stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stryper
Perintö

Stryperia pidetään ensimmäisenä avoimesti kristillisenä metalliyhtyeenä, joka sai tunnustusta valtavirran musiikkialalta. Yhtyeen menestysvoimaballadi "Honestly" sijoitetaan usein yhdeksi 1980-luvun parhaimmista balladeista. Yhtyeen sanoma pelastuksesta ja uskonnosta on tehnyt yhtyeen suosituksi tietyissä viestimissä.
Stryper ei ole kuitenkaan säästynyt kiistoilta. Monet vanhoilliset uskonnolliset ryhmät arvostelevat yhtyettä siitä että ovat osa metallimusiikkialaa, jonka osa ryhmistä näkee saatanallisena musiikkina. Toiset näkevät yhtyeen epävanhoillisen pukeutumisen olevan vastoin uskoa, jota Stryper väittää edustavansa. Televisioevankelista Jimmy Swaggart, joka oli käännyttänyt Sweetin veljekset kristinuskoon, julisti yhtyeen musiikin saatanalliseksi, koska se oli heavy metalia, ja johti vastarintaa yhtyettä kohtaan, koska hänen mielestään yhtyeen tapa jaella Uutta testamenttia konserteissaan vastaa "helmien heittämistä sioille". Vuonna 1990 Rolling Stone Magazine uutisoi, että Stryper oli katkeroitunut kristillisestä musiikista. Tämä sekä yhtyeen sanoitustyylin muutos aiheuttivat sen, että Against the Lawin myynti kiellettiin kristillisissä kirjakaupoissa. Stryperin pääasiallinen yhteys kristillisiin markkinoihin oli The Benson Company, ja se jätti yhtyeen jakelustaan pois. Swaggartin paheksunta ei ollut välttämättä yllätys, koska Stryperia tuki kilpaileva virantoimittaja, Jim Bakker ministries, jota yhtye kiittää monella albumillaan.
Monet yhtyeen virkaveljistä metallimusiikkialalla ovat tunnistaneet Stryperin taitavana musikaalisena yhtyeenä. Pedon meteli: Heavy metallin vanha ja uusi testamentti -kirjassa Ian Christe laskee To Hell With the Devilin 13. tärkeimmän glam metal -albumin joukkoon. Kuitenkin jotkut ovat sitä mieltä, että yhtyeen sanoma ei sovi metallimusiikkiin. Tätä mielipidettä käytetään usein populaarikulttuurissa, kun Stryperin musiikkiin viitataan. Stryper on myynyt yli 10 miljoonaa julkaisua maailmanlaajuisesti, ja levyjen ostajista arviolta 2 kolmasosaa ovat olleet ei-uskovia. Marvelin sarjakuvasarja Runawayssa viitataan Stryperiin kristillisenä glam metal -yhtyeenä osassa 4 nimeltä True Believers.
Entinen Iced Earth rumpali Richard Christy (nykyisin töissä Howard Stern Show’ssa) kertoi, että Stryper oli ennen hänen suosikkiyhtyeensä (nykyisin hän suosii Coheed and Cambriaa). Vuoden 2005 Pitchfork-lehdessä Menomena-rumpali ja Lackthereof-yhtyeen sooloartisti Danny Seim on sanonut Stryperin vaikuttaneen häneen suuresti perustaessaan omia yhtyeitään: "In God We Trust ei ollut ensimmäinen Stryper-kasetti, mutta se oli ensimmäinen Stryper-kasetti, jonka minä omistin, ja ennen kaikkea ensimmäinen kasetti, josta pidin (vuotta aiemmin olin ostanut U2:n The Joshua Treen). Stryper oli ensimmäinen yhtye, josta pidin tarpeeksi hankkiakseni sen koko tuotannon." Seim antaa ymmärtää haastatteluissa, että hän kunnioittaa Stryperia suuresti. WWE-kuuluisuus Chris Jericho kertoo yhtyeestä muistelmissaan, joissa hän sanoo Stryperin vaikuttaneen suuresti uraansa.
Stryper Suomessa

Stryper esiintyi ensimmäistä kertaa historiansa aikana Suomessa Maata näkyvissä -festareilla 17. marraskuuta 2007. Yhtye oli tapahtuman pääesiintyjä, ja loppuunmyydyssä konsertissa oli paikalla 11 500 Tunnin esityksen aikana Stryper soitti kappaleita lähinnä ensimmäiseltä ep:ltä sekä albumeilta Soldiers Under Command ja To Hell with the Devil,
Stryperin esiintyi toisen kerran Suomessa Nosturi-klubilla 30. tammikuuta 2010. Yhtyeen konsertti myytiin loppuun viime hetkellä. Inferno-lehden arvio konsertista oli myönteinen. Kirjoittajan mukaan yhtyeen jäseniä kiertueella vaivanneet kuume ja Michael Sweetin keuhkoputkentulehdus eivät vaikuttaneet esitykseen, ja kitarankielien jatkuvaa katkeilua lukuun ottamatta Ylitalo toteaa: "Yhtye on taitava, ja viisikymppisten miesten soitto on vimmaista. 1980-luvun amerikkalaisyhtyeistä ainoastaan Tesla on livenä tätä virkeämpi." Kolmannen kerran yhtye esiintyi Tavastialla 13. kesäkuuta 2011.
Jäsenet > Nykyiset

Michael Sweet – laulu, kitara
Robert Sweet – rummut
Oz Fox – kitara
Timothy Gaines – basso (1983–1992, 2003–2005, 2009-)
Jäsenet > Entiset

Tracy Ferrie – basso (2003-2009)
Diskografia > Studioalbumit

The Yellow and Black Attack (1984)
Soldiers under Command (1985)
To Hell with the Devil (1986)
In God We Trust (1988)
Against the Law (1990)
Reborn (2005)
The Roxx Regime Demos (2007)
Murder by Pride (2009)
The Covering (2010)
Second Coming (2013)
No More Hell to Pay (2013)
Fallen (2015)
God Damn Evil (2018)
Even the Devil Believes (2020)
The Final Battle (2022)
When We Were Kings (2024)
Diskografia > Livealbumit

7 Weeks: Live in America, 2003 (2004)
Extended Versions (2006)
Greatest hits: Live in Puerto Rico, 2004 (2007)
Live at the Whisky (2014)
Diskografia > Kokoelmalevyt

Can't Stop the Rock (1991)
7: the Best of Stryper (2003)
The Roxx Regime Demos (2007)
Icon (2014)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen kotisivu (englanniksi)
Yhtyeen fanien keskustelupalsta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stryper Myspacessa (englanniksi)
Yhtyeen ShoutLife-sivu (englanniksi)
Stryper Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Stryper on yläkerran asialla
Stryper
|  Michael Sweet  Robert Sweet  Oz Fox  Tracy Ferrie >  Timothy Gaines  Scott Lane  |
| --- | --- |
Studioalbumit::  The Yellow and Black Attack  Soldiers Under Command  To Hell with the Devil  In God We Trust  Against the Law  Reborn  The Roxx Regime Demos  Murder by Pride  The Covering  Second Coming  No More Hell to Pay  Fallen  God Damn Evil  Even the Devil Believes  The Final Battle 
Livealbumit::  7 Weeks: Live in America, 2003  Extended Versions  Greatest hits: Live in Puerto Rico  Live at the Whisky 
Kokoelmat::  Can’t Stop the Rock  7: the Best of Stryper  The Roxx Regime Demos  Icon 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef 
Stryper To Hell with the Devil -maailmankiertueella Brasiliassa vuonna 1986.
Juhani Mattila

Juhani Mattila on lääketieteen tohtori. Hän on koulutukseltaan psykiatrian erikoislääkäri ja psykoanalyytikko
Teokset

Uupumuksesta takaisin elämään (Kirjapaja 2021 ISBN 978-952-354-479-6)
Ujoudesta ja yksinäisyydestä (WSOY 2004 ISBN 951-0-28447-5)
Uupunut nainen (Teos 2009 ISBN 978-951-851-247-2)
Herkkyys ja sosiaaliset pelot (Kirjapaja 2014 ISBN 978-952-288-031-4)
Nöyryytys. Arvokkuuden kokemuksen menettämisestä ja uudelleen löytämisestä (Kirjapaja 2017 ISBN 978-952-288-643-9)
Onnea etsimmässä. Mitä me kaipaamme kun kaipaamme onnellisuutta. (Kirjapaja 2023 ISBN 978-952-354-819-0)
Aiheesta muualla

https://www.hs.fi/paivanlehti/16092021/art-2000008203154.html
Nöyryyttäminen heikentää työkykyä. Maaseudun Tulevaisuus 6.5.2017.
Työpalaverit haaste herkälle Hyvä Terveys 20.10.2017
Työyhteisöön pesiytynyt nöyryyttämisen kulttuuri. Tehy-lehti 25.8.2017
https://www.mtv.fi/lyhyet/76080a7d4f3c72607842/video-uupumuksesta-uuteen-nousuun MTV 18.8.2021
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Matarakiitäjä

| Matarakiitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Aitoperhoset Ditrysia
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Kiitäjät Sphingidae
Alaheimo::  Macroglossinae
Suku::  Hyles
Laji::  gallii
Kaksiosainen nimi
 Hyles gallii  Rottemburg, 1775 
Katso myös
   Matarakiitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matarakiitäjä (Hyles gallii) on isokokoinen ja kirjavanvärinen kiitäjälaji.
Koko ja ulkonäkö

Melko kookas perhonen, jonka siipiväli on 60–80 mm. Naaras on hiukan koirasta kookkaampi. Etusiipien pohjaväri on vaaleankeltainen. Siiven etu- ja takareunassa on leveä, yhtenäinen, ruskea alue ja raja ruskean ja kellertävän värin välillä on melko terävä. Takasiiven poikki kulkee leveä, kellertävä vyö, joka muuttuu punaiseksi siiven takaosaa kohti. Siiven reunassa vyö muuttuu valkoiseksi. Vyön molemmin puolin on selvät, tummat raidat. Perhosen vartalo on tukeva, väritykseltään ruskea ja keskiruumiin ulkolaidoilla on valkoiset raidat. Takaruumiin sivuilla on mustaa ja vaaleanruskeaa raidoitusta. Muistuttaa hyvin paljon viirukiitäjää. Kuivilla paikoilla elävien populaatioiden perhosyksilöt ovat värisävyltään vaaleampia kuin kosteilla tai viileillä paikoilla elävät.
Toukka on nuorena vihreä ja vanhempana likaisen vihreänkirjava tai tummanruskea ja sen sivuilla on rivi kookkaita, vaaleankeltaisia täpliä. Toukan peräpäässä oleva sarvi on ainakin osittain punainen. Täysikasvuinen toukka on 75–85 mm pitkä.
♀
♀
♂
♂
Levinneisyys ja lentoaika

Matarakiitäjä lienee Suomen yleisin kiitäjäperhoslaji ja sitä tavataan ainakin eteläiseen Lappiin saakka. Pohjoisempana sitä tavataan ilmeisesti vaeltajana. Varmimmin perhosen tapaa paikoissa, missä kasvaa mataroita tai horsmaa. Lentoaika on yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta heinäkuun puoleenväliin mutta elo-syyskuussa on tavattu joko etelästä vaeltaneita tai täällä kehittyneitä toisen sukupolven yksilöitä. Levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Euroopan poikki Siperiaan, Japaniin ja Kiinaan aina Himalajalle saakka. Lisäksi matarakiitäjää tavataan Pohjois-Amerikassa.
Elinympäristö ja elintavat

Perhosen ravintoa on esimerkiksi syreenien ja muiden runsaasti mettä erittävien kukkien mesi. Se viihtyy hyvin monenlaisissa ympäristöissä, mutta tyypillisimmin kuivilla tai kosteilla niityillä, puutarhoissa ja puistoissa. Perhonen lentää useimmiten iltahämärästä keskiyöhön, mutta joskus myös päivänvalossa, silloin tavallisesti aamupäivisin. Häirittynä perhonen lähtee herkästi lentoon ympäri vuorokauden. Monista muista kiitäjistä poiketen matarakiitäjä ei lennä kovin innokkaasti valolle ja koiraat tulevat valolle naaraita useammin. Laji on voimakas ja nopea lentäjä ja sillä on jonkin verran vaellustaipumusta. Alpeilla matarakiitäjää tavataan 2000 m:n korkeuteen saakka mutta Keski-Aasiassa se on tiukasti vuoristolaji.
Matarakiittäjä on sekä yö että päivä aktiivinen mutta sitä tavataan enimmäkseen yöllä ja se tulee helposti valolle. Parittelu tapahtuu aamuyön tunteina ja kestää noin kaksi tuntia. Muutamaa päivää myöhemmin naaras aloittaa munimisen ja munii noin 10 päivän aikana 300–400 munaa yksitellen ja munat kuoriutuvat vajaata kahta viikkoa myöhemmin. Naaras jättää munia eniten lämpimillä ja kuivilla paikoilla kasvaviin ravintokasveihin. Pienet toukat syövät sekä päivällä että yöllä ja lepäilevät piilotellen joko lehden alapinnalla tai kasvin vartta vasten painautuneina. Isommat toukat ovat erittäin laiskoja liikkumaan ja liikkuvat vain sen verran että ulottuvat uuteen lehteen. Täysikasvuinen toukka on liikkuvampi ja voi vaeltaa melko pitkänkin matkan ravintokasvin luota koteloitumispaikalle. Sopivan paikan löydettyään se kaivautuu maan alle ja koteloituu harvan kotelokopan sisään. Talven perhonen viettää maan alla koteloituneena, kotelo talvehtii joskus kahdesti.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, jonka ravintoa ovat erityisesti matarat (Galium) sekä maitohorsma (Epilobium angustifolium).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Matarakiitäjä
Suomen Perhostutkijain Seura: Matarakiitäjä (Hyles gallii) (Arkistoitu – Internet Archive)
Puranen, H.: Matarakiitäjä (Hyles gallii) (harrastajan sivu)
ITIS: Hyles gallii (englanniksi)
UK Moths: Bedstraw Hawk-moth (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q851533  BAMONA: Hyles-gallii  BioLib: 51200  BOLD: 18300  BugGuide: 31976  CoL: 3NF4R  EoL: 406153  EPPO: HYLXGA  EUNIS: 306903  Fauna Europaea: 443793  Fauna Europaea (new): 5712bd70-9af4-4f12-b5b3-18687e2b957b  GBIF: 1862837  iNaturalist: 118901  IRMNG: 10633651  ITIS: 188637  LepIndex: 56505  LoB: 3959  MONA: 7893  MaBENA: HylesGallii  NatureServe: 2.109392  NBN: MM0001Z10063HLV1  NCBI: 283843  Observation.org: 1650  Open Tree of Life: 3094484  Laji.fi: MX.61487 
Matarakiitäjän toukan tunnistaa kyljissä olevista vaaleankeltaisista täplistä ja takapäässä olevasta punaisesta sarvesta.
Peter Maury

Carl Peter Johannes Maury (s. 13. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen professori, lääkäri ja molekyylibiologian tutkija. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1972 ja valmistui sisätautien erikoislääkäriksi 1977. Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentiksi hänet nimitettiin 1980, apulaisprofessoriksi 1990 ja sisätautiopin professoriksi 1998, josta virasta hän jäi eläkkeelle 2013. Hän toimi Suomen Akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana vuosina 1977–1978, 1984–1992 ja oli vuonna 1987 vierailevana tutkijana Indianan yliopistossa.
Maury on kansainvälisesti arvostettu tutkija, jonka tutkimusala käsittää valkuaisaineiden laskostumiseen liittyviä tauteja (amyloidoosi, Alzheimerin tauti), soluvälittäjäaineita (interleukiinit, tuumorinekroositekijät) ja immunologisia mekanismeja. Hän on selvittänyt suomalaiseen tautiperintöön kuuluvan perinnöllisen amyloidoosin geneettisen syyn ja tautimekanismin. Hänen viimeaikaiset tutkimukset ovat käsitelleet elämän syntyyn liittyviä molekyylitason tapahtumia ja julkaissut tähän  aiheeseen liittyvän uuden teorian.
Maury on saanut muun muassa Wegelius-, Rosenquist-, ja Medix/fls-palkinnot, ja ollut esillä Bostonin yliopiston järjestämässä näyttelyssä ”Distinguished Scientists Exhibition”. Hän on American Association of the Advancement of Science (AAAS), International Society of the Study of the Origin of Life (ISSOL), ja Suomen Taiteilijaseuran jäsen.
Matka kuuhun (vuoden 1902 elokuva)

| Matka kuuhun> Le Voyage dans la lune |
| --- | --- |
 Kuvakaappaus elokuvasta
Ohjaaja:  Georges Méliès
Käsikirjoittaja:  Georges Méliès
Tuottaja:  Georges Méliès
Säveltäjä:  Georges Méliès
Kuvaaja:  Michaut Lucien Tainguy
Leikkaaja:  Georges Méliès
Tuotantosuunnittelija:  Georges Méliès
Pukusuunnittelija:  Jehanne d'Alcy
Pääosat:  Georges Méliès Victor André Bleuette Bernon Jeanne d'Alcy Henri Delannoy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Star Film
Levittäjä:  Georges Méliès
Ensi-ilta:  1902
Kesto:  14 min (16 fps) 8 min (25 fps)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Budjetti:  10 000 frangia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matka kuuhun (Le Voyage dans la lune) on Georges Mélièsin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama ranskalainen lyhyt mustavalkoinen mykkä tieteiselokuva vuodelta 1902. Elokuva perustuu Jules Vernen romaanin Maasta Kuuhun ideoihin. Elokuvan tunnetuimmassa kohtauksessa avaruusalus osuu kuu-ukkoa silmään.
Matka kuuhun on Mélièsin kuuluisimpia teoksia ja tieteiselokuvan varhainen klassikko. Elokuvalla on ollut merkittävä vaikutus koko lajityyppiin aina nykypäiviin asti.
Kaikkien käsin ruutu ruudulta väritettyjen kopioiden luultiin kadonneen, mutta vuonna 1993 Barcelonasta löytyi huonokuntoinen kela, joka entisöitiin ja esitettiin toukokuussa 2011.
Elokuva

Elokuva on vapautunut tekijänoikeuksien suojasta ja 12 min 52 s pituinen kopio on tässä vapaasti katsottavissa:
Tarina

Elokuva alkaa kun Mélièsin itsensä esittämä professori Barbenfouillis yrittää saada kollegansa vakuuttuneeksi ja lähtemään matkalle Kuuhun. Matka alkaa ja ohjusmainen avaruusalus osuu ja uppoaa ihmismäisesti kuvatun kuu-ukon silmään. Kuussa tiedemiehet törmäävät pian paikallisiin asukkaisiin (”Selene”), jotka johdattavat vierailijat kuninkaansa luokse. Tiedemiehet kuitenkin huomaavat, että kuun asukkaat katoavat muuttuen pölypilveksi, kun heitä koskettaa sateenvarjolla. Niinpä vierailijat onnistuvat karkaamaan ja palaavat sankareina Maahan, Pariisiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mykkäelokuvasivusto.
Matka kuuhun Youtube -videopalvelussa
Matka kuuhun (Le Voyage dans la lune), Georges Mélièsin ohjaama elokuva vuodelta 1902
Matkaparkki

Matkaparkki Barsselissa Luoteis-Saksassa
Matkaparkki on leirintäaluetta niukemmin varusteltu paikka, joka on tarkoitettu lyhytaikaiseen yöpymiseen matkailuajoneuvossa.
Erot leirintäalueisiin

Matkaparkit ovat yleensä vain lyhytaikaista majoitusta varten matkailuajoneuvoille joissa on omat käymälät ja harmaavesien talteenotot. Matkaparkit eroavatkin hieman leirintäalueista:
Saapuminen tai lähtö mihin aikaan tahansa, myös keskellä yötä.
Ei vastaanottoa tai muuta ilmoittautumispistettä.
Käymälöitä tai muita saniteettitiloja ei ole tai ne ovat hyvin rajalliset.
Telttojen ja muiden rakennelmien pystyttäminen ei ole sallittua.
Leiriytyminen on rajoitettu muutamaan yöhön. Kausi- tai pysyväisasutus ei ole sallittua.
Edulliset yöpymismaksut tai jopa maksuton yöpyminen.
Maksullisissa paikoissa maksu suoritetaan usein lippuautomaattiin taikka lipaslaatikkoon josta joku sen tulee noutamaan säännöllisin väliajoin. Vaikka pysäköinti olisikin maksutonta, juomavesi ja sähkö ovat yleensä maksullisia. Usein mainitaan myös vapaaehtoinen "lahjoitus".
Kalusto

Yksinkertaisemmassa tapauksessa matkaparkki on matkailuajoneuvoille viitoitettu normaali pysäköintialue jossa on sallittua yöpyä. Tällaisissa tapauksissa pysäköintialueita käyttävät usein myös muun tyyppiset ajoneuvot kuten henkilöautot ja linja-autot.
Nykyään matkaparkeilla on usein myös ainakin yksi vedenottopiste, jäteastiat sekä WC:n tyhjennyspiste. Tähän saattaa olla lisänä infotaulut, picnic-alueet, -tuolit ja yleiset käymälät.
Jos mukaan lisätään vielä suihkut ja pesualtaat, aluetta kutsutaan usein mukavuusalueeksi (Komfort-Stellplatz). Tämä harmaannuttaa eroa perinteisiin leirintäalueisiin entisestään. Leirintäalueiden pitäjät ovat lisänneet matkaparkkien järjestelyä ja markkinointia teillä liikkuville alueellaan.
Hyväksyntä ja kaupallinen tärkeys

Keski-Euroopan turistialueilla yöpyminen matkailuajoneuvoilla pysäköintialueilla on kiellettyä, ja turistit ohjataan mieluummin leirintäalueille. Tämä ei kuitenkaan miellytä, koska entistä useammat matkailijat liikkuvat spontaanisti ja yöpyvät paikassa vain yön tai kaksi (esimerkiksi kaupunkikierros ja illallinen ravintolassa). Leirintäalueet ovat myös usein hankalasti kaupungin ulkopuolella.
Tutkimuksen mukaan matkaparkeissa yöpyvät turistit kuluttavat keskimäärin enemmän rahaa alueella kuin leirintäalueilla yöpyvät. Matkailijoiden häätäminen ei pelkästään aiheuta matkailijoiden yöpymistä yleisillä teillä, vaan vaikuttaa myös välittömästi paikallisiin yrityksiin ja verotuloihin.
Helpot matkaparkit yöksi voidaan luoda nykyisistä käyttämättömistä pysäköintipaikoista (esimerkiksi koulut, uimahallit ja urheiluhallit) ilman merkittäviä kustannuksia. Näin myös alueilla missä kustannukset tai infrastruktuuri estävät perinteisen leirintäalueen perustamisen. Koska matkailuajoneuvot eivät ole suoraan riippuvaisia nykyisestä infrastruktuurista, voidaan vesi- ja jätehuolto tarjota jonkin matkan päässä matkaparkista, esimerkiksi paikallisen vedenpuhdistamon yhteydessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.karavaanarit.fi/leirintamatkailu/leirinta-suomessa/matkaparkit/
http://www.caravan-lehti.fi/leirintaopas/matkaparkit-pdf/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Paul Mauriat

Paul Mauriat (4. maaliskuuta 1925 Marseille, Ranska – 3. marraskuuta 2006 Perpignan, Ranska) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Hänen tunnetuin teoksensa on ”L'Amour est bleu (Love is Blue)”. Se on instrumentaaliversio kappaleesta ”L'Amour est bleu”, jolla  Luxemburgin edustaja Vicky Leandrosin tuli neljänneksi vuoden 1967 Eurovision laulukilpailussa. Instrumentaaliversio ylsi seuraavana vuonna  listakärkeen muun muassa Yhdysvalloissa. Suomeksi kappaletta on esitetty nimellä "Rakkaus on sininen".
Ennen tätä hänen suurimpia kansainvälisiä menestyksiään oli yhteistyössä kapellimestari/säveltäjä Frank Pourcelin kanssa tehty "Chariot", josta Petula Clark sai kultalevyn ranskankielisenä esityksenä. Pourcell ja Mauriat käyttivät salanimimiä J.W. Stole ja Del Roma. Yhdysvaltalainen Little Peggy March sai kappaleesta ykköshitin kotimaassaan huhtikuussa 1963 nimellä ”I Will Follow Him”, joka tuli tunnetuksi myös vuoden 1992 elokuvasta Nunnia ja konnia. Suomessa Marchin versio oli sijalla 3.
Muita Mauriat’n tekemiä versioita ovat muun muassa Claude Morganin säveltämä ”El Bimbo”, jonka suomeksi lauloi Marion Rung, ja Augusto Algueron ja Juan Manuel Serrat'n sävellys ”Penelope” vuodelta 1970.
Mauriat kasvoi Pariisissa ja alkoi johtaa omaa orkesteriaan toisen maailmansodan aikoihin. Viimeisimmän esityksensä hän antoi 1998 Osakassa, Japanissa.
Aiheesta muualla

List of songs and compositions by Paul Mauriat
Paul Mauriat - Toccata
(englanniksi) Paul-Mauriat.com | Sivuston omistettu Paul Mauriat (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia 2  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef 2
Mayerling

Mayerling on kylä Allandin kunnassa Itävallassa 25 kilometriä Wienistä etelään. Itävalta-Unkarin kruununprinssi Rudolf ja hänen rakastajattarensa, paronitar Maria Vetsera tekivät vuonna 1889 itsemurhan Wienerwaldissa Mayerlingin metsästyslinnassa, joka muutettiin keisari Frans Joosef I:n aloitteesta luostariksi.
Suomen EU-kansanäänestys

Suomen EU-kansanäänestys oli 16. lokakuuta 1994 Suomessa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Suomen liittymisestä Euroopan unioniin. Enemmistö (56,9 %) äänestykseen osallistuneista kannatti liittymistä ja eduskunta noudatti tulosta. Suomen EU-jäsenyys astui voimaan 1. tammikuuta 1995.
Taustaa

Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa yhtenä teemana oli Euroopan yhteisön (EY) jäsenyys. Vaalien jälkeinen Ahon hallitus merkitsi hallitusohjelmaansa, että EY-jäsenyys on mahdollinen.
Suomi haki EY-jäsenyyttä 18. maaliskuuta 1992. Jäsenyysneuvottelut alkoivat 1. helmikuuta 1993. Samaan aikaan alkoivat neuvottelut Itävallan, Norjan ja Ruotsin kanssa.
Suomessa pidettiin talvella alkuvuodesta 1994 presidentinvaali, jossa EU-jäsenyys oli näkyvästi esillä. Ehdokkaista muun muassa Keijo Korhonen ja Paavo Väyrynen olivat jäsenyyttä vastaan. Toiselle kierrokselle päässeet Martti Ahtisaari ja Elisabeth Rehn olivat jäsenyyden kannalla.
Neuvottelutulos parafoitiin 1. maaliskuuta 1994 ja sopimus allekirjoitettiin Korfun huippukokouksessa 24. kesäkuuta 1994. Presidentti Ahtisaaren valtuuttamina pääministeri Esko Aho (kesk), ulkoasiainministeri Heikki Haavisto (kesk), ulkomaankauppaministeri Pertti Salolainen (kok) ja valtiosihteeri Veli Sundbäck allekirjoittivat sopimuksen. Sekä Suomi, Ruotsi että Norja kaikki alistivat neuvottelutuloksen vielä kansanäänestykselle. Kansanäänestys järjestettiin Suomessa 16. lokakuuta, Ruotsissa 13. marraskuuta ja Norjassa 28. marraskuuta 1994.
Puolueilla oli erilaisia linjauksia suhteessa jäsenyyteen. Kansallinen kokoomus, Ruotsalainen kansanpuolue (RKP) ja Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP) olivat asettuneet jäsenyyden tukijoiksi jo 1991. Pääministeri Aho sai vasta erouhkauksensa avulla oman puolueensa Suomen Keskustan asettumaan jäsenyyden tueksi kesäkuun 1994 puoluekokouksessa, vaikka yleisesti tiedettiin puolueen kannattajien enemmistön vastustavan jäsenyyttä. Vasemmistoliitto ja Vihreä liitto eivät ilmoittaneet kysymykseen virallista kantaa, koska tiesivät jäsenkuntiensa olevan kahtiajakautuneet sen suhteen. Suomen Maaseudun Puolue (SMP) ja Suomen Kristillinen Liitto olivat ainoina eduskuntapuolueina avoimesti EU-jäsenyyttä vastaan ja jälkimmäinen puolue myös erosi Ahon hallituksesta kesällä 1994 kysymyksen vuoksi.
EU-äänestyksen alla Aatos Erkko laittoi lukuisten lehtien etusivuille EU:n jäsenyyttä kannattavia ilmoituksia. Silloisena Kauppalehden päätoimittajana toimineen Lauri Helveen mukaan Erkko oli vahvasti EU-jäseneksi liittymisen kannalla ja Erkko otti tehtäväkseen Suomen uittamisen EU:n jäseneksi ilmoituskampanjalla. Lehtien joukkoon kuuluivat muiden muassa Helsingin Sanomat,
Aamulehti, Turun Sanomat, Iltalehti, Ilta-Sanomat ja Kauppalehti.