stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Achim Hill

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hill vuonna 1962. |  Hill vuonna 1962. |  Hill vuonna 1962. |  |
Maa:   Saksan yhdistynyt joukkue
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | yksikkö |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | yksikkö |  |
Achim Hill (1. huhtikuuta 1935 Köpenick – 4. elokuuta 2015) oli saksalainen, Saksan yhdistynyttä joukkuetta ja Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän saavutti 1960-luvulla kaksi olympiamitalia.
Hill saavutti Rooman 1960 kesäolympialaisten yksikkösoudussa hopeaa. Hän hävisi Neuvostoliiton Vjatšeslav Ivanoville runsaat kuusi sekuntia. Neljä vuotta myöhemmin Tokion olympialaisissa hän sai toistamiseen hopeaa, kun jälleen Ivanov kiri lopussa hänen ohitseen ja voitti vajaan neljän sekunnin erolla. Méxicon 1968 olympialaisissa Hill sijoittui viidenneksi.
Hill voitti yksikkösoudun Euroopan mestaruuden vuonna 1967.
Thomas Hill

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | 110 metrin aidat |  |
Thomas Lionel Hill (s. 17. marraskuuta 1949 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Hill saavutti Münchenin 1972 olympialaisissa pronssia 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,48 s. Hän voitti olympiavoittoa puolustaneen maanmiehensä Willie Davenportin 0,02 sekunnilla. Oman välieränsä Hill oli voittanut ajalla 13,47 s.
Hilarius

| Hilarius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 415 Sardinia
Kuollut: 29. helmikuuta 468 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  19. marraskuuta 461
Paavius päättyi:  29. helmikuuta 468
Edeltäjä:  Pyhä Leo I
Seuraaja:  Simplicius
Pyhä Hilarius (n. 415–29. helmikuuta 468) oli paavina 19. marraskuuta 461 – 29. helmikuuta 468. Hän oli syntyisin Sardiniasta. Hilarius jatkoi edeltäjänsä, Leo Suuren, politiikkaa ja vahvisti Rooman piispan asemaa paavina ”primus inter pares” (suom. ensimmäinen vertaistensa joukossa) etenkin Ranskan ja Espanjan piispojen yläpuolella. Hän myös uudisti useita Rooman luostareista.
Kuinka kasvissyöjä kesytetään

| Kuinka kasvissyöjä kesytetään |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juba Tuomola
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Arktinen Banaani
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuinka kasvissyöjä kesytetään on Viivi ja Wagner -sarjakuva-albumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Järjestyksessään se on 12. Viivi ja Wagner -albumi ja ensimmäinen kovakantinen albumi. Kuinka kasvissyöjä kesytetään sisältää  strippejä pääosin vuodelta 2008, ja albumin lopussa on  Ville Hännisen pakina. Sivuja on yhteensä 64.
Heta Kuchka

Heta Kuchka Kiasmassa 2015.
Heta Kuchka (s. 1974 Helsinki) on suomalainen taiteilija. Hän käyttää teoksissaan valokuvaa, liikkuvaa kuvaa, installaatioita ja piirroksia. Hän on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemian tila-aikataiteiden osastolta vuonna 2001. Kuchkan isä oli yhdysvaltalainen bluegrassmuusikko Tom Kuchka ja äiti suomalainen. Kuchka itse on syntynyt ja asuu Suomessa.
Tampereen taidemuseo valitsi Kuchkan vuoden 2006 nuoreksi taiteilijaksi.
Kuchkan teoksissa on usein roolileikkejä, joihin hän asettaa itsensä ja muut ihmiset. Lähtökohtina ovat arkiset ilmiöt, lähiympäristö ja kommunikaatio ihmisten välillä. Lopputuloksessa on mukana sattumanvaraisuutta ja huumoria.
Teosten aiheina on ollut muun muassa kuolema ja vanheneminen, nuoret ja yksinäisyys. Osa Kuchkan teoksista on syntynyt yhteisöllisistä lähtökohdista.
Heta Kuchkan teoksia on nähty relaatioestetiikkana. Hänen videoidensa huomiopiste on ihmisten välinen tila ja suhde.
Esimerkiksi videossa Myötä- ja vastoinkäymisissä (2005) Heta Kuchka esiintyy kuvattavana hääkuvausstudiossa valkoisen taustan edessä, täydessä hääpuvussa morsiuskimppu kädessään, hunnutettuna. Kuvaustilannetta valmistellaan huolellisesti ja ilmassa on jännityksen tuntua. Katsojan huomio kiinnittyy morsiusparin väliseen suhteeseen, kun saman morsiamen miehet vaihtuvat kuvaustilanteesta toiseen. Erästä sulhasta Kuchka kohtelee hyvin äidillisesti, suhde toiseen mieheen on etäinen myös fyysisesti, ja eräs hääkuva ikuistetaan parin hellässä, läheisessä kosketuksessa.
Teoksia

Present (2012), installaatio
11 videomuotokuvaa dementiaa sairastavista amerikkalaisista vanhuksista, jotka reagoivat kukin tavallaan heille soitettuun musiikkiin.
Eka kerta (2010), installaatio
Teos on yhteistyöprojekti Nykytaiteen museo Kiasman nuorisoryhmä Kultun kanssa. Taiteilija ja nuoret  työskentelivät pelkojen kanssa. Nuorten pelkoja painettiin t-paitoihin, joita nuoret itse esittelivät installaatioon rakennetulla catwalkilla.
In Memory of... (2009), videoinstallaatio ja kirkonpenkit
Teos käsittelee suomalaisten henkilöiden hautajaisia, joissa vainajalla ei ole yhtään saattajaa.
Tuomo & Paavo (2008), video
Teoksessa kaksi suomalaista ruumisautonkuljettajaa keskustelee ja suorittaa päivittäisiä työtehtäviään. Toinen kuljettajista kuolee teoksen kuvausten aikana tapaturmaisesti. Kollega huolehtii vainajan viimeisestä matkasta.
Aiheesta muualla

Heta Kuchkan teokset Kiasman kokoelmissa[vanhentunut linkki]
Heta Kuchkan kotisivut
Heta Kuchka kertoo Läsnä/Lahja -teoksestaan Kiasman Face to Face -näyttelyn yhteydessä 2015
Heta Kuchkan taiteilijapuheenvuoro Ihme-päivillä 2013
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Muut:  IdRef
Hiilimuura

| Hiilimuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Savumuurat Cercomacra
Laji::  carbonaria
Kaksiosainen nimi
 Cercomacra carbonaria  P. L. Sclater & Salvin, 1873 

Katso myös
   Hiilimuura Wikispeciesissä   Hiilimuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Hiilimuura (Cercomacra carbonaria) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Hiilimuura voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Hiilimuurakoiras on väriltään kauttaaltaan musta lukuun ottamatta valkoisia juovia siivissä, rinnassa ja vatsassa sekä valkoista pyrstön kärkeä. Naaraslintu on päästään ja selästään tumman harmaa. Siipien valkoinen kuviointi on sama kuin koiraalla ja rinta ja vatsa ovat kellanruskeat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Hiilimuuran levinneisyysalue ulottuu Guyanasta Brasiliaan ja seuraa Rio Brancojokea. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Hiilimuura liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä metsien alakerroksissa erityisesti tiheiköissä.
Hiilimuura luokitellaan vaarantuneeksi ja kannan kooksi arvioidaan 6 600–16 600 yksilöä ja kannan kehityssuunta on aleneva. Suurin uhka kannalle on elinympäristön häviäminen maanviljelyksen vuoksi.
Ilpo Kuisma

Ilpo Kuisma (s. 19. maaliskuuta 1950 Urjala) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1967–1977. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kolme maaottelua.
Kuisma edusti pääsarjaurallaan Tampereen Tapparaa ja Helsingin Jokereita. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 263 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 117 + 89 = 206 ja jäähymääränsä 142 minuuttia. Hän saavutti kerran SM-pronssia.
Kuisma pelasi Suomen maajoukkueessa kolme maaottelua, joissa hän ei saanut tehopisteitä.
Nicholas Hilliard

Omakuva, Nicholas Hilliard, 1577
Nicholas Hilliard (n. 1547 Exeter – 1619 Lontoo) oli englantilainen hoviminiatyyrimaalari. Häntä pidetään brittiläisen miniatyyrimuotokuvamaalauksen tärkeimpänä hahmona.
Hilliard oli exeteriläisen kultasepän poika ja opiskeli itsekin kultasepäksi Lontoossa. Hän työskenteli jonkin aikaa Ranskassa Anjoun herttuan palveluksessa, kunnes palasi Lontooseen 1570-luvulla. Siellä hänestä tuli Elisabet I:n ja Jaakko I:n hoviminiatyyrimaalari. Hilliardin piirustustapa oli selkeä, ja hänen tyylinsä oli graafinen, realistinen ja plastinen. Hän maalasi pergamentille, joka oli pingotettu pelikortin päälle ja kiinnitetty ohuella maitoliisterillä. Hän valmisti värinsä itse luonnon aineksista ja suosi mustaa (kolmea erilaista), valkoista (lyijyvalkoista pohjavärinä, toista pellavakankaan ja satiinin maalaamiseen, kolmatta kasvoihin), punaista, sinistä, vihreänkeltaista ja purppuraa. Hän loi sävyerot maalaamalla juoksevalla värillä ohuita kerroksia. Hilliard piti itseään Holbeinin perinteen jatkajana.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hiillostaminen

Kananpaloja kypsymässä halsterissa.
Hiillostaminen eli halstraaminen tarkoittaa etenkin kalan, toisinaan myös lihan, kypsentämistä hiilloksella erityisessä pitimessä eli halsterissa, jonka puoliskojen väliin hiillostettava erä puristetaan.
Halsteri

Halsteri on paksusta teräslangasta tai ohuesta terästangosta muotoiltu paistoväline. Siinä on kahva ja usean kymmenen senttimetrin pituisen varren jatkeena kaksiosainen, päästä saranoitu ritilä, jonka puoliskojen pysyminen toisiaan vasten varmistetaan esimerkiksi varren ympäri kiinnittyvällä koukulla.
Kalan hiillostaminen

Hiillostettavaksi käyvät erityisesti rasvaiset kalat, kuten silakka, lahna, lohi tai säynävä. Ennen hiillostamista kalat perataan, suolataan ja tarvittaessa suomustetaan. Halsterin ritilä voidaan voidella ruokaöljyllä tai muulla ruoanlaittorasvalla tarttumisen estämiseksi. Kala on kypsää, kun sen selkäevä irtoaa helposti.
Hietaheinäperhonen

| Hietaheinäperhonen |
| --- | --- |
 Naaras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Heinäperhoset Satyrinae
Tribus::  Satyrini
Suku::  Hipparchia
Laji::  semele
Kaksiosainen nimi
 Hipparchia semele  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Hietaheinäperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hietaheinäperhonen (Hipparchia semele) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Levinneisyys

Hietaheinäperhonen esiintyy lähes koko Euroopassa lukuun ottamatta pohjoisimpia alueita. Idässä levinneisyysalue ulottuu Venäjän kautta Armeniaan. Pohjois-Euroopassa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian eteläosiin. Lajin levinneisyysalueen raja Aasiassa on huonosti tunnettu. Hietaheinäperhonen muodostaa levinneisyysalueen eteläosissa myös vaikeasti määriteltävän lajikompleksin lähilajin Hipparchia aristaeus (etelän heinäperhonen) kanssa. Lajista esiintyy runsaasti muuntelua levinneisyysalueen eri osissa.
Hietaheinäperhosesta on nimialalajin lisäksi kuvattu alalaji Hipparchia semele cadmus, joka esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa etenkin vuoristoissa Alpeilla, Pyreneillä, Pyreneiden niemimaalla ja Balkanilla. Nimialalaji esiintyy Keski-Euroopan pohjoisosissa, Britteinsaarilla ja Fennoskandiassa.
Suomessa hietaheinäperhonen esiintyy Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa ja etelärannikolla. Laji on taantunut Suomessa, aikaisemmin sitä on tavattu laajemmin länsirannikolla ja jonkin verran myös Etelä-Suomen sisämaassa.
Koko ja ulkonäkö

Hietaheinäperhosen etusiiven pituus on alalajista riippuen 21–30 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 41,5–58,5 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Nimialalajilla siipien yläpuolen pohjaväri on ruskea. Etusiiven yläpuolen postdiskaalialassa on epäselvä keltainen juova, joka on tummakehnäinen ja suonien kohdalta pohjavärin katkaisema. Naaraalla siipien yläpuolen postdiskaalijuova on vaaleampi, niukempikehnäinen ja leveämpi kuin koiraalla. Takasiiven yläpuolen reunan punakeltainen submarginaaliala on leveälti suonten katkaisema. Takasiiven alapuoli on vaalean- ja tummanharmaan kirjavoima. Vaaleanharmaata tai valkoista postdiskaalijuovaa rajoittaa tyviosaan tummempi reuna.
♂
♂ △
♀
♀ △
Elinympäristö

Hietaheinäperhosen elinympäristöä ovat avoimet nummet ja kiviset rinteet alangoilta vuoristoihin ainakin 1 700 metrin korkeuteen. Levinneisyysalueen pohjoisosissa lajia tavataan pääasiassa merenrantojen lähellä ja poikkeuksellisesti soilla. Tyypillistä elinympäristöä Suomessa ovat rannikon lentohiekkadyynit ja heinikkoiset hiekkakentät sekä kalliotasanteet.
Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa toukokuun lopulta alkaen (Hipparchia semele cadmus) ja pohjoisosissa nimialalajilla heinä–elokuussa. Suomessa paras keskimääräinen lentoaika on heinäkuun loppupuoliskolla. Toukka on aktiivinen öisin. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana ja koteloituu hiekalle tai kalliolle löyhän suojuksen sisään.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat rantavehnä (Elymus arenarius), luhtakastikka (Calamagrostis stricta), nadat (Festuca), koiranheinä (Dactylis glomerata), lauhat (Deschampsia) ja kääpiölauhat (Aira).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hietaheinäperhonen (Hipparchia semele)
Ötökkätieto: Hietaheinäperhonen (Hipparchia semele)
LuontoPortti: Hietaheinäperhonen (Hipparchia semele)
Suomen Perhoset: Hietaheinäperhonen
Iltalehti: Hietaheinäperhonen (Hipparchia semele) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Hipparchia semele (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q247983  Wikispecies: Hipparchia semele  BioLib: 51771  BOLD: 81713  CoL: 3LYZG  EoL: 135550  EPPO: HIPRSE  EUNIS: 182  Fauna Europaea: 441512  Fauna Europaea (new): 42aab479-3003-4041-9e89-ccfcf59e6dca  GBIF: 1918758  iNaturalist: 102800  IRMNG: 10771328  IUCN: 173254  LepIndex: 141184  LoB: 3934  MaBENA: HipparSemel  NBN: NHMSYS0000520428  NCBI: 111912  Observation.org: 693  Laji.fi: MX.60993 
↑  van Swaay, C., Wynhoff, I., Verovnik, R., Wiemers, M., López Munguira, M., Maes, D., Sasic, M., Verstrael, T., Warren, M. & Settele, J.: Hipparchia semele IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 19.8.2014. (englanniksi)
Toukka
Leevi Kuismanen

Leevi Olavi Kuismanen (16. toukokuuta 1930 Sortavala – 31. elokuuta 2016 Kangasala) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kajakilla.
Kuismanen sijoittui melonnan MM-kilpailuissa kymmenenneksi kajakkikaksikoiden 10 000 metrillä vuonna 1954. Hän voitti Suomen-mestaruuden kajakkiyksiköiden 10 000 metrillä vuonna 1956 ja kajakkikaksikoiden 10 000 metrillä vuonna 1955.
”Leska” Kuismasen veli Simo Kuismanen oli myös melonnan Suomen-mestari ja arvokisaedustaja.
Simo Kuismanen

Simo Johannes Kuismanen (22. heinäkuuta 1932 Sortavalan maalaiskunta – 21. lokakuuta 2015 Kangasala) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kajakilla.
Kuismanen edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Melbournessa 1956 hän sijoittui kajakkikaksikoiden 10 000 metrillä seitsemänneksi Yrjö Hietasen parina, ja Roomassa 1960 hän oli kahdeksas kajakkiyksiköiden 1 000 metrillä. Hän kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1958 mutta ilman menestystä.
Seuratasolla 182-senttinen Kuismanen edusti Kangasalan Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kajakkiyksiköiden 1 000 metrillä vuonna 1960, kajakkikaksikoiden 1 000 metrillä vuonna 1956 sekä kajakkikaksikoiden 10 000 metrillä vuosina 1955 ja 1956.
Simo Kuismasen veli Leevi Kuismanen oli myös melonnan Suomen-mestari ja arvokisaedustaja.
Hilding

| Hilding |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  28. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen, taistelija
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilding on miehen etunimi. Nimi on muinaisskandinaavista alkuperää, taistelua tarkoittavan sanan hildr johdannainen ja tarkoittaa taistelijaa.
Suomessa nimi Hilding on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1470 henkilölle.  Hildingin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 28. elokuuta.
Tunnettuja Hildingejä

Hilding Carlsson, samannimisen ruotsalaisen teollisuusyrityksen perustaja
Hilding Ekelund, suomalainen arkkitehti
Hilding Hagberg, ruotsalainen toimittaja ja kommunistisen puolueen poliitikko
Hilding Hedengren, suomalainen jääkärieverstiluutnantti
Hilding Linnqvist, ruotsalainen taidemaalari
Hilding Nyström, suomalainen pankkimies ja muistelmakirjailija
Hilding Rosenberg, ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri
Hilding Slätis, suomalais-ruotsalainen fyysikko
Arvo Kuikka

Arvo Kuikka (11. helmikuuta 1924 Impilahti – 22. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen musiikkieverstiluutnantti ja sotilaskapellimestari. Hän toimi Puolustusvoimien ylikapellimestarina 1967–1984.
Kuikka aloitti uransa Viipurin rykmentin soittokunnan soitto-oppilaana vuonna 1937. Hän toimi Helsingin Varuskuntasoittokunnan kapellimestarina 1953–1967 ja sen päällikkönä vuoteen 1977 saakka. Puolustusvoimien ylikapellimestarina Kuikka toimi 1967–1984 ja Sibelius-Akatemian sotilasmusiikkiosaston johtajana 1967–1977. Hän toimi myös kuoronjohtajana ja kanttori-urkurina sekä teki sovituksia puhallinorkesterille. Hänet ylennettiin musiikkieverstiluutnantiksi 6. joulukuuta 1975. Arvo Kuikka sai musiikkineuvoksen arvon vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Puolustusvoimien ylikapellimestarit -sivusto[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Matti Hiltunen (jalkapalloilija)

Matti Hiltunen (s. 26. tammikuuta 1933 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääsarjatasolla ja Suomen maajoukkueessa 1950- ja 1960-luvuilla.
Hiltunen nousi 1. divisioonassa pelanneen Kuopion Pallotovereiden edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana 1950. Hän pelasi seurassa kuusi kautta, joista yhden mestaruussarjassa. Vuonna 1956 hän siirtyi hallitsevan mestarin Kiffenin riveihin. Hiltunen voitti pronssia samana vuonna, mutta kauden 1957 päätteeksi Kiffen putosi pääsarjatasolta ja hän siirtyi Kuopion Palloseuraan. KuPS voitti mestaruuden 1958. Lisäksi Hiltunen sai yhden SM-hopean kahdeksan seurassa vietetyn kauden aikana. Urallaan Hiltunen ehti pelata 151 pääsarjaottelua, joissa hän teki 51 maalia. Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuoden pelaajaksi 1954.
Maajoukkueessa Hiltunen pelasi 21 A-maaottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hänellä on tilillään myös 15 B-maaottelua, mikä on enemmän kuin kellään suomalaispelaajalla.
Hiltusen isä Hannes ja poika Joni ovat myös olleet SM-tason jalkapalloilijoita.
Kuilukaupunki

| Kuilukaupunki> Chasm City |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Alastair Reynolds
Kansitaiteilija:  Chris Moore
Genre:  science fiction
Kustantaja:  Victor Gollancz Ltd
Julkaistu:  2001
Suomennos
Suomentaja:  Hannu Tervaharju
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  368 (osa 1.), 347 (osa 2.)
ISBN:  952-471-137-0 ; 952-471-450-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuilukaupunki (engl. Chasm City) on Alastair Reynoldsin vuonna 2001 ilmestynyt tieteisromaani. Kirjan tyylissä yhdistyvät avaruusooppera ja tummasävyinen jännityskirjallisuus. Kirja voitti vuoden 2002 British Science Fiction Award -palkinnon.
Aiheesta muualla

Vesa Sisättö: Groteskia avaruusoopperaa. Helsingin Sanomat 5.1.2005.
Markku Kuismin

Markku Juhani Kuismin (s. 26. huhtikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen, 1980- ja 1990-luvuilla arvokilpailuissa kilpaillut  purjehtija.
Kuismin sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 19:nneksi Barcelonassa 1992. Parinaan hänellä oli Kalevi Kostiainen. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi vuonna 1991 ja 20:nneksi vuonna 1988. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli 17:s vuonna 1992 sekä 18:s vuosina 1989 ja 1990. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1988.
Seuratasolla Kuismin edusti Tuusulanjärven Purjehtijoita. Hän voitti Tornado-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1990–1993 parinaan Kalevi Kostiainen.
Arvo Hilli

Arvo Juhani Hilli (4. elokuuta 1930 Padasjoki – 17. huhtikuuta 2024 Kuortane) oli suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu.
Hilli karsiutui Helsingin 1952 olympialaisten 400 metrin aitajuoksun toisissa alkuerissä ajalla 54,0. Kotimaassa hän edusti seuratasolla Padasjoen Yritystä ja Kuortaneen Kuntoa. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1952 ja SM-pronssia vuonna 1953. Hänen ennätyksensä 400 metrin aitajuoksussa oli 53,9 s vuodelta 1952.
Veteraanisarjoissa 186-senttinen ”Arska” Hilli edusti Suomea tennispelaajana. Vuonna 1988 hän saavutti yli 55-vuotiaitten sarjassa EM-pronssia nelinpelissä. Hän toimi Seinäjoen Tennisseuran ja Kuortaneen Tennispuisto Oy:n hallituksen puheenjohtajana.
Ammatiltaan Arvo Hilli oli eläinlääkäri.
Aiheesta muualla

Arvo Hilli Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Hilse (lehti)

Hilse-lehden 9 eli 4/79 kansi.
Hilse oli vuosina 1977–1980 ilmestynyt Kimmo Miettisen päätoimittama aikakauslehti. Alun perin Miettinen suunnitteli lehden painottumista kirjallisuuteen ja rockiin, mutta painotus kohdistui vahvasti musiikin puolelle ja julkaisusta muodostui uuden aallon äänenkannattaja sekä ensimmäinen merkittävä suomalainen punk-lehti. Hilse-lehdellä, kuten muillakin tuon ajan punk-lehdillä oli monia avustajia. Hilsettä avustivat esimerkiksi Jyrki Siukonen, Leena Lehtinen, Zeus Mattila, Kari Nokkonen, Jari Lehessaari, Jukka Antero Mikkola, Se-yhtyeen Yari, Jyrki Lehtola ja Rami Kuusinen. Jari Lehessaaren kanssa Miettinen oli jo ennen Hilsettä tehnyt lehteä nimeltä Ylermi.
Hilseen levikki nousi parhaimmillaan 5 000 kappaleen tietämille ja tilaajamääräkin yli tuhanteen. Painosmäärän nousu näkyi myös lehden yleisilmeessä. Siinä missä ensimmäiset Hilseet oli kopioitu A4-arkeille ja nidottu sivujen reunoista, tuli lehdestä pian vihkosidottu mustavalkojulkaisu ja vuosikymmenen vaihtuessa se sai vielä värikannet. Kansien ohella ammattimaistuminen näkyi myös muun muassa siinä, että lehden levityskanavat laajenivat R-kioskien lehtipisteisiin saakka. Sisäsivujen suhteen muutokset olivat vähäisempiä ja lehden koko historian ajan sille tunnusomaista olikin se, että sisäsivut koostuivat pitkälti käsin kirjoitettujen arkkien kopioista.
Hilseen toiminta laajeni myös levyjulkaisupuolelle ja Miettinen harkitsi jopa lehden myymistä suuremmalle kustantajalle. Aikeet kuitenkin hautautuivat, Hilse-lehden ilmestyminen lopetettiin ja rinnalle syntyneen Hilse-levyt-merkin katalogi myytiin Poko Rekordsille.
Kirjallisuutta

Miettinen, Kimmo: Hilse – Suomipunkin alku ja juuri.  Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0126-8
Arto Hiltunen

Arto Kalevi Hiltunen (s. 17. tammikuuta 1958 Kajaani) on suomalainen elinkeinovaikuttaja. Hän toimi S-ryhmässä vuodesta 1980 vuoteen 2010. Vuosina 1998–2003 hän oli toimitusjohtajana Helsingin Osuuskaupassa ja vuosina 2004–2007 HOK-Elannossa. Lisäksi hän oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) pääjohtajana vuosina 2007–2010. Vuonna 2010 Hiltunen aloitti Suomen Kaupan Liiton hallituksen puheenjohtajana.
Hiltunen on ollut vuodesta 2011 Itellan hallituksen puheenjohtaja. Aalto-yliopisto nimitti Hiltusen kunniatohtoriksi keväällä 2011.
Koulutukseltaan Hiltunen on ekonomi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuodelta 1979.
Teokset

Johtamisen taito. Elämänmittainen matka.  Helsinki:  WSOYpro, 2011.  ISBN 978-951-0-38592-0