stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ohjelmiston versiohallinta
Versiohallinnan teoriaa > Konfiguraationhallinta

Zellerin mukaan konfiguraationhallinta (engl. Configuration management, CM) on
oppi kehittyvien järjestelmien organisoinnista ja hallinnasta.[lähde? ]
Konfiguraationhallinta
pyrkii määräämään menettelytavat komponenttien ja niiden yhdistelmien tunnistamiseksi,
julkistusten ja muutosten hallitsemiseksi, tuotteen tilan kirjaamiseksi, sekä
tuotteen täydellisyyden ja yhtenäisyyden varmistamiseksi. Tässä komponenteilla
tarkoitetaan ohjelmistoalkioita, joita ovat muun muassa ohjelmatiedostot
ja dokumentit.
Zeller erottaa ohjelmiston konfiguraationhallinnan (Software Configuration Management,
SCM) perinteisestä konfiguraationhallinnasta ohjelmistojen mukautuvuuden,
helpon kopioitavuuden ja monimutkaisuuden kautta. Lisäksi ohjelmistojen
konfiguraationhallintaa voidaan automatisoida laajalti, koska komponentit ovat
tietokoneen hallinnassa. Pressman jakaa ohjelmiston konfiguraationhallinnan
tehtäväalueisiin, jotka ovat muutosten identifiointi, versiohallinta, muutoksenhallinta,
konfiguraation laadunarviointi ja muutoksista tiedottaminen.
Versiohallinnan teoriaa > Ohjelmiston versiohallinta ja versiointi

Pressmanin mukaan versiohallinta yhdistää menetelmät ja työkalut ohjelmistoprosessin
aikana luotavien konfiguraatio-objektien eri versioiden hallitsemiseksi.
Konfiguraatio-objektin voidaan ymmärtää tarkoittavan esimerkiksi asiakirjaa,
ohjelmistokomponenttia tai näiden muodostamia yhdistelmiä. Versiohallinta
on yhdistelmä konfiguraationhallinnan menetetelmiä, joiden avulla käsitellään
konfiguraatio-objektien eri versioita. Versiot ovat eräänlaisia koonteja tai kuvauksia
ohjelmistosta. Ne koostuvat joukosta ohjelmistoalkioita, joita joukko ihmisiä yhdessä
kehittää; versiot ovat ohjelmiston muunnelmia. Versiointi on joukko määrätyssä järjestyksessä
suoritettavia toimenpiteitä, jotka synnyttävät konfiguraatio-objektista uuden
version. Versioinnin toimenpiteitä ovat versioinnin ulottuvuuksien määrittely,
version merkitseminen, versioiden välisten erojen tunnistaminen ja version tallentaminen.
Versiohallinnan teoriaa > Versioinnin ulottuvuudet

Muutokset komponentteihin luovat komponenteista uusia versioita, joiden ulottuvuus
määräytyy muutoksen tekijän tarkoitusperän mukaan. Zellerin
mukaan versioinnin ulottuvuuksiksi luetaan yleisesti historiallinen, looginen ja
yhteistoiminnallinen versiointi.
Historiallinen versiointi on kehitystä, jossa uudempi versio syrjäyttää aiemman.
Tällaisia syrjäyttäviä versioita kutsutaan revisioiksi (revision).
Looginen versiointi on niin kutsuttujen haarojen (branch) luomista, jossa kukin
haara kuvastaa kehityksen vaihtoehtoista kulkua. Haarat etenevät omaa kehityskaartaan
muista haaroista riippumatta, toisin kuin historiallisessa versioinnissa, jossa
uudemmat revisiot syrjäyttävät vanhemmat. Vaikka haaroja voidaan integroida toisiinsa,
looginen versiointi korostaa rinnakkaista kehittämistä ja haarojen keskinäistä
autonomisuutta.
Yhteistoiminnallinen versiointi on väliaikaisuuden hallintaa siten, että tarkoituksena
on luoda hetkellisiä versioita komponenteista, jotka tullaan myöhemmin integroimaan
toisten versioiden kanssa. Loogisessa versioinnissa esiintyvän haarautumiseen
verraten kyseessä ei ole vaihtoehtoinen kehityssuunta, vaan pikemminkin
hetkellinen poikkeama, joka useimmiten on seurausta kehitystilanteessa esiin tulleesta
tarpeesta, mutta joka jo luonnin hetkellä tiedostetaan yhdistettäväksi toiseen
versioon myöhemmin.
Versiohallinnan teoriaa > Versioiden merkitseminen

Historiallisessa versioinnissa revisiot järjestetään ja ne identifioidaan järjestyksen
mukaan. Identifioiminen voidaan tehdä esimerkiksi numeerisesti siten, että suurin
luku viittaa viimeisimpään revisioon. Tällöin revisioita merkittäessä käytetään yleensä
kaksitasoista numerointia muodossa [V.R], missä V kuvastaa julkaisunumeroa ja R
tasonumeroa. Julkaisunumeroa kutsutaan myös versionumeroksi ja tasonumeroa revisioksi.
Julkaisunumeron muutos kuvastaa suurta muutosta ja revisionumeron muutos
pienempää muutosta.
Joskus versioninnissa käytetään lisäksi kolmatta tasoa, joka ilmaisee ohjelmaan tehdyn paikan (patch). Paikkausversioita käytetään ohjelmavirheiden korjauksissa.
Ohjelmankehityksessä kehitystason versiot ovat tyypillisesti alle 1.0. Siihen kuuluvat testausversiot alfa-, beta- ja gammatestauksineen. Kun ohjelma on valmis tuotantokäyttöön, se julkistetaan ja senhetkisen ohjelmankehityksen tilan versionumeroksi asetetaan 1.0. Julkistuksen jälkeen ohjelmasta julkaistaan tuotantoversion päivityksiä. Ne ovat numeroinniltaan yli 1.0. Tuotantoversioiden päivitykset ovat tyypillisesti virheenkorjausversioita tai uusia ominaisuuksia sisältäviä versioita. Versionumeroinnille ei ole olemassa täsmällistä ohjeistusta. Useiden tuotantokäytössä laajalti käytössä olevien ohjelmien versionumero on esimerkiksi 0.15. Ja toisaalta on olemassa ohjelmia, joiden tuotantoversiot eivät täytä käyttäjän näkökulmasta toimivan ohjelman kriteerejä.
Loogisen ja yhteistoiminnallisen versioinnin yhteydessä esiintyvien varianttien
merkitsemiseen käytetään useimmiten määrättyjä nimiä numeroinnin sijaan, koska
variantit eivät välttämättä esiinny toistensa suhteen järjestyksessä.
Versiohallinnan teoriaa > Versioiden välisten erojen tunnistaminen

Ohjelmistoon tehtyjen muutosten selvittämiseksi täytyy voida selvittää versioiden
väliset erot. Koska toisiaan seuraavat versiot, eritoten revisiot, saattavat
olla hyvin toistensa kaltaisia, eroavaisuuksien tarkan määrittelyn avulla voidaan
keskittyä muutokseen ja säästää resursseja. Perinteisesti versioiden välisten erojen
tunnistamisella on pyritty säästämään tallennustilaa.
Yleinen tapa erojen tunnistamiseen on suorittaa merkkivertailu tekstitiedostojen
välillä. Kyseisen tavan tavoitteena on löytää pienin joukko muutoksia, jotka täytyy
suorittaa komponentin version A muuttamiseksi versioksi B. Kyseinen metodologia
ei kuitenkaan päde kuin tekstitiedostoja käsitellessä, sillä esimerkiksi binääritiedostoissa
pieni paikallinen muutos saattaa tiedoston rakenteesta riippuen vaikuttaa
koko tiedoston sisältöön.
Versiohallinnan teoriaa > Versioiden tallentaminen

Ohjelmistojen kehityksen ja ohjelmiston aikaisempien versioiden uudelleenrakentamisen
mahdollistamiseksi on vanhat ja uudet versiot voitava tallentaa pysyvästi.
Hyvin yleinen tapa on käyttää varastoja (engl. repository), jonne konfiguraatio-objektien
versiot ja niitä koskevat konfiguraationhallinnan tiedot tallennetaan. Tallennuksessa
on pyritty hyödyntämään myös valmiita tietokantajärjestelmiä, mutta käyttöä rajoittaa
se, ettei niissä yleensä ole tukea versioinnille.
Usein varastoissa käytetään tallentamiseen puurakennetta, jossa puun juuri
kuvastaa konfiguraatio-objektin ensimmäistä versiota ja juuren jälkeläiset kuvastavat
konfiguraatio-objektin myöhempiä versioita. Historiallinen versionti on puun
syvyyden kasvattamista ja looginen versiointi puun haarautumista.
Tilansäästön vuoksi varastoihin tallennetaan eri versioista vain niiden väliset
erot. Tämä muutostieto on kohdassa 2.5 esitetty minimaalinen muutosjoukko, jonka
perusteella komponentin tietty versio A voidaan muuntaa versioksi B. Kyseistä
minimaalista muutosjoukkoa kutsutaan deltaksi. Varastot voivat laskea deltoja kumulatiivisesti
ensimmäisestä versiosta lähtien niin, että vain komponentin ensimmäisen
versio säilytetään kokonaisuudessaan. Varastot voivat laskea muutostietoja
myös toisin päin, jolloin varastoon tallennetaan komponentin uusin versio
kokonaisuudessaan ja sen mukana muutostiedot aikaisempien versioiden konstruoimiseksi.
Koska komponentin versioiden väliset erot ovat tavallisesti komponentin
kokoon nähden pieniä, on deltoja hyödyntämällä saavutettava tilansäästö merkittävä.
Yhteenveto

Versiohallinta on ohjelmistoprojektin tuotosten hallintaa ja se mahdollistaa ohjelmiston
kehityksen seurannan ja vakaan kehityksen. Ohjelmistoprojektin asiakirjoista ja
komponenteista muodostetaan konfiguraatio-objekteja ja edelleen konfiguraatioita.
Versiohallinta on eräs tärkeimmistä ohjelmiston konfiguraatiohallinnan tehtäväalueista.
Versiohallinta voidaan jakaa neljään päätoimenpiteeseen, jotka ovat versiointi,
versioiden merkitseminen, versioiden välisten erojen tunnistaminen ja versioiden
tallentaminen.
Versiointi voidaan jakaa historialliseen, loogiseen ja yhteistoiminnalliseen versiointiin.
Versioiden merkitseminen kuvaa niitä menetelmiä, joita sovelletaan tietyn
konfiguraatio-objektin yksikäsitteiseksi nimeämiseksi. Versioiden välisten erojen tunnistamisen
päätavoite on minimoida versioiden tallentamiseen käytettävä levytila.
Toisin kuin versiohallinnan muut toimenpiteet, versioiden välisten erojen tunnistaminen
ei ole välttämätöntä versiohallinnan onnistumisen kannalta. Versioiden
tallentamisen tarkoituksena on mahdollistaa versioiden pysyvä tallennus, josta mielivaltaisella
ajanhetkellä voidaan valita haluttu versio käsiteltäväksi.
Olli Ikonen

| Olli Ikonen |
| --- | --- |
 Olli Ikonen (vasemmalla) ja Tauno Palo vuonna 1972.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olli Ilmari Ikonen
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1950 Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Olli Ilmari Ikonen (s. 18. heinäkuuta 1950 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Ikonen on Suomen Kansallisteatterin ensemblen pitkäaikainen jäsen[vanhentunut linkki], joka on esiintynyt myös televisiossa ja elokuvissa.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1986 | V. Y. Vihdoinkin yhdessä | isä |
| 1988 | Rengasmatka |  |
| 1989 | Kuhmon huumaa | Tyrkkö |
| 1990 | Suomalainen rapsodia | kamikaze |
| 1992 | Mestari | pankinjohtaja Haimanen |
| 1993 | Matokuningas | pikkumyyjän isä |
| 1993 | Takatöölö story | gynekologi |
| 1996 | Yöjuna | tutkijalautakunnan jäsen Peltola |
| 2000 | Hurmaava joukkoitsemurha | Supon päällikkö Hans Hunttinen |
| 2003 | Raid | ministeri Hinkkanen |
| 2007 | Tali-Ihantala 1944 | kenraalimajuri Einar Vihma |
Televisielokuvat
| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| 1978 | Valmistumisen aika | Veksi |
| 1984 | Hengenmies | notaari |
| 1997 | Siivoton juttu | TV-lupatarkastaja |
| 2017 | Linnan juhlat | mies Linnan juhlissa |
Televisiosarjat
| Vuosi | Tv-sarja | Rooli |
| 1988 | Poliisijuttu | Tyrkkö |
| 1993–1994 | Viimeiset siemenperunat | poliisi Tittonen |
| 1995 | Kotikatu | liikemies |
| 1998 | Tuliportaat | pankkimies |
| 1999, 2000 | Kotikatu | osastopäällikkö |
| 2000 | Raid | sisäministeri Noronen |
| 2001 | Taivas sinivalkoinen | Jori Koskinen |
| 2002 | Kotikatu | Mäkimaiden vieras |
| 2005 | Kylmäverisesti sinun | asianajaja |
| 2007 | Sydänjää | Jalo |
| 2008 | Lemmenleikit | Pekka Laukko |
| 2013 | Nymfit | kirjastonhoitaja |
| 2016 | Roba | vankilanjohtaja |
Aiheesta muualla

Olli Ikonen Elonetissä.
Olli Ikonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tanskan joet

Tanskan joet ovat varsin pieniä johtuen Tanskan pienestä koosta. Virtaavien vesistöjen yhteispituus on noin 69 000 kilometriä. Näistä suurin osa eli noin 75 % ovat ojia ja puroja, joiden enimmäisleveys on 2,5 metriä.
Alla on luettelossa Tanskan viisi pisintä jokea:
| Joki | valuma-alue (km2) | pääuoman pituus (km) |
| --- | --- | --- |
| Gudenå | 3 300 | 176 |
| Storå | 1 465 | 104 |
| Odense Å | - | 54 |
| Skjern Å | 2 100 | 94 |
| Suså | 1 170 | 83 |
| Vidå | 1 081 | 69 |
Käännös suomeksi
Oscar-gaala 1930 (huhtikuu)

| Oscar-gaala huhtikuu 1930 |
| --- | --- |
Päiväys:  1930-02-033. helmikuuta 1930
Paikka:  Ambassador Hotel, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Juontaja:  William C. de Mille
Kohokohtia
Paras elokuva:  Broadwayn sävel
Paras miespääosa:  Warner Baxter In Old Arizona
Paras naispääosa:  Mary Pickford Keimailija
Eniten palkintoja:  Yksikään elokuva ei voittanut enempää kuin yhden palkinnon.
Eniten ehdokkuuksia:  In Old Arizona ja Isänmaan ystävä (5)
 ← 1929  Oscar-gaala  1930 (marraskuu) →
Huhtikuun Oscar-gaala 1930 oli 2. kertaa järjestetty palkintogaala, joka pidettiin 3. huhtikuuta 1930 Ambassador Hotelissa, Los Angelesissa. Gaala lähetettiin suorana radiossa ja sen juonsi William C. de Mille. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka oli julkaistu 2. elokuuta 1928 ja 31. heinäkuuta 1929 välisenä aikana.
Gaala erosi monilta osin aikaisemmasta palkintotilaisuudesta. Voittajia ei julkaistu etukäteen ja palkintokategorioiden määrä väheni kahdestatoista seitsemään. Poiketen aikaisemmasta ja tulevista gaaloista 2. Oscar-gaalassa julkaistiin ainoastaan voittajat, joten kaikki listatut ehdokkaat ovat epävirallisia, mutta ovat Academy Awards Databasen listalla.
Sekä 2. Oscar-gaala että 3. Oscar-gaala pidettiin samana vuonna.
Voittajat ja ehdokkaat

Virallisia ehdokkaita ei julkaistu, joten kaikki listatut ehdokkaat ovat epävirallisia.
| Elokuva | Ohjaus |
| --- | --- |
 Broadwayn sävel Hollywood revue 1930  In Old Arizona  Isänmaan ystävä  Suurkaupungin varjot:  Frank Lloyd – Lady Hamiltonin rakkaustarina Lionel Barrymore – Madame X  Harry Beaumont – Broadwayn sävel  Irving Cummings – In Old Arizona  Frank Lloyd – Drag ja Weary River   Ernst Lubitsch – Isänmaan ystävä
Miespääosa: Naispääosa
 Warner Baxter – In Old Arizona George Bancroft – Thunderbolt  Chester Morris – Suurkaupungin varjot  Paul Muni – The Valiant  Lewis Stone – Isänmaan ystävä:  Mary Pickford – Keimailija Ruth Chatterton – Madame X  Betty Compson – Valloittaja  Jeanne Eagels – Kohtalokas kirje  Corinne Griffith – Lady Hamiltonin rakkaustarina  Bessie Love – Broadwayn sävel
Käsikirjoitus: 
 Hans Kraly – Isänmaan ystävä Tom Barry – In Old Arizona ja The Valiant  Elliott Clawson – Huimaavassa korkeudessa, The Leatherneck, Poliisi kintereillä ja Singaporen Sally  Hans Kraly – Rouva Cheyneyn viimeinen kaappaus  Josephine Lovett – Tanssivat tyttäremme  Bess Meredyth – Kahlittu vapaus ja Kohtalokas nainen: 
Lavastus: Kuvaus
 Cedric Gibbons – Menneisyyden verho Hans Dreier – Isänmaan ystävä  Mitchell Leisen – Dynamiittia  William Cameron Menzies – Herääminen ja Suurkaupungin varjot  Harry Oliver – Kadun enkeli:  Clyde De Vinna –Valkoisia varjoja Etelämerellä George Barnes – Tanssivat tyttäremme  Arthur Edeson – In Old Arizona  Ernest Palmer – 4 paholaista ja Kadun enkeli  John Seitz – Lady Hamiltonin rakkaustarina
Warner Baxter voitti parhaasta miespääosasta roolistaan elokuvassa In Old Arizona.
Mary Pickford voitti parhaasta naispääosasta roolistaan elokuvassa Keimailija.
Test Drive 5

| Test Drive 5 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Pitbull Syndicate
Julkaisija:  Accolade
Jakelija:  Electronic Arts
Pelisarja:  Test Drive
Julkaistu:  PlayStation NA 30. syyskuuta 1998 EU joulukuu 1998 JP 25. maaliskuuta 1999 Microsoft Windows NA 30. marraskuuta 1998
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  PlayStation Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Test Drive 5 on Pitbull Syndicaten kehittämä ja Accoladen julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin PlayStationille ja Microsoft Windowsille vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Test Drive 5 MobyGamesissa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Test Drive 5
Käännös suomeksi
Tarvolampi

| Tarvolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°44′24″N, 25°01′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskupuro:  Tarvopuro Kalmujokeen 
Järvinumero:  14.629.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,6 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,767 km  
Pinta-ala:  3,07 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTarvolampi 
Tarvolampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Koskenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 510 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Iso-Löytänän valuma-alueeseen (14.629) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,6 metriä mpy.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022

Taitoluistelussa kilpailtiin Pekingin 2022 talviolympialaisissa 4.–20. helmikuuta.
Taitoluistelussa oli kaikkiaan viisi tapahtumaa: miesten ja naisten kilpailut, parikilpailu, jäätanssi ja joukkuekilpailu.
Joukkuekilpailun jälkeen julkistettiin Venäjän kultamitalijoukkueeseen kuuluneen yksinluistelijan, 15-vuotiaan Kamila Valijevan positiivinen dopingtestitulos joulukuulta, ja tämän vuoksi tulosten vahvistaminen viivästyi. Joukkuekilpailun jälkeen Valijeva sai urheilun kansainväliseltä vetoomustuomioistuimelta (CAS) luvan osallistua henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän sijoittui neljänneksi johdettuaan kilpailua lyhytohjelman jälkeen.
Tammikuussa 2024 Valijeva sai neljän vuoden kilpailukiellon ja hänen suorituksensa Pekingin olympialaisissa hylättiin. Joukkuekilpailun alun perin voittanut Venäjä menetti Valijevan saavuttamat pisteet ja putosi kolmanneksi, olympiavoittoon nousi Yhdysvallat ja hopealle Japani. Venäjä valitti mitalijärjestyksen muuttamisesta CAS:iin, joka kuitenkin hylkäsi Venäjän valituksen. Myös neljänneksi sijoittunut Kanada valitti CAS:iin ja vaati koko Venäjän joukkueen hylkäämistä. CAS hylkäsi tämänkin valituksen.
Joukkuekilpailun mitalit jaettiin Pariisin kesäolympialaisten yhteydessä elokuussa 2024.
Aikataulu

Seuraavassa listassa on kaikkien viiden tapahtuman aikataulut.
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
| Päivä | Aika | Tapahtuma |
| --- | --- | --- |
| 4. helmikuuta | 9.15 | Joukkuekilpailu – Miesten lyhytohjelma |
| 4. helmikuuta | 11.35 | Joukkuekilpailu – Jäätanssin lyhyttanssi |
| 4. helmikuuta | 13.15 | Joukkuekilpailu – Pariluistelun lyhytohjelma |
| 6. helmikuuta | 9.30 | Joukkuekilpailu – Naisten lyhytohjelma |
| 6. helmikuuta | 11.50 | Joukkuekilpailu – Miesten vapaaohjelma |
| 7. helmikuuta | 9.15 | Joukkuekilpailu – Pariluistelun vapaaohjelma |
| 7. helmikuuta | 10.30 | Joukkuekilpailu – Jäätanssin vapaatanssi |
| 7. helmikuuta | 11.35 | Joukkuekilpailu – Naisten vapaaohjelma |
| 8. helmikuuta | 9.15 | Miehet – lyhytohjelma |
| 10. helmikuuta | 9.30 | Miehet – vapaaohjelma |
| 12. helmikuuta | 19.00 | Jäätanssi – lyhyttanssi |
| 14. helmikuuta | 9.15 | Jäätanssi – vapaatanssi |
| 15. helmikuuta | 18.00 | Naiset – lyhytohjelma |
| 17. helmikuuta | 18.00 | Naiset – vapaaohjelma |
| 18. helmikuuta | 18.30 | Pariluistelu – lyhytohjelma |
| 19. helmikuuta | 19.00 | Pariluistelu – vapaaohjelma |
| 20. helmikuuta | 12.00 | Loppunäytös |
Mitalitaulukko

|  Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022 – Mitalitaulukko > Sijoitus |  Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022 – Mitalitaulukko > Maa |  Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022 – Mitalitaulukko > Kulta |  Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022 – Mitalitaulukko > Hopea |  Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022 – Mitalitaulukko > Pronssi |  Taitoluistelu talviolympialaisissa 2022 – Mitalitaulukko > Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 |  Venäjän olympiakomitea | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 3 |  Kiina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 |  Ranska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 |  Japani | 0 | 2 | 2 | 4 |
|  | Yhteensä | 5 | 5 | 5 | 15 |
Tulokset

| Tapahtuma | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet tiedot |  Nathan Chen Yhdysvallat (USA) | 332,60 |  Yuma Kagiyama Japani (JPN) | 310,05 |  Shōma Uno Japani (JPN) | 293,00 |
| Naiset tiedot |  Anna Štšerbakova Venäjän olympiakomitea (ROC2) | 255,95 |  Aleksandra Trusova Venäjän olympiakomitea (ROC2) | 251,73 |  Kaori Sakamoto Japani (JPN) | 233,13 |
| Parikilpailu tiedot |  Kiina (CHN) Sui Wenjing Han Cong | 239,88 ME |  Venäjän olympiakomitea (ROC2) Jevgenija Tarasova Vladimir Morozov | 239,25 |  Venäjän olympiakomitea (ROC2) Anastasija Mišina Aleksandr Galljamov | 237,71 |
| Jäätanssi tiedot |  Ranska (FRA) Gabriella Papadakis Guillaume Cizeron | 226,98 ME |  Venäjän olympiakomitea (ROC2) Viktorija Sinitsina Nikita Katsalapov | 220,51 |  Yhdysvallat (USA) Madison Hubbell Zachary Donohue | 218,02 |
| Joukkuekilpailu tiedot  |  Yhdysvallat (USA) Nathan Chen Vincent Zhou Karen Chen Alexa Knierim Brandon Frazier Madison Hubbell Zachary Donohue Madison Chock Evan Bates | 65 |  Japani (JPN) Shoma Uno Yuma Kagiyama Wakaba Higuchi Kaori Sakamoto Riku Miura  Ryuichi Kihara Misato Komatsubara Tim Koleto | 63 |  Venäjän olympiakomitea (ROC2) Mark Kondratiuk Kamila Valijeva Anastasija Mišina Aleksandr Galljamov Viktorija Sinitsina Nikita Katsalapov | 54 |
Test Drive 4

| Test Drive 4 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Pitbull Syndicate
Julkaisija:  Accolade
Jakelija:  Electronic Arts
Pelisarja:  Test Drive
Julkaistu:  Microsoft Windows, PlayStation NA 30. syyskuuta 1997 EU marraskuu 1997 JP 2. huhtikuuta 1998 Game Boy Color NA 30. syyskuuta 1997
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  PlayStation Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Test Drive 4 on Pitbull Syndicaten kehittämä ja Accoladen julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin PlayStationille ja Microsoft Windowsille vuonna 1997.
Aiheesta muualla

Test Drive 4 MobyGamesissa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Test Drive 4
Käännös suomeksi
Otsalohko

Otsalohko merkitty kuvaan sinisellä.
Otsalohko eli frontaalilohko (lat. lobus frontalis) on isoaivopuoliskojen etuosassa sijaitseva alue. Otsalohko sisältää primaarisen motorisen aivokuoren ja prefrontaalisen lohkon. Otsalohko osallistuu liikkeiden, tuoreen muistin ja tunteiden suunnitteluun.
Aivojen osista otsalohkot ja varsinkin niiden etualueet kehittyvät viimeisenä. 18- ja 25-vuotiaiden aivoista paljastuu vielä merkittäviä anatomisia eroja ja kypsyminen kestää 25–30-vuotiaaksi asti. Kypsymisessä aivokuoren hermosolumassa, harmaa aine, vähenee, mutta aivoalueiden välisistä yhteyksistä vastaavan valkean aineen määrä lisääntyy. Aivojen hermoverkot muuttuvat vielä aikuisiälläkin, mikä mahdollistaa uuden oppimisen ja kuntoutumisen aivovaurioista.
Otsalohkossa on orbitaalinen eli etuotsalohko (prefrontal cortex), josta myös käytetään nimitystä orbitofrontaalikorteksi eli OFC. Alue liittyy tunteisiin ja henkiseen palkitsemiseen, ja siksi sitä toisinaan pidetään limbisen järjestelmän osana. Se liittyy myös päätöksentekoon ja ennakkoluuloisuuteen sekä palkitsevaan tai rankaisevaan suunnitelmalliseen käytökseen. Jos alue vaurioituu, käytös muuttuu sopimattomaksi (esim. kiroilua).
Dorsolateraalinen otsalohko on olennainen toiminnanohjauksen, ongelmanratkaisun ja tarkkaavaisuuden kannalta. Työmuistin komentoyksikköä kuormittavien tehtävien on myös havaittu aktivoivan dorsolateraalista otsolohkoa.[lähde? ]
Ventromediaalinen otsalohko on keskeinen emootioiden, erityisesti tunteiden säätelyn ja impulssikontrollin,[lähde? ] kannalta. Sen vaurioituminen poistaa subjektiiviset unikuvat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otsalohko Wikimedia Commonsissa