stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kommunismin musta kirja
Kirjan esipuheen kritiikkiä

Courtois väittää, että 1900-luvulla suurnälänhätiä (satojatuhansia tai miljoonia kuolleita) on vuoden 1918 jälkeen esiintynyt vain kommunistimaissa, mitä Helsingin Sanomien arvostelussa nimitetään "raskaan luokan virheeksi", tosin esittämättä ainuttakaan vastaesimerkkiä (vastaesimerkeistä selkein on kenties Bengalin nälänhätä vuodelta 1943). Courtoisin arviot järjestelmän kuolonuhreista ovat myös herättäneet arvostelua. Courtoisin pyrkimystä yltää esipuheessa 100 miljoonaan uhriin on arvosteltu, joskin on myönnetty, että on toissijaista, onko luku 100 vai vain 75 miljoonaa.
Kielteisiä arvioita kirjasta

Ranskalaiset tutkijat kirjoittivat vastaavalla tavalla laaditun Kapitalismin mustan kirjan vastavedoksi kirjalle. Saksalainen toimittaja Robert Kurz kirjoitti myös saman nimisen teoksen Schwarzbuch Kapitalismus (1999, 'Kapitalismin musta kirja' ei suom.).
Yhdysvaltalaisen, vasemmistolaisen viikkolehden The Nationin toimittaja Daniel Singer syyttää Kommunismin musta kirjaa tendenssimäisyydestä, ruumiiden laskemisesta, yksipuolisesta hyväksikäytöstä ja "idän mustamaalaamisesta lännen kasvojen pesemisen vuoksi". Singerin mukaan tekijöiden tarkoituksena ei ole estää tulevaisuuden kauhut, vaan levittää pelkoa radikaalista muutoksesta. Näin koko kommunismin ideologia kaikkine ihanteineen, pyrkimyksineen, toiveineen ja rakentavine jaksoineen alennetaan pelkäksi kauhusirkukseksi. Stéphane Courtois puolestaan saa haukut matalatasoisesti kirjoittamistaan kappaleista ja yrityksestään asettaa kansallissosialismi ja kommunismi samalle viivalle pelkkien ruumislukujen perusteella.
Toimittaja Gilles Perraultin mukaan kirjan tiedot perustuvat virheelliseen dataan ja manipuloituihin lukuihin. Stanfordin yliopiston tutkija Amir Weiner pitää kirjaa heikkotasoisena, epäjohdonmukaisena ja pelkkänä provokaationa.
Kirjan kirjoittajiin kuuluneet Nicholas Werth ja Jean-Louis Margolin ottivat etäisyyttä Courtoisin näkemyksiin kirjan julkistamisen aikoihin. He torjuivat neuvostojärjestelmän rinnastamisen natsismiin, Werthin mukaan kommunismin ja natsismin välillä on laadullinen ero. Hän sanoi Le Mondessa, että "Neuvostoliitossa ei ollut kuolemanleirejä" ja että "mitä enemmän natsismia ja kommunismia vertaillaan, sitä ilmeisemmäksi erot käyvät".
Kommunistisen Tiedonantaja-lehden päätoimittaja Erkki Susi tarttui tuoreeltaan lehdessä julkaistussa artikkelisarjassa kirjassa esitettyihin väitteisiin. Suden artikkelisarja koottiin pamfletiksi Kommunismin mustan kirjan valkeat sivut, jonka Suomen kommunistinen puolue julkaisi vuonna 2001. Pamfletin saatesanoissa Susi toteaa, ettei musta kirja täytä metodiltaan, lähdeaineiston käytöltään alkeellisimpiakaan tieteelliselle tutkimukselle asetettavia vaatimuksia. Sitä ei pidettäisi tieteellisenä tutkimuksena, ellei se käsittelisi kommunismia. Kirjaa kritisoivat myös monet akateemiset tutkijat, kuten Risto Alapuro ja Jukka Relander.
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomain esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin Sanomain kirja-arvio (Arkistoitu – Internet Archive)
Julkaisijan poimimia kirja-arvioita (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kirja-arvio - Journal of American History (englanniksi)
Counting the Bodies - Noam Chomsky (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Beatrice Gumulya

| Beatrice Gumulya> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. tammikuuta 1991 (ikä 33) Jakarta, Indonesia
Kansalaisuus:   Indonesia
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  66 535 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  564. (6.6.2016)
Voitot/tappiot:  115–111
Nelinpeli
Paras sijoitus:  138. (1.7.2019)
Voitot/tappiot:  175–129
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Beatrice Gumulya (s. 1. tammikuuta 1991 Jakarta) on indonesialainen tennispelaaja. WTA-maailmanlistalla hän on sijoittunut parhaimmillaan nelinpelissä sijalle 138 heinäkuussa 2019. Hän on voittanut urallaan 15 ITF-turnausta nelinpelissä ja yhden kaksinpelissä.
Junioriurallaan Gumulya eteni Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan nelinpelin välieriin Yhdysvaltain avoimissa 2008 Jessy Rompiesin parina sekä Australian avoimissa 2009 Noppawan Lertcheewakarnin kanssa. Hän oli parhaimmillaan junioreiden maailmanlistan sijalla 24 tammikuussa 2009.
Gumulya edusti Indonesiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2016.
Vuoden 2019 Kaakkois-Aasian kisoissa Filippiineillä Gumulya voitti nelinpelissä kultaa Jessy Rompiesin kanssa. Viimeksi Indonesia oli saavuttanut kultaa naisten nelinpelissä 14 vuotta aiemmin.
Aiheesta muualla

Beatrice Gumulya WTA:n sivuilla (englanniksi)
Beatrice Gumulya ITF:n sivuilla (englanniksi)
Beatrice Gumulya Billie Jean King Cup -sivustolla (englanniksi)
Berlin Ostbahnhof

| Berlin Ostbahnhof |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  BHF, S-Bahn-lyhenne BOSF
Sijainti:  52°30′36″N, 13°26′05″E
Osoite:  Am Ostbahnhof, Berlin
Avattu:  1842
Liikenne
Kaukoliikenne:  kyllä
Paikallisjunat:  S3, S5, S7, S75, S9
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
Ratapiha
Raiteisto:  9 laituriraidetta 2 läpimenevää raidetta
 Aseman sisätiloja
Berlin Ostbahnhof on rautatieasema Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Asema sijaitsee Friedrichshain-Kreuzbergin kaupunginosassa, ja sen nimi on muuttunut vuosien saatossa usein. Vuodesta 1987 vuoteen 1998 aseman nimenä oli Berlin Hauptbahnhof. Yhdessä Zoologischer Gartenin kanssa Ostbahnhof oli kaupungin tärkein rautatieasema, mutta uuden päärautatieaseman avauduttua toukokuussa 2006 on Ostbahnhof menettänyt merkitystään, koska etelän junat alkoivat käyttää Tiergartenin rautatietunnelia ja ne ohittavat Ostbahnhofin aseman.
Historia

Asema avattiin vuonna 1842, ja sen nimenä oli aluksi Frankfurter Bahnhof (Frankfurtin-rautatieasema). Tuolloin asema oli päätepiste Frankfurtiin vievälle rautatielle. Ensimmäinen asemarakennus sijaitsi hieman nykyisestä pohjoiseen. Vuonna 1845 asema nimettiin uudelleen Niederschlesisch-Märkischer Bahnhofiksi (Ala-Sleesia-Brandenburgin-rautatieasema). Kun alueen rautatiet siirtyivät Preussin hallintaan 1852, aseman nimeksi tuli Schlesischer Bahnhof (Sleesian-rautatieasema). Asema rakennettiin uudelleen nykyiselle paikalleen vuonna 1882, kun kaupungin läpi kulkevan rautatien rakennustyöt alkoivat. Rata valmistui 1886. Tämän radan kahdesta raiteesta tuli myöhemmin osa S-Bahnin pääväylää. Asemalle ei ole ollut metroyhteyttä, joskin sellainen on suunnitteilla.
Asema tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen asema avattiin korjattuna uudelleen. Vuonna 1950 DR nimesi aseman Ostbahnhofiksi (Itäinen rautatieasema), sillä Sleesia oli osa Puolaa.
Saksojen jakamisen jälkeen Ostbahnhof oli toinen Itä-Berliinin päärautatieasemista – toinen oli Lichtenbergissä. Berliinin muuri sijaitsi vain 200 metrin päässä Ostbahnhofista; tämä osa on nykyisin pisin jäljellä oleva pätkä, ja se on museoitu. Ennen sotaa pystytetty rakennus purettiin vuonna 1987, ja asemakompleksi rakennettiin kaupungin päärautatieasemaksi (Berlin Hauptbahnhof). Suunnitelmana oli myös hotelli neuvostoliittolaisille arvohenkilöille, mutta vain osa tästä valmistui ennen Berliinin yhdistymistä 1990. Osittain valmistunut hotelli purettiin 1990-luvun alussa.
Nimi Hauptbahnhof säilyi käytössä pitkään Berliinin yhdistymisen jälkeenkin vuoteen 1998, jolloin nimi vaihtui takaisin Berlin Ostbahnhofiksi. Vuotta myöhemmin alkoivat aseman purkutyöt ja uudelleenrakennus, joka valmistui 2002. Pieniä osia 1980-luvulta on vielä olemassa, lukuun ottamatta hallinnollisia tiloja, osaa julkisivusta sekä osia laiturialueesta.selvennä
S-Bahn, paikallisjunat sekä kaukojunat pysähtyvät asemalla; vaikka moni InterCityExpress- ja Intercity-vuoro ei enää pysähdykään uuden päärautatieaseman vuoksi, on Ostbahnhof tärkeä itäisen Berliinin solmukohta.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Näkymä laitureilta länteen.
Atletico Roma FC

Atletico Roma Football Club oli italialainen jalkapalloseura Roomasta. Seura perustettiin vuonna 2004 A.S. Lodigianin ja Cisco Calcio Roman fuusiossa. Kaudella 2004/2005 Cisco Roma pelasi Serie C2/B:ssä. Tällä hetkellä Cisco Roma pelaa Serie C2/C:ssä. Joukkueen värit ovat punainen ja valkoinen. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Associazione Sportiva Cisco Roma. Seura lakkautettiin vuonna 2011.
A.S. Lodigiani oli tunnettu kasvattajaseurana ja pelaajat kuten Luigi Apolloni, Valerio Fiori, Emiliano Moretti ja Francesco Totti ovat pelanneet seuran nuorisojoukkueissa. Cisco Roma on halukas jatkamaan A.S. Lodigianin jalanjälkiä.
Cisco Roma aloitaa kauden 2006/2007 tavoitteena nouseminen sarjaporrasta ylemmäs. Cisco Roma nousi uutisiin hankkimalla Paolo Di Canion kesällä 2006 Laziosta.
Merkittäviä pelaajia

Paolo Di Canio
Merkittäviä entisiä pelaajia

Luigi Apolloni (nuorisojoukkue)
David Di Michele
Valerio Fiori (nuorisojoukkue)
Emiliano Moretti (nuorisojoukkue)
Andrea Silenzi
Luca Toni
Francesco Totti (nuorisojoukkue)
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Assassination Games

| Assassination Games |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ernie Barbarash
Käsikirjoittaja:  Aaron Rahsaan Thomas
Tuottaja:  Justin Bursch Brad Krevoy Patrick Newall
Säveltäjä:  Neal Acree
Kuvaaja:  Phil Parmet
Leikkaaja:  Peter Devaney Flanagan
Pääosat:  Jean-Claude Van Damme Scott Adkins
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Romania
Tuotantoyhtiö:  Motion Picture Corporation of America Rodin Entertainment MediaPro Studios
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  29. heinäkuuta 2011
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 000 000 dollaria
Tuotto:  3 510 784 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Assassination Games on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintadraamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Ernie Barbarash ja käsikirjoittanut Aaron Rahsaan Thomas. Pääosassa esiintyvät Jean-Claude Van Damme ja Scott Adkins. Taistelukohtausten koreografiasta vastasi Stanimir Stamatov.
Elokuvaa esitettiin aluksi rajoitetusti Yhdysvaltain elokuvateattereissa, jonka jälkeen se julkaistiin suoraan DVD:lle. Suomessa elokuva julkaistiin myös DVD:lle 26. lokakuuta 2011.
Juoni

Brazil on palkkamurhaaja, joka tekee minkä tahansa työn mikäli palkka on hänen mieleensä. Flint puolestaan lopetti palkkamurhaajan työt, kun hänen vaimonsa joutui huumekartellin uhriksi. Myöhemmin eräs mies haluaa kyseisen roiston tapettavan. Sekä Brazil että Flint ottavat tehtävän vastaan omin syin, toinen rahan vuoksi ja toinen koston vuoksi. Epäonnistuessaan salamurhata kohteensa kaksikko päättää tehdä yhteistyötä, kun he saavat peräänsä Interpol agentteja ja huumekartellin roistoja.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Claude Van Damme  | … |  Vincent Brazil   |
|  Scott Adkins  | … |  Roland Flint   |
|  Ivan Kaye  | … |  Polo Yakur   |
|  Valentin Teodosiu  | … |  Blanchard   |
|  Alin Panc  | … |  Kovacs   |
|  Kevin Chapman  | … |  Culley   |
|  Serban Celea  | … |  Wilson Herrod   |
|  Michael Higgs  | … |  Godfrey   |
|  Kristopher Van Varenberg  | … |  Schell   |
|  Marija Karan  | … |  October   |
|  Bianca Van Varenberg  | … |  Anna Flint   |
|  Andrew French  | … |  Nalbandian   |
|  Attila Árpa  | … |  Telly   |
|  Marioara Sterian  | … |  rouva Pavlescu   |
|  George Remes  | … |  Bartok   |
Kuvaukset

Elokuva kuvattiin syksyllä Bukarestissa, Romaniassa neljän viikon ajan ja muutaman päivän verran New Orleansissa. Elokuva tunnettiin vielä tuotantovaiheessa nimellä Weapon.
Aiheesta muualla

Official trailer
Leffatykin arvostelu
Kissankäpälät

| Kissankäpälät |
| --- | --- |
 Ahokissankäpälä eli kissankäpälä (Antennaria dioica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kissankäpälät Antennaria  Gaertn.
Katso myös
   Kissankäpälät Wikispeciesissä   Kissankäpälät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kissankäpälien (Antennaria) sukuun kuuluu yhteensä noin sata lajia, jotka kasvavat maapallon lauhkean ja viileän ilmaston alueilla. Suku puuttuu kokonaan Afrikasta.
Ulkonäkö ja koko

Kissankäpälät ovat matalakasvuisia, monivuotisia ruohovartisia kasveja, joita peittää kauttaaltaan tiheämpi tai harvempi nukka.
Suomessa esiintyy kuusi kissankäpälälajia, joista yleisin on koko maassa esiintyvä ahokissankäpälä, jota kutsutaan usein vain pelkäksi kissankäpäläksi. Muut Suomessa esiintyvät kissankäpälälajit ovat harvinaisia tunturikasveja. Tunturikissankäpälä muistuttaa paljon ahokissankäpälää, mutta sen aluslehdet ovat päältä harmaakarvaiset ja mykeröiden kehtosuomut ovat kärjestään tummanruskeat, mikä antaa kasville ahokissankäpälää ruskeamman yleisvärin. Kaljukissankäpälä ja isokissankäpälä kasvavat Suomessa vain Enontekiön kunnan alueella. Molemmat ovat erittäin uhanalaisia, minkä lisäksi isokissankäpälä on rauhoitettu. Harvinaisia Lapin lajeja ovat myös erittäin uhanalainen ruijankissankäpälä ja harmaakissankäpälä, joka on elinvoimainen Tunturi-Lapissa, mutta uhanalainen Metsä-Lapissa.
Käyttö

Joitakin ulkomailta peräisin olevia kissankäpälälajeja viljellään kalliopuutarhoissa koristekasveina, erityisesti rönsyileviä tai mattoja muodostavia lajeja.
Lajeja > Suomessa kasvavat lajit

ahokissankäpälä eli kissankäpälä (Antennaria dioica)
isokissankäpälä (Antennaria villifera)
harmaakissankäpälä (Antennaria canescens)
kaljukissankäpälä (Antennaria porsildii)
ruijankissankäpälä (Antennaria nordhageniana)
tunturikissankäpälä (Antennaria alpina)
Lajeja > Muita lajeja

hopeakissankäpälä (Antennaria microphylla)
huopakissankäpälä (Antennaria howellii)
kalliovuortenkissankäpälä (Antennaria media)
karpaattienkissankäpälä (Antennaria carpatica)
kollikissankäpälä eli kollinkäpälä (Antennaria plantaginifolia)
rusokissankäpälä (Antennaria rosea)
terttukissankäpälä (Antennaria racemosa)
villakissankäpälä (Antennaria lanata)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kissankäpälät (Antennaria)
Funet: Kissankäpälät (Antennaria)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kissankäpälät (Antennaria)
United States Department of Agriculture (USDA): Antennaria (englanniksi)
Flora of North America: Antennaria(englanniksi)
Flora of China: Antennaria (englanniksi)
Beau Sancy

Beau Sancy
Beau Sancy on hiottu timantti, jonka paino on 34,98 karaattia.
Ranskan kuningas  Henrik IV osti Beau Sancyn vaimolleen Maria de’ Medicille vuonna 1604. Sen jälkeen se on kiertänyt eri omistajilla Ranskassa, Englannissa, Alankomaissa ja Preussissa. Vuonna 2012 Beau Sancy myytiin Sotheby’sin huutokaupassa Sveitsissä 7,5 miljoonalla eurolla.
Ben Hogan

Ben Hogan
William Ben Hogan (13. elokuuta 1912 – 25. heinäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen golfaaja.
Hogan syntyi Teksasissa ja oli 9-vuotias isänsä tehdessä itsemurhan. Hän aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1931 ja voitti vähintään kerran kaikki neljä Majoria: The Masters Tournamentin (1951, 1953), U.S. Openin (1948, 1950, 1951, 1953), British Openin (1953) ja PGA Championshipin (1946, 1948).
Hoganin uran keskeytti tilapäisesti vakava liikenneonnettomuus, johon hän ja hänen vaimonsa Valerie joutuivat 1. helmikuuta 1949. Hän pääsi sairaalasta vasta 1. huhtikuuta.
Hogan jatkoi menestyksellä uraansa toipumisensa jälkeen. Hänelle myönnettiin vuonna 1974 paikka World Golf Hall of Famesta ja vuonna 1976 Bob Jones -palkinto. Vuonna 2000 Golf Digest -lehti nimesi hänet lajin kaikkien aikojen toiseksi suurimmaksi pelaajaksi. Hogan jakaa Tiger Woodsin kanssa yhden kauden major ennätystä, kolme Majoria samalla kaudella.
Hogan kuoli luonnollisesti kotonaan Fort Worthissa 25. heinäkuuta 1997, jolloin hän oli 84 vuoden ikäinen. Valerie-leski kuoli 87 vuoden ikäisenä 1999.
Glenn Ford esitti Hogania hänen elämästään tehdyssä elokuvassa Follow the Sun (1951), ja lisäksi hän on perustanut mailoja tekevän firman, Ben Hoganin, jonka hän nimesi itsensä mukaan.
Arvo Sipilä

Sipilä vuonna 1955. Kuva: Pekka Kyytinen.
Kyösti Arvo Sipilä (20. helmikuuta 1898 Kuopio – 29. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, jota pidetään Suomen työoikeuden perustajana. Sipilä toimi Helsingin yliopiston talousoikeuden ja työoikeuden professorina vuosina 1941–1962 sekä Turun kauppakorkeakoulun kanslerina vuosina 1962–1974.
Elämä ja ura

Sipilä valmistui ylioppilaaksi Suomalaisesta Normaalilyseosta vuonna 1917. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ensin fyysis-matemaattisessa osastossa ja sitten historiallis-kielitieteellisessä osastossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1920 ja filosofian maisteriksi vuonna 1921. Sipilä siirtyi opiskelemaan lainopilliseen tiedekuntaan, jossa hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1928, valmistui lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1932 ja väitteli lakitieteen tohtoriksi vuonna 1937. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa Ylioppilaslehden päätoimittajana vuonna 1921, Eteläsuomalaisen osakunnan kuraattorina vuosina 1922–1923, Suomen Sotilas -lehden päätoimittajana vuosina 1922–1925 sekä kuriirina Tarton rauhanneuvotteluissa vuonna 1920.
Uransa alussa Sipilä työskenteli vakuutusalalla. Hän oli Vakuutusyhtiö Auran kirjallinen sihteeri vuosina 1925–1926, Vakuutusyhtiö Sammon lakimies vuosina 1926–1930, Suomen Autovakuutusliiton asiamies vuosina 1930–1937 ja Vakuutusosakeyhtiö Liikenteen toimitusjohtaja vuosina 1932–1936. Vuonna 1938 Sipilä nimitettiin sosiaaliministeriön vakuutusasiainosaston esittelijäneuvoksen virkaan, jossa hän toimi vuoteen 1941 asti. Lisäksi Sipilä toimi dispasöörinä vuosina 1936–1965 sekä sotavakuutuslautakunnan puheenjohtajana vuosina 1939–1954 ja 1956–1972.
Sipilä nimitettiin Helsingin yliopiston talousoikeuden professoriksi vuonna 1941. Vuonna 1952 Sipilän professorin virka muutettiin työoikeuden professuuriksi, minkä johdosta hänestä tuli Pohjoismaiden ensimmäinen työoikeuden professori. Sipilä toimi lainopillisen tiedekunnan varadekaanina vuosina 1951–1960 ja dekaanina vuosina 1960–1962 sekä Eteläsuomalaisen osakunnan inspehtorina vuosina 1949–1958. Sipilä jäi eläkkeelle vuonna 1962, mutta hänet nimitettiin vielä samana vuonna Turun yliopiston kansleriksi. Sipilä toimi myös työtuomioistuimen varapuheenjohtajana 1947–1967 ja sotasyyllisyysoikeuden varajäsenenä, jäsenenä useissa lainvalmisteluhankkeissa sekä Suomen Vakuutuslakimiesten yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana vuosina 1944–1952.
Sipilä harrasti runojen kirjoittamisesta ja säveltämistä. Hän laati runoja erilaisiin juhlatilaisuuksiin, kuten lainopillisen tiedekunnan tohtoripromootioon ja Eteläsuomalaisen osakunnan 50-vuotisjuhlaan, ja hyödynsi niitä myös opetuksessaan laatimalla työaikalain säännöksistä runoja niiden oppimisen helpottamiseksi.
Sipilän vanhemmat olivat kouluneuvos Heikki Kyösti Sipilä ja Lydia Karolina Tallqvist. Hänen puolisonsa vuodesta 1923 oli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri Elli Maria Flinkman. Perheen tytär Liisa Maria avioitui professori Arne Rousin kanssa.
Työoikeuden perussuhdeteoria

Sipilän pyrki erottamaan työoikeuden omaksi oikeudenalakseen kehittämällä teorian työsuhteesta työoikeuden perussuhteena eli perussuhdeteorian. Sipilä esitti perussuhdeteoriansa teoksessaan Suomen työoikeuden käsite ja järjestelmä sekä suhde sosiaaliseen lainsäädäntöön (1938), ja se perustui käsitelainopillisiin lähtökohtiin. Sipilän perussuhteoriaa kehitti myöhemmin hänen oppilaansa Jorma Vuorio väitöskirjassaan Työsuhteen ehtojen määrääminen (1955), ja sen on yhä katsottu muodostavan työoikeuden yleisten oppien keskeisen osan.
Sipilä piti työsuhdetta työoikeuden peruskäsitteenä, jonka avulla hän määritteli työoikeuden työsuhdetta koskevien ja siihen asiallisesti liittyvien oikeusnormien kokonaisuudeksi. Työsuhteen hän määritteli työsopimuslaista johdetun tunnusmerkistön perusteella oikeussuhteeksi, jossa työntekijä sopimuksen perusteella tekee työtä työnantajalle tämän johdon ja valvonnan alaisena vastiketta vastaan. Työsuhde on siten tosiasiallinen oikeustila, joka on käsitteellisesti erotettu työsopimussuhteesta. Tämän johdosta esimerkiksi peräkkäiset työsopimukset voidaan katsoa samaksi työsuhteeksi. Sipilä katsoi, että kaiken työoikeudellisen lainsäädännön soveltamisala määräytyy lähtökohtaisesti yhtenevästi työsuhteen tunnusmerkistön kautta, ellei laissa ole nimenomaista laajentavaa tai supistavaa poikkeussäännöstä. Työoikeudellisia normeja aletaan siis soveltamaan siitä hetkestä lähtien, kun työsuhde alkaa eli työsuhteen tunnusmerkit täyttyvät, ja niiden soveltaminen päättyy, kun työsuhde lakkaa.
Teoksia

Hurja Tuomo : arkkiveisu vanhan pappilan pidoista : aihe kansantarinasta. WSOY 1924
Ehdotus laiksi vakuutusyhtiöistä : lyhyt selostus ehdotuksesta ja Keskinäisen vakuutuslaitoksen Sammon lausunto. Turku 1928
Keskinäisten palovakuutuslaitosten pohjoismainen kongressi Helsingissä kesäkuun 28-29 p:nä 1933 : lakimääräykset vakuutustarkastuksesta ja sen toimivallasta neljässä Pohjoismaassa, etupäässä silmällä pitäen keskinäisiä vakuutusyhtiöitä : selostuksia Tanskasta (H. C. Bjørnow), Norjasta (Einar Woxen), Ruotsista (R. Westerberg)ja Suomesta (Arvo Sipilä). Helsinki 1933
Deliktiperusteisen vahingonvastuun teoreettinen rakenne : Suomen varallisuusoikeutta silmälläpitäen. Suomalaisen lakimiesten yhdistyksen julkaisuja 8. Otava 1936
Suomen työoikeuden käsite ja järjestelmä sekä suhde sosiaaliseen lainsäädäntöön. Tekijä, Helsinki 1938
Tahallisuutta ja tuottamusta edellyttävien vastuutunnusmerkistöjen kausaalisen realisoitumisen probleema. Eripainos Lakimies 5/1937. Porvoo 1938
Uusi ammattitautilaki / Den nya lagen om yrkessjukdomar. Eripainos Sosiaalisen aikakauskirjan n:osta 7. Helsinki 1939
Suomen kansaneläkeoikeus : aineellinen kansaneläkeoikeus ja katsaus muodolliseen kansaneläkeoikeuteen. Tekijä, Helsinki 1941
Suomen sotavakuutuslainsäädäntö. Helsinki 1942
Suomen työoikeus 1. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja 17. WSOY 1948
Eteläsuomalaisen osakunnan 50-vuotisjuhla 10. 10. 1955 ; kirj. Matti Kuusi ja Arvo Sipilä. Eteläsuomalainen osakunta, Helsinki 1955
Suomen työoikeuden pääasiat. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja 137. WSOY 1968
Bitterroot Range

Bitterrootvuoristo
Bitterroot Range on Kalliovuorten alueella sijaitseva vuorijono, joka kulkee Montanan ja Idahon rajaa pitkin Yhdysvaltain luoteisosassa. Vuoriston pinta-ala on laajuudeltaan yli 62 000 km² ja se on nimetty Montanan kansalliskukan kanadanlevisian (Lewisia rediviva) eli bitterrootin mukaan. Yhdysvaltalainen Lewisin ja Clarkin retkikunta ylitti Bitterroot Rangen ensimmäisenä amerikkalaisena tutkimusryhmänä syksyllä 1805, jolloin he kartoittivat Pohjois-Amerikan länsiosia.