stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Darren Campbell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Darren Campbell |  Darren Campbell |  Darren Campbell |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 200 m |  |
Darren Campbell (s. 12. syyskuuta 1973 Manchester, Englanti) on englantilainen yleisurheilija.
Darren aloitti uransa voittamalla nuorten Euroopan-mestaruuden 100 sekä 200 metrillä vuonna 1991 Thessalonikissa, Kreikassa. Seuraavana vuonna nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti molemmilla matkoilla hopeaa Ato Boldonin takana.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1998 Campbell voitti kultaa sadalla metrillä ja pikaviestissä Ison-Britannian joukkueessa.
Sydneyn olympialaisissa 2000 hän voitti hopeaa 200 metrillä. Vuonna 2004 Ateenassa hän voitti olympiakultaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. He voittivat toiseksi tulleen Yhdysvaltain joukkueen 1 sadasosasekunnilla kauden parhaalla tuloksella 38,07.
Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Campbell voitti kultaa pikaviestissä. Pian kisojen jälkeen elokuussa 2006 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Henkilökohtaiset ennätykset

50 m: 5,77 (1999)
60 m: 6,59 (2003)
100 m: 10,04 (1998)
150 m: 15,47 (1997)
200 m: 20,13 (2000)
Parananjättilumme

| Parananjättilumme |
| --- | --- |
 Parananjättilumpeen lehtiä ja kukka.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Nymphaeales
Heimo::  Lummekasvit Nymphaeaceae
Suku::  Jättilumpeet Victoria
Laji::  cruziana
Kaksiosainen nimi
 Victoria cruziana  A.D.Orb. 
Katso myös
   Parananjättilumme Wikispeciesissä   Parananjättilumme Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Parananjättilumpeen lehtiä Lontoon Kew Gardensin kasvitieteellisen puutarhan altaassa.
Parananjättilumme (Victoria cruziana) on jättilumpeiden sukuun kuuluva vesikasvilaji. Se kasvaa luonnonvaraisena alkuperäisenä Etelä-Amerikassa, Argentiinassa ja Paraguayssa. Lajia viljellään koristekasvina ja se on tunnettu kasvitieteellisten puutarhojen vetonaulana.
Kuvaus

Parananjättilumpeella on hyvin suuret, halkaisijaltaan jopa kaksimetriset kelluslehdet. (Kahden muun jättilummelajin lehdet kuitenkin kasvavat vielä tätä suuremmiksi.) Lehdet ovat myös alapinnaltaan vihreät, toisin kuin muilla jättilumpeilla. Lehden reunus on muita lajeja korkeampi, jopa 20 cm.
Lehden alapinta ja muut vedenalaiset osat ovat hyvin piikikkäitä.
Jättilumme tuottaa useita Kukkia vuodessa, mutta vain yhden kerrallaan. Kukka kukkii vain kahtena peräkkäisenä yönä. Ensimmäisenä yönä kukka on valkoinen. Luonnossa se houkuttelee tuoksullaan ja lämmöllään sitä pölyttäviä, lehtisarvisiin kuuluvia Cyclocephala-suvun kovakuoriaisia. Aamulla kukka sulkeutuu, mutta avautuu uudestaan seuraavana iltana, nyt vaaleanpunaisena. Siitepölyn tahrimat kuoriaiset voivat nyt lentää toiseen kukkaan pölyttämään sen. Seuraavan yön aikana pölyttyneet kukat kuihtuvat ja painuvat veden alle. Pohjalla kukasta kehittyy hedelmä, jossa on satoja siemeniä.
Jättilumme on luonnossa lyhytikäinen perenna. Sama kasviyksilö elää muutaman vuoden. Kasvihuoneissa kuitenkin kasvi kasvatetaan joka vuosi siemenestä, joka yleensä kylvetään tammikuussa. Kasvihuoneissa jättilumme pölytetään itsepölytteisesti, joten siemenestä kasvatettava kasvi on tavallaan klooni.
Parananjättilumme on termogeneettinen kasvi. Se tuottaa lämpöä voimistamalla aineenvaihduntaansa. Kukinnan ensimmäisenä yönä kukka voi olla 7–10 astetta ympäristöään lämpimämpi.
Aiheesta muualla

ITIS: Victoria cruziana (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Victoria cruziana (englanniksi)
Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album)

| Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) Lovex |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. joulukuuta 2016
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Jiffel Records
Lovexin muut julkaisut
| State of Mind 2013 | Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) 2016 |   |
Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) on Lovexin  kymmenen vuotisen uran juhlajulkaisu. Albumilla on 9 ennen julkaisematonta kappaletta sekä yhtyeen tunnetuimmat hitit. Albumi julkaistiin 16. joulukuuta 2016.
Kappaleet

Dust Into Diamonds – 3.53
Fight Back – 3.46
The Game – 3.34
Action – 3.36
Don Juan – 3.19
Miracle – 4.11
Slave For The Glory – 3.48
U.S.A. – 3.48
Watch Out! – 3.10
Take a Shot – 3.33
Turn – 3.42
Bleeding – 3.46
Guardian Angel – 3.55
Anyone Anymore – 3.23
California – 3.14
Screw you – 3.45
Without the cause – 4.01
Larger Than Life – 3.11  (Backstreet Boys cover)
Born This Way – 3.56   (Lady Gaga cover)
I Still Miss You – 4.06
Cloaca Maxima II

| Cloaca Maxima II CMX |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1998–2004
 Julkaistu: 2004
 Tuottaja(t): ks. kyseinen albumi
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 195.12
 Levy-yhtiö: Herodes/EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista 9.
CMX:n muut julkaisut
| Aion 2003 | Cloaca Maxima II 2004 | Pedot 2005 |
Cloaca Maxima II (2004) on CMX:n toinen kokoelma-albumi. Kolmen cd:n julkaisun kaksi ensimmäistä levyä sisältävät pääosin albumeilla julkaistuja kappaleita vuosilta 1998–2004 mutta mukana on myös kaksi uutta kappaletta, yksi uusi versio sekä CMX DVD:n mukana julkaistu ”Puuvertaus”-single. Kolmas levy sisältää singlejen b-puolia ja ”Päämäärä”-kappaleen, joka on uusi versio A. W. Yrjänän Hotelli Sointu -televisio-ohjelmassa kirjoittamasta samannimisestä kappaleesta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt CMX sekä sanoittanut A. W. Yrjänä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  CD 1: Lyijy Olet tässä – 4.36 (uusi kappale)  Surunmurhaaja – 3.48 (Vainajala)  Jatkuu niin kuin sade – 4.35 (Dinosaurus Stereophonicus)  Pohjoista leveyttä – 3.18 (Isohaara)  Taivaan lapset – 3.50 (Vainajala)  Lepattajat – 4.12 (julkaistu ainoastaan singlenä)  Ei yksikään – 3.27 (Vainajala)  Luuhamara – 4.20 (Dinosaurus Stereophonicus)  Puuvertaus – 4.36 (julkaistu ainoastaan CMX DVD:n mukana olevalla singlellä)  Pirunnyrkki – 3.19 (Aion)  Minne paha haudattiin – 5.32 (Isohaara)  Palvelemaan konetta – 3.55 (Aion)  Meidän syntimme – 4.33 (Dinosaurus Stereophonicus, lyhennetty versio)  Pyörivät sähkökoneet ’04 – 4.06 (Kolmikärki, uusi versio)  |  CD 2: Helium Kauneus pettää – 3.54 (uusi kappale)  Kuoleman risteyksestä kolme virstaa pohjoiseen – 5.44 (Aion)  Vainajala ’04 – 6.05 (Vainajala, uusi versio)  Minun sydämeni on särkynyt – 3.59 (Isohaara)  Tuonen lintu – 5.33 (Dinosaurus Stereophonicus)  Sillanrakentaja – 4.17 (Vainajala)  Sielunvihollinen – 4.03 (Aion)  Baikonur – 7.29 (Dinosaurus Stereophonicus, lyhennetty versio)  Tähdet sylissään – 7.49 (Dinosaurus Stereophonicus)  Tuulilukko – 4.28 (Isohaara)  Myrskyn ratsut – 6.29 (Dinosaurus Stereophonicus)  Melankolia – 4.11 (Aion)  Revontulten repijä – 6.13 (Isohaara)  Vanha talvitie – 6.01 (Vainajala)  |  CD 3: Uraani Päämäärä – 4.13 (uusi versio A. W. Yrjänän Hotelli Sointu televisio-ohjelmassa tekemästä kappaleesta)  Ei tästä maailmasta – 4.29 (Meidän syntimme, b-puoli)  Väkivallan moottorit – 3.30 (Pohjoista leveyttä, b-puoli)  Pii – 4.26 (Surunmurhaaja, b-puoli)  Kvartetto rock-yhtyeelle ja solistille, op. 1 – 4.22 (Minne paha haudattiin, b-puoli)  Ehdotus ensimmäisen mainoskatkon paikaksi – 2.48 (Myrskyn ratsut, b-puoli)  Ruisperkele – 2.27 (Lepattajat, b-puoli)  Kolme kimaltavaa neitoa – 4.24 (Pohjoista leveyttä, b-puoli)  Kiusaajien kiusaaja – 2.45 (Palvelemaan konetta, b-puoli)  Epäluoma – 3.04 (Minun sydämeni on särkynyt, b-puoli)  Negatiivinen asenne – 2.34 (Jatkuu niin kuin sade, b-puoli)  Ehdota jotain parempaa – 3.31 (Minne paha haudattiin, b-puoli)  Punainen nro. 6 – 6.00 (Sillanrakentaja, b-puoli)  Helevetinkone – 3.30 (Minun sydämeni on särkynyt, b-puoli)  10118 – 4.44 (Melankolia, b-puoli)  Huntu – 3.40 (Palvelemaan konetta, b-puoli)  |
Kokoonpano

A. W. Yrjänä – basso, laulu, tuottaja
Janne Halmkrona – kitarat
Timo Rasio – kitarat
Tuomas Peippo – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Gabi Hakanen – tuottaja, miksaaja
Rauli ”Illusion Rake” Eskolin – tuottaja, miksaaja
Billy Gould – tuottaja
Teropekka Virtanen – miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Jouni Leskinen – kansitaide, graafinen suunnittelu
Ari Talusén – valokuvaus
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Noise.fi:
Aiheesta muualla

Cloaca Maxima II Discogsissa. (englanniksi)
Desmond Llewelyn

| Desmond Llewelyn |
| --- | --- |
 Desmond Llewelyn heinäkuussa 1983.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1914 Newport, Wales
Kuollut: 19. joulukuuta 1999 (85 vuotta) Firle, East Sussex, Englanti
Näyttelijä
Aktiivisena:  1939–1999
Merkittävät roolit:  Q (majuri Boothroyd) (1963–1999)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Desmond Wilkinson Llewelyn (12. syyskuuta 1914 Newport, Wales – 19. joulukuuta 1999 Firle, East Sussex, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten James Bond -elokuvien varustemestari Q:n roolista, jota hän näytteli kaikkiaan 17:ssä elokuvassa vuosina 1963–1971 ja 1974–1999.
Elämäkerta

Llewelyn syntyi Etelä-Walesissa kaivosinsinöörin pojaksi ja kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena. 20-vuotiaana hän pääsi opiskelemaan Lontoon Royal Academy of Dramatic Artiin. Ensiesiintymisensä elokuvissa hän teki vuoden 1939 komediassa Ask a Policeman – tosin kreditoimattomassa roolissa.
Toisen maailmansodan alettua Llewelyn palveli vänrikkinä Britannian asevoimien Royal Welch Fusiliers -yksikössä. Alkuvuodesta 1940 hänet vangittiin Ranskassa ja seuraavat viisi vuotta hän vietti saksalaisten sotavankina. Sodan päätyttyä Llewelyn palasi näyttelemisen pariin, mutta töitä oli tarjolla vain vähän ja ilman vaimonsa liikemiesisän tukea perheelle hän olisi joutunut luopumaan urastaan. Vuonna 1950 hän esiintyi pienessä roolissa Terence Youngin sotaelokuvassa He olivat erottamattomat.
Vuonna 1963 Llewelyn pääsi esiintymään järjestyksessään toisessa James Bond -elokuvassa Salainen agentti 007 Istanbulissa, jossa hän esitti MI6:n eli Britannian salaisen palvelun varustemestaria majuri Boothroydia, tuttavallisemmin Q:ta, jolla oli aina tarjota Bondille välineet, joilla selvitä kiperimmistäkin tilanteista. Ensimmäisessä elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962) majuri Boothroydia oli esittänyt Peter Burton.
Llewelyn jatkoi Q:n roolissa seuraavissa Bond-elokuvissa, mutta kahdeksannesta elokuvasta Elä ja anna toisten kuolla (1973) roolihahmo jätettiin kokonaan pois, sillä tuottajat halusivat supistaa teknisten vimpainten merkitystä. Katsojilta saadun palautteen vuoksi suosittu hahmo kuitenkin otettiin jälleen mukaan seuraavaan elokuvaan 007 ja kultainen ase (1974), ja Llewelyn jatkoi sen näyttelemistä.
Llewelynin ikääntyessä tuottajat, käsikirjoittajat ja näyttelijä itse alkoivat 1990-luvulla vastentahtoisesti pohtia, kuinka hahmo lopulta voisi poistua elokuvasarjasta luontevasti ja kunniallisesti. Bruce Feirstein kirjoitti elokuvaan Kun maailma ei riitä (1999) kohtauksen, jossa viitataan Q:n mahdolliseen eläköitymiseen ja hän poistuu salaovesta muistuttaen Bondille, että tällä tulisi aina olla pakosuunnitelma. Samassa elokuvassa esiteltiin Q:n oppipoika R, jota esittää John Cleese.
19. joulukuuta 1999, vain joitakin viikkoja Kun maailma ei riitä -elokuvan ensi-illan jälkeen, Llewelyn ajoi ohitustilanteessa nokkakolarin East Sussexin Firlessä. Hänet vietiin helikopterilla sairaalaan, missä hän kuitenkin pian kuoli. Myös vastaan tulleen auton kuljettaja loukkaantui vakavasti.
Llewelyn meni naimisiin vaimonsa Pamelan kanssa vuonna 1938, ja heillä oli kaksi poikaa. Viimeisinä vuosinaan Pamela kärsi Alzheimerin taudista ja asui hoivakodissa, mutta hän eli puolisoaan pidempään.
Llewelynin Bond-elokuvat

| Elokuva | Alkuperäinen nimi ja vuosi |
| --- | --- |
Salainen agentti 007 Istanbulissa: From Russia with Love (1963)
007 ja Kultasormi: Goldfinger (1964)
Pallosalama: Thunderball (1965)
Elät vain kahdesti: You Only Live Twice (1967)
Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa: On Her Majesty's Secret Service (1969)
Timantit ovat ikuisia: Diamonds Are Forever (1971)
007 ja kultainen ase: The Man with the Golden Gun (1974)
007 rakastettuni: The Spy Who Loved Me (1977)
Kuuraketti: Moonraker (1979)
Erittäin salainen: For Your Eyes Only (1981)
Octopussy – mustekala: Octopussy (1983)
007 ja kuoleman katse: A View To a Kill (1985)
007 vaaran vyöhykkeellä: The Living Daylights (1987)
007 ja lupa tappaa: Licence To Kill (1989)
007 ja kultainen silmä: GoldenEye (1995)
Huominen ei koskaan kuole: Tomorrow Never Dies (1997)
Kun maailma ei riitä: The World Is Not Enough (1999)
Aiheesta muualla

Desmond Llewelyn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Desmond Llewelyn vuonna 1992.
David Hobbs

| David Hobbs |
| --- | --- |
 David Hobbs vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1939 
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1967–1968, 1971, 1974
Talli(t):  BRM,  Lola,  Honda,  McLaren
Kilpailuja:  7
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1967
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1974
David Wishart Hobbs (s. 9. kesäkuuta 1939 Royal Leamington Spa, Englanti, Iso-Britannia) on entinen brittiläinen F1-kuljettaja. Hän osallistui seitsemään F1-osakilpailuun kausilla 1967–1968, 1971 ja 1974. Hän ajoi kahdeksanneksi Britannian GP:ssä 1967 ja seitsemänneksi Itävallan GP:ssä 1974. MM-sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1966 Syrakusan osakilpailussa.
Hobbs osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon vuosina 1962–1972, 1979, 1981–1985 ja 1987–1989. Hän oli kahdesti kolmas vuosina 1969 ja 1984 ja ajoi kerran paalulle. Hän voitti luokkansa vuosina 1962 ja 1982. Hän osallistui myös Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1971, 1973–1974 ja 1976, ollen parhaimmillaan viides vuonna 1974. Hobbs kilpaili NASCAR Winston klubissa vuonna 1976 ja Daytonan 500 -kilpailussa. Hän ajoi International Race of Champion kilpailun vuonna 1979. Hän voitti U.S. F5000 -mestaruuden vuonna 1971 ja Trans Am -sarjan mestaruuden vuonna 1983.
Hobbs on nykyään SPEED-televisiokanavan kommentaattori, ja selostustyössään hänet tunnetaan humoristisista sekä ajoittain poliittisesti epäkorrekteista kommenteistaan. Hänet lisättiin Motorsports Hall of Fame of American kunniagalleriaan urheiluautosaavutustensa johdosta vuonna 2009.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967 | Bernard White Racing | BRM  P261 | BRM  P60  2.1 V8 | RSA | MON | NED | BEL | FRA | GBR 8 |  | CAN 9 | ITA | USA | MEX |  |  |  |  | - | 0 |
| 1967 | Lola Cars | Lola  T100 | BMW  M10  2.0 L4 |  |  |  |  |  |  | GER 10* |  |  |  |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1968 | Honda | Honda RA301 | Honda  RA301E  3.0 V12 | RSA | ESP | MON | BEL | NED | FRA | GBR | GER | ITA Kesk. | CAN | USA | MEX |  |  |  | - | 0 |
| 1971 | Penske-White Racing | McLaren  M19A | Ford  Cosworth DFV  3.0 V8 | RSA | ESP | MON | NED | FRA | GBR | GER | AUT | ITA | CAN | USA 10 |  |  |  |  | - | 0 |
| 1974 | Yardley Team McLaren | McLaren  M23 | Ford  Cosworth DFV  3.0 V8 | ARG | BRA | RSA | ESP | BEL | MON | SWE | NED | FRA | GBR | GER | AUT 7 | ITA 9 | CAN | USA | - | 0 |

* Ajettu Formula 2 -autolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Hobbs Wikimedia Commonsissa
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1905

Järjestyksessään toiset viralliset painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 8. huhtikuuta vuonna 1905 Berliinissä. Kisoissa kilpailtiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kolmessa painoluokassa. Yhtä lukuun ottamatta Saksan edustajat veivät kaikki mitalit.
Mitalistit

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 68 kg |  Theodor Schibilski |  Max Beeskow |  Eugen Kissling |
| 80 kg |  Albert Hein |  Gustav Hede |  Matthias Hartl |
| yli 80 kg |  Søren Marinus Jensen |  Georg Altmann |  Paul Moldt  |
Tilastot maittain

| Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | 4>  sijoja | 5>  sijoja | 6>  sijoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Saksa | 2 | 3 | 3 | 2 | 1 | - |
|  Tanska | 1 | - | - | - | - | - |
|  Itävalta | - | - | - | 1 | - | 1 |
Dope (kappale)

| ”Dope” Lady Gaga |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Artpop
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2013
 Tyylilaji: electronic rock
 Kesto: 03.41
 Levy-yhtiö: Streamline, Interscope
Artpopin muut kappaleet
| ”Mary Jane Holland” 12 | ”Dope” 13 | ”Gypsy” 14 |
Dope on yhdysvaltalaisen poplaulaja Lady Gagan balladikappale. Kappale sisältyy hänen vuonna 2013 julkaistulle Artpop-albumille. Kappale nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalle kahdeksan marraskuussa 2013. Kappaleen on tuottanut yhdysvaltalainen Rick Rubin.
Gaga esitti kappaleen vuonna 2013 järjestetyssä ensimmäisessä YouTube Music Awardsissa.
Clemens von Galen

Clemens von Galen

Clemens August Graf von Galen (16. maaliskuuta 1878 Dinklage, Oldenburgin Münsterinmaa – 22. maaliskuuta 1946 Münster, Westfalen) oli toisen maailmansodan aikana Münsterin katolinen piispa Saksassa. Hän vastusti pelkäämättä sekä natsi-Saksan että liittoutuneiden miehitysjoukkojen mielivaltaisuuksia. Hänen urheat puheensa toivat hänelle lempinimen Der Löwe von Münster, ”Münsterin leijona”. 9. lokakuuta 2005 paavi Benedictus XVI julisti hänet autuaaksi, mikä on katolisessa kirkossa pyhimykseksi julistamisen esiaste.
Perhetausta ja opinnot

Clemens von Galen syntyi 16. maaliskuuta 1878 valtiopäiväedustaja (katolinen Zentrum) Ferdinand Heribert Graf von Galenin ja hänen vaimonsa Elisabethin (synt. von Spree) perheeseen. Hän oli yhdestoista perheen kolmestatoista lapsesta. Kreivi von Galenin suku oli ikiaikaista westfalenilaista aatelissukua, jonka jäsenistä jo aiemmin oli tullut katolisia piispoja. Hän sai kotonaan ankaran kotikasvatuksen, jonka perusperiaatteita olivat katolinen uskonnollisuus, ahkeruus, täsmällisyys ja rehellisyys. Von Galenin koulutuksesta vastasi ensin kotiopettaja, vuonna 1890 hän aloitti opinnot jesuiittojen johtamassa Stella Matutinan sisäoppilaitoksessa Feldkirchissä, Itävallassa. Koska protestanttinen Preussi ei tunnustanut katolisessa Itävallassa suoritettua ylioppilastutkintoa, von Galen siirtyi vuonna 1894 Gymnasium Antonianumiin Vechtassa, Ala-Saksissa. Siellä hän suoritti ylioppilastutkinnon 1896.
Toukokuussa 1897 von Galen aloitti filosofian, historian ja kirjallisuuden opinnot Fribourgin yliopistossa Sveitsissä. Vuonna 1898 hän teki kolme kuukautta kestäneen matkan Italiaan, muiden muassa Roomaan. Matkan aikana hän tapasi myös paavi Leo XIII:n, joka myönsi hänelle henkilökohtaisen audienssin. Matkan aikana kypsyi von Galenin päätös ryhtyä katoliseksi papiksi. Matkan jälkeen hän siirtyi asumaan jesuiittojen ylläpitämään pappiskokelaiden asuntolaan Canisianumiin  Innsbruckissa ja aloitti teologian ja filosofian opinnot paikallisessa yliopistossa. Vuonna 1903 hän siirtyi pappisseminaariin Münsteriin, Westfaleniin ja jatkoi opintojaan münsteriläisessä Westfälische Wilhelms-Universitätissa. 18. toukokuuta 1904 Münsterin piispa Hermann Jakob Dingelstad vihki von Galenin papiksi Münsterin tuomiokirkossa.
Autuaaksijulistaminen

Kardinaali von Galenin autuaaksijulistamisprosessi aloitettiin vuonna 1956, se päättyi positiiviseen lopputulokseen marraskuussa 2004. 9. lokakuuta 2005 paavi Benedictus XVI julisti kardinaali Clemens August Graf von Galenin virallisesti autuaaksi. Portugalilainen kardinaali José Saraiva Martins, autuaaksi- ja pyhäksijulistamisen kongragaation johtaja, vietti autuaaksijulistamismessua Pietarinkirkon aukiolla Roomassa. Tämä oli samalla eräs viimeisimmistä autuaaksijulistamisista, jota vietettiin Pietarinkirkossa koko kirkon juhlana. Normaalin katolisen käytännön mukaan autuaaksijulistus edeltää pyhäksi julistamista.
Autuaan Clemens August Graf Kardinal von Galenin muistopäivä on hänen kuolinpäivänsä, 22. maaliskuuta.
Autuaaksi julistamisen ensimmäisenä vuosipäivänä 2006 asetettiin Telgten pyhiinvaelluskappelin Neitsyen kuvan edustalle tyylitellyn käden muotoinen pyhäinjäännösarkku, jossa säilytetään autuaan von Galenin sormiluuta. Pyhäinjäännösarkun on suunnitellut ahlenilainen kultaseppämestari Werner Fischer entworfenes ja sen on valmistanut hänen poikansa kultaseppämestari Raphael Fischer. Telgten pyhiinvaelluskappeli on erittäin suosittu pyhiinvaelluskohde Münsterinmaalla. Clemens August Graf von Galen vaelsi sinne usein piispana ollessaan ja rukoili sen (kansanuskon mukaan ihmeitä tekevän) Neitsyen kuvan edessä.
Historiallinen arviointi

Kardinaali von Galenin persoonaa ja merkitystä arvioidaan eri tavalla. Hänet tunnustetaan yleisesti kansallissosialistisen hallinnon vastustajaksi, mutta mielipiteet eroavat pohdittaessa vastustamisen alkusyytä ja vastarinnan laajuutta ja merkitystä. On esitetty ennen kaikkea kolme erilaista teoriaa:
Kardinaali von Galenia pidetään usein vastarintataistelijana. Tämä arvio oli yleinen välittömästi sotien jälkeisenä aikana ja se esiintyy vieläkin hänen persoonaansa ylistävissä hagiografisissa teoksissa sekä katolisen kirkon vastarintaa korostavissa tutkimuksissa. Myös monet kriittiset tutkijat edustavat näkemystä, jonka mukaan von Galen vastusti jo seurakuntapappina ollessaan kansallissosialisteja ja hänen valintansa piispaksi toi hänelle vain lisää vaikutusvaltaa. Tämän teorian kannattajat korostavat, että von Galenin vastarinta nousi uskonnolliselta ja moraaliselta pohjalta eikä politiikasta.
Toisaalta useat tutkijat korostavat, että von Galenin kannanotot Saksan keisarikunnan luhistumisen ja vuoden 1918 antautumisen jälkeen olivat selkeän kansalliskonservatiivisia ja osin demokratian vastaisia. Häntä pidetään sen mukaan aikansa konservatiivisten piirien tyypillisenä edustajan, jolle demokraattinen Weimarin tasavalta oli perin juurin vieras ja jopa vaarallinen. Tämän mukaan von Galen vastarinta olisi ollut rinnastettavissa kansalliskonservatiivisten piirien vastarintaan. Tämän teorian mukaan von Galenin vastarinnan suuruus piilee ennen kaikkea siinä, että hän korosti, ettei kristityn uskollisuus esivallalle saa olla ehdotonta, vaan että kristityllä on oikeus kieltäytyä tottelemasta ihmisyyttä sortavaa esivaltaa.
Kardinaali von Galeniin kriittisesti suhtautuvat viittaavat hänen kielteiseen asenteeseensa Weimarin tasavaltaan ja hänen julkiseen tukeensa Saksan sotaponnistuksille. John S. Conwayn (Department of History, University of British Columbia) mielestä paras luonnehdinta von Galenista on Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön lausunto: ”…the most outstanding personality among the clergy in the British zone. … Statuesque in appearance and uncompromising in discussion, this oak-bottomed old aristocrat … is a German nationalist through and through.” (”Britannian miehitysvyöhykkeen papiston tärkein edustaja… Uljaana esiintymiseltään ja ehdottomana mielipiteiltään tämä tammenluja vanha aristokraatti … on läpikotaisin saksalainen nationalisti.”) von Galenin kriitikot kysyvät, voidaanko omien kirkollisten etujen puolustamista pitää jo vastarinnan merkkinä, ja miksei von Galen samalla ehdottomuudella puolustanut myös Saksan juutalaisia.
Yksittäisiksi ovat jääneet mielipiteet, joiden mukaan von Galen kantaa yhdessä katolisen kirkon muiden viranhaltijoiden kanssa vastuun Hitlerin valtaannoususta ja Kolmannen valtakunnan kauheuksista. Tosiasiat puhuvat aivan liian selkeästi näin negatiivista näkemystä vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clemens von Galen Wikimedia Commonsissa