stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henk Timmer

Henk Timmer
Henk Timmer (s. 3. joulukuuta 1971 Hierden, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Timmer on edustanut urallaan Heerenveeniä, Feyenoordia, FC Zwollea, AZ Alkmaaria ja AFC Ajaxia.
Henk Timmer
Timmer on pelannut myös Alankomaiden maajoukkueessa. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa.
Hardcore (elektroninen musiikki)

| Hardcore Techno |
| --- | --- |
Alkuperä:  house, new beat, tekno
Alkuperämaa:   Alankomaat (Rotterdam)    Saksa (Frankfurt am Main)    Belgia
Kehittymisen ajankohta:  1990-luvun alku
Tyypillisiä soittimia:  kosketinsoitin, syntetisaattori, rumpukone, sekvensseri, sampleri
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  gabber, doomcore – industrial hardcore, breakbeat hardcore, speedcore, terrorcore, frenchcore, digital hardcore, breakcore
Hardcore tai lyhyesti vain HC, on nopeaa elektronista tanssimusiikkia. Yleisin nopeus on 160–250 lyöntiä minuutissa. Hardcore on atmosfääriltään usein aggressiivista ja synkkää. Tyyli syntyi ja lähti liikkeelle 1990-luvun alun ja puolenvälin tietämillä Hollannista ja Saksasta. Hardcoren juuret ovat New beat -musiikissa. Nykyään hardcoren sisällä ja rajoilla on lukuisia eri alalajeja ja suuntauksia.
Alalajeja

Breakcore
Digital hardcore
Frenchcore
Gabber
Industrial Hardcore
Speedcore
Terrorcore
Trancecore
Muut hardcoreksi kutsutut elektronisen musiikin lajit

Breakbeat hardcore
Happy hardcore
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kovaydin.NET, suomalainen hardcorea ja underground-konemusiikkia käsittelevä sivusto
Honda RC211V

| Honda RC211V |
| --- | --- |
 2006 kauden malli
Historia
Valmistaja:  Honda Racing Corporation
Valmistusmaa:   Japani
Valm. vuosina:  2002–2006
Yleiset tiedot
Pituus:  2050 mm
Leveys:  2003–2004: 600 mm 2005–2004: 645 mm
Korkeus:  1130 mm
Kuivapaino:  148 kg
Eturengas:  2003: 17" 2004–2006: 16.5"
Takarengas:  16.5"
Moottori
Moottori:  Nelitahtimoottori, V5 179 kW (240 hv)
Kuutiotilavuus:  990
Vaihteet:  6
Polttoainesäiliö:  22 l
Edeltäjä:  Honda NSR500
Seuraaja:  Honda RC212V
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Japani 2002
Kilpailuja:  82
Voittoja:  48
Paalupaikkoja:  40
Palkintosijoja:  148
MM-pisteitä:  1841
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  4 (2002, 2003, 2004, 2006)
Kuljettajien  maailmanmestaruuksia:  3 (2002, 2003, 2006)
Honda RC211V on nelitahtinen ja 990-kuutioinen ratamoottoripyörä, joka korvasi Honda NSR500, kun MotoGP teki uudistuksia sarjaansa. Pyörällä kilpailtiin kausina 2002–2006. Viiden kauden aikana sillä voitettiin kolme kuljettajien maailmanmestaruutta ja neljä valmistajien mestaruutta. Valentino Rossi voitti mestaruuden peräkkäisinä vuosina 2002 ja 2003 Repsol Honda tallissa, kun Nicky Hayden voitti mestaruuden kaudella 2006. Sitä pidetään yhtenä MotoGP historian menestyneimpinä pyörämalleina.
Hodh El Gharbi

Hodh El Gharbin alue Mauritanian kartalla.
Hodh El Gharbin alueen departementit.
Hodh El Gharbi on hallintoalue eli wilaya Mauritanian eteläosassa. Sen keskus on Aïoun El Atroussin kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 53 400 neliökilometriä. Asukkaita on 294 100 henkeä (vuonna 2013).
Hodh El Gharbin alue rajoittuu lännessä Assaban, pohjoisessa Tagantin ja idässä Hodh El Charghin alueisiin sekä etelässä Maliin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Pohjoisosa kuuluu Saharan ja eteläosa Sahelin vyöhykkeeseen.
Alueeseen kuuluvat Aïounin, Koubennin, Tamchekettin ja Tintanen departementit eli moughataat. Kuntia on yhteensä 27. Maaseutuväestöä on 82, kaupunkiväestöä 15 ja nomadeja kolme prosenttia.
Alueen läpi kulkevat Némaan johtava valtatie N3 sekä Malin Nioroon johtava päällystetty maantie. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra ja hirssi. Tuotantoelämimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja kamelit.
Hilmir Snær Guðnason

Hilmir Snær Guðnason (s. 24. tammikuuta 1969) on islantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin rooleista Baltasar Kormákurin elokuvissa Reykjavik, 101 (2000) ja Meri (2002). Hänet on lisäksi nähty muun muassa saksalaisessa Blueprint-elokuvassa (2003).
Aiheesta muualla

Hilmir Snær Guðnason Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Haisukurjenpolvi

| Haisukurjenpolvi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Geraniales
Heimo::  Kurjenpolvikasvit Geraniaceae
Suku::  Kurjenpolvet Geranium
Laji::  robertianum
Kaksiosainen nimi
 Geranium robertianum  L. 
Katso myös
   Haisukurjenpolvi Wikispeciesissä   Haisukurjenpolvi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haisukurjenpolvi (Geranium robertianum) on lehdoissa ja kivikoissa tavattava yksivuotinen tai useimmiten kaksivuotinen kurjenpolvi. Koko kasvi haisee epämiellyttävältä.
Ulkonäkö ja koko

Haisukurjenpolvi kasvaa 15–40 cm korkeaksi. Varsi on useimmiten punertava, monihaarainen sekä karvainen. Vaaleanvihreät lehdet ovat kolmisormisia ja karvaisia. Lehden keskilehdykkä on pitkäruotinen. Kukat ovat kooltaan 12–15 mm leveitä. Kukissa on ruusunpunaiset, pyöreäkärkiset ja pitkäkyntiset terälehdet, joissa on ohuita vaaleita suonia. Verholehdet ovat pystyjä, sileitä ja otakärkisiä. Suomessa haisukurjenpolvi kukkii kesä-syyskuussa. Kasvin hedelmykset ovat verkkoharjaisia.
Nimensä kasvi on saanut epämiellyttävästä hajustaan, joka korostuu erityisesti kasvia hierottaessa.
Levinneisyys

Haisukurjenpolvi kasvaa koko Euroopassa pohjoisinta Fennoskandiaa ja Pohjois-Venäjää lukuun ottamatta. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Kaukasuksella, Lähi-idässä ja monin paikoin muualla Aasiassa. Se on levinnyt myös muun muassa Pohjois-Amerikkaan, Chileen, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan. Suomessa haisukurjenpolvea tavataan pääasiassa linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Hajaesiintymiä on muuallakin Suomessa. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Keski-Pohjanmaalta ja Kainuusta.
Elinympäristö

Haisukurjenpolvi kasvaa sammaleisilla lehtokivillä, lohkareikoissa, kallionpengermillä ja rantalehdoissa.
Käyttö

Haisukurjenpolvea on käytetty lutikoiden ja muiden kotien syöpäläisten torjumiseen hieromalla murskattua kasvia seiniin ja huonekaluihin. Se on myös vanha rohdoskasvi, jota käytettiin erityisesti haavojen hoitoon sekä verenvuodon tyrehdyttämiseen. Kasvia hyödynnettiin sekä ulkoisesti että sisäisesti nautittuna. Aikaisemmin haisukurjenpolvea saattoi ostaa lääkkeeksi apteekeissa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Haisukurjenpolven levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Haisukurjenpolvi (Geranium robertianum)
Luontoportti: Haisukurjenpolvi (Geranium robertianum)
ITIS: Geranium robertianum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Geranium robertianum (englanniksi)
Flora of China: Geranium robertianum (englanniksi)
Haisukurjenpolven kukka ja hedelmä.
Lehti
Heart Like a Grave

| Heart Like a Grave Insomnium |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. lokakuuta 2019
 Formaatti: CD, 2 CD artbook, LP + CD
 Tuottaja(t): Insomnium, Teemu Aalto
 Kesto: 60.56
 Levymerkki: Century Media
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Insomniumin muut julkaisut
| Winter’s Gate 2016 | Heart Like a Grave 2019 | Argent Moon 2021 |
Heart Like a Grave on suomalaisen melodisen death metalin yhtyeen Insomniumin kahdeksas studioalbumi, joka ilmestyi 4. lokakuuta 2019 levymerkillä Century Media. Albumi sijoittui Suomen albumilistan ensimmäiseksi julkaisuaan seuranneella viikolla 41/2019.
Albumi on useilla kiertueilla livekitaristin pestiä hoitaneen Jani Liimataisen ensimmäinen yhtyeen kanssa. Hän on saanut albumilla myös sävellysvastuuta. Samalla Ville Frimanin rooli laulunkirjoituksessa oli tällä kertaa poikkeuksellisen pieni – hän oli säveltämässä ja sanoittamassa yhtä kappaletta. Albumin tuotti ja sovitti Insomnium yhdessä Teemu Aallon kanssa. Sen miksasi ja masteroi Jens Bogren.
Albumin teemana on ”kaivautua syvälle suomalaisen melankolian sydämeen”. Vaikutteita on otettu muun muassa Saima Harmajan, Tapio Rautavaaran ja Juha Vainion tuotannosta sekä Peltoniemen Hintriikasta.
Esimakua albumilta saatiin heinäkuun 2019 John Smith -festivaalilla, jossa Insomnium esitti kappaleen ”Valediction”. ”Valediction” sekä kappaleet ”Heart Like a Grave” ja ”Pale Morning Star” julkaistiin myöhemmin singlenä. Kahdesta ensimmäisestä tehtiin myös musiikkivideot. Kolin ja Lamminahon talon maisemissa kuvatut videot tuottivat Vesa Ranta ja Aapo Lahtela. Viimeisimmästä julkaistiin Vesa Tolosen tuottama sanoitusvideo.
Albumin julkaisun jälkeen Insomnium lähti marras-joulukuussa 2019 Euroopan-kiertueelle Stam1nan ja The Black Dahlia Murderin kanssa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Wail of the North | Niilo Sevänen | Sevänen, Markus Vanhala | 3.06 |  |  |  |  |  |
| 2. | Valediction | Ville Friman, Sevänen | Friman | 5.06 |  |  |  |  |  |
| 3. | Neverlast | Sevänen | Vanhala, Jani Liimatainen | 4.47 |  |  |  |  |  |
| 4. | Pale Morning Star | Sevänen | Vanhala | 8.58 |  |  |  |  |  |
| 5. | And Bells They Toll | Sevänen | Vanhala | 6.02 |  |  |  |  |  |
| 6. | The Offering | Sevänen | Vanhala | 5.00 |  |  |  |  |  |
| 7. | Mute Is My Sorrow | Sevänen | Liimatainen | 6.03 |  |  |  |  |  |
| 8. | Twilight Trails | Sevänen | Sevänen, Liimatainen | 7.06 |  |  |  |  |  |
| 9. | Heart Like a Grave | Sevänen | Vanhala | 7.05 |  |  |  |  |  |
| 10. | Karelia (instrumentaali)  |  | Sevänen | 7.50 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 60.56 |  |  |  |  |  |
| 2 CD:n artbook-version bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | The True Morning Star (instrumentaali)  |  | Vanhala | 3.06 |  |  |  |  |  |
| 2. | Karelia 2049 (instrumentaali)  |  | Sevänen | 6.43 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Niilo Sevänen – basso, laulu
Ville Friman – kitara, laulu
Jani Liimatainen – kitara, laulu
Markus Vanhala – kitara
Markus Hirvonen – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Aleksi Munter – koskettimet
Teemu Aalto – taustalaulu
Arvostelut

Henri Eerola, Soundi:
Simo Pernu, Kaaoszine: 10−/10
Henry Lunabba, Imperiumi: 7½/10
Joni Juutilainen, Inferno:
Aiheesta muualla

”Valediction”, ”Heart Like a Grave” ja ”Pale Morning Star” YouTube-sivustolla (englanniksi)
Insomnium
| --- | --- |
Studioalbumit:   In the Halls of Awaiting  Since the Day It All Came Down  Above the Weeping World  Across the Dark  One for Sorrow  Shadows of the Dying Sun  Winter’s Gate  Heart Like a Grave  Anno 1696 
EP:t:   Where the Last Wave Broke  Ephemeral  Argent Moon  Songs Of The Dusk 
Kokoelmat:  The Candlelight Years
Tankard

| Tankard |
| --- | --- |

 Tankard esiintymässä Oslossa vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1982–
Tyylilaji:  thrash metal, speed metal
Kotipaikka:   Frankfurt, Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andreas Geremia   Andreas Gutjahr   Frank Thorwarth   Olaf Zissel  
Levy-yhtiö:  AFM Records   Noise Records   Century Media Records  
Aiheesta muualla
tankard.info
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tankard on saksalainen speed/thrash metal -yhtye. Se on perustettu Frankfurtissa vuonna 1982. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät usein oluen juomista, joidenkin mielestä he ovatkin luoneet oman lajityyppinsä nimeltä ”alcoholic metal” eli ”alkoholinen metalli”. Yhtye on itse julistanut itsensä ”oluen kuninkaiksi” (”kings of beer”). Tankard tunnetaan myös läheisistä suhteistaan Eintracht Frankfurt -jalkapalloseuraan. Se on esiintynyt useaan otteeseen joukkueen otteluissa ja levyttänyt sille kannatuslauluja.
Yhtyeen historia

Luokkatoverukset Andreas Geremia, Axel Katzmann ja Frank Thorwarth perustivat Tankardin vuonna 1982. Yhtye tunnettiin ensin nimillä Avenger (’kostaja’) ja Vortex (’pyörre’), kunnes englanninkielisen sanakirjan selailun myötä löytyi sana tankard (’haarikka’ tai ’olutlasi’), joka valittiin yhtyeen viralliseksi nimeksi sanan määritelmän takia. Yhtyeen ensimmäinen kappale oli nimeltään ”Ray Death” ja kertoi ydinsodasta. Se esitettiin ensimmäisen kerran paikallisessa luokkahuoneessa 1983. Koska yhtyettä kiellettiin juomasta alkoholia koulun tiloissa, he kätkivät olutta maitotölkkeihin ja salakuljettivat niitä mukanaan. Pian sen jälkeen Bernhard Rapprich jätti yhtyeen, sillä hänen konservatiivinen isänsä ei halunnut poikansa ”hengailevan joukon juoppoja kanssa”. Rapprich korvattiin Andy Bulgaropoulosilla.
Vuonna 1984 Tankard allekirjoitti sopimuksen saksalaisen Noise Records -levy-yhtiön kanssa sen jälkeen, kun toinen levy-yhtiö Steamhammer, joka oli jo aiemmin tarjonnut yhtyeelle levytyssopimuksen, tuli toisiin aatoksiin ja päätti perua tarjouksensa. Nykyään Tankardin levyt tuottaa AFM Records.
Vuosien myötä yhtye on rakentanut itselleen uskollisen fanikunnan ja vaikka jäsenet ovatkin joutuneet tekemään päivätyötä elättääkseen itsensä ja perheensä, he ovat onnistuneet pysymään faniensa muistissa ja esiintymään säännöllisesti Euroopan suosituimmilla kesäfestivaaleilla.
Esiintymiset Suomessa

Vuoden 2009 maaliskuussa Tankard saapui Suomeen virallisesti ensimmäistä kertaa. Yhtye vieraili lyhyellä kiertueellaan Tampereen Yo-talolla, Helsingin Tavastialla ja Kouvolan Doningtonissa.
Tätä ennen yhtye ei tiettävästi ole esiintynyt Suomessa, mutta ainakin kerran täpärästi Suomen aluevesirajojen ulkopuolella 24. syyskuuta 2004 Sweden Rock Festivalin järjestämällä 34000 Ton Metal - The Metal Cruise -festivaalilla. Konserttipaikka oli Tukholmasta Helsinkiin suunnannut noin 34 000 tonnin painoinen Silja Linen autolautta, mutta koska Tankard aloitti soittamisen vain noin tunti Tukholmasta lähdön jälkeen, lautta ei ehtinyt Suomen aluevesirajalle saakka ennen konsertin loppua.
Tankard on esiintynyt Suomessa myös vuonna 2013 Oulun Jalometallissa, ja vuonna 2014 Helsingissä Tuska Open Airissa.
Nykyinen kokoonpano

Andreas Geremia (laulu)
Andreas Gutjahr (kitara)
Frank Thorwarth (basso)
Olaf Zissel (rummut)
Nykyinen kokoonpano > Aikaisempia jäseniä

Andy Bulgaropulos (kitara) / 1983–1999
Axel Katzmann (kitara) / 1982–1992
Oliver Werner (rummut) / 1982–1991
Bernhard Rapprich (kitara) / 1982–1983
Amulf Tunn (rummut) / 1992
Diskografia

Zombie Attack (1986)
Chemical Invasion (1987)
The Morning After (1988)
The Meaning of Life (1990)
Stone Cold Sober (1992)
Two-Faced (1994)
The Tankard (1995)
Disco Destroyer (1998)
Kings of Beer (2000)
B-Day (2002)
Beast of Bourbon (2004)
The Beauty and the Beer (2006)
Thirst (2008)
Vol(l)ume 14 (2010)
A Girl Called Cerveza (2012)
R.I.B. (2014)
One Foot in the Grave (2017)
Pavlov's Dawgs (2022)
Diskografia > Livealbumit

Fat, Ugly and Live (1991)
Diskografia > Kokoelmat

Hair of the Dog (1989)
Best Case Scenario: 25 Years in Beers (2007)
Diskografia > EP:t

Alien (1989)
Diskografia > Demot

Heavy Metal Vanguard (1984)
Alcoholic Metal (1985)
Diskografia > Videot

Open All Night (1990)
Thrashing East, dokumentti East Berlin Thrash Festivalista, mukana myös Kreator, Sabbat ja Coroner.
Doomsday News Video Compilation, sisältää yhden Tankardin videon
Live in Wacken (1998)
Grim Tales (1990)
Aiheesta muualla

Tankardin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tankard Wikimedia Commonsissa
The Gamen diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 9 |  |
| ↙Kokoelmat | 2 |  |
| ↙Singlet | 30 |  |
| ↙Musiikkivideot | 39 |  |
| ↙Soundtrackit | 2 |  |
Jayceon Terrell Taylor (s. 29. marraskuuta 1979 Los Angeles, Kalifornia), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään The Game, myös muodossa Game, on yhdysvaltalainen rap-muusikko. Hän on kotoisin Comptonista, Kaliforniasta. Hänen katsotaan tuoneen 1990-luvulla kukoistaneen west coast-rapin 2000-luvulle. Game on saanut kaksi Grammy-ehdokkuutta.
Viralliset albumit

The Documentary – 2005
Doctor's Advocate – 2006
LAX – 2008
The R.E.D. Album – 2011
Jesus Piece – 2012
The Documentary 2 – 2015
The Documentary 2.5 – 2015
1992 – 2016
Born 2 Rap – 2019
Kokoelma-albumit

Blood Moon: Year of the Wolf – 2014
The Documentary 2 / 2.5 (Collector's Edition) – 2016
Soundtrack-albumit

Streets Of Compton (2016)
Block Wars (2016)
Epäviralliset albumit

Untold Story – 2004
West Coast Resurrection – 2005
Untold Story, vol. 2 – 2005
G.A.M.E. – 2006
Singlet

Westside Story – 2004
How We Do – 2004
Hate It or Love It – 2005
Dreams – 2005
Put You on the Game – 2005
One Blood (It's Okay) – 2006
Let's Ride – 2006
Wouldn't Get Far – 2006
Why You Hate The Game – 2007
Big Dreams – 2008
Game's Pain – 2008
Dope Boys – 2008
My Life – 2008
House of Pain – 2008
Camera Phone – 2008
My Bitch – 2008
Better on the Other Side – 2009
Krazy – 2009
Big Money – 2009
Better Days – 2009
Shake – 2010
400 Bars – 2010
Caillra For Life – 2010
Purp And Yellow – 2011
Red Nation – 2011
Pot of Gold – 2011
Martians Vs Goblins – 2011
The City – 2012
Celebration – 2012
All That (Lady) – 2012
T.H.O.T. - 2014
Bigger Than Me – 2014
Or Nah - 2014
The Soundtrack - 2014
Ryda - 2015
100 - 2015
El Chapo - 2015
Roped Off - 2016
All Eyez - 2016
Oh I - 2017
DTF - 2018
Westside - 2019
Stainless - 2019
Eazy - 2022
Mixtapet

YouKnowWhatItIs vol. 1 – 2002
YouKnowWhatItIs vol. 2
YouKnowWhatItIs vol. 3 – 2005
Ghost Unit – 2005
Stop Snitchin' Stop Lyin' – 2005
The Black Wall Street Journal Volume 1 – 2006
YouKnowWhatItIs vol. 4 – 2007
The Black Wall Street Journal vol. 2 – 2008
YouKnowWhatItIs vol. 5 (Welcome Home) – 2008
Animal Doctor – 2009
Brake Lights – 2010
Purp & Patron – 2011
California republic – 2012
Operation Kill Everything – 2013
Musiikkivideot

How We Do (2004)
Hate It Or Love It (2005)
Dreams (2005)
Put You On the Game (2005)
It's Okay (One Blood)  (2006)
Let's Ride (Strip Club)  (2006)
Wouldn't Get Far  (2007)
Game's Pain  (2008)
Dope Boys  (2008)
My Life  (2008)
Camera Phone  (2008)
400 Bars (2010)
Shake (2010)
Red Nation (2011)
Pot Of Gold (2011)
Martians Vs Goblins (2011)
No More Fun and Games (2011)
The City (2012)
No More Fun and Games (2012)
Celebration (2012)
I Remember (2012)
Celebration (Remix) (2012)
Holy Water (2012)
Cough Up a Lung (2012)
Ali Bomaye (2013)
Hit The J (2013)
All That (Lady) (2013)
Bigger Than Me (2014)
Or Nah (2014)
T.H.O.T. (2014)
Same Hoes (2014)
Ryda (2015)
100 (2015)
My Flag/Da Homies (2015)
Roped Off (2016)
All Eyez (2016)
Pest Control (2016)
Baby You (2016)
Westside (2019)
Stainless (2019)
Hiekkaputki

Puusta valmistettu hiekkaputki.
Hiekkaputki on rytmisoittimena käytetty, usein puusta valmistettu putkimainen soitin, yleensä se on täytetty hiekalla. Soittaminen tapahtuu jota kääntelemällä sitä, jolloin hiekka sen sisällä virtaa ja siitä kuuluu käärmemäistä sihinää.
Horilka

Kaksi lasillista horilkaa
Horilka (ukr. горілка) on pääsääntöisesti Ukrainassa nautittava väkevä alkoholijuoma, joka valmistetaan tislaamalla. Vahvuudeltaan se on yleensä noin 40-prosenttista. Juoman nimi tulee verbistä "polttaa" (ukr. горіти, hority). Horilkaa valmistetaan yleensä viljatisleistä, joihin käytetään usein vehnää tai ruista, mutta toisinaan myös durraa, perunaa ja maissia voidaan käyttää. Tunnetuin ukrainalainen tuotemerkki lienee Nemiroff.
Monesti horilkaa tarjoillaan aperitiivina alkupalojen kuten salon ja säilöttyjen vihannesten kanssa. Horilkaa juodaan viileänä (usein 8–10 °C). Liian kylmän horilkan tarjoamista pidetään yrityksenä peittää sen huonoa laatua.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 venäläiset votkat poistettiin monien kauppojen hyllyiltä ympäri maailmaa. Monin paikon valikoimaan otettiin tilalle ukrainalaista horilkaa solidaarisuuden osoittamiseksi.
Henri Sigfridsson

Henri Sigfridsson (s. 1974) on suomalainen pianisti, joka on voittanut monia kilpailuita ja toiminut professorina useissa alan oppilaitoksissa Keski-Euroopassa.
Sigfridsson aloitti pianonsoiton 10-vuotiaana Turun konservatoriossa. Sieltä hän jatkoi Sibelius-Akatemian nuorisokoulutukseen ja siirtyi myöhemmin solistiselle osastolle professori Erik T. Tawaststjernan oppilaaksi. Lisäksi Sigfridsson on opiskellut 1995–1997 Weimarin musiikkikorkeakoulussa professori Lazar Bermanin ja 1995– Kölnin musiikkikorkeakouluissa Pavel Gililovin johdolla.
Sigfridsson on menestynyt hyvin useissa pianokilpailuissa. Vuonna 1992 hän tuli jaetulle toiselle sijalle Maj Lind -pianokilpailussa ja samana vuonna hän sai toisen palkinnon Nyborgin pohjoismaisessa pianokilpailussa. Weimarissa pidetyn Franz Liszt -kilpailun hän voitti 1994, vuonna 1995 hän voitti pohjoismaisen solistibiennalen Reykjavíkissa ja vuonna 2000 toisen palkinnon Géza Anda -kilpailussa Zürichissä. Maaliskuussa 2004 hän sai toisen palkinnon Maria Callas Grand Prix -kilpailussa Ateenassa. Bonnin Beethoven-kilpailun Sigfridsson voitti vuonna 2005.
Sigfridsson on asunut ja musisoinut pitkään Saksassa. Hän on esiintynyt Ruhrin pianofestivaalilla sekä Luzernin festivaalilla ja Ravinia-festivaalilla. Sigfridsson on soittanut useiden sinfoniaorkestereiden solistina. Orkestereiden joukossa ovat Zürichin Tonhalle-orkesteri, Pietarin filharmoninen orkesteri, MDR sinfoniaorkesteri, Camerata Academica Salzburg ja Stuttgartin kamariorkesteri. Suomalaisten orkesterien solistina Sigfridsson esiintyy säännöllisesti ja Kuhmon Kamarimusiikissa hän vieraili 2006, 2007 ja 2013.
Sigfridsson on ollut professorina useissa alan oppilaitoksissa:  Grazin musiikkiyliopistossa 2008–2009, 2010-2012 hän oli vierailevana professorina Hanns Eislerin musiikkiyliopistossa Berliinissä ja vuodesta 2011 lähtien Essenissä Folkwangin taideyliopistossa, mitä pidetään yhtenä Saksan tärkeimmistä pianonsoiton opetusviroista.
Sigfridsson oli Korholman musiikkijuhlien taiteellinen johtaja 2012–2017.
HimToo

HimToo (#HimToo) on verkossa käytetty aihetunniste, jota on hyödynnetty vaihtelevin tavoin, erityisesti osana Me Too -kampanjan kritiikkiä.
Ennen Yhdysvaltain presidentinvaaleja 2016 HimToo-aihetunnistetta käyttivät Hillary Clintonin kannattajat ilmaistakseen tukensa Tim Kainelle. Clintoniin viitattiin samalla usein aihetunnisteella "I'mWithHer". Donald Trumpin kannattajat omaksuivat HimToo-aihetunnisteen käyttöönsä vaatiessaan Barack Obaman ja Bill Clintonin vangitsemista. Vaatimuksia Hillary Clintonin vangitsemisesta esitettiin "LockHerUp"-aihetunnisteella.