stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tainionkosken vesivoimalaitos
Pato

Vuoksen keskellä sijaitsee Tornansaari, jota on käytetty hyväksi voimalan patoa rakennettaessa ja voimalarakennuksia sijoitettaessa. Kosken niska alkaa jo ennen saarta, joten säännöstelypato on sijoitettu joessa 80 metriä saaren yläpuolelle. Padon vasen eli itäinen puoli ylittää joen sen puoliväliin poikittaispatona, mutta sitten padon säännöstelyosa on yhdistetty saareen länsirantaan sivupadolla. Saaren oikeanpuoleinen ranta on korotettu maapadolla saaren eteläosaan asti, jossa sijaitsee voimalaitospato. Vuoksen läntien eli oikeanpuoleinen ranta on korotettu täyttömaalla ja maapadolla 650 metriä yläjuoksulle päin. Kaikilla maapadoilla on raudoitetusta betonista valettu sydänsosa. Säännöstelypadon jatkeeksi on rakennettu silta, jota pitkin kulkee kaksikaistainen maantie joen yli. Voimalaitoksen pato on patoturvallisuusluokituksessa merkitty 2. luokan padoksi.
Saimaan vedenpinnan korkeuden sääntely

Vuoksi on valtioiden välinen rajavesistö, joten sen juoksutussäännöstä päättävät Suomi ja Venäjä yhdessä. Saimaan säännöstelystä vastaa Kaakkois-Suomen ELY-keskus, joka toimittaa viikoittaiset juoksutuslukemat ja -ohjeet voimalaitokselle. Tarkoitus on, ettei Saimaalla eikä Vuoksessa koeta tulvia korkeanveden aikana. Samalla on voitu varmistaa saimaannorpan pesintä, sillä kuutit oleskelevat keväisin pesissään. Nykyinen järjestely on alkanut vuonna 1991.
Saimaan vesistö on niin suuri, että kun Vuokseen juoksutetaan tavainomaiseen tapaan vettä, vaikuttaa Vuoksen vedenpinnan korkeuteen edellisen vuoden vesitilanne. Saimaa on käytännössä säännöstelemätön järvi ja päivittäiset vedenkorkeuden muutokset ovat noin senttimetrin luokkaa. Pitkän tähtäimen säännöstelyssä on kyse Vuoksen alajuoksun seutujen suojelusta, joka on sopimuksen mukaan suomalaisten tehtävä.
Vuoksen virtaamia on mitattu perinteisesti Saimaan luusuassa Tainionkosken voimalalla. Tässä on käytetty mittaussarjaa vuodesta 1847 (tammikuu) vuoteen 1992 (joulukuu). Tilaston mukaan joen keskivirtaama on ollut 592 kuutiometriä sekunnissa (MQ, m³/s). Pienin mitattu virtaama on ollut 215 m³/s (NQ) ja suurin 1 151 m³/s (HQ).
Voimalaitos

Voimalaitosrakennus sijaitsee saaren länsipuolella voimalaitospadon päällä koko länsipuolen uoman levyisenä. Vesi otetaan rakennukseen sen alapuolella olevista tuloveden aukoista ja pudotetaan kolmen Kaplan-turbiinien ja yhden putkiturbiinin läpi imukanavaan, joka vie veden Vuoksen alapuoliseen altaaseen. Kolme Kaplan-koneistoa on toiminut paikoillaan voimalan rakentamisesta asti, mutta 1980-luvun lopulla voimalaan asennettiin vielä neljäs turbiinikoneisto. Korkean veden aikana voidaan voimalan läpi voidaan juoksuttaa rakennevirtaaman 869 m³/s verran vettä, joka tuottaa silloin sähköenergiaa 69,5 megawattia (MW). Jos veden virtaama kasvaa tästä edelleen, aletaan sitä juoksuttaa myös voimalaitoksen ohi. Juoksitusluukkujen kautta mahtuu 1 300 m³/s ja ylisyöksykanavia pitkin vielä 1 600 m³/s lisää. Kaksi vanhinta koneistoa on ehditty uusia ja niiden kapasiteetti on 18 MW kummallakin. Kolmas vesiturbiini on alkuperäinen ja sen kapasiteetti on noin 15 MW. Neljäntenä asennettu putkiturbiini on teholtaan 18 MW. Näin muodostuu voimalan ilmoitettu kokonaiskapasiteetti.
Historiaa

Vuokseen haikailtiin vesivoimaa jo 1800-luvulla, jolloin sen virtaamia alettiin kirjata muistiin ja jokea tutkia sarjassa hydrografisia tutkimuksia. Tainionkosken korkeusero oli 6,5 metriä ja hieman alempana sijainnut Imatrankoskella se oli 18,4 metriä. Vuoksessa toimi ensin kaksi lyhytikäistä pienvoimalaitosta ja Linnankosken voimala ennen kuin suuremmat voimalat valmistuivat. Tornator rakensi Tornansaarelle puuhiomon, lankarullatehtaan ja paperitehtaan . Erilaiset voimalaitossuunnitelmat kaadettiin yksi toisensa perään. Lopulta ryhdyttiin valmistelemaan Imatran vesivoimalaitosta, joka valmistui vuonna 1929. Tainionkosken Tornansaareen valmistui puolittainen poikkipato vuonna 1921 ja sen yhteyteen asennettiin kaksi 5 MW makaavaa Francis-turbiinia. Kun Tornator liitettiin Enso-Gutzeitille vuonna 1933, suunniteltiin voimaloihin jo laajennusta, jolloin edellisten rinnalle asennettiin kaksi aputurbiinia vuonna 1946 ja 1947. Vuosina 1949–1950 aikana rakennettiin nykyinen voimalaitos, johon asennettiin kolme pystyasennossa pyörivää Kaplan-turbiinia. Niiden tuottama sähköenergian kapasiteetti nousi 40 megawattiin. Imatran Voima osti voimalan Enso-Gutzeitilta vuonna 1983 ja asensi siihen vielä vuonna 1989 neljänneksi turbiiniksi putkiturbiinin (18 MW) sekä tehosti kolmen muun turbiinin kapasiteetiksi noin 15 MW. Voimalan kokonaisteho kasvoi 65 megawattiin. Voimalan rakennevirtaama kasvoi 780 m³/s  869 m³/s .
Vuonna 1990-luvulla peruskorjattiin kolmoiskoneisto . Vuonna 2015 alkoi kahden vanhan koneiston peruskorjaustyö, joka huipentui vuosina 2017 ja 2018 kahden koneiston uusimiseen. Se kasvatti niiden kapasiteetin noin 18 MW. Vuonna 2019 uusittiin kolmoskoneiston automaatiojärjestelmät ja turbiinisäätäjät.
Patojen peruskorjaus alkaa vuonna 2020.
Etymologiaa

Tainionkosken nimi on todennäköisesti peräisin sanasta tainio ~ taini, joka merkitsee koskiin rakennettua katiskamaisista lohipatoa. Lohipatojen avulla on Suomessa kalastettu ainakin 1600-luvulta asti. Myös Tornionjoessa on Tainionkoski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tainionkosken vesivoimalaitos Wikimedia Commonsissa
Kinnunen, Timo: Imatran- ja Tainionkoski (PDF, sisältää vanhoja valokuvia)
The Adventure Begins

| The Adventure Begins> Thomas & Friends: The Adventure Begins |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Don Spencer
Käsikirjoittaja:  Andrew Brenner
Perustuu:  Wilbert Awdryn vuonna 1946 julkaistuun kirjaan Thomas the Tank Engine ja televisiosarjaan Tuomas Veturi
Tuottaja:   Jennifer Hill  Ian McCue 
Säveltäjä:  Peter Hartshorne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   HIT Entertainment  Arc Productions 
Levittäjä:  HIT Entertainment
Ensi-ilta:  2015
Kesto:  45 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Adventure Begins on brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2015, joka perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. joka pohjautuu Wilbert Awdryn vuonna 1946 julkaistuun kirjaan Thomas the Tank Engine.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Hasler  | … |  Tuomas   |
|  Keith Wickham  | … |  Edvard, Henri, Jori, Jaska. Herra Päätarkastaja, Glynn, sivuäänet   |
|  Teresa Gallagher  | … |  Anni, Klaara, Julia, sivuäänet   |
|  Tim Whitnall  | … |  Jarmo    |
|  Christopher Ragland  | … |  Rettelöivät Tavaravaunut    |
Lähde

↑  Thomas and Friends: The Adventure Begins Letterboxd. Viitattu 9.8.2022. (englanniksi)
↑  Thomas and Friends: The Adventure Begins (2015) Topcount TV. Viitattu 9.8.2022. (englanniksi)
| n k The Railway Series ja Tuomas Veturi |
| --- | --- |
The Railway Series:  The Railway Series  Wilbert Awdry  Poplar Publishing 
Tuomas Veturi:  Tuomas Veturi  Britt Allcroft  HIT Entertainment  Thomas and the Magic Railroad  Kaikki veturit töihin!  Jack and the Sodor Construction Company  Suuri löytöretki  Raiteiden sankari  Pelastustehtävä Usvasaari  Dieselien päivä  Sinivuoren salaisuus  Rautateiden kuningas  Tarina urheudesta  The Adventure Begins  Taru Sodorin kadonneesta aarteesta  Suuri junakisa  Matka mantereelle  Bubbling Boilers  Suuri maailma! Suuret seikkailut!  Digs & Discoveries  Marvellous Machinery  All Star Parade  Purtilot 
Täyttä höyryä eteenpäin:  Sodorin kilpa-ajot  Vartiovuoren arvoitus 
Hahmot ja paikat:  Tuomas  Edvard  Henri  Jori  Jaska  Pekka  Topi  Duck  Terho ja Taneli  Oliver  Emilia  Herra Päätarkastaja  Vuoristoveturit  Old Stuck-up  Sodorin saari
Tallijengi

| Tallijengi> Saddle Club |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 min
Luoja(t):  Arnie Custo  Stephan Mann
Pääosissa:  Sophie Bennett  Lara Jean Marshall  Keenan Macwilliam
Alkuperämaa:   Australia
Verkko:   ABC, Nine Network  Yle TV2
Jaksoja:  55
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Arnie Custo  Mark Defriest  Mandy Smith  Karinda Parkinson
Tuotantoyhtiö(t):  Crawford Productions &  Protocol Entertainment
Aiheesta muualla
IMDb 
Tallijengi (The Saddle Club) on australialainen televisiosarja, joka perustuu Bonnie Bryantin samannimisiin kirjoihin. Sen päähenkilöt ovat tytöt Stevie, Lisa ja Carole. Sarjaa on Suomessa esitetty Yle TV2 -kanavalla. Kuvatusta tallijengistä on julkaistu kymmenen elokuvaa molemmista tuotantokausista sekä DVD:lle että videolle. Tallijengistä on tehty myös kirjoja.
Juoni

Ensimmäisessä jaksossa Lisa saapuu ensimmäistä kertaa Pine Hollow'n tallille, mutta hänen äitinsä melkein ajaa autolla Stevien ja Carolen päälle, jonka takia Stevie ja Carole suuttuvat Lisalle. Myöhemmin Lisa tapaa tallilla tytön nimeltä Veronica DiAngelo. Lisa ei tiedä, että Veronica on oikeasti ilkeä ja leuhka. Veronica inhoaa Stevietä ja Carolea. Myöhemmin Veronica laittaa hakulaitteen Stevien hevosen Comanchen satulahuopaan kiinni ja aikoo soittaa siihen kesken maastotunnin pelästyttääkseen Comanchen. Mutta Lisa kertoo siitä Carolelle ja he ehtivät juuri ja juuri apuun. Sitten Stevie ja Carole antavat Lisalle anteeksi ja he perustavat yhdessä Tallijengin. Myöhemmin he tutustuvat Phil-nimiseen poikaan josta Stevie ei yhtään pitänyt, mutta kasvettuaan he alkoivat seurustella. Tallijengi tuotantoa on 2t. Mutta dvd-levyjä on nyt 12.
Rooleissa > 1. Tuotantokausi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sophie Bennett  | … |  Stevie Lake   |
|  Lara Jean Marshall  | … |  Lisa Atwood   |
|  Keenan Macwilliam  | … |  Carole Hanson   |
|  Heli Simpson  | … |  Veronica diAngelo   |
|  Catherine Wilkin  | … |  Elizabeth Regnery (Rouva Reg)   |
|  Brett Tucker  | … |  Max Regnery   |
|  Cathy Godbold  | … |  Deborah Hale   |
|  Glenn Meldrum  | … |  Phil Marsten   |
|  Kia Luby  | … |  Kristi Cavanaugh   |
|  Marisa Siketa  | … |  Melanie Atwood   |
|  Marie-Louise Walker  | … |  Eleanor Atwood   |
|  Janelle Corlass-Brown  | … |  Ashley   |
|  Anthony Hammer  | … |  Sam   |
|  Patrick Harvey   | … |  Jake   |
|  Daniel Daperis  | … |  Liam   |
|  Christopher Kirby  | … |  Col.Hanson   |
|  Nathan Phillips  | … |  Red O'Malley   |
Rooleissa > 2. Tuotantokausi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sophie Bennett  | … |  Stevie Lake   |
|  Lara Jean Marshall  | … |  Lisa Atwood   |
|  Keenan Macwilliam  | … |  Carole Hanson   |
|  Heli Simpson  | … |  Veronica diAngelo   |
|  Catherine Wilkin  | … |  Elizabeth Regnery (Rouva Reg)   |
|  Brett Tucker  | … |  Max Regnery   |
|  Cathy Godbold  | … |  Deborah Hale   |
|  Glenn Meldrum  | … |  Phil Marsten   |
|  James O'Dea  | … |  Red O'Malley   |
|  Alex Marriott  | … |  Brian 'Scooter' Mucahy   |
|  Kia Luby  | … |  Kristi   |
|  Nikolai Nikolaeff  | … |  Drew Regnery   |
|  Matylda Buczko  | … |  Dorothèe   |
|  Jessie Jacobs  | … |  Melanie   |
|  Janelle Corlass Brown  | … |  Ashley   |
Rooleissa > 3. Tuotantokausi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lauren Dixon  | … |  Stevie Lake   |
|  Ariel Kaplan  | … |  Lisa Atwood   |
|  Victoria Campbell  | … |  Carole Hanson   |
|  Marny Kennedy  | … |  Veronica diAngelo   |
|  Aisha Dee  | … |  Desiree Biggins   |
|  Connor Jessup  | … |  Simon Atherton   |
|  Kaiya Jones   | … |  Jess Cooper    |
|  Briony Behets  | … |  Elizabeth Regnery (Rouva Reg)   |
|  Richard Davies  | … |  Max Regnery   |
|  Cosmo Feltham  | … |  Phil Marsten   |
|  Troy Lovett  | … |  Jack O’Neill   |
|  Rory Donegan  | … |  Murray Richards    |
|  Ella-Rose Shenman  | … |  Melanie Atwood   |
Aiheesta muualla

Tallijengin viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sirkkaäyriäiset

| Sirkkaäyriäiset |
| --- | --- |
 Odontodactylus scyllarus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Alaluokka::  Hoplocarida
Lahko::  Sirkkaäyriäiset Stomatopoda  Latreille, 1817
Katso myös
   Sirkkaäyriäiset Wikispeciesissä   Sirkkaäyriäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Squilla mantis
Sirkkaäyriäiset tai mantisravut (Stomatopoda) on kuoriäyriäisiin kuuluva eläinlahko. Sirkkaäyriäisiä tunnetaan noin 400 lajia, joista suurin osa elää trooppisilla merialueilla. Ne voivat elää koralliriutan koloissa tai merenpohjalla, jopa 1 500 metrin syvyydessä.
Suurimmat sirkkaäyriäiset ovat noin 30 senttimetriä pitkiä ja ne voivat elää enintään 30 vuoden ikäisiksi.
Nimensä sirkkaäyriäiset ovat saaneet rukoilijasirkkaa muistuttavista pään ja eturaajojen muodosta. Ne käyttävät voimakkaita eturaajojaan saalistamiseen. Saalistustekniikan perusteella ne voidaan jakaa kahteen ryhmään: keihästäjiin ja murskaajiin. Keihästäjät iskevät kapean, kovan eturaajansa saaliin läpi. Murskaajat täräyttävät kovan iskun ojentamalla etujalkansa hämmästyttävällä nopeudella. Vahvimmat murskaajat voivat rikkoa normaalin akvaariolasin.
Sirkkaäyriäiset on kuoriäyriäisten Hoplocarida-alaluokan ainoa nykyisin elävä lahko.
Sirkkaäyriäisillä on eläinkunnan kehittyneimmät silmät.kenen mukaan? Sirkkaäyriäisten silmät ovat sarvien päässä, joka mahdollistaa kummankin silmän liikuttelun erikseen. Kumpikin silmä jakautuu kolmeen osaan, joista jokaisessa on pupillin tapainen rakenne. Tämän ansiosta sirkkaäyriäiset pystyvät arvioimaan esineiden etäisyyden vain yhdellä silmällä eli lahkon edustajilla on syvyysnäkö kummassakin silmässä erikseen. Siinä missä ihmisillä ja useimmilla nisäkkäillä on kolmelle eri päävärille herkkiä tappisoluja, eräillä sirkkaäyriäislajeilla on jopa kahdelletoista eri aallonpituudelle herkkiä tappisoluja mukaan lukien ultraviolettisäteilyn. Lisäksi sirkkaäyriäiset pystyvät erottamaan kolmen eri tyypin polarisoitunutta valoa.
Aiheesta muualla

Mantis shrimps, ... wetwebmedia.com
The lurker's guide to mantis shrimp
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q334855  Wikispecies: Stomatopoda  ADW: Stomatopoda  AFD: Stomatopoda  BOLD: 331  BugGuide: 524727  CoL: 462  EoL: 7370  EPPO: 1STOMO  GBIF: 1373  iNaturalist: 49796  IRMNG: 11623  ITIS: 99140  NBN: NHMSYS0021050823  NCBI: 75390  NZOR: 846c3eb1-de28-4560-9d50-722c1ee770ac  Open Tree of Life: 42631  Paleobiology Database: 22267  Plazi: F8A80A5A-D82D-5F30-B9E6-4C946A3F55CD  uBio: 530270  WoRMS: 14355
Chip’s Challenge

| Chip’s Challenge |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Epyx
Julkaisija:  Atari
Jakelija:  Google Play
Suunnittelija:  Chuck Sommerville
Taiteilija:  Paul Vernon
Säveltäjä:  Alex Rudis, Robert Vieira
Julkaistu:  1989
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Atari ST, Commodore 64, DOS, Atari Lynx, Windows 3.x ja ZX Spectrum
Jakelumuoto:  Levyke ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Chip’s Challenge on pulmapeli, jonka on suunnitellut Chuck Sommerville. Pelin on kehittänyt Epyx ja sen ensimmäinen versio on julkaistu Atari Lynxille vuonna 1989.
Kuvakaappaus pelin Windows-versiosta.
Peli ja sen jatko-osa Chip's Challenge 2 on julkaistu Steam-palvelussa vuonna 2015.
Pelaaminen

Peli koostuu 148:sta tasosta, jotka pelissä seikkaileva Chip-hahmo joutuu läpäisemään saadakseen Bit Buster Clubin jäsenyyden. Jokaisella tasolla hänen on selviydyttävä maaliin päästäkseen seuraavalle. Ennen maaliin pääsemistä Chipin on usein välttämätöntä kerätä tietty määrä mikrosiruja. Joskus tarvitaan myös avaimia. Chipiä uhkaavat pelissä monet vaarat, kuten erilaiset oliot ja pommit. Usein maaliin on suoriuduttava tietyssä ajassa, jonka umpeuduttua taso on aloitettava alusta. Tason voi ohittaa hetikin arvaamalla oikein nelikirjaimisen salasanan. Kun pelaaja on riittävän monta kertaa peräkkäin epäonnistunut tason suorittamisessa, seuraavalle tasolle siirtymisestä kuitenkin kysytään automaattisesti.
Aiheesta muualla

Chip's Challenge MobyGamesissa (englanniksi)
Chip’s Challenge Wiki (englanniksi)
Chip’s Challenge -pelin tasot ja niiden salasanat (englanniksi)
Kattava Chip’s Challenge -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tile World (englanniksi)
Markku Lehtosaari

Markku Antero Lehtosaari (s. 8. marraskuuta 1947 Sääminki) on suomalainen matkailuyrittäjä ja poliitikko. Lehtosaari toimi kansanedustajana kolme vaalikautta vuosina 1987–1999 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja kuului Suomen Keskustan eduskuntaryhmään. Lehtosaari oli myös Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1976–1992, josta ajasta hän toimi valtuuston puheenjohtajana vuosina 1985–1992.
Vuonna 2000 Markku Lehtosaarelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Antero Leinola

Antti Antero Leinola (18. toukokuuta 1872 Juva – 20. joulukuuta 1933 Teuva) oli suomalainen rakennusmestari, vakuutustarkastaja ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Leinolan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Lehkonen ja Eva Liisa Torniainen. Hän kävi kansakoulun ja valmistui rakennusmestariksi teollisuuskoulusta. Leinola toimi rakennusmestarina useilla rautatienrakennustyömailla. Hän oli vuosina 1905–1913 ratamestarina Kannuksessa ja myöhemmin ratamestarina Ilmajoella. Leinola oli vakuutusyhtiö Salaman vakuutustarkastajana 1926–1933.
Leinola oli kansanedustajana 1909–1914 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä.
Antero Leinola oli naimisissa vuodesta 1901 Maria Irene Blomqvistin kanssa.
Etelä-Keljo

| Etelä-Keljo |
| --- | --- |
 Näkymä Eteläportilta Kauramäelle
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Keljo
Kaupunginosa nro:  30
Etelä-Keljo on kaupunginosa Jyväskylässä noin kuusi kilometriä keskustasta. Etelä-Keljo sijaitsee valtatien 9 varressa moottoritien länsipuolella. Kaupunginosa koostuu Kauramäen asuinalueesta sekä Eteläportin teollisuusalueesta. Pohjois- ja länsiosat ovat pääosin rakentamatonta metsää.
Virallinen kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Keltinmäkeen (Myllyjärveen ja Ylä-Myllyjärveen), koillisessa Keljoon, idässä Keljonkankaaseen, kaakossa Sääksvuoreen, lounaassa Muuramen kuntaan ja lännessä Taka-Keljoon.
Moventas Gears Oy:llä on toimitiloja Etelä-Keljossa.
Luonto ja ympäristö

Etelä-Keljossa sijaitsevia lampia ovat Huhtalampi, Tilkunlampi, Kuusikkolampi sekä Huhtalan tekolampi. Alueella on myös pieniä soita, kuten Muuramen rajalla oleva Härkösuo.
Historiaa

Nykyisen kaupunginosan alue oli Keljon kylän asumatonta takamaata 1800-luvun alkuun asti, jolloin uusia tiloja perustettiin alueelle isonjaon yhteydessä. Ensimmäiset alueen talot olivat Huhtala ja Kangas, jotka perustettiin Lotilan ja Sysmälän liikamaille vuonna 1805. Vuonna 1815 nykyisen Ylä-Myllyjärven asuinalueen lähelle perustettiin Mäkelän uudistila ja vuonna 1831 Mustalammen uudistila.
Alue liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin vuonna 1965.
Varhaisia alueen yrityksiä oli ainakin vuonna 1966 Huhtalammen koillispuolisessa Aattolan talossa toiminut turkistarha ja lähistölle vuonna 1988 perustettu Huhtalan lampien virkistyskalastuspaikka.
Etelä-Keljon laajempi kehittäminen alkoi 2000-luvulla. Kauramäen asuinalueen ensimmäinen asemakaava hyväksyttiin vuonna 2017. Eteläportin teollisuusalueen nykyinen kaava on vuodelta 2019, tosin sitä ennen alueella oli jo Moventas Oy:n tuotantolaitos sekä Kuusakoski Oy:n metallinkierrätyslaitos. Kauramäen asuinalueen laajentamista pohjoiseen on suunniteltu vuodesta 2022 alkaen. Kaava hyväksyttiin vuoden 2024 maaliskuussa, alueelle rakennetaan rivi- ja omakotitaloja sekä uusi koulu.
Kuvia

Moventaksen toimitila Eteläportin alueella.
Kauramäen asuinaluetta.
Severi Kurkinen

| Severi Kurkinen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.3.1910–10.11.1917  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1879 Luopioinen
Kuollut: 24. maaliskuuta 1945 (65 vuotta) Helsinki
Ammatti:  työmies, piirisihteeri
Severi Kurkinen (synt. Hietalin, 3. kesäkuuta 1879 Luopioinen – 24. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1910–1917.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

Severi Kurkinen syntyi itsellinen Iida Loviisa Hietalinin (s. 1848) aviottomana lapsena. Rutiköyhän torpan kasvattina hän kävi vain rippikoulun ja siirtyi jo lapsena työelämään. Kurkinen kiersi eri puolilla maata muun muassa rautatietyömailla.
Elämä > Politiikassa

Vuosisadan vaihteessa työväenliikkeeseen lähtenyt Kurkinen oli muun muassa perustamassa Suomen Tie- ja Vesirakennustyöntekijäin Liittoa, jonka sihteerinä hän toimi Savonlinnassa 1906-1909. Vuosina 1909–1910 Kurkinen työskenteli sosialidemokraattien piirisihteerinä ja puhujana Joensuussa. Hän toimi myös piirijärjestönsä puheenjohtajana. Lisäksi Kurkinen oli Osuusliike Oma-Avun perustajajäsen ja hallituksen ensimmäinen puheenjohtaja.
Kontiolahden Niinivaarassa asunut Kurkinen toimi kansanedustajana vuosina 1910–1917. Kurkinen valittiin eduskuntaan vielä lokakuun 1917 vaaleissa, mutta hän pyysi vapautusta jo marraskuussa terveydellisistä syistä. Lääkärintodistuksen mukaan Kurkinen kärsi sepelvaltimotaudista ja kilpirauhassairaudesta. Hänen tilalleen kansanedustajaksi tuli Santeri Louhelainen.
Elämä > Myöhemmät vaiheet

Eduskunnan jätettyään Kurkinen siirtyi edistysmielisen osuustoimintaliikkeen palvelukseen. Hän työskenteli aluksi Osuusliike Oma-Avun myymälähoitajana Kontiolahdella. Sisällissodan aikana Kurkinen oli valkoisten vankina ja päätyi lopulta Kokkolan vankileirille. Sodan jälkeen hän työskenteli Haukivuoren Osuuskaupan johtajana 1918, Keski-Karjalan Osuusliikkeen myymälänhoitajana Kaukolassa ja Kurkijoella 1918–1921, Osuusliike Tarmolan myymälänhoitajana Turussa 1921, Kyläsaaren Osuuskaupan johtajana Porin maalaiskunnassa 1921–1924 sekä Kiikan Osuuskaupan johtajana 1924–1929. Kurkinen toimi myös Porin maalaiskunnan ja Kiikan kuntien tilintarkastajana. Vuonna 1929 Kurkinen valittiin Tapaturmaviraston Helsingin ammattientarkastuspiirin työläistarkastajaksi, jota virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Kurkinen kuoli Helsingissä 65-vuotiaana. Hänet on haudattu perhehautaan Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe

Severi Kurkisen puoliso oli Joensuussa syntynyt Ada Maria Nousiainen (1887-1957), jonka kanssa hän avioitui 1909. Pariskunta ei halunnut kirkollista vihkimistä, vaan heidän liittonsa vahvistettiin raastuvanoikeudessa esiaviollista seksiä koskevien naimakaaren pykälien mukaisesti. Perheeseen syntyi kaksi tytärtä ja yksi poika. Heidän vanhin lapsensa oli ministeri Armi Hosia.
Ada Kurkinen oli 1900-luvun alkuvuosina Mimmi Haapasalon ohella Joensuun työväenliikkeen merkittävin naishahmo. Hänen isänsä oli kirvesmies, joka vaikutti wrightiläisessä työväenliikkeessä. Kurkinen työskenteli ompelijana ja liittyi Joensuun työväenyhdistykseen 1904. Hän oli Joensuun sosialidemokraattisen naisyhdistyksen ja vaatetustyöntekijäiden ammattiosaston puheenjohtaja sekä sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtaja. Kurkinen vaikutti myös Ihanneliitossa ja kirjoitti säännöllisesti Sosialidemokraattisen naisliiton julkaisemaan Työläisnainen-lehteen. Lisäksi hän oli perustamassa Osuusliike Oma-Apua. Myöhemmin Kurkinen oli muun muassa Kyläsaaren sosialidemokraattisen naisyhdistyksen puheenjohtaja sekä Porin maalaiskunnan ja Kiikan kunnanvaltuustojen jäsen. Vuoden 1927 eduskuntavaaleissa hän jäi Satakunnassa varasijalle. Helsinkiin muutettuaan Kurkinen vaikutti muun muassa Kulutusosuuskuntien Keskusliiton Naiset Mukaan -toimikunnassa ja Helsingin sosialidemokraattisessa naisyhdistyksessä sekä kuului Raittiusyhdistys Koiton johtokuntaan.