stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helluntaiherätys Ruotsissa
Lähetystyö

Örebron lähetyskoulu perustettiin vuonna 1908 ja tästä kehittyi myöhemmin kolmivuotinen teologinen seminaari. Raamattukoulu siirtyi kuitenkin vuonna 1915 Tukholmaan. Vuonna 1910 kaksi ruotsalaista lähetyssaarnaajaa, Daniel Berg ja Gunnar Vingren, lähtivät Yhdysvalloista Brasiliaan aloittaakseen siellä lähetystyön. Bergin ja Vingrenin perustamasta Assambléias de Deus-kirkkokunnasta on kehittynyt yksi maailman suurimmista kansallisista kirkkokunnista.
Ensimmäiset lähetyssaarnaajat, Lina ja Samuel Nyström, lähetettiin vuonna 1916 Brasiliaan. Vuonna 1923 Anders Petter Franklin liittyi helluntailiikkeeseen ja hänestä tuli vuonna 1924 Ruotsin vapaan lähetystyön johtaja. Franklinin työ johti Högsby lähetyssaarnaajakoulun perustamiseen vuonna 1925, mutta Franklin itse joutui vetäytymään johtotehtävistä. Vuonna 1965 perustettiin PMU Interlife, joka on saanut kehitysyhteistyöhön myös valtiontukea.
Media ja yhteiskunta

Vuonna 1942 Tukholman Filadelfia-seurakunta aloitti ensimmäisen helluntailaisen kansanopiston Rörstrandissa, joka sittemmin siirtyi Kaggeholmin linnaan. Nykyisin kansanopisto tunnetaan nimellä Pingstskolorna. Vuonna 1945 ruotsalaisen helluntaiherätyksen piirissä perustettiin Dagen-sanomalehti. Kymmenen vuotta myöhemmin mediatyö laajentui radion puolelle, kun IBRA Radio aloitti lähetyksensä Marokon Tangerista kahdeksalla eri kielellä. Vuonna 1964 perustettiin poliittinen puolue, Kristen Demokratisk Samling jonka varapuheenjohtajaksi valittiin helluntaiherätyksen vahva hahmo Lewi Pethrus.
Vuonna 1959 perustettiin Lewi Pethruksen filantrooppinen säätiö LP-stiftelsen. Vuonna 1983 helluntailiike aloitti tuotantoyhtiö TV-Interin toiminnan Nyhemsveckanin aikana kerätyn miljoonalahjoituksen turvin. Tuotantoyhtiön erääksi tunnetuimmaksi ohjelmaksi tuli SVT:llä esitetty Minns du sången sekä TV4:lla esitetty Morgonluft.
Seurakunnat

Ruotsalaiseen helluntailiikkeeseen kuuluu yli 430 seurakuntaa. Vuonna 2016 suurimpia helluntaiseurakuntia olivat:
Tukholman Filadelfia-seurakunta, 5 378 jäsentä
Göteborgin Smyrna-seurakunta 3 229 jäsentä
Jönköpingin helluntaiseurakunta 2 465 jäsentä
Linköpingin Sion-seurakunta 1 522 jäsentä
Malmön Europaporten 1 315 jäsentä
Göteborgin Smyrna-kirkko
Sinfonia nro 5 (Beethoven)

Kohtalonsinfonian alkutahdit alkuperäisessä käsikirjoituksessa.
Kohtalonsinfonian kansilehti.
Ludwig van Beethovenin sinfonia nro 5 c-molli (op. 67) valmistui vuosina 1804–1808 ja kantaesitettiin 22. joulukuuta 1808. Sinfoniasta on käytetty myös lisänimeä Kohtalonsinfonia, mutta toisin kuin kolmannessa sinfoniassa, tämä lisänimi ei ole Beethovenin antama. Lisänimi on tullut siitä, että hän sanoi kerran ystävälleen sinfonian ensimmäisistä nuoteista: "Näin kolkuttaa kohtalo ovelle." Beethoven saikin inspiraationsa Kohtalonsinfoniaan unestaan, jossa kuolema koputtaa hänen oveensa. Teos on yksi länsimaisen taidemusiikin tunnetuimmista sinfonioista, ja se koostuu neljästä osasta. Kuuluisa on varsinkin ensimmäisen osan pahaenteinen c-molli-teema. Se on hyvin tunnettu.
Säveltäminen

Beethoven kehitteli teosta huomattavan pitkän aikaa. Ensimmäiset luonnokset ovat vuodelta 1804, Eroica-sinfonian valmistumisen jälkeen. Beethoven kuitenkin keskeytti toistuvasti työnsä sinfonian parissa valmistellessaan muita sävellyksiä, joihin kuului ensimmäinen versio Fideliosta, Appassionata-sonaatti, kolme Razumovsky-jousikvartettoa, Viulukonsertto, neljäs pianokonsertto ja neljäs sinfonia. Kohtalonsinfonian lopullinen valmistuminen tapahtui vuosina 1807–1808 yhdessä Pastoraalisinfonian kanssa, joka kantaesitettiin samassa konsertissa.
Beethoven oli Kohtalonsinfoniaa säveltäessään yli kolmenkymmenen ikäinen. Hänen elämässään oli tänä aikana meneillään etenevän kuurouden aiheuttama kriisi. Säveltämisen aikana maailmassa oli meneillään Napoleonin sodat, poliittista kuohuntaa Itävallassa ja Napoleonin joukkojen Wienin miehitys vuonna 1805.
Kantaesitys

Sinfonia esitettiin ensimmäisen kerran 22. joulukuuta 1808 Theather an der Wienissä laajassa Beethovenin itsensä johtamassa konsertissa, jonka ohjelmisto koostui kokonaan hänen omien teostensa kantaesityksistä. Konsertti kesti yli neljä tuntia. Viides ja kuudes sinfonia oli numeroitu konsertissa päinvastoin kuin ne nykyään tunnetaan. Konsertin ohjelma oli seuraava:
Pastoraalisinfonia
konserttiaaria "Ah, perfido" op. 65
osa Gloria C-duuri-messusta
Neljäs pianokonsertto (Beethovenin itsensä soittamana)
(väliaika)
Kohtalonsinfonia
osat Sanctus ja Benedictus C-duuri-messusta
Kuorofantasia
Beethoven omisti teoksen kahdelle mesenaatilleen, ruhtinas Franz Joseph von Lobkowitzille ja kreivi Rasumovskylle, sinfonian ensimmäisessä painetussa julkaisussa huhtikuussa 1809.
Musiikkinäytteet
Esittäjä Fulda Symphonic Orchestra, johtaja Simon Schindler.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Osat

Kohtalonsinfonia noudattaa pääpiirteittäin tavanomaista sinfoniamuotoa. Neljä osaa kestävät noin 35 minuuttia.
Allegro con brio
Andante con moto
Scherzo: Allegro
Allegro
Kokoonpano

piccolo
kaksi huilua
kaksi oboetta
kaksi klarinettia
kaksi fagottia
kontrafagotti
kaksi käyrätorvea
kaksi trumpettia
kolme pasuunaa
patarummut
viulut
alttoviulut
sellot
kontrabassot
Kirjallisuutta

Guerrieri, Matthew: The First Four Notes: Beethoven’s Fifth and the Human Imagination.  New York:  Alfred A. Knopf, 2012.  ISBN 978-0-307-59328-3.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Symphony No.5, Op.67 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Ruhtinas von Lobkowitz, jolle Beethoven omisti kohtalonsinfonian
Henri de la Rochejaquelein

Henri de la Rochejaquelein, Pierre-Narcisse Guérinin maalaama postuumi muotokuva vuodelta 1816.
Henri de la Rochejaquelein (1772 Saint-Aubin de Baubigné – 28. tammikuuta 1794 Nuaillé) oli ranskalainen kreivi, joka toimi yhtenä vastavallankumouksellisen Vendéen kapinan komentajista.
La Rochejaquelein kuului vanhaan aatelissukuun, joka oli vaikutusvaltainen Poitoun seudulla. Hänet kasvatettiin sotilasuralle ja hänestä tuli vain 13-vuotiaana armeijan aliluutnantti. Hän liittyi vuonna 1792 kuningas Ludvig XVI:n henkivartiokaartiin ja osallistui elokuussa Tuileries’n palatsin puolustukseen monarkian kukistuessa. Tasavallan perustamisen jälkeen La Rochejaqueleinin isä ja veljet pakenivat Ranskasta, mutta hän itse palasi kotiseudulleen Vendéehen. Hän liittyi maaliskuussa 1793 puhjenneeseen tasavallan vastaiseen talonpoikien kapinaan, ja kohosi pian kapinallisten katolisen ja kuninkaallisen armeijan esikuntaan. Maurice d’Elbéen haavoituttua Cholet’n taistelussa la Rochejaquelein valittiin 19. lokakuuta 1793 nuoresta iästään huolimatta kapina-armeijan uudeksi ylikomentajaksi (généralissime). La Rochejaquelein löi tasavallan armeijan Lavalissa 26. lokakuuta ja vei sen jälkeen joukkonsa pohjoiseen Bretagnen rannikolle, jossa niiden oli tarkoitus yhdistää voimansa mahdollisten englantilaisten maihinnousujoukkojen kanssa. Hänet kuitenkin lyötiin takaisin Granvillen edustalta 14. marraskuuta. Paluumatkalla hän voitti eräitä pieniä kahakoita, mutta kärsi tappion Angersissa 4. joulukuuta ja Le Mansissa 12. joulukuuta.
La Rochejaquelein kuoli Nuaillén lähellä tammikuussa 1794, kun antautumassa ollut tasavaltalaissotilas yllättäen ampui hänet. Paikalle haudattu ruumis löydettiin vuonna 1816 ja haudattiin uudelleen hänen kotipaikkakunnalleen.
Henri de la Rochejaqueleinin veljiä olivat kenraaleina toimineet ja markiisin arvon saaneet Louis ja Auguste du Vergier de La Rochejaquelein.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri de la Rochejaquelein Wikimedia Commonsissa
Sinibutiapalmu

| Sinibutiapalmu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit Arecaceae
Alaheimo::  Arecoideae
Suku::  Butiapalmut Butia
Laji::  capitata
Kaksiosainen nimi
 Butia capitata  (Mart.) Becc. 
Katso myös
   Sinibutiapalmu Wikispeciesissä   Sinibutiapalmu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinibutiapalmu (Butia capitata) on palmukasvien (Arecaceae) heimoon ja butiapalmujen (Butia) sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Sinibutiapalmu on ikivihreä yksivartinen palmu, joka kasvaa hitaasti ja saavuttaa kaikkiaan noin kahdeksan metrin korkeuden. Runko on kauttaaltaan sitkeiden lehtikantojen peitossa, ja haaroittumattomana sen halkaisija voi olla 20–50 senttimetriä. Oksistossa on 18–32 suurta lehteä. Ne ovat 1,8–2,4 metrin mittaisia. Sinibutianpalmun hedelmät ovat 34 millimetrin mittaisia ja 25 millimetrin levyisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sinibutiapalmua tavataan Etelä-Amerikassa Brasilian itäosien trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Sitä kasvaa rannikonläheisillä ruohikoilla sekä avoimilla alueilla ja savanneilla hiekkamaassa. Kuumissa tai kosteissa alangoissa ne eivät menesty. Sinibutiapalmu viihtyy pienestä asti auringossa, mutta sietää myös kevyttä varjoa. Sillä on yleensä syvälle tunkeutuva juuristo.
Kasvatus ja käyttö

Sinibutiapalmua kasvatetaan maailmassa monin paikoin, pääasiassa koristekasviksi, mutta joskus myös sen raakana syötävien hedelmien ja siementen vuoksi. Sen siemenet sisältävät jopa 45 prosenttia syötävää öljyä, jota käytetään pääasiassa margariinin valmistuksessa.
Aiheesta muualla

ITIS: Butia capitata (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Butia capitata (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Butia capitata (englanniksi)
Sinibutiapalmun hedelmiä.
Sinibutiapalmun siemeniä.
Hjulsta

Hjulstan tori.
Hjulsta on alue Ruotsin pääkaupungin Tukholman läntisellä alueella (Västerort), Tenstan kaupunginosassa. Alue on tullut tunnetuksi maahanmuuttajaväestöstään. Alueen nimi juontuu Hjulstan kartanosta, jolla on historiaa 1480-luvulle saakka. Hjulstassa sijaitsee Tukholman metron siniseen linjaan kuuluva samanniminen asema.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Spider Islands

| Spider Islands> Maantiede |
| --- | --- |
Sijainti:  53°29′N, 97°45′W
Vesialue:  Winnipegjärvi
Saaria yht.:  8
Valtio
Valtio:  Kanada
Provinssi:  Manitoba
Väestö
Väkiluku:  asumattomia
Spider Islands on pinta-alaltaan pienikokoinen saariryhmä Winnipegjärven pohjoisaltaassa Manitobassa, Kanadassa. Saariryhmä sijaitsee lähellä järven itärantaa Belangerjoen suun pohjoispuolella.
Saariryhmä muodostuu kahdeksasta pienestä saaresta, ja yhdessä riuttojen kanssa saariryhmä muodostaa lähes neljän kilometrin mittaisen ketjun rannikolta järvenselälle päin.
Sinievätonnikala

| Sinievätonnikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Scombroidei
Heimo::  Makrillit Scombridae
Alaheimo::  Scombrinae
Tribus::  Tonnikalat Thunnini
Suku::  Aitotonnikalat Thunnus
Laji::  maccoyii
Kaksiosainen nimi
 Thunnus maccoyii  (Castelnau, 1872) 
Katso myös
   Sinievätonnikala Wikispeciesissä   Sinievätonnikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinievätonnikala (Thunnus maccoyii) eli eteläntonnikala on erittäin uhanalainen tonnikalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Sinievätonnikala kasvaa suurimmillan 2,5 metrin pituiseksi ja 260 kilon painoiseksi. Sinievätonnikalan ruumiin väri on sinimusta selässä ja hopeanvalkoinen vatsassa, leuassa ja evissä. Eväkkeet ovat keltaisia. Vanhin tavattu Sinievätonnikala on 20-vuotias.
Esiintyminen

Sinievätonnikala elää Atlantin, Tyynenmeren ja Intian valtameren eteläosissa, 30. ja 55. eteläisen leveysasteen välissä. Sinievätonnikala voi elää matalassakin 50 metrin vedessä, mutta myös yli 2000 metrissä.
Ravinto

Sinievätonnikalat syövät pääasiassa äyriäisiä, pääjalkaisia eli mustekaloja ja muita pienehköjä mereneläviä. Ne voivat sukeltaa ravinnon perässä 500 metrin syvyyteen.
Harvinaistuminen ja suojelu

Sinievätonnikalakannat ovat heikentyneet liikakalastuksen takia 1950-luvulta lähtien 92 prosenttia. Lajin tulevaisuus näyttää synkältä ellei harvinaistumista saada kuriin kiintiöiden avulla.
Helsinki University Press

Helsinki University Press (HUP) on Helsingin yliopiston oma kansainvälinen ja epäkaupallinen open access -tiedekustantamo, jonka kaikki julkaisut ovat verkossa vapaasti saatavilla. Kustantamo julkaisee sekä suomalaisia että kansainvälisiä vertaisarvioituja tiedekirjoja (monografioita ja artikkelikokoelmia) sekä lehtiä. Julkaisukieli on pääosin englanti. Kaikki HUPin julkaisut ovat vertaisarvioituja ja HUP käyttää kirjoissaan vertaisarviointitunnusta. Julkaistavat käsikirjoitukset valitaan puhtaasti tieteellisten kriteerien perusteella. HUPin toimitusneuvosto tekee julkaisupäätökset vertaisarvioinnin ja kustantamon linjausten perusteella.
HUP toimii Helsingin yliopiston kirjaston alaisuudessa, ja käytännön kustannustoiminta toteutetaan yhteistyössä Gaudeamuksen kanssa.
Kirjat

Josephine Hoegaerts, Tuire Liimatainen, Laura Hekanaho ja Elizabeth Peterson (toim.) (2022): Finnishness, Whiteness and Coloniality.
Carl Rommel, Joseph John Viscomi (toim.) (2022): Locating the Mediterranean: Connections and Separations across Space and Time.
Marja Peltola ja Ann Phoenix (2022): Nuancing Young Masculinities: Helsinki Boys’ Intersectional Relationships in New Times
Janne Kivivuori, Mona Rautelin, Jeppe Büchert Netterstrøm, Dag Lindström, Guðbjörg S. Bergsdóttir, Jónas O. Jónasson, Martti Lehti, Sven Granath, Mikkel M. Okholm, Petri Karonen (toim.) (2022): Nordic Homicide in Deep Time: Lethal Violence in the Early Modern Era and Present Times
Martin Demant Frederiksen ja Ida Harboe Knudsen (toim.) (2021): Modern Folk Devils: Contemporary Constructions of Evil
C. Parker Krieg ja Reetta Toivanen (toim.) (2021): Situating Sustainability: A Handbook of Contexts and Concepts
Jukka Siikala (toim.) (2021): Culture and History in the Pacific Originally published in 1990, this republication includes a new introductory essay to contextualize the volume in relation to its historical setting, the end of the Cold War era, and to the present study of the Pacific and indigenous scholarship.
Mari Toivanen (2021): The Kobane Generation: Kurdish Diaspora Mobilising in France
Petri Talvitie ja Juha-Matti Granqvist (toim.) (2021): Civilians and Military Supply in Early Modern Finland
David C. Major ja Sirkku K. Juhola (2021): Climate Change Adaptation in Coastal Cities: A Guidebook for Citizens, Public Officials and Planners
Katri Pynnöniemi (toim.) (2021): Nexus of Patriotism and Militarism in Russia: A Quest for Internal Cohesion
Kenneth R. Westphal (2021): Kant’s Transcendental Deduction of the Categories: Critical Re-Examination, Elucidation and Corroboration
Carl-Gustav Lindén (2021): Kingdom of Nokia: How a Nation Served the Needs of One Company
Mats Fridlund, Mila Oiva ja Petri Paju (toim.) (2020): Digital Histories: Emergent Approaches within the New Digital History
Matteo Stocchetti (toim.) (2020): The Digital Age and Its Discontents: Critical Reflections in Education
Kristiina Brunila ja Lisbeth Lundahl (toim.) (2020): Youth on the Move: Tendencies and Tensions in Youth Policies and Practices
Sami Pihlström (2020): Pragmatic Realism, Religious Truth, and Antitheodicy: On Viewing the World by Acknowledging the Other
Jukka Gronow (2020): Deciphering Markets and Money: A Sociological Analysis of Economic Institutions
Kirjasarjat > AHEAD: Advanced Studies in the Humanities and Social Sciences

Rani-Henrik Andersson ja Janne Lahti (2022) (toim.): Finnish Settler Colonialism in North America: Rethinking Finnish Experiences in Transnational Spaces.
Rani-Henrik Andersson, Boyd Cothran ja Saara Kekki (toim.) (2021): Bridging Cultural Concepts of Nature: Indigenous People and Protected Spaces of Nature
Kirjasarjat > Books from the Finnish Political Science Association

Lähde:
Tuija Parvikko (2021): Arendt, Eichmann and the Politics of the Past
Marjaana Jauhola (2020): Scraps of Hope in Banda Aceh: Gendered Urban Politics in the Aceh Peace Process
Lehdet

Estetika: The European Journal of Aesthetics
Journal of Migration Research (NJMR)
Redescriptions: Political Thought, Conceptual History and Feminist Theory
Aiheesta muualla

Helsinki University Pressin verkkosivut
Toimitusneuvoston jäsenet HUpin nettisivulla
HUP Annual Report 2021
HUP Annual Report 2020
Aiheesta muualla > Kirja-arvioita

Leinonen, L. (2022). Kirja-arvio: Digital Histories – Emergent Approaches within the New Digital History. Toim. Mats Fridlund, Mila Oiva & Petri Paju. Kriisit kristinuskon historiassa. Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja 2021 (111), pp 231–234.
Johansson, J. (2022). Kenneth R. Westphal, Kant’s Transcendental Deduction of the Categories: Critical Re-Examination, Elucidation and Corroboration. Helsinki: Helsinki University Press, 2021. Pp. 111. Kantian Review 1-4.
Ahtola, A. (2022). Kirja-arvio: Kruunun huollossa. Yliopistolehti, 2/2022, p. 56.
Bækken, H. (2022). Book review: Nexus of Patriotism and Militarism in Russia: A Quest for Internal Cohesion. Nordisk Østforum, 36, 51-53.
Zackariasson, U. (2021). Book review: Pragmatic Realism, Religious Truth, and Antitheodicy: On Viewing the World by Acknowledging the Other by Sami Pihlström. Transactions of the Charles S. Peirce Society, 56:4, 620–624.
Poyntz, S.R. (2021). Book Review: Matteo Stocchetti (Ed.), The Digital Age and its Discontents: Critical Reflections in Education. Helsinki University Press, 2020; 262 pages, Open Access. MERJ – The Media Education Research Journal, 10:1&2.
Roffi, A. (2021). Book review - Stocchetti, M. (Ed.). (2020). The Digital Age And Its Discontents: Critical Reflections in Education. Helsinki: Helsinki University Press. Journal of Media Literacy Education Pre-Prints (upcoming in 2022).
Kyläkoski, K. (2021). Kirja-arvio: Välitilinpäätös digitaalisesta historiantutkimuksesta. Tekniikan Waiheita, 25 Jun 2021.
Kynsilehto, A. (2021). Kirja-arvio: Banda Acehin arki muodollisen rauhanprosessin jälkeen. Politiikasta, 16.4.2020.
Dietrich, A. (2021). Book review: Nexus of Patriotism and Militarism in Russia: A Quest for Internal Cohesion. International Journal of Russian Studies, Issue 10 (2021/2).
Raposa, M.L. (2020). Book review: Resenha. PIHLSTROM, Sami. Pragmatic realism, religious truth, and antitheodicy: on viewing the world by acknowledging the other. Helsinki: Helsinki University, 2020. 223p. Cognitio: Revista de Filosofia, 21:2, 371–377.
Jonker-Hoffrén, P. (2020). Taloussosiologian oppikirja markkinoiden ja rahan maailmaan. (Kirja-arvio: Jukka Gronow: Deciphering Markets and Money). Poliittinen talous / Finnish Review of Political Economy 8:1, 106–111.
Widén, P. (2020). Book Review: Youth on the Move. Educare – Vetenskapliga Skrifter, 4, 192–198.
Louw, A. (2020). Book Review: Youth on the move: Tendencies and tensions in youth policies and practices. Kristiina Brunila & Lisbeth Lundahl (Eds.). Nordic Journal of Vocational Education and Training,10:2, 177–182
Kiilakoski, T. (2020). Siirtymäkoneiston kriittinen luenta. Kristiina Brunila & Lisbeth Lundahl (toim.) (2020). Youth on the Move. Tendencies and Tensions in Youth Policies and Practicies. Helsinki University Press. 200 sivua. Aikuiskasvatus, 40:4, 380–381.
Hitman (vuoden 1997 elokuva)

| Hitman |
| --- | --- |
Ohjaaja:  R. Dani
Käsikirjoittaja:  R. Dani
Tuottaja:  Jonathan Karlsen
Säveltäjä:  François Evans
Kuvaaja:  Chris Merry
Leikkaaja:  Michael Harrowes
Pääosat:  Phil Novak Daniel O'Meara Wendy Thomas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hitman on R. Danin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1997.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Toshiyuki Dokiya  | … |  Takeshi   |
|  Todd Edwards  | … |  B.M.F.   |
|  Joe Ferrara  | … |  Savaj   |
|  Geraldine Gough  | … |  Rachel   |
|  Yasuaki Nakajima  | … |  Ken   |
|  Phil Novak  | … |  Harvey   |
|  Daniel O'Meara  | … |  Lucky Delon   |
|  Jason Primera  | … |  Tony   |
|  Wendy Thomas  | … |  Consuela   |
|  Motoki Watanabe  | … |  Andy   |
Siiri Teirilä

Siiri Elina Teirilä (16. joulukuuta 1887 – 4. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä.
Suomennoksia

Robert Heymann : Näkymätön ihminen. Kyläkirjaston kuvalehden B:sarjan kirjoja n:o 5. Helsinki 1914
Nataly von Eschstruth : Kihlauskylpylä. Karisto 1919 (alkuteos Das Verlobungsbad)
Runa (Elisabeth Beskow) : Erämaan pappi. 1 osa. WSOY 1920
Marie Madeleine : Pantterikissa : nuoren huimapään romaani ; saksankielestä suomentanut Siiri Teirilä. Karisto 1920 (alkuteos Pantherkätzchen)
Gustaf af Geijerstam : Kirja pikku veikosta : erään avioliiton romaani. WSOY 1921
Adalbert Stifter : Seikkailu jouluaattona ; saksankielestä suom. Siiri Teirilä. Kariston nuorisonkirjoja 31. Karisto 1921
E. Marlitt : Ihmissydämen arvoitus ; 4. alkukielisestä pain. suom. Siiri Teirilä. Karisto 1923 (alkuteos Die Frau mit den Karfunkelsteinen)
Gene Stratton-Porter : Päivännousun lapset ; englanninkielestä suom. Siiri Teirilä. Kariston nuorisonkirjoja 56. Karisto 1924 (alkuteos Michael O'Halloran)
Alfred Schirokauer : August Väkevä : historiallinen romaani ; saksankielestä suom. Siiri Teirilä. Karisto 1927
Isä ja poika ; kirj. Runa. WSOY 1927
Adolf Moberg : Hyvä taival : professori Adolf Mobergin omaelämäkerta vuosilta 1813-1836 ; toim. Kirsti Herlin ja Raimo Hyytiäinen ; suom. Siiri Teirilä. Helsinki 1961
Henri Hautamäki

| Henri Hautamäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1988 (ikä 36)
Poliitikko
Puolue:  Perussuomalaiset
Asema:  Suomen Sisun puheenjohtaja 2020–2022
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Kotipaikka:  Turku
Henri Hautamäki (s. 10. lokakuuta 1988) on suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Sisun puheenjohtajana vuosina 2020–2022. Hän aloitti Perussuomalaisten Nuorten hallituksessa vuonna 2019.selvennä
Poliittinen ura

Hautamäki oli ehdolla kuntavaaleissa 2017 Turussa. Hän sai 48 ääntä eikä tullut valituksi. Hautamäki on toiminut Turun monikulttuurisuusneuvoston jäsenenä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hän sai Turussa 122 ääntä eikä tullut valituksi.
Hautamäki toimi Perussuomalaisten Varsinais-Suomen piirin hallituksessa vuonna 2018.
Vuoden 2017 puoluekokouksessa Hautamäki kannatti puolueen puheenjohtajaksi europarlamentaarikkoa Jussi Halla-ahoa. Syyksi hän mainitsee pettymyksen Timo Soinin politiikan tekoon perussuomalaisten ollessa hallituksessa.
Suomen Sisussa

Hautamäki aloitti Suomen Sisun Varsinais-Suomen piiripäällikkönä vuonna 2017.selvennä Hänet valittiin Suomen Sisun puheenjohtajaksi järjestön suurkäräjillä lauantaina 2. marraskuuta 2019 Turussa. Valinta oli vuosiksi 2020–2022. Edellinen puheenjohtaja perussuomalaisten kansanedustaja Olli Immonen ei asettunut enää ehdolle.