stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Cohn-Bendit
Julkaisuja

Agitationsmodell für eine Revolution (1968)
Radikaali-vasemmisto – lääke kommunismin vanhuudenheikkouteen. Suom. Keijo Kylävaara, Kirjayhtymä 1969.
Le grand bazar / Der große Basar (1975)
Wir haben sie so geliebt, die Revolution (1987)
Heimat Babylon: das Wagnis der multikulturellen Demokratie (yhdessä Thomas Schmidin kanssa, 1992)
Petit Dictionaire de l'Euro / Euro für alle - Das Währungs-Wörterbuch (yhdessä Olivier Duhamelin kanssa) Éditions du Seuil / Dumont 1998, ISBN 3-7701-4589-5
Xénophobies (Thomas Schmidin kanssa, 1998)
Quand tu seras président (Bernard Kouchnerin kanssa, 2004)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cohn-Benditin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Daniel Cohn-Bendit Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Tammilehto, Olli: Paljon vartija – Daniel Cohn-Benditistä tuli vallan kumoajasta vallan vartija. Voima. 1/2007. Arkistoitu 30.4.2013.
Ylen Elävä arkisto: Punainen Dany oli Ranskan toukokuun keulakuva
| n k   Saksan Euroopan parlamentin jäsenet (2004–2009) |
| --- | --- |
EPP-ED:  Berend  Brok  Böge  Caspary  Dess  Ehler  Ferber  Florenz  Friedrich  Gahler  Gewalt (2005–2009)  Goepel  Gomolka  Gräßle  Hieronymi  Hoppenstedt  Jarzembowski  Jeggle  Kastler (2008–2009)  Klamt  Klaß  Koch  Konrad  Langen  Laschet (2004–2005)  Lauk  Lechner  Lehne  Liese  Mann  Mayer  Nassauer  Niebler  Pack  Posdorf (2005–2009)  Posselt  Pöttering  Quisthoudt-Rowohl  Radwan (2004–2008)  Reul  Schmitt (2004–2005)  Schnellhardt  Schörder  Schwab  Sommer  Stauner (2006–2009)  Ulmer  von Wogau  Weber  Weisgerber  Wieland  Wuermeling (2004–2005) 
ALDE:  Alvaro  Chatzimarkakis  Graf Lambsdorff  Klinz  Koch-Mehrin  Krahmer  Schuth 
G-EFA:  Beer  Breyer  Cohn-Bendit  Cramer  Graefe zu Baringdorf  Harms  Horáček  Kallenbach  Rühle  Schmidt  Schroedter  Trüpel  Özdemir 
S&D:  Bullmann  Duin (2004–2005)  Gebhardt  Glante  Groote (2005–2009)  Gröner  Haug  Hänsch  Jöns  Kaufmann  Kindermann  Krehl  Kreissl-Dörfler  Kuhne  Leinen  Mann  Öger  Piecyk (2004–2008)  Rapkay  Rodust (2008–2009)  Roth-Behrendt  Rothe  Schulz  Stockmann  Walter  Weiler 
GUE/NGL:  Brie  Markov  Pflüger  Uca  Wagenknecht  Zimmer 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  MEP-hakemisto 
Muut:  SNAC  IdRef
Parhaan pääosan Jussi

Parhaan pääosan Jussi on yksi suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnoista, jota jakaa Filmiaura. Palkinnon jakaminen aloitettiin vuonna 2023.
Palkintoa ryhdyttiin jakamaan, kun sukupuolitetuista näyttelijäpalkinnoista luovuttiin. Entiset parhaan miespääosan, naispääosan, miessivuosan ja naissivuosan palkinnot vaihtuivat parhaan pääosan, parhaan sivuosan, parhaan näyttelijätulokkaan ja valkokankaan valopilkun Jussi-palkintoihin.
Voittajat ja ehdokkaat

| --- | --- |
‡: Merkitsee voittajaa

| Vuosi | Näyttelijä | Elokuva | Rooli | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Sara Melleri ‡ | Kikka! | Kikka |  |
| 2022 | Leea Klemola | Huonot naiset | Johanna |  |
| 2022 | Aamu Milonoff | Tytöt tytöt tytöt | Mimmi |  |
| 2022 | Severi Saarinen | Laitapuolen hyökkääjä | Marko Jantunen |  |
| 2023 | Alma Pöysti ‡ | Neljä pientä aikuista | Juulia |  |
| 2023 | Leena Uotila | Mummola | Ella |  |
| 2023 | Jussi Vatanen | Kuolleet lehdet | Holappa |  |
| 2024 | Joel Hirvonen | Omenavarkaat | Sebastian |  |
| 2024 | Amanda Jansson | Myrskyluodon Maija | Myrskyluodon Maija |  |
| 2024 | Ruaridh Mollica | Sebastian | Max |  |
Corryocactus

| Corryocactus |
| --- | --- |
 Corryocactus brevistylus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  versokasvit Embryophyta
Alakaari::  putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Pachycereeae
Suku::  Corryocactus  Britton & Rose (1920)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Corryocactus on eteläamerikkalainen, pensas- tai puumaisia lajeja sisältävä kaktuskasvisuku, jonka tieteellinen nimi tulee erään rautatievirkailijan nimestä (T. A. Corry). Hän auttoi suvun nimeäjiä heidän tutkimusmatkoillaan Perussa.
Ulkonäkö ja koko

Suvun lajit ovat pylväsmäisiä ja haarovia kaktuksia, joilla on vahvat piikit. Niiden 1–5 m pitkät varret ovat tukevia tai hoikkia, pystykasvuisia, maanmyötäisiä tai toisinaan suikertavia ja jopa maavarsimaisia. Kussakin varressa on 4-10 selvästi erottuvaa uurretta. Piikit ovat tukevia, teräviä ja enimmäkseen pystyjä.
Corryocactus-lajien keltaiset, oranssiset tai purppuraiset kukat ovat avoinna päivisin ja ovat muodoltaan kellomaisia tai leveän suppilomaisia. Pohjusmalja on niissä lyhyt, ja sitä peittävät tiheästi pienet suomut ja areolit, joissa on ruskeaa tai mustaa villaa ja piikkejä. Kehälehdet ovat myös lyhyitä, ja heteet kiinnittyvät teriön nieluun. Kukasta kehittyy pallomainen, mehevä ja syötävä hedelmä, jonka pinnalla on helposti poistettavia piikkirykelmiä. Siemenet ovat pieniä, muodoltaan vinosti soikeita, pinnaltaan sileitä tai nystermäisiä, toisinaan ryppyisiä.
Levinneisyys

Suvun lajit kasvavat Perussa, Länsi-Boliviassa ja Pohjois-Chilessä merenpinnan tasosta yli 4500 m:n korkeuteen asti Andeilla.
Lajit

Corryocactus-lajeja tunnetaan tässä käytetyssä kaktusluokittelussa 12.
Corryocactus apiciflorus
Corryocactus aureus
Corryocactus brachypetalus
Corryocactus brevistylus
Corryocactus chachapoyensis
Corryocactus charazanensis
Corryocactus erectus
Corryocactus huincoensis
Corryocactus melanotrichus
Corryocactus pulquiensis
Corryocactus quadrangularis
Corryocactus squarrosus
Victoria Coren Mitchell

| Victoria Coren Mitchell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. elokuuta 1972 
Kansalaisuus:   Englanti
Pokerinpelaaja
Sponsori:  PokerStars
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  2 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  2
Turnausansiot (USD):  2 406 126 
Päivitetty:  21. huhtikuuta 2014
Aiheesta muualla
www.victoriacoren.com
Victoria "Vicky" Elizabeth Coren Mitchell (s. 18. elokuuta 1972 Hammersmith, Iso-Britannia) on englantilainen pokerinpelaaja, kolumnisti, kirjailija, tv-juontaja ja radiojuontaja.
Hän on suorittanut englannin kielen tutkinnon Oxfordin St John's Collegesta.
Hän kirjoittaa viikoittaisia kolumneja The Observeriin ja The Guardianiin ja kuukausittaisia kolumneja Elleen ja juontaa BBC Fourin visailuohjelmaa Only Connectia ja BBC Radio 4:n Heresy-ohjelmaa.
Coren Mitchell on ensimmäinen nainen joka voitti European Poker Tourin (EPT) osakilpailun pääturnauksen (Lontoon EPT-pääturnaus 24. syyskuuta vuonna 2006) ja ensimmäinen pelaaja (ja toistaiseksi ainoa) joka on voittanut tittelin kahdesti (Lontoon EPT-pääturnaus ja Sanremon EPT-pääturnaus 20. huhtikuuta vuonna 2014). Hän on Team PokerStars Pro-jäsen.
Hän on ollut naimisissa koomikko David Mitchellin kanssa vuodesta 2012 lähtien.
Televisio-ohjelmia

I Love 1980's (2001)
Late Night Poker (2002)
Casino Casino (2003)
The Pedants' Revolt (2004)
Celebrity Poker Club (2003-2005)
All-Star Poker Challenge (2005)
Poker Nations Cup (2006)
Showbiz Poker (2006)
Balderdash & Piffle (2006-2007)
Grosvenor UK Poker Tour (2007)
Screenwipe (2007)
Premier League Poker (2007-2008)
Games Britannia (2009)
The Bubble (2010)
Channel 4's Alternative Election Night (2010)
You Have Been Watching (2009-2010)
The Wright Stuff (2009-2011)
24 Hour Panel People (2011)
This Week (2011)
The Wright Stuff Extra (2011)
Would I Lie to You? (2011)
Opinionated (2011)
The Agenda with Tom Bradby (2012)
Room 101 (2013)
8 Out of 10 Cats (2013)
Goodbye Television Centre (2013)
Question Time (2010-2013)
Have I Got News for You (2010-2013)
The Culture Show (2013)
QI (2012-2013)
Only Connect (2008-2013)
Teoksia

Love 16 [sound Recording]: Love, Parents and Other Problems. Ebury Press, 1989, ISBN 0712630120.
Once More, with Feeling: How We Tried to Make the Greatest Porn Film Ever. HarperCollins Publishers Limited, 2002, ISBN 9781841154374.
I love poker. Newton Compton, 2010, ISBN 8854120103.
For Richer, For Poorer: Confessions of a Player. Canongate Books Ltd, 2011,  ISBN 1847672930.
Only Connect: The Quiz Book. Orion Books Limited, 2014, ISBN 140915095X.
Aiheesta muualla

Victoria Coren Mitchell Twitterissä
Viralliset kotisivut
Victoria Coren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Victoria Coren The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Coitus reservatus

Coitus reservatus on latinaa ja tarkoittaa pidättäytyvää yhdyntää. Sen ymmärretään yleensä merkitsevän, että mies ei ejakuloi yhdynnässä tai sen jälkeen.
Coitus reservatus ja muut nimitykset

Vaikka termin coitus reservatus merkitys on nykyään melko vakiintunut, sen käyttö on ollut aiemmin varsin vapaata. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa termillä voitiin tarkoittaa keskeytettyä yhdyntää (lat. oik. coitus interruptus)  tai kondomin käyttöä  yhtä hyvin kuin täydellistä ejakulaatiosta pidättäytymistä.
Coitus reservatuksesta saatetaan puhua myös viitattaessa tantriseen tai taolaiseen rakasteluun, vaikka niiden yhteydessä tuodaan usein esille idea orgasmista ilman ejakulaatiota. Katolilaisessa viitekehyksessä coitus tai oikeammin amplexus reservatus ("pidättäytyvä syleily") tarkoittaa nimenomaan sellaista yhdyntää, jossa kumpikaan osapuoli ei saa orgasmia.
Eräs coitus reservatuksen vaihtoehtoinen nimitys on seksuaalinen kontinenssi.
Kontinenssi tulee latinan sanasta continentia, joka tarkoittaa seksuaalisuuteen liittyessään itsehillintää ja pidättyvyyttä. Kirkkoisä Augustinus käytti ilmaisua tunnetussa rukouksessaan:
”Anna minulle puhdas ja siveä sydän, mutta älä aivan vielä" (Da mihi castitatem et continentiam, sed noli modo). 1800-luvulla elänyt Amerikkalainen utopistikristitty John Humphrey Noyes laajensi kontinenssin käsitteen koskemaan myös aktiivista seksuaalielämää, jossa mies ei purkaudu. Noyesin mukaan hänen johtamassaan Oneida-yhteisössä käytäntö koettiin elämänlaatua kohentavana ja hengellisyyttä edistävänä.
Karezza

Chicagolainen lääkäri Alice Bunker Stockham sai vaikutteita Noyesin seksuaalifilosofiasta. Hän toi omat näkemyksensä julki vuonna 1896 julkaistussa kirjassaan antaen ajattelumallilleen nimen ”Karezza”. Noyesin opetuksista poiketen Karezzassa myöskään naiselle ei suositeltu orgasmia.
New Jerseyssä syntynyt lääkäri John William Lloyd inspiroitui Stockhamin aatteesta. Hän julkaisi vuonna 1931 kirjan ”The Karezza Method”, jossa hän kuvailee purkautumattomuuden terveydellisiä hyötyjä ja sielullisen yhteyden voimistumista parisuhteessa.
Itävaltalaissyntyinen lääkäri Rudolf Von Urban oli sitä mieltä, että Karezzan harjoittamiseen vaadittiin pariskunnalta syvällistä rakkautta, yhteensopivuutta monella eri tasolla sekä rehellistä luonteenlaatua ja vahvaa tahdonvoimaa. Hänen mukaansa nämä vaatimukset täytti vain harva pari. Von Urban tuli seksuaalisuutta tutkiessaan siihen tulokseen, että partnereiden kehojen välillä tapahtui rakastelussa jonkinlaista biologisen sähkövirran vaihtoa, joka oli välttämätöntä parisuhteen terveyden ylläpitämiseksi ja suosittelikin purkautumisen viivyttämistä. Huolimatta pessimistisestä arviostaan keskivertoihmisen mahdollisuuksista Karezzan menestyksekkääseen harjoittamiseen, hän piti menetelmää suuressa arvossa. Kirjoittamassaan kirjassa hän mainitsee yhdeksi onnistuneimmista hoitosuhteistaan erään parin, joka sovelsi Karezzaa ilman hänen suositustaan.
Tantra

Hindulaisessa tantrassa sovelletaan joogista itsehillinnän ihannetta brahmacharyaa seksuaalisella tasolla rakastelemalla tietoisesti ilman siemensyöksyä tai, naisen tapauksessa, minkäänlaista energian hukkaamista ulospäin suuntautuvassa orgasmissa.
Tiibetin Vajrayana-buddhalaisuudessa on tantrisia tekniikoita, joihin lukeutuu myös seksuaalijoogaa. Joukossa esoteerisia buddhalaisia tekstejä, joita kutsutaan ”Korkeimman ykseyden tantraksi”, neuvotaan, miten aistillinen mielihyvä voidaan muuntaa nopeaksi tieksi valaistumiseen. Tähän liittyy olennaisena osana ejakulaatiosta luopuminen ja seksuaalisen toiminnan aikaansaaman energian ohjaaminen selkärangan keskuskanavaan.
Taolaisuus

Taolaisuudessa tunnetaan lukuisia terveyttä ylläpitäviä harjoitusmenetelmiä, joihin lukeutuu myös aktiivinen seksuaalienergian kanssa toimiminen. Taolaisten seksuaaliharjoituksia on popularisoinut länsimaissa muun muassa Mantak Chia. Tyypillinen harjoitus saattaa sisältää keskittymistä, jonka avulla siemennesteen sisältämä energia ohjataan ylös pitkin selkärankaa pään alueelle.
Kirjallisuutta

Mantak Chia, Maneewan Chia & Douglas Abrams: Moninkertainen orgasmi (2009). Basam Books Oy.
Mantak Chia & Douglas Abrams: Moniorgasminen mies - Opas parempaan seksiin (2010). Basam Books Oy.
Terence Conran

Conranin sisustusliike Japanin Fukuokassa.
Jonoa Bluebird Garagen ovella 2014.
Terence Orby Conran, 4. lokakuuta 1931 Surrey, Englanti –  12. syyskuuta 2020) oli brittiläinen muotoilija, ravintoloitsija ja liikemies, joka tunnetaan perustamistaan Habitat- ja The Conran Shop -sisustus­myymäläketjuista, vuonna 1982 perustetusta arkkitehtitoimistosta Conran & Partners sekä 1990-luvun alussa syntyneestä Conran Restaurants -yhtiöstä (myöhemmin D&D London). Conran on myös laatinut kymmeniä sisustusalan tietokirjoja ja keittokirjoja. Conranin säätiön Victoria and Albert Museumin yhteyteen vuonna 1981 perustamasta Boilerhousesta on sittemmin kehittynyt Lontoon Design Museum. Conran aateloitiin vuonna 1983.
Sisustusyrittäjänä

Conranin vuonna 1964 silloisen vaimonsa, ruokatoimittajana työskennelleen Carolinen kanssa perustama Habitat-liikeketju toi modernia muotoilua tavallisten ihmisten ulottuville ottamalla mallia muun muassa Ikean keksimästä tavasta myydä huonekalut ”rakennussarjoina” litteissä pakkauksissa. Conranilla oli 1960- ja 1970-luvuilla monia yhteyksiä Suomeen: Habitat myi Marimekon ja Décembren sisustustuotteita sekä Trestonin Palaset-säilytyskalusteita, ja Conran valmistutti Britanniassa lisenssillä Yrjö Kukkapuron Karuselli-nojatuolia. Conran myi Habitatin 1970, osti sen takaisin 1980, listautti sen Lontoon pörssiin 1981 ja muodosti sen sekä Mothercare- ja British Home Stores- ketjujen ja useiden vaatetusyhtiöiden muodostaman The Storehouse Groupin, joka joutui vaikeuksiin 1980-luvun lopulla. Habitat myytiin Ikean Ikano Groupille 1992, mutta Conran sai pidettyä itsellään sen Yhdysvalloissa toimineen haaran The Conran Shop ja laajensi sitä Eurooppaan ja muualle maailmaan.
Ravintoloitsijana

1980-luvun lopulla Conran meni mukaan ravintolabisnekseen, joka laajeni myös Britannian ulkopuolelle. Ravintoloitsijana hän oli muotoilutyön ohella toiminut jo 1950-luvulla. Conranin entisiä ja nykyisiä ravintoloita Lontoossa ovat Bibendum (1987) Michelin-yhtiön vanhassa rakennuksessa Fulham Roadilla, ”ruokakeidas” Butler’s Wharf Gastrodome Towerin linnan lähellä, jossa 1990-luvun keskivaiheilla toimivat myymälöiden lisäksi kansainvälinen kokkikoulu sekä ravintolat Le Pont de la Tour, Cantina del Ponto ja Chop House. Muita Conran-ravintoloita ovat King’s Roadin Bluebird Garage (1997), West Endin 300-paikkainen Quaglino’s ja Sohon 700-paikkainen Mezzo, 1990-luvun lopulla Euroopan suurimmaksi mainittu ruokaravintola.
Yksityiselämä

Terence Conran on ollut naimisissa neljästi. Toinen vaimo oli kirjailija Shirley Conran, jonka kanssa hänellä on pojat Sebastian ja Jasper. Kolmas vaimo oli ruokatoimittaja Caroline Conran, jonka kanssa hänellä on lapset Tom, Sophie ja Ned. Monet lapsista ovat mukana isän perustamissa liiketoimissa, mutta yhteistyö perheen kesken on ollut riitaista.
Suomennettuja teoksia

Keittiökirja, valokuvat Winfried Heinze. Alkuteos Kitchens : The Hub of the Home, suom. Virpi Vainikainen. Helsinki: Tammi, 2003. ISBN 951-31-2652-8.
Suuri sisustuskirja, useita kirjoittajia. Alkuteos The Essential House Book, suom. Ilkka Rekiaro. Tammi, 1998. ISBN 951-31-1240-3.
Sisustajan pienet tilat : opas sisustamisen perusteisiin, suunnitteluun ja kalustamiseen. Alkuteos Essential Small Spaces, suom. Marita Koskinen. Readme, 2011. ISBN 978-952-220-407-3.
Sisustajan toimivat säilytystilat : opas sisustamisen perusteisiin, suunnitteluun ja kalustamiseen. Alkuteos Essential storage, suom Irma Rissanen. Readme, 2011. ISBN 978-952-220-408-0.
Five Nights at Freddy’s: Help Wanted

| Five Nights at Freddy’s: Help Wanted |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Steel Wool Studios ja Scott Cawthon
Julkaisija:  Scott Cawthon ja Lionsgate
Jakelija:  Google Play, App Store, Meta Store ja Steam
Pelisarja:  Five Nights at Freddy’s
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  2019
Lajityyppi:  selviytymiskauhupeli ja virtuaalitodellisuuspeli (en)
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  PlayStation 4, Microsoft Windows, Nintendo Switch, Android ja iOS
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Five Nights at Freddy’s: Help Wanted tai Five Night at Freddy’s VR: Help Wanted on Five Nights at Freddy’s -pelisarjan virtuaalitodellisuuspeli, johon on yhdistetty pelisarjan 1-3 pelit ja monia muita pelimuotoja kuten Night terrors, Vent repair, Dark rooms ja Parts and service jos tasot loppuvat kesken voit myös ostaa peliin halloween-lisäosan joka tuo paljon muita tasoja ja on paljon pelottavampikin. Pelin saa pelattua myös läpi ilman virtuaalitodellisuuslaseja.
Pelille julkaistiin vuonna 2023 jatko-osa Five Nights at Freddy’s: Help Wanted 2.
Nat King Cole

| Nat King Cole |
| --- | --- |
 Cole vuonna 1946
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nathaniel Adams Coles
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1919 Montgomery, Alabama, Yhdysvallat
Kuollut: 15. helmikuuta 1965 (45 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, pianisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Nat King Cole 
Aktiivisena:  1934–1965
Tyylilajit:  jazz, swing, rhythm and blues
Soittimet:  piano, urut ja kitara 
Levy-yhtiöt:  Blue Note, Capitol
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.natkingcole.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nat King Cole (oikealta nimeltään Nathaniel Adams Coles; 17. maaliskuuta 1919 Montgomery, Alabama, Yhdysvallat – 15. helmikuuta 1965 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suosittu yhdysvaltalainen laulaja ja jazzpianisti.
Lapsuus Chicagossa

Nat King Cole syntyi Montgomeryn kaupungissa Alabamassa, missä hänen isänsä toimi teurastajana ja baptistikirkon dekaanina. Perhe muutti jo Colen lapsuusvuosina Chicagoon, missä hänen isästään tuli pappi, ja äiti Perlina toimi kirkon urkurina. Äiti opetti pojalleen pianonsoittoa, ja Natin ensiesiintyminen tapahtui jo neljän vuoden iässä kappaleella ”Yes, We Have No Bananas”. Hän esitti jazzin ja hengellisen musiikin lisäksi myös eurooppalaista taidemusiikkia omien sanojensa mukaan ”Bachista Rahmaninoviin”.
Perhe asui Chicagon Bronzevillessa, joka oli 1920-luvulla kuuluisa yöelämästään ja jazzklubeistaan. Nat hiipi iltaisin ulos klubien liepeille ja kuunteli esiintyjien soittoa. Louis Armstrong, Earl ”Fatha” Hines ja Jimmie Noone olivat tuolloin suosittuja.
Fatha Hinesin soiton innoittamana Cole aloitti oman esiintymisensä teini-ikäisenä 1930-luvun puolivälissä. Hän otti taiteilijanimekseen Nat Cole. Natin vanhempi veli Eddie Coles liittyi pian basistiksi hänen orkesteriinsa, ja he levyttivät ensilevynsä vuonna 1936 Eddien nimellä. Yhtye esiintyi ahkerasti jazzklubeissa. Nat sai tiettävästi lisänimensä ”King” vanhasta lastenlorusta ”Old King Cole” esiintyessään eräällä klubilla. Cole esiintyi pianistina ragtime- ja Broadway-legenda Eubie Blaken revyyssä Shuffle Along. Kun esitykset lakkasivat Long Beachissa, Cole päätti jäädä paikkakunnalle.
Los Angeles ja King Cole Trio

Nat Cole ja kolme muuta muusikkoa päättivät muodostaa ”King Cole Swingersin” Long Beachissa. Yhtye soitti useissa baareissa ennen kuin sai kiinnityksen Long Beach Pikessa 90 dollarin viikkopalkalla.
Cole avioitui tanssija Nadine Robinsonin kanssa ja muutti Los Angelesiin. Siellä hän perusti Nat King Cole Trion, johon kuuluivat Nat (piano), Oscar Moore (kitara) ja Wesley Prince (basso). Trio esiintyi ympäri Los Angelesia 1930-luvun lopulla ja esiintyi useasti myös radiossa.
Cole tuli suosituksi kappaleen ”Sweet Lorraine” myötä vuonna 1940. Vaikka hän lauloi balladeja trionsa kanssa, hän ujosteli lauluaan: hän ei koskaan pitänyt itseään hyvänä laulajana. Natin hillitty tyyli oli kuitenkin erinomaisessa kontrastissa muiden jazzlaulajien räväkkään esiintymistyyliin.
Toisen maailmansodan aikana Wesley Prince jätti yhtyeen, ja Cole korvasi hänet Johnny Millerillä. The King Cole Trio teki sopimuksen uraansa aloittelevan Capitol Recordsin kanssa vuonna 1943 ja oli yhtiölle loppuun asti uskollinen. 1950-luvulla Cole oli niin suosittu, että Capitol Recordsin tunnettua pyöreää rakennusta Hollywoodissa alettiin kutsua ”taloksi, jonka Nat rakensi”.
Colea pidettiin johtavana jazzpianistina. Hänen vallankumouksellista kokoonpanoaan tuona big bandien aikakautena pidettiin ”perustrion” kokoonpanona. Kokoonpanoa matkivat muun muassa Art Tatum, Ahmad Jamal, Oscar Peterson, Tommy Flanagan ja bluespianistit Charles Brown sekä Ray Charles. Hän esiintyi myös sessioissa Lester Youngin, Red Garlandin ja Lionel Hamptonin kanssa.
Laulaja

Colen ensimmäinen lauluhitti oli ”Straighten Up and Fly Right”, joka perustui vanhaan mustien kansantaruun. Kappaletta pidetään yhtenä rock ’n’ rollin ensimmäisistä edeltäjistä. Itse asiassa Bo Diddley, joka esitti vastaavanlaisia muunnelmia kansanmusiikista, piti Colea yhtenä vaikuttimistaan.
1940-luvun lopulla Cole alkoi esittää ja äänittää enemmän pop-vaikutteista musiikkia tavalliselle yleisölle, usein jousiorkesterin avustamana. Hänen asemansa populaarimusiikin ikonina lujittui sellaisten hittien kuin ”The Christmas Song”, ”Nature Boy”, ”Mona Lisa” ja ”Unforgettable” myötä. Vaikka tämä kääntyminen populaarimpaan suuntaan sai kriitikot syyttämään Colen ”myyneen itsensä”, hän ei koskaan hylännyt musiikillisia juuriaan: niinkin myöhään kuin vuonna 1956 hän äänitti puhtaan jazzalbumin, After Midnight. Vuonna 1991 Mosaic Records julkaisi kaikki Nat King Cole Trion Capitolilla äänittämät kappaleet yhdessä. Tämä 18 CD:n kokoelma sisältää peräti 349 sävellystä.
Vuonna 1948 Cole osti talon valkoihoisten asuttamalta Hancock Parkin alueelta Los Angelesista. Asukasyhdistys ilmoitti Colelle, ”etteivät he halua ei-toivottujen henkilöiden muuttavan alueelle”. Tähän Cole vastasi: ”En minäkään – ja mikäli näen jonkun ei-toivotun saapuvan tänne, olen ensimmäisenä valittamassa asiasta.”
Cole vihittiin toisen vaimonsa Maria Ellingtonin kanssa Harlemin Abyssinian Baptist Churchissa. Perheessä oli kolme lasta. Tytär Natalie Cole oli ja nuorempi veli Freddy Cole on myös laulaja.
Cole esiintyi useissa lyhytelokuvissa ja esitti W. C. Handya elokuvassa Saint Louis Blues. Hän esiintyi myös The Nat King Cole Storyssa.
Nat King Cole oli ketjupolttaja ja kuoli keuhkosyöpään vuonna 1965. Hänet on haudattu Forest Lawn Memorial Parkiin Kalifornian Glendaleen. Hänen viimeinen elokuvansa Cat Ballou julkaistiin vasta kuukausia myöhemmin. Hautajaiset pidettiin St. Victor’s Catholic Churchissa, Länsi-Hollywoodissa.
Huomionarvoisia kappaleita

”How High the Moon”, sanoittanut Nancy Hamilton ja säveltänyt Morgan Lewis
”(Get Your Kicks On) Route 66”, säveltänyt Bobby Troup
”Smile”, sovittanut Nelson Riddle
”Autumn Leaves”, sovittanut Nelson Riddle
”The Girl from Ipanema”, sovittanut Ralph Carmichael