Mur des Fermiers généraux
Historia > Rakentaminen

Keskiajan lopulla Pariisia ympäröi Filip II Augustin rakentama kaupunginmuuri. Se kuitenkin purettiin 1600-luvun lopulla Ludvig XIV:n määräyksestä, koska Pariisin ei enää katsottu olleen sotilaallisen uhan alaisena. Lisäksi joukko esikaupunkeja, faubourgs, oli jo sitä ennen muodostunut silloisen muurin ulkopuolelle.
Maaseudulta Pariisiin tuotavista tavaroista perittiin säädösten mukaan pikkutullia (octroi). Sen vuoksi kaupungista ulos johtavien teiden varsilla oli tullipuomit. Kun kaupunkia ei kuitenkaan ollut ympäröity muureilla, ainoastaan huonokuntoisilla aidoilla eikä joka puolelta niilläkään, tullin alaista tavaraa oli jokseenkin helppo salakuljettaa ohi virallisten tulliteiden. Tämän vuoksi veronvuokraajat (fermiers généraux) ehdottivat vuonna 1782 kuningas Ludvig XVI:lle, että Pariisi olisi tullivalvontaa varten ympäröitävä uudella muurilla. Vuonna 1784 asian ottivat puheeksi Ferme généralen tuolloinen johtaja, kemisti Antoine Lavoisier, ja yleinen finanssitarkastaja Charles Alexandre de Calonne. Heidän vaikutuksestaan hanke hyväksyttiin ja muuri rakennettiin. Uusi muuri rakennettiin aikaisemmin purettua ulommaksi, ja vanhat faubourgitkin jäivät sen sisään.
Muurin rakentaminen aloitettiin toukokuussa 1874 Hôpital-Généralin (Salpètrièren) kohdalta. Arkkitehti Claude-Nicolas Ledoux sai tehtäväkseen siihen liittyneet rakennukset, joille hän antoi nimen "Les Propylées de Paris". Ne saivat juhlallisen ja mahtipontisen ilmeen, joka toteutti käytännössä hänen ajatuksensa muodon ja tehtävän välisestä välttämättömästä yhteydestä. Ne rakennettiinkin hänen suunnitelmiensa mukaan uusklassiseen, antiikkia jäljittelevään tyyliin.
Fiskaalisen tehtävänsä vuoksi muurista tuli hyvin vihattu, ja tuntematon kirjoittaja laati sitä kuvaavan, tunnetuksi tulleen aleksandriinimittaisen runon, joka alkoi:
»Le mur murant Paris rend Paris murmurant»
Pariisin eteläpuolinen osa muuria valmistui vuonna 1786. Yleinen mielipide kääntyi yhä enemmän hanketta vastaan. Maaliskuussa 1786 Ledouxin kanssa tehty sopimus uusittiin. Calonnen ehdotus 11 uuden toimiston perustamiseksi Seinen pohjoispuolelle hyväksyttiin 2. kesäkuuta.
Toukokuun alussa 1787 Calonnen tilalle nimitettiin arkkipiispa Loménie de Brienne. Hän oli järkyttynyt hankkeen aiheuttamista suurista kustannuksista ja määräsi 7. syyskuuta hankkeen keskeytettäväksi. Ledoux joutui luovuttamaan hänelle kaikki asiakirjat. Marraskuun 8. päivänä arkkipiispa kävi useiden virkamiesten saattamana tullipuomeilla. Todettuaan, kuinka tuhlailevasti hanke oli toteutettu, hän olisi halunnut purkaa muurin ja myydä sen rakennusaineet. Kun työt olivat kuitenkin jo edenneet pitkälle, hän tyytyi 25. marraskuuta antamaan uuden määräyksen, jolla työt lykättiin tuonnemmaksi. Neljän arkkitehdin oli laadittava raportti muurista. Ennen kuin töitä jatkettiin, suunnitelmia muutettiin. Lisäksi arkkitehti Ledoux erotettiin tehtävistään.
25. elokuuta 1788 Briennen tilalle nimitettiin Jacques Necker, joka ei kannattanut hanketta. Arkkitehti Ledoux erotettiin tehtävistään lopullisesti 23. toukokuuta 1789.
Juuri ennen Bastiljin valtausta, heinäkuun 12. ja 13. päivien välisenä yönä 1789 pariisilaiset kansanjoukot hyökkäsivät tuolloin jo hyvin epäsuosituksi tulleen muurin rakennustyömaalle. Muutamat tullinpuomit, muun muassa Passyn, sytytettiin tuleen, ja muurista hakattiin useita kiviä irti. Pariisin ensimmäinen määri Jean Sylvain Bailly korjautti pian kaikki vahingoittuneet osat.  Toukokuun alussa 1791 pääsy muurille kiellettiin. Messidor-kuun 13. päivänä vuonna II (1794) konventti antoi asetuksen, jossa sanottiin: "Kansalliset rakennukset, jotka tunnetaan nimellä "Pariisin tullipuomit" ransk. Barrières de Paris, julistetaan julkisiksi muistomerkeiksi. Vallankumouksen eri vaiheet ja tasavallan armeijoiden eri vaiheissa tyranneista saamat voitot on viipymättä kaiverrettava niihin pronssikirjaimin. Julkisen hyvinvoinnin komitea valtuutetaan suorittamaan kaikki toimenpiteet, jotka tarvitaan tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi, kutsumalla oppineet ja taiteilijat kilpailuun kirjoitusten sanamuodosta." Frimaire-kuun 9. päivänä Ledoux vangittiin.
Istunnossaan fructidor-kuun 27. päivänä vuonna VI (1798) viidensadan neuvosto hyväksyi Aubertin ehdotuksesta lain, jolla Pariisin kunta sai oikeuden periä lakiin liitetyn tariffin mukaisesti tullimaksuja paikalliseen tarpeisiin, ensisijaisesti vanhainkoteja varten.
Ventôse-kuun 29. päivänä vuonna XII (1804) annetun lain mukaisesti, joka vahvistettiin seuranneen germinal-kuun 9. päivänä, finanssiministeriö luovutti muurin ja tullipuomit Pariisin kaupungille. Muurit yhdistettiin yhdeksi kokonaisuudeksi ja tullivirkailijoiden viroista annettiin uudet säädökset.
Vuonna 1818 Pariisiin liitettiin sen kaakkoispuolella sijainnut Austerlitzin kylä, ja sen kohdalla myös muuri siirrettiin ulommaksi. Alkuperäinen muuri oli kulkenut nykyisten Boulevard de l'Hôpitalin ja Rue Jennerin kohdalla, mutta uusi muuri rakennettiin kokonaan nykyisen Boulevard Vincent-Auriolin kohdalle.