Nadir Šah
Elämäkerta > Persian hallitsijana

Pääkaupungin kukistuttua Persialla oli edelleen kaksi suurta ulkoista vihollista. Osmanien valtakunta oli vallannut Persian kaoksen aikana alueita Länsi-Persiasta, kuten Kermanšahin ja Hamadanin. Lisäksi Venäjän keisarikunta oli lähettänyt joukkoja Persian luoteisiin maakuntiin estääkseen osmaneja valtaamasta aluetta. Vuonna 1730 Nadir löi osmanien joukot ja valtasi takaisin lähes kaikki Länsi-Persian aiemmin menetetyt alueet. Osmanit pakotettiin tunnustamaan ennen sotaa vallinnut raja. Venäjän keisarikunnan kanssa päästiin puolestaan neuvoteltuun ratkaisuun ilman sotaa ja he palauttivat Persialle maalta vallatut alueet. Nadir rakennutti myös maalleen laivaston, jonka avulla he valtasivat arabien hallitseman Bahrainin ja Omanin. Vuonna 1732 Nadir löi jälleen kapinoineet abdalit ja Herat vallattiin. Vuonna 1736 Nadir kutsui kokoon ylimystön ja uskonoppineiden neuvoston, joka julisti hänet Persian šaahiksi. Tahmasp ja hänen kahdeksanvuotias poikansa murhattiin. Sittemmin Nadir tunnettiinkin paremmin nimellä Nadir Šah. Hotak-dynastian viimeinen tukikohta Kandahar kukistui vuoden piirityksen jälkeen maaliskuussa 1738, minkä jälkeen Nadir hallitsi jälleen yhtenäistä Persiaa.
Nadir Šah jatkoi kuitenkin valloitusretkiään Persian ulkopuolelle. Kandaharista hän jatkoi Intian niemimaata hallinneita moguleja vastaan, joilta hän valtasi ensin Ghaznin, Kabulin ja Jalalabadin. Hänen armeijansa eteni edelleen Khaibarsolan läpi ja Nadir kohtasi mogulien pääarmeijan Karnalin taistelussa keväällä 1739. Voitettuaan mogulit tässä taistelussa mogulien valta ei päättynyt kokonaan, mutta heidän valtakuntaansa ennen kuuluneet Induksen länsipuoliset alueet menetettiin Persialle. Muhammad Šah jäi valtaan Delhissä. Nadirin tarkoituksena ei ollut vallata koko Intiaa, vaan lähinnä ryöstää sen rikkaudet. Persiaan kuljetettiin esimerkiksi kuuluisa Riikinkukkovaltaistuin ja sittemmin Britannian kruununjalokiveksi päätynyt Koh-i-Noor -timantti. Nadirin ryöstösaalis oli niin suuri, että se vaikutti merkittävästi jalometallien arvoon Keski-Aasiasta. Keskiaasialaisten kauppiaiden mukana suuria määriä intialaisia hopearupioita välittyi aina Venäjälle saakka.
Intian jälkeen persialaisten seuraava kohde olivat Transoksanian uzbekit. Tasankojen ratsastavat jousiampujat olivat pitkään hallinneet Keski-Aasian taistelukenttiä, mutta sotateknologian kehitys alkoi kallistaa voimatasapainoa heitä vastaan. Jalkaväki oli varustettu yhä useammin musketeilla ja vaikka komposiittirakenteiset vastakaarijouset olivat kantamaltaan samaa luokkaa ja tarkkuudeltaan jopa parempia, ratsastaja oli huomattavasti muskettia kantavaa jalkaväensotilasta suurempi maali. Lisäksi taistelukentälle oli tullut kehittynyt kenttätykistö. Nadirin johtaessa armeijansa pohjoiseen Vuonna 1740 uzbekit eivät voineet estää häntä valtaamasta Buharaa ja Khivaa. Nadir Šahin valtakunta ylettyi nyt Kaukasukselta Irakiin ja edelleen Transoksaniaan ja Indusjoelle. Nadir alkoi kuitenkin ajan myötä muuttua vainoharhaiseksi ja julmaksi. Nadir yritettiin murhata vuonna 1741 ja hän sokaisi murhayrityksestä epäilemänsä vanhimman poikansa. Lisäksi jatkuva sodankäynti koitui taloudellisesti raskaaksi valtakunnalle. Nadirin ollessa sotaretkellä kapinoivaa veljenpoikaansa vastaan hänen upseerinsa murhasivat hänet Nadirin omassa teltassa 6. heinäkuuta 1747.