stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mark Forest

Mark Forest vuonna 1955.
Mark Forest (oikealta nimeltään Lou Degni, 6. tai 16. tammikuuta 1933 New York – 7. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen kehonrakentaja, elokuvanäyttelijä ja oopperalaulaja.
Sukujuuriltaan italialaissyntyisestä Forestista tuli Steve Reevesin jälkeen yksi peplumelokuvien kehonrakentajatähdistä. Hänen elokuvansa Herkuleen kosto kuuluu lajityypin merkkiteoksiin. Peplumin suosion hälvettyä Degni opiskeli Italiassa oopperaa ja muutti sitten Kaliforniaan, jossa hän työskenteli laulunopettajana.
Elokuvat

Herkuleen kosto (La vendetta di Ercole, 1960)
Kuninkaiden laakson jättiläinen (Maciste nella valle dei Re, 1960)
Maciste ja manalan valtiatar (Maciste, l’huomo più forte del mondo, 1961)
Maciste, il gladiatore più forte del mondo (”Maciste, maailman vahvin gladiaattori”, 1962)
Maciste, l’eroe più grande del mondo (”Maciste, maailman suurin sankari”, 1963)
Maciste contro i mongoli (”Maciste vastaan mongolit”, 1963)
Maciste gladiatore di Sparta (”Maciste, Spartan gladiaattori”, 1964)
Maciste nell’inferno di Gengis Khan (”Maciste Tšingis-kaanin helvetissä”, 1964)
Ercole contro i figli del Sole (”Herkules vastaan auringon pojat”, 1964)
Il magnifico gladiatore (”Mahtava gladiaattori”, 1964)
Il leone di Tebe (”Theban leijona”, 1964)
Kindar, l'invulnerabile (”Kindar haavoittumaton”, 1965)
Aiheesta muualla

International Movie Database: Mark Forest (englanniksi)
Mark Forest at Brian’s Drive-In Theater (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
Kansallispankintalo

| Kansallispankintalo> Tampereen Osake-Pankin talo |
| --- | --- |
 Kansallispankintalo Hämeenkadulta nähtynä (2019).
Osoite:  Hämeenkatu 22 Kauppakatu 7 Kuninkaankatu 26
Sijainti:  Tammerkoski, Tampere
Koordinaatit:  61°29′52″N, 23°45′25″E
Rakennustyyppi:  liike- ja toimistorakennus
Valmistumisvuosi:  1904–1916
Suunnittelija:  Birger Federley (myöh. muutokset Bertel Strömmer ja Vartola-Erno-Laitinen)
Rakennuttaja:  Tampereen Osake-Pankki
Käyttäjä:  mm. Nordea
Tyylisuunta:  jugend (kansallisromantiikka)
Julkisivumateriaali:  harmaa rappaus, harmaa graniitti, punainen tiili
Kerrosluku:  5
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansallispankintalo eli Tampereen Osake-Pankin talo on Tampereen keskustassa sijaitseva jugendtyylinen liike- ja toimistorakennus, jonka on suunnitellut arkkitehti Birger Federley. Talo on rakennettu kolmessa vaiheessa: ensimmäinen osa valmistui Kauppakadun varrelle vuonna 1904, toinen osa Hämeenkadun ja Kuninkaankadun puolelle noin vuosina 1905–1906 ja kolmas osa Kauppakadun ja Kuninkaankadun kulmaan vuonna 1916. Kansallispankintalo oli Tampereen ensimmäinen rakennus, johon asennettiin hissi.
Kansallispankintalon seinustaa Kauppakadulla sisällissodan aikaan.
Talon rakennutti pääkonttorikseen Tampereen Osake-Pankki, joka oli 1890-luvun lopussa perustettu maakunnallinen liikepankki. Se liitettiin vuonna 1929 Maakuntain Pankkiin, joka puolestaan yhdistettiin vuonna 1932 Kansallis-Osake-Pankkiin. Myöhemmin Kansallispankintalossa toimi Merita Pankki (1995–2001), ja nykyään siellä on Nordean konttori.
Viisikerroksisessa rakennuksessa on harmaa julkisivurappaus ja jyrkästi nouseva punainen tiilikatto. Katutasokerroksen julkisivua on 1960-luvulla modernisoitu Hämeenkadun ja Kuninkaankadun puolelta. 1990-luvulla rakennuksen sisäpiha katettiin ja muutettiin toimistotilaksi. Muutoksista huolimatta Kansallispankintalo on säilyttänyt hyvin alkuperäisen ulkoasunsa. Asemakaavassa se on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein (”rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilyttämisen kannalta tärkeä rakennus”).
Kansallispankintalon vieressä, Kuninkaankadun toisella puolella, sijaitsi aikoinaan jykevä Blomin talo (1907–1955), joka oli niin ikään Federleyn suunnittelema. Rakennukset olivat keskenään samantyylisiä, ja ne muodostivat suomalaisittain ainutlaatuisen arkkitehtuurikokonaisuuden. Blomin talo hävitettiin Stockmannin tavaratalon tieltä.
Forma Finlandia

Forma Finlandia oli Neste Oy:n 1986–1994 kolme kertaa järjestämä muovituotteiden kansainvälinen muotoilukilpailu. Se luotiin tukemaan kansainvälistyvän Nesteen yrityskuvatavoitteita sekä lisäämään muovien hyväksyttävyyttä ja muoveihin liittyvää ympäristötietoutta.
Forma Finlandiassa etsittiin muoveille uusia käyttötapoja. Kilpailun suojelijana toimi Kansainvälinen muotoilujärjestö ICSID (International Council of Societies of Industrial Design). Kilpailuprojektit koostuivat kahdesta pääelementistä: varsinaisesta muovimuotoilukilpailusta sekä parhaista töistä kootuista näyttelyistä ja niihin liittyvistä lehdistö- ja asiakastilaisuuksista.
Ensimmäinen Forma Finlandia järjestettiin 1986–1987 Teollisuustaiteen Liitto Ornamon 75-vuotisjuhlan kunniaksi. Kaikille avoimeen kilpailuun osallistuminen edellytti, että ehdotetut esineet ja tuotteet olivat uusia ja ennen julkaisemattomia. Ensimmäisen palkinnon sai yhdysvaltalaisen Lisa Krohnin Phonebook-monitoimipuhelin.
Kilpailu järjestettiin vielä vuosina 1989–1991 ja 1992–1994. Toisella ja kolmannella kerralla kilpailussa oli kaksi sarjaa. ”Tulevaisuuden haastajat” oli tarkoitettu uusille tuoteideoille ja niiden suunnittelijoille, sarja ”Maailman parhaat muovituotteet” korkeintaan 3 vuotta valmistuksessa olleille muovituotteille ja niiden valmistajayrityksille.
Palkittuja

Vuoden 1987 kilpailun palkittuja olivat Winfried Scheuer, Giulio ja Valerio Vinaccia, Matti Kähönen, Vlad Müller, Cyrille Veau, Willi Gangl, Alfred Urleb ja Christian Werner. Kilpailussa toisen palkinnon saaneesta muotoilija Matti Kähösen kehittämästä hiilikuituisesta poikkihuilusta on sittemmin kehittynyt Matit-merkillä myytävä ammattilaishuilumallisto.
Vuonna 1991 suunnittelijasarjan ensimmäistä palkintoa ei myönnetty ja toinen palkinto jaettiin Meta-Moderne-ryhmän (Wolfgang Hein, Volker Dowidat ja Bernard Neelen) Metropolis-äänentoistolaitteiston ja niin ikään saksalaisen Julian Pahlowin Lizard-kolmipyörän kesken. Yrityssarjan voitti Yasuhiro Kiran Yamahalle muotoilema midi-saksofoni. Muita vuoden 1991 palkittuja olivat Hans-Uwe Baumann, Peter Stenlund, Corinne
Chiapello, Loic Perois, Renate Eilert, Eric Chan, Philip Bro Ludvigsen, Hertha
Baeumer ja Bernard Sams.
Vuonna 1993 kilpailun ”Tulevaisuuden haastajat” -sarjan voittivat suomalaiset Leo Hatjasalo ja Jarkko Valtanen valaisevalla kirurginkäsineellään. Toiseksi tulivat yhdysvaltalaiset Steve Visser ja Miro Tasic kalastuspihdeillään. Kolmas palkinto jaettiin australialaisen Donald T. Goodallin suunnitteleman nesteastian kannen ja saksalaisen Henner Jahnsin kehittämän kattorakenteen kesken. ”Maailman parhaana muovituotteena” palkittiin Steve McGuganin Novo Nordisk -yhtiölle muotoilema kertakäyttöinen insuliiniruisku. Toisen palkinnon sai australialainen Memtec-yhtiön mikrosuodatusjärjestelmä. Kolmannen palkinnon jakoivat Suunto Oy:n kompassit ja brittiläinen leikkuulauta.
Aiheesta muualla

Kilpailusta Designarkiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansanomainen puku

Kansanomainen puku on maalaisnaisten tai -miesten vaateparsi, joka seurasi perinteisiä kansanpukuja 1800-luvun puolivälistä lähtien. Kansanomaiset puvut seurasivat hyvin pitkälti myös vanhoja tottumuksia ja tapoja. Puvut olivat käytännöllisiä ja porvarilliseen pukeutumiseen verrattuna varsin vaatimattomia. Kansanomainen puku oli 1900-luvun alkupuolelle asti jokseenkin samanmallinen koko Suomessa. Se erosi tyyliltään vielä selvästi ajanmukaisesta muotipuvusta, vaikka yhdentymistä porvariston vaatetukseen tapahtui koko ajan. Se on uudenaikaisempi muoto kansanpuvusta, joka oli muodissa 1800-luvun puoliväliin saakka. Miehet siirtyivät pukeutumisessaan naisia aiemmin lähemmäs porvaristyylistä pukeutumista. Nykyisin kansanomainen puku ja pukeutuminen on hyvin vapaamuotoinen tulkinta siitä, mitä kukin käsittää kansanomaiseksi perinnepukeutumiseksi. Kansanomainen puku ommellaan käsin. Kansanomaisissa puvuissa on piirteitä menneiden aikojen puvuista ja niissä voi olla osia kansallispuvuista. Myös kierrätysmateriaalia voidaan käyttää.
Kansalainen (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Kansalainen oli Porissa vuosina 1896–1912 ilmestynyt sanomalehti.
Kirjanpainaja Otto Andersinin perustama Kansalainen oli aluksi nuorsuomalainen ja varovaisen perustuslaillinen, mutta myöhemmin se ilmoittautui puolueettomaksi. Epäpoliittinen lehti ei pärjännyt kilpailussa vanhasuomalaisten Satakunnan ja nuorsuomalaisten uuden Satakunnan Sanomien kanssa ja se lakkasi lopulta kannattamattomana.
Kolmesti ja vuonna 1898 neljästi viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3600 kappaletta vuonna 1900. Sen päätoimittajina työskentelivät Wilhelm Nikodemus Saimen (1897–1898), Mikko Latva (1898–1900), Aksel F. Ilmoni (1900–1901), William Frithiof Ilmoni (1901–1905), Toimi Juuti (1905–1906) ja Otto Andersin (1906–1912).
Aiheesta muualla

Kansalainen digitoituna kansalliskirjastossa
Kansansatu

Hannu ja Kerttu on tunnettu saksalainen kansansatu.
Kansansadut ovat kansanperinteenä eläneitä tai edelleen eläviä satuja, jotka suullisesti kertoen ovat siirtyneet henkilöltä henkilölle, ajasta toiseen ja paikasta paikkaan. Kansansadut ovat suureksi osaksi yhteisiä useille kansoille.
Grimmin veljekset ja Charles Perrault kirjoittivat muistiin monia kansansatuja. Suomessa Sakari Topelius käytti niitä omien satujensa lähteinä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura on julkaissut useita suomalaisia kansansatukokoelmia, esimerkiksi Hölmöläiset ja Jättiläiset.
Monien kansansatujen on havaittu noudattavan enemmän tai vähemmän samankaltaista juonikaavaa, josta käytetään nimeä monomyytti tai sankarin matka.
Folegandros (kaupunki)

| Folegandros> Φολέγανδρος |
| --- | --- |
 Antiikin Folegandroksen akropoliin raunioita.
Sijainti
 Folegandros
Koordinaatit:  36°37′51″N, 24°55′36″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Folégandros, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit / Sporadit
Aiheesta muualla
  Folegandros Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Folegandros (m.kreik. Φολέγανδρος, myös Folekandros, Φολέκανδρος ja Felokandros, Φελόκανδρος; lat. Pholegandrus/Pholegandros) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Folegandroksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Folégandroksen kylän paikalla.
Maantiede

Folegandroksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi samannimisen saaren pohjoisrannikolla sen nykyisen pääkylän Folégandroksen kylän eli Chóran paikalla. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kylän koillispuolella oleva nykyisin nimellä Palaiókastro (”Vanha linna”) tunnettu huippu, jossa nykyisin on Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (Koímisi tis Theotókou, Panagía) omistettu kirkko.
Folegandroksen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Folegandroksen saari, joka sijaitsee antiikin nimistöllä Meloksen ja Sikinoksen saarten välissä, eikä sillä ollut muita poliksia. Stefanos Byzantionlainen luki saaren Sporadeihin, mutta nykyisin se luetaan Kykladeihin.
Historia

Folegandroksen saari sai kreikkalaisessa mytologiassa nimensä samannimisestä kuningas Minoksen pojasta. Tämä kertoo sen esihistoriallisista yhteyksistä Kreetan minolaiseen kulttuuriin. Perinteessä saaren alkuperäisiä asukkaita ennen minolaisten tuloa olivat kaarialaiset.
Antiikin aikana Folegandros oli doorilaisten asuttama. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Folegandrios (Φολεγάνδριος) ja Folegandrīnos (Φολεγανδρῖνος).
Folegandroksen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 417–415 eaa. Folegandroksessa tiedetään olleen bule eli neuvosto ja demos eli kansankokous. Roomalaisella kaudella saari toimi monien muiden Egeanmeren saarten tavoin karkotuspaikkana.
Rakennukset ja löydökset

Folegandroksen kaupungista on säilynyt vain vähäisiä antiikin aikaisia ja varhaisbysanttilaisia jäänteitä nykyisen kylän ympäristössä. Niitä on näkyvissä jonkin verran erityisesti akropoliilla. Saarella oli Apollonin ja Artemiin kultit ja näin oletettavasti näille omistetut pyhäköt. Artemiin pyhäköksi arveltuja raunioita on löydetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta antiikin Folegandros Wikimedia Commonsissa
Antiikin aikaista kaupunginmuuria osana nykyisen Folégandroksen kylän hautausmaan muuria.
Roomalaisaikaisen patsaan osa hautausmaalla.
Theoren Fleury

| Theoren Fleury |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1968 (ikä 56) Oxbow, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  168 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2003, 2005–2006
Seurat:  Calgary Flames (NHL) Tappara (SM-liiga) Colorado Avalanche (NHL) New York Rangers (NHL) Chicago Blackhawks (NHL) Belfast Giants (EIHL)
NHL-varaus:  166. varaus, 1987 Calgary Flames
Aiheesta muualla
www.theofleury14.com
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 1991 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1988 | jääkiekko |  |
|       Hylätty | Tšekkoslovakia 1987 | jääkiekko |  |
| Kanada cup  | Kanada cup  | Kanada cup  |  |
|  Kultaa | Kanada-cup 1991 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Hopeaa | World Cup 1996 | jääkiekko |  |
Theoren Wallace "Theo" Fleury (s. 29. kesäkuuta 1968 Oxbow, Saskatchewan, Kanada) on pelaajauransa lopettanut ammattijääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Fleury muistetaan menestyksellisestä NHL-urastaan, jota varjostivat päihdeongelmat. Hän pelasi joukkueissa Calgary Flames, Colorado Avalanche, New York Rangers ja Chicago Blackhawks.
Syksyllä 1994 hän piipahti NHL:n työsulun aikana Suomessa pelaamassa kymmenen ottelua Tampereen Tapparassa.
Lapsuus

Fleuryn isoäiti oli taustaltaan cree, ja Fleury itse kuuluu métis-kansaan. Nuorena Fleury joutui oman juniorivalmentajansa Graham Jamesin seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi ja raiskaamaksi noin 150 kertaa Fleuryn ollessa 14–16-vuotias. Tämän Fleury paljasti julkaisemassaan omaelämäkerrassa vuonna 2009.
Urheilu-uran jälkeen

Tammikuussa 2007 Fleury asui Albertan Calgaryssa, Kanadassa. Hän on perustanut betonialan yrityksen Fleury's Concrete Coatings vaimonsa Jenniferin ja veljensä Travisin kanssa. Elokuussa 2009 Fleury ilmoitti yrittävänsä tehdä paluun NHL-liigaan kaudella 2009–2010. Fleury pelasi syksyllä 2009 useita harjoitusotteluita Calgary Flamesin riveissä saavuttaen kohtalaisesti tehopisteitä, mutta hän ei lopulta saanut NHL-sopimusta.
Saavutuksia

Stanley Cup -mestaruus vuonna 1989
Turner Cup (IHL-sarjan mestaruus) vuonna 1988
NHL Plus/Minus Award -palkinto vuonna 1991. Jakoi voiton yhdessä Marty McSorleyn kanssa teholukemalla +48
Pelannut 7 kertaa NHL:n tähdistöottelussa – vuosina 1991, 1992, 1996, 1997, 1998, 1999 ja 2001
Valinta NHL:n kakkostähdistökentälliseen vuonna 1995
Ennätyksiä

NHL-historian ainoa alivoimahattutemppu
NHL:n korkein plus-miinus-lukema yksittäisessä pelissä: +9
NHL-historian lyhyin 50 maalia kaudessa tehnyt pelaaja, kaudella 1990–1991
Kirjallisuutta

Malcolm, Andrew H.: Fury: Inside the Life of Theoren Fleury.  McClelland & Stewart, 1997.  ISBN 978-0771056550
Fleury, Theo & McLellan Day, Kirstie: Playing With Fire.  Triumph Books, 2009.  ISBN 978-1600781995
Aiheesta muualla

Theoren Fleury The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Paul Cavallini | NHL Plus/Minus Awardin voittaja 1991 (yhdessä Marty McSorleyn kanssa) | Seuraaja: Paul Ysebaert |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Formidable (1751)

| Formidable |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  1749
Laskettu vesille:  kesäkuu 1751
Palveluskäyttöön:  1752
Poistui palveluskäytöstä:  Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama 20. marraskuuta 1759 HMS Formidable
Loppuvaihe:  romutettu 1768
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 002 88/94 t
Pituus:  57,3 m (tykkikansi) 47,36 m (köli)
Leveys:  15,01 m
Syväys:  6,52 m
Koneteho:  täystakiloitu
Miehistöä:  650
Aseistus
Aseistus:  80 tykkiä
Formidable oli Ranskan laivaston vuonna 1751 vesillelaskettu 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Jacques-Luc Coulombin suunnittelema alus tilattiin Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 1749 ja alus laskettiin vesille kesäkuussa 1751. Se valmistui 1752.
Palvelus

Alus osallistui 20. marraskuuta 1759 Quiberoninlahden taisteluun De Saint André du Vergén lippulaivana. HMS Resolution valtasi aluksen. Vallattu alus tarkistettiin 14.-16. toukokuuta 1760 Plymouthissa ja se lunastettiin 27. kesäkuuta kuninkaalliselle laivastolle Amiraliteetin 19. kesäkuuta tekemän päätöksen mukaisesti 9 644 punnalla 14 shillingillä ja 6 pennyllä. Amiraliteetti maksoi aluksen rungosta neljä puntaa kaksitoista shillinkiä tonnia kohden, 138 puntaa 10 shillinkiä keulakuvasta ja 292 puntaa 14 shillinkiä ja kuusi pennyä kolmesta ankkurista. Alus kastettiin ja se liitettiin virallisesti laivastoon 22. heinäkuuta 1760. Alus varustettiin 28. lokakuuta 1760 - 12. marraskuuta 1761 Plymouthissa, mihin käytettiin lähes 2 000 puntaa.
Alusta ei koskaan otettu palvelukseen eikä sitä siten koskaan valmisteltu meripalvelukseen tai täysin varustettu. Aluksella järjestettiin katselmus 1. marraskuuta 1767 ja se romutettiin Amiraliteetin 10. marraskuuta tekemän päätöksen mukaisesti. Romutus saatiin päätökseen 24. tammikuuta 1768.
Kansan Tahto (1921–1923)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Kansan Tahto oli Oulussa vuosina 1921–1923 ilmestynyt SDP:n sanomalehti.
Oululaisen Pohjan Kansan jouduttua vasemmistoradikaalien haltuun sosiaalidemokraatit päättivät perustaa oman lehden. Sen nimeksi otettiin sisällissotaa edeltänyt Kansan Tahto. Kolmesti viikossa ilmestynyt uusi lehti oli uutisvälineenä heikko ja levikiltään pieni. Se lopetettiin tappiollisena vuoden 1923 alussa. Jatkajaksi perustettiin seuraavan vuoden alussa Pohjolan Työmies.
Kansan Tahto Oy:n julkaiseman lehden päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät I. V. Korkeakangas (1922) ja Väinö Jousi (1922–1923). Toimittajia olivat Tyko Varto ja Yrjö Oksanen.
Aiheesta muualla

Kansan Tahto digitoituna kansalliskirjastossa
Formula 1:n vakoiluskandaali

Formula 1:n vakoiluskandaali, josta käytettiin myös nimitystä Stepneygate oli Formula 1 -kauden 2007 aikana nähty tapahtumasarja, jossa McLaren-talli syyllistyi Ferrarilta peräisin olleen salaisen tiedon vastaanottoon ja hyödyntämiseen. McLarenilta tietoja kulkeutui myös Renault-tallille. Tietoja antoi McLarenille Ferrarin työntekijä Nigel Stepney, joka irtisanottiin tapauksen takia. Tapauksen johdosta kansainvälinen autoliitto FIA tuomitsi McLarenin maksamaan ennätykselliset 100 miljoonan dollarin sakot vakoilusta, minkä lisäksi se menetti kaikki kauden 2007 valmistajien MM-sarjan pisteensä. Tallin kuljettajien pisteisiin ei koskettu, eikä Renault-tallia rangaistu tietojen hallussapidosta.
Skandaalin eteneminen

Ensimmäiset viitteet vakoilusta nähtiin jo ennen kautta. Kaudella 2007 Formula 1 -sarjassa käytettiin ainoastaan Bridgestonen renkaita rengasvalmistaja Michelinin vetäydyttyä lajista. Kun kaikki muut Michelin-renkaita edelliskaudella käyttäneet tallit olivat suurissa ongelmissa talvitesteissä, McLaren onnistui muuttamaan autonsa Bridgestone-renkaille sopivaksi heti ensimmäisellä yrityksellä. McLaren onnistui myös parantamaan autonsa vauhtia huomattavasti ensimmäisen ja toisen kilpailun välissä. Kun kauden avauskilpailussa Australian GP:ssä Ferrari oli selvästi McLarenia nopeampi, McLaren otti kauden toisessa osakilpailussa Malesian GP:ssä kaksoisvoiton.
Kauden kuluessa McLarenin sisällä alkoi kuohua. McLarenilla ajanut hallitseva maailmanmestari Fernando Alonso oli jäänyt nuoren tallikaverinsa Lewis Hamiltonin jälkeen, vaikka vaati tallissaan ykköskuljettajan asemaa. Tästä suivaantuneena Alonso uhkaili tallia skandaalin paljastamisella, mikäli ei saisi ykköskuljettajan asemaa. Tästä syystä McLarenin tallipäällikkö Ron Dennis joutui myöhemmin ottamaan suoraan yhteyttä FIA:n johtajaan Max Mosleyyn, aloittaen tallin sisäisen sähköpostiliikenteen paljastumisen. Ferrarin autoja käsittelevää salaista tietoa olivat vastaanottaneet ainakin Alonso, testikuljettaja Pedro de la Rosa ja pääsuunnittelija Mike Coughlan.
Skandaali paljastui, kun Kimi Räikkösen ja Felipe Massan Ferrari-autojen tankeista löytyi sinne kuulumatonta jauhetta ennen kauden 2007 Monacon GP:ta. Syylliseksi paljastui tallin päämekaanikko Nigel Stepney, jonka tekoa pidettiin kostona siitä, ettei häntä oltu ylennetty tallin tekniseksi johtajaksi. Sabotaasin tutkinnan yhteydessä paljastui myös, että Stepney oli myös vuotanut Ferrarin teknisiä tietoja McLarenille. McLarenin kautta tiedot olivat vuotaneet eteenpäin myös Renault'lle.
FIA:n tuomio

Kansainvälinen autourheiluliitto FIA tuomitsi tapauksesta yhden kaikkien aikojen suurimmista urheilulajiin liittyvistä rangaistuksista. McLaren menetti kaikki kauden 2007 valmistajien MM-sarjan pisteensä ja joutui maksamaan sakkoa ennätykselliset 100 miljoonaa dollaria. Kuljettajien MM-sarjan pisteisiin ei koskettu. Renault-tallia ei rangaistu vakoilusta mitenkään.
Foroni

| Foroni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,6-dimetyylihepta-2,5-dien-4-oni
CAS-numero:  504-20-1
PubChem CID:  10438
SMILES:  CC(=CC(=O)C=C(C)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H14O
Moolimassa:  138,202 g/mol
Sulamispiste:  28 °C
Kiehumispiste:  197,8 °C
Tiheys:  0,885 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Foroni eli di-isopropylideeniasetoni (C9H14O) on tyydyttymättömiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä sekä liuottimena.
Ominaisuudet

Foroni on huoneenlämpötilassa kellanvihreitä kiteitä tai nestettä ja sillä on hieman kurjenpolvia muistuttava tuoksu. Aine on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Happamissa olosuhteissa foroni syklisoituu helposti isoforoniksi. Foroni ärsyttää ihoa, hengitysteitä ja silmiä.
Valmistus ja käyttö

Foronia valmistetaan asetonista happokatalysoidulla aldolikondensaatioreaktiolla. Reaktiossa muodostuu foronin lisäksi myös mesityylioksidia, isoforonia ja mesityleeniä. Toinen tapa yhdisteen valmistamiseen on isobutenyylilitiumin ja hiilidioksidin välinen reaktio. Foronia käytetään muiden yhdisteiden valmistukseen ja siitä tuotetaan muun muassa 2,2,6,6-tetrametyylipiperidiiniä. Lisäksi sitä voidaan käyttää selluloosanitraatin ja lakkojen liuottimena.