stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Retkipaikka

Retkipaikka on suomalainen luontomatkailun ja -median asiantuntija- ja vaikuttajaorganisaatio. Retkipaikka.fi on Suomen suosituin luontomatkailusivusto, joka tavoittaa vuosittain yli 1,2 miljoonaa suomalaista käyttäjää. Retkipaikka esittelee sivustollaan ja omassa karttapalvelussaan suomalaisia ja lähialueiden luontokohteita.
Retkipaikan perusti vihtiläinen digitaalisen markkinoinnin asiantuntija Antti Huttunen vuonna 2012. Retkipaikka-blogin alkuperäinen idea oli esitellä perustajansa retkiä. Sivusto laajeni nopeasti luontokohteiden esittelyyn, ja samalla mukaan liittyi muita kirjoittajia. Vuoden 2015 loppuun mennessä kirjoittajaverkosto oli laajentunut valtakunnalliseksi, 55 henkilöä käsittäväksi yhteisöksi. Vuonna 2022 Retkipaikalla oli jo yli 100 hengen yhteisö.
Vuoden 2016 elokuuhun mennessä sivusto oli julkaissut jo lähes 1 500 luontoa ja retkeilyä käsittelevää artikkelia. Tällöin artikkeleita oli luettu yli 6,5 miljoonaa kertaa, joista vuoden 2015 aikana yli 2 500 000 kertaa.
Kuntoliikunta- ja retkeilyjärjestö Suomen Latu julkaisee Retkipaikan kirjoituksia omilla sivuillaan. Suomen Ladun Latu & Polku -jäsenlehdessä julkaistaan myös retkeilyreittejä esittelevää Retkipaikka-palstaa.
Karttakeskus julkaisi toukokuussa 2015 Retkipaikka-kirjan. Touko Kauppisen ja Antti Huttusen toimittamassa kirjassa esitellään 80 kiinnostavaa luontokohdetta.
Luontokeskukset ja -palvelut

Retkipaikka tuottaa luontomatkailupalveluita Metsähallituksen omistamissa lokaatioissa Suomen luontokeskus Haltiassa Espoossa, Nuuksion kansallispuiston vieressä ja Kolin luontokeskus Ukossa Lieksassa, Kolin kansallispuistossa.
Luontokeskusten palveluihin sisältyvät kokous- ja kongressipalvelut, luontoaktiviteetit ja -opastukset, retkeilyneuvonta, tapahtumatuotanto ja myymälät.
Retkipaikan kehittämä Wine in the Woods -elämyskonsepti on valittu kahdesti Hungry for Finland -ruokamatkailukilpailun finaaliin. Vuoden 2021 kilpailussa Wine in the Woods sai kunniamaininnan.
Teoksia

Retkipaikka : seikkailuja Suomen luonnossa. Huttunen Antti (toim.), Kauppinen Touko (toim.). Karttakeskus. 2015. ISBN 978-952-266-668-0.
Metsien kätkemä : opas Suomen kauneimpiin kohteisiin. Huttunen Antti & Ranta Reetta. Gummerus. 2016. ISBN 978-951-24-0437-7.
Parempaa retkiruokaa. Jakosuo Minna. Gummerus. 2017. ISBN 978-951-24-0746-0.
Retkipaikka : Uudet seikkailut. Saari Jonna (toim.). Karttakeskus. 2019. ISBN 978-952-266-601-7.
Kansallispuistot : bongarin opas. Saari Jonna & Wuolijoki Aino. Karttakeskus. 2020. ISBN 978-952-266-744-1.
Retkipaikka : seikkailuja kauneimmissa maisemissa. Saari Jonna (toim.). Karttakeskus. 2021. ISBN 978-952-266-678-9.
Kansallispuistojen kultainen opas. Saari Jonna (toim.). Karttakeskus. 2021. ISBN 978-952-266-704-5.
Back to nature Finland : Explore nature, myths and ancient wisdom. Ranta, Reetta, kirjoittaja, valokuvaaja ; Huttunen, Antti, kirjoittaja, valokuvaaja ; Vaaja, Tero, kääntäjä ; Mena, Erica, toimittaja. Power Animals United. 2022. ISBN 978-952-69866-0-9.
Nuuksio retkeilyopas ja kartta. Saari jonna & Valtonen Mari. Karttakeskus. 2022. ISBN 978-952-266-726-7.
Retkipaikka Elämysseikkailijan opas. Kaski Karoliina (toim.). Karttakeskus. 2023. ISBN 978-952-266-774-8.
Metsien kätkemä tv-sarja

Kesällä 2016 esitettiin Yle TV1:llä Retkipaikka-blogiin perustuva tv-ohjelma Metsien kätkemä. Kotimaiseen sarjaan tehtiin vielä toinen tuotantokausi.
Sarjan formaatti on kansainvälisesti kiinnostava, ja Australian
Metsien kätkemä tv-sarjalla on Yle Areenassa yli miljoona katselukertaa.
Kausi 1.
| Jakso | Nimi | Julkaistu Yle Areenassa |
| --- | --- | --- |
| 1 | Saaristomeren salaisuudet | 14.6.2016 |
| 2 | Lohjan lehdot ja Paavolan tammi | 14.6.2016 |
| 3 | Ahvenanmaan aarteet | 14.6.2016 |
| 4 | Paasveen piru ja Paholaiskivet | 14.6.2016 |
| 5 | Myyttinen Koli | 14.6.2016 |
| 6 | Kalajoen dyyneiltä Kallankareille | 14.6.2016 |
| 7 | Kainuun korpimailla | 14.6.2016 |
| 8 | Lemmenjoki ja mahtiseidat | 14.6.2016 |
| 9 | Nuotiotarinat | 9.8.2016 |
Kausi 2.
| Jakso | Nimi | Julkaistu Yle Areenassa |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kuninkaantiellä | 25.10.2018 |
| 2 | Hämeen Härkätiellä | 25.10.2018 |
| 3 | Rautalammin reitti | 25.10.2018 |
| 4 | Luontopääkaupunki | 25.10.2018 |
| 5 | Talvinen Saimaa | 25.10.2018 |
| 6 | Tunturituulen kutsu | 25.10.2018 |
Aiheesta muualla

Retkipaikka-sivusto
Geologit, arkeologit ja eräoppaat paljastavat parhaat retkipaikkansa (Arkistoitu – Internet Archive) Länsiväylä
Wonsu

Wonsu (hanja: 元帥) on erittäin korkea sotilasarvo, joka on käytössä Korean tasavallassa ja Korean demokraattisessa kansantasavallassa. Vastaava arvo muualla on marsalkka. Wonsu -arvonimen haltijaa kutsutaan yleisesti ”marsalkaksi”.
Pohjois-Korea

Wonsu on marsalkkaa vastaava sotilasarvo Pohjois-Korean armeijassa. Arvonimi on ollut jokaisella Pohjois-Korean Suurella johtajalla. Kim Il-sungista tuli Pohjois-Korean ensimmäinen marsalkka 4. helmikuuta 1953.
Chasu on Pohjois-Koreassa arvonimi, joka vastaa ns. varamarsalkkaa. Pohjois-Korea on ainoa maa, jossa se on käytössä. Ensimmäinen varamarsalkka Pohjois-Koreassa oli Choe Yong-gon.
Vuonna 1992 Kim Il-sungia varten otettiin käyttöön oma dae wonsu -arvonimi (ylimarsalkka), joka on vieläkin korkeampi kuin wonsu. Tällöin wonsun arvonimen sai Kim Il-sungin poika Kim Jong-il. Vuonna 2012 Kim Jong-ilin poika Kim Jong-un nimitti itsensä marsalkaksi, ja hän on yksi Pohjois-Korean kolmesta marsalkasta vuonna 2016 marsalkaksi ylennettyjen Kim Yong-chunin ja Hyon Chol-haen ohella.
Etelä-Korea

Wonsu on Etelä-Korean korkein sotilasarvo, ja on yhdistelmä sotamarsalkkaa, ilmavoimien marsalkkaa ja laivastoamiraalia. Se on hieman daejangia korkeampi. Yksikään eteläkorealainen ei tähän mennessä ole pitänyt hallussaan wonsun arvonimeä.lähde?
Pohjoiskorealainen wonsu -arvomerkki, joka on ollut käytössä vuodesta 1953.
Eteläkorealainen wonsu -arvomerkki.
Walter Womacka

Walter Womacka
Walter Womacka (22. joulukuuta 1925 Horni Jiretin, Obergeorgenthal, nykyisessä Tšekin tasavallassa – 18. syyskuuta 2010) oli saksalainen kuvataiteilija. Hän oli Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) johtajien suosiossa ja Saksojen yhdistyttyä monia hänen teoksiaan väheksyttiin niiden poliittisen sisällön takia. Muutamien töiden arvo on ymmärretty ja vuonna 2003 hänen suurikokoinen teoksensa Berliinin Opettajien talon (Haus des Lehres) ulkoseinässä kunnostettiin.
Womacka kävi Teplicessä sijainnutta valtion keramiikkakoulua vuosina 1940–1943, kunnes joutui Saksan armeijaan ja toiseen maailmansotaan. Sodassa Womacka haavoittui ja joutui sotavangiksi. Vapauduttuaan sotavankeudesta vuonna 1945 hän työskenteli maatyöläisenä. Taideopintoja piti jatkaa sodan jälkeen Saksassa, sillä hänen kotiseutunsa Sudeettimaa oli liitetty Tšekkoslovakiaan ja saksalaisperäinen väestö oli karkotettu.
Womacka opiskeli taidetta useissa eri oppilaitoksissa. Ensiksi vuonna 1946 hän opiskeli käsitöitä Braunschweigissa ja siirtyi vuonna 1948 Weimariin Hochschule für Baukunst und Bildende Künsteen. Weimarin opintojen päätyttyä hän jatkoi opintojaan Dresdenissä vuosina 1951–1952 opettajinaan Fritz Dähn ja Rudolf Bergander.
Walter Womackan kivimosaiikkityö Berliinissä, Haus des Lehrersin ulkoseinällä, vuodelta 1964 (Opettajien talo).
Womackan ura lähti melko nopeasti nousuun, sillä vuonna 1956 hän valmisti suuren mosaiikkityön Eisenhüttenstadtiin ja kolmen vuoden kuluttua hän sai DDR:n valtion taidepalkinnon. Womacka palkittiin vuonna 1963 Johannes R. Becher -mitalilla ja vuonna 1969 hänestä tuli DDR:n taideakatemian jäsen. Hän sai myös harvinaislaatuisen tilaisuuden pitää näyttelyn Länsi-Saksan pääkaupungissa Bonnissa. Kun Womacka täytti 60 vuotta, hän sai taiteellisista ansioistaan DDR:n ensimmäisen luokan kansallispalkinnon. Womacka oli DDR:ää hallinneen sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) jäsen.
Womacka vietti eläkepäiviään Berliinissä. Vuonna 2002 hänen teoksiaan on ollut näytteillä Taipeissa Taiwanissa.
Womackan tunnettuja teoksia ovat edellä mainittu Alexanderplatzin Haus des Lehrersin ulkoseinässä oleva suuri maalaus ja nyttemmin puretussa Tasavallan palatsissa (Palast der Republik) sijainnut maalaus Kun kommunistit uneksivat... (Wenn Kommunisten Träumen...) vuodelta 1975. Laajimmalle on levinnyt Womackan teos Rannalla (Am Strand). Maalauksesta tehtiin DDR:ssä postimerkki, josta otettiin 12 miljoonan kappaleen painos.
Womacka kuoli 18. syyskuuta 2010.
Teokset

Farbe Bekennen, 2004, Verlag das Neue Berlin, ISBN 3-360-01257-7 (omaelämäkerta
Aiheesta muualla

Wenn Kommunisten träumen, maalaus
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki 
Taiteenala:  ADK  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Renderöinti

Tietokoneella luotu fotorealistinen kuva, joka on luotu käyttämällä POV-Ray 3.6 -ohjelmaa. Lasit, tuhkakuppi ja kannu on mallinnettu Rhinoceros 3D:llä ja nopat Cinema 4D:llä.
Erilaisia renderöintitekniikoita samalle mallille.
Renderöinti (sanotaan myös renderointi) eli kuvasynteesi (engl. image synthesis) tai hahmonnus tarkoittaa tiettyjen kappaleiden tai kuvien esittämistä näytöllä. Termi tulee alun perin latinan verbistä reddo (myöhemmin rendo), joka tarkoitti 'antaa takaisin'.
Renderöinnillä voidaan viitata tekstin esittämiseen näytöllä tai esimerkiksi animaation tekemiseen tietokoneella kuten tietokoneanimaatioissa.
Renderöintiä käytetään videopeleissä, simuloinnissa, elokuvien ja television erikoistehosteissa ja muotoilun apuna. Renderöintiä käytetään myös videoeditoinnissa, kun halutaan tuottaa efektejä videokuvaan tai luoda sitä. Renderöinti voi pyrkiä fotorealismiin tai ei-fotorealistiseen tulokseen.
Tietokoneavusteissa suunnittelussa (CAD) renderöinti on tietty näkymä kolmiulotteiseen malliin, joka on muutettu realistiseksi kuvaksi. CAD-renderöinti käyttää yksinkertaista valaistusta ja varjostusta sekä edistyneempiä efektejä. Myös verkkoselainten tekemää HTML:n käsittelyä voidaan kutsua renderöinniksi.
Renderöinti voidaan jakaa myös reaaliaikaiseen (mm. tietokone- ja videopelit) ja ei-reaaliaikaiseen (elokuvateollisuus). Reaaliaikaisessa renderöinnissä keskeistä on interaktiivisuus käyttäjän toimien myötä, kun taas elokuvateollisuus voi käyttää renderöntiä filmaamisen sijaan tai sen tukena.
Renderöinti voi käyttää esimerkiksi kolmiulotteisella mallinnuksella tai proseduraalisella generoinnilla muodostettua tietoa, joka renderöidään esitettäväksi.
Renderöinti voi käyttää epätäydellistä tietoa esimerkiksi fotogrammetriasta kuvapohjaiseen renderöintiin (engl. Image-based rendering, IBR).
Kolmiulotteisessa grafiikassa

Polygonimalli on datasta muodostuva ohjelmallinen kuvaus jostakin kohteesta, usein kolmiulotteisesta sellaisesta. Se voi sisältää tiedot kohteen geometriasta, ja sen yhteydessä käytetään tietoja mm. kohteen katselukulmasta, tekstuurista (pinnan rakenteesta) sekä valaistuksesta. Tuloksena oleva renderöitu kuva on bittikarttagrafiikkaa. Reaaliaikaisessa grafiikassa kuvataajuus on useita kymmeniä kuvia sekunnissa; elokuvateollisuudessa ja muussa ei-reaaliaikaisessa renderöinnissä yhden kuvan renderöintiin voidaan käyttää huomattavasti enemmän aikaa.
Elokuvateollisuudessa (kuten elokuvassa Foodfight) yksittäisen kuvan renderöinti voi vaatia 48:sta 72:een tuntiin aikaa valmistuakseen. Elokuvissa käytetään 24 kuvaa sekunnissa, yhden kuvan ollessa 4 996 kertaa 3 112 pikseliä 32- tai 64-bittisellä värisyvyydellä.
Renderöintimenetelmiin kuuluvat muun muassa rasterointi (engl. rasterization), säteensuuntaus (engl. ray casting) ja säteenseuranta (engl. ray tracing).
Myös pyyhkäisyviivarenderöintiä (engl. scanline rendering) on käytetty. Polunseuranta (engl. path tracing) on eräs kehittynyt menetelmä.
Cel-shading pyrkii tuottaamaan piirrosanimaation näköistä jälkeä 3D-grafiikan avulla. Fysiikkaperusteinen renderöinti (PBR) on kehitysaskel, joka eroaa perinteisistä renderöintitekniikoista.
Kolmiulotteinen renderöinti on kehittynyt useiden vuosikymmenien aikana ohjelmistojen ja laitteiden kehittyessä kattamaan sekä reaaliaikaisen että offline-renderöinnin.
Grafiikkaliukuhihnassa (engl. graphics pipeline) kolmiulotteisen grafiikan renderöinnissä useimmat toiminnot suoritetaan ennen rasterointia. Liukuhinan vaiheisiin kuuluvat geometrisen mallin muuttaminen kolmiulotteisen maailman koordinaattijärjestelmään, valaistusyhtälöt vertekseissä, muuttaminen näköavaruuteen, perspektiivin muunnos, leikkaus, muunnos näyttöavaruuteen, rasterointi ja näkyvyyden ratkaisu. Syötteitä ovat kolmiulotteisen mallin ja sen ympäristön lisäksi virtuaalisen kameran näyttöalueen parametrit. Vain suoraan näytöllä esitettävät primitiivit tarvitsee välittää rasteroinnille, ja leikkausvaihe (engl. clipping) karsii piiloon jäävät pois.
Erilaisia liukuhihnoja on kehitetty useita ja muun muassa elokuvateollisuudessa käytetään yleisimmin mikropolygoneihin perustuvaa ratkaisua. Akateemisessa tutkimuksessa käytetään usein säteenseurantaan perustuvaa liukuhihnaa.
Ohjelmoitavat liukuhihnat grafiikkasuorittimissa ovat korvanneet kiinteätoimiset liukuhihnat ja viimeinen kiinteätoiminen oli luultavasti Nintendo Wiissä.
Erilaiset shader-ohjelmat ovat pääasiallinen tapa ohjata grafiikkasuoritinta: osa toiminnoista on konfiguroitavia (ei ohjelmoitavia) suorituskykysyistä, mutta trendi on kohti ohjelmoitavuutta.
Kaksiulotteisessa grafiikassa

Kaksiulotteisessa grafiikassa renderöintiä käytetään esimerkiksi vektorigrafiikan esittämiseen ja käytetyt menetelmät voivat hyödyntää grafiikkaprosessoria.
Tekstin esittämiseen on myös tarkoitukseen erikoistuneita ohjelmistoja.
Ohjelmistot

Renderöinti on tyypillisesti osa joko grafiikkaa esittävää ohjelmaa tai sen käyttämää kirjastoa tai käyttöjärjestelmän ominaisuus.
Renderöintiin kuten kuvien tai animaatioiden tekemiseen on lukuisia tarkoitukseen kehitettyjä ohjelmia.
Jotkut ohjelmat on integroitu osaksi laajempia mallinnus- ja animaatio-ohjelmia ja jotkut ovat itsenäisiä ohjelmia. Osa ohjelmista on kaupallisia ja osa avoimen lähdekoodin ohjelmistoja.
Animaatioita varten Lucasfilmillä kehitettiin Reyes-ohjelmisto, jonka seuraaja on Pixarin RenderMan.
Reyesissä laskenta suoritetaan tarkoitukseen luonnollisesti sopivassa koordinaattijärjestelmässä kuten paikallisessa koordinaattijärjestelmässä polygoneja luotaessa ja teksturoitaessa sekä näyttökoordinaateissa näkyvyyden laskennassa.
Välitön ja pidätelty renderöinti

Grafiikkarajapinnat käyttävät yleisesti joko välitöntä (engl. immediate mode) tai pidäteltyä "säilöttyä" (engl. retained mode) renderöintimoodia. Välittömässä moodissa sovellus antaa suoraan piirtokomentoja, ja pidätellyssä annetut komennot kootaan muistiin ennen varsinaista piirtämistä. Välittömässä moodissa sovellus ohjaa suoraan milloin näytölle on piirrettävä uudestaan ja pidätellyssä moodissa grafiikkakirjasto voi päätellä piirtotarpeen käyttöliittymän tilan muutoksesta. Käyttöliittymäkirjastot ovat tyypillisiä kohteita pidätellylle moodille ja videopelit tyypillisesti käyttävät välitöntä moodia.
Välitöntä moodia käyttävät esimerkiksi Direct3D ja OpenGL, jotka tarjoavat yhteyden grafiikkalaitteiston ominaisuuksiin ja muuttavat laitteistoriippumattomat komennot grafiikkasuorittimen käskyiksi. Keskeinen tekijä välittömässä moodissa on ettei rajapinta säilytä tietoa piirrettävästä tilanteesta, vaan se on kerrottava aina uudelleen. Pidätelty moodi middlewaren avulla on abstraktio, joka voi olla helpompi käyttää.
Kirjallisuutta

Foley; Van Dam; Feiner; Hughes (1990). Computer Graphics: Principles And Practice. Addison Wesley. ISBN 0-201-12110-7.
Glassner (1995). Principles Of Digital Image Synthesis. Morgan Kaufmann. ISBN 1-55860-276-3.
Pharr; Humphreys (2004). Physically Based Rendering. Morgan Kaufmann. ISBN 0-12-553180-X.
Dutre; Bala; Bekaert (2002). Advanced Global Illumination. AK Peters. ISBN 1-56881-177-2.
Jensen (2001). Realistic Image Synthesis Using Photon Mapping. AK Peters. ISBN 1-56881-147-0.
Shirley; Morley (2003). Realistic Ray Tracing (2nd ed.). AK Peters. ISBN 1-56881-198-5.
Glassner (1989). An Introduction To Ray Tracing. Academic Press. ISBN 0-12-286160-4.
Cohen; Wallace (1993). Radiosity and Realistic Image Synthesis. AP Professional. ISBN 0-12-178270-0.
Akenine-Moller; Haines (2002). Real-time Rendering (2nd ed.). AK Peters. ISBN 1-56881-182-9.
Gooch; Gooch (2001). Non-Photorealistic Rendering. AKPeters. ISBN 1-56881-133-0.
Strothotte; Schlechtweg (2002). Non-Photorealistic Computer Graphics. Morgan Kaufmann. ISBN 1-55860-787-0.
Blinn (1996). Jim Blinns Corner – A Trip Down The Graphics Pipeline. Morgan Kaufmann. ISBN 1-55860-387-5.
Aiheesta muualla

SIGGRAPH, Association for Computing Machineryn erityisryhmä
Ray Tracing News Guide
Real-Time Rendering resources Real-Time Rendering -kirjaan liittyvää lisämateriaalia.
The RADIANCE Lighting Simulation and Rendering System
Henrik Renqvist

| Henrik Renqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1789 Ilomantsi
Kuollut: 5. marraskuuta 1866 (77 vuotta) Sortavala
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  pappi, kirjailija
Henrik Renqvist (alk. Heikki Kukkonen, 1. elokuuta 1789 Ilomantsi – 5. marraskuuta 1866 Sortavala) oli suomalainen kirkonmies ja herätysjohtaja, Karjalan rukoilevaisliikkeen perustaja, uskonnollinen kirjailija ja kirjankustantaja. Hän myös suomensi hartauskirjoja ja arkkiveisuja.
Lapsuus ja opinnot

Renqvist oli syntynyt talonpojan Henrik Kukkosen poikana Ilomantsissa. Köyhyyden vuoksi koulunkäynti myöhästyi, ja sotaisat ajat ja uskonnolliset mietiskelyt sitä vielä hidastivat. Ensin Kuopiossa hän sai vaikutuksia herätysliikkeistä ja taloudellista tukea kirjakauppias Pietari Väänäseltä, sitten Turussa herrnhutilaisuudelta. Uskonnollinen murros kehittyi niin rajuksi, että hän joutui mielenhäiriöön mutta toipui siitä, pääsi ylioppilaaksi 1816 ja seuraavana vuonna papiksi.
Pappina ja raittiusmiehenä

Liperin laajassa, huonosti hoidetussa seurakunnassa toimiessaan hän osoitti erinomaista intoa, mutta hänen aiheuttamansa hengellinen levottomuus loukkasi esimiehiä, ja seurauksena oli pitkällinen oikeusjuttu, vuoden virkaero ja sakot. Samalla tarkastusmatkan tehnyt Porvoon piispa Johan Molander siirsi hänet 1826 Svartholman vankilalinnoituksen papiksi, mikä käytännössä tarkoitti vankeutta.
Vankeusaika merkitsi Renqvistille mahdollisuutta syventää ajatuksiaan. Hän julkaisi ensimmäiset raittiusaiheiset kirjoituksensa. 1835 painettiin Renqvistin tunnetuin teos Viinan kauhistus ja samana vuonna hänet määrättiin kappalaiseksi Sortavalaan, missä toimessa hän pysyi kuolemaansa saakka.
Kustantajana

Renqvist on myös myöhemmin Kustannusosakeyhtiö Otavaa johtaneen Reenpään suvun kantaisä. Suvun kustannustoiminta alkaa kuitenkin jo Henrik Renqvististä, joka oli 1830–1840-luvuilla Suomen suurin suomenkielisen kirjallisuuden julkaisija. Kaikkiaan Renqvist painatti noin 60 kirjaa, joista kymmenkunta alkuperäisinä.
Kirjallisuus

Kimanen, Anuleena: Herätys kylässä ja tuvissa. Rääkkylän Oravisalon kylä ja renqvistiläinen herätys 1820-luvulla. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 204. Väitöskirja. Helsinki: Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2007. 287 s. ISBN 978-952-5031-47-8 (978-952-5031-44-7 virh.). ISSN 0356-0759.
Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815-2015.  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-27838-2
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Henrik Renqvist. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Pentti Laasonen: / Renqvist, Henrik (1789–1866) (maksullinen) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 14.2.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa. Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815-2015. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 
Muut:  IdRef 
Renqvistin kirjoitus Viinan kauhistus
Riboosi

| Riboosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  50-69-1
SMILES:  C(C1C(C(C(O1)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H10O5
Moolimassa:  150,13 g/mol
Sulamispiste:  95 °C
Riboosi on pentooseihin kuuluva, pääasiassa D-riboosina yleensä esiintyvä monosakkaridi, jossa on viisi hiiliatomia. Se on aldopentoosi, eli se sisältää aldehydiryhmän. Riboosin kemiallinen kaava on C5H10O5.
Riboosi on DNA:n deoksiriboosia vastaava RNA:n rakennusaine, jonka tehtävä on geneettinen transkriptio – se on siis elämän kannalta välttämätön aine. Riboosi on myös ATP:n, NADH:n ja useiden muiden aineenvaihdunnalle keskeisten aineiden rakenneosa.
D-riboosin CAS-numero on 50-69-1 ja L-riboosin 24259-59-4. Molempien riboosien moolimassa on 150,13 g/mol.
Riboosin synteettinen valmistus

Riboosia ja muita sokereita voidaan valmistaa kuumentamalla formaldehydin ja glykoaldehydin seosta sopivien katalyyttien kanssa yli 100 asteessa.
Riboosin biosynteesistä

Periaatteessa riboosi syntyy glukoosista ottamalla yksi HOCH-ryhmä pois. Riboosin tuotto soluissa tapahtuu hieman mutkikkaammin.
Riboosin biosynteesi vaatii glukoosia, jonka niin kutsuttuun kuutoshiileen on esteröitynyt fosforihappo. Tällöin lähtöaine on Beta-D-glukoosi-6-fosfaatti. Lisäksi tarvitaan vettä (H2O), NAD+- ja  NADPH-molekyylejä sekä H+- ja Mg2+-ioneja. Magnesiumionit sijasta eliöt voivat käyttää myös Ca2+- tai Mn2+-ioneja. Itse riboosin tuotto 8 reaktion ketjussa vaatii ainakin 5 entsyymiä, joista yksi on fosfotransferaasi. Riboosin tuottoketju haarautuu ja jotkut haarat tarvitsevat myös tiamiinia transketolaasin avuksi. Eräs ei-riboosiin vievä haara tuottaa glyseraldehydi 3-fosfaattia, joka lienee fosfolipidien tuotantoketjun yksi vaihe.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PubChem: Ribose (englanniksi)
DrugBank: Ribose (englanniksi)
Human Metabolome Database D-Ribose (englanniksi)
KEGG: D-Ribose (englanniksi)
ChemBlink: D-Ribose (englanniksi)
ChemBlink: L-Ribose (englanniksi)
Hiilihydraatit
| --- | --- |
Pääjoukko:  aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:  pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:  glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:  riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:  glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:  sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:  glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:  hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:  kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini 
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat