stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultaranta
Puistot

Kultarannan puutarhan suunnittelivat Helsingin kaupunginpuutarhuri Svante Olsson ja hänen poikansa Paul Olsson vuosina 1914–1915. Puutarha jakaantuu kolmeen osaan: metsäpuistoon, muotopuutarhaan ja hyötypuutarhaan.
Puistot > Metsäpuisto

Metsäpuutarha on alueista vanhin ja se ympäröi päärakennusta. Pohjoispuolella sijaitseva puisto on säilytetty lähes koskemattomassa luonnontilassa, aluetta on puhdistettu ja sinne on rakennettu vain muutamia hiekkateitä. Paikalla sijaitsi aikoinaan Kordelinin rakennuttama rattikelkkarata, silloin ainoa Suomessa.
Puistot > Muotopuutarha

Muotopuutarha on 16 hehtaarin suuruinen alue, jota kutsutaan medaljongiksi. Se on Kultarannan puutarhan keskeisin osa ja käsittää 7 500 ruusua ja seitsemän lajiketta: muun muassa ruusut, "Tellervo", "Astrid Lindgren", "Presidentti Kekkonen" ja "Tarja Halonen". Sen muita osia ovat punatarha, sinitarha, pergola, huvimajat, vesialtaat ja kuusiaitojen reunustamat "diplomaattikäytävät".
Puistot > Hyötypuutarha

Presidentin vihannekset, marjat ja kukat saadaan ympärivuotisesti Kultarannan kasvihuoneista, joiden pinta-ala on 1000 neliömetriä.
Hyötytarha tuottaa presidentin talouteen esimerkiksi porkkanaa, lanttua, perunaa, salaatteja, yrttejä, papuja ja herneitä sekä useita marjoja, kuten herukoita, mansikoita ja pensasmustikoita. Hyötytarhan kasvihuoneissa kasvatetaan esimerkiksi lähes kaikki itsenäisyyspäivän kukka-asetelmiin tarvittavat kasvit.
Arvovieraat

Ensimmäinen Kultarannassa vieraillut valtionpäämies oli Ruotsin kuningas Kustaa V vuonna 1927. Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Elisabet II ja prinssi Philip, Edinburghin herttua vierailivat vuonna 1976. Yhdysvaltain varapresidentti George H. W. Bush 1983.
Presidentti Tarja Halosen aikana Kultarannassa vierailivat muun muassa Venäjän presidentti Vladimir Putin kahdesti, Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa kahdesti, YK:n pääsihteeri Kofi Annan, Unkarin presidentti Ferenc Mádl, Latvian presidentti Vaira Vīķe-Freiberga, FAO:n pääjohtaja Jacques Diouf 2002, Euroopan komission puheenjohtaja Romano Prodi 2004  ja Pakistanin presidentti Pervez Musharraf 2004. Arvovieraita varten presidenteillä on ollut käytössään myös Kultaranta-nimisiä veneitä, joiden kyydissä useat valtionjohtajat seuralaisineen ovat saaneet tutustua Turun saariston luontoon.
Kirjallisuutta

Heikkilä, Hannu (toim.): Kultaranta.  (Kirjokansi, 61)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2014.  ISSN 2323-7392.  ISBN 978-952-222-552-8.
Ruoff, Eeva: Kultaranta. Gullranda. A summer home in Finland.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21016-1.
Uino, Pirjo, 1982. Villa Gullrandas trädgårdsarkitektur. Finskt Museum 1980 (87. årg.), s. 33–85. Helsingfors.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kultarannan esittely tasavallan presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kultarannan esittely Naantalin kaupungin sivustolla
Kultarannan esittely ja vierailu Naantalin matkailun sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kesäinen päivä Kultarannassa. Suomen Kuvalehti 7.8.1920, nro 31, s. 8. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)
Käynti Alfred Kordelinin rakennuttamassa Kultarannassa, tasavallan presidentin kesäasunnossa, Helsingin Sanomat, 17.09.1939, nro 250, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Gullranda hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Presidentin kesäasunto Kultaranta 1920-luvulla.
Tasavallan presidentti Kyösti Kallio adjutanttinsa eversti Paasosen kanssa Kultarannan huvilan parvekkeella
Kultarannan puistoa kesällä 2015.
Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Tarja Halonen Kultarannassa vuonna 2001.
Presidentin kesäasunto Kultaranta ja presidentin sauna vuonna 2006. Etualalla höyrylaiva S/S Ukkopekka.
Que Calor

| ”Que Calor” Lena Cortes |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 9. lokakuuta 2012
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tyylilaji: dance, latinalainen musiikki
 Kesto: 03.25
 Levy-yhtiö: Most Wanted Music
Lena Cortesin muut singlet
|   | ”Que Calor” 2012 | ”Wow Te Quiero” 2013 |
Que Calor on ranskalaisartisti Lena Cortesin kappale. Sen julkaisi Most Wanted Music artistin uran ensimmäisenä singlenä 9. lokakuuta 2012. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 23. marraskuuta 2012. Kappale ei ole päässyt lainkaan listoille.
Kappaleet

Digitaalinen lataus
Que Calor – 3.25
Que Calor (Version française) – 3.24
Päistärikkö

Oikealla ruunikonpäistärikkö hevonen
Rautiaanpäistärikkö dartmoorinponi varsansa kanssa
Päistärikkö on hevosen väritys, jossa hevosen karvapeitteessä on erityisesti rungossa valkoista karvaa värillisen seassa. Tällöin runko näyttää vaaleammalta kuin hevosen pää ja jalat. Päistärikön rungossa on kuitenkin usein tummia pilkkuja ja viiruja. Pohjavärinsä perusteella päistärikköä kutsutaan esimerkiksi ruunikonpäistäriköksi.
Päistärikkö voi näyttää eri vuodenaikoina hyvin erilaiselta, sillä valkea karva tulee eri tavalla näkyviin karvapeitteen ollessa ohut tai paksu. Varsoilla päistärikköys tulee tavallisesti näkyviin vasta paksun varsakarvan lähdettyä. Päistärikköä ei pidä sekoittaa iän myötä kauttaaltaan harmaantuvaan kimoon.
Pétillonin metroasema

| Pétillon |
| --- | --- |

 Brysselin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  5
Sijainti:  50°49′37″N, 004°24′15″E
Paikkakunta:  Etterbeek
Avattu:  1976
Rakenne
Tyyppi:  pinta-asema
Pétillon on Brysselin metron asema Etterbeekin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat. Se avattiin vuonna 1976.
Aiheesta muualla

Kartta aseman lähiseudusta (PDF) STIB. (ranskaksi, hollanniksi, englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Thieffry | Linja 5 | Seuraava asema: Hankar |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pétillon metro station
Käännös suomeksi
Q-Continuum

Q-Continuum on helsinkiläinen vuonna 2002 perustettu funk-yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja-kosketinsoittaja Tuomo Prättälä (alias Organ Kane), kitaristi Aki Haarala, basisti Heikki Laine ja rumpali Mikko Kaakkuriniemi. Lisäksi yhtyeen levyillä esiintyvät muun muassa trumpetisti Verneri Pohjola, pasunisti Ilmari Pohjola sekä laulaja Emma Salokoski.
Q-Continuum sai alkunsa nu-soul-yhtye Quintessencen tehdessä ensimmäistä albumiaan Talk Less Listen More. Quintessencen rytmisektion – eli Q-Continuumin jäsenistön – jamisessio päätyi albumille kappaleeksi "Funky Ass Guitar", ja miehet saivat studioaikaa Finvoxista uudelle yhtyeelleen. Eri tyylistä funk-materiaalia syntyi runsaasti, ja tuottajakaksikko Nestor eli Prättälä ja Haarala alkoivat koostaa kappaleita.
Alun perin yhtyeen oli tarkoitus julkaista vain yksi tai kaksi muutaman kappaleen EP-levyä. Ensimmäinen, kolmen kappaleen Organ Kane presents: The Quintessential Grooves vol. 1 julkaistiin joulukuussa 2003. Edelleen julkaisujen piti jatkua EP:inä, mutta materiaalia oli syntynyt niin paljon, että yhtye julkaisi joulukuussa 2004 tupla-CD:n Organ Kane's Quintessential Grooves. Yhtyeen toinen EP Love in Fashion julkaistiin tammikuussa 2005.
1. helmikuuta 2006 julkaistiin Q-Continuumin toinen albumi Q-Continuum presents: This Is The Marienhof. Levyllä vierailivat muun muassa räppärit Paleface, Don Johnson Big Bandin solisti Tommy Lindgren (taiteilijanimellä Father Metro), Puppa J ja Axl Smith. Albumi kävi Suomen virallisen albumilistan sijalla 35. Albumin kappale "Girls (Ladies)" on julkaistu CD-singlenä.
Diskografia

Organ Kane presents: The Quintessential Grooves vol. 1 (Jupiter, joulukuu 2003), vinyyli-EP
Organ Kane's Quintessential Grooves (Jupiter, joulukuu 2004)
Love in Fashion (Jupiter, tammikuu 2005), vinyyli-EP
Q-Continuum presents: This Is The Marienhof (Jupiter, 1. helmikuuta 2006)
Aiheesta muualla

Q-Continuumin verkkosivut (englanniksi)
Q-Continuum Myspacessa (englanniksi)
Q-Continuum Meteli.netissä
Que me quiten lo bailao

| ”Que me quiten lo bailao” Lucía Pérez |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Cruzo los dedos
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 2011
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 03.00
 Levy-yhtiö: Warner Music Spain
Lucía Pérezin muut singlet
|   | ”Que me quiten lo bailao” 2011 |   |
Que me quiten lo bailao oli Espanjan edustuskappale vuoden 2011 Euroviisuissa Düsseldorfissa, Saksassa, jonka esitti Lucía Pérez. Kappaleen sanoitti ja tuotti Rafael Artesero, joka valittiin "Destino Eurovisiónissa" 68 prosentin äänimäärällä edustamaan Espanjaa.
Kappale julkaistiin digitaalisesti ladattavana 25. maaliskuuta 2011 ja se on ensimmäinen single hänen Cruzo los dedos-debyyttialbumilta.
Koska Espanja kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta sijalle 23.
Listasijoitukset

| Listat (2011) | Sija |
| --- | --- |
Espanja (PROMUSICAE): 19
Käännös suomeksi
Puutarhakatu (Tampere)

Puutarhakatua vuonna 2015. Edessä oikealla Hämeen Pohjan talo, taustalla Frenckellin tehtaan vanha savupiippu.
Puutarhakatu on Tampereen keskustassa sijaitseva itä-länsisuuntainen katu, joka johtaa Keskustorilta Pyynikintorin läheisyyteen. Katu kulkee Tammerkosken ja Amurin kaupunginosissa, ja sen poikkikatuja ovat Aleksis Kiven katu, Kuninkaankatu, Näsilinnankatu, Hämeenpuisto, Mustanlahdenkatu, Kortelahdenkatu, Amurinkuja ja Mariankatu. Puutarhakadun varrella on muun muassa kaupungin virastotalo ja Tampereen taidemuseo. Siellä on sijainnut myös kirjailija Minna Canthin syntymäkoti.
Puutarhakadulla kulkee pyöräreitti, ja katu on eräs Tampereen vilkkaimmista kevyen liikenteen väylistä.
Rakennuksia

Kadulla sijaitsee useita merkittäviä, tunnettujen suunnittelijoiden piirtämiä rakennuksia:
Puutarhakatu 2: Frenckellin alue (useita rakennuksia ja suunnittelijoita); mm. Birger Federley 1904–1920
Puutarhakatu 6: Tampereen keskusvirastotalo; Aarne Ervi 1967, 1975
Puutarhakatu 11: Hämeen Pohjan talo (Tampereen Pantin talo); Heikki Tiitola 1908
Puutarhakatu 17: Tampereen vapaakirkko; Bertel Strömmer 1954
Puutarhakatu 18: Puistolinna; Jaakko Tähtinen 1934
Puutarhakatu 21: Puutarhakadun liiketalo; Heikki ja Kaija Siren 1968
Puutarhakatu 34: Tampereen taidemuseo (ent. kruununmakasiini); C. L. Engel ja Anton Wilhelm Arppe 1838; Hilja Gestrin 1930, Antti Ilveskoski 1983
Kadun nimi

Puutarhakadusta käytettiin aluksi ruotsinkielistä muotoa Trädgårdsgatan. Nimi on peräisin vuodelta 1807, jolloin se syntyi komiteatyön tuloksena. Puutarhakadun nimi lainattiin mahdollisesti Turusta, jossa oli niin ikään Puutarhakatu. Toisaalta on myös esitetty, että Puutarhakadun nimi viittaisi Tammerkosken rannalla kaupungin alkuaikoina sijainneeseen apteekkari Johan Henrik Långhjelmin lääkekasviviljelmään.
Vuonna 1803 kadusta on käytetty eräässä asiakirjassa nimeä Tuomikatu (Häggatan).
1930-luvulla Tampereen kadunnimiä uudistettiin, ja samalla esitettiin ehdotus, että Puutarhakadun nimi muutettaisiin Minna Canthin kaduksi. Kaupunginvaltuusto ei kuitenkaan kannattanut ajatusta, vaan se halusi säilyttää alkuperäisen nimen. Puutarhakadun uudelleen nimeämistä on pohdittu myöhemminkin.
Minna Canthin syntymäkoti

Kirjailija Minna Canthin (1844–1897) syntymäkoti sijaitsi Puutarhakatu 8:ssa. Talo purettiin vuonna 1923, mutta sen paikalla olevan rakennuksen seinään on kiinnitetty pronssinen muistolaatta. Hämeenpuistossa, Puutarhakadun läheisyydessä, on nuorta Minna Canthia esittävä patsas (1951), jonka on tehnyt Lauri Leppänen.
Canth vietti Tampereella varhaislapsuutensa, mutta muutti perheensä kanssa Kuopioon vuonna 1853.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puutarhakatu Wikimedia Commonsissa
Vapaakirkon sisäänkäynti muistuttaa veneen keulaa ja goottilaista kaarta.
Minna Canthin syntymäkodin muistolaatan (1947) on suunnitellut arkkitehti Toini Raunisto.
R.Smg. Balilla (1927)

| R>  Smg. Balilla |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Odero-Terni-Orlando, Muggiano
Kölinlasku:  12. tammikuuta 1925
Laskettu vesille:  20. helmikuuta 1927
Palveluskäyttöön:  20. heinäkuuta 1928
Poistui palveluskäytöstä:  alusluettelosta 28. huhtikuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 427 t (pinnalla) 1 874 t (sukellus)
Pituus:  86,50 m
Leveys:  7,80 m
Syväys:  4,70 m
Koneteho:  2 × Fiat-dieselmoottoria 4 900 bhp 2 × Savigliano-sähkömoottori 2 200 hv
Nopeus:  16 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  77
Aseistus
Aseistus:  1 × 120 mm/27 tykki 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea
R. Smg. Balilla oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1927 vesillelaskettu Balilla-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Odero-Terni-Orlandon telakalta Muggianosta, missä köli laskettiin 12. tammikuuta 1925. Alus laskettiin vesille 20. helmikuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1928.
Palvelus

Alus poistettiin luettelosta 28. huhtikuuta 1941.
Päätoiminen yrittäjä

Päätoiminen yrittäjä on Suomen työttömyysturvalain 6§ pykälän mukaan sellainen henkilö, joka on päätointaan varten yrittäjän eläkelain (YEL) tai maatalousyrittäjän eläkelain (MYEL) mukaisesti velvollinen ottamaan tai on ottanut sanottujen lakien mukaisen vakuutuksen.
Yrittäjän eläkelain mukaan yrittäjän eläkevakuutus (YEL) on ainakin pakollinen, jos yrittäjän itsensä arvioima vuosittainen työtulo ylittää rajan, joka on 7958,99 € vuonna 2020. YEL-vakuutuksen ottanut katsotaan päätoimiseksi yrittäjäksi.
Työ- ja elinkeinotoimisto tulkitsee työttömyysetuuden hakijan päätoimiseksi yrittäjäksi, jos yritystoiminta tai oman työn vaatima työmäärä on niin suuri, että kokoaikatyötä ei voi vastaanottaa. Ratkaisevaa päätoimisuuden arvioinnissa on vain toiminnan vaatima työmäärä, ei yritystoiminnasta tai omasta työstä saatavat tulot tai voitto. Päätoiminen yrittäjä ei ole oikeutettu työttömyysetuuteen, mutta sivutoiminen yrittäjä voi olla oikeutettu soviteltuu työttömyysetuuteen.
Yrittäjäasema

Henkilön yrittäjäasema (ei-yrittäjä, päätoiminen- tai sivutoiminen yrittäjä) voidaan arvioida erikseen Työ- ja elinkeinotoimiston selvityksessä ja verotuksessa. Myös työttömyysetuuden maksaja (KELA tai Työttömyyskassa) arvioi työttömyysetuuden maksun edellytykset erikseen.
Yrittäjäasema > Yrityksen omistamisen vaikutus yrittäjäasemaan

Yrittäjäksi katsotaan myös yrityksen osaomistaja. Osaomistajana pidetään henkilöä,
1) joka työskentelee johtavassa asemassa osakeyhtiössä, jossa hänellä itsellään on vähintään 15 prosenttia tai hänen perheenjäsenillään tai hänellä yhdessä perheenjäsentensä kanssa on vähintään 30 prosenttia osakepääomasta tai osakkeiden tuottamasta äänimäärästä tai muutoin vastaava määräämisvalta; tai 
2) joka työskentelee osakeyhtiössä, jossa hänellä itsellään tai hänen perheenjäsenillään tai hänellä yhdessä perheenjäsentensä kanssa on vähintään puolet osakepääomasta tai osakkeiden tuottamasta äänimäärästä tai muutoin vastaava määräämisvalta; tai
3) joka edellä 1 tai 2 kohdassa säädetyllä tavalla työskentelee muussa yrityksessä tai yhteisössä, jossa hänellä tai hänen perheenjäsenillään tai hänellä yhdessä perheenjäsentensä kanssa katsotaan olevan mainituissa kohdissa sanottua vastaava määräämisvalta.
Omistusosuutta laskettaessa otetaan huomioon myös välillinen toisten yritysten ja yhteisöjen kautta tapahtuva omistaminen, jos henkilö tai hänen perheenjäsenensä tai henkilö yhdessä perheenjäsentensä kanssa omistaa väliyhteisöstä vähintään puolet tai heillä on vastaava määräämisvalta.
Henkilön katsotaan olevan johtavassa asemassa yrityksessä, jos hän on osakeyhtiön toimitusjohtaja tai hallituksen jäsen tai jos hän osakeyhtiössä tai muussa yrityksessä tai yhteisössä on vastaavassa asemassa. Perheenjäseneksi katsotaan yrityksessä työskentelevän henkilön puoliso ja henkilö, joka on yrityksessä työskentelevälle henkilölle sukua suoraan ylenevässä tai alenevassa polvessa ja asuu henkilön kanssa samassa taloudessa.
Péter Pázmány

| Péter Pázmány |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1570 Nagyvárad, Transilvanian ruhtinaskunta (nykyään Oradea, Romania)
Kuollut: 19. maaliskuuta 1637 (66 vuotta) Pozsony, Unkarin kuningaskunta (nykyään Bratislava, Slovakia)

 Nimikirjoitus
Péter Pázmány (4. lokakuuta 1570 Nagyvárad, Transilvanian ruhtinaskunta – 19. maaliskuuta 1637 Pozsony, Unkarin kuningaskunta) oli unkarilainen kardinaali ja valtiomies. Pázmány oli Unkarin vastauskonpuhdistuksen johtaja ja teoksillaan Unkarin kirjakielen merkittävä kehittäjä.
Elämä

Pázmány oli aatelissyntyinen. Hänen vanhempansa olivat kalvinisteja, mutta katolisen äitipuolensa vaikutuksesta Pázmány suuntautui katolisuuteen. Suoritettuaan perusopintonsa Nagyváradissa hän meni Kolozsvárin jesuiittakouluun. 13-vuotiaana hänestä tuli katolinen, ja vuonna 1587 hän liittyi jesuiittojen sääntökuntaan. Hän lähti Roomaan suorittamaan korkeampia teologian opintoja ja opiskeli neljä vuotta Roberto Bellarminon johdolla. Sitten hän opetti filosofiaa ja teologiaa Grazissa ja palasi vuonna 1601 Unkariin. Hänestä tuli peräkkäin Turócin provasti, Nyitran piispa, vuonna 1616 Esztergomin arkkipiispa ja lopulta koko Unkarin priimas. Vuonna 1608 hän herätti huomiota tuomitsemalla valtiopäivillä Wienin rauhan 8. kohdan, joka kielsi jesuiittoja hankkimasta maaomaisuutta Unkarissa. Hän sai paavi Urbanus VIII:lta kardinaalin viran vuonna 1629.
Unkarin kirkon pääpastorina Pázmány käytti kaikkia mahdollisia keinoja estääkseen ja heikentääkseen protestantismia. Erityisen merkittävä on hänen vuonna 1613 ilmestynyt syvällinen ja metodinen teoksensa Igazságra vezérlő Kalauz ("Totuuden opas"), jossa hän argumentoi katolisuuden puolesta, ja varmisti siten protestantismin älyllisen tappion Unkarissa. Kirjoituksillaan, saarnoillaan, ja erityisesti henkilökohtaisilla tapaamisillaan hän käännytti noin kolmekymmentä aatelissukua (esim. Zrínyi, Wesselényi, Nádasdy, Rákóczi jne.). Arkkipiispana Pázmány pani täytäntöön Trenton konsiilin päätökset. Vuonna 1619 hän perusti Nagyszombatiin teologian kandidaatteja varten seminaarin (nykyään Péter Pázmányn katolinen yliopisto Budapestissa), ja vuonna 1623 hän loi Wieniin unkarilaisen seminaarin. Vuonna 1635 hän lahjoitti suuren summan Unkarin yliopiston perustamiseen (nykyään Loránd Eötvösin yliopisto Budapestissa). Hän rakennutti myös jesuiittakouluja Pozsonyhin sekä fransiskaaniluostareita Érsekújváriin ja Körmöczbányaan.
Politiikassa hänellä oli myös merkittävä rooli. Pázmány ajatteli, että katolisen unkarilaisen kuninkaan myötä maa olisi suojattu turkkilaisilta.  Hänen ansiostaan vuoden 1618 valtiopäivät valitsivat jyrkän katolisen arkkiherttua Ferdinandin lapsettoman Matias II:n seuraajaksi. Hän myös esti toistuvasti kalvinistisen Transilvanian ruhtinaan Gábor Bethlenin sotilaalliset pyrkimykset ja esti vaikutusvallallaan Transilvanian György I Rákóczia liittoutumasta turkkilaisten kanssa.
Rantanplan (televisiosarja)

| Rantanplan |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  Noin puolitoista minuttia
Alkuperämaa:   Ranska
Verkko:  France 3
Esitetty:  6. syyskuuta 2006 – 2007
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  75
Tuotanto
Tuottaja(t):  Marc du Pontavice ja Patrick Malka
Ohjaaja(t):  Hugo Gittard
Tuotantoyhtiö(t):  Xilam Animation
Aiheesta muualla
IMDb
Rantanplan on ranskalainen Xilam Animation -studion valmistama animaatiosarja, joka kertoo Lucky Luke -sarjakuvissa esiintyvästä lännen tyhmimmästä koirasta, Rantanplanista. Sarjaa esitettiin Ranskassa vuosina 2006–2007. Rantanplania ääninäytteli François Morel ja muina ääninä kuultiin muun muassa Jean-Claude Donda, Patrick Guillemin sekä Jean-François Aupied.
Sarjaa seurasi Daltonin veljesten oma animaatiosarja sekä Lucky Luke – Lähde länteen! -elokuva.
Käännös suomeksi
R.Smg. Enrico Toti

| R>  Smg. Enrico Toti |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Odero-Terni-Orlando, Muggiano
Kölinlasku:  26. tammikuuta 1925
Laskettu vesille:  20. helmikuuta 1927
Palveluskäyttöön:  20. syyskuuta 1928
Poistui palveluskäytöstä:  alusluettelosta 2. huhtikuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 427 t (pinnalla) 1 874 t (sukellus)
Pituus:  86,50 m
Leveys:  7,80 m
Syväys:  4,70 m
Koneteho:  2 × Fiat-dieselmoottoria 4 900 bhp 2 × Savigliano-sähkömoottori 2 200 hv
Nopeus:  16 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  77
Aseistus
Aseistus:  1 × 120 mm/27 tykki 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea
R. Smg. Enrico Toti oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1927 vesillelaskettu Balilla-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Odero-Terni-Orlandon telakalta Muggianosta, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1925. Se laskettiin vesille 20. helmikuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1928.
Palvelus

Vuonna 1940 alus oli jo palvelusikänsä puolesta uransa loppupuolella. Italian liityttyä toiseen maailmansotaan alus lähetettiin R.Smg. Tazzolin, R.Smg. Glaucon, R.Smg. Marcellon ja R.Smg. Medusan kanssa läntiselle Välimerelle Algerian ja Tunisian rannikolle. Alus kuului 20. - 27. kesäkuuta Philippevillen lahdella Bougarounin ja Farin niemien välillä operoivaan osastoon, joka palasi satamaan kohtaamatta vihollisaluksia.
Heinäkuun puolenvälin jälkeen viiden sukellusveneen osasto korvasi Kreetan ja Afrikan rannikon  välillä operoineen neljän aluksen osaston. Viidestä ainoastaan kolme oli palveluskelpoisia mukaan lukien Toti, joka oli 19.-24. heinäkuuta Aleksandrian ja Krion niemen välisellä merialueella. Osaston alukset palasivat satamaan kohtaamatta vihollista.
Lokakuussa aluksen piti kuulua merelle lähtevään seitsemän aluksen osastoon, mutta Toti ei päässyt partioalueelleen aluksella havaitun sähkömoottori vian vuoksi. Paluumatkalla Brindisiin alus navigoi Colonnanniemen radiomajakan mukaan ja sen jälkeen pitkin rannikkoa. Noin 50 merimailia ennen Colonnanniemeä aluksen tähystäjä havaitsi 15. lokakuuta kello 01.10 suuren pinnalla akkuja lataamassa olleen sukellusveneen. Totin siirtyessä hyökkäysasemaan vastustaja avasi tykkitulen kansitykillä kääntäen samalla veneen torpedoiden laukaisemiseksi. Totin miehistö avasi tulen konekiväärillä osuen torniin ja hieman myöhemmin alukselta avattiin tuli kansitykillä. Vastustajan laukaisema torpedo ohitti perän takaa ja tykin kranaatti osui Totin tornin juureen aiheuttamatta kuitenkaan merkittäviä vaurioita. Kello 1.40 vihollisalus upposi. Vuonna 1967 julkaistu Italian merivoimien virallinen historiikki nimeää vihollisaluksen HMS Rainbowksi.
Aluksen saavuttua satamaan päällikkö Bandini siirtyi R.Smg. Atropolle ja aluksen ensimmäinen upseeri Longobardo vastaanotti aluksen päällikkyyden. Samalla alus siirrettiin sukellusvenekouluun Pulaan, jossa se teki 93 koulutuspurjehdusta. Longobardo luovutti aluksen päällikkyyden Giovanni Celestelle.
Pohjois-Afrikan joukkojen huoltotilanteen vaikeuksien vuoksi Toti siirrettiin 1942 kuljettamaan tarvikkeita Tobrukiin. Alus lähti 30. kesäkuuta ensimmäiselle matkalleen ja palasi satamaan 13. heinäkuuta toimitettuaan 61 tonnia polttoainetta, 3,7 tonnia ampumatarvikkeita ja 1,5 tonnia muita tarvikkeita. Alus lähti 31. heinäkuuta seuraavalle matkalleen palaten 6. elokuuta. Alus lähti kolmannelle ja samalla viimeiselle matkalleen 19. marraskuuta. Se palasi 28. marraskuuta toimitettuaan 60 tonnia polttoainetta ja kaksi tonnia voiteluaineita. Alus ei ollut tämän jälkeen operaatioissa mukana ja se poistettiin palveluksesta 2. huhtikuuta 1943.
Pääkallonmetsästys

Kutistettu pää
Pääkallonmetsästäjä (Dayak-heimosta)
Pääkallonmetsästäjät uskovat, että kun ottaa tappamansa vihollisen pään voitonmerkiksi, hänen sielunvoimansa siirtyy voittajaan. Pääkallonmetsästäjiä ovat olleet tietyt luonnonkansat, esimerkiksi was-heimo Burmassa, Borneon dajakit sekä muutamat Etelä-Amerikassa, Filippiineillä ja Uudessa Guineassa asuvat heimot.
Jotkut heimot käsittelevät päät niin että ne kutistuvat, mutta kasvonpiirteet säilyvät ennallaan. Esimerkiksi Ecuadorin jivaro-intiaanit poistavat pään luut ja kuivaavat ja savustavat pään nahan niin, että se kutistuu nyrkin kokoiseksi tsantsaksi.