stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dorival Caymmi

Dorival Caymmi
Dorival Caymmi [doriˈvaw kaˈĩmi] (30. huhtikuuta 1914 – 16. elokuuta 2008) oli yksi tärkeimmistä brasilialaisen populaarimusiikin lauluntekijöistä. Hän loi muutamia hyvin tunnettuja MPB-kappaleita, kuten Doran, Promessa de Pescadorin ja O Venton.
Caymmi nousi kuuluisuuteen jo 1930-luvun loppupuolella työskenneltyään muusikko Carmen Mirandan kanssa.
Douglas Rodríguez

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | 51 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Havanna 1974 | 51 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Pronssia | Cali 1971 | 51 kg |  |
Douglas Rodríguez Gardiola (3. kesäkuuta 1950 Santiago de Cuba – 21. toukokuuta 2012 Havanna) oli kuubalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Rodríguez voitti sarjan 51 kg olympiapronssia Münchenissä 1972. Havannassa 1974 hän voitti maailmanmestaruuden samassa painoluokassa. Vuoden 1971 Pan-Amerikan kisoissa Rodríguez saavutti pronssia.
Rodríguez kuoli sydäninfarktiin kotonaan Havannassa 61-vuotiaana 21. toukokuuta 2012.
David Greene

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  David Greene EM-kilpailuissa 2010. |  David Greene EM-kilpailuissa 2010. |  David Greene EM-kilpailuissa 2010. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | 400 m aitajuoksu |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | 4 × 400 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | 400 m aitajuoksu |  |
Maa:   Wales
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Delhi 2010 | 400 m aitajuoksu |  |
David Thomas "Dai" Greene (s. 11. huhtikuuta 1986 Carmarthen) on walesilainen 400 metrin aitajuoksija. Hän on maailman- ja Euroopan-mestari.. Hän edustaa seuratasolla Swansea Harriers AC:ta.
Greene sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 ajalla 51,14. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui alkuerissä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2007 ajalla 49,58. Vuonna 2009 hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui aitajuoksussa seitsemänneksi ja juoksi alkuerissä Britannian 4 × 400 viestijoukkueessa, joka sai lopulta hopeaa.
Greene voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun Bergenissä 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa ajalla 48,12. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Maanosien cupissa Splitissä ennätyksellään 47,88. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa ajalla 48,52. Hän voitti Euroopan-joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun myös Tukholmassa 2011.
Greene voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Daegussa 2011 ajalla 48,26. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui neljänneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui välierissä ja Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 alkuerissä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 45,82 | Birmingham | 31. heinäkuuta 2011 |
| 400 m aj | 47,84 | Saint-Denis | 6. heinäkuuta 2012 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 47,26 | Sheffield | 10. maaliskuuta 2007 |
Dominic Raab

| Dominic Raab |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan varapääministeri
 25. lokakuuta 2022 – 21. huhtikuuta 2023  
Pääministeri:  Rishi Sunak
Edeltäjä:  Thérèse Coffey
Seuraaja:  Oliver Dowden
 15. syyskuuta 2021 – 6. syyskuuta 2022  
Pääministeri:  Boris Johnson
Edeltäjä:  Nick Clegg
Seuraaja:  Thérèse Coffey
Lordikansleri / oikeusministeri
 15. syyskuuta 2021 – 6. syyskuuta 2022  
Edeltäjä:  Robert Buckland
Seuraaja:  Brandon Lewis
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri
 24. heinäkuuta 2019 – 15. syyskuuta 2021  
Edeltäjä:  Jeremy Hunt
Seuraaja:  Liz Truss
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1974 (ikä 50) Buckinghamshire, Lontoo
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.dominicraab.com
Dominic Rennie Raab (s. 25. helmikuuta 1974) on brittiläinen lakimies ja konservatiivipuolueen poliitikko. Vuosina 2021–2022 hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan varapääministerinä, lordikanslerina ja oikeusministerinä. Hän toimi aiemmin maansa ulkoministerinä heinäkuusta 2019 lähtien pyrittyään ensin epäonnistuneesti konservatiivipuolueen puheenjohtajaksi puheenjohtajavaalissa.
Raabin isä pakeni juutalaisena Tšekkoslovakiasta natsien vainoja vuonna 1938. Raab kasvoi Buckinghamshiressä ja kävi koulua Amershamissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa. Hän toimi aluksi lakimiehenä, kunnes ryhtyi alahuoneen jäsen David Davisin avustajaksi vuonna 2006. Myöhemmin hän toimi alahuoneen jäsen Dominic Grieven avustajana.
Raab valittiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuoden 2010 vaaleissa. Hänestä tuli David Cameronin hallituksen apulaisoikeusministeri vuoden 2015 vaalien jälkeen ja Theresa Mayn hallituksen Brexit-ministeri vuonna 2018. Pääministeri Boris Johnson nimitti Raabin ulkoministeriksi 24. heinäkuuta 2019 sen jälkeen kun Raab oli asettunut tukemaan häntä konservatiivipuolueen puheenjohtajavaaleissa.
Pääministeri Johnsonin jouduttua sairashoitoon covid-19-taudin vuoksi maaliskuussa 2020 Raab toimi hänen sijaisenaan huhtikuun loppuun asti.
Huhtikuussa 2023 Raab ilmoitti eroavansa varapääministerin virasta kiusaamissyytösten vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dominic Raab Wikimedia Commonsissa
Dorjnyambuugiin Otgondalai

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Otgondalai Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 |  Otgondalai Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 |  Otgondalai Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 |  |
Maa:  Mongolia
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | Kevytsarja |  |
| MM–kilpailut  | MM–kilpailut  | MM–kilpailut  |  |
|  Pronssia | Hampuri 2017 | Kevytsarja |  |
| AM–kilpailut  | AM–kilpailut  | AM–kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bangkok 2015 | Kevytsarja |  |
|  Hopeaa | Incheon 2011 | Kääpiösarja |  |
|  Pronssia | Taškent 2017 | Kevytsarja |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 | 60 kg |  |
Dorjnyambuugiin Otgondalai (s. 28. tammikuuta 1988) on mongolialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Otgondalai saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 kevytsarjassa. Otgondalailla on MM–kilpailuista pronssia vuodelta 2017. Aasian mestaruuden hän saavuttanut Bangkokista 2015. Hänellä on myös Aasian-mestaruuskilpailuista hopeaa vuodelta 2011 ja pronssia vuodelta 2017.
Daitō (1944)

| Daitō / 大東 |
| --- | --- |
 Daitō

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hitachi Zōsen, Sakurajima
Kölinlasku:  17. huhtikuuta 1944
Laskettu vesille:  24. kesäkuuta 1944
Palveluskäyttöön:  7. elokuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  20. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  upotettu 16. marraskuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t (standardi) 1 004 t (kuormattu)
Pituus:  77,5 m (vesiraja) 78,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,06 m
Koneteho:  4 200 bhp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 6 × 25 mm tyyppi 96 120 × syvyyspommia
Daitō (jap. 大東) oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1942 hankinnoissa Hitachi Zōsenilta Sakurajimasta, missä köli laskettiin 17. huhtikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta ja otettiin palvelukseen 7. elokuuta.
Palvelus

Alus upposi 16. marraskuuta 1945 osuttuaan miinaan Tsushimansalmessa ja poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta.
Coilbox

| Coilbox |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  Progressive metal, alternative metal, thrash metal, groove metal, death metal, nu metal, industrial metal, mathcore, metalcore, djent
Kotipaikka:  Madrid, Espanja
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Zero Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Coilbox on vuonna 1999 perustettu espanjalainen alternative metal/groove metal -yhtye.
Jäsenet

José Hurtado - basso (2000 - 2006, 2011 -)
Toni Hurtado - kitara (2000 - 2006, 2011 -)
Christian Taylor - kitara (2019 -)
Flack - koskettimer (2018 -)
Sergio Jerez - rummut (2012 -)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Hev Arriols - laulu (2000 - 2003).
Edu Ostos - rummur (2000 - 2003).
DJ Spite - DJ (2000 - 2003).
Cesar Herrainz - koskettimet (2000 - 2001).
Fede - koskettimer (2001 - 2003).
J.A. Soler “Kantz” - laulu (2003 - 2006)
Lin Chang - rummur (2003 - 2006)
Tute - koskettimet (2003 - 2006)
Iván Ramírez - rummut (2011 - 2012)
Sergio Hernández - kitara (2000 - 2006, 2011 - 2015)
Israel Domínguez - laulu (2011 - 2016)
Destro Lecarde - kitara (2016 - 2019)
Drown - laulu (2016 - 2019)
Diskografia

13 (2002)
The Havoc (2004)
Diskografia > Singlet ja EP-levyt

I Miss You (Demo) (2001)
Aiheesta muualla

Coilbox Discogsissa. (englanniksi)
Coilbox Myspacessa (englanniksi)
Spirit Of Metal
Dancing Shoes

| Dancing Shoes September |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2007
 Tuottaja(t): Jonas von der Burg
 Tyylilaji: pop, dancepop, eurodance
 Kesto: 43.30
 Levy-yhtiö: Catchy Tunes
Listasijoitukset
  12.
Septemberin muut julkaisut
| In Orbit 2005 | Dancing Shoes 2007 | September 2008 |
Singlet albumilta Danging Shoes
 ”Cry for You” Julkaistu: 29. marraskuuta 2006  ”Can’t Get Over” Julkaistu: 20. kesäkuuta 2007  ”Until I Die” Julkaistu: 7. marraskuuta 2007  ”Because I Love You” Julkaistu: 26. marraskuuta 2008
Dancing Shoes on ruotsalaisen dance-artisti Septemberin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2007 levymerkillä Catchy Tunes. Kappaleista ”Can’t Get Over”, ”Until I Die”, ”Because I Love You” kuvattiin musiikkivideot.
Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 12.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Jonas ja Niclas von der Burgin sekä Anoo Bhagavan.
Candy Love – 2.47
Until I Die – 3.44
My Neighbourhood – 3.04
Can’t Get Over – 3.02
Because I Love You – 3.14
Taboo – 3.44
Follow Me – 3.32
R.I.P. – 3.49
Start It Up – 3.05
Just an Illusion – 3.42
Sad Song – 2.57
Freaking Out – 3.26
Cry For You – 3.30
Aiheesta muualla

Dancing Shoes discogs.com -sivustolla
Domingos Sequeira

Domingos Sequeira: Ouriquen ihme (1793) Maalaus esittää portugalilaisten maureja vastaan käymää Oriquen taistelua.
Domingos António de Sequeira (10. maaliskuuta 1768, Lissabon Portugali – 8. maaliskuuta 1837, Rooma) oli portugalilainen taidemaalari. Hän aloitti opintonsa Lissabonissa mutta muutti pian Roomaan Antonio Cavalluccin oppilaaksi.
Sequeira työskenteli muun muassa Pariisissa ja vietti elämänsä viimeiset vuodet Roomassa. Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi Camõesin kuolema (1825) ja Ouriquen ihme (1793). Lissabonin vanhan taiteen kansallismuseossa on kokoelma hänen töitään.
Cumplete

| Cumplete Cumchrist |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999–2000 35th St. Studios, Chicago
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Cumchrist
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 28.00
 Levy-yhtiö: Unmatched Brutality
Cumplete on brutaalin death metalin yhtye Cumchristin kokoelma-albumi, joka sisältää 18 ennenjulkaisematonta kappaletta Gorgasmin, Cineraryn, Incestuousin, Evil Incarnaten ja Cianiden studiosessioista. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Unmatched Brutality Records.
Kappaleet

Ditchpig – 0.38
Jesus Sold Me a Bunk Eight – 1.09
Mary Had a Little Clam – 0.47
Crucifixion Must Hurt Like a Bitch – 1.27
Vaginal Bloodfarts – 1.24
Jesus Was a Facepainter – 1.09
I Had to Break Up with Your Mom – 0.36
In the Sea of Heavy Metal, You Are Plankton – 0.50
Let’s Pretend I’m the Pope – 0.56
Jesus Was an Angry Drunk – 1.40
God Owes Me Money – 1.29
Phlegm Phlagm – 1.03
Jehova Probe – 1.06
Yahweh Is My Mom – 1.01
Ripping at the Flesh of Jesus Christ – 0.39
I Spell God C.U.N.T. – 0.51
Battery Acid Enema – 1.37
My Toothless Bitch – 9.48
Kokoonpano

Buttwrench – kitara, basso, kazoo, taustalaulu
Pudhammer – rummut, lyömäsoittimet
Tom Tangalos – kitara, taustalaulu
Jeff Jahnz – laulu
Jimmy "One Take" – kitara
Dirty Sanchez – laulu
McGoat – laulu
Scrote – laulu
Arvostelut

The Metal Observer: 8/10
Aiheesta muualla

Albumi Cumplete Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Cumplete discogs.com -sivustolla
Daniele Roccato

Daniele Roccato (s. 1969) on kontrabasisti ja säveltäjä. Hän perusti Stefano Scodanibbion kanssa Ludus Gravis -kontrabassoyhtyeen, jonka solistina ja kapellimestarina on toiminut. Hän on kokoonpanon kanssa esiintynyt eräissä nykymusiikin keskeisissä festivaaleissa. Nykyohjelmiston esittämisen ohella Roccato on tehnyt omia sävellyksiä ja transkriptioita. Hän on tehnyt muusikkona yhteistyötä Vitaliano Trevisanin kanssa; tämän yhteistyön tuloksena ovat syntyneet teokset Solo et pensoso, Time Works, Note sui Sillabari, Madre con Cuscino, Campo Marzo 9/10, Burroughs in Cage ja I suicidi di Bernhard.
Roccato on tuonut kontrabasson soolosoittimena myös popmusiikin maailmaan triohankkeilla Lucio Dallan ja Roberto Vecchionin kanssa. Hän on toiminut kontrabassonsoiton professorina Conservatorio Santa Ceciliassa, Roomassa, ja pitänyt kutsuttuna seminaareja myös muissa musiikin instituutioissa ja yliopistoissa. Useat hänen konserteistaan ovat tulleet Rai Radio 3:n lähettämiksi. Hän on osallistunut usein tuomariston jäsenenä kansainvälisiin kilpailuihin.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Domingos de Pinho Brandão

Domingos de Pinho Brandão (9. tammikuuta 1920 Rossas – 22. elokuuta 1988) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. huhtikuuta 1943 ja nimitettiin Leirian hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Filacan titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. tammikuuta 1967. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Florentino de Andrade e Silva ja João Pereira Venâncio.
1. heinäkuuta 1972 de Pinho Brandão sai nimityksen Porton vihkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 68-vuotiaana virassa.
Dancemob

Dancemob oli elektronisen tanssimusiikin erikoisohjelma, jota lähetettiin Radiomafiassa vuosina 1991–1998. Ohjelma alkoi tammikuussa 1991 ja sitä juonsi Alex Nieminen. Dancemob tuli aluksi lauantai-iltaisin, mutta vaihtui vuonna 1993 perjantai-iltaan. Vuonna 1997 Dancemob siirtyi lauantai-iltaan ja viimeisenä lähetysvuotenaan se oli osa Tiistain tanssi-ilta -ohjelmakokonaisuutta. Ohjelman pituus näinä vuosina vaihteli kahdesta kolmeen tuntiin. Dancemobin sisällä oli erillisiä ohjelmaosuuksia, kuten Gilles Petersonin juontama "A Thing Called Jazz", DJ Joken "Technomix", Dave Dorrellin "London Report" ja Dr. Bob Jonesin "Soul Surgery".
Dancemob oli etenkin house-musiikin ohjelma, mutta ohjelmassa kuultiin muitakin tanssimusiikin tyylilajeja kuten acid jazzia, trip hopia, rapia ja junglea. Dancemob sai vuonna 1997 rinnalleen toisen radio-ohjelman nimeltään Dancemob Lite, jota Nieminen myös juonsi. Ohjelma tuli aluksi lauantai-illassa, mutta vaihtui perjantai-iltaan, jossa pysyi Radiomafian viimeisille päiville asti. Dancemob Litessä soitettiin nimensä mukaisesti hieman kevyempää tanssimusiikkia, pääasiassa kuitenkin housea ja trancea.
Alex Niemisen lopettaessa vuoden 1998 lopulla radiotyöt, jatkui Dancemob Lite Kalle Miettisen juontamana. Ohjelman lähetysaika oli kello 21–23. Ohjelman kohteina olivat muun muassa Britannian tanssilista, Suomen klubit ja muut tanssimusiikkitapahtumat sekä myös suomalaiset ja ulkomaiset DJ:t. Ohjelmassa soitettiin myös demoja. Radiomafian muututtua YleX:ksi vuoden 2003 alussa Dancemob Lite loppui ja Miettinen sai oman ohjelmaosuuden Tiistain tanssi-illasta.
Muuta

Dancemob palasi hetkeksi ääneen vielä kesällä 2005 parituntisten "levylaukkulähetysten" muodossa. tarvitaan parempi lähde Tuolloin Nieminen soitti suosikkikappaleita omilta Dancemob-vuosiltaan, ja Miettinen puolestaan veti pari lähetystä, joissa soivat pääasiassa Dancemob Liten ja Tiistain tanssi-illan klassikot.
Aiheesta muualla

Klubitus-foorumit: Alex Nieminen YleX - 8.7.2005 - Dancemob Classics
Domingos Gabriel Wisniewski

Domingos Gabriel Wisniewski (2. maaliskuuta 1928 Guarani das Missões – 21. heinäkuuta 2010) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 29. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin Curitiban arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Telan titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Pedro Antônio Marchetti Fedalto ja Alfredo Vicente Scherer.
Wisniewski sai 19. huhtikuuta 1979 nimityksen Cornélio Procópion ja 17. toukokuuta 1983 Apucaranan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2005.
Def Con Dos

Def Con Dos esiintymässä 2009.
Def Con Dos on espanjalainen yhtye. Se perustettiin noin vuonna 1989. Näihin aikoihin yhtyeen tyylilaji oli vielä hip hop, mutta sittemmin siihen alkoi tulla vaikutteita rock- ja metallimusiikista. Yhtye hajosi vuonna 1999, mutta teki comebackin vuonna 2004.
Douglas Sloan

Douglas J. Sloan on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja, joka palkittiin Writers Guild of America -palkinnolla elokuvan Johnny Kapahala: Back on Board käsikirjoituksesta vuonna 2007.
Ura

Sloan aloitti työskentelynsä television parissa 1990-luvulla Mighty Morphin Power Rangersin myötä, kun hän sai töitä sarjaa tuottaneelta Saban Entertainmentilta. Hän päätyi sarjan tuotantoryhmään ja teki aluksi pienen näytelmäroolin, ennen kuin ryhtyi sarjan käsikirjoittajaksi. Sloan ohjasi myös muutaman jakson. Samaan aikaan hän käsikirjoitti Sabanin toiseen tuottamaan sarjaan VR Troopersiin. Ennen sarjojen käsikirjoittamista Sloan oli jo aikaisemmin käsikirjoittanut elokuvan Silk Degrees vuonna 1994 ja vuotta myöhemmin Someone to Die For.
Sloan jatkoi vielä Power Rangersin parissa huolimatta Saban Entertainmentin lopettaessa toimintansa myytyään yhtiönsä Disneylle. Hän käsikirjoitti jaksoja vielä Power Rangers: Ninja Stormiin ja Power Rangers Dino Thunderiin ennen kuin jätti Power Rangers -sarjan kokonaan. Sittemmin käsikirjoittamisen sijaan Sloan on työskennellyt enimmäkseen vastaavana elokuvatuottajana.
David Graeber

David Graeber vuonna 2015.
David Rolfe Graeber (12. helmikuuta 1961 New York – 2. syyskuuta 2020 Venetsia) oli yhdysvaltalainen antropologi ja anarkisti. Hän työskenteli antropologian professorina London School of Economicsissa.
Graeberia on luonnehdittu muun muassa ”yhdeksi aikakautemme suurimmista ajattelijoista”. Hän oli myös yksi Occupy Wall Street -liikkeen johtohahmoista.
Teoksia

Toward an Anthropological Theory of Value: The False Coin of Our Own Dreams.  New York, NY:  Palgrave, 2001.  ISBN 978-031-22404-4-8.
Fragments of an Anarchist Anthropology.  Chicago, IL:  Prickly Paradigm Press, 2004.  ISBN 978-097-28196-4-0.  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Lost People: Magic and the Legacy of Slavery in Madagascar.  Bloomington, IN:  Indiana University Press, 2007.  ISBN 978-025-33491-0-1.
Possibilities: Essays on Hierarchy, Rebellion, and Desire.  Oakland, CA:  AK Press, 2007.  ISBN 978-190-48596-6-6.
Direct Action: An Ethnography.  Oakland, CA:  AK Press, 2009.  ISBN 978-190-48597-9-6.
Debt: The First 5000 Years.  New York, NY:  Melville House, 2011.  ISBN 978-193-36338-6-2.
Revolutions in Reverse: Essays on Politics, Violence, Art, and Imagination.  London ; New York, NY:  Minor Compositions ; Autonomedia, 2011.  ISBN 978-1-57027-243-1.
The Democracy Project: A History, a Crisis, a Movement.  New York, NY:  Spiegel & Grau, 2013.  ISBN 978-081-29935-6-1.
The Utopia of Rules: On Technology, Stupidity, and the Secret Joys of Bureaucracy.  New York, NY:  Melville House, 2015.  ISBN 978-161-21937-5-5.
Graeber, David ; Sahlins, Marshall: On Kings.  Chicago, IL:  Hau Books, 2017.  ISBN 978-098-61325-0-6.
Bullshit Jobs: A Theory.  London:  Penguin, 2018.  ISBN 978-024-12638-8-4.
Graeber, David & Wengrow, David: The Dawn of Everything.  Farrar, Straus & Giroux, 2021.
Teoksia > Suomennetut teokset

Graeber, David & Wengrow, David: Alussa oli… Ihmiskunnan uusi historia.  (Alkuteos: The Dawn of Everything)  Suomentanut Anna Tuomikoski. Helsinki:  Teos, 2022.  ISBN 978-952-363-235-6.
Aiheesta muualla

Anna pois Suomennos tekstistä "Give it Away".
Velka: ensimmäiset 5 000 vuotta Suomennos tekstistä "Debt. The First Five Thousand Years." Mute. Vol. 2, No. 12, 2009
Vallankumous käännetyssä järjestyksessä Suomennos tekstistä "Revolution in reverse". Radical Anthropology. No. 1, 2007, 6–16.
Hevonpaskatyöpaikkojen ilmiö
Miksi maailman johtajat tukevat Turkin brutaalia hyökkäystä kurdien Afriniin?
Christian Marclay

| Christian Marclay |
| --- | --- |
 Christian Marclay 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 11.1.1955 San Rafael, Kalifornia
Kansalaisuus:  Sveitsi, Yhdysvallat
Taiteilija
Ala:  musiikki, mediataide, installaatiotaide
Taidesuuntaus:  nykytaide
Kuuluisimpia töitä:  The Clock
Palkinnot
 Kultainen leijona, Venetsian biennaali 2011 
Christian Ernest Marclay (s. 1955) on sveitsiläis-yhdysvaltalainen nykytaiteilija ja säveltäjä.
Muusikko ja kuvataiteilija

Musiikki ja nykytaide elävät Marclayn tuotannossa rinnakkain ja sekoittuvat. Hän aloitti toimintansa molemmilla aloilla 1970-luvun loppuvuosina opiskellessaan taidetta New Yorkissa ja Bostonissa. Häntä innoittivat punk-musiikki sekä toisaalta Joseph Beuysin, Dan Grahamin ja Vito Acconcin taide.
Marclay on ollut uranuurtaja äänilevyjen ja levysoitinten käytössä musiikki-instrumentteina ja äänikollaasien luomisessa niiden avulla. Toisaalta hän on tehnyt videotaidetta, performansseja, veistoksia, esineteoksia, installaatioita ja kollaaseja, joiden ainekset ja aiheet viittaavat usein musiikkiin ja ääniin. Veistoksellisina elementteinä teoksissa ovat toimineet muiden muassa vinyyli- ja CD-levyt, C-kasetit, magneettinauha, levynkannet, mikrofonit, kaiuttimet, puhelimet, erilaiset soittimet ja soitinkotelot. Sekä säveltäjänä että kuvataiteilijana Marclayn työtä leimaa DJ-mäinen "samplaava" ote: tapa tehdä teoksia löydetyistä aineksista ja valmiista palasista - olivatpa ne sitten esineitä, kuvia tai ääniä.
The Clock

Marclayn tunnetuimpiin teoksiin kuuluu 24 tuntia pitkä videomontaasi The Clock (2010). Se on koostettu tuhansista elokuvakatkelmista, jotka tavalla tai toisella viittaavat kellonaikaan. Elokuvat edustavat eri aikakausia ja genrejä: joukossa on mykkäelokuvan klassikoita, Hollywood-hittejä ja suurelle yleisölle tuntemattomiksi jääneitä teoksia. Monissa otoksissa näkyy kello, ja ne on leikattu kellonajan mukaiseen järjestykseen niin, että elokuvassa käydään läpi koko vuorokausi. Kun Marclayn teos on esillä museossa, galleriassa tai tapahtumassa, se synkronoidaan paikalliseen aikaan. The Clock oli esillä Venetsian biennaalissa vuonna 2011, missä se palkittiin Kultainen leijona -palkinnolla.
The Clockia varhaisempi ja pienimuotoisempi teos Puhelimet (Telephones, 1995) hyödyntää samanlaista montaasi-ideaa. Siinä elokuvakatkelmista muodostuu 7,5 minuutin mittainen kuvaus puhelinkeskustelusta. Puhelimet-teos kuuluu myös  Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmiin.
Tausta ja koulutus

Marclay syntyi San Rafaelissa Kaliforniassa ja kasvoi Genevessä Sveitsissä. Hänen isänsä oli sveitsiläinen ja äitinsä amerikkalainen. Marclay on opiskellut taidetta Ecole Supérieure d'Art Visuelissa Genevessä (1975–1977), the Massachusetts College of Artissa Bostonissa (1977–1980, B.A.-tutkinto) ja Cooper Unionissa New Yorkissa (1978).
Kirjallisuutta

Valjakka, Timo: ”Christian Marclayn monumentaalinen The Clock, 2000-luvun alun merkittävin elokuva”. Filmihullu 5/2016.