stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neeskens Kebano

Neeskens Kebano Paris Saint-Germainin paidassa vuonna 2011.
Neeskens Kebano (s. 10. maaliskuuta 1992 Montereau, Ranska) on ranskalais-kongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2022–2023 noussutta Fulhamia.
Kebano nousi ranskalaisseura Paris Saint-Germainin junioreista edustusjoukkueeseen ensi kerran kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi kotimaisten otteluiden lisäksi kaksi ottelua Eurooppa-liigassa. Myös seuraavalla kaudella hän pääsi kahdesti kentälle Eurooppa-liigassa, mutta ne olivat hänen ainoat viralliset ottelunsa koko kautena. Kauden 2012–2013 hän pelasi lainalla toisen sarjatason Caenissa. Syyskuussa 2013 Kebano siirtyi Belgiaan, jossa hän edusti kaksi kautta Charleroita ja yhden kauden Genkiä. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 101 ottelua, joissa hän teki 24 maalia. Eurooppa-liigan karsinnoissa hän pelasi kahtena kautena yhteensä kahdeksan ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Elokuussa 2016 Kebano siirtyi englantilaisseura Fulhamiin. Kauden 2018–2019 joukkue pelasi Valioliigassa, ja tuolloin Kebano pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa viisi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Valioliigassa 17 ottelua ja oli kesken kautta lähes puoli vuotta sivussa akillesjännevamman vuoksi. Mestaruussarjassa Kebano on Fulhamin joukkueessa neljänä kautena pelannut yhteensä 110 ottelua, joissa hän on tehnyt 21 maalia, ja nousukarsinnoissa kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, molemmat heinäkuussa 2020 kahdessa ottelussa Cardiff Cityä vastaan. Kesän 2020 karsinnan tuloksena Fulham nousi Valioliigaan kaudeksi 2020–2021, mutta Kebano oli tuolla kaudella helmikuusta toukokuuhun lainalla mestaruussarjan Middlesbrough'ssa, jossa hän pelasi 18 ottelua ja teki yhden maalin.
Kebano pelasi Ranskan alle 17-, alle 18-, alle 19-, alle 20-, alle 21- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Aikuisena hän on edustanut Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkuetta, ensimmäisen kerran lokakuussa 2014, jolloin hän teki myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2017 ja teki jälkimmäisessä turnauksessa maalin Norsunluurannikkoa vastaan. Kesäkuun 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Oiva Jukkola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. toukokuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Tampere, Suomi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 185 cm
Paino: 82 kg
Seura
Seura: Ilves
Pelinumero: 19
Junioriseurat
0000–2010: PJK
2010–2020: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2022 | Ilves/2 | 46 | (5) |
| 2020– | Ilves | 67 | (10) |
Maajoukkue
| 2024– | Suomi U21 | 1 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. syyskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. syyskuuta 2024.
Oiva Jukkola (s. 21. toukokuuta 2002 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä. Pelipaikaltaan Jukkola on laitahyökkääjä. Hän pelaa myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Ilveksen kasvatti Jukkola pelasi ensimmäiset minuuttinsa Veikkausliigassa kaudella 2020 FC Lahtea vastaan. Ensimmäisen veikkausliigamaalinsa hän teki lokakuussa 2021 vierasottelussa SJK:ta vastaan. Kaudella 2023 Jukkola oli Ilveksen mukana voittamassa Suomen Cupia.
Ensiesiintymisensä alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Jukkola teki syyskuussa 2024 vierasottelussa Armeniaa vastaan. Hän onnistui Suomen 3–1-vierasvoittoon päättyneessä ottelussa kahdesti maalinteossa.
Saavutukset > Seurajoukkueessa

Suomen Cup: 2023
Nozomi Okuhara

| Nozomi Okuhara> 奥原 希望 |
| --- | --- |
 Okuhara vuonna 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Ōmachi, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Sulkapalloilija
Pituus:  156 cm
Paino:  51 kg
Kätisyys:  Oikea
| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Naisten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | Kaksinpeli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2019 | Kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Basel 2019 | Kaksinpeli |  |
Nozomi Okuhara (jap. 奥原 希望, 13. maaliskuuta 1995 Ōmachi) on japanilainen sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Okuhara on osallistunut urallaan kertaalleen olympialaisiin. Tämä tapahtui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, kun hän kilpaili kaksinpelissä. Hän voitti alkuerässään vietnamilaisen Vũ Thị Trangin ja indonesialaisen Lindaweni Fanetrin ja eteni pudotuspeleihin. Neljännesvälierissä Okuhara voitti eteläkorealaisen Bae Yeon-jun erin 2–0. Puolivälierissä hän kohtasi maannaisensa Akane Yamaguchi, jonka Okuhara voitti erin 2–1. Välierissä intialainen P. V. Sindhu oli parempi. Pronssiottelua ei koskaan pelattu kiinalaisen Li Xueruin vetäydyttyä turnauksesta polvivamman takia, joten Okuhara saavutti olympiapronssia.
Okuhara on voittanut urallaan maailmanmestaruuden vuonna 2017. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2019. Kumpikin mitali on kaksinpelistä.
Mikki Hiiri – Olipa kerran joulu

| Mikki Hiiri – Olipa kerran joulu> Mickey's Once Upon a Christmas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alex Mann
Käsikirjoittaja:  Richard Cray
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures DisneyToon Studios
Levittäjä:  Walt Disney Studios Home Entertainment Disney+
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  63 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mikki Hiiri – Olipa kerran joulu (engl. Mickey's Once Upon a Christmas) on vuonna 1999 ilmestynyt Disneyn jouluanimaatio-kokoelma. Se julkaistiin suoraan VHS:lle ja sisältää kolme lyhyttä tarinaa.
Tarina 1: Tulkoon joulu ainainen

Tarinan päähenkilöt ovat Tupu, Hupu ja Lupu, jotka heräävät innoissaan jouluaattoaamuun ja ryntäävät avaamaan lahjojaan. Aku Ankka raivostuu, kun pojat avasivat lahjat ennen aikojaan, vaikka heidän piti avata ne yhdessä. Poikien anteeksipyynnön jälkeen Aku rauhoittuu ja paljastaa komerosta pojille yllätyslahjan, joka on kolme kelkkaa. Pojat eivät lue kelkkojen mukana tullutta korttia. Heidän luokseen saapuvat Iines, Roope-setä ja heidän tätinsä, joka alkaa suudella poikia litimäriksi. Kun jouluaatto on ohi, pojat toivovat, että jouluaatto olisi joka päivä. Seuraavana aamuna, kun he ihmettelevät Tikun ja Takun leikkivän samalla junalla, joka aamu he huomaavat, että heidän lelunsa ovat hävinneet. He huomaavat, että kuusen alla on lahjoja, kun Aku toivottaa hyvää joulua ja hänellä on aamiaistarjotin, joka lentää samalla lailla Akun päälle. Pojat innostuvat, koska heidän toiveensa toteutui. Ajan myötä pojat alkavat kyllästyä. Pojat päättävät muuttaa suunnitelmaa ja pilaavat koko jouluaaton. Kun Aku jahtaa elävää kalkkunaa, minkä pojat vaihtoivat kypsyvän tilalle, koko ympäristö on ihan harmaa. Pojat lukevat kortin, mikä oli kelkan mukana he tajuavat, mitä tekivät väärin ja päättivät, että seuraavasta joulusta tulee kaikkien aikojen paras. Seuraavana päivänä pojat ovat avuliaita ja tosi ystävällisiä. Aku alkaa epäillä, mitä pojat salailevat. Pojat paljastavat heidän lahjansa Akulle, joka oli puuvene, mikä oli yhdistetty heidän kelkoista. Tämän jälkeen kaikki alkoi palautua ennalleen.
Tarina 2: Hessun joulu

Tarinan päähenkilönä ovat Hessu Hopo ja hänen poikansa Max, jotka kirjoittavat kirjeen Joulupukille. Kun postimies ehtii lähteä, Max ja Hessu aloittavat takaa-ajon. Max onnistuu pysäyttämään postimiehen ja Hessu saapuu myöhemmin paikalle. Pihatöiden jälkeen Musta Pekka tokaisee, että Hessu luulee pukin olevan olemassa. Max hämmästyy ja kyselee, onko oikeasti niin, ja Pekka alkaa kertoa totuutta Maxille. Tämän kuultuaan Max menettää uskonsa. Kun Hessu ja Max ovat naapureitten luona syömässä jouluateriaa, joulupukki ilmestyy paikalle ja Max helpottuu. Kuitenkin yksi naapurin lapsista  tämä vakuuttaa pojalleen, että pukki on olemassa. Max ei tahdo enää uskoa. Hessu hälyttää Maxia ulos ja näkee Pekan talon katolla hahmon, joka muistuttaa Joulupukkia. Tämä paljastui kuitenkin yhdeksi Karhukoplan jäseneksi, joka pidätetään. Hessu alkaa menettää toivonsa ja Max piristää tätä. Max pukeutuu itse pukiksi ja sanoi Hessulle, että halusi tehdä sen, jotta saisi Hessun onnelliseksi. Pian kuitenkin oikea pukki ilmestyy ja antaa Maxille lahjaksi tuliterän lumilaudan. Pekka puolestaan ei saa mitään, koska ei uskonut pukkiin. Hessu kertoo Maxille, että hänen jokavuotinen joululahjansa on ollut aina Maxin onni ja sama toive oli myös Maxilla.
Tarina 3: Kalleimmat joululahjat

Tämän tarinan päähahmot ovat Mikki Hiiri, Pluto ja Minni Hiiri. Mikki aikoo ostaa Minnin kelloon sopivan kultakorun. Mikki kärsii rahaongelmasta ja toisena ongelmana on, että kultaliike suljetaan aikaisin. Minnin huolena ovat laskut ja  hän haluaisi ostaa Mikille oman lahjan. Mikki on töissä Mustan Pekan joulukuusifirmassa. Ahkeruuden jälkeen asiakas palkitsee Mikin isolla rahasummalla. Kun köyhä perhe on ostamassa noin kymmenmetristä kuusta, koska toiset olivat varattuja, Mikki ehdottaa pientä kuusta, mikä ei ollut varattu. Köyhä perhe ostaa tämän. Musta Pekka raivostuu ja tyhjentää Mikin rahasaaliin Mikin taskusta ja antaa potkut. Mustalle Pekalle tapahtuu onnettomuus, joka johdattaa hänen firmansa tuhoon, kun kaikki kuuset syttyvät tuleen. Minni on Iineksen kanssa Mortimerin pakkaamofirmassa. Kun Minni luulee saavansa joulubonuksen, hän saa vain kovan hedelmäkakun. Mikki miettii miten ostaa Minnille lahjan. Pian Mikki joutuu hyväntekeväisyyskonsertin huuliharpunsoittajaksi hänellä ei ole kuin kaksi tuntia aikaa. Mikki lämpiää ja alkaa soittaa yhdessä palomiesten kanssa. Mikki saa pian idean, että aikoo vaihtaa huuliharpun kaulakoruun. Mikki ei ehdi liikkeeseen mutta pyytää myyjältä huuliharpun vaihtoa koruun. Myyjä palauttaa huuliharpun Mikille ja sanoo tämän olevan arvoton. Mikki sanoo että huuliharppu oli hänelle arvokas ystävä. Kun Mikki alkaa soittaa huuliharppua, myyjä kääntyy ja sanoo että voi vaihtaa koruun. Illalla Mikin luona, kun Minni ja Mikki avaavat lahjoja, Mikki sai lahjaksi kotelon mikä sopii huuliharppuun ja Minni sai korun kelloa varten. Minni oli vaihtanut kellon koteloon ja Mikki huuliharpun koruun. Minni sanoi tyytyväisenä, että olivat luopuneet arvokkaasta esineestä että he saisivat lahjansa.
Neobola bottegoi

| Neobola bottegoi> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Neobola
Laji::  bottegoi
Kaksiosainen nimi
 Neobola bottegoi  Vinciguerra, 1895 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Neobola bottegoi on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Decio Vinciguerra vuonna 1895.
Lajia tavataan Etiopiasta, Keniasta ja Somaliasta. Se kasvaa yleensä korkeintaan 7,3 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin puutteellisesti tunnetuksi.
Olli Vilppola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
-2004: Tervarit
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005-2007 2007-2008 2009 2010-2011 2013 | AC Oulu TP-47 OLS TP-47 Tervarit | 20 (1) 31 (0) 22 (0) 43 (0) 3 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2015.
Olli Vilppola (s.29. toukokuuta 1987, Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut viimeksi Tornion Pallo-47:ssä. Vilppola pelaa puolustuksessa ja keskikentällä. Hän pelasi juniorikausiensa jälkeen AC Oulussa, mutta ei vakinnuttanut paikkaansa AC Oulun kokoonpanossa seuran noustua 2007 Veikkausliigaan.  Hän siirtyi silloin Ykkösessä pelanneeseen Tornion Pallo-47:ään.  Yhden Kakkosessa pelanneen Oulun Luistinseura-kauden jälkeen Olli Vilppola palasi Tornioon, joka oli pudonnut Kakkoseen.   Kaudella 2013 Vilppola aloitti Kakkoseen nouseessa Tervareissa, mutta pelasi vain kolme ottelu siirtyäkseen opintojen pariin.
Kaikkiaan Olli Vilppola on pelannut 42 Ykkösen peliä AC Oulussa ja TP-47:ssä.
Aiheesta muualla

Olli Vilppola tilastoja playerhistory.comissa
Oleksandr Alijev

Oleksandr Alijev
Oleksandr Oleksandrovytš Alijev (ukr. Олександр Олександрович Алієв, ven. Александр Александрович Алиев, Aleksandr Aleksandorvytš Aliev; s. 3. helmikuuta 1985 Habarovsk, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigan FK Anži Mahatškalaa.
Alijev tunnetaan erinomaisista vapaapotkun laukomistaidoistaan, "Hän on paras vapaapotkujen laukoja Euroopassa" totesi silloinen Dynamo Kiovan valmentaja Juri Sjomin.[lähde? ]
Neobola

| Neobola> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Seeprakalat Danionidae
Alaheimo::  Chedrinae
Suku::  Neobola  Vinciguerra, 1895
Katso myös
   Neobola Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neobola on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu neljä lajia, joita tavataan Afrikasta:
Neobola bottegoi Vinciguerra, 1895
Neobola fluviatilis (Whitehead, 1962)
Neobola nilotica Werner, 1919
Neobola stellae (Worthington, 1932)
Ninja Gaiden II

| Ninja Gaiden II |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Team Ninja
Julkaisija:  Microsoft Game Studios, Koei Tecmo
Jakelija:  Microsoft Store
Tuottaja:  Tomonobu Itagaki, Yoshifuru Okamoto
Suunnittelija:  Tomonobu Itagaki
Pelisarja:  Ninja Gaiden
Julkaistu:  NA 3. toukokuuta 2008JP 5. toukokuuta 2008EU 6. toukokuuta 2008
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo, PEGI: 18
Alusta:  Xbox 360, PlayStation 3
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Ninja Gaiden II on Team Ninjan kehittämä toimintaseikkailupeli Xbox 360:lle. Peli on jatko-osa vuonna 2004 Xboxille julkaistulle Ninja Gaidenille.
Koei Tecmo julkaisi pelistä päivitetyn version Ninja Gaiden Sigma 2 PlayStation 3:lle vuonna 2009.
Pelissä ohjataan kuvitteellista ninjaa Ryu Hayabusaa.
Vastaanotto

IGN antoi pelille arvosanan 8.7/10 arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Ninja Gaiden II MobyGamesissa (englanniksi)
Ninja Gaiden Sigma 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Nooan arkin etsintä

Ararat (39°42′N, 44°17′E) satelliittikuvassa. Korkein huippu kuvan keskellä.
Nooan arkin etsintä on näennäisarkeologista toimintaa Raamatussa kuvatun Nooan arkin löytämiseksi. Nooan arkin jäänteitä on etsitty Ararat-vuorelta tai sen lähistöltä ainakin noin vuoden 300 jaa. aikoihin eläneen Eusebiuksen ajoista lähtien. Etsijöinä on ollut juutalaisia, kristittyjä ja muslimeja, joiden pyhien kirjojen joukossa on Vanha Testamentti, joka mainitsee Nooan arkin.
Nooan arkkia etsimässä

Esimerkiksi vuonna 1876 tutkimusmatkailija James Bryce väitti löytäneensä Araratilta puurajan yläpuolelta puuta, joka oli hänen mielestään arkin osa.lähde tarkemmin? Muutamat Araratilla kiipeilleet ovat väittäneet nähneensä arkin 1900-luvulla. 
Fernand Navarra väitti löytäneensä Nooan arkin palan Araratilta vuonna 1955, mutta ajoitusten mukaan puupala on tuoreempi, ja läheisten kyläläisten mukaan Navarra kuljetti puupalan ylös vuorelle.[lähde? ] Muiden kertoman mukaan Navarra yritti ennen lähtöään ostaa USA:sta hyvin vanhaa hirttä.[lähde? ] Navarra kirjoitti kokemuksistaan hänelle toimeentulon taanneen kirjan, jonka pohjalta SEARCH-niminen ryhmä koetti etsiä arkkia 1960-luvun lopulla.
Tunnetuin Nooan arkiksi väitetty kohde lienee 1948 maanjäristyksessä paljastunut Masherin rinteessä oleva maahan hautautunutta laivaa muistuttava Durupinarin löytö, joka ei sijaitse Araratilla. Sen tutkija Ron Wyatt on kiistelty monia Raamatun kohteita löytänyt amatööriarkeologi, ja kiista siitä onko Nooan arkki tässä, jatkuu yhäkenen mukaan?. Vuonna 1949 Yhdysvaltain tiedustelukone kuvasi läheltä Araratin huippua Araratin anomalian, jota ei saa sotkea Durupinarin muodostumaan.
1980-luvulla astronautti James Irwin etsi kahteen otteeseen Nooan arkkia Araratin huipulta, mutta turhaan.
Kirjallisuutta

Tim Lahaye, John Morris: "Nooan arkki löydetty" Kuva ja sana 1978.
Seppo Tuominen, Pentti Kinnunen: Nooan arkki.
Milan Nový

| Milan Nový |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1951 (ikä 73) Kamenné Žehrovice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1968–1989
Seurat:  TJ Kladno   Dukla Jihlava   Washington Capitals   Zürcher SC   Wiener EV
NHL-varaus:  58. varaus, 1982 Washington Capitals
| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Katowice 1976 |  |  |
|  Kultaa | Wien 1977 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 1975 |  |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 |  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1979 |  |  |
|  Hopeaa | Suomi 1982 |  |  |
|  Pronssia | Ruotsi 1981 |  |  |
Milan Nový (s. 23. syyskuuta 1951 Kamenné Žehrovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja kuului arvokilpailuissa Tšekkoslovakian maajoukkueeseen kahdeksan peräkkäisen vuoden ajan 1975–1982. Hän oli hyvä maalintekijä ja pelinrakentaja, voimakasrakenteinen pelaaja, jolla oli voimakkaat laukaukset ja tarkat syötöt.
Nový pelasi 633 liigaottelua tehden 474 maalia Tšekkoslovakian mestaruussarjassa, kotikaupunkinsa SONP Kladno -seurassa lukuun ottamatta kahta asevelvollisuusvuotta armeijajoukkue Dukla Jihlavan riveissä. Hän pelasi myös yhden kauden NHL-liigan Washington Capitalsissa 1982–1983, muttei viihtynyt Pohjois-Amerikassa ja palasi pian Eurooppaan pelaten ulkomailla vielä muutaman vuoden Sveitsissä ja Itävallassa.
Nový voitti maailmanmestaruuden vuosina 1976 ja 1977 sekä saavutti viisi muuta MM-mitalia, olympiahopean ja Kanada-cupin kakkossijan. Hänet valittiin MM-kilpailujen tähdistökentälliseen vuonna 1976, ja hän oli turnauksen maalintekijätilaston jaetulla kärkipaikalla yhdeksällä maalillaan. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän oli pistepörssin ykkönen.  Novy pelasi 211 maaottelua ja teki niissä 120 maalia. Hän oli Tšekkoslovakian tehokkaimpia hyökkääjiä Kladnon ketjussa Eduard Novakin ja Lubomir Bauerin kanssa. Tšekkoslovakian maajoukkueessa hänen ketjussaan oikeana laitahyökkääjänä pelasivat muun muassa Eduard Novak ja Vladimír Martinec ja vasempana laitahyökkääjänä Josef Augusta, Bohuslav Ebermann ja Pavel Richter.
Seuraura

SONP Kladno 1963–1968 (juniorit)
SONP Kladno 1968–1972
Dukla Jihlava 1972–1974
SONP Kladno 1974–1982
Washington Capitals 1982–1983
Zürcher SC 1983–1985
Wiener EV 1985–1986
SONP Kladno 1986–1989
Parhaat saavutukset

jääkiekon olympiahopea 1976
kaksi jääkiekon maailmanmestaruutta 1976, 1977
MM-hopea 1975, 1978, 1979, 1982
MM-pronssi 1981
Kanada-cupin 2. sija 1976
kuusi Tšekkoslovakian mestaruutta 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1980
Erikoispalkintoja ja ennätyksiä

MM-kilpailujen tähdistöjoukkueessa 1976
Kanada-cupin tähdistöjoukkueessa 1976
vuoden 1980 olympiakisojen tehotilaston voittaja (15 tehopistettä)
maailmanmestaruuskisojen paras maalintekijä 1976 (9 maalia)
Tšekkoslovakian ennätys; yhden kauden ennätys 59 maalia Kladnossa 1976–1977
Tšekkoslovakian tehotilaston voittaja kaudella 1975–1976 57 tehopistettä, 1976–1977 90 tehopistettä
IIHF Hall of Fame 2012
Nukumanu

Nukumanu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Nukumanu, atolli Papua-Uuden-Guinean edustalla
nukumanun kieli, Nukumanu-atollilla puhuttu kieli
Nukumanu, kylä Kiribatilla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nukumanu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oleksa Horbach

| Oleksa Horbach  Olexa Horbatsch> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. helmikuuta 1918 Romaniv, Bibrkan piirikunta, Galitsia
Kuollut: 23. toukokuuta 1997 (79 vuotta) Reichelsheim-Berfurt, Saksa
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  lingvistiikka, filologia
Oleksa Horbach, myös Olexa Horbatsch tai Gorbach (ukr. Олекса Горбач, Oleksa Horbatš; 5. helmikuuta 1918 Romaniv, Bibrkan piirikunta, Galitsia – 23. toukokuuta 1997 Reichelsheim-Berfurt, Saksa) oli ukrainalainen lingvisti ja filologi.
Horbach valmistui Lvivin yliopistosta, jossa hän opiskeli opettajinaan Vasyl Simovytš, Jan Janów ja Zdzisław Stieber. Toisen maailmansodan päättyessä hän muutti 1945 Saksaan ja jatkoi opintoja Münchenin Ukrainalaisessa vapaassa yliopistossa. Hän opetti 1952–1965 länsisaksalaisissa yliopistoissa ja oli 1966–1979 slaavilaisen tutkimuksen professori Frankfurtin yliopistossa.
Horbachin väitöskirja ja monet hänen artikkelinsa käsittelevät ukrainan kielen sosiaalisia murteita. Hän kirjoitti myös tutkimuksia 1500-1800-lukujen ukrainan-, kirkkoslaavin- ja puolankielisistä teksteistä, joista tärkeimmät ovat hänen tutkimuksensa Meleti Smotrytskyin kieliopista ja Pamva Beryndan sanakirjasta. Hän kirjoitti myös kuvauksia ukrainan kielen eri murteista sekä aiemmin julkaisemattomista tai muuten vaikeasti saatavilla olevista keskiukrainalaisista teksteistä sekä tutkimuksia historiallisesta leksikologiasta, erityisesti etymologian ongelmista. Hänen kunniakseen ilmestyi 1983 juhlakirja ja 1995 Jaroslava Zakrevskan kirjoittama elämäkerta ja bibliografia. Horbach julkaisi 1998 muistelmat Šljah’ zi sh’odu na zah’id ('Polku idästä lähteen').
Oiva Elo

Oiva Ensio Elo, vuoteen 1906 Henriksson (2. heinäkuuta 1896 Helsinki – 12. joulukuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen professori.
Oiva Elon vanhemmat olivat kauppias Benjamin Elo, aiemmin Henriksson, ja Karolina Johansson. Hänne puolisonsa 1920–1940 oli hammaslääkäri Hedvig Aleksandra Helo ja vuodesta 1940 sairaanhoitaja Hjördis Edelman. Elo tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1915 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1920 ja lisensiaatiksi 1925. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1939.
Elo oli Lapinlahden keskuslaitoksen apulaislääkäri 1925–1927 ja Helsingin yliopistossa oikeuslääketieteellisen laitoksen assistentti 1927–1930 ja psykiatrisen klinikan apulaisopettaja 1930–1933. Helsingin kaupunginlääkäri hän oli 1934–1942 ja Helsingin yliopiston dosentti 1940 ja oikeuslääketieteen professori 1942. Pakonomaista naurua ja itkua sekä lapsenmurhia ja itsemurhia koskeneilla tutkimuksillaan tunnetuksi tullut Elo ehti hoitaa professuuriaan vain lyhyen ajan, koska hän kuoli jo vuoden 1942 lopussa.
Julkaisuja

Über die sog. Zwangsaffekte (Zwangweinen und -Lachen), 1940 (väitöskirja)
Aiheesta muualla

Oiva Elo Biografiasampo.