stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adenosiinitrifosfaatti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveysportti, metatesaurus: Adenosiinitrifosfaatti
Opetus.tv: Biologian etäopiskeluympäristö, Energia (ATP)
PubChem: Adenosine Triphosphate (englanniksi)
DrugBank: Adenosine triphosphate (englanniksi)
KEGG: Adenosine 5'-triphosphate (englanniksi)
ChemBlink: Adenosine triphosphate (englanniksi)
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat
MTV Urheilu

MTV Urheilun logo
MTV Urheilu (aiemmin maksusisällöissä C More Sport, vuosina 2013–2018 MTV Sport) on MTV:n urheilutoimitus ja ryhmä maksu-tv-kanavia, jotka omistaa MTV Oy.
Kanavat > MTV Urheilu 3

MTV Urheilu 3 on MTV Oy:n maksullinen, urheiluohjelmia lähettävä kanava.
Urheiluoikeudet

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut (MTV3 & MTV Katsomo+)
Jalkapallon Mestarien liiga (MTV Sub & MTV Urheilu)
Jalkapallon Eurooppa-liiga (MTV Urheilu)
Jalkapallon La Liga (MTV Urheilu)
Yleisurheilun Timanttiliiga (MTV Urheilu)
Yleisurheilun World Challenge (MTV Urheilu)
CHL (MTV Urheilu)
ATP World Tour Masters 1000 (MTV Urheilu)
SHL (MTV Urheilu)
MotoGP (MTV Urheilu)
Golfin PGA Tour (MTV Urheilu)
Urheilua esitetään MTV Urheilu 1-, MTV Urheilu 2-, MTV Urheilu 3- ja MTV Max -kanavilta, jotka kuuluvat MTV Katsomo+ viihde ja urheilu  -kanavapakettiin. Kaikki lähetykset ovat nähtävillä myös MTV Katsomo+ -suoratoistopalvelussa.
Tulosruutu

Tulosruutu (MTV Sport Uutiset nimellä vuosina 2013–2017) on MTV3:n päivittäinen urheilu-uutislähetys, joka alkoi vuonna 1991.
Tulosruutu > Esitysajat

Tulosruutu esitetään seuraavasti:
maanantaista perjantaihin kello 22.25 Kymmenen Uutisten ja Päivän sään jälkeen.
lauantaisin kello 19.10 Seitsemän Uutisten jälkeen ja kello 22.15 Kymmenen Uutisten ja Päivän sään jälkeen.
sunnuntaisin kello 22.20 Kymmenen Uutisten ja Viikon sään jälkeen.
kesäarkisin seitsemän uutisten jälkeen n. 19.15-19.25 alkaen
Henkilöstö

Antero Mertaranta, selostaja (jääkiekko ja yleisurheilu)
Aleksis Ärje, selostaja (jääkiekko ja ralli)
Tuomas Virkkunen, selostaja (jalkapallo)
Mika Saukkonen, selostaja (jääkiekko ja yleisurheilu)
Julius Sorjonen, selostaja (jääkiekko ja jalkapallo)
Teppo Laaksonen, selostaja (jääkiekko ja jalkapallo)
Toni Saukkola, selostaja (jääkiekko ja jalkapallo)
Jani Alkio, selostaja (jääkiekko)
Sebastian Waheeb, selostaja (jääkiekko)
Juho Kokko, selostaja ja toimittaja (jääkiekko ja ralli)
Niclas Lönnqvist, ruotsinkielinen selostaja (jääkiekko)
Jari Hedman, selostaja (tennis)
Jani Uotila, urheilutoimittaja ja selostaja (tennis)
Ville Lepistö, urheilutoimittaja ja studioisäntä (jalkapallo)
Timo Haapaniemi, urheilutoimittaja
Inka Korhonen, urheilutoimittaja
Suvi Puukangas, studioemäntä (jääkiekko)
Teemu Niikko, toimituspäällikkö, urheilutoimittaja ja studioisäntä (jääkiekko)
Timo Innanen, jalkapallotoimittaja
Petteri Sihvonen, jääkiekkotoimittaja
Toni Immonen, urheilutoimittaja
Jukka Lohva, urheilutoimittaja
Matti Nyrhinen, urheilutoimittaja
Leena Karhumäki, urheilutoimittaja
Markus Autero, urheilupäällikkö
Karri Kivi, jääkiekkoasiantuntija
Sami Kapanen, jääkiekkoasiantuntija
Ari Vallin, jääkiekkoasiantuntija
Siim Liivik, jääkiekkoasiantuntija
Antti-Jussi Niemi, jääkiekkoasiantuntija
Petri Pasanen, studioisäntä (jalkapallo)
Mikael Forsell, jalkapalloasiantuntija
Antti Niemi, jalkapalloasiantuntija
Mika Väyrynen, jalkapalloasiantuntija
Jari Litmanen, jalkapalloasiantuntija
Tommi Evilä, yleisurheiluasiantuntija
Mika Järvinen, yleisurheiluasiantuntija
Jääkiekko

MTV omistaa oikeudet Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 2012–2023. Kilpailut ovat MTV:n yksi vuoden kalliimpia satsauksia. C More Sport 1 -kanava muuttuu kisojen ajaksi 24/7 jääkiekkokanavaksi. Jokainen kisojen peli näytetään MTV Total -kanavapaketissa, eli C More Sport 1,- C More Sport 2- ja C More Max -kanavilta. Kaikki Suomen pelit näkyvät suorana myös maksuttomalla MTV3-kanavalla. Myös välierät, pronssiottelu ja finaali näytetään suorana MTV3-kanavalta. Radiossa kaikki Suomen pelit tulevat Radio Novalta.
MM-kisojen lisäksi MTV näyttää kanavillaan jääkiekon CHL:ää ja SHL:ää.
Jalkapallo

MTV omistaa oikeudet Mestarien liigaan, Eurooppa-liigaan ja La Ligaan vuosiksi 2018–2021. Liigojen kaikki ottelut on nähtävissä C Moren suoratoistopalvelussa, ja lisäksi otteluita nähdään C Moren tv-kanavilla. Mestarien liigan jokainen ottelu selostetaan suomeksi, ja muistakin liigoista suurin osa peleistä.
Tennis

C More Totalissa esitetään tenniksen ATP World Tour Masters 1000 -kiertueen otteluita. Selostajina lähetyksissä toimivat Jari Hedman, Jani Uotila ja Ville Lepistö.
Harley-Davidson Motor Company

| Harley-Davidson Motor Company |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  US4128221086
Perustettu:  1903
Perustaja:  William S. Harley Arthur Davidson
Toimitusjohtaja:  Keith E. Wandell
Kotipaikka:  Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat
Tuotteet:  moottoripyörät
Liikevaihto:  5,3 miljardia US$ (2011)
Kotisivu:  harley-davidson.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harley-Davidson Heritage Softail, model 2004
Harley-Davidson vuodelta 1907.
Harley-Davidson vuodelta 1947.
Harley-Davidson Motor Company on moottoripyöriä valmistava yhdysvaltalainen yhtiö, jonka perustivat William S. Harley ja Arthur Davidson vuonna 1903. Harley-Davidsonin kotipaikka on Milwaukee, Wisconsinin osavaltiossa.
Historia > Alkuvuodet

Vuonna 1901 William S. Harley sai valmiiksi ensimmäisen suunnitelman polkupyörän apumoottorista. Harley ja Arthur Davidson esittelevät ensimmäisen Harley-Davidson-moottoripyörän kaksi vuotta myöhemmin. Pyörä rakennettiin alun perin kilpapyöräksi. Ensimmäinen tuotantotila oli 3 m x 4,5 m kokoinen puuvaja Milwaukeen kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa, Michiganjärven rannalla. Puuvajan, jonka seinään oli maalattu Harley-Davidson Motor Company, kopio on nähtävänä yhtiön museossa. Myöhemmin samana vuonna Arthur Davidsonin veli Walter tuli mukaan toimintaan. Ensimmäisen Harley-Davidson-moottoripyörän osti Williamin ja Arthurin koulukaveri Henry Meyer suoraan rakentajilta itseltään. Seuraavana vuonna aloitettiin pyörien jälleenmyynti Chicagossa. Jälleenmyyjä C.H. Lang myi yhden kolmesta siihen mennessä valmistetuista moottoripyöristä.
Vuonna 1905 Harley-Davidson-moottoripyörällä voitettiin ensimmäinen kilpa-ajo Chicagossa. 15 mailin (noin 24 km) matkaan meni 19 minuuttia ja 2 sekuntia. Milwaukeen tehtaalle palkattiin ensimmäinen työntekijä.
Seuraavana vuonna valmistui uusi 10 m × 26 m kokoinen tehdasrakennus, jossa työskenteli kuusi täysipäiväistä työntekijää. Ensimmäinen moottoripyöräkuvasto julkaistiin. Vuotta myöhemmin yritys muutettiin osakeyhtiöksi, ja osakekanta jaettiin neljään osaan.  William A. Davidson, Arthur ja Walter Davidsonin veli siirtyi Motor Companyn palvelukseen. Yrityksen jälleenmyyjien verkostoa kehitettiin
1908 Walter Davidson saavutti ensimmäisenä moottoripyörien luotettavuusajossa täydellisen tuhannen pisteen suorituksen, kolmen päivän ajon jälkeen. Samalla hän löi taloudellisuusajon ennätyksen, uuden ennätyksen ollessa 188 mpg eli 1,25 l / 100 km. Ensimmäinen Harley-Davidson myytiin poliisikäyttöön. 1909 Ensimmäinen 45° V-2 -moottori esiteltiin. Kooltaan 49 cid (820 cm³) oleva moottori tuotti seitsemän hevosvoimaa. Tämä 45° V-2 -moottori on vieläkin Harley-Davidsoneiden tunnusmerkkinä. Tehdas ryhtyi valmistamaan tuottamiinsa pyöriin varaosia. Vuotta myöhemmin kehystettyä "Bar & Shield"-logoa käytettiin ensimmäisen kerran, ja siitä tehtiin tuotemerkki vuotta myöhemmin.
Historia > 1910-luku

Uusien tuotanto- ja suunnittelutilojan rakentaminen alkoi 1912, jolloin perustettiin erillinen osasto kattamaan varaosat ja lisävarusteet. Japanin vienti alkoi ja Harley-Davidsonia myi jo 200 jälleenmyyjää ympäri Yhdysvaltoja. Seuraavana vuonna perustettiin William Ottawayn johdolla kilpailuosasto.
1914 Ensimmäiset sivuvaunumallit tehtaalta. Tehtaan virallinen kilpailuosasto otti osaa kilpailuihin William S. Harleyn johdolla ja oli lähes ylivoimainen. 2-vaihteinen takanavassa sijaitseva vaihteisto esiteltiin, kun muilla valmistajilla ei vaihteistoa vielä edes ollut.
1915 William S. Davidsonin patentoima 3-vaihteinen vaihteisto esiteltiin.
1917 Kolmasosa tuotetuista pyöristä päätyi armeijan käyttöön ja tehdas joutui perustamaan koulun armeijan moottoripyörämekaanikoille. Myöhemmin koulussa koulutettiin jälleenmyyjien mekaanikkoja.
1918 Yli puolet tuotantomäärästä meni armeijalle ensimmäisen maailmansodan taisteluihin. Noin 20 000 pyörää, joista suurin osa oli Harley-Davidsonin valmistamia, päätyi taisteluihin. Ensimmäinen amerikkalaissotilas, joka ylitti silloisen Saksan rajan, teki sen ajaen Harley-Davidsonilla.
1919 37cid (600/ cc) -bokserimoottori, nimeltään Sport-model, esiteltiin.
Historia > 1920-luku

1920 Harley-Davidson on maailman suurin moottoripyörävalmistaja. Sillä on yli 2000 jälleenmyyjää 67 maassa. Hog-lempinimi syntyy, kun voitokkaan kilpailun jälkeen kilpailuosasto ottaa maskottinaan käyttämänsä sianporsaan mukaan kunniakierrokselle.
1922 Ensimmäinen 72cid (1200 cc) -moottori esitellään JD- ja FD-malleissa. Kilpailuosasto puhdistaa palkintopöydät voittaen kaikki 8 kansallista mestaruuskilpailua.
1925 Kaikkien mallien polttoainesäiliöt muotoillaan pisaranmallisiksi, ja sellaisia ne ovat edelleen.
1926 Yksisylinterisiä pyörämalleja yritetään taas tuoda markkinoille, tällä kertaa sivu- ja kansiventtiilimalleina.
1928 Ensimmäinen kahdella nokka-akselilla varustettu malli, JD, tulee markkinoille, pystyen suoraan kaupasta 85–100 mph (135–160 km/h) nopeuksiin.
1929 45 cid-sivuventtiilimoottori Flathead, lättäpää, esitellään. Moottori osoittautuu todella luotettavaksi.
Historia > 1930-luku ja talouslama

1931 USA:ssa kaikki muut moottoripyörävalmistajat Harley-Davidsonia ja Indian Motorcyclesia lukuun ottamatta ovat lopettaneet toimintansa.
1932 Tehdas julkaisee kolmipyöräisen Servi-Car-mallinsa, pääasiassa poliisin käyttöön. Malli poistui tuotannosta vasta vuonna 1972.
1933 Suuri lama lähes lopettaa myynnin, Art Deco -kotkakoristelu tulee tukemaan myyntiä.
1935 Ensimmäiset japanilaiset moottoripyörätehtaat käynnistävät tuotantoaan Harley-Davidsonin luovuttaessa valmistuslisenssin, piirustukset, työkalut ja muotit Sankyolle.
Historia > Toinen maailmansota

1941 USA liittyy toiseen maailmansotaan, siviilimoottoripyörien tuotanto lähes lopetetaan. Armeijan mekaanikot valtaavat jälleen tehtaan huoltokoulun.
1942 Tehdas esittelee XA 750 cc -mallin boxerimoottorilla ja kardaanivedolla tarkoitettuna sotilaskäyttöön aavikoilla.
Moottoreiden kehitys

Harley-Davidson V-2 moottoreiden kehityshistoria. Tässä ei ole käsitelty ollenkaan Sportster-malleissa esiintyneitä moottoreita jotka erovat muista moottoreista (paitsi Revolution) siten, että niissä vaihteisto ja kampikammio ovat samassa valussa. Myöskään erikois- ja kilpailumalleja ei ole listattuna
Ensimmäinen V-2 moottori 1909
F-head 1911–29
Flathead D-mallin moottori 1929–1972
Knucklehead EL- mallin V-2 -moottori 1936–1947
Panhead V-2 1948–1965
Ironhead V-2 1957–1985
Shovelhead V-2 1966–1984
Evolution V-2 1984 → 1998
TwinCam-88 1999 →
Revolution 2001
Livewire 2019
Mallisto > Dyna

On Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan moottoripyörämallisarjan nimi, malleina seuraavat.
Super Glide
Super Glide Custom , FXDC
Street Bob , FXDB FXDBI
Fat Bob , FXDF
Low Rider
Wide Glide , FXDWG
Super Glide Sport , FXDX
Switchback , FLD
Mallisto > Softail

On Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan moottoripyörämallisarjan nimi, mallissa takaiskunvaimennus on rakennettu vaakasuoraan asentoon rungon alareunaan vaihteiston ja moottorin alle. Mallistossa seuraavia malleja.
Softail Standard
Softail Deluxe
Night Train
Springer Softail
Springer Classic
Deuce
Heritage Softail
Heritage Softail Classic , FLSTC
Heritage Springer
Heritage Springer Classic
Fat Boy , FLSTF
Fat Boy Special , FLSTFB
Cross Bones , FLSTSB
Rocker , FXCW
Rocker C , FXCWC
Mallisto > Sportster

On Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan moottoripyörämallisarjan nimi. Ensimmäinen Sportster näki päivänvalon vuonna 1957 ja on yksi pisimpään valmistuksessa olleista moottoripyörämalleista. Ennen sitä valmistettiin K-mallia ("esi-Sportster") jonka moottorikonstruktioon (yhtenäiskone) ja neljä erillistä nokka-akselia Sportster perustuu.
Mallin tuotanto ja myynti jatkuu vielä tänäkin päivänä.
K-mallit 1952–56 "Esi-Sportster"
XL-mallit 1957 → Sportster
883 Iron , XL883N
883 Low , XL883L
883 Custom , XL883C
883 Roadster , XL883R
1200 Custom , XL1200C
1200 Nightster , XL1200N
XR1200
XR1200X
1200 Seventy Two , XL1200V (mid year model)
Mallisto > Touring

On Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan moottoripyörämallisarjan nimi, malleina seuraavat.
Road King , FLHR FLHRI
Road King Classic , FLHRS FLHRSI FLHRC
Road King Custom , FLRCI
Tour Glide , FLT
Road Glide , FLTRI
Street Glide , FLHX FLHXI
Electra Glide Standard , FLHT FLHTI
Electra Glide Classic , FLHTCI
Electra Glide Ultra Limited , FLHTK
Ultra Classic Electra Glide , FLHTCU FLHTCUI
Tri Glide Ultra Classic , FLHTCUTG (Trike)
Mallisto > VRSC

VRSC on Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan moottoripyörämallisarjan nimi, malleina seuraavat. Näissä malleissa uusi vesijäähdytteinen Revolution-moottori.
V-Rod , VRSCA
Night Rod , VRSCD
Street Rod , VRSCR
Night Rod Special, VRSCDX
V-Rod Muscle, VRSCF
Mallisto > CVO

CVO (Custom Vehicle Operations) on Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan vuonna 1999 perustama "Limited Edition" moottoripyörämallisarjan nimi, malleina seuraavat. Mallit vaihtelevat vuosittain. Niissä on muun muassa erikoismaalaus ja muita erikoisvarusteita, joita ei voi ostaa erikseen.
CVO Street Glide , FLHXSE
Screamin' Eagle Ultra Classic Electra Glide , FLHTCUSE5
Screamin' Eagle Dyna Fat Bob , FXDFSE2
CVO Convertible , FLSTSE
CVO Limited, FLHTKSE
Mallisto > Livewire

sähköinen moottoripyörä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harley-Davidson Motor Company Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 2  3 
Knucklehead ("Rystypää"), Harleyn ensimmäinen iso kansiventtiilirakenteinen moottori
3. erillinen viestikomppania

3. erillinen viestikomppania (virallisesti aikanaan kirjoitettuna 3. Erillinen Viestikomppania, 3. ErVK/SavPr) perustettiin 1961 Kouvolaan viestijoukkojen varusmieskoulutusta tarjoavaksi erilliseksi viestikomppaniaksi.
Se siirrettiin uudelleenjärjestelyjen yhteydessä 1979 Karkialammen varuskuntaan Mikkelin  , jossa se vielä 1980-luvulla tarjosi radio-, sanomaliikenne ja puhelinkoulutusta saavuttaen viestijoukkojen kärkisijoja vuosittaisten viestisotaharjoitusten koulutustarkastuksissa.
Viestialan opetusta tarjottiin puhelin-, sanomaliikenne- ja radiokoulutuksena. Puhelinalan koulutuksen päämääränä oli prikaatin- ja armeijakuntatason viestitoiminnassa käytettyjen GAz-kuorma-autojen lavoille kiinteästä asennettujen TDE 4-kenttälinkkiasemien perustaminen, ylläpitäminen ja siirtäminen. Kun toimintaa ryhdyttiin supistamaan, lakkautettiin ensimmäisenä sähkötyskoulutus.
Ennen sähkötyskoulutuksen lakkauttamista palvelukseen tulevat varusmiehet peruskoulutuskaudella jaettiin kahteen ryhmään sähkötyskokeen perusteella. Heikoimmin menestyneet jatkoivat puhelinpuolella ja paremmin menestyneet radiopuolella. Saapumiserän koko vahvuus saattoi olla miltei 90 alokasta. Radiopuolella palvelevat jakautuivat sähkötysopetuksen jatkuttua kahteen ryhmään. Ne, joiden sähkötysnopeus kehittyi hitaasti, jatkoivat viestiliikennejoukkueessa. Näin ollen joukko jakautui puhelin-, viestiliikenne- ja radiomiehiin.
Puhelinmiesten koulutus alkoi parikaapeli- ja keskuskoulutuksella ja jatkui sen jälkeen linkkikoulutuksella. Osa puhelinmiehistä komennettiin varuskuntien puhelinkeskusten hoitajiksi Kaakkois-Suomen sotilasläänissä jopa Lappeenrannan varuskuntaan saakka. Osa puhelinmiehistä jäi asentaja-aliupseerikoulutuksen perusteella muihin varuskuntiin. Palvelusajan lopulla kahdeksasta yhteentoista kuukauteen linkkiradioilla palvelevilla viestimiehillä, noin 3/4:lla, saattoi olla suoritettuna puhelinmiehen ensimmäisen luokan aselajitutkinto. Linkkikalustona oli 15-kanavainen armeijakuntalinkki GAz:n kuorma-autoalustalla. Sanomaliikennemiesten kalusto liittyi salakirjoittamiseen, salakirjoituksen purkamiseen sekä akustisella modeemilla liikennöintiin Teleminkrypt-laitteistolla, joka oli sanomalaitteen englantilainen edeltäjä Suomen puolustusvoimissa. Radiomiesten kalustossa keskeisellä sijalla oli sähkötysradio.
Kesällä 1984 viestitarkastaja arvioi 3. erillisen viestikomppanian Suomen parhaaksi viestiyksiköksi koulutustuloksiltaan ja kesällä 1985 toiseksi parhaaksi Panssariprikaatin viestikomppanian jälkeen. Arvioon vaikutti mm. kaapelinvedon epäonnistuminen määräajassa yhdeltä osuudeltaan.
Kun Savon Prikaatia, jolle komppania oli hallinnollisesti alistettu, ryhdyttiin tyhjentämään, siirrettiin komppania toiminnot Keski-Suomen Viestipataljoonalle 1997, joka puolestaan siirrettiin 1. heinäkuuta 1998 Karjalan Prikaatin osaksi sekä nimettiin Itä-Suomen Viestipataljoonaksi.
3. erillinen viestikomppania sijaitsi Savon Prikaatin portin vasemmalla puolella ollen ensimmäisenä rakennuksena.
Sotilasperinnettä

Komppanialla oli oma viestiristi.  Komppaniassa jaettiin sen sijasta myös Savon Prikaatin Porrassalmen ristiä, jonka sai yksi upseerikokelas, yksi varusmiesaliupseeri ja yksi miehistöön kuuluva varusmiesten äänestyksen perusteella.
Päälliköt

Seppo Kiiski
Juhani Pasanen, majuri, 1980-luvun puoliväli
Simo Melanen, majuri
Tempura

Tempuralajitelma
Tempura (jap. 天ぷら, tenpura, myös 天麩羅) on perinteinen japanilainen ruokalaji, joka voidaan valmistaa kalasta, äyriäisistä tai kasviksista. Tyypillisempiä ovat katkaravusta, lohesta, porkkanasta ja kabocha-tyyppisestä kurpitsasta tehdyt tempurat. Raaka-aineet leikataan suupaloiksi, kastetaan friteeraustaikinaan ja keitetään öljyssä, mieluiten seesamiöljyssä. Valmiit tempurapalat kastetaan dippikastikkeeseen ja syödään kuumina.lähde?
Friteerauksen ajatuksen toivat Japaniin portugalilaiset lähetyssaarnaajat 1500-luvulla – friteeratut pikkukalat ovat suosittuja Portugalissa. Tempura-annoksia tehdään myös Taiwanin pohjoisosassalähde?.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tempura Wikimedia Commonsissa
Vanessa L. Williams

| Vanessa Williams |
| --- | --- |
 Vanessa Williams radiohaastattelussa 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1963 (ikä 61) Bronx, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Puoliso:  Ramon Hervey II (1987–1997) Rick Fox (1999–2004) Jim Skrip (2015–)
Lapset:  4
Muusikko
Aktiivisena:  1983–
Tyylilajit:  R&B, pop, soul
Levy-yhtiöt:  Concord Records, Mercury Records, Lava Records, Atlantic Records, Wing Records ja Polydor Records 
Aiheesta muualla
vanessawilliams.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vanessa Williams vuonna 2012.
Vanessa Lynn Williams (s. 18. maaliskuuta 1963 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Williams teki historiaa, kun hänet kruunattiin ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena vuoden 1984 Miss Americaksi. Hän joutui luopumaan tittelistään alastonkuvaskandaalin seurauksena, mutta aloitti sen jälkeen menestyksekkään uran laulajana sekä näyttelijänä.
Williamsin musiikkiura oli huipussaan 1990-luvulla. Hän on julkaissut laulajanurallaan kahdeksan studioalbumia ja saanut useita Grammy-ehdokkuuksia. Hänen tunnetuin hittinsä on ”Save the Best for Last” vuodelta 1992.
Williams tunnetaan parhaiten näyttelijäntöistään, eritoten Wilhelmina Slaterin roolista ABC:n komediasarjassa Ruma Betty vuosina 2006–2010. Hän näytteli myös Täydelliset naiset -televisiosarjassa seitsemännellä ja kahdeksannella tuotantokaudella Renee Perryä.
Varhaiselämä

Williams on syntynyt Bronxissa, New Yorkissa. Hänen vanhempansa Helen ja Milton Augustine Williams Jr. olivat musiikinopettajia. Williamsilla on nuorempi veli Chris, joka on myös näyttelijä. DNA-testin mukaan Williamsin syntyperästä 11–12 % on Suomesta ja yli puolet Afrikasta.
Williams kasvatettiin roomalaiskatoliseksi. Hän kävi Chappaqua Central Schoolia ja musikaalisen perheen lapsena opiskeli muun muassa jazztanssia sekä erilaisia soittimia. Hänelle tarjottiin stipendiä Carnegie Mellon -yliopistoon, mutta hän päättikin mennä Syracusen yliopistoon eri stipendillä. Siellä hän opiskeli esittäviä taiteita. Williams keskeytti koulun Miss America -kilpailun takia vuonna 1983.
Ura > Miss America 1984

Williams oli vuoden 1983 Miss New York, ja vielä samana vuonna hänet kruunattiin ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena Miss Americaksi. Pian sen jälkeen brittiläinen Penthouse-lehti aiheutti kohun, kun se osti ja julkaisi luvattomia alastonkuvia Williamsista. Hänet painostettiin luopumaan kruunustaan, ja se annettiin ensimmäiselle perintöprinsessalle, Suzette Charlesille. Vuonna 2015, tuomaroidessaan Miss America 2016 -kilpailua, Williamsilta pyydettiin tätä tapahtumaa julkisesti anteeksi.
Ura > Laulajana

Williamsin musikaaliset kyvyt huomattiin jo Miss America -kilpailussa, kun hän voitti kisan alussa pidetyn kykyosion laulamalla kappaleen ”Happy Days Are Here Again”. Vuonna 1988 hän julkaisi debyyttialbuminsa The Right Stuff. Sen kolmannesta singlestä ”Dreamin’” tuli hitti, ollen Hot R&B/Hip-Hop -listalla ykkösenä ja Billboard Hot 100 -listan kahdeksannella sijalla. Albumi oli myyntimenestys ja Williams sai muun muassa parhaan uuden artistin Grammy-ehdokkuuden.
Vuonna 1991 julkaistiin Williamsin tähän mennessä myydyin albumi The Comfort Zone. Siltä julkaistiin myös hänen uransa suurin hittisingle ”Save the Best for Last”. Se saavutti Yhdysvalloissa kärkisijan, jolla se pysyi viisi viikkoa. Single nousi kärkeen myös Kanadassa, Alankomaissa ja Australiassa sekä top 5 -listalle Japanissa ja Isossa-Britanniassa. Myös albumin muut singlet ”Running Back to You”, ”The Comfort Zone” ja ”Just for Tonight” menestyivät hyvin. Levy myi platinaa ja sai viisi Grammy-ehdokkuutta. Vuonna 1994 julkaistu kolmas albumi The Sweetest Days myi niin ikään platinaa.
Williams on myöhemmin levyttänyt muun muassa kappaleen ”Colors of the Wind” Pocahontas-elokuvan soundtrackille, joka palkittiin Oscar- ja Golden Globe -palkinnoilla.
Ura > Näyttelijänä

Williams debytoi televisiossa yhdessä Lemmenlaivan jaksossa vuonna 1984. Hän on sen jälkeen vieraillut useissa suosituissa tv-sarjoissa. Hänen ensimmäinen pitkäaikainen roolinsa oli Wilhelmina Slater komediasarjassa Ruma Betty, jossa hän esiintyi sarjan kaikilla kausilla 2006–2010. Hän oli roolistaan myös Emmy-ehdokkaana. Seuraavaksi hän näytteli tv-sarjan Täydelliset naiset kahdella viimeisellä kaudella Reneetä, joka on Felicity Huffmanin esittämän Lynetten vanha koulutoveri.
Williams on näytellyt muun muassa elokuvissa Eraser – suojelija (1996), Shaft (2000), Pähkähullu perheloma (2004) ja Hannah Montana: The Movie (2009).
Yksityiselämä

Williams oli naimisissa Ramon Hervey II:n kanssa vuosina 1987–1997. Heillä on vuosina 1987 ja 1989 syntyneet tyttäret sekä vuonna 1993 syntynyt poika. Hänen toinen avioliittonsa oli entisen NBA-koripalloilija Rick Foxin kanssa. He menivät naimisiin syyskuussa 1999 ja heillä on toukokuussa 2000 syntynyt tytär. Fox haki avioeroa elokuussa 2004.
Vuonna 2015 Williams avioitui liikemies Jim Skripin kanssa.
Diskografia

1988: The Right Stuff
1991: The Comfort Zone
1994: The Sweetest Days
1995: Star Bright
1997: Next
2004: Silver & Gold
2005: Everlasting Love
2009: The Real Thing