaamisena, jota opettaja hyödyntää opetusta suunnitellessaan, käyttää tulkintojen ja päätösten perustana opetustilanteessa sekä välineenä arvioidessaan onnistumistaan opetustilanteen jälkeen. Käyttöteoria on dynaaminen: palautteen ja omaksumansa uuden tietämyksen pohjalta opettaja muokkaa käyttöteoriaansa ja siihen pohjaavaa toimintaansa.  Ajattelutavan opiskeluun käytetään omaa opettajuutta koskevan käyttöteorian kirjoittamista opintojen eri vaiheissa.
Käpylän rautatieasema

Käpylän rautatieasema (lyh. Käp, ruots. Kottby järnvägsstation, ratakm 5+840) on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen rautatieasema Helsinki–Riihimäki-radan varrella Helsingin Käpylän ja Oulunkylän kaupunginosien rajalla. Asema sijaitsee Pasilan ja Oulunkylän asemien välissä noin 6 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Liikenneviraston virallisessa rautatieliikennepaikkaluettelossa (2012) Käpylä on Helsingin liikennepaikan osa.
Historiaa

Käpylän rautatieasema avattiin 1910, jolloin sitä kutsuttiin Kottbyn laituriksi.
Kottbyn seisakkeelle rakennettiin puinen asemarakennus vuonna 1921. Se sijaitsi radan pohjoispuolella nykyisen Metsälän, tuolloisen Kottbyn vieressä. Rakennus käsitti odotushuoneen, lipunmyyntihuoneen ja "pakaasihuoneen" sekä asemahenkilökunnan asuintilat. Asemalla oli jonkin aikaa myös pieni kanttiini sekä oma järjestyspoliisi, joka partioi asemalla iltaisin.
Asemarakennus poistettiin käytöstä vuonna 1963 ja purettiin 1970-luvulla.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Kulkuyhteydet

HSL:n lähijunat I-, K-, P- ja T-tunnuksilla
Helsingin bussit:
56 Kalasatama - Kannelmäki
61 Rautatientori - Pukinmäki - Tapaninkylä
61N Rautatientori - Pukinmäki - Töyrynummi
64 Rautatientori – Itä-Pakila
66 Rautatientori – Maunula – Paloheinä
67/N Rautatientori – Torpparinmäki
69 Kamppi – Patola – Jakomäki
Seudulliset bussilinjat:
600 Rautatientori – Kartanonkoski – Lentoasema
603 Paloheinä – Käpylä – Pukinmäki – Malmin sairaala
614 Hakaniemi – Kartanonkoski – Ylästö
617 Hakaniemi  – Tammisto  – Aviapolis
611/B Rautatientori – Siltamäki – Suutarila / Tikkurila
623 Hakaniemi – Leinelä / Peijas
633 Hakaniemi – Ilola - Korso
633N Rautatientori – Korso – Kerava
643 Hakaniemi - Maantiekylä - Hyrylä
643K Hakaniemi - Ilola - Maantiekylä - Hyrylä
643N Hakaniemi - Ilola - Maantiekylä - Hyrylä - Lahela
665N Hakaniemi - Ilola - Maantiekylä - Hyrylä - Järvenpää as. - Kellokoski
Kääpiökotilo

| Kääpiökotilo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Keuhkokotilot Pulmonata
Lahko::  Maakeuhkokotilot Stylommatophora
Heimo::  Kääpiökotilot Punctidae
Suku::  Punctum
Laji::  pygmaeum
Kaksiosainen nimi
 Punctum pygmaeum  (Draparnaud, 1801) 
Synonyymit
 Helix pygmaea  Helix minutissima 
Katso myös
   Kääpiökotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääpiökotilo (Punctum pygmaeum) on hyvin pienikokoinen kotilolaji. Se on pienin Euroopassa tavattava kotilo ja Suomessakin esiintymiseltään erittäin yleinen.
Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuisen kääpiökotilon kuoren läpimitta on vain 1,2–1,5 mm. Kuori on väriltään kellanruskea, silkinhohtoinen ja sen pinnassa on hyvin tiheässä säännöllisin välein uurteita. Kierteitä on 3–3,5 ja niiden välillä on syvät saumat. Kuoren napa on syvä ja laaja, jopa 25 % kuoren läpimitasta. Muodoltaan jokseenkin pyöreän suuaukon reunalla ei ole paksuuntunutta huulta.
Levinneisyys

Lajin levinneisyys kattaa Euroopan sekä Aasian länsi- ja pohjoisosat. Suomessa se lukeutuu kaikkein yleisimpiin kotilolajeihin ja esiintyy runsaslukuisena koko maassa.
Elinympäristö ja elintavat

Kääpiökotilon elinympäristöä ovat etenkin haapaa tai koivua kasvavat lehti- ja sekametsät sekä ravinteikkaat suot. Elinympäristöjen kirjo on suuri. Kotilot elävät karikkeen joukossa ja laji voi olla hyvin runsaslukuinen, sillä parissa litrassa kariketta voi olla jopa 500 kotiloa.
Lisääntyminen tapahtuu yleensä parittelun kautta, mutta kukin kotilo kykenee lisääntymään myös itsenäisesti. Eläin munii 1–16 munaa yksitellen usean päivän aikana ja munat kuoriutuvat reilun parin viikon kuluttua. Vastakuoriutuneen yksilön kuoren läpimitta on noin 0,5 mm. Poikaset kasvavat nopeasti, kunnes saavuttavat täysikasvuisen yksilön mitat. Tämän jälkeen kasvu on huomattavasti hitaampaa, mutta jatkuu silti koko kotilon eliniän. Kääpiökotilo elää keskimäärin noin 200 vuorokautta.
Aiheesta muualla

Luonnontieteellinen keskusmuseo[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3203820  BioLib: 2796  BOLD: 360334  CoL: 4QHSP  EoL: 4920268  EPPO: PNCTPY  EUNIS: 289620  Fauna Europaea: 430786  Fauna Europaea (new): c5b4d5bd-7c62-4cb9-9a77-ee5bfc1a52b8  GBIF: 4568278  iNaturalist: 336796  NatureServe: 2.901780  NCBI: 265217  Observation.org: 20039  Open Tree of Life: 28457  Laji.fi: MX.52726
Käpytikka

| Käpytikka |
| --- | --- |
 Käpytikkanaaras ja -koiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Käpytikat Dendrocopos
Laji::  major
Kaksiosainen nimi
 Dendrocopos major  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Käpytikka Wikispeciesissä   Käpytikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Käpytikka (Dendrocopos major) on tikkalintuihin kuuluva lintulaji. Sen levinneisyysaluetta ovat Eurooppa ja pohjoinen Aasia. Käpytikan pituus on noin 25 senttimetriä, ja sen vatsa on valkoinen ja siivissä mustalla pohjalla valkoiset poikkiraidat. Käpytikkojen lajimäärään vaikuttaa kuusen ja männyn siemensadon onnistuminen. Se pesii monenlaisissa metsissä, vaikkakin suosii havumetsiä.
Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuisen käpytikan pituus on 23–26 senttimetriä ja siipien kärkiväli 38–44 senttimetriä. Se painaa noin 70–105 grammaa.
Käpytikalla on valkoinen vatsa, joka rajoittuu jyrkästi punaiseen alaperään. Sen kupeet ovat viiruttomat ja hartioissa isot valkoiset laikut. Siipisulat ovat valkoisia poikkiraitoja lukuun ottamatta mustat. Vanhalla koiraalla on punainen laikku takaraivolla, mutta naaraalla päälaki on kokonaan musta. Nuorilla yksilöillä, varsinkin koirailla, päälaki on kokonaan punainen. Pohjois-Afrikassa elävällä numidus-alalajilla punainen alaperä jatkuu vatsan puolelle, ja niillä on punainen rinta, jossa on mustia laikkuja.
Vanhin tavattu suomalainen rengastettu käpytikka on ollut 12 vuotta, 10 kuukautta ja 7 päivää vanha.
Äänet

Käpytikan kutsuääni on lyhyt, voimakas ja terävä  ”kjik” (ohje). Sen soidinrummutus on terävä, loppua kohti vaimeneva ja lyhyempi kuin muilla suomalaisilla tikoilla. Se toistaa tämän noin yhden tai kahden sekunnin sarjan viidestä kymmeneen kertaa minuutissa. Käpytikka rummuttaa kuivien oksien lisäksi myös tolppien metallisuojuksia, lampunkupuja ja muita paikkoja, jotka antavat hyvän kaikupohjan. Hermostuneena käpytikka päästää karhean ja käheän ”kji-krä-krä-krä-krä”-sarjan.
Levinneisyys

Käpytikkoja elää Euroopassa, Pohjois- ja Itä-Aasiassa sekä Pohjois-Afrikassa. Euroopassa sen pesimäkannaksi arvioidaan 12–18 miljoonaa paria.
Suomessa käpytikka pesii koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 228 000 – 528 000. Käpytikkojen määrään vaikuttaa kuusen ja männyn siemensadon runsaus, minkä vuoksi kannanvaihtelut eri vuosina voivat olla suuria. Suomen käpytikkakanta on kasvanut 1900-luvun puolivälistä lähtien. Käpytikka on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 34 euroa.
Käpytikka ei ole muuttolintu, mutta huonoina siemenvuosina pohjoisen käpytikat vaeltavat etelään ja lounaaseen.
Elinympäristö

Käpytikka pesii kaikenlaisissa metsissä. Se suosii erityisesti havumetsiä, mutta pesii myös lehtimetsissä, isoissa puistoissa ja villiintyneissä puutarhoissa. Se ei ole riippuvainen lahopuusta toisin kuin useat muut tikkalajit.
Ravinto

Käpytikan pääravintoa ovat syyskesästä myöhäiseen kevääseen havupuiden siemenet. Se kiilaa kävyn puunkoloon ja naputtelee siemenet esiin. Puun alle kertyy runsaasti siemenistä tyhjennettyjä käpyjä. Kesäisin käpytikka syö hyönteisiä ja niiden toukkia. Se voi syödä myös marjoja ja ryöstää muiden lintujen munia ja poikasia. Talvisin käpytikka voi käydä ruokintapaikoilla syömässä talia ja siemeniä.
Lisääntyminen

Huhti–toukokuussa tikkapari hakkaa pesäkolon lahoon haapaan, koivuun tai leppään. Sama pesäkolo on käytössä yleensä vain yhden pesintäkauden. Touko–kesäkuussa naaras munii 4–7 valkoista munaa. Emot hautovat munia 10–12 vuorokautta ja ruokkivat poikasia pesään 21–25 vuorokautta.
Aiheesta muualla

Käpytikka Lintukuva-verkkopalvelussa
ITIS: Dendrocopos major (englanniksi)
Vikberg, Pentti 1975: Vaeltavien käpytikkojen käsisulkasadosta. – Lintumies 3.1975 s. 84–89. SLY.
Vikberg, Pentti 1975: Vaeltavien käpytikkojen lepäilystä rengastus- ja kontrollitietojen perusteella. – Lintumies 3.1975 s. 100–104. SLY.
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Dendrocopos major:  Wikidata: Q26209  Wikispecies: Dendrocopos major  ABA: grspwo  Avibase: D754DB8552A7AA42  BioLib: 8794  BirdLife: 22681124  BOLD: 52577  BOW: grswoo  BTO: bob8760  CoL: 6CJDB  eBird: grswoo  EPPO: DENPMA  EURING: 8760  Fauna Europaea: 97099  Fauna Europaea (new): 63e50911-aa07-4e9f-b255-61ce85bb70a5  GBIF: 2477968  iNaturalist: 17871  IRMNG: 11115840  ITIS: 554048  IUCN: 22681124  NBN: NHMSYS0000530331  NCBI: 137523  Observation.org: 109  Open Tree of Life: 348848  TSA: 5832  WoRMS: 1459903  Xeno-canto: Dendrocopos-major  Laji.fi: MX.30443 
Picus major:  Wikidata: Q106447816  GBIF: 4408646  WoRMS: 1459906  ZooBank: 4D5A7A19-857C-4FA4-8E9E-F2CD4F1F2601 
Käpytikan verstas männyssä.
Käpytikan muna.
Kööpenhaminan taistelu

Kööpenhaminan taistelu käytiin Kööpenhaminan redillä 2. huhtikuuta 1801 Ison-Britannian ja Tanska-Norjan laivastojen kesken. Britannian laivasto-osastoa komensi amiraali Horatio Nelson.
Britit halusivat hajottaa pohjoisten valtioiden puolustusliiton, johon olivat liittyneet Tanska-Norja, Venäjä ja Ruotsi. Se oli osa suurempaa brittiläisvastaista liittokuntaa, johon oli tarkoitus saada kaikki Britannian naapuruston rannikkovaltiot, suurimpina Venäjä, Ranska ja Espanja. Pohjoisen puolustusliiton vahvin laivasto oli Kööpenhaminassa majaileva Tanskan ja Norjan laivasto. Britannia lähetti laivastonsa tuhoamaan sitä. Yksipäiväinen taistelu 2. huhtikuuta 1801 vaati molemmilta osapuolilta tuhansia kaatuneita. Taistelu päättyi aselepoon, jossa Tanska-Norja luopui liitostaan Venäjän ja Ruotsin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kööpenhaminan taistelu Wikimedia Commonsissa
| n k Tanskan historia |
| --- | --- | --- |
| Esihistoria |  Beowulf  Doggerland  Maglemosen kulttuuri  Kongemosen kulttuuri  Ertebøllen kulttuuri  Suppilopikarikulttuuri  Skandinavian pronssikausi  Esiroomalainen rautakausi  Tollundin mies  |  |
| Viikinkiaika |  Viikingit Gorm Vanha  Harald Sinihammas  Sven Haaraparta  Knuut Suuri  Jellingin riimukivet  Skandinaavinen mytologia  Danelagen  Danevirke  |  |
| Keskiaika |  Saksalainen ritarikunta  Bornhövedin taistelu  Lyndanisen taistelu  Kalmarin unioni Margareeta I  Haakon VI Maununpoika  Eerik Pommerilainen  Tanska-Norja  Tukholman verilöyly  Uskonpuhdistus Christiern Pedersen  Hans Tausen  Johanniittain ritarikunta  Kreivisota  |  |
| Suurvalta-aika |  Kolmikymmenvuotinen sota Brömsebron rauha  Pohjan sota Roskilden rauha  Skåneland  Holstein-Gottorp  Kööpenhaminan rauha  Skoonen sota  Suuri Pohjan sota  Siirtomaat Länsi-Intia  Grönlanti  Kööpenhaminan taistelu  Kuudennen liittokunnan sota  Wienin kongressi  Hans Christian Andersen  Søren Kierkegaard  Bertel Thorvaldsen  N. F. S. Grundtvig  Schleswig-Holstein Schleswigin herttuakunta  Holsteinin herttuakunta  Ensimmäinen Saksan–Tanskan sota  Helgolandin meritaistelu  Toinen Saksan–Tanskan sota  Skandinavian rahaliitto  |  |
| 1900- |  Hyvinvointivaltio  Pääsiäiskriisi  Tanskan miehitys Tanskan valtaus  Islannin maihinnousu  Tanskan protektoraatti  Tanskan vastarintaliike  Tanskan valtakunnankomissariaatti  Pohjoismaiden neuvosto  Kansanäänestys Eurosta  |  |
Ifat

Ifatin sulttaanikunta vuoden 1300 tienoilla.
Ifat oli keskiaikainen valtio nykyisen Etiopian alueella Awashjoen laaksossa ja ympäröivillä vuoristoalueilla. Se syntyi 1200-luvun loppupuolella Walashma-dynastian perustajan Wali Ashman aikana. Ifat valloitti Šoan valtakunnan ja alisti valtaansa muita pieniä muslimivaltioita. Maan väestö koostui islamiin kääntyneistä seemiläisistä ja kuušilaisista kansoista, jotka harjoittivat maanviljelyä ja karjanhoitoa. Tärkeä merkitys oli myös Zeilan satamakaupunkiin johtaneella kauppareitillä.
1300–1400-luvuilla Ifat kävi jatkuvia sotia kristityn Etiopian kanssa. Keisari Yeshak I valloitti sen vuonna 1415 ja Zara Yakob hävitti alueen perusteellisesti vuonna 1445. Ifatin itäosa liitettiin Adalin sulttanikuntaan.
Kökşetaw

| Kökşetaw (Kokšetau) Көкшетау |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kökşetawin sijainti
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Aqmola
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  400 km²
Väkiluku (2012)  ():  136 835
Aikavyöhyke:  UTC+5
 
 www.kokshetau.kz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kökşetaw tai Kökšetau (kaz. Көкшетау, ven. Кокшетау, Kokšetau, vuoteen 1993 saakka Кокчетав, Koktšetav) on Aqmolan alueen pääkaupunki Pohjois-Kazakstanissa. Sen asukasluku on 136 835 (2012). Kaupunki on perustettu 1824.
Väestön kehitys

52 909 (1959)
80 564 (1970)
103 162 (1979)
136 757 (1989, tai 135 424)
123 389 (1999)
135 106 (2009)
136 835 (2012, arvio)
Tunnettuja asukkaita

Vladimir Sahnov, hiihtäjä ja hiihtovalmentaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kökşetaw Wikimedia Commonsissa
Kökšetaun kaupungille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Näkymä kaupunkiin.
Idänmetsähiiri

| Idänmetsähiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Varsinaiset rotat ja hiiret Murinae
Suku::  Apodemus
Laji::  uralensis
Kaksiosainen nimi
 Apodemus uralensis  (Pallas, 1811) 
Synonyymit
 Apodemus microps  
Katso myös
   Idänmetsähiiri Wikispeciesissä   Idänmetsähiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Idänmetsähiiri (Apodemus uralensis), joskus myös vaivaismetsähiiri tai uralinmetsähiiri, on Euroopan itäosissa ja Aasiassa tavattava jyrsijälaji. Sitä on aiemmin pidetty pikkumetsähiiren (Apodemus sylvaticus) alalajina.
Levinneisyys ja elinympäristö

Idänmetsähiirtä tavataan Euroopan itäosissa ja Aasiassa. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Itävaltaan ja Tšekkiin, etelässä Turkkiin ja idässä Kiinan ja Mongolian länsiosiin. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on yleinen ja laajalle levinnyt eikä sillä ole tunnettuja uhkia.
Idänmetsähiiri suosii elinympäristöinään metsänreunoja ja avoimia alueita metsien läheisyydessä.
Iférouane

| Iférouane |
| --- | --- |
 Iférouane
 Koordinaatit: 19°4′4″N, 8°25′35″E 
Valtio:  Niger
Alue:  Agadez
Departementti:  Arlit
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2010):  12 600
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iférouane on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Agadezin alueen Arlitin departementissa. Se sijaitsee Aïrvuoriston pohjoisosassa Tamgakvuorten juurella olevassa entisessä jokilaaksossa noin 250 kilometriä Agadezista koilliseen. Kunnassa on 12 600 (vuonna 2010, arvio) ja kylässä 1900 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).
Iférouanen kuntaan kuuluu kolme hallintokylää, kaksi perinteistä kylää, neljä leiriä ja 22 vedenottopaikkaa. Sen asukkaat ovat tuaregeja. Tärkeimmät elinkeinot ovat keinokasteluun perustuva puutarhaviljely sekä paimentolaisten harjoittama karjanhoito. Osa alueesta on täysin asumatonta autiomaata.
Kylässä on koulu, terveysasema, posti ja huoltoasema. Se on myös yksi Aïrvuoriston matkailukohteista. Iférouanen nähtävyyksiin kuuluvat perinteiseen tyyliin rakennetut talot ja vehreät puutarhat, käsityökeskus ja pieni museo, ranskalaisen linnakkeen rauniot sekä strutsien suojelua varten perustettu eläintarha. Joulukuun lopussa järjestetään suuri Festival de l’Aïr -perinnejuhla. Majoitusta tarjoaa pieni hotelli ja leirintäalue.
Käpylä

| Käpylä> Kottby |
| --- | --- |
 Puu-Käpylää
 Kaupungin kartta, jossa Käpylä korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Keskinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  25 (osa-alue 250)
Pinta-ala:  1,77 km² 
Väkiluku:  8 099 (2019)
Väestötiheys:  4575 as./km²
Osa-alueet:  On itse osa Vanhankaupungin peruspiiriä
Postinumero(t):  00600, 00610
Lähialueet:  Kumpula, Pasila, Metsälä, Patola, Veräjämäki,  Koskela
Käpylä (ruots. Kottby) on noin 8 000 asukkaan kaupunginosa Helsingissä. Hallinnollisesti Käpylä on osa Vanhankaupungin peruspiiriä. Se sijaitsee Itä-Pasilan, Kumpulan, Oulunkylän ja Koskelan välissä noin viisi kilometriä Helsingin keskustasta pohjoiseen. Lännessä ja pohjoisessa Käpylä rajoittuu päärataan.
Historia > Nimi

Käpylä on saanut nimensä Kottbyn tilasta. Kottbyn tila, joka mainitaan ensi kerran 1556 muodossa Kåtteby, on sijainnut viereisessä Oulunkylässä. Tilan maat jaettiin vuonna 1823 osiin A Kottby ja B Kottby sekä jälkimmäinen edelleen vuonna 1906 osiin B² Kottby ja Lands-Kottby. Nyky-Käpylän puoleinen osa, B² Kottby, liitettiin Helsinkiin 1906 Kumpulan kartanon liitoksen yhteydessä. Tilat A Kottby ja Lands-Kottby tulivat kuulumaan vuonna 1921 muodostettuun Oulunkylän kuntaan, joka liitettiin Helsinkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Kottbyn päärakennus on edelleen nykyisen Oulunkylän keskustassa.
Käpylän suomenkielinen nimi on johdettu ruotsinkielisestä olettaen, että nimen taustalla olisi ruotsin kielen sana kotte, käpy. Todellisuudessa sana lienee viitannut Kottbyn tilan isännän pienikokoiseen, paksuun tai kömpelöön olemukseen. Ennen vuotta 1920 suomenkielinen nimi esiintyi myös muodossa Käpykylä.
Nimellä Kottby (suom. Vanha Käpylä) on 1900-luvun alkupuolella tarkoitettu myös Metsälän aluetta nykyisen Käpylän vieressä.