stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Meredith

| James Meredith |
| --- | --- |
 James Meredith vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1933 (ikä 91) Kosciusko, Mississippi, Yhdysvallat
Ammatti:  ihmisoikeusaktivisti, kirjailija
Muut tiedot
Koulutus: Mississippin yliopisto (yliopiston ensimmäinen musta opiskelija), Columbian yliopisto
Aiheesta muualla
Kotisivu
James Meredith (s. 25. kesäkuuta 1933 Kosciusko, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja kirjailija, joka oli Mississippin yliopiston ensimmäinen musta opiskelija. Hän pääsi opiskelemaan 1962, kun korkein oikeus oli päättänyt yliopiston rotuerottelun laittomaksi. Liittovaltio joutui lähettämään poliiseja, jotta Meredith pysty rekisteröitymään opiskelijaksi. Meredithiä ammuttiin 1966, kun hän oli tekemässä yksin protestimarssia. Hän on saanut myös kritiikkiä toimittuaan 1989–1991 konservatiivisen senaattorin Jesse Helmsin poliittisena neuvonantajana.
Nuoruus ja ura ilmavoimissa

James Meredith syntyi Mississippin Kosciuskossa kymmenlapsiseen perheeseen, joka asui maatilalla. High schoolin jälkeen hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin. Meredith palveli ilmavoimissa 1951–1960 ja alkoi sen jälkeen opiskella mustille tarkoitetussa Jackson State Collegessa.
Pääsy Mississippin yliopistoon

Meredith haki vuonna 1961 Mississippin yliopistoon, jossa oli vain valkoisia opiskelijoita. Hänet ensin hyväksyttiin opiskelijaksi, mutta hyväksyntä peruttiin, kun hänen ihonvärinsä kävi ilmi. Koska vuoden 1954 päätös Brown vastaan Topekan koululautakunta oli tehnyt rotuerottelun laittomaksi, Meredith haastoi yliopiston oikeuteen rotusyrjinnästä. Hänen juttunsa eteni aina korkeimpaan oikeuteen, joka päätti jutun Meredithin hyväksi.
Meredithin piti rekisteröityä yliopistoon 20. syyskuuta 1962, mutta sisäänkäynti oli tukittu. Rauhoittaakseen syntyneitä mellakoita oikeusministeri Robert Kennedy lähetti 500 liittovaltion sheriffiä, ja presidentti John F. Kennedy sotilaspoliiseja, Mississippin kansalliskaartin sotilaita ja rajavartioita. Liittovaltioiden joukkojen tukemana Meredith pystyi sisäänkirjautumaan ja aloittamaan opintonsa. Meredith valmistui 1963 politiikan tutkimuksesta. Meredith jatkoi opintojaan vielä 1960-luvulla ja opiskeli 1964–1965 Nigerian Ibadanin yliopistossa ja 1966–1968 Columbian yliopistossa.
Protestimarssi ja poliittiset toimet

Meredith aloitti kesäkuussa 1966 protestimarssin, jota hän kutsui marssiksi pelkoa vastaan. Hänen oli tarkoitus kävellä Tennesseen Memphisistä Mississippin Jacksoniin. Marssi jäi kesken, kun työtön valkoinen toimistotyöntekijä Aubrey James Norvell ampui Meredithä. Norvell saatiin pian kiinni ja tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen. Tapaus herätti monet ihmisoikeusaktivistit jatkamaan Meredithin marssia, ja Meredith itsekin pääsi vielä mukaan toivuttuaan lyhyen hoitojakson jälkeen.
Meredith liittyi 1967 republikaaniseen puolueeseen ja pyrki vuonna 1967 edustajainhuoneeseen ja 1972 senaattiin. Meredith hävisi kummatkin vaalit. Meredith oli 1989–1991 konservaativisen senaattorin Jesse Helmsin poliittisena neuvonantajana ja tuki vuonna 1991 entisen Ku Klux Klanin jäsenen David Duken kuvernööripyrkimyksiä. Meredith sai toimistaan runsaasti kritiikkiä, johon hän vastasi, ettei ole ikinä kuulunut kansalaisoikeusliikkeeseen, liberaaleihin tai väkivallattomuuden kannattajiin.
Meredith on pysynyt 2000-luvulla aktiivisena ja toiminut ihmisoikeuksien puolesta erityisesti Meredith-säätiön kautta. Hän on kirjoittanut myös muun muassa lastenkirjan Will Wadsworth’s Train to Nowhere (2010) ja muistelmateoksen A Mission from God (2012).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Meredith Wikimedia Commonsissa
Liittovaltion sheriffit saattamassa Meredithiä Mississippin yliopistolla.
Meredith haavoittuneena jouduttuaan kuvassa vasemmalla olevan valkoisen Aubrey James Norvellin ampumaksi. Jack R. Thornellin ottama kuva sai 1967 valokuvauksen Pulitzer-palkinnon.
The Forsaken

| The Forsaken Antestor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 2005
 Tuottaja(t): Børge Finstad, Antestor
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 44.48
 Levy-yhtiö: Endtime Productions
Antestorin muut julkaisut
| Det Tapte Liv 2004 | The Forsaken 2005 | Omen 2012 |
The Forsaken on norjalaisen black metal -yhtye Antestorin kolmas, vuonna 2005 julkaistu täyspitkä albumi. Se edustaa yhtyeen nykyaikaista black metal -tyyliä, ja albumi tunnetaan varsinkin vierailevan muusikon Hellhammerin rumpujen soitosta.
Äänitys

The Forsaken on Antestorin ensimmäinen uutta materiaalia sisältävä täyspitkä albumi sitten vuoden 1998 The Return of the Black Deathin. Tämän vuoksi albumin ilmestymistä edelsi suhteellisen valtaisa hype. The Forsaken äänitettiin vuonna 2004 Top Room Studiosissa, jota ovat käyttäneet yhtyeet kuten Tristania, Borknagar, Mayhem ja Extol. Tuottajana toimi Børge Finstad. Kansitaiteesta vastasi Necrolord (Kristian Wåhlin).
The Forsakenilla soittaa Antestorin uusi kokoonpano, johon liittyivät Vaakevandring-yhtyeen vokalisti Vrede (Ronny Hansen) sekä kosketinsoittaja Sygmoon (Morten Sigmund Mageroy). Hänen soittotyylinsä albumilla on sinfonista, eikä tunnelmaltaan alakuloista, kuten Antestorin vanhoilla albumeilla. Ainoa yhtyeen alkuperäisjäsen albumilla on kitaristi Vemod (Lars Stokstad). Albumilla esiintyy vieraileva naislaulaja, Ann-Mari Edvardsen, joka tunnetaan avant-garde metal -yhtye The 3rd and the Mortalista. Rummuista vastaa Jan Axel Blomberg (Hellhammer), joka on yksi tunnetuimmista extreme metal -rumpaleista, hänen vierailunsa albumilla aiheutti pientä kohua metallipiireissä. Hellhammer itse kertoo Metal Library -sivuston haastattelussa 7. tammikuuta 2007, että albumia äänittäessä hän ei henkilökohtaisesti tavannut ketään yhtyeen jäsenistä, koska tuottaja Finstad halusi äänittää jokaisen muusikon osuuden erikseen ja kahden kesken. Hellhammer sanoo motiiveistaan äänittää Antestorin kanssa:
»Rehellisesti sanoen, sillä [Antestorissa soittamisella] haistatin pitkät niille kaikille [Mayhemin kollegoille ja levy-yhtiön henkilökunnalle]. Toistan taas, että teen mitä päätän tehdä enkä soita ainoastaan black metal -yhtyeissä.» 
(Jan Axel Blomberg (Hellhammer) Metal Library -sivuston haastattelussa.)
Hellhammeria pyydettiin myös yhtyeen konserttirumpaliksi, mutta hän kieltäytyi. Sillä ei ollut mitään tekemistä Antestorin vakaumuksen kanssa, sillä Hellhammer kertoo: "Mielestäni black metal on tänä päivänä vain musiikkia. Sanon teille, etten minä tai Mayhemin muut jäsenet koskaan olleet todella uskontoa tai muuta vastaan. Olemme kiinnostuneita vain musiikista." Laulaja Ronny Hansen on sanonut Blombergin osuudesta:
»Ensinnäkin, Jan Axel "Hellhammer" on täysin ammattilainen. Hän aloitti sekä maallisissa piireissä että pahemmissa (naurua), mutta hän ei välitä siitä, onko yhtye maallinen vai kristillinen. Hän tiesi alusta alkaen minkä puolesta Antestor on, ja jos vain mahdollista, tekisimme mielellämme uudestaan yhteistyötä, koska hänen soittonsa on erinomaista. Mielestäni hän on piirien paras rumpali, ja olimme onnekkaita, että hän lainasi nerokkuuttaan [albumillemme].»
Yleiskatsaus

Albumilta jätettiin pois levytyssessioissa nauhoitetut kappaleet "Grief", "Last Season", "Med Hevede Sverd" ja "Det Tapte Liv", jotka julkaistiin ep:llä Det Tapte Liv (2004). Ep:llä julkaistu "maistiainen" The Forsakenilta, "Rites of Death", on albumilla julkaistu uudelleen miksattuna. Merkittävin ero on kappaleen alussa oleva naislauluintro. "Raade" ja "Mitt Hjerte" ovat instrumentaalikappaleita. Albumilla yhtyeen vanha "sorrow metaliksi" nimittämä black-doom metal vaihtumui teknisempään, nykyaikaisempaan, nopeampaan, progressiivismpaan ja melodisempaan black metaliin. Albumilla on kitarasooloja, jotka ovat jakaneet mielipiteitä niin harrastajien kuin arvostelijoiden joukossa. Alankomaalaisen Lords of Metal -sivuston Roel de Haan kirjoitti arviossaan: "Nuo monimutkaiset soolot eivät yksinkertaisesti ole kauniita ja [ovat] täysin asiaan sopimattomia."
The Forsaken sai mediassa hyvän vastaanoton ja on ollut pieni arvostelumenestys. Alankomaalainen Lords of Metal -sivusto antoi The Forsakenille 75 pistettä 100:sta, ja Nocturnal Horde antoi sille 8 pistettä 10:stä, nimittäen sitä "hyvin vahvaksi albumiksi", sekä "yhdistelmäksi innovaatiota, energiaa ja raivoa."
The Forsakenin sanoitukset ovat teemoiltaan synkeitä ja käsittelevät pääasiassa henkilökohtaisia aiheita, kuten katkeruutta ja kaipuuta. Tällä albumilla Antestor käsittelee myös sellaisia ongelmia kuten itsemurhaa, pelastuksen epäilyä ja kuoleman kaipuuta. Ne ovat harvinaisia aiheita kristilliselle yhtyeelle. Esimerkkinä albumin sanoituksista kappaleelta "Betrayed":
| --- | --- |
 »Will Suicide Break The Ring Of Curse Or Is There Just Another Hell Waiting Out There Will Suicide Break The Ring Of Curse Tomorrow I’ll Be Gone, So Don’t Look For Me   (Antestor: The Forsaken, kappale 6: "Betrayed"; Endtime Productions, 2005)» :  »Rikkooko itsemurha kirouksen kehän Vai liekö edessä vain toinen helvetti Rikkooko itsemurha kirouksen kehän Huomenna katoan, älkää siis minua etsikö»
Yhtyeen kokoonpano albumilla

Vrede (Ronny Hansen) – laulu
Sygmoon (Morten Sigmund Mageroy) – koskettimet
Vemod (Lars Stokstad) – kitara
Gard (Vegard Undal) – basso
Yhtyeen kokoonpano albumilla > Muut muusikot

Ann-Mari Edvardsen – naislaulu
Bjørn Leren – kitara
Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – sessiorumpali
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Rites of Death" | 4.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Old Times Cruelty" | 3.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "Via Dolorosa" | 5.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "Raade" | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "The Crown I Carry" | 4.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Betrayed" | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Vale of Tears" | 5.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "The Return" | 4.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "As I Die" | 4.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "Mitt Hjerte" | 3.18 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Albumi The Whipping Post -sivulla
Albumi Music Vault -sivulla[vanhentunut linkki]
Albumi No Life Til Metal -sivulla
Albumin arvostelu Guitar6.Com sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
The Forsaken Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Forsaken Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Guillaume Bouzignac

Guillaume Bouzignac (todennäköisesti 1587 Saint-Nazaire-d’Aude – 1643) oli ranskalainen säveltäjä.
Bouzignac opiskeli vuoteen 1604 saakka Narbonnen katedraalissa. Vuodelta 1604 on hänen motettinsa O mors, ero mors tua. Bouzignac työskenteli kuoromestarina eri kaupunkien katedraaleissa. Lähdettyään Narbonnesta hän työskenteli jonkin aikaa Angoulêmessa. Vuonna 1608 hän palasi Saint-Nazaire-d’Audeen, mutta alle vuoden kuluttua hän otti vastaan Grenoblen Saint-André-kirkon kuoromestarin tehtävän. Bouzignac pysyi Grenoblessa vain kolmen kuukauden ajan ja vietti seuraavat viisitoista vuotta tiettävästi pitkälti Ranskan ulkopuolella. Hänen on oletettu viettäneen huomattavasti aikaa Italiassa ja mahdollisesti myös Espanjassa. Bouzignac kehitti ranskalaista hengellistä musiikkia näistä maista omaksutuilla tyylivaikutteilla. Hän palasi vuonna 1624 Ranskaan. Bourgesissa hänet vihittiin papiksi ja nimitettiin katedraalin kuoromestariksi.
Bouzignac oli Rodezin katedraalin musiikillinen johtaja vuosina 1629–1632. Myöhemmin hän johti lapsikuoroa Clermont-Ferrandin katedraalissa. Bouzignac vietti kesän 1641 ilmeisesti Toursissa pidetyissä uskonnollisissa juhlallisuuksissa, joihin on viitattu muun muassa hänen sävellyksissään Praesulum chorus ja Gloriosa dicta sunt de te, ecclesia Turonensis. Bouzignacin motetit ovat säilyneet kahdessa käsikirjoitetussa julkaisussa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Tietokirjailijapalkinto

Tietokirjailijapalkinto on Suomen tietokirjailijat ry:n vuosittain jakama palkinto. Se myönnetään usealle tietokirjailijalle tunnustuksena laajasta ja ansiokkaasta tietoteostuotannosta. Tietokirjailijapalkintoja on jaettu vuodesta 2001, sitä ennen jaettiin Tunnustuspalkintoa vuodesta 1985. Palkinnon suuruus on 8 000 euroa ja se rahoitetaan Kopioston keräämillä tekijänoikeusmaksuilla.
Darmstadt

| Darmstadt |
| --- | --- |
 Darmstadtin tori, vanha raatihuone  ja evankelisluterilainen kirkko.
 lippu:  vaakuna
 Darmstadt
 Koordinaatit: 49°52′N, 8°39′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Hallintopiiri:  Darmstadt
Hallinto:  
 – Pormestari:  Hanno Benz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  122,11 km²
Korkeus:  144 m
Väkiluku:  149 743
 – Väestötiheys:  1 226 as./km²
 
 www.darmstadt.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Darmstadt on noin 150 000 asukkaan kaupunki Saksassa Hessenin osavaltiossa lähellä Frankfurt am Mainia.
Darmstadt sai kaupunkioikeudet vuonna 1330, jolloin se oli Hessenin kreivin asuin- ja pääkaupunki, ja myöhemmin osavaltion pääkaupunki. Se kärsi pahoin toisen maailmansodan pommituksista, joten sodan jälkeen pääkaupungin asema siirtyi Wiesbadenille. Sodan jälkeen kaupungista kehitettiin tiede- ja kulttuurikaupunki.  Siellä sijaitsee EUMETSATin sääsatelliittikeskus sekä Euroopan avaruusjärjestön lennonjohtokeskus. Kaupungissa on hyvin säilynyt jugend-kaupunginosa.
Kaupunginjohtajana toimii Jochen Partsch.
Ystävyyskaupungit

Alkmaar
Brescia
Bursa
Chesterfield
Graz
Jakutsk
Liepāja
Logroño
Nahariya
Płock
Szeged
Trondheim
Troyes
Užhorod
Hundertwasserhaus Waldspirale, 2008.
Darmstadtin päärautatieasema
Panoraamakuva Darmstadtista. Kuvassa on Prinz-Georg -puisto etualalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Darmstadt Wikimedia Commonsissa
Hessenin piirikunnat ja piirivapaat kaupungit
Bergstraße
Darmstadt
Darmstadt-Dieburg
Frankfurt am Main
Fulda
Gießen
Groß-Gerau
Hersfeld-Rotenburg
Hochtaunuskreis
Kasselin kaupunki
Kasselin piirikunta
Lahn-Dill-Kreis
Limburg-Weilburg
Main-Kinzig-Kreis
Main-Taunus-Kreis
Marburg-Biedenkopf
Odenwaldkreis
Offenbach am Main
Offenbachin piirikunta
Rheingau-Taunus-Kreis
Schwalm-Eder-Kreis
Vogelsbergkreis
Waldeck-Frankenberg
Werra-Meißner-Kreis
Wetteraukreis
Wiesbaden
Langen (Hessen)

| Langen |
| --- | --- |
 Langenin historiallista keskustaa
 lippu:  vaakuna
 Langen
 Koordinaatit: 49°59′N, 8°41′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Offenbachin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  29,1 km²
Korkeus:  139 m
Väkiluku (2021):  38 651
 – Väestötiheys:  1327 as./km²
Postinumero:  63225
Suuntanumero(t):  06103
 
 www.langen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Langenin sijainti Offenbachin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Langen on kaupunki Offenbachin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se on osa Frankfurt am Mainin eteläistä esikaupunkialuetta.
Maantiede

Langen sijaitsee Hessenin eteläosassa noin 15 kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta etelään ja suunnilleen saman verran Offenbach am Mainista lounaaseen. Langenin eteläpuolella sijaitsee Darmstadt, josta etäisyys Langeniin on niin ikään noin 15 kilometriä.
Langen koostuu kaupunginosista Altstadt, Zentrum, Neurott, Nordend, Linden ja Oberlinden sekä Steinberg. Langenin kaupunkirakenne on varsin yhtenäinen. Asutus on keskittynyt kunnan hallinnollisen alueen keskiosaan, jonka luoteis- ja kaakkoispuoliset alueet ovat suhteellisen metsäisiä.
Historia

Langenin alueella on asuttu jo kivikaudella. Alemannit perustivat sinne kylän 400-luvulla ja ensimmäinen asiakirjamaininta paikkakunnasta on vuodelta 834 muodossa Langungon. Paikkakunnan merkitystä lisäsi sijainti kahden tärkeän kauppareitin risteyksessä. Langenin koillispuolella sijaitsevaan Dreieichiin perustettiin keskiaikana ylimystölle tarkoitettu metsästysalue, joka ulottui myös Langeniin. Paikkakunta suojattiin 1330-luvulla linnoituksella, josta on säilynyt muun muassa kaksi tornia. Langenista tehtiin kauppala 1813 ja kaupunki 1883. Liikenteellisesti suotuisa sijainti avitti kaupungin kehitystä ja se kytkettiin rautatieverkkoon 1846. Langenin väkiluku oli 1900-luvun alussa noin 5 600. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ranskan joukot miehittivät kaupungin, miehitys kesti vuoteen 1930. Kansallissosialismin aikana Langenin synagoga tuhottiin ja toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain joukot miehittivät kaupungin. Langen oli säästynyt sodan tuhoilta, ja sinne virtasi asukkaita läheisistä suurkaupungeista. 1950-luvulla rakennettiin täysin uusin asuinalue, Oberlinden
Langenissa on 1900-luvun jälkipuoliskolla rakennettujen asuinalueiden ohella useita historiallisia ristikkotaloja. Kirkoista huomattavimpia on 1879–1883 rakennettu Evangelische Stadtkirche Langen (Langenin evankelinen kaupunginkirkko). Sen 54 metriä korkea torni on Langenin maamerkki.
Talous ja liikenne

Langenissa toimii useita huipputeknologian yrityksiä. Langen kuuluu Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piiriin, sen rautatieaseman nimi on Bahnhof Langen (Hess). Moottoritie BAB 3 kulkee kaupungin pohjoispuolitse ja BAB 5 länsipuolitse. BAB 661 kulkee kaupungin alueen halki keskustan itäpuolitse. Kokoojatienä ja kaupungin pohjoispuolisena ohitustienä toimii Bundesstraße 486. Frankfurt am Mainin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Langenin luoteispuolella.
Aiheesta muualla

Langen, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Langen (Hessen)
Langenin kaupungintalo
Käännös suomeksi
Theatre of Tragedy

| Theatre of Tragedy |
| --- | --- |
 Theatre of Tragedy, 2010.
Tiedot
Toiminnassa:  1992–
Infobox OKNimi-testi OK: 
Theatre of Tragedy on norjalainen heavy metal -yhtye. Yhtye perustettiin 1992.
Kolmella ensimmäisellään albumillaan yhtye vaikutti suuresti metallimusiikin kehitykseen. Niissä yhdisteltiin miehen bassoääntä ja korinaa sekä naisen sopraanoa. Sanoitukset oli pääosin kirjoitettu vanhalla modernilla englannilla. Alkaen albumista Musique yhtyeen tyyli muuttui huomattavasti lähinnä industrial metalin vaikutuksesta.
Historia

Theatre of Tragedyn historia alkaa, kun rumpali Hein Frode Hansen lopetettuaan aikaisemmassaan yhtyeessä Phobiassa liittyi Suffering Grief -yhtyeeseen. Yhtyeen silloinen kokoonpano oli vokalisti Raymond István Rohonyi, kosketinsoittaja Lorentz Aspen ja kitaristi Pål Bjåstad ja Tommy Lindahl. Basistia ei vielä ollut mutta Eirik T. Saltrø oli lupautunut soittamaan konserteissa.
Ensimmäisen sävelletyn laulun "Lament of the Perishing Rosesin" jälkeen yhtyeen nimi vaihdettiin "Le Reine Noiriksi" ja sitten Theatre of Tragedyksi. Myöhemmin he kutsuivat laulaja Liv Kristinen laulamaan naisvokaalit yhteen lauluun, mutta pian hän liittyi yhtyeeseen pysyvästi.
Yhtyeen ensimmäinen demo nauhoitettiin 1994 ja debyyttialbumi Theatre of Tragedy julkaistiin 1995. Sitä seurasi Velvet Darkness They Fear 1996 ja Rose for the Dead EP 1997. 1998 julkaistu kriitikoiden ylistämä Aégis päätti yhden vaiheen yhtyeen historiassa.
Vuonna 2003 Liv Kristine perusti Leaves' Eyes -nimisen yhtyeen aviomiehensä Alexander Krullin ja tämän Atrocity-yhtyeen kanssa. Myöhemmin samana vuonna Theatre of Tragedy kertoi verkkosivullaan, että Liv Kristine erotettiin orkesterista johtuen ylittämättömistä musiikillisista erimielisyyksistä. Liv Kristine ilmoitti omalla verkkosivullaan, että hänet oli erotettu sähköpostilla.
Laulaja Nell Sigland (The Crest) liittyi yhtyeeseen seuraavana vuonna. Talvella 2004–2005 yhtye teki lyhyen kiertueen uuden laulajansa kanssa.
Vuonna 2009 yhtye julkaisi seitsemännen pitkäsoittonsa Forever is the Worldin.
Yhtyeen jäsenet

Raymond István Rohonyi – laulu & ohjelmointi
Nell Sigland – laulu
Frank Claussen – kitara
Vegard K. Thorsen – kitara
Lorentz Aspen – kosketinsoittimet
Hein Frode Hansen – rummut
Yhtyeen jäsenet > Entisiä jäseniä

Liv Kristine Espenæs Krull – laulu
Tommy Lindal – kitara
Tommy Olsson – kitara
Pål Bjåstad – kitara
Geir Flikkeid – kitara
Erik T. Saltrø – basso
Diskografia > Albumit

Theatre of Tragedy (1995)
Velvet Darkness They Fear (1996)
Aégis (1998)
Musique (2000)
Closure: Live (2001)
Assembly (2002)
Two Originals (kokoelma, 2003)
Storm (2006)
Forever is the World (2009)
Last Curtain Call (Live-DVD) (2011)
Diskografia > Singlet ja EP:t

Der Tanz Der Schatten (single, 1996)
A Rose for the Dead (EP, 1997)
Cassandra (single, 1998)
Image (single, 2000)
Machine (single, 2001)
Inperspective (EP, 2001)
Let You Down (single, 2002)
Storm (single, 2006)
Aiheesta muualla

Theatre of Tragedyn virallinen verkkosivu
Bane

| Bane |
| --- | --- |

Luoja(t):  Chuck Dixon Graham Nolan.
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Batman: Vengeance of  Bane #1 (tammikuu 1993)
Henkilötiedot
Status:  aktiivinen
Pituus:  203 cm
Paino:  159 kg
Edelliset ryhmäsidokset:  Superrikollisten Salainen Yhteisö Suicide Squad Salamurhaajien liiga Salaperäinen kerho
Voimat:  Yli-inhimillinen vahvuus, ketteryys ja nopeus, Taktinen- ja strateginen nero, epätavallisen vahva reaktio Venom-steroidiin.
Suhteet
Sukulaiset:  Edmund Dorrance (isä)
Bane eli Turmio on kuvitteellinen rikollinen DC Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hänen ensiesiintymisensä oli Batman: Vengeance of  Bane #1 -lehdessä ja hänet loivat Chuck Dixon ja Graham Nolan. Hahmo tuli erityisesti tunnetuksi 1990-luvulla murskattuaan Batmanin selän. Hän on myös Batmanin verivihollinen.
Banen synty > Nuoruus

Vuosia sitten ryhmä yritti vallankaappausta Santa Priscan saarella. Kaappaus epäonnistui ja sitä seurasi kolmen päivän verilöyly. Osa tekijöistä kuoli ja loput vangittiin paikalliseen pahamaineiseen Pena Duro -vankilaan. Yksi vangeista oli raskaana oleva nainen, jonka kuollut mies oli yksi vallankaappauksen yrittäjistä. Vanhan lain mukaan pojan on suoritettava isän rangaistus, jos tämä ei selviä. Niinpä naisen synnyttämä poika joutui kärsimään ja viettämään varhaisvuotensa isänsä elinkautistuomion vuoksi Pena Duron syvyyksissä. Banen äiti kuoli pojan ollessa kuusivuotias ja ruumis heitettiin Punto De Tiburossa kallioilta saastuneeseen veteen. Yksin jäänyt poika oli helppo saalis Pena Duron vankilassa. Vangittunakin hän alkoi kuitenkin kehittää erilaisia taitojaan ja alkoi kutsua itseään Baneksi. Bane luki erittäin paljon kirjoja ja armottomassa vankilaelämässä hän oppi erilaisia taistelutaitoja. Vankilan kuntosalissa hän kehitti voimiaan ja vaikeissa olosuhteissa hän kasvoi vahvemmaksi. Ensimmäisen tapponsa Bane tekee ollessaan kahdeksanvuotias. Hän puukottaa vangin, joka halusi käyttää häntä hyväkseen saadakseen tietoja vankilasta. Banen ainoana ystävänä vankilassa oli hänen nallensa, jota Bane kutsui nimellä Osito. Ositon selässä oli reikä, jossa Bane piti veistä häntä uhanneiden henkilöiden varalta. Myöhemmin osasta vangeista tuli uskollisia Banelle. Ikääntynyt lääkäri Zombie, eläimellinen Trogg ja amerikkalaismies Bird tunnustivat Banen vahvuuden ja lupasivat seurata tätä. Lopulta voimiltaan ylivertaisesta Banesta tuli koko vankilan pelätyin mies ja hän alkoi käyttää nimeä kuningas. Vankilan johtaja alkoi hermostua, koska Banen alaisuudessa vangeista tuli uhkaavampia. Niinpä Bane joutui kymmeneksi vuodeksi eristysselliin. Epäinhimillisissä oloissa hän harjoitti itseään vielä enemmän.