John Frusciante
Elämäkerta > Päihderiippuvuuden päättyminen ja paluu Red Hot Chili Peppersiin (1998–2006)

Red Hot Chili Peppers oli lähellä lopullista hajoamista Dave Navarron jätettyä yhtyeen vuonna 1998. Flea totesi Anthony Kiedisille, että voisi ”jatkaa yhtyeen basistina vain, jos John palaisi yhtyeen kitaristiksi.” Kiedis yllättyi tästä ja suhtautui ajatukseen epäluuloisesti, koska hän ei uskonut Fruscianten enää koskaan haluavan soittaa hänen kanssaan. Fruscianten selviäminen heroiiniriippuvuudesta vaikutti kuitenkin olennaisesti siihen, että Kiedis ja Flea päättivät kysyä häntä palaamaan takaisin yhtyeeseen. Flea vieraili vuoden 1998 huhtikuussa Fruscianten kotona ja kysyi, haluaisiko hän palata takaisin yhtyeeseen. Frusciante oli alkanut kyynelehtimään ja todennut, ”että mikään muu ei saisi häntä yhtä onnelliseksi.” Tämän jälkeen Flea järjesti tapaamisen Fruscianten ja Kiedisin välille, jotta he voisivat sopia jo vuosia vanhat erimielisyytensä. Sekä Kiedis että Frusciante suhtautuivat jännityksellä ja ilolla uuteen mahdollisuuteen tehdä musiikkia yhdessä, ja vain viikkoa myöhemmin yhtye kokoontui yhteen aloittaakseen jälleen soittamisen yhdessä.
Päihderiippuvuus oli jättänyt vahvan henkisen ja fyysisen jäljen Fruscianteen. Hän ei ollut soittanut yhtyeen kappaleita lainkaan eronsa jälkeen, ja lukuun ottamatta sooloalbumiensa tekoa hän ei ollut juuri soittanut kitaraa. Hän oli myös menettänyt kitaransa kotinsa tulipalossa, josta oli onnistunut täpärästi pelastautumaan. Elämänmuutoksen jälkeen hänellä oli vaikeuksia päästä takaisin jaloilleen. Fruscianten onnistui kuitenkin löytää kosketus musiikkiin ja kyky soittaa kitaraa uudelleen, ja uutta kappalemateriaalia alkoi hiljalleen kehittyä.
Fruscianten paluun myötä Red Hot Chili Peppers sai takaisin myös hyvin keskeisen osan soundiaan, sekä positiivisen ja terveen suhtautumisen työntekoon. Fruscianten syvällinen omistautuminen musiikille vaikutti suuresti yhtyeen tapaan työstää seuraava albumia. Vuoden 1999 kesäkuussa julkaistiin pitkään ja huolellisesti valmisteltu studioalbumi Californication, josta tuli yhtyeen uran kaupallisesti menestynein albumi. Monen arvostelun yhteydessä albumin menestyksen katsottiin olevan pitkälti Fruscianten paluun ansiota. Frusciante on myöhemmin kertonut pitävänsä omaa työskentelyään Californicationilla musiikillisen uransa parhaana.
Californication Tour -kiertueen päätyttyä yhtye alkoi välittömästi työstää seuraavaa albumiaan By the Way. Frusciante ja Anthony Kiedis työstivät uusia kappaleita jopa useita päiviä peräkkäin keskustellen laulu- ja kitaramelodioista sekä sanoituksista. Anthony Kiedis on sanonut By the Wayn työstämisen eronneen Californicationin tekemisestä merkittävästi, koska Frusciante oli saanut elämänsä takaisin raiteilleen ja oli täynnä itseluottamusta uuden albumin tekemisen alkaessa. Basisti Flea koki albumin tekemisen kuitenkin olevan henkilökohtaisesti raskas ja haastava prosessi, koska hän koki olonsa ulkopuoliseksi ajauduttuaan valtataisteluun kappaleiden musiikillisesta tyylistä Fruscianten kanssa. Flea halusi tuoda albumille mukaan funk-vaikutteita, mutta Fruscianten mielestä yhtye oli jo kuluttanut funk-puolensa loppuun aiemmilla albumeillaan. By the Wayn levyttämisen jälkeen Flea harkitsi eroavansa yhtyeestä, mutta onnistui lopulta sopimaan musiikilliset erimielisyytensä Fruscianten kanssa ja yhtye saattoi jatkaa samalla kokoonpanolla.
Vuoden 2002 heinäkuussa julkaistu By the Way oli musiikillisesti aiempaa rauhallisempi ja nykyaikaisempi sekä äänimaailmaltaan monipuolisempi. Albumin melodiset balladit olivat vastakohtana yhtyeen aiempien albumien rap-vaikutteiselle funk rockille, ja Frusciante lisäsi albumin kappaleisiin myös kosketinsoitinosuuksia ja jousisoittimia.
Seuraava levy Stadium Arcadium ilmestyi toukokuussa 2006. Frusciante palasi By the Way -levyn minimalistisesta soitosta takaisin myös soolojen pariin.