stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adam Gregory
Elämä

Adam Gregory syntyi Ohion osavaltion Cincinnatissa. Hän valmistui Oak Hillsin lukiosta vuonna 2006 ja tällä hetkellä milloin? opiskelee Pohjois-Kentuckyn yliopistossa. Hän seurusteli vähän aikaa sittenmilloin? 90210-sarjassa näyttelevän Jessica Lowndesin kanssa. Hän näytteleli entistä poikaystävää Ashley Tisdalen musiikkivideolla ”It's Alright, It’s OK”. Gregory meni vuonna 2010 naimisiin kihlattunsa, malli Sheridan Nicolen kanssa. Pariskunnan ensimmäinen lapsi, nimeltään Kannon, syntyi vuonna 2013.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Just Jordan | Derek |
| 2008 | Wizards of Waverly Place | Oppilas |
| 2008–2009 | 90210 | Ty Collins |
| 2009 | 17 Again | Dom |
| 2009 | Hannah Montana: The Movie | Drew |
| 2009 | Hard Breakers | Tyler |
| 2011–2014 | Kauniit ja rohkeat | Thomas Forrester |
Aiheesta muualla

IMDb
7-osainen näyttö

Tavallinen 7-osainen LED-näyttökomponentti desimaalipisteellä
7-osainen näyttö, 7-segmenttinäyttö, on sähköinen numeronäyttö, joka on vaihtoehto monimutkaisemmille pistematriisinäytöille.
7-osaisia näytöjä käytetään laajasti digitaalikelloissa, sähköisissä mittareissa, tavallisissa laskimissa ja muissa laitteissa, jotka näyttävät numeerista tietoa.
Visuaalinen rakenne

Näytön seitsemän lohkoa voidaan kytkeä erilaisiksi yhdistelmiksi arabialaisten numeroiden näyttöä varten. Seitsemän lohkoa ovat usein viistossa järjestyksessä, mikä edistää luettavuutta. Lohkot ovat useimmissa käyttökohteissa yhtenäisen muotoisia ja kokoisia (yleensä kuusikulmioita, mutta myös puolisuunnikkaita ja suorakulmioita voidaan käyttää), mutta vanhojen mekaanisten laskinten pystysuuntaiset lohkot ovat pidempiä ja päistään oudomman muotoisia, jotta luettavuus saataisiin vielä paremmaksi.
Luvut 6 ja 9 voidaan esittää kahdella eri merkillä 7-osaisilla näytöillä: ”hännällä” tai ”hännättä”. Myös luvusta 7 on kaksi muunnelmaa, joista toisessa myös lohko F palaa ja toisessa ei.
Seitsemän lohkoa muodostavat suorakaiteen, jossa molemmilla puolilla on kaksi pystysuuntaista lohkoa, ja niiden välissä on kolme vaakasuuntaista lohkoa ylhäällä, keskellä ja alhaalla. Seitsemäs lohko jakaa suorakaiteen vaakatasossa keskeltä kahtia. On olemassa myös täysin aakkosnumeerisia 14- ja 16-osaisia näyttöjä. Tällaiset näytöt on kuitenkin pääosin korvattu pistematriisinäytöillä. 22-osainen näyttö soveltuu kaikkien ASCII-merkkien esittämiseen. Niitä oli markkinoilla 1980-luvun alkupuolella, mutta ne eivät yleistyneet.
7-osaisen näytön lohkot on nimetty kirjaimilla A-G. Mahdollista desimaalipistettä kutsutaan nimellä DP tai kahdeksanneksi lohkoksi, ja sitä käytetään desimaalilukujen esittämiseen.
Toteutus

7-osaiset näytöt voivat olla nestekidenäyttöjä, loistediodinäyttöjä (LED), EC-näyttöjä, tai muita valoa tuottavia tai ohjaavia tekniikoita käyttäviä, kuten kylmäkatodikaasupurkausnäyttöjä (Panaplex), tyhjiöfluoresenssinäyttöjä, hehkulamppunäyttöjä (Numitron) tai muita. Polttoaineiden hintanäytöissä ja muissa suurissa kilvissä käytettiin kääntöpistekilven tapaan sähkömagneettisesti käännettäviä valoa heijastavia lohkoja, ja käytetään usein nykyisinkin. 7-osaisen näytön kilpailija 1950–1970-luvuilla oli kylmäkatodinäyttö eli Nixie-putki. RCA myi 1970-luvulta alkaen Numitron-nimistä näyttöä, jossa käytettiin 7-osaisen näytön muotoon järjestettyjä hehkulamppuja.
Tavallisesti yksinkertaisissa LED-näytöissä kaikki loistediodilohkojen katodit (negatiiviset kohtiot) tai anodit (positiiviset kohtiot) kytketään yhteiseen napaan. Näitä kutsutaan yhteiskatodi- tai yhteisanodinäytöiksi. Desimaalipisteen sisältävä 7-osainen näyttö tarvitsee tällöin vain yhdeksän kohtiota, mutta kaupallisissa tuotteissa on yleensä enemmän napoja tai tyhjiä kohtia navoille, jotta ne sopivat mikropiirien standardikantoihin. On olemassa myös yhdennettyjä näyttöjä, joissa on yksi tai useampi numero. Joissakin tällaisissa näytöissä on sisäinen dekooderi, mutta useimmissa ei: jokainen yksittäinen loistediodi kytketään yksittäiseen liitäntänapaan edellä kuvatulla tavalla.
Usean numeron LED-näytöissä, joita käytetään taskulaskimissa ja muissa samantapaisissa laitteissa, käytettiin limitettyjä näyttöjä, millä saatiin vähennettyä näytön ohjaamiseen tarvittavien kohtioiden määrää. Esimerkiksi kaikki jokaisen numeron A-lohkon anodit kytketään yhteen ja sen jälkeen ohjauspiiriin, kun taas jokaisen numeron katodit kytkettiin erikseen. Kun ohjataan minkä tahansa numeron mitä tahansa lohkoa, ohjausmikropiiri käynnistää valitun numeron katodiohjaimen ja oikeiden lohkojen anodiohjaimet. Tätä seuraavan lyhyen viipeen jälkeen valitaan seuraava numero ja käynnistetään halutut lohkot peräkkäin. Tällä menetelmällä desimaalipisteellinen kahdeksan numeron 7-osainen näyttö tarvitseen toimiakseen vain kahdeksan katodi- ja kahdeksan anodiohjainta 64 ohjaimen ja mikropiirin kohtion asemesta. Taskulaskinten näytönohjaimia käytetään usein myös näppäinten painallusten rekisteröintiin, mikä säästää lisää kustannuksia. Tällöin kuitenkin useiden näppäinten painaminen yhtä aikaa näkyy outoina merkkeinä limitetyllä näytöllä.
Vaikka LED-näytön kaikki numerot näkyvät paljain silmin, edellä kuvattu limitetty näyttö tarkoittaa loistediodimuunnelmana sitä, että todellisuudessa vain yksi numero näkyy kerrallaan.
Yksi tavu voi koodittaa kokonaisen 7-osaisen näytön tilan. Yleisimmät kooditukset ovat gfedcba ja abcdefg, jossa jokainen kirjain esittää tiettyä näytön lohkoa. Gfedcba-esityksessä tavun arvon ollessa 0x06 (tavallisella anodipiirillä), lohkot c ja b kytkeytyvät päälle, jolloin näytöllä näkyy luku 1.
Historia

Ensimmäinen 7-osainen patentoitiin jo vuonna 1903 (Yhdysvaltain patentti 1,126,641), kun Carl Kinsley keksi menetelmän, jolla lähetettiin kirjaimia ja numeroita telegraafisesti, ja tulostettiin ne nauhalle 7-osaisessa muodossa. Vuonna 1908 F. W. Wood keksi 8-osaisen näytön, jossa käytettiin vinoviivaa luvun 4 esittämiseen (Yhdysvaltain patentti 974,943). Hehkulampuin valaistua 7-osaista näyttöä käytettiin erään voimalaitoksen pannuhuoneen merkinantotaulussa vuonna 1910. Niitä käytettiin myös näyttämään valittu puhelinnumero puhelinoperaattoreille, kun oltiin siirtymässä käsikäyttöisistä puhelinvaihteista automaattisiin. Ne eivät yleistyneet ennen loistediodien tuloa 1970-luvulla. 
7-osaisuutta käytetään välillä julisteissa tai tunnisteissa. Käyttäjä joko valitsee esitulostettujen lohkojen värit tai laittaa värin 7-osaisen näytön mallisen mallineen läpi kirjoitettaessa merkkejä kuten tuotteiden hintoja tai puhelinnumeroita.
Nestekidepistematriisinäytöt ovat korvanneet 7-osaiset LED-näytöt monissa käyttökohteissa, mutta 7-osaiset nestekidenäytöt ovat yhä todella yleisiä. Toisin kuin loistediodinäytöissä, nestekidenäytön lohkojen muodot ovat mielivaltaisia, koska ne on muodostettu eräänlaisella tulostusmenetelmällä. Loistediodilohkot ovat yleensä yksinkertaisia suorakulmioita, koska ne täytyy muovata muotoonsa fyysisesti, mikä tekee monimutkaisemmista muodoista vaikeampia kuin suorakulmaiset lohkot. Kuitenkin 7-osaisten näyttöjen lohkojen selkeät muodot ja suhteellisen korkea visuaalinen sävykkyys verrattuna pistematriisinäyttöjen numeroihin tekee moninumeroisista 7-osaisista nestekidenäytöistä todella yleisiä tavallisissa laskimissa.
7-osainen näyttö on innoittanut kirjasinsuunnittelijoita luomaan näyttöä muistuttavia kirjasintyyppejä (mutta lukukelpoisempia) kuten New Alphabet, DB LCD Temp ja Ion B.
Kivesten omatarkkailu

Kiveksen anatominen rakenne.  Kiveksen päällä ja takana sijaitsee lisäkives.
Kivesten omatarkkailua suositellaan säännöllisesti kaikille miehille. Jos tarkkailussa huomataan muutoksia, tulee ottaa yhteyttä lääkäriin. Muutos voi olla merkki kivessyövästä. Tämän oireita ovat kiveksessä tuntuva kyhmy, toisen kiveksen suureneminen, kiveksen kiinteyden muuttuminen tai kipu.
Kivesten omatarkkailu ohjataan tekemään seuraavasti:
Käytä molempia käsiä ja tukti molemmat kivekset vuorotellen.
Pidä kives peukalon ja muiden sormien välissä ja pyörittele kives kädessäsi.
Tunnustele mahdolliset kyhmyt tai muutokset kiveksen pinnassa.
Kivessyöpä on 15-34 -vuotiailla miehillä yleisin syöpä. Sen ennuste on hyvä. Löydöksenä on surentunut, kivuton ja kiinteä kives.
Kuona (metallurgia)

Kuona on metallurgisen prosessin sivutuote, joka sisältää ne alkuaineet, jotka ovat lopputuotteen kannalta ei-toivottuja, kuten epämetallit, alkali- ja maa-alkalimetallit, sivukivi ja niin edelleen.
Yleisessä kielenkäytössä kuonalla tarkoitetaan masuuniprosessin sivutuotteena syntyvää masuunikuonaa. Masuunikuona syntyy, kun kalkkikivestä masuunin kuumuudessa syntynyt kalsiumoksidi sitoo itseensä sivukiven silikaatit, fosfaatit, sulfidit ja muut epämetalliyhdisteet.
Eri prosesseissa syntyy erilaisia kuonia; masuunikuonan tavoitteena on maksimoida raudan saanto. Vaikka kuonat ovat pyrometallurgian sivutuotteita, ne ovat silti arvokkaita raaka-aineita, sillä niistä voidaan edelleen erottaa haluttuja metalleja. Masuunikuonaa käytetään yleisesti maanparannusaineena sekä sementin raaka-aineena. Kuonaa voidaan käyttää myös tienrakennuksessa, mikäli sen mahdollisesti sisältämät raskasmetallit ja aiheuttama kalkkiintuminen eivät aiheuta kohteessa ongelmia. Sekoitettaessa masuunikuonaa sementtiin saadaan täysin puhtaanvalkoista betonia. Teräksenvalmistuksessa syntyy myös Siemens-Martin-prosessin sekä konvertteriprosessien sivutuotteena erilaisia kuonalaatuja, joista tunnetuin lienee emäksinen tuomaskuona, jota on käytetty arvokkaana fosforilannoitteena.
Kuonaa voidaan käyttää myös rakennusaineena; tällöin puhutaan slakitiilistä. Taalintehtaan kirkko on rakennettu masuunikuonasta valetuista slakitiilikivistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuona (metallurgia) Wikimedia Commonsissa
Abraham Aruliah Somavarapa

Abraham Aruliah Somavarapa (16. marraskuuta 1930 – 31. heinäkuuta 2003) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. huhtikuuta 1959 ja nimitettiin Cuddapahin hiippakunnan piispaksi 28. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi Rajarethinam Arokiasamy Sundaram, jota avustivat Ignatius Gopu ja Pudhota Chinniah Balaswamy.
Somavarapa erosi tehtävistään 67-vuotiaana 24. tammikuuta 1998 ja kuoli 72 vuoden iässä.
Kuona

Kuona voi tarkoittaa seuraavia:
kuona, metallurgisen prosessin sivutuote
kuonahiekka, raudan tai teräksen valmistuksessa syntyvä jyvästetty kuona
kuona-aine, elimistön aineenvaihdunnan lopputuotteita
Kuona, tamperelainen punk-/metalliyhtye
Paikat

Kuona, kylä Haapajärvellä
Kuona, lakkautettu rautatieseisake edellisen lähellä Haapajärvellä
Kuona, saari Kallaveden Kuonansalmessa Kuopiossa
Kuona, Oulun tavararatapihan osa
Ala-Kuona, kylä Kerimäellä
Ylä-Kuona, kylä Kerimäellä
Abraham Alanus

Abraham Alanus (k. 1719 tai 1720 Ruotsi) oli Turun akatemian professori.
Alanus syntyi Korppoossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1685 ja filosofian maisteriksi Turun akatemiassa 1697. Hän työskenteli Turun koulun lehtorina 1698–1707 ja toimi Turun akatemian pyhien kielten professorina 1707–1712 ja sen jälkeen kolmantena teologian professorina sekä samanaikaisesti Liedon kirkkoherrana vuodesta 1712. Alanus kuoli isonvihan aikaisella pakomatkallaan Ruotsissa.
Alanuksen isä oli Korppoon kirkkoherra Klaus (Claudius) Alanus. Abraham Alanuksen puoliso oli Viipurin piispan, myöhemmin Växjön piispan David Lundin ja professori Jakob Flachseniuksen tyttären Margareta Flachseniuksen tytär Susanna Margareta Lund (1688–1717). Abraham ja Susanna Margareta Alanuksella oli kuusi lasta, joista Jakob Abraham Alanus toimi Inkoon kappalaisena.
Adam Graves

| Adam Graves |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1968 Toronto, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  93 kg
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2003
Seurat:  San Jose Sharks New York Rangers Edmonton Oilers Detroit Red Wings
NHL-varaus:  22. varaus, 1986 Detroit Red Wings
Adam Graves (synt. 12. huhtikuuta 1968 Toronto, Kanada) on entinen ammattijääkiekkoilija. Hän pelasi pitkän uran NHL:ssä, ja tuli tunneksi New York Rangersissa, jossa häntä kutsuttiin "pikku-Messieriksi". Hän pelasi myös Detroit Red Wingsissä, Edmonton Oilersissa ja San Jose Sharksissa. Urallaan hän ehti tehdä NHL:ssä 329 maalia ja 287 syöttöä. Nykyään hän työskentelee New York Rangersin organisaatiossa pelaajakehityksen yms. erikoisavustajana.
Ura

Gravesin valitsi NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1986 Detrot Red Wings numerolla 22. Pelattuaan neljä kautta alemmissa sarjoissa, Graves pääsi pelaamaan Red Wingsiin kaudella 1988–1989. Seuraavalla kaudella hänet myytiin Edmontoniin yhdessä Jeff Sharplesin, Petr Kliman ja Joe Murphyn kanssa. Graves tappeli kaudella 1989–1990 11 kertaa. Edmontonissa hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Graves jatkoi Oilersissa kauteen 1990–1991.
Graves siirtyi kanssa New Yorkiin vapaana agenttina kaudeksi 1991–1992. Hänen maalimääränsä kasvoi merkittävästi; 1993–1994 hän teli 52 maalia, tehden Rangersin silloisen seuran ennätyksen. Hän pääsi myös NHL:n All-Star -joukkueeseen. Rangers voitti myös Stanley Cupin ja Graves sai myös King Clancy Memorial Trophyn työstään hyväntekeväisyydessä. Graves pelasi New Yorkissa yhteensä 10 kautta, jotka sisälsivät 772 runkosarja- ja 68 pudotuspeliottelua.
Kauden 2000–2001 jälkeen Rangers luopui Graveisista ja kauppasi hänet San Jose Sharksiin. San Josessa Graves pelasi kaksi kautta, tehden yhteensä 49 pistettä, kunnes huhtikuussa 2004 ilmoitti lopettavansa uransa. Graves siirtyi palkoilliseksi New York Rangersiin, jossa toimi Rangersin nuorisoleirillä.
Ura > Kansainväliset pelit

1988 Graves pelasi jääkiekon nuorten MM-kisoissa Kanadan kultaa voittaneessa joukkueessa
Oli Kanadan kapteenina vuoden 1993 jääkiekon MM-kisoissa
Edusti Kanadaa vuoden 1999 MM-kisoissa
Ura > Palkinnot

Steven McDonald Award (5): 1991–1992, 1992–1993, 1993–1994, 1998–1999 ja 1999–2000
King Clancy Memorial Trophy: 1993–1994
Bill Masterton Memorial Trophy: 2000–2001
Kihaus

Kihaus on Rääkkylässä järjestettävä kansanmusiikkitapahtuma, ja se on tärkeimpiä vuosittaisia kansainvälisiä alan tapahtumia Suomessa. Kihaus-nimellä tapahtuma on järjestetty vuosittain heinäkuussa vuodesta 1991. Aikaisemmin tapahtuma tunnettiin nimellä Heinähupa.
Vuodesta 2008 tapahtuman nimenä on ollut Kihaus Folk ja järjestäjänä Rääkkylä Folk.
Kihauksen järjestäjä oli vuoteen 2007 Rääkkylän kansanmusiikkiyhdistys ry. Kihaus kuului Finland Festivals -tapahtumiin. Yhdistys lopetti toimintansa syyskuussa 2007. Kihausta jatkamaan perustettiin 24. syyskuuta 2007 uusi yhdistys Rääkkylä Folk. Marraskuussa 2007 yhdistys sai luvan käyttää Kihaus-nimeä, ja festivaali jatkui nimellä Kihaus Folk.
Kihaus 2015

Kihaus Folk 25 vuotta juhlafestivaali järjestettiin 3.–4.7.2015 Rääkkylässä. Esiintyjinä olivat muun muassa Värttinä, Pauli Hanhiniemi ja Hehkumo, The New Rope String Band (GBR), Steve'n'Seagulls, Antti Paalanen, Esko Järvelä Epic Male Band, Kaukolasipartio, Tjango!, Tuomas Logrén & Savuava Kirnu jne.
Kihaus 2014

Kihaus Folk järjestettiin 4.-5.7.2014. Esiintyjinä olivat muun muassa Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani, Arttu Wiskari, Plantec (FRA), EVA-trio, Huojuva Lato, Mirkka & Madrugada, Kouon Frouva, Pauli Halme & His Lost Lovers, Sari Kaasinen, Satuja soitosta, Sonik, The Bocskai Folkdance Ensemble (HU), Timo Rautiainen Folk Band, Tradikaali jne.
Kihaus 2013

Kihaus Folk järjestettiin 5.-6.7.2013. Esiintyjinä olivat muun muassa Värttinä, Suvi Teräsniska, Aili, Helsinki-Cotonou Ensemble, Kosto, Lipsaset, Metrofolk, Motora, Pasi K. ja Hurmos, Siina ja Taikaradio, Trollfolk, Veikko Ahvenainen jne.
Kihaus 2012

Kihaus Folk pidettiin 6.–7.7.2012. Esiintyjinä olivat muun muassa Juha Tapio, Polka chicks, Hohka ja Mimmit.
Kihaus 2011

Kihaus Folk pidettiin 8.–10.7.2011. Esiintyjinä olivat muun muassa Loimaan Tikkakerho (Eija Vilpas ja Riitta Havukainen), Paleface, Sattuma, Snekka, Finno-Balkan Voices ja Orffit. Esa Pakarisen juhlavuosi näkyi Pakafolk-konsertissa.
Kihaus 2010

Kihaus Folk pidettiin kolmipäiväisenä 9.–11.7.2010. Yleisötavoite 2500 saavutettiin. Juhla-alue oli rakennettu uudelleen tiiviimmäksi Konserttiravintolan ja Perinnepihan välittömään läheisyyteen. Pääesiintyjiä olivat Duo Kuunkuiskaajat, Liisa Matveinen & Tellu Turkka, kurkkulaulaja GangZi, Tuulenkantajat, Halavatun papat, Puhti, Tapio Liinoja ja Pedro Hietanen, Rat Cats, Teija Niku ja Grupa Balkan, Sami Kukka, Andrew Cronshaw, Santtu Karhu ja Talvisovat ja Burlakat.
Kihaus 2009

Kihaus Folk 2009 oli Rääkkylässä 3.–5. heinäkuuta. Festivaalin teemana oli Juuret–Roots. Esiintymislavoilla nähtiin muun muassa Pekko Käppi, Nordic Choro, Pauliina Lerche & co. sekä Triihvo. Ohjelmassa on luvassa myös mm. Pelimannikavalkadi, Mikael Konttinen yhtyeineen, Tapio Rautavaara -ilta. Joensuun Kihaus-konsertti pidettiin Ilosaaressa 12.6. Kihauksen ohjelman kokosivat
Marita Koskelo ja Tellervo Hirvonen.
Hippa-festivaaliin kuuluva Kihaus Folk -klubi oli 15.3.2009 Joensuun Teatteriravintolassa, esiintyjinä Frigg ja Rautakoura.
Kihaus jäi selvästi yleisötavoitteestaan ja tulos jäi tappiolle.
Kihaus 2008

24. syyskuuta 2007 perustettiin Rääkkylä Folk -yhdistys, joka aloitti velattomana puhtaalta pöydältä. Sen puheenjohtaja on Anne Vänskä.
STT uutisoi syyskuussa näin: "Rääkkylän kansanmusiikkifestivaali nousee tuhkasta. Uunituoreen Rääkkylä Folk -kansanmusiikkiyhdistyksen tarkoituksena on luoda uusi festivaali Kihauksen jättämään aukkoon. Yhteistyötä tehdään Kaustisen kanssa. Festivaalin suunnittelutyössä mukana ovat myös Pohjois-Karjalan maakuntaliitto, Kiteen ja Joensuun kaupungit sekä Rääkkylän kunta."
Ensimmäinen uusi Kihaus järjestettiin 3.–6.7.2008 teemalla Itä-Orient. Ensimmäisen illan konsertti pidettiin Joensuun Ilosaaressa. Kihauksen taiteellinen johtaja oli Pauliina Lerche.
Festivaalin ohjelmassa oli muun muassa Tapani Kansan 40-vuotisjuhlakonsertti, blues- ja gospelyhtye The Campbell Brothers, Balkanin klezmer-musiikkia soittava Dobranotch, Eero Raittinen ja Maarianvaaran kesäteatterin Tukkijoella-näytelmä. Kihauksen kävijämääräksi odotettiin 4 500 maksanutta henkilöä, mutta siitä jäätiin reilusti jälkeen. Maksaneita kävijöitä oli alle 3 200.
Vanhan Kihauksen viimeinen vuosi 2007

Taiteellisia johtajia Kihauksessa ovat olleet Sari Kaasinen sekä myöhemmin Pauliina Lerchen, Jukka Kyllösen ja Mari Kaasisen muodostama kolmikko, viimeksi Lerche yksin.
Toiminnanjohtaja oli Riitta Närhi. Hän irtisanoutui tehtävästään 1. syyskuuta 2007 alkaen.
Kihaus kärsi pitkään taloudellisista ongelmista. Rääkkylän kansanmusiikkiyhdistys piti syyskuussa 2006 ylimääräisen kokouksen, jossa päätettiin Kihauksen järjestämisestä myös vuonna 2007 ja tukikonserttien järjestämisestä, joista ensimmäinen oli 5. marraskuuta Kiteellä. Helsingissä helmikuussa Savoy-teatterissa järjestetyssä Muusikot for Kihaus -konsertissa esiintyivät Pepe Willberg, Peter Lerche, Sväng, Burlakat ja Pauliina Lerche & co.
Rääkkylän kansanmusiikkiyhdistys oli Kauppalehden protestilistalla Oy Sinebrychoff Ab:n 8 130 euron saatavasta (yksipuolinen velkomustuomio). Saman lehden protestilistalta yhdistys löytyi myös 22. huhtikuuta 2008 yli 19 000 euron summalla.
Päätös festivaalin hautaamisesta tehtiin Rääkkylän kansanmusiikkiyhdistyksen yleiskokouksessa 19. syyskuuta 2007. Yli 180 000 euron velkataakkaa kantava yhdistys katsoi, ettei se pysty enää nousemaan taloudellisista vaikeuksista.
Yhdistyksen suurin velkoja oli sen 40 000 euron lainan taannut Rääkkylän kunta. Yhdistys oli velkaa myös monille yrityksille, yhteisöille ja yksityisille henkilöille. Toiminnan lopettamisen myötä myös kansanmusiikkileirit päättyivät.
Vanhan Kihauksen viimeinen vuosi 2007 > Viimeinen vanha Kihaus 5.–8.7. 2007

Ulkomaisia esiintyjiä olivat ruotsalainen tyttönelikkö Kraja, serbialainen haitaristi Buzor Nenic sekä venäläinen soitintaituri Wladiswar Nadishana.
Konserteissa esiintyivät muun muassa Sakari Kuosmanen, Maarit Hurmerinta, Värttinän tytöt, Burlakat, Katri Helena tyttärineen, Juha Tapio ja J.Karjalainen. Essi Wuorela ja jousiorkesteri Proton String Quartet esiintyvät Rääkkylän kirkossa.
Uutta vuonna 2007 olivat konsertit Rääkkylän ulkopuolella: Joensuussa ja Kiteellä. Joensuussa konsertti oli Ilosaaressa 4.7. ja siellä esiintyivät Lauri Tähkä ja Elonkerjuu, Ball room Jump, Burnclear ja Masa Mainds.
Uusi kilpailu oli etnoviisut, jossa etsittiin parasta kansanmusiikin euroviisuesitystä.
Kihauksen ja Riäkkyteatterin yhteistyönä nähtiin kantaesitys musiikkinäytelmästä Kaunis on luoksesi kaipuu, joka on yhden perheen näkökulmasta kerrottu tarina sotavuosista 1939–45.
Kihauksen pääesiintyjiä

2006: Club for Five, Kalevi Kiviniemi, Ekton Korka, Johanna Iivanainen & Eero Koivistoisen yhtye, Mikko Kilkkinen yhtyeineen, Pauli Hanhiniemi ja Hehkumo, Pepe Willberg, PMMP, Ulla Tapaninen ja Nasevat Kurtut, Burlakat, Maanakka
2005: Värttinä, Jorma Kääriäinen ja Agents, Semmarit, Joensuun kaupunginteatteri (Yks’ Pakarinen), Hector, Jukka Perko, Severi Pyysalo ja Teemu Viinikainen, Suden aika, Kimmo Pohjonen, Santtu Karhu ja Talvisovat, Rymäkkä
2004: Jarkko Martikainen, Pikku G, Jani Wickholm yhtyeineen, Pauli Hanhiniemi ja Perunateatteri, Merja Larivaara, Rajaton, Leowey Tancegyuttes (Unkari), Ozoernie Naigrishii (Ukraina), Jore-kuoro (Liettua), Sattuma (Petroskoi, Venäjä), Eija Vilpas, Jorma Hynninen, Motora, eri esiintyjiä Jaakko Teppo -illassa
2003: Värttinä, Lauri Tähkä ja Elonkerjuu, Maria Kalaniemi Trio, Pekka Kuusisto & Luomu Players, Halvatun Papat, Tallari
2002: Värttinä, Niko Ahvonen, Erkki Räsänen, Reel, Santtu Karhu ja Talvisovat, Doina Klezmer, The Christy O'Leary Band, Mikko Alatalo, Burlakat
2001: Dona Rosa, Kari Tapio, Grajte, muzyky (Ukraina), Heikki Salo, Iiro Rantala, Maria Kalaniemi, Timo Alakotila, Anneli Sari
1999: J. Karjalainen ja Electric Sauna, Maria Kalaniemi
Kihauksen teemat 1991–

1991 Karjalainen Kesäkihaus
1992 Karjalainen Kesäkihaus
1993 Laulaminen
1994 Kihaus Folk Music Festival (ei varsinaista teemaa)
1995 Kantele
1996 Kansanmusiikin ja -tanssin teemavuosi
1997 Haitari
1998 Naisenergiaa!
1999 Hiljaisuuden voima
2000 10. juhlavuosi; Tämä kylä hyvä kylä
2001 Pienen ääni
2002 Veden äärellä
2003 Niin metsä vastaa..
2004 Johan nyt on markkinat!
2005 Juurihoitoa Rääkkylästä
2006 Kohtaamisia
2007 Kansan lauluja
2008 Itä-Orient
2009 Juuret-Roots
2010 ei varsinaista teemaa
2011 ei varsinaista teemaa
2012 Tervetulloo, hyvvää olloo!
2013 Musiikkia kansalle!
2014 Meiltä mualta ja mualimalta!
2015 Juhla! - Kihaus 25 vuotta juhlafestivaali
2016 Yhessä
2017 Itää
2018 Voimaa!
2019  Ilon raikuja!
Kihaus kouluttaa

Nuorten ja lasten valtakunnalliset kansanmusiikki- ja tanssileirit sekä Kihaus-pelimannileiri on järjestetty vuosittain Kihaus-viikolla ja sitä edeltävällä viikolla.
Vuonna 2009 pidetään Kihaus Folk -pelimannikurssi 29.6.–2.7.
Aiheesta muualla

Kihauksen kotisivut
Kim Chiu

| Kim Chiu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Tacloban, Leyte, Filippiinit
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Aiheesta muualla
IMDb 
Kim Chiu (s. 19. huhtikuuta 1990 Tacloban, Leyte, Filippiinit) on filippiiniläinen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi tosi-tv -ohjelmasta Pinoy Big Brother sekä draamasarjasta Ikaw Lamang.
Aiheesta muualla

Kim Chiu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
MyDramalist-sivustolla (englanniksi)