stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pays de Caux
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pays de Caux Wikimedia Commonsissa
Pedieis

Pedieis (m.kreik. Πεδιεῖς) voi viitata seuraaviin:
Pedieis, antiikin aikainen kaupunki Fokiin maakunnassa Kreikassa
Pedieis, antiikin aikainen kaupunki Rhodoksen saarella Kreikassa
Pedieis, Oineis-fylen mesogeios-trittyksen tai Akharnain demoksen osan nimi Attikassa Kreikassa
Karl Pearson

Karl Pearson
Karl Pearson (27. maaliskuuta 1857 – 27. huhtikuuta 1936) oli englantilainen tilastotieteilijä. Hänen katsotaan luoneen matemaattisen tilastotieteen alan. Pearson perusti maailman ensimmäisen tilastotieteen laitoksen University College Londoniin. Hän vaikutti keskeisesti lineaarisen regressiomallin ja korrelaatiokertoimen teorian kehittämiseen. Pearsonin korrelaatiokerroin on nimetty hänen mukaansa, vaikka sen oli esittänyt ennen häntä Francis Galton.
Karl Pearson oli myös merkittävä yhteiskunnallinen toimija - eugeenikko ja kansallismielinen sosialisti. Artikkelissaan Socialism and Natural Selection hän painottaa tasa-arvon merkitystä kansankokonaisuudelle. Hän toteaa, että kansojen ja valtioiden välisissä konflikteissa se valtio, jossa on laaja köyhälistö, häviää sille valtiolle jonka väestö on tasa-arvoisempi.
Luettelo Valko-Venäjän ilmavoimien kalustosta

Tämä on luettelo Valko-Venäjän ilmavoimien nykyisestä kalustosta.
Hävittäjät

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| MiG-29S/UB | Hävittäjä | 24 |  |  |
| Su-30 | Hävittäjäpommittaja |  ? |  | Helmikuussa 2016 julkaistun tiedon mukaan Valko-Venäjä saa julkaisemattoman määrän Su-30 -koneita Venäjältä. |
| Su-27P/UB | Hävittäjäpommittaja | 0 |  | Poistettu aktiivisessa käytössä, noin 21 varastoituna. |
Harjoituskoneet

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| L-39 | Suihkuharjoitushävittäjä | Muutama |  |  |
| Jak-130 | Suihkuharjoitushävittäjä | 4+ |  | 4 tilattu alkuvuodesta 2015, tulossa käyttöön vuonna 2015. Myöhemmin saman vuoden puolella ilmoitettiin vielä toisen 4 koneen erän tilauksesta. |
Harjoituskoneet > Rynnäkkökoneet

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Su-25K/UBK | Rynnäkkökone | 12 |  |  |
Kuljetuskoneet

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Il-76 | Kuljetuskone | 2 |  | +9 siviilikäytössä, jotka voidaan vaadittaessa ottaa sotilaskäyttöön. |
| An-12 | Kuljetuskone | 3 |  |  |
| An-24 | Kuljetuskone | 1 |  |  |
| An-26 | Kuljetuskone | 4 |  |  |
| Tu-134 | Kuljetuskone | 1 |  |  |
Helikopterit

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mi-24 | Taisteluhelikopteri | 4 |  |  |
| Mi-26 | Kuljetushelikopteri | 5 |  |  |
| Mi-8 | Kuljetushelikopteri | 8 |  |  |
Aseistus > Ohjukset

| Nimi | Tyyppi | Kuva |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Kh-25 | Ilmasta maahan -ohjus |  |  |
| Kh-29 | Ilmasta maahan -ohjus |  |  |
| Kh-58 | Tutkaan hakeutuva ohjus |  |  |
| R-60 | Lämpöhakuinen ilmasta ilmaan -ohjus |  |  |
| R-73 | Lämpöhakuinen ilmasta ilmaan -ohjus |  |  |
| R-27R | Tutkahakuinen ilmasta ilmaan -ohjus |  |  |
Ilmatorjunta

| Nimi | Tyyppi | Kuva |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 9K37 BUK | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
| S-300V | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
| 9K35 Strela-10 | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
| 9K33 Osa | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
| S-300PS | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
| 9K332 Tor-M2E | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
| S-200 | Ilmatorjuntaohjus |  |  |
Payavan hauta

| Payavan hauta |
| --- | --- |
 Payavan hauta.
Sijainti:  Ksanthos, Lyykia (nyk. Kınık, Antalya, Turkki) (alkuperäinen) British Museum, Lontoo (nykyinen)
Rakennustyyppi:  hauta
Valmistumisvuosi:  n. 375–362 eaa.
Tyylisuunta:  lyykialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Payavan hauta oli antiikin aikainen hautamuistomerkki Ksanthoksen kaupungissa Lyykiassa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se on nykyisin esillä British Museumissa.
Nimen ”Payava” mainitseva lyykiankielinen piirtokirjoitus haudasta.
Hauta on myöhemmältä klassiselta kaudelta noin ajalta 375–362 eaa. Se on saanut nimensä Payava-nimisestä henkilöstä, oletettavasti Ksanthoksen hallitsijasta, joka mainitaan sen piirtokirjoituksissa. Häntä ei kuitenkaan tunneta mistään muista lähteistä. Haudan muodossa on nähty intialaista vaikutusta. Persian valtakunta, jonka vallassa Lyykia oli haudan rakentamisaikaan, ulottui tuolloin idässä Intiaan saakka. Haudan löysi Charles Fellows, joka toi sen Lontooseen 1842–1843 monien muiden Ksanthoksen veistosten tavoin.
Hautarakennelman korkeus oli alun perin noin 7,9 metriä. Haudassa on harjakatto, ja sen alaosaa kiertää reliefifriisi. Siinä on myös lyykiankielisiä piirtokirjoituksia. Pohjoissivun reliefi esittää miestä, joka seppelöi nuorta urheilijaa. Länsisivun reliefi esittää istuvaa persialaista, mahdollisesti satraappia. Eteläsivun reliefi esittää kahta aseistautunutta hahmoa, ja niiden yhteydessä on piirtokirjoitus, jossa esiintyy nimi Payava. Itäsivun reliefi esittää jalka- ja ratsuväen taistelua. Payava arvellaan ratsun selässä olevaksi mieheksi. Reliefin yhteydessä oleva piirtokirjoitus kertoo, että haudan rakensi Payava.
Harjakatto on koristeltu leijonilla sekä metsästystä ja taistelua esittävillä reliefeillä. Harjakaton päät ja päätykolmioiden reliefit esittävät istuvia pareja sekä sfinksejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Payavan hauta Wikimedia Commonsissa
Luikonlahden kaivos

Luikonlahden kuparikaivos sijaitsi Kaavin kunnassa Pohjois-Savossa, ja se oli toiminnassa vuosina 1968–1983. Luikonlahden kaivosalueella rikastettiin Kylylahden kaivoksen malmia 2012 - 2020.
Luikonlahden rikastamo

Malminrikastus käynnistyi Luikonlahdessa vuonna 2012. Luikonlahden rikastamo oli tuolloin osa australialaisen Altona Mining Ltd:n ja sen suomalaisen tytäryhtiön Kylylahti Copper Oy:n kaivostoimintaa. Lokakuussa 2014 Kylylahti Copper Oy:n omistajaksi vaihtui ruotsalainen Boliden-konserni. Kauppahinta on 95 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Luikonlahden rikastamolla tehtiin töitä kolmessa vuorossa. Työntekijävahvuus oli vajaat 140. Rikastamo toimi täydellä teholla syyskuusta 2012 lähtien. Vuosittain Luikonlahteen kuljetettiin rikastettavaksi arviolta 550 000 tonnia malmia Kylylahden kaivoksesta Polvijärveltä. Malmi sisälsi mm. kuparia, kobolttia, nikkeliä, kultaa ja sinkkiä. Luikonlahdesta rikaste vietiin rekoilla Harjavaltaan, jossa on Bolidenin kuparisulattamo. Harjavallassa valmistetaan kuparimetallia.
Luikonlahden rikastamossa käsiteltiin viimeiset malmit marraskuun lopussa 2020. Bolidenin Kylylahden kaivoksen sulkeuduttua Luikonlahden rikastamo siirtyi loppusyksystä 2020 niin sanottuun ylläpitotilaan. Rikastamon laitteisto ja koneisto ovat otettavissa tarvittaessa käyttöön myöhemmin.
Luikonlahden rikastamo > Tuotantokapasiteetin nostaminen

Joulukuussa 2012 Kylylahti Copper Oy ilmoitti, että se pyrkii jatkossa nostamaan Luikonlahden rikastamon tuotantokapasiteettia 800 000 tonniin malmia. Kylylahti Copper Oy kaavaili tuolloin, että Luikonlahdessa voitaisiin prosessoida yhtiön muiden malmioiden malmia. Kylylahti Copper Oy:llä on malmioita muun muassa Outokummun Hautalammilla sekä Leppävirran Valkeisenrannalla. Tavoitteena oli, että Luikonlahden rikastamossa tuotettaisiin vuosittain kupari-kultarikastetta 47 000 tonnia, sinkkirikastetta 5 000 tonnia ja koboltti-nikkelirikastetta 98 000 tonnia.
Tuotannon kasvaessa rikastamolle arvioitiin syntyvän aiempaa enemmän rikastehiekkaa. 27 hehtaarin allasta ei aiottu kuitenkaan laajentaa. Sen sijaan rikastamo aikoi korottaa rikastehiekka-altaita ja patorakennelmia. Rikastuksen yhteydessä tarvittavien prosessivesien ja käytettyjen kemikaalien määrän arvioitiin kasvavan. Luikonlahden rikastamon tavoitteena oli ottaa käyttöön veden kierrätys vuoden 2013 loppuun mennessä.
Rikastamon tuotannon kasvusuunnitelmat, päästöjen määrät vesistöön sekä liikennemäärän kasvunäkymät herättivät huolta sekä alueen vakituisissa että vapaa-ajan asukkaissa.
Kylylahdesta kuljetettiin 60–70 kuormallista malmia Luikonlahden rikastamolle joka arkipäivä.
Luikonlahden kuparikaivos

Kaavin Luikonlahdessa toimi vuosina 1968–1983 kuparikaivos. Se tuotti kuparin ohella myös sinkkiä, kobolttia ja rikkiä. Malmia louhittiin toiminta-aikana 6,87 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuudet olivat 0,99 prosenttia kuparia, 0,61 % sinkkiä, 0,14 % kobolttia ja 17,22 % rikkiä. Kaivoksen omisti Myllykoski Oy.
Luikonlahteen rakennettiin rautatieyhteys yhtä aikaa kaivostoiminnan käynnistymisen kanssa. Kaivoksen kuparirikaste kuljetettiin Harjavallan tehtaille ja rikkirikaste Siilinjärvelle. Kokkolaan kuljetettiin sinkkirikaste sekä pienempiä määriä myös koboltti- ja nikkelirikastetta.
Kaivostoiminta alkoi suurimman ns. Asuntotalon esiintymän avolouhintana 1968–1971. Louhinta jatkui täällä sitten maan alla aina vuoteen 1983 saakka. Vuosina 1980–1983 louhittiin myös Kunttisuon ja Pajamalmin malmiesiintymät.
Kaivostoiminta päättyi Luikonlahdessa vuonna 1983. Sen jälkeen kaivosalueella ovat toimineet Malmikaivos Oy (malminetsintää, geologisia tutkimus- ja erikoislouhintapalveluja), Partek Oy ja Finnminerals Oy. Malmikaivos Oy löysi Kaavilta Suomen ensimmäisen kimberliittiesiintymän vuonna 1964.
Kaivosalueella on toiminut myös Mondo Minerals Oy:n talkkimalmin rikastamo. Kaivoksen osti sitten kanadalaisomisteinen kaivosyhtiö Finn Nickel Oy joka aikoi avata kaivoksen rikastamon ja haki jo sitä varten lupia. Hanke kaatui kuitenkin yhtiön konkurssiin heinäkuussa 2009.
Video

Luikonlahti Movie (video) 22.8.2011. AltonaMining.
0.00–1.50 Kylylahden kaivos, Polvijärvi
1.50–3.52 Luikonlahden rikastamo, Kaavi
Kirjallisuutta

Frangén, Paavo: Vaskisammon tarina.  Kirjapaino Oy Maakunta, 1988.  ISBN 951-99934-8-7
Pedersören kunnan vaakuna

Pedersören kunnan vaakuna
Pedersören kunnan vaakuna on Pedersören kunnan tunnus. Vaakunan aiheen tähkä viittaa maatalouteen, sen naularistit ja niiden lukumäärä kolmeen aiemmin itsenäiseen kuntaan ja edelleen itsenäiseen seurakuntaan − Pietarsaaren maalaiskuntaan, Ähtävään ja Purmoon, jotka muodostivat 1977 nykyisen kunnan.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kolmen naularistin ympäröimä ohrantähkä; kaikki kultaa”, ja sen on suunnitellut Bo Aurén. Pietarsaaren maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan 9. huhtikuuta 1984, ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan 26. lokakuuta samana vuonna.
Pietarsaaren maalaiskunnan vaakuna (1958–1984)
Alkuperäinen Pietarsaaren maalaiskunnalle vahvistettu vaakuna oli Gustaf von Numersin suunnittelema, ja sen selitys kuului: ”Punaisessa kentässä kuularisti, jonka ympärillä reunuksittain asetettu köysi, molemmat kultaa.” Vaakunan aiheen risti kuvastaa vanhaa kirkkopitäjää ja sen keskiaikaista kivikirkkoa, joka on yksi Pohjanmaan vanhimmista. Köysi viittaa merenkulkuun. Pietarsaaren maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi tämän vaakunan kokouksessaan 2. toukokuuta 1957, ja sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 19. helmikuuta 1958.
Paxós

Paxóksen saarta.
| --- | --- |
Muut nimet:  Paxoí (Παξοί)
Sijainti:  39.2075°N, 20.1614°E, Paxoí Korfu, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Korkein kohta:  Ágios Ísavros, 231 m
Pinta-ala:  25,3 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2 280
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Paxós (kreik. Παξός), usein Paxoí (Παξοί, transl. myös Paxí), on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Paxoín saariin. Saaren pinta-ala on 25,3 neliökilometriä ja asukasluku 2 280 (2011). Hallinnollisesti Paxós kuuluu Paxoín kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Saaren pääkylä Gáios.
Paxós on Paxoín saarten pääsaari ja usein siihen viitataan yksinkertaisesti nimellä Paxoí. Siitä noin 1,6 meripeninkulmaa (noin 3 kilometriä) kaakkoon sijaitsee pienempi Antípaxoksen saari. Saaret sijaitsevat Korfun kaakkoispuolella noin 8,6 meripeninkulmaa (noin 16 kilometriä) Epeiroksen rannikosta länteen. Saarista kauempana kaakossa sijaitsee Lefkas.
Saaren pääkylä on Paxoín kuntakeskus Gáios (498 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla. Saaren muut suurimmat asutukset ovat Oziás (196 asukasta), Makrátika (149), Lákka (147), Bogdanátika (135) ja Apergátika (105). (Katso myös: Luettelo Paxoín kunnan kylistä ja saarista.)
Saaren historia seurailee muiden Jooniansaarten vaiheita. Vuosina 1815–1864 saari oli osa Jooniansaarten yhdysvaltoja, joka oli Britannian protektoraatti. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1864.
Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Gáioksen museo, sekä saaren rannikon meriluolat ja Orthólithos-nimellä tunnettu kalliomuodostelma, joille pääsee turistiveneillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paxós Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Aila Paunonen

Aila Elisabeth Paunonen (o.s. Virkberg, s. 29. marraskuuta 1954 Muhos) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti henkilökohtaisilla matkoilla ulkoradoilla viisi suomenmestaruutta. Seuratasolla hän edusti Muhoksen Urheilijoita ja Raahen Vesaa.
Hän on naimisissa kestävyysjuoksijana tunnetun Ari Paunosen kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, Aino ja Venla, jotka niin ikään ovat kansallisen tason juoksijoita. Hänen sisarensa Teija Niskala (o.s. Virkberg) on voittanut kuusi SM-mitalia 800:n ja 1 500 metrin juoksuissa.
Saavutukset

800 m juoksu
Suomen mestari: 1970, 1974
SM-hopea: 1972, 1973, 1975, 1977, 1978
SM-pronssi: 1976, 1979
1 500 m juoksu
Suomen mestari: 1979, 1980
SM-hopea: 1975, 1977, 1978
SM-pronssi: 1972, 1974, 1976
3 000 m juoksu
Suomen mestari: 1979
SM-hopea: 1977
Ennätykset

800 metrin juoksu: 2.04,55 (1977)
1 500 metrin juoksu: 4.14,9 käsiaika (1975)
3 000 metrin juoksu: 9.11,12 (1979)
Aiheesta muualla

Aila Paunonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Pedieis (Rhodos)

| Pedieis> Πεδιεῖς |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Ródos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Rhodos, Eteläiset Sporadit
Kaupunki:  Lindos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pedieis (m.kreik. Πεδιεῖς) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Rhodoksen saarella (nyk. Ródos) Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Pedieis oli ilmeisesti Lindoksen alainen tai siitä eronnut lyhytikäinen polis, ja vaikuttaa sijainneen sen alueella, toisin sanoen Rhodoksen kaakkoisosassa. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään, ja sen olemassaolo tunnetaan lähinnä siksi, että sen tiedetään kuuluneen klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Kaupunki esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 448/447–415/414 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Pedieus (Πεδιεύς). Kaupungin nimimuoto ei esiinny sellaisenaan antiikin lähteissä, vaan on päätelty etnonyymistä.
Paximáda (Ródos)

Paximádan saari Ródoksen itärannikolta nähtynä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Prasimáda (Πρασιμάδα), Tetrápoli (Τετράπολη)
Sijainti:  36°01′17″N, 28°05′36″E, Ródos Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Välimeri
Pinta-ala:  0,004 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Paximáda (kreik. Παξιμάδα) eli Prasimáda (Πρασιμάδα) eli Tetrápoli (Τετράπολη, kath.kreik. Τετράπολις, Tetrápolis) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Lárdoksenlahdessa Ródoksen saaren itäpuolella Kiotárin ja Péfkoin kylien edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,004 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Paximáda kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paximáda Wikimedia Commonsissa
Dodekanesia
| --- | --- |
Pääsaaret:   Astypálaia  Kálymnos  Kárpathos  Kásos  Kastelórizo (Megísti)  Kos  Léros  Nísyros  Pátmos  Ródos  Sými  Tílos 
Muut suuremmat saaret:   Agathonísi  Alimiá  Arkoí  Farmakonísi  Gyalí  Kínaros  Lévitha  Leipsoí  Nímos  Psérimos  Saría  Télendos 
Pienet saaret:   Adelfoí  Áfoti  Ágios Antónios  Agía Kyriakí, Astypálaia  Agía Kyriakí, Kálymnos  Agía Kyriakí, Léros  Agía Marína  Agía Thékla  Ágios Andréas  Ágios Geórgios, Megísti  Ágios Geórgios, Pátmos  Ágios Theódoros  Agriélaia  Ammoúdi  Antítilos  Ánydro  Apanonísia  Archángelos  Archangélou  Arefoúsa  Argeloússa  Armáthia  Artikonísi  Aspronísia Makrý Aspronísi  Megálo Aspronísi  Mikró Aspronísi  Aspropníchtis  Astakidonísia Astakída  Astakidópoulo  Chténi  Siál  Aváptistos  Avgó  Balámou  Chálavra Káppari  Makronísi  Piáto  Piláfi, Leipsoí  Psómos  Stavrí  Chamilí  Charkiás  Chiliomódi  Chína  Chondró  Chondronísi  Chondrós  Despotikó  Diakóftis  Diavátes Karavalonísi  Megalonísi  Divoúnia  Drosonísi  Exonísi  Faradonísia  Fokionísia  Frágkos  Ftenó  Gáidaros Livadeión  Gáidaros Megálou Chorioú  Gialesíno  Gláros, Agathonísi  Gláros, Léros  Glynó  Griá  Ímia  Kalapódia  Kalavrós  Kalólimnos  Kalóvolos  Kandelioússa  Karávolas  Karofýlla  Káto Prasoúa  Katsagrélli  Katsikópoula  Kentronísi  Kolófonas, Chálki  Kolófonas, Kásos  Kómaros  Kouloúndros  Kouloúra  Kounéli  Kounoúpoi  Koúrika  Koutsomýti  Krevátia  Krevatió  Kténia  Liádia Megálo Livádi  Pláka, Léros  Lígkia  Líra  Lítra  Maelonísi  Makronísi, Kásos  Makronísi, Pátmos  Makrý  Manóli  Márathos  Marmarás  Mávra  Mávro Poïní  Megálo Mávro Poïní  Megálo Trístomo  Mikrí Kouloúra  Mikró Sofráno  Mikró Trístomo  Moíra  Moní  Nekrothíki  Nerá, Agathonísi  Nerá, Kálymnos  Nípouri  Nisáki  Nisí  Nisierós  Ofidoússa  Oxiá  Pacheiá  Palaiókastro  Páno Prasoúa  Páploma  Patelída  Paximáda  Pentánisa  Pénte Vráchoi  Pergoússa  Petrokáravo  Piganoússa  Piláfi, Pátmos  Pítta  Pláka, Kásos  Plateía  Pláti, Kálymnos  Pláti, Kásos  Pláti, Sými  Polýfados  Pontikonísia Megálos Pontikós  Mikrós Pontikós  Pontikoúsa  Porionísi  Práso  Prasonísi, Kárpathos pohj.  Prasonísi, Kárpathos itä  Prasonísi, Pátmos  Prasonísi, Ródos  Prasoúda  Psathonísi, Agathonísi  Psathonísi, Pátmos  Psomí  Psoradiá  Ro  Safonídi  Saráki  Savoúra  Sélli  Sesklí  Sfýra  Skláves  Smyneronísi  Sochás  Sókastro  Spoláto  Strongylí, Agathonísi  Strongýli, Chálki  Strongýli, Kásos  Strongylí, Léros  Strongylí, Megísti  Strongylí, Nísyros  Strongyló, Pátmos  Strongyló, Ródos  Sýrna  Tigáni  Tragonéra  Tragonísi  Tragoúsa  Tría Nisiá Mesonísi  Plakída  Stefánia  Troumpéto  Trypití  Tsoúka, Chálki  Tsoúka, Pátmos  Tsoukáki  Vasilikí  Velóna  Xéra  Xóplakes  Zaforás
Luettelo Suomen maajoukkueessa A-maaotteluita pelanneista jalkapalloilijoista

Suomen maajoukkue Tukholman olympialaisissa 1912.
Tämä on luettelo Suomen maajoukkueessa pelanneista jalkapalloilijoista. Luettelo sisältää kaikki miesten ja naisten A-maaotteluita pelanneet pelaajat Palloliiton tilastojen mukaisesti.
Miesten maajoukkueen tilastoissa on mukana maaotteluita, jotka Palloliitto noteeraa A-maaotteluiksi, mutta eivät täytä Fifan määritelmää. Tällaisia otteluita ovat olympiajoukkueen pelaamat maaottelut vuosilta 1979–1988 sekä useat vuosina 1951–1975 pelatut maaottelut, joissa vastustajana on ollut joko amatööri- tai B-maajoukkue. Kaikkiaan näitä otteluita on 47. Naisten maajoukkueen osalta Palloliiton ja Fifan tilastot ovat yhtenevät.
Miesten maajoukkueen ottelumäärätilastoon on laskettu 60 v juhlaottelussa pelanneet (20.6.1967 vahvistettu Suomi–Neuvostoliitto). Tilastossa ei ole mukana Fifan virallisena maaotteluna pitämää 15.2.1995 pelattua maaottelua Trinidad & Tobago – Suomi (2–1).
Miehet pelasivat ensimmäisen virallisen maaottelun 22. lokakuuta 1911 Ruotsia vastaan. Vuoden 2008 loppuun mennessä maajoukkue on pelannut 693 maaottelua, joissa on esiintynyt 662 pelaajaa. Sataan maaotteluun ovat yltäneet Jari Litmanen, Sami Hyypiä, Jonatan Johansson ja Ari Hjelm. Litmanen on parhaana suomalaisena maailmassa eniten maaotteluita pelanneiden listalla jaetulla sijalla 21 ja eniten maaleja tehneiden listalla jaetulla sijalla 137.
Naiset pelasivat ensimmäisen virallisen maaottelun 25. elokuuta 1973 Ruotsia vastaan. Vuoden 2008 loppuun mennessä maajoukkue on pelannut 240 maaottelua, joissa on esiintynyt 196 pelaajaa. Sataan maaotteluun ovat yltäneet Laura Österberg Kalmari, Sanna Valkonen, Anne Mäkinen, Jessica Julin ja Anna-Kaisa Rantanen. Österberg Kalmari on parhaana suomalaisena maailmassa eniten maaotteluita pelanneiden listalla jaetulla sijalla 67.
Miehet

Luettelossa aktiivisia maajoukkuepelaajia ovat viimeisen vuoden aikana pelattuihin maaotteluihin nimetyt pelaajat. Päivitetty 12.9.2012.
Keijo Paunio

Keijo Uolevi Paunio (28. toukokuuta 1935 Tukholma – 29. syyskuuta 2022 Helsinki) oli parodontologian professori, joka toimi Turun yliopiston vararehtorina, rehtorina ja kanslerina.
Henkilöhistoria

Paunio syntyi päätoimittaja Tauno Erhard Paunion ja kirjaaja Saara Elovaaran perheeseen. Myös hänen veljistään Ilkka Pauniosta ja Jouko Pauniosta tuli professoreita. Paunion puoliso vuodesta 1961 oli hammaslääketieteen tohtori Päivi Ilona Riittinen. Paunio tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteislyseosta 1955. Hän suoritti valtiotieteellisiä opintoja Helsingin yliopistossa, mutta valmistui kuitenkin hammaslääketieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1963 ja väitteli siellä hammaslääketieteen tohtoriksi 1969.
Ammattiura ja luottamustehtävät

Toimittuaan Turun yliopistossa assistenttina 1964–1969 ja apulaisopettajana 1969–1973 Paunio työskenteli parodontologian professorina 1973–1997. Tutkimusmatkan Yhdysvaltoihin hän teki 1972–1973. Paunio toimi National Institutes of Health -stipendin avulla tutkijana Michiganin yliopistossa. Hänen pääasiallisena tutkimuskohteenaan olivat kiinnityskudossairaudet. Paunio oli Turun yliopiston toinen vararehtori 1978–1981, rehtori 1993–1997 ja kansleri 1997–2000. Hänellä on yli 150 julkaisua alaltaan.
Paunio oli Suomen Hammaslääkäriseura Apollonian puheenjohtaja 1991–1992 ja toimi useassa kansainvälisessä organisaatiossa kollegoidensa edustajana. Korkeakouluneuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1980–1986 hän oli mukana vaikuttamassa yliopistojen koulutuspolitiikkaan. Tiedepolitiikkaan Paunio osallistui Suomen Akatemian Lääketieteellisen toimikunnan jäsenenä 1973–1976 ja 1977–1979, Tieteen keskustoimikunnassa 1989–1991 ja Suomen Akatemian hallituksessa 1996–1997. Tutkimuseettinen neuvottelukunta aloitti toimintansa 1992 ja Paunio toimi alusta asti sen puheenjohtajana, yhteensä kymmenen vuoden ajan.
Turun kaupungin musiikkijuhlasäätiössä Paunio vaikutti hallituksessa. Turun Yliopistosäätiön hallituksessa hän toimi 1993–1997 ja Matti Koivurinta -säätiön (Aboa Vetus & Ars Nova -museot) hallituksessa vuodesta 1995 vuoteen 2016.