stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Star Trek (animaatiosarja)

| Star Trek> Star Trek: The Animated Series |
| --- | --- |
Tyyli:  Piirrossarja
Kestoaika:  22 min.
Pääosissa:  William Shatner Leonard Nimoy DeForest Kelley George Takei Nichelle Nichols James Doohan Majel Barrett
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Kolmoskanava
Esitetty:  1973 – 1974
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  22
Tuotanto
Tuottaja(t):  Lou Scheimer Norm Prescott
Ohjaaja(t):  Hal Sutherland Bill Reed
Tuotantoyhtiö(t):  Filmation
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy -palkinto (1975)
Ehdokkuudet:  Daytime Emmy (1974) Saturn-palkinto (2007)
Aiheesta muualla
IMDb 
Star Trek: The Animated Series (ST: TAS, TAS), alun perin nimellä Star Trek, on Daytime Emmy -palkittu televisioanimaatiosarja, joka perustuu samannimiseen televisiosarjaan Star Trek (1966–69), ja jota esitettiin alun perin vuosina 1973–1974 kahden tuotantokauden ajan, yhteensä 22:n jakson verran. Jokainen jakso kestää hieman yli 20 minuuttia ja tekijät olivat enimmäkseen samat, jotka olivat tekemässä myös alkuperäistä televisiosarjaa. Myös sarjan päähenkilöinä ovat lähes kaikki alkuperäisen sarjan päähenkilöt, ja ääninäyttelijöinä toimii suurin osa alkuperäisen Star Trek -televisiosarjan näyttelijäkaartista.
The Animated Series on järjestyksessä toinen Star Trek -televisiosarja. Sarja on jäänyt Star Trek -fanien keskuudessa melko tuntemattomaksi eikä ole herättänyt samanlaista arvostusta kuin alkuperäinen televisiosarja. Sarjan tarkoituksena oli jatkaa tähtilaiva USS Enterprisen viisivuotista matkaa, jota oli tehty alkuperäisessä sarjassa kolme tuotantokautta. The Animated Series nähdäänkin joissain yhteyksissä jonkinlaisena alkuperäisen Star Trek -televisiosarjan neljäntenä tuotantokautena.
Star Trekin luoja Gene Roddenberry teki animaatiosarjaa pelkästään rahan takia, minkä vuoksi hän pyysi, ettei sarjaa liitettäisi Star Trekin viralliseen "kaanoniin". Käytännössä se tarkoittaa, että sarjan tapahtumat eivät ole virallisesti tapahtuneet Star Trekin maailmassa. Poikkeuksena tästä on jakso "Yesteryear", joka kertoo Mr. Spockin nuoruudesta.
Sarjan liittämisestä Star Trekin kaanoniin on väitelty pitkään. Puolestapuhujat viittaavat mm. kapteeni James T. Kirkin toiseen etunimeen, joka kerrottiin ensimmäisen kerran The Animated Series -sarjan jaksossa "Bem". Myös "holokansi" nähtiin ensimmäistä kertaa Animated Series -sarjassa. Virallisen Star Trekin kaanonin ja Animated Series -sarjan tarinoissa on kuitenkin monia ristiriitoja, mikä puhuu animaatiosarjan Star Trekin kaanoniin liittämistä vastaan.
Jaksot > 1. tuotantokausi (1973-1974)

| # | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Tähtipäivämäärä | Alkuperäinen esityspäivä | Kirjoittaja(t) | Ohjaaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | Beyond the Farthest Star | Kaukaisimman tähden takana | 5221.3 | 8. syyskuuta 1973 | Samuel A. Peeples | Hal Sutherland |
| 02 | Yesteryear | Eilisvuosi | 5373.4 | 5. syyskuuta 1973 | D. C. Fontana | Hal Sutherland |
| 03 | One of Our Planets is Missing | Puuttuva planeetta | 5371.3 | 22. syyskuuta 1973 | Marc Daniels | Hal Sutherland |
| 04 | The Lorelei Signal | Lorelei-signaali | 5483.7 | 29. syyskuuta 1973 | Margaret Armen | Hal Sutherland |
| 05 | More Tribbles, More Troubles | Lisää pehmoja ja harmeja | 5392.4 | 6. lokakuuta 1973 | David Gerrold | Hal Sutherland |
| 06 | The Survivor | Eloonjäänyt | 5143.3 | 13. lokakuuta 1973 | James Schmerer | Hal Sutherland |
| 07 | The Infinite Vulcan | Kauhun lonkerot | 5554.4 | 20. lokakuuta 1973 | Walter Koenig | Hal Sutherland |
| 08 | The Magicks of Megas-tu | Magiaa | 1254.4 | 27. lokakuuta 1973 | Larry Brody | Hal Sutherland |
| 09 | Once Upon a Planet | Kuin silloin ennen? | 5591.2 | 3. marraskuuta 1973 | Chuck Menville ja Len Janson | Hal Sutherland |
| 10 | Mudd's Passion | Intohimoa | 4978.5 | 10. marraskuuta 1973 | Stephen Kandel | Hal Sutherland |
| 11 | The Terratin Incident | Välikohtaus | 5577.3 | 17. marraskuuta 1973 | Paul Schneider | Hal Sutherland |
| 12 | The Time Trap | Aika kuluu | 5267.2 | 24. marraskuuta 1973 | Joyce Perry | Hal Sutherland |
| 13 | The Ambergris Element | Veden vallassa | 5499.9 | 1. joulukuuta 1973 | Margaret Armen | Hal Sutherland |
| 14 | The Slaver Weapon | Kummia aseita | 4187.3 | 15. joulukuuta 1973 | Larry Niven | Hal Sutherland |
| 15 | The Eye of the Beholder | Tarkkailua | 5501.2 | 5. tammikuuta 1974 | David P. Harmon | Hal Sutherland |
| 16 | The Jihad | Jihad | 5683.1 | 12. tammikuuta 1974 | Stephen Kandel | Hal Sutherland |
Jaksot > 2. tuotantokausi (1974)

| # | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Tähtipäivämäärä | Alkuperäinen esityspäivä | Kirjoittaja(t) | Ohjaaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 | The Pirates of Orion | Orionin merirosvot | 6334.1 | 7. syyskuuta 1974 | Howard Weinstein | Hal Sutherland |
| 18 | Bem | Bem | 7403.6 | 17. syyskuuta 1974 | David Gerrold | Hal Sutherland |
| 19 | The Practical Joker | Jokeri asialla | 3183.3 | 21. syyskuuta 1974 | Chuck Menville | Hal Sutherland |
| 20 | Albatross | Albatross | 5275.6 | 28. syyskuuta 1974 | Dario Finelli | Hal Sutherland |
| 21 | How Sharper Than a Serpent's Tooth |  | 6063.4 | 5. lokakuuta 1974 | Russell Bates ja David Wise | Bill Reed |
| 22 | The Counter-Clock Incident |  | 6770.3 | 12. lokakuuta 1974 | John Culver | Bill Reed |
Triviaa

Sarja suunniteltiin lauantai-aamun lastensarjaksi.
Suomessa Kolmoskanava esitti TAS (The Animated Series) -sarjan alkuperäisen TOS (The Original Series) -sarjan perään 1980-luvun lopulla.
Sarja julkaistiin myyntiin 1980-luvulla VHS-muodossa. Vuonna 1997 sarja julkaistiin kokonaisuudessaan Laserdisc-muodossa, ja viimeisin julkaisu on DVD:lle marraskuussa 2006.
The Animated Series on ainoa Star Trek -televisiosarja, joka on voittanut Emmy-palkinnon.
Sarja tunnetaan monilla nimillä. Eri maissa on käytössä eri nimiä, mm: Star Trek, The Animated Adventures of Gene Roddenberry's Star Trek (Gene Roddenberryn animoidut Star Trek -seikkailut), ST:TAS tai pelkkä TAS ja The Animated Adventures.
Aiheesta muualla

The Animated Series Star Trekin kotisivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
TAS Memory Alphassa.
Star Trek (animaatiosarja) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Erich Honecker

| Erich Honecker |
| --- | --- |

Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen pääsihteeri
 3. toukokuuta 1971 – 18. lokakuuta 1989  
Edeltäjä:  Walter Ulbricht
Seuraaja:  Egon Krenz
Saksan demokraattisen tasavallan valtioneuvoston puheenjohtaja
 29. lokakuuta 1976 – 18. lokakuuta 1989  
Edeltäjä:  Willi Stoph
Seuraaja:  Egon Krenz
Saksan demokraattisen tasavallan puolustusneuvoston puheenjohtaja
 3. toukokuuta 1971 – 18. lokakuuta 1989  
Edeltäjä:  Walter Ulbricht
Seuraaja:  Egon Krenz
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1912  Neunkirchen, Saarland, Saksa
Kuollut: 29. toukokuuta 1994 (81 vuotta)  Santiago, Chile (maksasyöpä)
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  1946–1947 Charlotte Schanuel, o.s. Drost, myös "Lotte Grund" 1949–1953 Edith Baumann 1953– Margot Honecker, o.s. Feist
Tiedot
Puolue:  SED
Uskonto:  ateisti
 Nimikirjoitus
Erich Honecker (25. elokuuta 1912 – 29. toukokuuta 1994) oli Saksan demokraattisen tasavallan kommunistijohtaja, joka hallitsi maata 1971–1989. Saksojen yhdistyttyä häntä syytettiin maanpetturuudesta, mutta hänet vapautettiin heikon terveydentilan vuoksi.
Varhainen elämä

Honecker syntyi Neunkirchenissä, Saarlandissa. Hänen isänsä oli poliittisesti aktiivinen hiilikaivostyöläinen. Honecker liittyi Saksan kommunistipuolueen nuorisojärjestöön (Jugendverband) vuonna 1926 ja puolueeseen 1929 ja meni samana vuonna Moskovaan opiskelemaan kansainväliseen Lenin-kouluun. Hän palasi Saksaan 1931, mutta natsien noustessa valtaan Honecker pidätettiin 1935. Vuonna 1937 hänet tuomittiin kommunistisesta aktiivisuudesta kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön ja pidettiin vangittuna sodan loppuun saakka.
Sodan jälkeen Honecker liittyi Walter Ulbrichtin johtamiin kommunistiaktivisteihin. Vuonna 1946 hän oli Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen ensimmäisiä jäseniä. Suuren vaalivoiton jälkeen lokakuussa 1946 hän liittyi lyhytaikaiseen parlamenttiin. Saksan demokraattisen tasavallan perustaminen 7. lokakuuta 1949 antoi hänelle varajäsenen paikan keskuskomiteassa 1950 ja täysjäsenyyden 1958.
DDR:n johtajana

Vuonna 1961 Honecker oli yksi merkittävimmistä vastuullisista henkilöistä Berliinin muurin pystyttämisessä. Vuonna 1971 hän aloitti kamppailun poliittisesta vallasta, mikä johti Neuvostoliiton tuella hänen valtaannousuunsa ja Walter Ulbrichtin syrjäyttämiseen. Tuolloin hänestä tuli SED:n keskuskomitean ensimmäinen sihteeri, ja vuodesta 1976 alkaen hän oli SED:n pääsihteeri. Vuodesta 1975 alkaen hän oli myös DDR:n valtioneuvoston puheenjohtaja.
Honecker itse kuvasi politiikkaansa "talous- ja sosiaalipolitiikan yhtenäisyyden politiikaksi". Ulbricht puolestaan oli pitänyt talouspolitiikkaa keskeisenä. Sisäpoliittisesti Honeckerin alkukautta leimasi liberalisoituminen erityisesti kulttuurin ja taiteen alalla.
Honeckerin kaudella DDR:n ja Saksan liittotasavallan suhteet järjestettiin sopimuksin. Lisäksi DDR osallistui Helsingin ETY-kokoukseen ja hyväksyttiin jäseneksi Yhdistyneisiin kansakuntiin. Näitä pidetään Honeckerin merkittävimpinä ulkopoliittisina saavutuksina.
Vuonna 1981 Honeckerin väitetään selvinneen täpärästi murhayrityksestä. Honeckerillä oli lisäksi salainen bunkkeri noin 40 kilometriä Berliinistä pohjoiseen. Bunkkerin rakentaminen aloitettiin 1978 ja rakennustyöt kestivät viisi vuotta. Bunkkerin oli tarkoitus kestää mm. ydinaseisku. Tieto bunkkerista tuli julkisuuteen elokuussa 2008. Honeckerin kerrotaan käyneen rakennelmassa henkilökohtaisesti vain yhden ainoan kerran.
Mihail Gorbatšovin aloittaessa uudistuksiaan 1980-luvulla Honecker pysyi kovan linjan kommunistina. Kansannousu johti hänen eroonsa 18. lokakuuta 1989, ja hänet korvasi lyhytaikaisesti DDR:n johtajana Egon Krenz.
Vuosina 1989–1993 Honecker vältti syytteet kylmän sodan aikaisista rikoksista, etenkin 192 kuolemasta Berliinin muurilla. Hän vietti tämän ajan neuvostojoukkojen sairaalassa Berliinin lähellä ennen siirtymistään Moskovaan. Neuvostoliiton romahdettua Honecker palautettiin 1992 Saksaan.
Honecker tuotiin oikeuden eteen vuonna 1993, mutta hänet vapautettiin terveydentilan vuoksi. Hän muutti Chileen, jossa hän kuoli maksasyöpään 29. toukokuuta 1994.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marcus Ziemann: 20 vuoden yritys – DDR:n diktaattori Honeckerin leski antoi viimein tv-haastattelun. Yle uutiset 1.4.2012.
| n k  Saksan demokraattisen tasavallan valtionpäämiehet |
| --- | --- | --- |
| Presidentit |  Dieckmann (vt. 1949)  Pieck  Dieckmann (vt. 1960)  |  |
| Valtioneuvoston puheenjohtaja |  Ulbricht (1960–1973)  Ebert (vt. 1973)  Stoph (1973–1976)  Honecker (1976–1989)  Krenz (1989)  Gerlach (1989–1990)  |  |
| Kansankamarin puheenjohtaja |  Bergmann-Pohl (1990)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef 
Honecker (vas.) ja Helmut Schmidt Helsingin ETY-konferenssissa 1975.
Musta Kettu

| Musta Kettu |
| --- | --- |
 Musta Kettu, mestarivaras
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Spider-Man #255
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Tuntematon
Status:  Aktiivinen
Voimat:  Taitava voimistelija ja varas
Suhteet
Sukulaiset:  Nimeämätön äiti
Musta Kettu on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä ammattimainen jalokivivaras. Hahmo ensiesiintyminen tapahtui Amazing Spider-Man-lehden numerossa 255.
Historia

Musta Kettu on taitava jalokivivaras, jonka rikollisura kattaa kohteita niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Vaikka Musta Kettu onkin jo vanha mies, hän on fyysisesti hyvässä kunnossa ja pyrkii tekemään vielä yhden suuren keikan ennen siirtymistään eläkkeelle Ranskan Rivieralle.
Useimmiten hänen yrityksensä ovat kuitenkin tuhoutuneet jonkun supervoimaisen sankarin väliintulon vuoksi. Ensimmäisellä kerralla Musta Kettu joutui vasten tahtoaan liittoon Punaisen Haamun kanssa. Hämähäkkimies kuitenkin saapui ajoissa paikalle estääkseen Haamun superapinoita murhaamasta Kettua.
Mustan Ketun paljastettua Haamun piilopaikan sijainnin Hämähäkkimiehelle tämä päätti päästää Kettu menemään ja keskittyä sen sijaan jahtaamaan Haamua.
Toisen kerran Musta Kettu ajautui konfliktiin Hopeasapeli Internationalin, Symkarialaisen palkkasoturifirman kanssa. Tälläkin kerralla Hämähäkkimies saapui paikalle pelastamaan iäkkään murtovarkaan, mutta päästi tämän vielä menemään - tosin ankarien varoitusten säestämänä.
Yksi viimeisimmistä kerroista lopettaa uransa tapahtui Los Angelesissa, jossa Musta Kettu yritti pihistää keskiaikaisen espanjalaisen ehtoolliskalkin. Hänen tietämättään kalkissa oli kiinni teollisuussalaisuuksia sisältävä mikropiiri, joka kiinnosti myös Hiipijää. Erinäisten tapahtumien jälkeen Hämähäkkimies nappasi kalkin takaisin, mutta päästi kuitenkin Ketun vielä menemään. Optimistinen Kettu suunnittelee kuitenkin vielä uransa kunniakasta finaalia.
Voimat ja varusteet

Mustalla Ketulla ei ole yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä miehen hyvin treenattu keho. Ikäänsä nähden hänen fyysistä suorituskykyään voidaan pitää poikkeuksellisen hyvänä.
Kettu kantaa mukanaan savukranaatteja, köyttä ja lasileikkureita. Yksi nerokkaimmista laitteista on kuitenkin elektroninen laite, joka vaimentaa suurimman osan tavallisista hälytysjärjestelmistä.
Härkälä (Somero)

Härkälä on kylä Somerolla, Kirkkojärven rannalla. Sen naapurikyliä Somerolla ovat Saarentaka lännessä, Harju idässä ja Pappila pohjoisessa. Etelässä kylään rajautuvat Häntälän ja Talvisillan kylät Somerolla sekä Kiikalan Hirvelän kylä Salossa. Kylä sijaitsee lähellä Someron keskustaajamaa, ja varsinkin Härkäläntien varressa Kirkkojärven rannassa on Someron keskustaajamaan kuuluvaa omakotiasutusta. Härkälän väkiluku vuonna 2011 oli 202, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron yhdenneksitoista suurimman kylän. Kirkkojärven rannassa Härkälässä on Someron kaupungin uimapaikka ja veneranta.
Historialtaan Härkälä on kartanokylä, jonka kaikki maat vielä 1900-luvussa kuuluivat kylässä sijaitsevalle Härkälän kartanolle. Yhdessä viereisten Saarentaan, Harjun ja Lammin kylien kanssa Härkälän kylälle on kuulunut Laitiaistenmaan takamaa Tammelan rajalla. Tästä on päätelty, että kylät vielä 1600-luvulle asti ovat muodostaneet yhden jakokunnan. Härkälän kartano sijaitsee Kirkkojärven ja Saarentaanjärven väliseen salmeen pistävällä niemellä, ja kartanon hirsirakenteinen päärakennus on 1800-luvulta.
Sotilashallinto

Sotilashallinto tarkoittaa sotilasviranomaisten hoitamaa hallintoa. Se tarkoittaa sitä osaa julkisesta hallinnosta, joka ei ole siviilihallintoa tai kirkollishallintoa. Tavallisesti sotilashallinnolla kuvataan niiden armeijaan ja asevelvollisuuteen liittyvien asioiden ylläpitämistä, jotka eivät liity suoraan taistelutoimintaan. Näihin kuuluvat esimerkiksi henkilöstöhallinto, budjetointi, rahoitus, hankinta, koulutus ja kehitystyö. Käyttäessään hallinnollista aluejakoa sotilashallinto voi jakaa valtionsa alueet sotilasalueisiin, kuten sotilaspiireihin tai sotilaslääneihin, kuten esimerkiksi Suomen puolustusvoimat teki vuoteen 2014 saakka.
Tyypillisesti oikeusvaltiossa sotilashallinto on siviilihallinnon määräysvallan alainen. Tällöin kyseessä on armeijan siviilimääräysvalta. Valtiota, jossa tämä järjestys on päinvastainen kutsutaan usein sotilasdiktatuuriksi ja sen hallitusta sotilashallitukseksi. Sitä ylläpitävästä sotilashallinnosta saatetaan käyttää myös nimitystä sotilasjuntta tai pelkästään juntta.
Suomessa

Sotilashallinnolla voidaan tarkoittaa eri yhteyksissä hieman toisistaan poikkeavia asioita. Suomen hallintokäytännössä sanaa puolustushallinto käytetään yleensä merkitsemään hallintoa puolustusministeriön hallinnonalalla.
Miehityshallinto

Sotilashallinnoksi kutsutaan myös miehityksen aikaista tilaa, jossa hallinnollinen vastuu vallatusta alueesta kuuluu miehittävän armeijan sotilasviranomaisille. Kansainvälisen lainsäädännön kannalta miehityshallintoa hoitavan sotilashallinnon velvoituksia ja rajoituksia säätelevät Haagin kansainvälisessä konferenssissa vuonna 1907 allekirjoitettu kansainvälinen sopimus sekä Geneven yleissopimus vuodelta 1949.
Syksyllä 1941 perustettiin suomalaisten joukkojen etenemisen vuoksi Itä-Karjalan sotilashallinto. Myös monia Suomen Moskovan rauhassa Neuvostoliitolle luovuttamia, mutta kesällä 1941 takaisin vallattuja alueita jäi hallitsemaan ylipäällikön alaisuudessa päämajan sotilashallinto-osasto kesä-heinäkuuhun 1944 siihen saakka, kun suomalaiset joukot olivat vetäytyneet.
Siviili-sotilashallinto

Helmi-maaliskuussa 2015 Ukrainan presidentti Petro Porošenko perusti Donetskin ja Luhanskin alueille väliaikaisia siviili-sotilashallintoyksikköjä, sillä Ukrainan turvallisuusneuvosto totesi alueellisen siviilihallinnon riittämättömäksi ja estyneeksi toteuttamaan tehtäviään Itä-Ukrainan sodan ollessa käynnissä alueilla. Siviili-sotilashallintoyksikköjen tehtäväksi tuli valvoa Ukrainan lakien noudattamista ja järjestystä, varmistaa alueen asukkaiden turvallisuus ja elämän normalisoituminen, osallistua mahdollisten tuhoiskujen ja terroristitoimien torjumiseen ja vastatoimiin, sekä estää aluetta uhkaavat humanitääriset katastrofit.
Pajula (Somero)

Hämeen härkätietä Pajulan kylän historiallisen kylätontin luona. Vasemmalla Pruukan talo.
Pajula on kylä ja aiempi koulupiiri Hämeen Härkätien (yhdystie 2802) varressa Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 133, mikä teki siitä Someron väkiluvultaan seitsemänneksitoista suurimman kylän. Pajulan naapurikyliä ovat Kultela, Ylenjoki, Hirsjärvi, Kivisoja ja Somerniemen Palikainen Somerolla sekä Torro, Patamo ja Letku Tammelassa.
Nimi Pajula tulee niittyä tarkoittaneesta sanasta paju, joka esiintyy niitynnimien perusosana muun muassa Somerolla ja Jokioisilla. Lähtökohtana nimelle lienevät olleet kylän alapuolitse virtaavan Pajulanjoen laakson laajat niityt, jotka nykyään on kokonaan raivattu pelloksi. Isossajaossa Pajula muodosti oman jakokuntansa, mutta varhemmin sen on päätelty kuuluneen samaan jakokuntaan Ihamäen ja Kultelan kanssa, Ihamäen ollessa jakokunnan kantakylä ja Kultelan ja Pajulan tytärkyliä.
Pajulan keskiaikainen kylätontti on sijainnut Hämeen Härkätien varressa paikalla, jossa vielä ovat Juoten ja Pruukan talot, ja taloista myös Torkkomäki oli jo isonjaon ajankohtana nykyisellä paikallaan näiden läheisyydessä. Muita kylän kantataloja ovat Maasilta, Markkula ja Saksa, jotka on eri yhteyksissä siirretty omille jakolohkoilleen kylän vanhoilla kotitiluksilla vanhan kylätontin ympäristössä. Taloista Juoten rakennukset ovat historiallisesti ja maisemallisesti merkittäviä, Markula on rakennus- ja paikallishistoriallisesti merkittävä kokonaisuus, Pruuka on maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä ja Torkkomäki muodostaa maisemallisesti ja kulttuuri- ja rakennushistoriallisesti merkittävän kokonaisuuden. Isossajaossa muodostuneita uudistaloja on kylän pohjoisosassa Vahlionkulmalla; näistä 2000-luvulla matkailuyrityksenä toimiva Kärsälä on rakennus- ja paikallishistoriallisesti merkittävä ja hyvin säilynyt kokonaisuus, ja Pelto-Koivula on paikallishistoriallisesti merkittävä.
Pajulassa toimi kansakoulu, sittemmin peruskoulun ala-aste, vuosina 1906–2010, ja koulurakennuksessa oli vuoteen 2010 toiminnassa myös Somero-seuran ylläpitämä koulumuseo. Hämeen härkätien varrella sijaitseva kaksikerroksinen koulurakennus on maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä. Vuodesta 2010 koulu on ollut yksityisomistuksessa. Kylän julkisista rakennuksista vuonna 1928 valmistunut seuratalo Valola Härkätien varressa on niin ikään maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävä.
Maisemallisesti Pajulan kylä sijoittuu Tammelan ylängön suurten suhteellisten korkeuserojen luonnehtimalle reunavyöhykkeelle, missä hallitsevia pinnanmuotoja ovat saven täyttämät kallioperän murroslaaksot, jollaisessa virtaa myös Pajulanjoki. Murroslaaksojen väliin jää korkeita kallioalueita, jollaisia Pajulassa on kylän pohjoisosassa Vahlionkulmalla. Siellä kallioiden välissä on myös paljon pieniä lampia.
Ub Iwerks

| Ub Iwerks> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ubbe Ert Iwwerks
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1901 Kansas City, Missouri
Kuollut: 7. heinäkuuta 1971 (70 vuotta) Burbank, Kalifornia
Taiteilija
 Nimikirjoitus
Ub Iwerks (oik. Ubbe Ert Iwwerks, 24. maaliskuuta 1901 Kansas City, Missouri – 7. heinäkuuta 1971 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan parhaiten Disneyn animaatiostudion perustajajäsenenä ja Mikki Hiiren luojana yhdessä Walt Disneyn kanssa. Lisäksi muun muassa Minni Hiiri, Jopi Jalkapuoli (Musta Pekka), Polle Koninkaulus ja Heluna Ammu ovat kaikki alkujaan hänen kehittämiään hahmoja. Iwerks oli myös animaatioelokuvan teknisen puolen ja erikoistehosteiden merkittävä kehittäjä.
Hän sai kaksi Oscar-palkintoa: vuonna 1960 Technical Achievement Awardin monitasokameran kehittämisestä ja vuonna 1965 Academy Award of Meritin teknisistä saavutuksista elokuvassa Maija Poppanen. Lisäksi 1964 hän oli ehdokkaana parhaista erikoistehosteista Alfred Hitchcockin Linnut-elokuvasta.
Elämäkerta > Uran alkuvaiheet

Iwwerksin suku on lähtöisin Saksasta Uttumin kylästä, joka nykyisin on osa Krummhörniä. Hänen isänsä, Eert Ubbe Iwwerks, oli muuttanut Yhdysvaltoihin vuonna 1869.
Iwwerks aloitti työnsä 18-vuotiaana mainostoimisto Pesman-Rubin Commercial Art Studiossa, jossa myös Walt Disney työskenteli. Yhtiö valmisti mainoksia pala-animaatiotekniikalla. Iwerks oli erikoistunut typografiaan eli tekstien ulkoasun suunnitteluun. Vuonna 1920 he perustivat uuden yhtiön nimeltä Iwwerks-Disney Commercial Artists. Yhtiö ei kuitenkaan menestynyt toivotulla tavalla, ja Disney jätti sen lähteäkseen Kansas City Film Ad Companyyn. Walt Disneyn kehotuksesta myös Ubbe Iwwerks palkattiin. Molemmat olivat kiinnostuneita animaatiosta. Ensimmäiset animaatiokokeilut, kuten Winsor McCayn Gertie the Dinosaur inspiroivat heitä kehittämään sitä.
Vuonna 1922 he perustivatkin oman animaatiostudion nimeltä Laugh-O-gram Films. Studion ensimmäinen menestys oli Alice's Wonderland, jossa pääosassa Alicea esittänyt nelivuotias Virginia Davis seikkaili piirroshahmojen kanssa. Davisia kuvattiin kotonaan valkoista taustaa vasten, jolloin animaatio oli helppo lisätä jälkeenpäin. Menetelmä oli uraauurtava ja suuret tuotantokustannukset ajoivat Laugh-O-gram Filmsin konkurssiin. Näihin aikoihin Ubbe Iwwerks muutti nimensä virallisesti muotoon Ub Iwerks.
Vuonna 1927 Disney ja Iwerks aloittivat Osku Kani (Oswald the Lucky Rabbit) -animaatioelokuvien tuottamisen. Elokuvien levittäjä Charles B. Mintz vei hahmon tekijänoikeudet kuitenkin pian sopimushuijauksella.