stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erkki Paavolainen
Teoksia

Sosialistiemme isänmaanpetos ja kansainvälinen sosialidemokratia. Karjalan kansalaisliitto, Viipuri 1918
Karjalan kannaksen kysymyksiä.  Otava 1921
Uudenkirkon kansanopisto 1894-1914-1924. Toimittanut Erkki Paavolainen.  Uudenkirkon kansanopisto 1925
Talvikausi kansanopistossa. Toimittanut Erkki Paavolainen.  1925
Karjalan kannas-Suomen lukko. Itsenäisyyden liitto 1928
Matkustakaa Kannakselle. Suomen rajaseutuyhdistys 1930
Kannaksen pakkorauha: entisten lahjoitusmaiden yhteismetsäkysymyksen loppuvaihe. Lahjoitusmaatalonpoikien toimikunta, Viipuri 1935
Etelä-Karjalan nuorisoseuraliikkeen historia Osa 1: Vuodet 1890–1917. Toimituskunta: Paavo Montonen, Erkki Paavolainen, ym.  Etelä-Karjalan nuorisoseura, Kerava 1943
Etelä-Karjalan nuorisoseuraliikkeen historia Osa 2: Vuodet 1918–1950. Toimituskunta: Paavo Montonen, Erkki Paavolainen, ym.  Etelä-Karjalan nuorisoseura, Imatra 1950
Sanomalehti Karjalan kohtaloita 1904–1954.  Karjalan kirjapaino, Lahti 1954
Kanneljärven kansanopisto: Vihdin vuodet 1940–1953. Kanneljärven kansanopiston toveriliitto 1955
Oravan tehtaat: piirteitä 30-vuotisesta toiminnasta.  Oravan tehtaat, Riihimäki 1957
Unto Seppänen kotiseutunsa kuvaajana.  Otava 1957
Sellainen oli Karjala: luovutetun alueen vaiheita.  Otava 1958
Kirjallisuutta

Paavolainen, Jaakko: ”Paavolainen, Erkki (1890–1960)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 452–453.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7  / Teoksen verkkoversio.
Safran

| Safran S> A. |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Pörssiyhtiö
Osake:  NYSE: SAF (Euronext Paris):SAF
ISIN:  FR0000073272
Perustettu:  2005
Toimitusjohtaja:  Olivier Andriès
Puheenjohtaja:  Ross McInnes
Kotipaikka:   Pariisi, Ranska
Toimiala:  ilmailu, elektroniikka, turvallisuusala
Tuotteet:  suihkumoottorit, laskutelineet, asejärjestelmät, tunnistuslaitteet ja -ratkaisut
Liikevaihto:   23,2 mrd. € (2023)
Liikevoitto:   3,17 mrd. € (2023)
Nettotulos:   2,03 mrd. € (2023)
Henkilöstö:  92 000 (2023)
Tytäryhtiöt:   Safran Aircraft Engines  Safran Helicopter Engines  Safran Landing Systems  ArianeGroup (50 %:n omistus) 
Kotisivu:  www.safran-group.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Safran S.A. on ranskalainen monialakonserni. Sen keskeiset toimialat ovat ilmailu- ja avaruusteollisuus, puolustusteollisuus ja turvallisuussektorin tuotteet. Vuonna 2023 yhtiön tuotteita myytiin 23,2 miljardilla eurolla. Yhtymän liikevaihdosta 51 % muodostuu ilma-alusten propulsiotuotteista kuten suihkumoottoreista, 38 % tarvikkeista ja puolustustarvikkeista ja 11 % lentokoneiden sisätilojen varustelusta. Yhtiön palveluksessa on noin 92 000 henkeä (2023). Yhtymän pääkonttori sijaitsee Pariisissa ja sen osake noteerataan New Yorkin pörssissä (NYSE, Euronext Paris:SAF).
Safran syntyi, kun  ranskalaiset lentokoneiden voimalaitevalmistaja Snecma ja elektroniikka-alan yhtiö Sagem fuusioituivat.
Tuotteet

Yhtiön tärkein tuotesektori ovat suihkumoottorit. Safran-ryhmään kuuluva Safran Aircraft Engines on johtava matkustajalentokoneiden suihkumoottorien valmistaja maailmassa. Tällä osa-alueella se tekee yhteistyötä General Electricin kanssa CFM Internationalissa. Yhtiö pyrkii parantamaan suihkumoottorien energiatehokkuutta ja laskemaan polttoaineenkulutusta.
Yhtiön tytäryritys Messier-Bugatti-Dowty valmistaa muun muassa lentokoneiden laskutelineitä ja hiilijarruja. Yhtymä merkittävä yritys tällä tuotealueella, lentokoneiden sähköjärjestelmissä samoin kuin helikopterien lennonsäätöjärjestelmissä. Yhtymän valmistamia laskutelineitä käyteään 24 000 lentokoneessa, joilla tehdään noin 40 000 laskua päivittäin.
Tietoliikennelaitteet tulivat Saframiin Sagemin kautta. Yhtiö on maailman johtava biometristen tunnistusratkaisujen valmistajana ja keskeinen tekijä esimerkiksi älykorteissa. Yhtiön läpivalaisulaitteita käytetään esimerkiksi lentoliikenteen matkatavaroiden käsittelyssä.
Varsinainen sotatekniikka tuo noin 10 % yhtiön myynnistä.lähde?
CFM56 suihkumoottori.
Laskutelineet ja niihin liittyvät säätöjärjestelmät (kuten Electric green taxiing system) kuuluvat yhtymän tytäryhtiön tuotantoon.
Mirage-1 hävittäjien pommien ohjausjärjestelmä on esimerkki yhtymän sotilastuotannosta.
Tytäryhtiöt

Vuonna 2016 useat Safran-ryhmän omistamat yhtiöt muuttivat nimeään:
Aircelle muutti nimeksi Safran Nacelles
Messier-Bugatti-Dowty muutti nimeksi Safran Landing Systems
Snecma muutti nimeksi Safran Aircraft Engines
Herakles muutti nimeksi Safran Ceramics
Hispano-Suiza muutti nimeksi Safran Transmission Systems
Labinal Power Systems muutti nimeksi Safran Electrical & Power
Morpho muutti nimeksi Safran Identity & Security
Sagem muutti nimeksi Safran Electronics & Defense
Techspace Aero muutti nimeksi Safran Aero Boosters
Turbomeca muutti nimeksi Safran Helicopter Engines
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Safran - History (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (safran-group.com)
| n k  CAC 40 -indeksi |
| --- | --- |
 Air Liquide  Airbus  Alstom  ArcelorMittal  AXA  BNP Paribas  Bouygues  Capgemini  Carrefour  Crédit Agricole  Danone  Dassault Systèmes  Edenred  Engie  EssilorLuxottica  Eurofins Scientific  Hermès  Kering  L’Oréal  Legrand  LVMH  Michelin  Orange  Pernod Ricard  Publicis  Renault  Safran  Saint-Gobain  Sanofi  Schneider Electric  Société Générale  Stellantis  STMicroelectronics  Teleperformance  Thales Group  TotalEnergies  Unibail-Rodamco-Westfield  Veolia Environnement  Vinci  Vivendi 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
| n k  Euronext 100 -indeksi |
| --- | --- |
 Anheuser-Busch InBev  Aéroports de Paris  Adyen  Ahold Delhaize  AIB Group  Air Liquide  Airbus  Aker BP  AkzoNobel  Alstom  ArcelorMittal  Argenx  ASM International  ASML Holding  AXA  Bank of Ireland  BioMérieux  BNP Paribas  Bouygues  Bureau Veritas  Campari Group  Capgemini  Carrefour  Crédit Agricole  D'Ieteren Group  Danone  Dassault Systèmes  DNB Bank  DSM  Edenred  Energias de Portugal  Eiffage  Enel  Engie  Eni  Equinor  Essilor International  Eurofins Scientific  Ferrari  Flutter Entertainment  Galp Energia  Groupe Bruxelles Lambert  Generali Group  Heineken  ING Groep  Intesa Sanpaolo  INWIT  Ipsen  Jerónimo Martins  KBC Groep  Kering  Kerry Group  Kingspan Group  KPN  Legrand  Mediobanca  Michelin  Moncler  Mowi  NN Group  Norsk Hydro  Orange  Pernod Ricard  Philips  Poste Italiane  Prosus  Prysmian Group  Publicis Groupe  Randstad Holding  Recordati  Renault  Ryanair Holding  Safran  Saint-Gobain  Sanofi  Schneider Electric  Shell  Smurfit Kappa  Snam  Société Générale  Sodexo  Solvay  Stellantis  STMicroelectronics  Syensqo  Telenor  Teleperformance  Tenaris  Terna Group  Thales  TotalEnergies  UCB Group  UMG  UniCredit  Veolia Environnement  Vinci  Vivendi  Wolters Kluwer  Worldline  Yara International 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
| n k  Euro Stoxx 50 |
| --- | --- |
 Adidas  Adyen  Ahold Delhaize  Air Liquide  Airbus  Allianz  Anheuser-Busch InBev  ASML Holding  AXA  BBVA  BASF  Bayer  BMW  BNP Paribas  Danone  Deutsche Börse  Deutsche Telekom  DHL Group  Enel  Eni  EssilorLuxottica  Ferrari  Flutter Entertainment  Hermès  Iberdrola  Inditex  Infineon Technologies  ING Group  Intesa Sanpaolo  Kering  L'Oréal  LVMH  Mercedes-Benz  Munich Re  Nokia  Nordea  Pernod Ricard  Prosus  Safran  Saint-Gobain  Sanofi  Santander  SAP  Schneider Electric  Siemens  Stellantis  TotalEnergies  Vinci  UniCredit  Volkswagen 
Päivitetty: 18. syyskuuta 2023
Aki Forsman

Aki Forsman (s. 1973 Rauma)lähde? on helsinkiläinen toimittaja. Hän työskentelee nykyisin Yleisradiossa radion tiedeohjelmien tuottajana.
Aikaisemmin hän on toiminut sekä tuottajana Riot Entertainment Ltd:ssä. Toimittajana hänet muistetaan myös Ylen Prisma Studiosta, Nelosen uutisista ja Ylen Aamu-TV:stä.
Koulutukseltaan Forsman on filosofian maisteri, pääaineenaan maantiede. Hänen pro gradu -työnsä käsitteli somalinkielisten muuttoliikkeitä pääkaupunkiseudulla vuosina 2000–2006.
Forsman on ollut  vihreiden kaupunginvaltuutettuna Raumalla. Hänet tunnetaan myös innokkaasta musiikkiharrastuksestaan mm. Journalistirockissa.
Heinijärven koulu

| Heinijärven koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Trossitie 305, 39100 Hämeenkyrö
Tyyppi:  alakoulu
Rehtori:  Jukka Talvitie
Luokat:  1–6
Oppilaita:  105
Heinijärven koulu on vuosiluokat 1–6 käsittävä peruskoulu Hämeenkyrössä. Koulun rehtorina toimii Jukka Talvitie. Koulussa on 105 oppilasta.
Natriumioniakku

Natriumioniakku (NIB tai SIB engl. sodium-ion battery) on ladattava akku, joka käyttää natriumioneja (Na+) varauksen kantajina. Sen toimintaperiaate ja kennorakenne ovat samanlaiset kuin litiumioniakuissa (LIB), mutta ne käyttävät natriumioneja litiumionien sijaan. Kiinnostus natriumioniakkuja kohtaan alkoi kasvaa 2010- ja 2020-luvuilla johtuen suurelta osin useiden litiumioniakkuihin tarvittavien materiaalien epätasaisesta maantieteellisestä jakautumisesta, suurista ympäristövaikutuksista ja korkeista kustannuksista. Tärkeimmät näistä ovat litium, koboltti, kupari ja nikkeli, joita ei välttämättä tarvita natriumioniakuissa. Natriumioniakkujen suurin etu on natriumin runsas esiintyminen maaperässä, mikä helpottaa materiaalien saatavuutta ja alentaa materiaalien hintaa. Yleisesti saatavilla olevien materiaalien lisäksi natriumioniakku toimii kylmemmissä lämpötiloissa ja akku on vaurioituessaan turvallisempi kuin litiumioniakku. Käyttöönottoon liittyviä haasteita ovat esimerkiksi alhainen energiatiheys ja liian lyhyt elinikä. Natriumioniakun energiatiheys on tyypillisesti 150 Wh/kg, kun taas litiumioniakulla energiatiheys on välillä 150-300 Wh/kg.
Natriumioniakkuja käyttäviä sähköajoneuvoja ei toistaiseksi ole kaupallisesti saatavilla. Vuonna 2022 maailman suurin akkuvalmistaja CATL ilmoitti kuitenkin aloittavansa natriumioniakkujen massatuotannon ja helmikuussa 2023 kiinalainen HiNa Battery Technology Co., Ltd. sijoitti 140 Wh/kg natriumioniakun ensimmäistä kertaa sähköiseen testiautoon. Marraskuussa 2024 CATL ilmoitti uudesta korkeamman energiatiheyden akusta, jonka sarjatuotanto alkaisi vuonna 2027. Uuden akun energiatiheys on 200 Wh/kg, joka on parannus edellisestä vuonna 2021 julkaistusta 160 Wh/kg akusta.
Historia

Natriumioniakku kehitettiin 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. 1990-luvun alkaessa litiumioniakut olivat kuitenkin osoittaneet enemmän kaupallista potentiaalia, mikä tyrehdytti kiinnostuksen natrium-ioni-akkuja kohtaan. 2010-luvun alussa kiinnostus lähti uudelleen nousuun johtuen suurelta osin litiumioniakkujen raaka-aineiden kallistumisesta.
Toimintaperiaate

Natriumioniakkukennot koostuvat katodista, anodista ja nestemäisestä elektrolyytistä. Katodimateriaalit sisältävät natriumia, joka voidaan poistaa materiaalin kiderakenteesta ilman että rakenne romahtaa. Anodimateriaalit eivät välttämättä sisällä natriumia, mutta niiden täytyy pystyä vastaanottamaaan natriiumioneja ilman suuria rakennenmuutoksia. Elektrolyytti sisältää dissosioituneita natriumsuoloja polaarisissa proottisissa tai aproottisissa liuottimissa. Kun akkua ladataan, natriumionit siirtyvät katodilta anodille, ja samanaikaisesti elektronit kulkevat ulkoisen piirin kautta niin ikää katodilta anodille. Purkauksen aikana prosessi on päinvastainen.
Peter Norman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Peter Norman (vasemmalla) Méxicon olympialaisten palkintojenjaossa vuonna 1968. |  Peter Norman (vasemmalla) Méxicon olympialaisten palkintojenjaossa vuonna 1968. |  Peter Norman (vasemmalla) Méxicon olympialaisten palkintojenjaossa vuonna 1968. |  |
Maa:   Australia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 200 metriä |  |
Peter Norman (15. kesäkuuta 1942 – 3. lokakuuta 2006 Melbourne) oli australialainen yleisurheilija ja vuoden 1968 Méxicon kesäolympialaisten 200 metrin juoksun hopeamitalisti. Hänen Méxicon olympialaisissa juoksemansa aika 20,06 säilyi Australian ennätyksenä vuoteen 2024 asti. Olympialaisten lisäksi Norman voitti saman matkan Australian mestaruuden viidesti (1966–1970) sekä vuoden 1966 Kansainyhteisön kisoissa 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia.
Méxicon olympialaisissa yhdysvaltalaiset Tommie Smith ja John Carlos voittivat kulta- ja pronssimitalin. Palkintokorokkeella Smith ja Carlos, molemmat afroamerikkalaisia, nostivat mustaan nahkahansikkaaseen verhotun kätensä protestoidakseen kotimaansa rotusyrjintää Yhdysvaltain kansallislaulun soidessa. Norman tuki protestia pitämällä palkintojenjakoseremoniassa rinnassaan Olympic Project for Human Rightsin (OPHR) kangasmerkkiä. Kotimaassaan häntä rangaistiin teostaan epävirallisesti siten, että hän ei päässyt vuoden 1972 olympialaisiin, vaikka oli ennen kisoja maailmantilaston viides ja alittanut karsintarajan 13 kertaa.
Norman kuoli 64-vuotiaana infarktiin. Smith ja Carlos olivat kantamassa arkkua hänen hautajaisissaan.
Laura Bell Bundy

| Laura Bell Bundy |
| --- | --- |
 Bundy huhtikuussa 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1981  Euclid 
Aiheesta muualla
www.laurabellbundy.com
IMDb
Laura Bell Bundy (s. 10. huhtikuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka on esiintynyt useissa Broadway-rooleissa, televisiossa ja elokuvissa.
Ura

Bundy teki teatteridebyyttinsä yhdeksänvuotiaana off-Broadway-näytelmässä Ruthless! The Musical, jossa hän esitti Tina Denmarkia. Hän sai roolistaan Drama Desk -ehdokkuuden. Bundy teki Broadway-debyyttinsä vuonna 2002 Tony-palkitussa musikaalissa Hairspray, jossa hän esitti Amber Von Tusslea. Hairsprayn jälkeen hän toimi Kristin Chenowethin sijaisnäyttelijänä musikaalissa Wicked. Hän on esittänyt myös Elle Woodsia Blondin kosto musikaalissa.
Bundy on myös esiintynyt Sound of Musicin Yhdysvaltain-kiertueella ja Los Angelesin tuotannossa musikaalista Rock of Ages.
Bundy on esiintynyt elokuvissa Huckleberry Finnin seikkailut (1993), Tenavatähdet (1993), Jumanji (1995) ja Dreamgirls (2005).
Televisiossa Bundy on esiintynyt saippuaoopperassa Guiding Light, jossa hän esitti Marah Lewisiä kaksi vuotta (14. lokakuuta 1999 – 29. lokakuuta 2001). Hän on myös esiintynyt muissa sarjoissa kuten Veronica Mars, Happy Hour, Modern Men, Todistettavasti syyllinen, Strangers with Candy ja Ensisilmäyksellä.
Bundy on julkaissut country-levyn Longing For a Place Already Gone ja joululevyn I’ll Be Home For Christmas.
Athenagoras I

| Athenagoras I |
| --- | --- |
 Patriarkka Athenagoras I vuonna 1967.
Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka
 1948 - 1972  
Edeltäjä:  Maksimos V
Seuraaja:  Demetrios I
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aristokles Spyrou
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1886 Vasiliko, Ioánnina vilajet, Ottomaanien valtakunta (Nykyinen Epeiros, Kreikka)
Kuollut: 7. heinäkuuta 1972 (86 vuotta) Istanbul, Turkki
Tiedot
Uskonto:  Ortodoksinen kirkko
Patriarkan patsas Kreetan Haniassa.
Athenagoras I (kreik. Αθηναγόρας Αʹ; 25. maaliskuuta 1886 – 6./7. heinäkuuta 1972), syntymänimeltään Aristokles Matthaiou Spyrou (kreik. Αριστοκλής Ματθαίου Σπύρου), oli 268. Konstantinopolin patriarkka vuosina 1948–1972.
Athenagoras I:n hallintokauden aikana katolisen ja ortodoksisen kirkon suhteet lämpenivät huomattavasti, mikä johti 1965 tapahtuneeseen molemminpuoliseen suuren skisman aikana annettujen pannajulistusten kumoamiseen.
Aiheesta muualla

Athenagoras I (Spyrou) of Constantinople Orthodox Wiki (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Maximos V | Konstantinopolin patriarkka   | Seuraaja: Demetrios I |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Mahnalan koulu

| Mahnalan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Maisematie 761, 39100 Hämeenkyrö
Tyyppi:  alakoulu
Rehtori:  Annukka Alppi
Luokat:  1–6
Oppilaita:  213
Mahnalan ympäristökoulu on vuosiluokat 1–6 käsittävä peruskoulu Hämeenkyrössä. Koulu painottuu kestävän elämäntavan edistämiseen ja sen rehtorina toimii Annukka Alppi. Koulussa on 213 oppilasta.
Koulu toimii kahdessa rakennuksessa, joista vanhempi on valmistunut vuonna 1903 ja uudempi 2018.
Mahnalan ympäristökoulu kuuluu Suomen luonto- ja ympäristökoulujen liiton LYKE-verkostoon.
Hämeenkyrön yhteiskoulu

| Yhteiskoulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Ristamäentie 13, 39100 Hämeenkyrö
Tyyppi:  yläkoulu
Rehtori:  Merja Heinäaho
Luokat:  7–9
Oppilaita:  375
Yhteiskoulu on vuosiluokat 7–9 käsittävä peruskoulu Hämeenkyrössä. Koulu on Hämeenkyrön ainoa peruskoulun yläkoulu. Koulun rehtorina toimii Merja Heinäaho. Se toimii samassa rakennuksessa F. E. Sillanpään lukion kanssa. Koulussa on 375 oppilasta.
Pohjois-Satakunta

Pohjois-Satakunnan kyltti
Pohjois-Satakunta oli Ikaalisiin ja Jämijärvelle levinnyt paikallislehti. Se ilmestyi kaksi kertaa viikossa, tiistaisin ja torstaisin eurotabloid-kokoisena. Lisäksi ajoittain painettiin erikoisnumeroita joita myytiin lähipaikkakunnilla. Lehden keskimääräinen levikki oli 4464 kpl (LT 2014).
Toimitus

Päätoimittaja, toimitusjohtaja (yhteinen Hämeenkyrön Sanomien kanssa): Katri Linnikko, edeltäjä Kari Mäkelä
Toimittajat: Terhi Palonen, Päivi Seppälä ja Liisa Raipala
Historia

Ikaalisten ja Jämijärven paikallislehti Pohjois-Satakunta
alkoi ilmestyä Ikaalinen-nimisenä vuoden 1914 alusta ja
sitä ennen jo näytenumero 19.12.1913. Pohjois-Satakunta
oli neljänneksi vanhin Suomessa yhtäjaksoisesti ilmestyneistä
paikallislehdistä. Lehden levikki on noin 6000 kpl. Lehti
jaettiin myös Ikaalisten Kylpylän noin 400 majoitushuoneistoon.
Vuonna 2012 Seutulehti UutisOiva korvasi Pohjois-Satakunnan ja Hämeenkyrön Sanomien torstainumerot.
Finna-palvelun mukaan lehti ilmestyi vuosina 1934–2016.
Erikoispainokset

Ikaalisten Seudun Matkailulehti 
ilmestyi kolme kertaa vuodessa tammikuussa, toukokuun lopussa ja syyskuussa. Se kertoi elävästi monista
mahdollisuuksista viettää elämysrikasta ja
rentouttavaa lomaa Ikaalisten seudulla tai
piipahtaa katkaisemaan muuten vain työn
aherrusta. Matkailulehti oli luettavissa näköispainoksena
sähköisesti.
Nuorten toimitus

Kesäisin Pohjois-Satakunnassa toimi Nuorten toimitus, jossa kesätyöntekijät toimivat kesätoimittajina lehdessä. Työjakso oli kaksi palkallista viikkoa joiden saldo oli yhteensä 280 euroa.
Aiheesta muualla

Pohjois-Satakunnan internetsivut [vanhentunut linkki]
Ikaalisten kaupungin internetsivut
Mediaperhe Oiva: http://www.pohjoissatakuntalehti.fi/node/16
Pohjois-Satakunta (porssitieto.fi)
Petteri Orpo

| Petteri Orpo |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2023.
Suomen pääministeri
 Orpon hallitus 20.6.2023–  
Presidentti:  Sauli Niinistö Alexander Stubb
Pääministerin sijainen:  Riikka Purra
Edeltäjä:  Sanna Marin
Eduskunnan puhemies
 12.4.2023–20.6.2023  
Edeltäjä:  Matti Vanhanen
Seuraaja:  Jussi Halla-aho
Suomen valtiovarainministeri
 Sipilän hallitus 22.6.2016–6.6.2019  
Edeltäjä:  Alexander Stubb
Seuraaja:  Mika Lintilä
Suomen pääministerin sijainen
 Sipilän hallitus 28.6.2017–6.6.2019  
Edeltäjä:  Timo Soini
Seuraaja:  Mika Lintilä
Suomen sisäministeri
 Sipilän hallitus 29.5.2015–22.6.2016  
Edeltäjä:  Päivi Räsänen
Seuraaja:  Paula Risikko
Suomen maa- ja metsätalousministeri
 Stubbin hallitus 24.6.2014–29.5.2015  
Edeltäjä:  Jari Koskinen
Seuraaja:  Kimmo Tiilikainen
Kokoomuksen puheenjohtaja
 11.6.2016–  
Edeltäjä:  Alexander Stubb
Kansanedustaja
 21.3.2007–  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1969 (ikä 55) Köyliö
Asuinpaikka:  Turku
Puoliso:  Niina Kanniainen-Orpo (vih. 2003)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  valtiotieteiden maisteri (2002)
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Uskonto:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Sotilaspalvelus
Puolustushaara:  Suomen maavoimat
Sotilasarvo:   Kapteeni
Joukkoyksikkö:  Parolan panssariprikaati
Aiheesta muualla
Kotisivu
Antti Petteri Orpo (s. 3. marraskuuta 1969 Köyliö) on suomalainen poliitikko ja Suomen pääministeri vuodesta 2023. Orpo on ollut Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja vuodesta 2016.
Hän on toiminut kansanedustajana vuodesta 2007. Huhtikuusta kesäkuuhun 2023 hän toimi väliaikaisena eduskunnan puhemiehenä. Aiemmin Orpo oli Stubbin hallituksen maa- ja metsätalousministeri 2014–2015 sekä Sipilän hallituksen sisäministeri 2015–2016 ja valtiovarainministeri 2016–2019. Vuosina 2012–2014 Orpo toimi kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Elämä

Orpo valmistui ylioppilaaksi Säkylän seudun lukiosta vuonna 1989. Hän aloitti opinnot Turun yliopistossa vuonna 1990, ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi 12 vuotta kestäneiden opintojensa jälkeen vuonna 2002. Hänen pääaineensa oli taloustiede ja pro gradu -tutkielmansa hän teki aiheesta ”Kuntien palvelutuotannon perusteet ja sen uudelleen järjestäminen.”
Opiskeluaikanaan Orpo toimi Turun yliopiston ylioppilaskunnan (TYY) pääsihteerinä vuosina 1994–1996 sekä Suomen ylioppilaskuntien liitto SYL:n pääsihteerinä vuosina 1997–1998. Tämän jälkeen hän työskenteli Varsinais-Suomen Kokoomuksen toiminnanjohtajana vuoteen 2001 ja sisäasiainministeri Ville Itälän erityisavustajana 2002–2003. Ennen valintaansa kansanedustajaksi Orpo työskenteli Turun Aikuiskoulutuskeskuksen yrityspalvelujohtajana vuosina 2005–2007.
Poliittinen toiminta > Kunnallispoliitikkona

Kunnallispolitiikassa Orpo on toiminut Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1996–2000 ja uudelleen vuodesta 2005. Vuosina 1999–2002 ja 2005–2007 hän oli myös Turun kaupunginhallituksen jäsen, mutta erosi tehtävästä aloittaessaan kansanedustajana. Orpo oli vuosina 2012–2014 Varsinais-Suomen liiton maakuntahallituksen puheenjohtaja. Orpo on ollut myös Varsinais-Suomen kokoomuksen puheenjohtaja vuosina 2005–2012.
Poliittinen toiminta > Kansanedustajana 2007–

Eduskuntaan Orpo valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2007 vaaleissa, joissa hän sai Varsinais-Suomen vaalipiirissä 6 069 ääntä. Hän oli vaalikaudella kokoomuksen eduskuntaryhmän kolmas varapuheenjohtaja. Orpo oli historian ensimmäinen vastavalittu kansanedustaja kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajistossa.lähde? Lisäksi hän toimi talousvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsenenä.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Orpo valittiin toiselle kaudelle 11 018 äänellä. Kesäkuusta 2011 hän toimi Kokoomuksen eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana, jonka lisäksi hän toimi ulkoasiainvaliokunnan jäsenenä ja talousvaliokunnan varajäsenenä.
Marraskuussa 2012 Orpo valittiin kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi elinkeinoministeriksi siirtyneen Jan Vapaavuoren tilalle.
Poliittinen toiminta > Maa- ja metsätalousministerinä 2014–2015

Kesäkuussa 2014 Orpo siirtyi maa- ja metsätalousministeri Jari Koskisen tilalle uuteen Stubbin hallitukseen, kun Alexander Stubb oli valittu kokoomuksen uudeksi puheenjohtajaksi ja Suomen pääministeriksi.
Poliittinen toiminta > Sisäministerinä 2015–2016

Vuoden 2015 vaaleissa Orpo sai 10 652 ääntä ja valittiin kolmannelle kaudelleen eduskuntaan Varsinais-Suomen vaalipiirin toiseksi suurimmalla äänimäärällä. Vaalien jälkeen hallituksen muodostivat keskusta, perussuomalaiset ja kokoomus. Orpo valittiin hallituksen sisäministeriksi.
Syksyllä 2015 sisäministeriön toimialalla nousi keskeiseksi Euroopan pakolaiskriisin hoitaminen. Orpo peräänkuulutti asiassa Euroopan laajuisia toimia. Orpo ilmoitti ensin, että rajoja ei voi laittaa kiinni, mutta sanoi myöhemmin, että Suomi voisi harkita rajojen sulkemista, mikäli Euroopan tasoista ratkaisua kriisiin ei synny.
Vaalien jälkeen kokoomusta ja Petteri Orpoa arvosteltiin koulutuslupauksen pettämisestä. Ennen eduskuntavaaleja Orpo ja kokoomus olivat luvanneet, että koulutuksesta ei leikata. Sipilän hallitus kuitenkin päätti leikata koulutuksesta satoja miljoonia euroa.