stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulfametoksatsoli

| --- | --- |


Sulfametoksatsoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-amino-N-(5-metyyli-1,2-oksatsol-3-yyli)bentseenisulfonamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 723-46-6
ATC-koodi: J01EC01
PubChem CID: 5329
DrugBank: DB01015
Kemialliset tiedot
Kaava: C10H11N3O3S 
Moolimassa: 253,288
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 167 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 70 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 9–11 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Sulfametoksatsoli (C10H11SN3O3) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina ja alkueläininfektioiden hoitoon. Sulfametoksatsoli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa sulfametoksatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen biologinen aktiivisuus perustuu siihen, että se estää bakteerien ja alkueläinten dihydropteroaattisyntaasientsyymiä, jolloin ne eivät voi tuottaa tarvitsemaansa foolihappoa. Lääkeaine tehoaa grampositiivisiin kokkibakteereihin ja Listeria-suvun lajeihin, gramnegatiivisiin enterobakteereihin, esimerkiksi kolibakteeriin, toksoplasmoihin ja moniin alkueläimiin esimerkiksi Pneumocystis-suvun lajeihin. Sulfametoksatsolia käytetään usein yhdessä trimetopriimin kanssa muun muassa virtsatietulehduksen, toksoplasmoosin, nokardioosin ja Pneumocystis-suvun lajien aiheuttaman keuhkokuumeen hoitoon. Yhdistelmävalmisteeseen sulfametoksatsoli on sulfonamideista valikoitunut samankaltaisen farmakokinetiikan, erityisesti suunnilleen samanlaisen puoliintumisajan mukaan elimistössä kuin trimetopriimilla on. Toisaalta on mainittava, että virtsatieinfektioihin trimetopriimilla on yksistäänkin huomattavan tehokas vaikutus. Teoria tukee yhteisvaikutusta sikäli, että sulfonamidi ja trimetopriimi estävät bakteerin foolihapon synteesiä eri kohdassa.
Valmistus

Sulfametoksatsolia valmistetaan 3-amino-5-metyylioksatsolin ja p-asetamidobentseenisulfonyylikloridin välisellä reaktiolla. Muodostunutta yhdistettä kuumennetaan happamissa olosuhteissa, jolloin amidiryhmä hydrolysoituu ja muodostuu sulfametoksatsolia.
Sulfadimidiini

| --- | --- |

Sulfadimidiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-amino-N-(4,6-dimetyylipyrimidin-2-yyli)bentseenisulfonamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 57-68-1
ATC-koodi: J01EB03
PubChem CID: 5327
DrugBank: DB01582
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H14N4O2S 
Moolimassa: 278,342
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 176 °C 
Liukoisuus veteen: 1,92 g/l (37 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 4–11 h (lampaat)  4–6 h (nautakarja)   10–16 h (siat)
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Sulfadimidiini eli sulfametatsiini (C12H14SN4O2) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Nykyään sitä käytetään antibioottina lähinnä eläinlääketieteessä.
Ominaisuudet ja käyttökohteet

Sulfadimidiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin.
Sulfadimidiini on monien muiden sulfonamidien tavoin bakteriostaattinen ja sen vaikutus perustuu tetrahydrofoolihapon biosynteesissä tarvittavan dihydropteroaattisyntaasientsyymin inhibiitioon. Dihydropteroaattisynteesi ei näin ollen kykene tuottamaan p-aminobentsoehaposta ja pteridiinistä dihydrofoolihappoa ja foolihappoa, joita tarvitaan nukleotidien biosynteesiin. Yhdistettä käytetään hoitamaan lähinnä eläinten kuten sikojen, nautakarjan, lampaiden, vuohien ja siipikarjan bakteeri-infektioita. Lääkeainetta voidaan käyttää yhdessä trimetopriimin ja klooritetrasykliinin tai penisiliinien kanssa. Sulfadimidiini tehoaa grampositiivisiin ja eräisiin gramnegatiivisiin bakteereihin
Valmistus

Sulfadimidiinin synteesin lähtöaineet ovat guanidiini ja asetyyliasetoni, jotka kondensoituvat 2-amino-4,6-dimetyylipyrimidiiniksi, joka reagoi p-asetyyliaminobentseenisulfonyylikloridin kanssa ja muodostuneesta välituotteesta saadaan sulfadimidiinia hydrolysoimalla aminoryhmä. Ainetta voidaan valmistaa myös sulfaguanidiinin ja asetyyliasetonin välisellä reaktiolla.
Sulfonit

Sulfonien yleinen rakenne
Sulfoni on kemiallinen yhdiste, joka sisältää kahteen hiiliatomiin liittyneen sulfonyyliryhmän. Sulfonin yleinen rakenne on R-S(=O)(=O)-R', missä R ja R' ovat orgaanisia ryhmiä. Sulfideja käytetään usein sulfonien lähtöaineina, jolloin orgaanisen hapetusreaktion seurauksena muodostuu välituotteena sulfoksideja. Hapettimena voidaan käyttää vetyperoksidia, joko metallikatalyyttien läsnä ollessa tai ilman tai m-klooriperbentsoehappoa. Esimerkiksi dimetyylisulfidi hapettuu dimetyylisulfoksidiksi ja edelleen metyylisulfonyylimetaaniksi eli dimetyylisulfoniksi.
Sulfonit lääkkeinä

Sulfoneita on käytetty lääkkeinä etenkin bakteereita vastaan tuberkuloosi- ja lepratapauksissa. tärkein lepralääke on dapsoni, jota vastaan tosin voi tulla vastustuskykyä basillin taholta.
Tuberkuloosia vastaan sulfoneja on käytetty menestyksellä etenkin yhdistelminä, jolloin on käytetty yhdessä etenkin isoniatsidia, etambutolia, rifampisiinia ja para-aminosalyylia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sulfonit Wikimedia Commonsissa
Suihkuvirtaus

Piirros suihkuvirtauksen mittasuhteista ja pohjoisen pallonpuoliskon polaarisuihkuvirtauksesta Pohjois-Amerikan yllä
Suihkuvirtaus on ylhäällä troposfäärissä kulkeva putkimainen nopean tuulen vyöhyke. Kovimman tuulen alue on kapea, ja tuuli heikkenee laajalla alueella suihkuvirtauksen ympärillä. Suihkuvirtauksen keskustan nopeus on 30–120 m/s. Suihkuvirtaus voi vauhdittaa tai hidastaa lentokonetta. Lentäjät kutsuvat suihkuvirtausta slangissaan monesti nimellä jetti.
Yläpilvet muuttuvat nauhamaiseksi suihkuvirtauksissa. Suihkuvirtaus kulkee matalapaineen säärintamien yllä ja on siis karkeasti ottaen aina huonon sään alueella. Joillain alueilla suihkuvirtaus katkeaa, kun virtaus heikkenee alle 30 m/s.
Suihkuvirtaus sijaitsee suunnilleen matalapaineen reitillä ja ilmamassojen rajalla. Suihkuvirtaus kiemurtelee lyhyinä ja pitkinä aaltoina. Lyhyet aallot vastaavatselvennä matalapaineita. Pitkät, hitaat aallot määräävät suursäätilanlähde?. Jos suihkuvirtaus kulkee Suomesta pohjoiseen, Suomessa on lämmintä, jos etelään, Suomessa on kylmempää. Jos suihkuvirtaus kulkee Suomen ylitse, sää on usein viileää, vaihtelevaa ja sateista.
Suihkuvirtausta ei tule sekoittaa syöksyvirtaukseen joka on paikallinen ilmiö.
Suihkuvirtauksen ominaisuuksia

Voimakkain on polaarinen suihkuvirtaus polaarisen ja keskileveysasteiden ilmamassojen rajalla, joka kiemurtelee suunnilleen leveyspiirien 45° ja 65° ilmamassojen rajalla. Kun Euroopan ja Suomen alueella puhutaan suihkuvirtauksesta, tarkoitetaan monesti juuri tätä suihkuvirtausta.
Polaarisuihkuvirtauksen leveys on 40–160 kilometriä ja paksuus 2–3 kilometriä. Suihkuvirtauksen ytimessä tuulen nopeus voi olla yli 80 m/s.
Heikompia ovat subtrooppinen suihkuvirtaus keskileveysasteiden ja trooppisen ilmamassan rajalla (leveyspiirin 30° paikkeilla) ja arktinen suihkuvirtaus polaarisen ja arktisen ilmamassan rajoilla (suunnilleen leveyspiirillä 70°). Talvella subtrooppinen suihkuvirtaus heikkenee tai katoaa kokonaan ja polaarisuihkuvirtaus siirtyy lähemmäksi napaa.
Suihkuvirtaukset puhaltavat keskimäärin lännestä itään, mutta tekevät käärmemäisiä mutkia. Suihkuvirtauksen sijainti kullakin hetkellä on tärkeää tietoa pitkän matkan lentojen suunnittelussa, sillä kovaan vastatuuleen lentäminen haaskaa polttoainetta. Suihkuvirtauksiin liittyy myös turbulenssia, joka on aina epämukavaa matkustajille ja joskus vaarallista.
Jos tarkastellaan ylätuulen nopeuskarttaa, huomataan suihkuvirtauksen nopean tuulen alueen olevan hyvin katkonainen, ja näin ollen virtausreitti ei hahmotu aina helposti. Suihkuvirtaukset ovat olemassa lähes aina, ja kiertävät periaatteessa koko maapallon, mutta joissakin kohdissa virtaus leviää niin laajalle alalle, että tuulennopeus maksimikohdassakin pienenee alle suihkuvirtauskriteerien - vertaa jokeen, joka virtaa kapeikoissa lujaa ja leveämmissä uoman kohdissa rauhallisemmin. Toisissa kohdin on taas nopeumia, englanniksi jet streak (jet max, jet surge). Jos suihkuvirtauksen nopeusmaksimi on matalapaineen oikealla puolelle, matalapaine heikkenee; jos se on vasemmalla puolella, matalapaine vahvistuu. Matalapaine näkyy esimerkiksi 500 millibaarin yläkartassa aaltona.
Suihkuvirtaus näkyy monesti nauhamaisina keski- ja yläpilvinä. Tyypillinen suihkuvirtauksen merkki on kuituinen untuvapilvi tai verhopilvi, joka ulottuu horisontista toiseen. Suihkuvirtaus näkyy monesti satelliittikuvissa selvänä nauhamaisena pilvimuodostumana.
Historiaa

Japanilainen meteorologi Wasaburo Ooishi teki ensimmäisiä havaintoja suihkuvirtauksista ilmapalloillaan Fuji-vuorella jo 1920-luvulla.. Hänen tutkimuksensa jäivät länsimaissa lähes huomiotta. Yhdysvaltalainen lentäjä Wiley Post saa osin kiittää suihkuvirtauksia ensimmäisestä onnistuneesta yksinlennosta maailman ympäri. Lennon aikana hän huomasi useamman kerran mittarien näyttävän maanopeuden olevan huomattavasti ilmanopeutta korkeampi.
Suihkuvirtausten osuus matalapaineiden rakenteessa selvisi Jacob Bjerknesin ja suomalaisen Erik Palménin vuonna 1937 järjestämässä kokeessa jossa tehtiin kahden päivän ajan radioluotauksia 11 Euroopan maassa ja seurattiin matalapaineen kolmiulotteisen rakenteen kehittymistä. Nimen "suihkuvirtaus" (saks. Strahlströmmung) keksi saksalainen meteorologi H Seilkopf, joka kirjoitti 1939 sääoppia lentäjille (Seilkopf, H. 1939: Maritime Meteorologie: Handbuch der Fliegenwetterkund.)
Sodan jälkeen Carl-Gustaf Rossby ja Palmén kehittivät suihkuvirtausteoriaa edelleen Chicagon yliopistossa. Palmén oli tyytymätön yhden suihkuvirtauksen malliin ja esitti, että lähempänä päiväntasaajaa pitää olla toinen, subtrooppinen suihkuvirtaus. Vuonna 1956 Norman Phillips simuloi ilmakehän yleistä kiertoliikettä virtausmallilla, jota ajettiin yhdessä ensimmäisistä tietokoneista. Tämä vahvisti monia teoreettisesti tunnettuja asioita, kuten toisen suihkuvirtauksen olemassaolon.
Suihkuvirtauksista saatiin paljon havaintoja pommikoneilta toisen maailmansodan aikana.
Japanilaiset käyttivät suihkuvirtauksia hyväkseen toisessa maailmansodassa lähettämällä tuhansia pommein varustettuja ilmapalloja valtameren yli Yhdysvaltoihin. Operaatio ei onnistunut toivotusti. Suurin osa palloista löydettiin, ja lännessä operaatio onnistuttiin salaamaan. Yksi löytämättä jääneistä pommeista aiheutti kuolonuhrin vielä sodan jälkeen.
Suihkuvirtaukset ja matalapaine

Matalan keskus on pohjoisella pallonpuoliskolla polaaririntaman suihkuvirtauksen pohjoisen osoittavan aallon länsipuolella hieman ylhäällä. Suihkuvirtauksen kohdalla yläkartassa näkyvä matala on maanpintamatalasta koilliseen. Suihkuvirtaus kulkee ylhäällä lämpimän rintaman reunan takana, ja kylmän rintaman reunan edessä. Suihkuvirtauksen nopea ydin on matalapaineessa suunnilleen rintamien kohdalla. Lämpimässä rintamassa suihkuvirtaus puhaltaa suunnilleen untuvapilvien päällä rintaman suuntaisesti, ja se riepottelee untuvapilviä. Kylmässä rintamassa suihkuvirtaus puhaltaa noin 400–500 km maanpintarintaman jälkeen.
Matalapaineen suihkuvirtaukset havaitaan nauhamaisina ja kuitumaisina yläpilvimuotoina, esimerkiksi Cirrus radiatus, ja joskus myös aaltomaisina untuvapilvinä, Cirrus undulatus. Suihkuvirtaus voi joskus ruokkia ukkospilveä.lähde?
Suihkuvirtaus ja suursäätyyppi

Suihkuvirtaus on matalapaineiden reitti ja kulkee ilmamassojen rajalla. Koska suihkuvirtauksen niin sanotut pitkät aallot ovat hitaita, suihkuvirtaus määrää jopa viikkoja samana pysyvän suursäätilan esim. Euroopan kokoisella alueella. Jos suihkuvirtaus kulkee kesällä kaukaa havaintopaikan pohjoispuolelta, on lämmintä ja ollaan keskileveysasteiden ilmassa. Mutta jos se kulkeekin etelään, on viileää ja ollaan polaarisessa ilmamassassa. Jos suihkuvirtaus kulkee kohdalta, huonoa säätä on usein. Sää on usein melko viileää mutta päivien kuluessa hyvin vaihtelevaa pilvisyydeltä, sateilta, lämpötilalta ja niin edelleen. Matalapaineet tulevat toisensa jälkeen. Tällöin sään ennustaminen on vaikeaa.
Euroopan leveyksillä ylhäällä sijaitseva matalapaine syntyy suihkuvirtauksen etelään päin osittavaan mutkaan, ja korkeapaine pohjoiseen päin osoittavaan mutkaan. Jos suihkuvirtaus kulkee miltei leveyspiirien suunnassa, se on "zonaalinen", mutta jos siinä on suuria mutkia, se on meridionaalinen. Suihkuvirtauksen mutkia sanotaan Rossby-aalloiksi.
Alatroposfäärin suihkuvirtaus

On olemassa myös pienialaisia lyhytkestoisia alatroposfäärin suihkuvirtauksia, joiden nopeus on 15–30 m/s. Nämä liittyvät usein matalapaineen rintamarakenteeseen (syöttövirtaus). Myös korkeapaineessa inversion yhteydessä kitkan vaikutuksen katkeaminen ja tiheysero voivat saada aikaan inversion ylärajalle yöllisen alatroposfäärin suihkuvirtauksen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Europe Suihkuvirtaus (Arkistoitu – Internet Archive)
Graphics and movies of the current jet streams (Arkistoitu – Internet Archive)
Ooishi's Observation: Viewed in the Context of Jet Stream Discovery[vanhentunut linkki], John M. Lewis, National Severe Storms Laboratory, 2001
Aktuelle JetStreams, Lyndon State College
Aktuelle JetStreams, California Regional Weather Server (Arkistoitu – Internet Archive)
Zusatzinformationen und zahlreiche Abbildungen
Viileän polaari-ilman ja lämpimän keskileveysasteiden ilman välillä oleva suihkuvirtaus on matalapaineiden reitti. Joskus se muuttuu hyvin mutkaiseksi (Rossby-aallot).
Satu Sulkio

Satu Martta Hannele Sulkio (s. 31. lokakuuta 1961 Ruokolahti) on suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Sulkio saavutti kiekonheitossa yhden Suomen mestaruuden ja kuulantyönnössä ulkoradoilla seitsemän peräkkäistä hopeaa. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä on 61,38 m ja kuulantyönnössä 16,28 m, molemmat tulokset ovat vuodelta 1983. Sulkio heitti kiekonheiton alle 20-vuotiaiden Suomen ennätyksen 56,48 m Suolahdessa 10. heinäkuuta 1980. Ennätyksen rikkoi Helena Leveelahti 12. heinäkuuta 2018.
Seuratasolla Sulkio edusti Valkeakosken Koskenpoikia ja Hämeenlinnan Kisaa.
Saavutukset

Kiekonheitto:
Suomen mestari: 1982
SM-hopea: 1985, 1986
SM-pronssi: 1981, 1983, 1984
Kuulantyöntö:
SM-hopea: 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986
Kuulantyöntö:
Suomen mestari: 1983
SM-hopeaa: 1981, 1982, 1984, 1985, 1986
Mira Suhonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.EM-kilpailut   | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.EM-kilpailut   | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.EM-kilpailut   | Maa:   Suomi> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Deauville 2007 | 10 m ilmapistooli |  |
Mira Maria Suhonen (o.s. Nevansuu, s. 9. heinäkuuta 1985 Kuortane) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Kuortaneen Kuntoa.
Suhonen saavutti hopeaa naisten 10 metrin ilmapistoolissa vuoden 2007 EM-kilpailuissa Ranskan Deauville´ssä. Samalla hän varmisti Suomelle paikan vuoden 2008 olympialaisiin Pekingiin, jossa hän sijoittui 10 metrin ilmapistoolissa seitsemänneksi. Hänet valittiin vuoden suomalaisampujaksi 2007. Münchenin MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui ilmapistoolissa viidenneksi ja varmisti samalla Suomelle olympiapaikan Lontoon olympialaisiin 2012. Suhosen valmentaja on hänen isänsä Seppo Nevansuu.
Kilpailut > Olympialaiset

| Laji | 2008 | 2012 |
| --- | --- | --- |
| 10 metrin ilmapistooli | 7. 480,5 (384+96,5) | 32. 377 |
Pekingin olympialaisissa Suhonen selviytyi 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailusta viimeisenä finaaliin sijalla kahdeksan. Hän ampui finaalin toiseksi huonoimman tuloksen, mutta vielä huonommin ampui mongolialainen Munkzul Tsogbadrah, joka lähti finaaliin kolmannelta sijalta. Suhonen ohitti Tsogbadrahin 0,9 pisteellä ja oli lopputuloksissa seitsemäs. Hän jäi voittajasta Kiinan Guo Wenjunista 11,8 pisteen päähän ja pronssiin hän olisi tarvinnut 6,9 pistettä paremman tuloksen.
Kilpailut > Maailmanmestaruuskilpailut

| Laji | 2002 (nuoret) | 2006 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmapistooli | 29. 369 | 13. 382 | 5. 482,3 (386+96,3) |
| 10 m ilmapistooli | 6. 1112 | 18. 1126 | — |
| 25 m urheilupistooli | 29. 549 | — | — |
| 25 m urheilupistooli | 9. 1615 | — | — |
Suhonen on kilpaillut MM-kilpailuissa nuorten sarjassa Lahdessa 2002 sekä naisten sarjassa Zagrebissa 2006 ja Münchenissä 2010. Hänen paras saavutuksensa on viides sija 10 metrin ilmapistoolissa Münchenissä. Hän johti kilpailua alkukilpailun jälkeen.
Kilpailut > Maailmancup

| Laji | 2007> Fort Benning | 2007> München | 2007> Finaali Bangkok | 2008> Peking | 2008> München | 2009> Peking | 2009> München | 2010> Belgrad | 2011> Sydney | 2012> Milan | 2013> Granada |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmapistooli | 9. 382 |  Pronssia 487,1 (389+98,1) | 7. 478,4 (379+99,4) | 19. 382 | 4. 484,8 (384+100,8) | 32. 374 | 24. 380 | 31. 378 |  Hopeaa 484,0 (386+98) | 17. 379 | 9. 383 |
Maailmancupissa Suhonen on kilpaillut 10 metrin ilmapistoolissa. Hän on saavuttanut hopeaa Sydneystä vuonna 2011 ja pronssia Münchenistä vuonna 2007. Voitettuaan pronssia Suhonen selvitti tiensä maailmancupin finaaliin, jossa hän sijoittui seitsemänneksi.
Kilpailut > Muut saavutukset

32. naisten EM-ilmapistooli 377 Moskova, Venäjä 2006
2. naisten EM-ilmapistooli 480,7 (382+98,7) Deauville, Ranska 2007
6. naisten EM-ilmapistooli 482,7 (383+99,7) Winterthur, Sveitsi 2008
10. naisten EM-ilmapistooli 381 Praha, Tšekki 2009
40. naisten EM-ilmapistooli 373 Meråker, Norja 2010
23. naisten EM-ilmapistooli 379 Brescia, Italia 2011
29. naisten EM-ilmapistooli 376 Vierumäki, Suomi 2012
6. tyttöjen EM-ilmapistooli 474 (377+97) Kööpenhamina, Tanska 2001
9. tyttöjen EM-ilmapistooli 376 Tallinna, Viro 2005
1. tyttöjen PM-vakiopistooli 537 Tanska 2002
5. tyttöjen PM-ilmapistooli 460,8 (365+95,8) Tanska 2002
1. tyttöjen PM-urheilupistooli 563 Norja 2004
1. tyttöjen PM-ilmapistooli 470,1 (376+94,1) Norja 2004
1. naisten SM-ilmapistooli 481,8 (384+97,8) Turku 2006
3. naisten SM-ilmapistooli 472,9 (372+100,9) Oulu 2007
2. naisten SM-ilmapistooli 470,3 (376+94,3) Vierumäki 2008
6. naisten SM-ilmapistooli 465,3 (376+89,3) Vierumäki 2009
1. naisten SM-ilmapistooli 483,2 (384+99,2) Vierumäki 2010
1. naisten SM-ilmapistooli 481,9 (382+99,9) Vierumäki 2011
1. naisten SM-ilmapistooli 481,2 (384+97,2) Vierumäki 2012
Ennätykset

Suhosen hallussa olevat Suomen ennätykset:
| Tulos> Naisten sarjan 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailu | Paikka> Naisten sarjan 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailu | Päivämäärä> Naisten sarjan 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailu | Kilpailu> Naisten sarjan 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailu | Naisten sarjan 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 389 | Elva, Viro | 30. huhtikuuta 2006 | kv. |  |
| 389 | München, Saksa | 31. toukokuuta 2007 | MC |  |
Naisten sarjan 10 metrin ilmapistoolin finaali
| 487,3 (384+103,3) | München, Saksa | 25. tammikuuta 2007 | kv. |  |
Aiheesta muualla

Mira Suhosen profiili SportElite:n verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sulfolaani

| Sulfolaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Tiolaani-1,1-dioksidi
CAS-numero:  126-33-0
PubChem CID:  31347
SMILES:  C1CCS(=O)(=O)C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H8SO2
Moolimassa:  120,174 g/mol
Sulamispiste:  27 °C
Kiehumispiste:  285 °C
Tiheys:  1,261 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Sulfolaani (C4H8SO2) on heterosyklisiin sulfoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään laajasti kemianteollisuudessa liuottimena muun muassa uutoissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa puhdas sulfolaani on kellertävän valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, asetoniin ja tolueeniin ja hieman heikommin alkaaneihin, alkeeneihin ja naftaleeniin. Veden määrällä sulfolaanin joukossa on huomattava vaikutus sulamispisteeseen. Esimerkiksi 2 % vettä sisältävän sulfolaanin sulamispiste on noin 10 °C. Yhdiste on voimakkaasti polaarinen. Sulfolaani on suhteellisen inertti ja reagoimaton liuotin. UV-säteilyn alaisuudessa se reagoi halogeenien kanssa halogenoiduiksi johdannaisiksi ja natriumin tai kaliumin tolueeniliuokset avaavat rengasrakenteen, jolloin muodostuu bis-1,8-oktaanisulfinaattisuoloja. Sulfolaani muodostaa komplekseja eräiden Lewis-happojen kuten booritrifluoridin ja fosforipentafluoridin kanssa.
Valmistus ja käyttö

Sulfolaania valmistetaan butadieenin ja rikkidioksidin välisellä keletrooppisella reaktiolla. Tässä reaktiossa muodostuu tuotteena sulfoleenia, joka pelkistetään katalyyttisesti vedyttämällä sulfolaaniksi.
Sulfolaania käytetään huomattavia määriä liuottimena sen alhaisen hinan, korkean kiehumispisteen ja vähäisen myrkyllisyyden vuoksi. Yksi tärkeimpiä käyttökohteita on öljynjalostuksessa aromaattisten hiilivetyjen selektiivinen uutto aromaattisia ja alifaattisia hiilivetyjä sisältävistä seoksista. Sulfolaanin kiehumispiste on riittävän korkea, jotta aromaattiset hiilivedyt voidaan erottaa siitä tislaamalla. Yhdistettä käytetään myös yhdessä di-isopropanoliamiinin kanssa happamien kaasujen poistoon polttokaasuvirroista, polymeerien kuten polyakryylinitriilin ja polyvinyylikloridin liuottimena, liuottamaan rasvahappoja ja niiden estereitä, reaktioiden liuottimena ja liuottimena litiumioniakuissa.
Sulfonointi

Sulfonointi on orgaaninen reaktio, jossa yhdisteeseen liitetään sulfonihapporyhmä. Sulfonointiin käytetään tyypillisesti rikkitrioksidia, väkevää rikkihappoa, oleumia tai klooririkkihappoa.
Aromaattisten yhdisteiden sulfonointi

Aromaattisten yhdisteiden sulfonointi on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutio. Elektrofiilina näissä reaktioissa toimii protonoitunut rikkitrioksidi- tai rikkitrioksidimolekyyli. Rikkitrioksidimolekyyli on protonoituneena vesiliuoksissa, kun taas aproottisissa liuottimissa elektrofiilina toimii rikkidioksidimolekyyli. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa elektrofiili hyökkää aromaattiseen renkaaseen, jolloin muodostuu positiivisesti varautunut siirtymätila. Protonin eliminoitumisen jälkeen renkaan aromaattisuus palautuu ja tuotteeksi on muodostunut sulfonihappo.
Kaupallisesti tärkeitä sulfonointiprosesseja ovat muun muassa bentseenin, tolueenin, ksyleenin ja naftaleenin sulfonoiminen ja näitä sulfonoituja johdannaisia käytetään muun muassa pinta-aktiivisina aineina ja väriaineiden valmistuksessa. Aromaattisten yhdisteiden sulfonoinnin sivutuotteina voi muodostua sulfoneja ja sulfonihappojen anhydridejä.
Alifaattisten yhdisteiden sulfonointi

Alkeenit reagoivat vetysulfiittiliuosten kanssa muodostaen sulfonihappoja, ja koska alkeenien ja rikkitrioksidin tai väkevän rikkihapon reaktio on hyvin eksoterminen, on se teollisuudessa käytetty tapa syntetisoida alifaattisia sulfonihappoja. Reaktio on tällöin tyypiltään vapaaradikaaliadditio. Myös klooririkkihappoa voidaan käyttää alkeenien sulfonoimiseen. Erityisesti sulfonoidaan 12–18 hiiliatomia sisältäviä alkeeneja ja niiden sulfonointituotteet ovat kaupallisesti tärkeitä pinta-aktiivisia aineita. Sivutuotteina voi muodostua 1,2-disulfonihappoja, joiden muodostumista voidaan hillitä reaktio-olosuhteiden valinnalla.
Alkaaneja voidaan sulfonoida käyttäen rikkidioksidia ja happea tai rikkidioksidia ja klooria sekä UV-säteilytystä.