stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sallustiano

| Sallustiano |
| --- | --- |
 Aurelianuksen hippodromi ja obeliski ovat Sallustianon tunnus.
 Kaupungin kartta, jossa Sallustiano korostettuna.  Rooman rionet
Kaupunki:  Rooma
Suuralue:  Municipio Roma I
Koordinaatit:  41°54′27.48″N, 12°29′48.36″E
Kaupunginosa nro:  R. XVII
Pinta-ala:  0,2614 km² 
Väkiluku:  2 203 (31.12.2013)
Väestötiheys:  8 428 as./km²
Lähialueet:  Ludovisi Salario Castro Pretorio Trevi
Sallustiano on Rooman seitsemästoista rione, jota ympäröivät luoteessa Ludovisi, koillisessa Aurelianuksen muuri, kaakossa Castro Pretorio ja lounaassa Trevi. Sen koko on noin 26 hehtaaria, väkiluku 2 200 ja väestötiheys 8 400 asukasta neliökilometrillä (2013). Kaupunginosa sijaitsee Quirinaliksen ja Pincion kukkuloiden välissä.
Roomalainen historioitsija Sallustius rakennutti nykyisen Sallustianon alueelle huvilan ja suuren puutarha-alueen 40 eaa. Sen omistus siirtyi myöhemmin Rooman keisareille, jotka laajensivat puutarhaa merkittävästi. Keisari Aurelianus rakensi alueelle hippodromin, jonka keskelle pystytetty obeliski siirrettiin vuonna 1789 Campo Marzioon Trinità dei Montin kirkon eteen. Laajasta puutarha-alueesta on säilynyt nykypäivään yksittäinen paviljonki, joka rakennettiin keisari Hadrianuksen valtakaudella. Se sijaitsee keskellä Sallustianoa, 14 metriä nykyistä maanpintaa alempana. Alueelta löydettiin myös kuuluisa marmoriveistos Kuoleva gallialainen, joka on näytteillä Musei Capitolinissa.
Via Piemonten varrella sijaitseva San Camillo de Lellisin uusromaaninen kirkkorakennus valmistui 1871 Sallustiuksen puutarhoihin kuuluneiden raunioiden päälle. Kaupunginosan lounaisosassa, Via Venti Settembren varrella kohoaa puolestaan Santa Maria della Vittorian barokkikirkko, joka on kuuluisa Berninin mestariteoksesta Pyhän Teresan hurmio. Sallustianon kohdalla Aurelianuksen muurissa ollut Porta Salarian kaupunginportti purettiin vuonna 1921 käytännön syistä. Purkutöiden yhteydessä löydettiin maasta useita antiikinaikaisia hautamuistomerkkejä, jotka siirrettiin portin vasemmalle puolelle Corso D’Italian varrelle.
Rajat

Sallustianon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Ludovisi: Via Friuli → Via Lucullo → Via Boncompagni → Via Calabria → Via Sulpicio Massimo
Salario: Aurelianuksen muuri (Piazza Fiume → Corso D’Italia → Piazzale di Porta Pia)
Castro Pretorio: Piazzale di Porta Pia → Via Venti Settembre
Trevi: Piazza San Bernardo → Largo di Santa Susanna → Via Leonida Bisolati
Santa Maria della Vittoria
Paviljonki Sallustiuksen puutarhoista
Hautamuistomerkkejä Porta Salarian lähellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sallustiano Wikimedia Commonsissa
Rooman rionet
T-Mobile Arena

| T-Mobile Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  3780 South Las Vegas, Boulevard
Koordinaatit:  36°06′10″N, 115°10′42″W
Rakennustyöt aloitettu:  1. toukokuuta 2014
Avattu:  6. huhtikuuta 2016
Omistaja:  Anschutz Entertainment Group (50%) MGM Resorts International (50%)
Arkkitehti:  Populous
Käyttäjät
 Vegas Golden Knights (2017–) 
Katsojakapasiteetti
 – 17 600 (jääkiekko) – 18 000 (koripallo) – 20 000 (nyrkkeily) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
T-Mobile Arena on monikäyttöinen urheiluareena Las Vegasissa Nevadan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Areena on NHL-seura Vegas Golden Knightsin kotiareena vuodesta 2017 alkaen.
Sander Westerveld

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1974 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Enschede, Alankomaat
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 190 cm
Junioriseurat
: De Tubanters
1988–1994: Twente
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1996 | Twente | 14 | (0) |
| 1996–1999 | Vitesse | 101 | (0) |
| 1999–2001 | Liverpool | 75 | (0) |
| 2001–2005 | Real Sociedad | 77 | (0) |
| 2004–2005 | → Mallorca (laina) | 6 | (0) |
| 2005–2006 | Portsmouth | 6 | (0) |
| 2006 | → Everton (laina) | 2 | (0) |
| 2006–2007 | Almería | 34 | (0) |
| 2007–2008 | Sparta Rotterdam | 29 | (0) |
| 2009–2011 | Monza | 54 | (0) |
| 2011–2013 | Ajax Cape Town | 42 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 440 | (0) |
Maajoukkue
| 1999–2001 | Alankomaat | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sander Westerveld (s. 23. lokakuuta 1974 Enschede) on entinen alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Westerveld edusti pääsarjatasolla Alankomaiden Eredivisien Twenteä, Vitesseä ja Sparta Rotterdamia, Englannin Valioliigan Liverpoolia, Portsmouthia ja Evertonia, Espanjan Primera Divisiónin Real Sociedadia, Mallorcaa ja Almeríaa sekä eteläafrikkalaista Ajax Cape Townia.
Alankomaiden maajoukkueessa Westerveld pelasi kuusi ottelua vuosina 1999–2001.
Saavutukset

Liverpool:
UEFA-cup: 2000–2001
UEFA Super Cup: 2001
FA Cup: 2000–2001
Englannin liigacup: 2000–2001
Charity Shield: 2001
Tervasaari

Tervasaarella voidaan viitata:
Haminassa sijaitsevaan Tervasaareen
Helsingissä sijaitsevaan Tervasaareen
Valkeakoskella sijaitsevaan Tervasaaren paperitehtaaseen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tervasaari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Réka Szilvay

Réka Riikka Szilvay [re:ka silvai] (s. 16. huhtikuuta 1972 Helsinki) on unkarilais-suomalainen viulisti. Hän on syntynyt Suomessa ja puhuu unkaria sujuvasti. Szilvay alkoi opiskella musiikkia isänsä Géza Szilvayn johdolla 4-vuotiaana, ja 13-vuotiaana hän aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa Tuomas Haapasen oppilaana ja jatkoi niitä Wienissä Itävallassa vuosina 1992–1998.
Vuonna 2006 Réka Szilvay nimitettiin Sibelius-Akatemian viulumusiikin professoriksi.
Szilvayllä on käytössään Stradivari ”Iiriläinen” vuodelta 1702. Se kuului 1930-luvulla viipurilaisen kauppaneuvoksen Harry Wahlin kokoelmaan, ja vuodesta 1986 se ollut Pohjola-pankin taidesäätiön omistuksessa.
Réka Szilvay on konsertoinut muun muassa seuraavien orkestereiden solistina:
Mariinski-orkesteri, Pietari
Lontoon filharmoninen orkesteri
Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteri
Göteborgin sinfoniaorkesteri
Kööpenhaminan filharmoninen orkesteri
Tonkünstler-Orchester, Itävalta
Viron kansallinen sinfoniaorkesteri
Orquestra Nacional do Porto, Portugali
Orchestre Philharmonique de Strasbourg, Ranska
Diskografia

Antonio Vivaldin seitsemän vuodenaikaa: Jaakko Kuusisto, Csaba & Géza Szilvay, Réka Szilvay, The Helsinki Strings, Finlandia-Warner Records, 2001
Aiheesta muualla

Réka Szilvayn sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Szilvay, Réka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tervasalon seisake

Tervasalo (ratakm 536+000) on lakkautettu seisake Värtsilä–Matkaselkä-radalla Karjalan tasavallassa Venäjällä. Liikennepaikka avattiin 15. toukokuuta 1936 ja lakkautettiin syyskuussa 1944.
Self-helpless

| Self-helpless F |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2024
 Formaatti: digitaalinen
 Tuottaja(t): Juho Suutarinen
 Tyylilaji: pop, elektroninen, rap
 Kesto: 32.18
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  30.
F:n muut julkaisut
|  Jos 2022 | Self-helpless 2024 |   |
Singlet albumilta Self-helpless
 ”Naispaholainen II” Julkaistu: 6. huhtikuuta 2023  ”Teetä” Julkaistu: 6. heinäkuuta 2023  ”Muija on ku kone” Julkaistu: 2. marraskuuta 2023  ”Taas mennään” Julkaistu: 30. marraskuuta 2023  ”Exit” Julkaistu: 22. helmikuuta 2024
Self-helpless on laulaja-lauluntekijä F:n neljäs albumi. Levy on antiteesi itsensä jatkuvalle kehittämiselle ja sillä ylistetään keskeneräisyyttä.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Self-helpless | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.33 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Listat | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 0.41 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pahempi minä | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.14 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Naispaholainen II | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.36 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Mä vihaan sua | Fanni Sjöholm, Miika Pesso, Juho Suutarinen | 2.20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Muija on ku kone | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.33 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sä et saa mun sydäntä | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.08 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mikroskooppi | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 0.31 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Teetä | Fanni Sjöholm, Tuplakääk, Juho Suutarinen | 2.27 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Taas mennään | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.49 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Karma on rikki | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.37 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | exit | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.30 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Dokumentti | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 0.42 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Sitä sattuu | Fanni Sjöholm,  Sanni Kurkisuo, Juho Suutarinen | 2.34 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Mistään mitää | Fanni Sjöholm, Juho Suutarinen | 2.55 |  |  |  |  |  |  |
San Carlos (1765)

| San Carlos |
| --- | --- |
 San Carlos saapuu San Franciscon lahdelle

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Havanna
Kölinlasku:  18. huhtikuuta 1764
Laskettu vesille:  30. huhtikuuta 1765
Poistui palveluskäytöstä:  muutettu kolmikantiseksi 1801-1804 alusluettelosta 1819
Loppuvaihe:  romutettu 1829
Tekniset tiedot
Pituus:  51,36 m (köli)
Leveys:  16,31 m
Syväys:  8 m
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 30 x 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 32 x 18 naulan tykkiä puolikansi: 12 x 8 naulan tykkiä etukansi:6 x 8 naulan tykkiä ja 2 × 8 naulan pitkää pronssitykkiä
San Carlos oli Espanjan laivaston vuonna 1765 vesille laskettu San Carlos -luokan kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Havannasta, missä köli laskettiin 18. huhtikuuta 1764. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1765.
Tasuku Honjo

| Tasuku Honjo> 本庶 佑 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  本庶 佑
Syntynyt: 27. tammikuuta 1942 (ikä 82) Kioto, Japani
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kioton yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Yasutomi Nishizuka ja Osamu Hayaishi
Instituutti:  Osakan yliopisto   Kioton yliopisto
Tutkimusalue:  immunologia
Tunnetut työt:  PD-1-proteiini
Palkinnot:  Japanin akatemian keisarillinen palkinto (1996),   Japanin akatemian tiedepalkinto (1996),   Robert Koch -palkinto, (2012)   Tang-palkinto (2014),   Kioto-palkinto (2016),   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto (2018)
Tasuku Honjo (jap. 本庶 佑; s. 27. tammikuuta 1942 Kioto, Japani) on japanilainen immunologi, joka sai vuonna 2018 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon. Hän oli löytänyt tutkimuksissaan T-soluista PD-1-proteiinin, jonka blokkaamisella on saatu T-solut hyökkäämään syöpäsolujen kimppuun. Honjo oli uransa aikana Osakan ja Kioton yliopiston professori.
Elämä

Tasuku Honjo syntyi Kiotossa vuonna 1942. Hän aloitti vuonna 1960 lääketieteen opinnot Kioton yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1966.
Honjo työskenteli 1970-luvun alussa Yhdysvalloissa. Hän oli 1971–1973 tutkijana Washingtonin Carnegie-instituutin embryologian laitoksella ja 1973–1974 vierailevana tutkijana Yhdysvaltain terveysviraston alaisessa instituutissa. Japaniin Honjo palasi vuonna 1974, jolloin hän aloitti Tokion yliopiston lääketieteen laitoksen apulaisprofessorina. Hän väitteli vuonna 1975 lääkeainekemiasta tohtoriksi.
Honjo toimi vuodet 1979–1984 Osakan yliopiston lääketieteen professorina, ja vuonna 1984 hän siirtyi Kioton yliopistoon. Siellä hän teki uransa merkittävimmät löydökset. Vuonna 1992 Honjon johtama tutkimusryhmä löysi T-soluista PD-1-proteiinin. Ryhmä huomasi, että proteiini säätelee immunovastetta. Sen estämisen he uskoivat auttavan syöpien vastaisessa taistelussa.
Honjo oli vuodet 1996–2000 ja 2002–2004 Kioton yliopiston lääketieteen laitoksen johtaja. Hän eläköityi vuonna 2005 emeritusprofessoriksi. Hän on toiminut tämänkin jälkeen vierailevana professorina ja ollut 2012–2017 Shizuokan prefektuurin yliopistojen johtokunnan puheenjohtajana.
Merkitys ja tunnustukset

Honjo on saanut urallaan useita merkittäviä palkintoja. Japanin akatemian keisarillisen palkinnon hän sai 1996, Japanin akatemian tiedepalkinnon 1996, Robert Koch -palkinnon 2012, Tang-palkinnon 2014 ja Kioto-palkinnon 2016. Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon Honjo jakoi vuonna 2018 James P. Allisonin kanssa. He ovat molemmat keksineet, miten ihmisen immuunijärjestelmän saa torjumaan syöpää. Honjon löytämän PD-1-proteiinin, joka jarruttaa T-solujen haluja hyökätä syöpäsolujen kimppuun. Proteiinin kohdistuneesta löydöstä saatiin vaikuttavia tuloksia vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tasuku Honjo Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Terraario

Parta-agama (Pogona vitticeps) terraariossa
Bioaktiivinen terraario
Filmivaneriterraario
Terraario on lemmikkieläimille tai huonekasveille valmistettu säiliö, jonka seinistä vähintään yksi on läpinäkyvä.
Terraario voidaan valmistaa lasista, muovista tai vesi- tai filmivanerista ja alumiinista. Katossa on joko ilmareikiä tai se on ritilästä tehty. Terraarion ilmankosteus ja lämpötila eroaa yleensä muun sisätilan vastaavasta. Terraariossa pidetään esimerkiksi matelijoita, pieniä jyrsijöitä sekä skorpioneja ja lintuhämähäkkejä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terraarioeläimien hoito-ohjeita[vanhentunut linkki]
Tatjana Stiffler

Tatjana Stiffler
Tatjana Stiffler (s. 10. marraskuuta 1988) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Stiffler kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2012 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 22:nneksi Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Tatjana Saveljeva

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
Tatjana Andrejevna Saveljeva (ven. Татьяна Андреевна Савельева, s. 22. toukokuuta 1947 Pietari) on venäläinen Neuvostoliittoa edustanut uimari. Hän kuului Neuvostoliiton pronssia voittaneeseen joukkueeseen 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Tokion kesäolympialaisissa 1964. Saveljeva kilpaili myös Méxicon olympialaisissa 1968 sijoittuen 100 metrin selkäuinnissa seitsemänneksitoista ja 200 metrin selkäuinnissa kahdeksitoista. Saveljeva saavutti viisi selkäuinnin Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1964–1968.
Saint-Sever

| Saint-Sever |
| --- | --- |
 Saint-Severin luostari
 vaakuna
 Saint-Sever
 Koordinaatit: 43°45′27″N, 0°34′23″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Landes
Arrondissementti:  Mont-de-Marsan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  47,0 km²
Väkiluku:  4 927 
 – Väestötiheys:  104 as./km²
Kunnan numero:  40282
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Sever on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Adour-joen varrella, noin 17 kilometriä Mont-de-Marsanin kaupungista lounaaseen.
Historia

Kaupungin alueelta on tehty arkeologisia löytöjä paleoliittiselta ajalta. Myös roomalaisten hallintakauden esineitä on löydetty.  Nykyinen kunta kehittyi Saint-Severin benediktiiniläisluostarin ympärille. Sen perusti Guilhem Gascognelainen vuonna 988. 1100-luvulla kaupunkia linnoitettiin. Tuolloin kaupungin kautta kulki runsaasti pyhiinvaeltajia Santiago de Compostelaan, jonne kulkevien teiden risteyksessä se sijaitsi. Kaupunki vaurastui kaupan ansiosta. Vuonna 1152 Eleonoora Akvitanialaisen ja Henrik II:n avioliiton seurauksena koko Gascogne, ja samalla myös Saint-Sever, ajautuivat Plantagenettien hallintaan. Tämän jälkeen Gascogne oli jatkuvien Englannin ja Ranskan välisten valtataisteluiden kohteena aina satavuoteisen sodan loppuun vuonna 1453. Kaupunki toipui sodista ja uusi kukoistuskausi alkoi, ja 1700-luvulla se laajeni kaupungin muurien ulkopuolelle. Nykyään Saint-Sever on maatalouskaupunki, jonka päätuotteita ovat maissi, hanhenmaksa ja Chalossen naudanliha.
Nähtävyydet

Saint-Severin benediktiiniläisluostari kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittiä. Kunnan toinen luostari on vuosina 1278–1280 perustettu dominikaaniluostari Couvent des Jacobins. Sen rakentamista tuki Englannin kuningas Edward I:n vaimo Eleonoora Kastilialainen. Kaupungin härkätaisteluareena Arènes Henri Capdeville on rakennettu vuonna 1919.
Saint-Severin luostari
Couvent des Jacobins
Arènes Henri Capdeville
Tunnettuja kuntalaisia

René Crabos (1899-1964), rugbyn pelaaja
Frédéric Fauthoux (s. 1972), koripalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Sever Wikimedia Commonsissa
Taylorin piirikunta (Florida)

Taylorin piirikunta (engl. Taylor County) on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 569 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Perryn kaupunki. Piirikunta perustettiin 23. joulukuuta 1856.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taylorin piirikunta (Florida) Wikimedia Commonsissa
Tatjana Smith

| Tatjana Smith> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Uimari
Lajit:  rintauinti
Voitot:  olympiavoitto, maailmanmestaruus
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 200 m rintauinti |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 100 m rintauinti |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 100 m rintauinti |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | 200 m rintauinti |
MM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Kultaa | Fukuoka 2023 | 200 m rintauinti |
|  Hopeaa | Gwangju 2019 | 200 m rintauinti |
|  Hopeaa | Fukuoka 2023 | 100 m rintauinti |
Kansainyhteisön kisat 
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 100 m rintauinti |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 200 m rintauinti |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 200 m rintauinti |
|  Hopeaa | Birmingham 2022 | 100 m rintauinti |
Tatjana Smith (o.s. Schoenmaker, s. 9. heinäkuuta 1997) on eteläafrikkalainen uimari, joka on erikoistunut rintauintiin. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja, ja hänellä on myös yksi maailmanmestaruus ja kolme Kansainyhteisön kisojen mestaruutta.
Smith voitti Afrikan kisoissa 2015 kultaa 50, 100 ja 200 metrin rintauinnissa. Vuonna 2017 hän saavutti universiadeissa 200 metrin rintauinnissa hopeaa. Vuonna 2018 hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa 100 ja 200 metrillä, ja seuraavana vuonna hän otti näillä matkoilla universiadivoitot. Muutama viikko universiadien jälkeen hän saavutti MM-kilpailuissa 200 metrin rintauinnissa hopeaa 2,35 sekuntia Venäjän Julija Jefimovalle hävinneenä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 100 metrin rintauinnissa hopeaa ajalla 1.05,22 häviten yllätysvoittajalle, Yhdysvaltain 17-vuotiaalle Lydia Jacobylle 0,27 sekunnilla mutta kukistaen olympiakultaa puolustaneen yhdysvaltalaisen Lilly Kingin 0,32 sekunnilla. Smith oli alkuerissä uinut olympia- ja Afrikan-ennätyksen 1.04,82 ja oli myös välierissä ollut nopein. Kolme päivää myöhemmin hän voitti olympiakultaa 200 metrin rintauinnissa maailmanennätyksellä 2.18,95, millä hän voitti hopeamitalisti Lilly Kingin 0,97 sekunnilla. Smith oli jo alkuerissä uinut olympia- ja Afrikan-ennätyksen 2.19,16 ja oli myös välierissä ollut nopein. Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän saavutti kultaa 200 metrin ja hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.20,80 ja hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.05,84. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.05,28 ja sai hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.19,60.
Smithin pitkän radan rintauintiennätykset ovat 50 metrillä 30,09 Etelä-Afrikan-mestaruuskilpailuista 2024, 100 metrillä 1.04,82 Tokion olympia-alkuerästä ja 200 metrillä 2.18,95 Tokion olympialaisten loppukilpailussa. Lyhyellä radalla Smith on uinut 50 metrillä ajan 30,20, 100 metrillä 1.03,89 ja 200 metrillä 2.18,02, kaikki lokakuussa 2020 Etelä-Afrikan kansallisissa mestaruuskilpailuissa.
Tauno Satomaa

Tauno Anto Matias Satomaa (s. 29. joulukuuta 1936 Alavieska) on suomalainen kanttori-urkuri ja kuoronjohtaja. Hän on saanut director musices- sekä  musiikkineuvoksen arvonimen. Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi hänet vuoden kuoronjohtajaksi vuonna 2002.
Tauno Satomaa opiskeli laulua ja urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa. Vuosina 1965–2001 Satomaa hoiti Espoon Olarin seurakunnan A-kanttorin virkaa. Espoon musiikkiopiston urkujen soiton opettajana hän toimi vuosina 1971–2001.
Vuonna 1967 Satomaa perusti Candomino-kuoron, jota hän johti vuoteen 2005 saakka.
T-Klubi

| T-Klubi |
| --- | --- |
Tyyli:  Keskusteluohjelma
Kestoaika:  Noin 30 minuuttia
Luoja(t):  Tarinatalo
Pääosissa:  Jukka Relander
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle Teema
Esitetty:  2001 – 2007
T-Klubi oli historioitsija Jukka Relanderin juontama ja johtama television keskusteluohjelma, jota esitettiin Yle Teema -kanavalla vuodesta 2001 vuoteen 2007. Relanderin ohella ohjelman toimitukseen kuuluivat Tuomas Nevanlinna, Jakke Holvas ja Joonas Lehtipuu. T-Klubilla käsiteltiin yleensä yhtä tieteen tai kulttuurin ajankohtaista teemaa kerrallaan kolmen asiantuntijavieraan kanssa. Sarjaa esitettiin keskiviikkoisin klo 20 ja torstaisin klo 16.00.
Ohjelma oli Tarinatalon tuotantoa ja vastaavana tuottajana toimi Kari Tervo.
Aiheesta muualla

T-Klubin kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)
T-Klubin kotisivut (Yle Teema).