stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fumiyuki Beppu

| Fumiyuki Beppu |
| --- | --- |
 Fumiyuki Beppu, Brabantse Pijl 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Japani
Pyöräilijä
Pituus:  181 cm
Paino:  70 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2005–2007 2008–2009 2010–2011 2012–2013 2014–2019  2020 2021:  Discovery Channel Skil-Shimano Team RadioShack GreenEdge Cycling Team Trek Factory Racing / Trek-Segafredo Nippo-Delko-Provence EF Education–Nippo
 Tiedot päivitetty: 18. tammikuuta 2022 
Aiheesta muualla
www.fumy.jp
Fumiyuki Beppu (jap. 別府史之, Beppu Fumiyuki; s. 10. huhtikuuta 1983 Chigasaki) on japanilainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Discovery Channel-joukkueessa 2005–2007, edusti Skil-Shimanoa 2008–2009, Team RadioShackia 2010–2011, GreenEdge Cycling Teamia 2012–2013, Trek Factory Racing / Trek-Segafredoa 2014–2019, Nippo-Delko-Provencea 2020 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2021 EF Education–Nippoa. Ranskan ympäriajossa 2009 hänestä ja Yukiya Arashirosta tulivat ensimmäiset japanilaiset, jotka ovat ajaneet Ranskan ympäriajon maaliin.
Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi) (japaniksi)
Timo Tiusanen (jääpallovalmentaja)

| Timo Tiusanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1965 Oulu
Jääpallon pelaaja
Seura:  OLS
Tehtävä:  Päävalmentaja
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
: OPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| –1995 | OLS | - | (-) |
Valmennusura
1995–2008: OLS
2020-: OLS
2004:  Suomi
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Timo Tiusanen (s. 1965 Oulu) on suomalainen jääpallovalmentaja. Hän toimii Bandyliigassa pelaavan Oulun Luistinseuran päävalmentajana. Tiusanen on valmentanut myös Suomen juniorimaajoukkueita.
Tiusanen toimi Suomen jääpallomaajoukkueen apuvalmentajana vuoden 2004 MM-kisoissa, jolloin Suomi voitti toistaiseksi ainoan maailmanmestaruutensa. Vuonna 2008 hänet valittiin Suomessa vuoden jääpallovalmentajaksi.
Kesäkuussa 2021 Tiusanen palasi maajoukkueen valmennusryhmään.
Saavutukset valmentajana

MM-kultaa: 2004
SM-kultaa: 2001, 2003, 2008
SM-hopeaa: 2000, 2002, 2004, 2006
SM-pronssia: 2005
Fumizuki (1905)

| Fumizuki |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nevskin telakka, Pietari
Kölinlasku:  1899
Laskettu vesille:  1901
Palveluskäyttöön:  1902
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1913
Loppuvaihe:  myyty 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  240 t (normaali)
Pituus:  57,0 m
Leveys:  5,7 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  3 800 ihp
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  51
Aseistus
Aseistus:  1 × 8 cm/50 tykki 3 × QF 47 mm tykkiä 2 × 450 mm torpedoputkea
Fumizuki oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 Venäjän-Japanin sodassa valtaama torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi Baklaniksi nimetyn Sokol-luokan aluksen Nevskin telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 1899. Alus laskettiin vesille 1901. Se kasattiin Port Arthurissa ja alus otettiin palvelukseen 1902.
Palvelus

Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen Silnyksi. Venäjän–Japanin sodan alkaessa alus kuului Port Arthuriin sijoitettuun komentaja A. A. Ginterin johtamaan Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus vaurioitui pahoin 27. maaliskuuta 1904 taistellessaan keisarillisen Japanin laivaston torpedoveneiden Aotaka ja Tsubame kanssa. Aluksen miehistö joutui ajamaan aluksensa matalikolle estääkseen sen uppoamisen. Alus palautettiin palvelukseen, mutta se vaurioitui uudelleen sen osallistuessa Port Arthurin saarron murtamisyritykseen 11. marraskuuta ajettuaan miinaan. Varuskunnan antautuessa 2. tammikuuta 1905 aluksen miehistö oli upottanut edellisenä päivänä aluksensa, jottei se jäisi keisarillisen Japanin laivastolle.
Japanilaiset nostivat hylyn 22. elokuuta ja se kunnostettiin Takeshikissä. Alus liitettiin 12. joulukuuta 1905 laivastoon hävittäjänä nimellä Fumizuki. Laivasto vaihtoi aluksen kattilat Miyabara-kattiloiksi ja tykit brittiläisvalmisteisiksi. Sen aseistuksena oli kolme 47 millimetrin tykkiä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea. Uudet kattilat tuottivat 3 800 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 27 solmun huippunopeuden. Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi.
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1914 ja se myytiin 1923 siviilikäyttöön nimellä Fumizukimaru.
Topi Hurskainen

| Topi Hurskainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1993 (ikä 31)  Kitee
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  koppari
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Joensuun Maila
Pelinumero:  77
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2009–2019  2020–2022  2025– :    Kiteen Pallo   Joensuun Maila   Joensuun Maila 
Topi Hurskainen (s. 7. heinäkuuta 1993 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hurskainen pelaa ulkokentällä kopparina ja sisäpelissä vaihtajan roolissa.
Hurskaisen kasvattajaseura on Kiteen Pallo, jossa hän pelasi Superpesistä vuosina 2009-2019. Kaudeksi 2020 Hurskainen siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän saavutti uransa ensimmäisen mitalin, kun joukkue voitti Hyvinkään Tahkoa vastaan pelatun pronssiottelusarjan kauden 2022 päätteeksi. Hurskainen ei pelannut ollenkaan kausien 2023 ja 2024 aikana, mutta hän ei ilmoittanut lopettaneensa pelaajauraansa. Syksyllä 2024 Joensuun Maila ilmoitti Hurskaisen palaavan joukkueeseen yksivuotisella sopimuksella.
Ennen kautta 2025 Hurskainen on pelannut 324 Superpesiksen runkosarjaottelua tehoin 21+49 lyötyä juoksua, 299 tuotua juoksua ja 1324 kärkilyöntiä.
Francon Espanja

Francon Espanjalla (esp. España franquista) tarkoitetaan Espanjaa vuosina 1939–1975, jolloin Francisco Franco hallitsi maata diktaattorina.
Historia

Francon Espanjan historia voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen, jotka ovat fasistinen vaihe vuosina 1939–1943, eristyneisyyden kausi 1944–1959 ja modernisointivaihe 1960–1975.
Historia > Fasistinen vaihe 1939–1943

Espanja oli kolme vuotta kestäneen sisällissodan seurauksena köyhtynyt, ja kansa jakautunut kahtia. Fasistiselle kaudelle oli ominaista hävinneen osapuolen verinen sorto. Professori Stanley G. Paynes on arvioinut, että sisällissodan jälkeisinä vuosina teloitettiin 100 000–200 000 tasavaltalaista.
Toinen maailmansota alkoi vain viisi kuukautta Francon valtaannousun jälkeen. Aluksi Franco valitsi puolueettomuuden, mutta alkoi Ranskan miehityksen jälkeen neuvotella Adolf Hitlerin kanssa. Vuonna 1943 Franco palasi puolueettomuuden linjalle. Fasistinen vaihe päättyi Mussolinin kukistumiseen.
Historia > Eristyneisyyden kausi 1944–1959

Yhdistyneet kansakunnat kehotti vuonna 1946 jäsenvaltioitaan katkaisemaan diplomaattiset suhteensa Espanjaan, mikä oli onnettomuus Francolle. Hän sai kuitenkin tukea Argentiinan Juan Perónilta ja Portugalin António de Oliveira Salazarilta. Vuodesta 1947 Espanja oli virallisesti kuningaskunta, mutta ilman kuningasta.
Kylmän sodan alkaminen paransi Francon asemaa, kun hänet alettiin nähdä yhtenä kommunismin vastaisen rintaman valtiomiehistä. Vuonna 1949 Espanja liittyi Natoon. Neuvottelut Yhdysvaltojen ja Espanjan välillä lento- ja laivastotukikohtien perustamisesta Espanjan alueelle aloitettiin vuonna 1951. Neuvottelut johtivat vuonna 1953 puolustussopimukseen. Vuonna 1954 Espanja hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi. Espanja jäi taloudellisesti jälkeen muusta Länsi-Euroopasta Francon 20 ensimmäisen vallassaolovuoden aikana. Talouspolitiikka sai kuitenkin uuden käänteen vuonna 1957, kun sen johto annettiin katolisen veljeskunnan Opus Dein käsiin. Vuonna 1959 aloitettiin taloudellisen vakauttamissuunnitelman toteuttaminen.
Historia > Modernisointivaihe 1960–1975

Vuonna 1963 muodostettiin suunnittelukomissariaatti, jonka johtoon tuli Opus Dein taloustieteilijä Laureano López Rodó. Rodón toimesta laadittiin vuosiksi 1964–1967 modernisointisuunnitelma, joka toi järjestystä Espanjan kehittämiseen. Hyvä taloudellinen suhdanne auttoi Espanjaa. Monet espanjalaiset lähtivät pohjoiseen vierastyöläisiksi, ja turismi elinkeinona teki tuloaan. Vuonna 1965 Espanjassa kävi 14 miljoonaa turistia. Vuoteen 1970 mennessä määrä oli kasvanut 23 miljoonaan. Kansantulo kaksinkertaistui 1960-luvun aikana. Taloustilanteen parantuessa aloitettiin hallinnon liberalisointi. Työläisten lakko-oikeus palautettiin vuonna 1965. Seuraavana vuonna kumottiin lehdistön ennakkosensuuri ja julistettiin yleinen armahdus sisällissodan aikana rikoksiin syyllistyneille.
Vuonna 1969 Franco nimesi seuraajakseen Bourbon-suvun Juan Carlosin, josta tuli kuningas Francon kuoleman jälkeen 1975. Aiemmin vuonna 1961 Franco oli tarjonnut Espanjan kruunua entiselle Itävalta-Unkarin kruununprinssille Otto von Habsburgille, mutta tämä oli kieltäytynyt.
Franco yritti säilyttää Espanjan imperiumin jäljellä olevat siirtomaat. Vuonna 1968 hän joutui Yhdistyneiden kansakuntien painostuksesta antamaan itsenäisyyden Espanjan siirtomaalle, Päiväntasaajan Guinealle. Vuosina 1958 ja 1969 Espanja joutui luovuttamaan huomattavan osan afrikkalaisista alueistaan Marokolle.
Diktatuurin seurausten käsittely vuoden 1975 jälkeen

Helmikuussa 2012 Espanjan korkein oikeus päätti, ettei vuosina 1936–1952 tehtyjä ihmisoikeusrikoksia voida käsitellä oikeudessa. Vuoden 1977 armahduslaki on käytännössä muodostunut esteeksi rikosten selvittämiselle. Espanjassa katosi tai teloitettiin noin 130000 ihmistä diktatuurin aikana, satojatuhansia vangittiin poliittisista syistä ja noin 30000 lasta otettiin pois vanhemmiltaan 1940- ja 1950-luvuilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francon Espanja Wikimedia Commonsissa
Espanjassa alkaa oikeudenkäynti "vauvanvarastajaa" vastaan. Yle, 2018.
Espanjan historia
Esihistoriallinen Iberia
Hispania
Keskiaika
Visigoottien valtakunta
Galician kuningaskunta
Bysanttilaiskausi
Al-Andalus
Reconquista
Habsburgien Espanja
Valistuksen aika
Ensimmäinen tasavalta
Restauraatio
Toinen tasavalta
Sisällissota 1936–1939
Francon valtakausi
Siirtyminen demokratiaan
Vuodesta 1975 nykypäivään
GP3 Belgian Grand Prix 2012

|  GP3 Belgian Grand Prix 2012 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 2012. 

Päivämäärä:  1. syyskuuta 2012
Sijainti:  Circuit de Spa-Francorchamps, Belgia
Rata:  Moottorirata   7,004 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  4 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mitch Evans
Talli:  MW Arden
Aika:  2.10,513
Nopein kierros
Kuljettaja:   António Félix da Costa
Talli:  Carlin
Aika:  2.12,259 (kierroksella 2)
Palkintokoroke
Voittaja:   Daniel Abt  (Lotus GP)
Toinen:   António Félix da Costa  (Carlin)
Kolmas:   Mitch Evans  (MW Arden)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  12 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   António Félix da Costa
Talli:  Carlin
Aika:  2.12,004 (kierroksella 10)
Palkintokoroke
Voittaja:   Matias Laine  (MW Arden)
Toinen:   António Félix da Costa  (Carlin)
Kolmas:   Conor Daly  (Lotus GP)
GP3 Belgian Grand Prix 2012 oli GP3-kauden 2012 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 1.–2. syyskuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n moottoriradalla Belgiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Belgian GP:n ohessa.
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Daniel Abt | Lotus GP | 4 | 8.54,720 | 3 | 12,5 |
| 2. | 27 |  António Félix da Costa | Carlin | 4 | +0,321 | 4 | 10 |
| 3. | 4 |  Mitch Evans | MW Arden | 4 | +1,410 | 1 | 7,5+4 |
| 4. | 9 |  Tio Ellinas | Marussia Manor Racing | 4 | +1,971 | 10 | 6 |
| 5. | 6 |  Matias Laine | MW Arden | 4 | +2,655 | 2 | 5 |
| 6. | 3 |  Aaro Vainio | Lotus GP | 4 | +3,157 | 7 | 4 |
| 7. | 2 |  Conor Daly | Lotus GP | 4 | +4,679 | 5 | 3 |
| 8. | 15 |  Lewis Williamson | Status Grand Prix | 4 | +6,081 | 6 | 2 |
| 9. | 25 |  Giovanni Venturini | Trident Racing | 4 | +7,024 | 8 | 1 |
| 10. | 22 |  Alex Fontana | Jenzer Motorsport | 4 | +7,584 | 9 | 0,5 |
| 11. | 21 |  Patric Niederhauser | Jenzer Motorsport | 4 | +9,396 | 12 |  |
| 12. | 18 |  Kevin Ceccon | Ocean Racing Technology | 4 | +10,170 | 15 |  |
| 13. | 28 |  William Buller | Carlin | 4 | +10,790 | 14 |  |
| 14. | 14 |  Marlon Stöckinger | Status Grand Prix | 4 | +11,119 | 11 |  |
| 15. | 20 |  Robert Vișoiu | Jenzer Motorsport | 4 | +13,438 | 18 |  |
| 16. | 23 |  Vicky Piria | Trident Racing | 4 | +15,145 | 13 |  |
| 17. | 29 |  Tamás Pál Kiss | Atech CRS Grand Prix | 4 | +16,967 | 19 |  |
| 18. | 16 |  Alice Powell | Status Grand Prix | 4 | +18,793 | 20 |  |
| 19. | 26 |  Alex Brundle | Carlin | 4 | +19,166 | 17 |  |
| 20. | 5 |  David Fumanelli | MW Arden | 4 | +19,480 | 16 |  |
| 21. | 19 |  Robert Cregan | Ocean Racing Technology | 4 | +19,787 | 21 |  |
| 22. | 7 |  Dmitri Suranovitš | Marussia Manor Racing | 4 | +20,844 | 22 |  |
| 23. | 30 |  John Wartique | Atech CRS Grand Prix | 4 | +22,634 | 25 |  |
| 24. | 31 |  Ethan Ringel | Atech CRS Grand Prix | 4 | +23,445 | 24 |  |
| 25. | 8 |  Fabiano Machado | Marussia Manor Racing | 4 | +24,117 | 23 |  |
| 26. | 17 |  Carmen Jordá | Ocean Racing Technology | 4 | +27,131 | 26 |  |
Lähde:
Kilpailu keskeytettiin Robert Creganin ulosajon vuoksi, joten kilpailusta jaettiin puolikkaat pisteet.
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 6 |  Matias Laine | MW Arden | 12 | 26.39,329 | 4 | 15 |
| 2. | 27 |  António Félix da Costa | Carlin | 12 | +2,404 | 7 | 12+2 |
| 3. | 2 |  Conor Daly | Lotus GP | 12 | +3,460 | 2 | 10 |
| 4. | 22 |  Alex Fontana | Jenzer Motorsport | 12 | +7,151 | 10 | 8 |
| 5. | 1 |  Daniel Abt | Lotus GP | 12 | +8,494 | 8 | 6 |
| 6. | 21 |  Patric Niederhauser | Jenzer Motorsport | 12 | +9,671 | 11 | 4 |
| 7. | 15 |  Lewis Williamson | Status Grand Prix | 12 | +10,961 | 1 | 2 |
| 8. | 28 |  William Buller | Carlin | 12 | +17,259 | 13 | 1 |
| 9. | 25 |  Giovanni Venturini | Trident Racing | 12 | +18,754 | 9 |  |
| 10. | 29 |  Tamás Pál Kiss | Atech CRS Grand Prix | 12 | +19,460 | 17 |  |
| 11. | 26 |  Alex Brundle | Carlin | 12 | +19,828 | 19 |  |
| 12. | 16 |  Alice Powell | Status Grand Prix | 12 | +22,462 | 18 |  |
| 13. | 20 |  Robert Vișoiu | Jenzer Motorsport | 12 | +23,628 | 15 |  |
| 14. | 3 |  Aaro Vainio | Lotus GP | 12 | +26,226 | 3 |  |
| 15. | 4 |  Mitch Evans | MW Arden | 12 | +28,547 | 6 |  |
| 16. | 14 |  Marlon Stöckinger | Status Grand Prix | 12 | +29,267 | 14 |  |
| 17. | 30 |  John Wartique | Atech CRS Grand Prix | 12 | +29,469 | 22 |  |
| 18. | 7 |  Dmitri Suranovitš | Marussia Manor Racing | 12 | +30,471 | 21 |  |
| 19. | 23 |  Vicky Piria | Trident Racing | 12 | +31,849 | 16 |  |
| 20. | 18 |  Kevin Ceccon | Ocean Racing Technology | 12 | +33,410 | 12 |  |
| 21. | 8 |  Fabiano Machado | Marussia Manor Racing | 12 | +33,967 | 24 |  |
| 22. | 31 |  Ethan Ringel | Atech CRS Grand Prix | 12 | +34,451 | 23 |  |
| 23. | 17 |  Carmen Jordá | Ocean Racing Technology | 12 | +54,689 | 25 |  |
| Kesk. | 5 |  David Fumanelli | MW Arden | 6 | DNF | 20 |  |
| Kesk. | 9 |  Tio Ellinas | Marussia Manor Racing | 4 | DNF | 5 |  |
| DNS | 19 |  Robert Cregan | Ocean Racing Technology | 0 | Ei startannut |  |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

GPUpdate.net
Osakilpailut GP3-kaudella 2012
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja |  Monaco |  Eurooppa |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |
GP3-luokan Belgian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 |
Radat: Circuit de Spa-Francorchamps (2010–2018)
Tony Delk

Tony Delk
Tony Lorenzo Delk (s. 28. tammikuuta 1974) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi Covingtonissa, Tennesseessä, ja pelasi yliopistotasolla Kentuckyssä.
Delk pelasi ammattilaistasolla vuosina 1996–2007. Hän pelasi useissa NBA-seuroissa, mutta ei yhdessäkään erityisen pitkään. Viimeisen kautensa hän pelasi Panathinaikos BC:ssa Ateenassa.
Delk on 1,85-metrinen.
Gamzigrad

Palatsin peristyyli
Gamzigrad (serb. Гамзиград) on kylä ja arkeologinen kohde Serbiassa lähellä Zaječarin kaupunkia. Gamzigrad kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Gamzigrad rakennettiin 200-300-luvulla. Siitä on käytetty myös nimeä Felix Romuliana Rooman keisarin Galeriuksen äidin mukaan. Kohteeseen kuuluu linnoitus, jossa on palatsi ja muita julkisia rakennuksia, sekä läheisellä kukkulalla sijaitsevat hautamuistomerkit.
Historia

Tetrarkiassa caesarin arvonimen saanut Galerius alkoi rakentaa linnoitusta nykyisen Serbian alueelle palattuaan voitokkaalta sotaretkeltään Persiasta vuonna 297. Hän nimesi linnoituksen daakialaisen äitinsä Romulan mukaan Romulianaksi. Ensimmäisessä rakennusvaiheessa valmistuivat sisempi linnoitus, yksi palatsi ja pieni temppeli.
Vuonna 306 Constantius I Chloruksen kuoleman jälkeen jo aiemmin augustuksen arvonimen saaneesta Galeriuksesta tuli Rooman valtakunnan mahtavin henkilö. Vanha linnoitus oli Galeriukselle liian vaatimaton. Hän rakennuttikin uuden linnoituksen vanhan ympärille, suuren Juppiterille omistetun temppelin ja läheiselle kukkulalle sekä itselleen että äidilleen mausoleumin.
Galerius kuoli vuonna 311 ja tämän jälkeen Romulianassa loppuivat kuninkaalliset seremoniat, mutta linnoitus säilyi asuttuna. Hiljainen rapistuminen päättyi 400-luvulla, jolloin valtaistuinsali muutettiin kolmilaivaiseksi basilikaksi. Linnoitukseen tehtiin lisäksi muitakin muutoksia. Joistakin puolustustorneista tehtiin käsityöläisten liikkeitä, joissa valmistettiin tavaroita linnoituksen asukkaille.
Romuliana oli merkittävä kylä 400-luvulla, mutta se kärsi pahoin vuosisadan puolivälin tienoilla todennäköisesti hunnien hyökkäyksessä. Kylä uudelleenrakennettiin tämän jälkeen, mutta ei saanut aikaisempaa loistoaan. Bysantialaishallitsija Justinianus I teki kuitenkin myöhemmin suuria rakennustöitä, kuten uuden basilikan rakentaminen. Avaarien ja slaavien jatkuvien hyökkäysten takia Romuliana hylättiin kokonaan 600-luvulla. Pieni keskiaikainen yhteisö asui kuitenkin hetkellisesti paikalla 800-luvun alkupuolella.
Matkailijat huomioivat antiikkiset rauniot jo 1800-luvulla. Järjestelmälliset kaivaukset aloitettiin alueella kuitenkin vasta 1953.
Rauniot

Rakennusryhmän arkkitehtuuri on korkeatasoista ja siihen on käytetty monipuolisia koristeluita. Erityisen merkittäviä ovat kauniit lattiamosaiikit.
Gamzigradin linnoitus on vinon suunnikkaan muotoinen ja peittää noin neljän hehtaarin kokoisen alan. Sisempi linnoitus on vanhempi ja huonommin säilynyt. Se on tehty tiilistä ja siinä on 16 tornia. Ulompi 20-torninen linnoitus on säilynyt huomattavasti paremmin. Siinä on käytetty opus mixtum -rakennustyyliä. Linnoituksen sisään on useita portteja, joista huomattavimmat ovat itäisellä ja läntisellä sivuilla.
Alueen luoteisosassa on ison palatsin jäänteet. Palatsin pääsisäänkäynti on itäisellä julkisivulla. Tämä johtaa eteishalliin, jonka lattia on päällystetty mosaiikeilla. Hallin jälkeen alkaa leveä käytävää, joka johdattaa saliin, joka oli todennäköisesti valtaistuinsali. Palatsissa oli lisäksi useita muita huoneita. Palatsi rakennettiin tiilistä ja merkelikivestä ja oli todennäköisesti rapattu.
Linnoitusalueelta on löydetty lisäksi kahden basilikan ja temppelin sekä termien jäännökset. Noin kilometri itään palatsin portilta on Maguran kukkula, jossa on Galeriuksen ja tämän äidin Romulan mausoleumit sekä molempien yhteydessä olevat tumulukset. Galeriuksen hautamuistomerkki on säilynyt huomattavasti paremmin. Lähellä pyhäkköä koillisessa on myös roomalaisen tienristeyksessä sijainneen tetrapylonin rauniot.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gamzigradin kotisivut (serbiaksi)
Gamzigrad Unescon sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Gamzigradin mosaiikkia
Tony Dunne

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Anthony Peter Dunne
Syntymäaika: 24. heinäkuuta 1941
Syntymäpaikka: Dublin, Irlanti
Kuolinaika: 8. kesäkuuta 2020 (78 vuotta)
Pituus: 168 cm
Junioriseurat
1950: Whiston Boys Club
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1958–1960 1960–1973 1973–1979 1979 | Shelbourne FC Manchester United Bolton Detroit Express | 18 (4)  530 (2) |
Maajoukkue
| 1962–1975 | Irlanti | 33 (0) |
Valmennusura
1979–1981 1982–1983: Bolton Steinkjer FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Anthony Peter Dunne (24. heinäkuuta 1941 Dublin, Irlanti – 8. kesäkuuta 2020) oli irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, jalkapallovalmentaja. Hän pelasi Irlannin maajoukkueessa vuosien 1962 ja 1975 välillä 33 maaottelua. Hänet valittiin vuoden irlantilaiseksi jalkapalloilijaksi vuonna 1969.
Dunne pelasi Shelbournessa vuodet 1958–1960. Hän oli auttamassa Shelsia FAI Youth Cupin voittoon vuonna 1959 ja seuraavalla kaudella FAI Cupin voittoon, kun Cork Hibernians kaatui loppuottelussa numeroin 2–0.
Viikon päästä loppuottelusta Manchester United osti puolustajan 5000 punnalla. Hän pelasi ensimmäisen kerran joukkueessa 15. lokakuuta 1960 Burnleyta vastaan. Unitedissa pelatessaan hän oli mukana voittamassa vuonna 1963 FA Cupia, vuosina 1965 ja 1967 Englannin 1. divisioonan mestaruutta ja Euroopan Cupia vuonna 1968. Koko United-uransa aikana Dunne teki kaksi maalia 530:ssa pelaamassaan ottelussa. Dunnen ottelumäärä ManUn paidassa on seuran historian viidenneksi eniten Sir Bobby Charltonin, Bill Foulkesin, Ryan Giggsin ja Alex Stepneyn jälkeen.
Dunne siirtyi Boltoniin elokuussa 1973. Hän auttoi Boltonin 2. divisioonan voittoon kaudella 1977–1978. Vuonna 1979 irlantilainen siirtyi Yhdysvaltojen NASL-liigaan Detroit Expressin joukkueeseen.
Peliuransa jälkeen Dunne toimi Boltonin valmentajana vuosina 1979–1981. Norjalaista Steinkjer FK:ta hän valmensi kaudella 1982–1983.
Tony DiTerlizzi

| Tony DiTerlizzi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1969 (ikä 55) Whittier, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija, kuvittaja
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1998–
Tyylilajit:  fantasia, lastenkirjallisuus
Esikoisteos:  Kirja: Jimmy Zangwow's Out-of-This-World Moon-Pie Adventure (2000) Kuvitus: Dinosaur Summer (1998)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
diterlizzi.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tony DiTerlizzi (s. 6. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija, kuvittaja ja elokuvatuottaja. Hänen tunnetuin teoksensa on Spiderwickin kronikat -fantasiakirjasarja, jonka hän kirjoitti yhdessä Holly Blackin kanssa. Hän oli myös sarjaan perustuvan Spiderwickin kronikat -elokuvan johtava tuottaja.
Tommy Dorsey

Tommy Dorsey
Tommy Dorsey (19. marraskuuta 1905 – 26. marraskuuta 1956) oli yhdysvaltalainen jazzpasunisti, -trumpetisti ja orkesterinjohtaja niin sanotulla big band -kaudella. Hän oli Jimmy Dorseyn nuorempi veli.  Veljekset soittivat ja levyttivät aluksi samoissa yhtyeissä, ja vuonna 1929 heidän Bing Crosbyn kanssa tekemänsä Let’s Do It (let’s fall in love)  menestyi hyvin. Veljekset kuitenkin riitaantuivat ja lähtivät omille teilleen vuonna 1935. Toinen Yhdysvalloissa menestynyt levytys oli Song of India vuodelta 1937. Se oli jazzsovitus Sadko -oopperan Hindulaulusta.  Tommy Dorsey esiintyi yhtyeineen useissa elokuvissa lähinnä 1940-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tommy Dorsey Wikimedia Commonsissa
Frederick Delius

Delius vaimoineen vuonna 1929.
Fritz Theodor Albert ”Frederick” Delius [ˈdiːliəs] CH (29. tammikuuta 1862 Bradford, Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta – 10. kesäkuuta 1934 Grez-sur-Loing, Ranska) oli englantilainen säveltäjä.