stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pēteris Skudra
Ura pelaajana

Skudra alkoi pelaamaan jääkiekkoa Latvian SNT:ssä. Aluksi hän edusti kotikaupunkiaan Riikaa Neuvostoliiton Vtoraja Ligassa, kunnes pääsi Venäjän silloiselle ylimmälle sarjatasolle IVY:n mestaruussarjaan kahdeksi kaudeksi Pārdaugava Rīgan joukkueeseen. Skudraa ei koskaan varattu NHL:ään, ja hän siirtyi kaudeksi 1994–1995 Pohjois-Amerikkaan pelaamaan alempiin sarjoihin. Skudran pelattua kolme vuotta CHL:ssä, ECHL:ssä, AHL:ssä ja IHL:ssä Pittsburgh Penguins teki sopimuksen hänen kanssaan syyskuussa 1997.
Skudra siirtyi pääsi kauden 1997–1998 lopulla tuuraamaan loukkaantunutta Tom Barrassoa 17 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi 1998–1999 Skudrasta tuli joukkueen kakkosmaalivahti. Nuori Jean-Sebastien Aubin kuitenkin syrjäytti Skudran 1999–2000, eikä Penguins uusinut hänen sopimustaan. Vapaana agenttina Skudra siirtyi Boston Bruinsiin.
Kausi 2000–2001 oli huono Skudralle. Bostonissa hän ehti olla kolme päivää, kunnes Bruins laittoi hänet vapaiden pelaajien listalle, josta hänet poimi Buffalo Sabres. Skudra ei pelannut kuin yhden pelin Buffalossa, sillä joukkue teki sopimuksen Martin Bironin kanssa ja tarpeettomaksi jäänyt Skudra laitettiin jälleen vapaiden pelaajien listalle. Bruins hankki hänet vielä saman kauden aikana takaisin kokoonpanoonsa, jossa Skudra pelasi lopulta heikoin tuloksin 26 ottelua Byron Dafoen ja Robbie Tallasin jälkeen kolmantena maalivahtina.
2001–2002 kauden Skudra aloitti vailla sopimusta minkään joukkueen kanssa. Hän kävi hakemassa pelipaikkaa New York Rangersin harjoitusleiriltä, mutta sen vei 18-vuotias Dan Blackburn. Lopulta Skudra kuitenkin teki kahden vuoden sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa, jonka varamaalivahdin Martin Brochun otteet eivät olleet riittävät. Skudra pelasi sopimuksensa loppuun Vancouverissa käyden välillä farmijoukkueessa AHL-liigassa. Yhteensä kahdessa kaudessa hän pääsi pelaamaan 46 ottelussa.
Skudra lähti hakemaan Vancouverin jälkeen uusia tuulia uralleen Venäjän pääsarjasta Venäjän jääkiekon superliigasta. Hän teki kaudeksi 2003–2004 sopimuksen Ak Bars Kazanin kanssa, josta hänet kaupattiin jo samalla kaudella Himik Voskresenskiin. Voskresenskissa Skudra pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina kaksi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi kolmen vuoden sopimuksella TsSKA Moskovaan. Sopimuksen viimeisellä kaudella 2006–2007 hänet myytiin Metallurg Novokuznetskiin. Kauden päätteeksi Skudra ilmoitti lopettavansa uransa.
Debytoidessaan kaudella 1997–1998 Skudra oli Arturs Irben jälkeen vasta toinen latvialainen maalivahti, joka kykeni valloittamaan pelipaikan NHL-liigasta.
Latvian maajoukkuetta Skudra edusti pääsarjatasolla vain kerran vuoden 1997 MM-turnauksessa. Aiemmin hän pelasi maajoukkueessa vuoden 1994 B-sarjan ja 1993 C-sarjan MM-kisoissa.
Ura valmentajana

Skudra aloitti valmentajan uransa kaudesta 2011-2012 jolloin hän toimi KHL-joukkue Severstal Tserepovitsin maalivahtivalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi Skudra sai paikan Sibir Novosibirskin apulaisvalmentajana. Kauden 2013-2014 Skudra toimi Torpedo Nizhni Novgorodin päävalmentajana.
Aiheesta muualla

Pēteris Skudra The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Pēteris Skudra Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Pylaía-Chortiátis

| Pylaía-Chortiátis Pylaía-Chortiátiin kunta Πυλαία-Χορτιάτης Δήμος Πυλαίας-Χορτιάτη |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Pylaía-Chortiátis
 Koordinaatit: 40°35′N, 23°02′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  0712
 – Kuntakeskus:  Panórama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  156,8 km²
Väkiluku (2011):  70 110
 – Väestötiheys:  447,13 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.pilea-hortiatis.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pylaía-Chortiátis (kreik. Πυλαία-Χορτιάτης eli Δήμος Πυλαίας-Χορτιάτη, Dímos Pylaías-Chortiáti) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 156,8 neliökilometriä ja väkiluku 70 110 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Panórama.
Pylaía-Chortiátis sijaitsee noin viisi kilometriä Thessalonikin keskustasta itään ja se kattaa suuren osan metropolialueen itäpuolisesta alueesta. Kunta syntyi, kun Chortiátis, Panórama ja Pylaía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Pylaía-Chortiátiin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Chortiátis | Asvestochóri | Asvestochóri | 6 392 |
| Chortiátis | Asvestochóri | Krános | 1 |
| Chortiátis | Chortiátis | Chortiátis | 4 873 |
| Chortiátis | Exochí | Exochí | 1 280 |
| Chortiátis | Fílyro | Fílyro | 5 495 |
Chortiátis: Yhteensä: 18 041
| Panórama | Panórama | Panórama | 17 444 |
Panórama: Yhteensä: 17 444
| Pylaía | Pylaía | Pylaía | 34 625 |
Pylaía: Yhteensä: 34 625
Yhteensä: 70 110
Aiheesta muualla

Δήμος Πυλαίας-Χορτιάτη[vanhentunut linkki]. Pylaía-Chortiátiin kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Makedonian alue
| --- | --- |
Chalkidikín alueyksikkö:   Aristotélis  Kassándra  Néa Propontída  Polýgyros  Sithonía 
Imathían alueyksikkö:   Alexándreia  Náousa  Véroia 
Kilkíksen alueyksikkö:   Kilkís  Paionía 
Péllan alueyksikkö:   Almopía  Édessa  Pélla  Skýdra 
Pierian alueyksikkö:   Dío-Ólympos  Kateríni  Pýdna-Kolindrós 
Sérresin alueyksikkö:   Amfípoli  Emmanouíl Pappás  Irákleia  Néa Zíchni  Sérres  Sintikí  Visaltía 
Thessaloníkin alueyksikkö:   Ampelókipoi-Meneméni  Chalkidóna  Délta  Kalamariá  Kordelió-Évosmos  Lagkadás  Neápoli-Sykiés  Oraiókastro  Pávlos Melás  Pylaía-Chortiátis  Thermaïkós  Thérmi  Thessaloniki  Vólvi
Hirvijärvi (Ylöjärvi, Hirvilahti)

| Hirvijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°41′12″N, 23°20′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  oja Kyrösjärveen 
Järvinumero:  35.521.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m 
Rantaviiva:  2,601 km 
Pinta-ala:  0,20085 km² 
Tilavuus:  0,000374 km³ 
Suurin syvyys:  5,1 m 
Valuma-alue:  3,2 km² 
 fiHirvijärvi 
Hirvijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Hirvijärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa

Järvi on kilometrin pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Siihen laske neljä ojaa, joista yksi tuo vettä peltoalueelta. Se on valuma-alueensa ainoa järvi. Järven laskuoja lähtee järven luoteisrannasta, virtaa 1,1 kilometriä pohjoiseen ja laskee Kyrösjärven Viljakkalanselän Parvilahteen. Valuma-alueen pinta-ala 2,2 km, joka on järven tilavuuten nähden pieni ja veden laskennallinen viipymä järvessä onkin 171 vuorokautta. Rantaviivaa on 2,6 kilometriä ja se on pääosin metsämaata ja vähän peltomaata. Järven lähellä pelloilla on kaksi maatilaa, mutta rannoilla on luusuan lähellä vain kaksi vapaa-ajan asuntoa. Järvelle pääsee vain kärrypolkuja tai talon teitä pitkin, jotka lähtevät yhdystieltä 2771 tai 2773.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 1990. Vesi on lievästi ruskean väristä ja siinä on runsaasti humusta. Veden happamuustason on maatalousvaltaiselle alueella olevalle järvelle normaali ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan hyvä. Tavella 1990 järven ravinnetaso oli rehevien järvien tasolla. Fosforin pitoisuudet saavuttivat rehevien järvien pitoisuuden alarajan, mutta typpipitoisuudet ylittivät järvien luonnollisen tason 1,5-kertaisesti. Koska kesäisin ravinnepitoisuudet kasvavat hieman, on järven ravinnepitoisuudet todennäköisesti selvemmin reheville järville ominainen. Järven happitilanne oli talvella 1990 varsin hyvä. Pintavesissä happipitoisuus normaalilla tasolla, vaikka hapen kylläisyys olikin laskenut johtuen humuksen kuluttavasta vaikutuksesta. Alusvedessä pohjan lähellä happipitoisuus oli laskenut arvoon 4,4 mg/l, mitä voidaan pitää hyvänä arvona. Lopputalvesta arvot vielä alenivat, mutta kokonaisuudessaan ne ovat todennäköisesti jääneet hyviksi. Kesän tilanteesta ei ole tehty tutkimuksia. Hirvijärvi soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin.
Historiaa

Vuoden 1799 isojakokartassa järvellä oli sama nimi kuin nykyään. Järven laskujoki lähti samasta kohdasta kuin nykyään, mutta se päättyi metsään suolle ennen laskemistaan Hirvilahteen. Kyseinen suo oli tuolloin niittyä. Myös järven rannoille oli avattu kaksi pientä niittyä.
Erwin Vandenbergh

Erwin Vandenbergh (s. 26. tammikuuta 1959 Ramsel, Belgia) on belgialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Erwin voitti vuosien 1979 ja 1991 välillä kuusi kertaa Belgian pääsarjan Jupiler Leaguen maalikuninkuuden, kolmessa eri seurassa Liersessä (kolme kertaa), RSC Anderlechtissä (2 kertaa) ja kerran Gentissä. Vuonna 1979 Erwin teki 39 maalia 34:ssä ottelussa ja voitti siten Euroopan kultaisen kengän. 
Vandenbergh edusti urallaan myös ranskalaista Lillea. Belgian maajoukkueessa Erwin muistetaan erityisesti hienosta voittomaalista 
Argentiinaa vastaan vuoden 1982 MM-kisoissa.
Erwinin poika Kevin Vandenbergh pelaa myös hyökkääjänä Genkissä.
Euroopan Kultainen kenkä
1968: Eusébio • 1969: Petăr Žekov • 1970: Gerd Müller • 1971: Josip Skoblar • 1972: Gerd Müller • 1973: Eusébio • 1974: Héctor Yazalde • 1975: Dudu Georgescu • 1976: Sotiris Kaiafas • 1977: Dudu Georgescu • 1978: Hans Krankl • 1979: Kees Kist • 1980: Erwin Vandenbergh • 1981: Georgi Slavkov • 1982: Wim Kieft • 1983: Fernando Gomes • 1984: Ian Rush • 1985: Fernando Gomes • 1986: Marco van Basten • 1987: Rodion Cămătaru & Toni Polster • 1988: Tanju Çolak • 1989: Dorin Mateuț • 1990: Hugo Sánchez & Hristo Stoitškov • 1997: Ronaldo • 1998: Nikos Mahlas • 1999: Mário Jardel • 2000: Kevin Phillips • 2001: Henrik Larsson • 2002: Mário Jardel • 2003: Roy Makaay • 2004: Thierry Henry • 2005: Thierry Henry & Diego Forlán • 2006: Luca Toni • 2007: Francesco Totti • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Diego Forlán • 2010: Lionel Messi • 2011: Cristiano Ronaldo • 2012: Lionel Messi • 2013: Lionel Messi • 2014: Cristiano Ronaldo / Luis Suárez • 2015: Cristiano Ronaldo
Erwin Schulhoff

Erwin Schulhoff (vasemmalla) ja tanssija Milča Mayerová suunnilleen vuonna 1931.
Erwin Schulhoff (8. kesäkuuta 1894 Praha – 18. elokuuta 1942) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hänellä oli musikaalinen suku, johon kuuluivat muiden muassa pianovirtuoosi, säveltäjä Julius Schulhoff ja viulisti Heinrich Wolff. Hän opiskeli Prahan konservatoriossa vuoteen 1906 ja jatkoi pianonsoiton opintoja Wienissä vuoteen 1908. Vuoteen 1910 Schulhoff opiskeli pianonsoittoa, teoriaa ja sävellystä Max Regerin johdolla Leipzigissa. Vielä tämän jälkeen hän sai Kölnissä opetusta pianonsoitossa, sävellyksessä ja orkesterinjohdossa.
Schulhoff palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Schulhoffin musiikissa on kuultavissa muun muassa Richard Strauss -vaikutteita. Hänellä oli tiiviit yhteydet toiseen Wienin koulukuntaan ja myös dadaistitaiteilijoihin. Säveltäjä meni vuonna 1921 naimisiin Alice Libochowitzin kanssa ja muutti vuonna 1922 Berliiniin. Schulhoff oli juutalainen kommunisti ja pyrki toisen maailmansodan aikana Neuvostoliittoon pakoon, mutta joutui keskitysleirille Theresienstadtiin, jossa kuoli tuberkuloosiin.
Schulhoff hyödynsi musiikissaan jazzia. Hänen teoksiinsa lukeutuu ooppera Flammen (1929/32).
RN Palestro (1919)

| RN Palestro |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantiere navale fratelli Orlando‎, Livorno
Kölinlasku:  12. huhtikuuta 1917
Laskettu vesille:  23. maaliskuuta 1919
Palveluskäyttöön:  26. tammikuuta 1921
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 22. syyskuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  875 t (standardi) 1 093 t (kuormattu)
Pituus:  81,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,02 m
Syväys:  2,6 m
Koneteho:  22 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  106
Aseistus
Aseistus:  4 × 102 mm tykkiä 2 × 76 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea 10 × miinaa
RN Palestro (ital. Regia Nave Palestro) oli Italian kuninkaallisen laivaston Palestro-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlando‎lta, missä köli laskettiin 12. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1919 ja liitettiin laivastoon 26. tammikuuta 1921.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1938 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Alus upotettiin 22. syyskuuta 1940.
Semjon Poltavski

Semjon Poltavski
Semjon Poltavski (ven. Семён Полтавский, 8. helmikuuta 1981, Odessa) on uransa lopettanut venäläinen huippulentopalloilija. Häntä pidetäänkenen mukaan? yhä lentopallon yhtenä maailman parhaimmista hakkureista, eli pääiskijöistä. Hän on saanut Venäjän federaation mestariurheilijan arvonimen. Poltavski ilmoitti uransa lopettamisestaan vuoden 2016 toukokuussa.
Ura > Nuoruusvuodet

Semjon Poltavski syntyi Odessassa vuonna 1981. Poltavski aloitti lentopallouransa Avtomobilist-joukkueen pietarilaisessa Piter-Lada -farmijoukkueessa vuonna 1997. Hän teki debyyttinsä pääsarjatasolla Automobilist- nimisessä joukkueessa 17-vuotiaana. Poltavskin uransa toinen ammattilaislentopalloseura oli pietarilainen Baltika Saint Petersburg, jossa hän kehittyi hyvään tahtiin urallansa eteenpäin. Hänen nuoruusvuotensa olivat varsin voitokkaita, sillä Poltavski johdatti Venäjän lentopallomaajoukkueen alle 19-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden sarjoissa maailmanmestaruuksiin olemalla joukkueen kapteeni. Hänet valittiin kyseisissä turnauksissa parhaimmaksi syöttäjäksi.
Ura > Seurajoukkueet

Kaudeksi 2002–2003 Poltavski siirtyi Italian A1-liigaan vuodeksi pelaamaan Acqua Paradiso Gabeca Montichiariin. Italia ei kuitenkaan ollut hänen mieleen ja hän palasi takaisin Superliigaan Dynamo Moskovan riveihin kaudeksi 2003–2004. Hän oli joukkueensa kanssa Venäjän Cup-finaalissa kausilla 2003 ja 2004, jolloin joukkue jäi toiseksi. Kausilla 2004 sekä 2005 hän oli Superliigassa hopealla. Kaudella 2006 hän kirkasti hopean värit voittamalla superliigan sekä Venäjän Cupin.
Ura > A-maajoukkue

Poltavski nousi Venäjän miesten maajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuonna 2002. Siitä lähtien hän on ollut joukkueessa korvaamaton pelaaja. Vuonna 2003 Poltavski otti uransa ensimmäisen arvokisamitalinsa aikuisissa EM-kisoissa, kun hän voitti pronssia. Vuoden 2005 EM-kisoissa Poltavski otti Venäjän maajoukkueen mukana EM-hopeaa. Venäjä oli häviöllä EM-välierää viidennessä erässä jo 12–7 Espanjaa vastaan. Joukkue kuitenkin nousi uskomattomasti otteluvoittoon 15–13 lukemin. Finaaliottelussa Venäjä kuitenkin hävisi Italialle tiukasti 3–2.
Kaudella 2006 Poltavski johdatti Venäjän maajoukkueen Lentopallon maailmanliigassa pronssille ja samalla seurajoukkueensa Venäjän Superliigan voittoon sekä Venäjän cup kultaan. Kaudella 2007 Venäjä eteni peräti Maailmanliigan finaaliin asti, jossa se kohtasi Brasilian. Poltavski oli finaalissa selvästi Venäjän paras pelaaja paukuttamalla palloa hurjilla tehoilla. Se ei kuitenkaan riittänyt ihan Venäjälle, kun joukkue hävisi tiukasti 3–1. Poltavskille ja maajoukkueella oli suuret paineet kun se isännöi samana vuonna EM-kotikisoja Moskovassa. Poltavski komeili vielä koko Moskovan ja Venäjän kaduilla suurissa julisteissa kisamainoksissa. Venäjä piti ennakkosuosikin paineet hyvin kasassa aina finaalin asti, jossa joukkue hävisi yllättäen Espanjalle tiukkaakin tiukemmin 3–2. Poltavski valittiin kisoissa parhaimmaksi pelaajaksi sekä pistemieheksi.
Poltavski valittiin vuoden 2007 Lentopallon Maailmancupissa parhaimmaksi syöttäjäksi sekä hakkuriksi.
Saavutukset > Henkilökohtaiset

EM-kisojen arvokkain pelaaja 2007
Paras hyökkääjä maailmanliigassa 2007
Paras syöttäjä maailmanliigassa 2007
Paras syöttäjä EM-kisoissa 2007
Paras syöttäjä maailmancupissa 2007
Saavutukset > Seurajoukkueessa

Superliigan voitto 2007
Venäjän Cup-kulta 2007
Superliigan hopeaa 2004, 2005
Venäjän Cup-hopea 2004, 2005
Saavutukset > Maajoukkueessa

Junioreiden MM-kultaa 1999, 2000
EM-hopeaa 2005, 2007
EM-pronssia 2003
Euroopan liigan voitto 2005
Maailmanliigan pronssia 2006, 2008 sekä 2009
Maailmanliigan hopeaa 2007 sekä 2010
Maailmancupin hopea 2007
Olympiapronssi 2008
Joukkueet

1997-1998 Piter-Lada
1998-1999 Avtomobilist
1999-2000 Avtomobilist
2000-2001 Avtomobilist
2001-2002 Baltika Saint-Petersbourg
2002-2003 Baltika Saint-Petersbourg
2002-2003 Montichiari, Italia
2003-2004 Montichiari, Italia
2004-2005 Dynamo Moskova
2005-2006 Dynamo Moskova
2006-2007 Dynamo Moskova
2007-2008 Dynamo Moskova
2008-2009 Dynamo Moskova
2009-2010 Dynamo Moskova
2010-2011 VK Jaroslavitš
2011-2012 VK Fakel
2012-2013 Dynamo Moskova
2013-2014 VK Jaroslavitš
2014-2015 Dynamo Krasnodar
2015-2016 Dynamo Krasnodar
Etelä-Karjalan Osuuskauppa

| Etelä-Karjalan Osuuskauppa |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osuuskunta
Perustettu:  1907
Toimitusjohtaja:  Juha Riikola
Kotipaikka:  Lappeenranta
Liikevaihto:   308,61 milj. € (2017)
Tilikauden tulos:   8,50 milj. € (2017)
Henkilöstö:   987 (keskim. 2017)
Omistaja:  n. 70 000 asiakasomistajaa 
Kotisivu:  www.eekoo.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etelä-Karjalan Osuuskauppa (Eekoo) on Etelä-Karjalassa toimiva S-ryhmään kuuluva osuuskunta. Yrityksen toimialoja ovat päivittäistavarakauppa, käyttötavarakauppa, hotelli- ja ravintolatoiminta, autokauppa ja liikennemyymälätoiminta.
Etelä-Karjalan Osuuskaupan historian katsotaan alkavan lokakuusta 1907, jolloin pidettiin Maalaisten Osuuskaupan perustava kokous Lappeenrannassa S. Hämäläisen kahvilassa. Osuuskaupan nimi muutettiin vuonna 1922 Osuusliike Yhtymäksi ja vuonna 1984 otettiin käyttöön nykyinen nimi Etelä-Karjalan Osuuskauppa.
Hankkeita

Eekoo rakennutti Imatralle uuden Prisman ja rakennus valmistui syksyllä 2015.
Eekolla on myös tontti Luumäen Puukylässä, kuutostien varrella. Kyseiselle tontille olisi tarkoitus valmistua ABC-huoltoasema. Hanke on kuitenkin ollut kauan jo jäissä.
Eekoo on myös mukana Itsenäisyydentie -hankkeessa.
Etelä-Karjalan Osuuskauppaan liitetyt paikalliset osuuskaupat

Joutsenon Osuuskauppa 1904–1924
Osuuskauppa Juureva (Savitaipale) 1962–1984
Savitaipaleen Osuuskauppa 1905–1962
Suomenniemen Osuuskauppa 1902–1962
Himalansaaren Osuuskauppa 1902–1953
Osuuskauppa Kaakonmaa (Parikkala) 1963–1985
Maaseudun Osuuskauppa (Uukuniemi) 1954–1963 (edeltäjät Mensuvaaran Osuuskauppa, per. 1916 ja Uukuniemen Osuuskauppa, per. 1931)
Parikkalan Osuuskauppa 1903–1963
Simpeleen Osuuskauppa 1920–1966
Osuuskauppa Ukonmaa (Luumäki) 1966–1978
Luumäen Osuuskauppa 1919–1966
Taavetin Osuuskauppa 1905–1966
Osuuskauppa Vuoksenmaa (Imatra) 1962–1991
Jääsken Osuuskauppa 1907–1962
Rautjärven Osuuskauppa 1907–1967
Ilmeen Osuuskauppa 1907–1952
Ruokolahden Osuuskauppa 1904–1962
Säkkijärven Osuuskauppa 1905–1956, Ylämaan Osuuskauppa 1956–1973
Lemin Osuusliike 1921–1931
Toimipaikkoja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sokos Lappeenranta Prisma Imatra  Lappeenranta ABC Imatra  Imatra, Imatrankoski  Imatra, Prisma  Imatra, Vuoksenniska  Lappeenranta, Myllykeskus  Lappeenranta, Prisma  Lappeenranta, Simolantie  Lappeenranta, Viipurinportti  Lemi, Kuukanniemi  Luumäki, Jurvala  Parikkala, S-market  Parikkala, Särkisalmi  Ruokolahti  Savitaipale Sale Lappeenranta, Ylämaa  Lappeenranta, Skinnarila  Lemi, Kuukanniemi  Luumäki, Jurvala  Mikkeli, Suomenniemi (muu Mikkeli kuuluu Osuuskauppa Suur-Savon alueeseen)  Parikkala, Saari  |  S-market Imatra, Imatrankoski  Imatra, Rajapatsas  Imatra, Vuoksenniska  Lappeenranta, Armada  Lappeenranta, IsoKristiina  Lappeenranta, Joutseno  Lappeenranta, Lauritsala  Lappeenranta, Myllykeskus  Lappeenranta, Pallo  Lappeenranta, Sammonlahti  Luumäki, Taavetti  Parikkala  Rautjärvi, Simpele  Ruokolahti  Savitaipale  Savonlinna, Punkaharju (muu Savonlinna kuuluu Osuuskauppa Suur-Savon alueeseen)  Taipalsaari Sokos Hotels Original Sokos Hotel Lappee Autokaupat Autotalo Ripatti Lappeenranta  Auto-Eekoo Lappeenranta  Eekoon ajoneuvo Outlet  |  Emotion Imatra Sokos Hyvä Olo Lappeenranta, IsoKristiina Kampaamo-parturit HiusÄssät Prisma Lappeenranta  HiusÄssät Sokos Lappeenranta  HiusÄssät Prisma Imatra |
Huomioitavaa

↑  Osuuskunnan tilikauden ylijäämä
Aiheesta muualla

Etelä-Karjalan Osuuskauppa
RN Pallade

| RN Pallade |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bacini e Scali, Napoli
Kölinlasku:  13. helmikuuta 1937
Laskettu vesille:  19. joulukuuta 1937
Palveluskäyttöön:  5. lokakuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 5. elokuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  808 t (standardi) 1 040 t (kuormattu)
Pituus:  83,5 m
Leveys:  8,1 m
Syväys:  2,55 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  116
Aseistus
Aseistus:  3 x 100 mm tykkiä 10 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 4 x 450 mm torpedoputkea 20 x miinaa
RN Pallade (ital. Regia Nave Pallade) oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Napolista Bacini e Scalilta, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1937. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 19. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 5. lokakuuta 1938.
Palvelus

Alus upposi ilmahyökkäyksessä 5. elokuuta 1943.
Portlandin maljakko

Portlandin maljakon häänäkymä
Portlandin maljakko on Rooman valtakunnan aikainen kameekoristeltu lasimaljakko. Maljakon valmistusajankohdaksi on ajoitettu 1–25 jaa., mutta jotkut tutkijat ovat esittäneet valmistuksen tapahtuneen jo ennen ajanlaskun alkua. Maljakko on tunnetuin roomalainen kameekoristeltu esine, ja useat lasin- ja posliinintekijät ovat käyttäneet sitä pohjana ja inspiraation lähteenä 1700-luvulta lähtien. Ensimmäiset säilyneet merkinnät maljakosta ovat vuosilta 1600–1601. Vuodesta 1810 lähtien sitä on säilytetty British Museumissa Lontoossa. Museo hankki maljakon vuonna 1945 ja se on näytteillä huoneessa numero 70.
Maljakko on noin 25 cm korkea ja 56 cm ympärysmitaltaan. Se on valmistettu purppuransinisestä lasista ja sen ympärillä on yhtenäinen valkoinen kamee, joka muodostuu kahdesta erillisestä kuvasta, Kameessa on kuvattu yhteensä seitsemän ihmishahmoa, suurikokoinen käärme ja kaksi sarvipäistä ja parrakasta päätä, jotka on sijoitettu kahvojen alapuolelle kuvien vaihtumiskohtiin.
Maljakon pohja on sinivalkoinen kameelasilevy. Pohjassa on ihmispää, ja sen on arveltu esittävän joko Parista tai Priamosta, koska hahmolla on päässään fryygialaismyssy. Pohja ei kuitenkaan ole osa alkuperäistä maljakkoa ja se on ollut näytteillä erikseen vuodesta 1845 lähtien. Pohja on mahdollisesti lisätty aiemmin rikkoutuneen tilalle. On myös pidetty mahdollisena, etät maljakko on alun perin ollut amfora ja se on vasta myöhemmin muutettu tasapohjaiseksi maljakoksi. Pohja on ollut maljakossa ainakin vuodesta 1826 lähtien.
Ikonografia

Maljakon kuvien merkitys on epäselvä, eikä yksikään useista esitetyistä teorioista ole pystynyt tarjoamaan yleisesti hyväksyttyä selitystä. Teoriat jakaantuvat kahteen pääryhmään: mytologisiin ja historiallisiin. Historialliset tulkinnat keskittyvät keisari Augustukseen, hänen perheeseensä ja kilpailijoihinsa. Historialliset tulkinnat korostavat maljakon kalleutta ja laadukkuutta sekä sen jossain määrin etäistä uusklassista tyyliä, jossa on yhtäläisyyksiä joihinkin keisariaikaisiin Augustusta ja hänen perheenjäseniä esittäviin kameekaiverrettuihin korukiviin. Kuvien tulkinnoiksi on esitetty muun muassa meri-teemaa (johtuen merikäärmeestä) ja hääteemaa, jolloin maljakko olisi voinut olla häälahja. Useat tutkijat (muun muassa Charles Towneley) ovat sitä mieltä, että hahmot eivät mahdu yhteen ikonologiseen tulkintaan.