stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alcântaran avaruuskeskus
Historia

Venäjän avaruusjärjestö ja Brasilia ovat solmineet yhteistyösopimuksen avaruustoiminnassa. Brasilian rakettitekniikkaa on alettu suunnata nesteajoaineita käyttäväksi, kun se aiemmin perustui kiinteisiin ajoaineisiin. Vuonna 2014 suunniteltiin ensimmäisen nesteajoaineraketin testausta Alcantarassa. Brasilian rakettikehitys perustuu pääosin venäläiseen teknologiaan. Venäjä auttaa Brasiliaa myös laukaisukeskuksen kehittämisessä.
Elokuussa 2003 brasilialainen kehitteillä oleva VLS-1-kantoraketti räjähti laukaisualustalla. Noin 20 ihmistä sai surmansa.
Vuonna 2010 Brasilia laukaisi VSB-3 kantorakettinsa onnistuneesti ballistiselle lennolle avaruuteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alcântaran kaupunki Wikimedia Commonsissa
Avaruusalusten laukaisukeskukset (sijainnin mukaan)
| --- | --- |
Afrikka:  Kenia – ASI: San Marco
Aasia:  Kiina – CNSA: Jiuquan • Taiyuan • Xichang • Wenchang • Base 603   Intia – ISRO: SDSC  Israel – ISA: Palmachim   Japani – JAXA: Tanegashima • Uchinoura  Kazakhstan - RKA: Baikonur   Pakistan – SUPARCO: Sonmiani •   Venäjä – RKA: Dombarovski • Svobodnyi • Vostotšnyi   Etelä-Korea – KARI: Naro
Eurooppa:  Venäjä – RKA: Kapustin Jar • Plesetsk   Ruotsi – SSC: Esrange
Pohjois-Amerikka:  Kanada – CAF, CSA: Fort Churchill   USA – Nasa: KSC • Wallops ♦ DoD: Cape Canaveral • Vandenberg ♦ Yksityiset: Corn Ranch • Kodiak Launch Complex • Mid-Atlantic Regional Spaceport • Mojave Airport & Spaceport • Oklahoma Spaceport • Spaceport America
Etelä-Amerikka:  Brasilia – FAB, AEB: Alcântaran avaruuskeskus   Ranska - ESA, CNES: Guayanan avaruuskeskus
Muualla:  Marshall Islands – DoD: Reagan Test Site Tyynimeri - Yksityiset: Ocean Odyssey
VLS-1:n malli.
Ajanta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
India-picture.net[vanhentunut linkki] - Pictures of Ajanta from india-picture.net (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Intiassa
Agran linnoitus
Ajantan luolat
Bhimbetkan kalliosuojat
Champaner-Pavagadhin arkeologinen puisto
Chhatrapati Shivaji Terminus
Cholan elävät temppelit
Darjeelingin ja Nilgirin vuoristorautatiet
Elephantan luolat
Elloran luolat
Fatehpur Sikri
Goan kirkot ja luostarit
Great Himalayanin kansallispuisto
Hampi
Humayunin mausoleumi
Jantar Mantar
Kazirangan kansallispuisto
Keoladeo
Khajuraho
Khangchendzonga
Konarakin aurinkotemppeli
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Länsi-Ghatit
Mahabalipuram
Mahabodhi-temppeli
Manasin kansallispuisto
Nanda Devi ja Valley of Flowers
Pattadakal
Punainen linnoitus
Qutub Minar
Rajasthanin kukkulalinnoitukset
Rani ki vav (kuningattaren porraskaivo)
Sanchi
Sundarbanin kansallispuisto
Taj Mahal
Adrienne Frantz

Adrienne Danielle Frantz (s. 6. kesäkuuta 1978 Mount Clemens, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Parhaiten hänet tunnetaan roolistaan sarjassa Kauniit ja rohkeat, jossa hän näytteli Ambrosia ”Amber” Moore Forresteria vuosina 1997–2005 ja jälleen vuosina 2010–2011. Vuonna 2003 hän näytteli myös Amberin kaksoissisarta April Knightia. Joulukuusta 2006 toukokuuhun 2010 (Yhdysvaltojen esitystahdissa) Frantz näytteli samaista roolia sarjassa Tunteita ja tuoksuja. Frantz poistui Tunteista ja tuoksuista jaksossa, joka esitettiin 7. toukokuuta 2010.
Frantzin uran ensimmäinen saippuasarjarooli oli vuonna 1997 sarjassa Sunset Beach, jossa hän näytteli Tiffany Thornea, mutta hän jätti roolinsa pian samana vuonna saatuaan Amberin roolin Kauniista ja rohkeista. Vuonna 2001 Frantz voitti Daytime Emmy -palkinnon parhaana nuorena näyttelijänä. Laulajanuransa hän aloitti vuonna 2006. Frantzin debyyttialbumi Anomaly ilmestyi toukokuussa 2007. Albumilla laulaa myös Daniel Wise. Saippuasarjojen lisäksi Frantz on näytellyt pieniä rooleja useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Resident Evil 2 ja 70’s Show.
Frantz seurusteli pitkään Goo Goo Dolls -yhtyeen keulahahmon Johnny Rzeznikin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2005. Vuonna 2011 Frantz meni vuoden seurustelun jälkeen naimisiin näyttelijä Scott Baileyn kanssa.
Alagir

| Alagir |
| --- | --- |
 Alagir
 Koordinaatit: 43.0375°N, 44.2221°E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Pohjois-Ossetia-Alanian tasavalta
Piiri:  Alagirin piiri
Perustettu:  1850
Kaupungiksi:  1938
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23 km²
Väkiluku (2010):  20 949
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  363240 - 363246 
Suuntanumero(t):  +7 86731 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alagir (oss.  ja ven. Алаги́р) on kaupunki Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan keskiosassa Venäjällä Kaukasiassa. Alagir sijaitsee Ærydonjoen länsipuolella, 54 kilometriä tasavallan pääkaupungista Vladikavkazista länteen. Kaivosteollisuus on merkittävässä asemassa kaupungin taloudessa. Muita merkittäviä aloja ovat puunjalostus- ja säilyketeollisuus. Vuonna 2002 kaupungin väestöstä oli osseetteja 91,1 prosenttia ja venäläisiä 6,2 prosenttia.
Historiaa

Alagir perustettiin vuonna 1850 ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1938.
Alagirin sijainti Pohjois-Kaukasiassa, Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa
Historiaa > Asukasluvun kehitys

12 600 (1939)
14 700 (1959)
18 200 (1970)
19 000 (1979)
21 100 (1989)
21 496 (2002)
20 949 (2010)
Aiheesta muualla

Gorod Alagir region15.ru. Arkistoitu 4.4.2008. (venäjäksi)
Pääkaupunki: Vladikavkaz  - Dzæudžyqæu

Alagir |
Ardon - Ærydon |
Beslan - Beslæn |
Digora - Digoræ |
Mozdok - Mæzdæg
Pohjois-Ossetia-Alanian lippu
Rantanuoliainen

| Rantanuoliainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Piikkinuoliaiset Cobitidae
Suku::  Cobitis
Laji::  taenia
Kaksiosainen nimi
 Cobitis taenia  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Rantanuoliainen Wikispeciesissä   Rantanuoliainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rantanuoliainen eli rantaneula (Cobitis taenia) on kalalaji, joka elää hitaasti virtaavissa tai seisovissa hiekkapohjaisissa vesissä. Meressä se viihtyy varsinkin hiekka- ja liejurannoilla mantereen läheisyydessä. Se hakee ruokansa pohjan hiekasta. Rantanuoliainen on aktiivinen öisin ja on päivisin piilossa kivien alla tai pohjaan kaivautuneena.
Rantanuoliainen kasvaa 8–12 senttimetrin mittaiseksi. Väriltään se on ruskean kirjava. Kyljissä on tummien täplien muodostamia rivejä. Rantanuoliaisen silmästä kuonoon kulkee tumma juova. Rantanuoliaisella on pienet viiksisäikeet ja sen poskissa on piikit, jotka kala voi nostaa pystyyn.
Suomessa rantanuoliainen on hyvin harvinainen. Sitä on tavattu itäisen Suomenlahden rannikkovesissä Kotkan ympäristössä ja Pyhtään ja Virolahden välisellä merialueella sekä muutamassa Kaakkois-Suomen itään laskevassa pikkujoessa. Laji on suojeltu EU:n luontodirektiivissä. Ulkonäöltään samantapainen kivennuoliainen (Barbatula barbatula) on huomattavasti yleisempi.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Rantanuoliainen (Cobitis taenia)
Luonnontieteellinen keskusmuseo: Cobitis taenia
Cobitis taenia (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
YLE uutiset 1.12.2009: Mutaan piiloutunutta kalaa luultiin uhanalaiseksi
ITIS: Cobitis taenia (englanniksi)
Alkueläimet

Leishmania donovani-harvasiimaeliö luuytimessä.
Alkueläimet (Protozoa; kreik. proto: ’ensimmäinen’, zoa: ’eläin’) ovat mikroskooppisia ja yksisoluisia aitotumaisia eliöryhmiä, jotka ovat elintavoiltaan eläinmäisiä eli toisenvaraisia ja liikuntakykyisiä. Saksalainen Otto Bütschli jakoi vuosina 1880–1889 tällaiset eliöt edelleen ulkonäön ja elintapojen perusteella juurieläimiin (Sarcodina), itiöeläimiin (Sporozoa), ripsieläimiin (Infusoria) ja siimaeliöihin (Mastigophora). Nykyisessä tieteellisessä luokittelussa fylogeneettisesti eli kehityshistoriallisesti yhtenäistä alkueläinten ryhmää ei kuitenkaan ole, vaan sanaa käytetään lähinnä tiettyä elintapaa kuvaavana yleisnimityksenä.
Alkueläimiä esiintyy kaikkialla, missä on vettä: ihmisten elimistössä, eläimissä, kosteassa maassa, suolaisessa ja makeassa vedessä.[lähde? ]
Amebat, joita on myös kutsuttu juurijalkaisiksi, liikkuvat solukalvoulokkeiden eli valejalkojen avulla; ripsieläimet ripsipeitteiden avulla, eräät ekskavaatteihin kuuluvat siimaeliöt yhden tai useamman uimasiiman avulla ja itiöeläimet muiden eläimien tai eliöiden avulla.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alkueläimet Wikimedia Commonsissa
Aleksandăr Malinov

Aleksandăr Malinov
Aleksandăr Malinov (3. toukokuuta (J: 20. huhtikuuta) 1867 Pandăkli, Bessarabia – 20. maaliskuuta 1938 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1908–1911, 1918 ja 1931.
Bessarabialainen Malinov opiskeli oikeustiedettä Kiovassa, ja toimittuaan lakimiehenä Bulgariassa hän sai vuonna 1889 maan kansalaisuuden. Hän kuului Karavelovin demokraattisen puolueeseen ja oli vuodesta 1901 kansalliskokouksen jäsen. Malinov toimi ensimmäisen karran Bulgarian pääministerinä tammikuusta 1908 maaliskuuhun 1911; lokakuusta 1910 alkaen hän oli myös ulkoministerinä. Hänen ensimmäiselle pääministerikaudelleen osui Balkanin kriisi, jonka yhteydessä Bulgaria julistautui lopullisesti itsenäiseksi sekä kuningaskunnaksi. Malinov kannatti Bulgarian liittoutumista Venäjän ja ententevaltioiden kanssa ja varoitti maan ajautumisesta riippuvaiseksi keskusvalloista, mikä tuli ilmeiseksi varsinkin Balkanin sotien jälkeen. Vastoin hänen neuvojaan pääministeri Vasil Radoslavov ja tsaari Ferdinand I päättivät syyskuussa 1915 viedä Bulgarian mukaan ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen puolelle.
Bulgarian ajauduttua lähelle romahdusta tsaari erotti Radoslavovin kesäkuussa 1918 ja nimitti Malinovin uudeksi pääministeriksi. Hän tunnusteli mahdollisuuksia rauhan solmimiseen ympärysvaltojen kanssa ja yritti siten samalla painostaa Saksan antamaan taloudellista ja sotilaallista apua Bulgarialle, mutta nämä yritykset osoittautuivat turhiksi. Kun Bulgarian rintama Makedoniassa romahti syyskuussa 1918, Malinov pyysi ympärysvalloilta aselepoa, vaikka tsaari Ferdinand olisi halunnut jatkaa taistelua. Ympärysvallat suostuivat aselepoon sillä ehdolla, että Bulgaria antautui ehdoitta. Malinov jatkoi pääministerinä vielä sen jälkeen, kun Ferdinand oli lokakuussa luopunut kruunusta. Hän erosi marraskuun lopussa protestina Romanian suorittamalle kiistanalaisen Dobrudzhan alueen miehitykselle, josta ei oltu sovittu aselevon yhteydessä. Malinov oli vielä kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta lokakuuhun 1931.
Power Girl

| Power Girl |
| --- | --- |
Luoja(t):  Gerry Conway Ric Estrada Wally Wood
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  All Star Comics nro 58 (helmikuu 1976)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Kara Zor-L
Status:  aktiivinen
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Ryhmäsidokset:  Oikeuden Yhteiskunta Oikeuden Puolustajat Birds of Prey
Henkilöllisyydet:  Karen Starr
Voimat:  Supervahva kyky lentää haavoittumattomuus nopeus
Suhteet
Sukulaiset:  Zor-L (isä; kuollut) Alura In-Z (äiti; kuollut) Jor-L (setä, kuollut) Lora (täti, kuollut) In-Ze (isoisä, kuollut) Kal-L (serkku; kuollut)
Power Girl, oikealta nimeltään Kara Zor-L tai Karen Starr on DC Comicsin kustantamissa sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar, jonka loivat Gerry Conway, Ric Estrada ja Wally Wood. Hahmon ensiesiintyminen oli All Star Comics -sarjakuvalehden numerossa 58, vuonna 1976. Power Girl on DC-sarjakuvan rinnakkaisuniversumin Earth-Twon versio Terästytöstä. Hahmo pakeni Teräsmiehen tavoin tuhoutuneesta Kryptonista, mutta Power Girlin aluksella kesti kauemmin saapua maaplaneetalle. Hahmolla on samat supervoimat kuin Teräsmiehellä.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League Unlimited

Power Girl ei esiinny sarjassa, mutta Galateaksi nimetty hahmo perustuu Power Girliin. Sarjassa hahmo on Terästytön klooni, jonka Cadmuksen tiedemiehet loivat siltä varalta, että Oikeuden Puolustajat kääntyisivät maataan vastaan. Vaikka Galatea muistutti Power Girliä sekä ulkonäkönsä että asunsa puolesta, poikkesi hahmon luonne esikuvastaan. Galatea oli pahantahtoinen versio Terästytöstä, jonka kanssa sillä oli mentaalinen yhteys sarjan aikana. Terästyttö onnistui lopulta kukistamaan Galatean kaksintaistelun aikana ja laittoi tämän katatoniseen tilaan. Hahmon äänenä toimi Nicholle Tom, joka oli samaisessa sarjassa myös Terästytön äänenä.
Muissa medioissa > Animaatio > Superman/Batman: Public Enemies

Varsinaisesti ensimmäisen esiintymisensä sarjakuvien ulkopuolella Power Girl teki animaatioelokuvassa Superman/Batman: Public Enemies vuonna 2009, jossa hahmon äänenä toimi Allison Mack.
Elokuvassa Power Girl työskentelee Kapteeni Atomin alaisuudessa, joka ottaa vastaan komentoja Yhdysvaltain presidentiltä Lex Luthorilta. Myöhemmin Luthor lavastaa Metallon kuoleman ja syyttää siitä Teräsmiestä julistaen entisestä sankarista palkkion sille joka tuo sen hänelle. Power Girl on kuitenkin ainut ryhmässä joka epäilee Teräsmiehen syyllisyyttä ja liittyy kesken taistelun Teräsmiehen ja Batmanin puolelle. Kapteeni Atomi kysyy pitääkö asia paikkaansa, johon Power Girl vastaa asian olevan monimutkainen. Tämän myötä Major Force suuttuu naisen petturuudesta Luthoria kohtaan ja aloittaa joukkotappelun. Tappelu saa lopulta päätöksen, kun Power Girl säntää auttamaan Batmania, joka on puheillaan ärsyttänyt Major Forcea. Power Girl iskee kaikin voimin Major Forcea mahaan, jonka seurauksena hänen asu rikkoutuu ja ydinenergiaa alkaa purkaantua. Tämä on johtaa räjähdykseen, mutta Black Lightningin ja Kapteeni Atomin yhteistyöllä se jää hyvin pieneksi. Myöhemmin Power Girl auttaa Batmania ja Teräsmiestä voittamaan Haukkamiehen ja Kapteeni Marvelin, jotka yrittivät estää pääsyn Luthorin ohjustukikohtaan. Tämän myötä hän matkaa Tokioon, jossa tehtävänään on suojella japanilaista lapsineroa Lelumiestä, Hiroa. Luthor kuitenkin saapuu myöhemmin Tokioon seuratessaan Teräsmiestä ja Batmania. Luthor lyö Power Girlin tajuttomaksi kryptoniittisäteillään. Power Girl kuitenkin toipuu iskusta ja palaa elokuvan lopussa kertomaan Teräsmiehelle Batmanin mahdollisesti selvinneen räjähdyksestä, tuhotessaan meteoriitin.
Muissa medioissa > Animaatio > DC Super Hero Girls

Power Girl esiintyi DC Super Hero Girls sarjan jaksossa "#PowerSurge", jossa Terästyttö hävittyään taistelun Livewirea vastaan ja lavastettua kuolemansa naamioi itsensä Power Girliksi Zatannan avulla väittäen muille olevansa Terästytön variaatio Maa 2 universumista, kunnes hän uusintaottelussa Livewirea vastaan kukisti tämän ja palasi takaisin Terästytön identiteettiinsä. Häntä ääninäytteli sarjassa Nicole Sullivan.
Muissa medioissa > Videopelit

Power Girl esiintyy vuonna 2010 DC Universe Onlinessa, jossa se ei ole pelattavana hahmona. Häntä ääninäyttelee pelissä Adrienne Mishler.
Power Girl esiintyy ladattavana bonushahmona Lego Batman 3: Beyond Gotham -pelissä.
Power Girl esiintyy Injustice 2 pelissä Terästytön vaihtoehtoisena asuna. Häntä ääninäyttelee pelissä Sara Cravens.
Näyttelijät

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Allison Mack |  | Superman/Batman: Public Enemies |  |
| 2017 | Sara Cravens |  |  | Injustice 2 |

Power Girl elokuvassa Superman/Batman: Public Enemies.
Raahen rautatieasema

Raahen rautatieasema (lyh. Rhe, ruots. Brahestads järnvägsstation) on rautatieasema Suomen rataverkolla Raahen kaupungissa Raahen radalla. Asemalla on nykyisin ainoastaan tavaraliikennettä. Lipunmyynti lopetettiin 2000-luvun alussa, henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1966.
Raahen asemaa on suunniteltu otettavaksi uudelleen käyttöön. Suomen Lähijunat Oy on luokitellut aseman "palautettavissa olevaksi asemaksi".
Yksityinen Raahen Rautatieosakeyhtiö rakennutti Raahen asemarakennuksen vuosina 1899–1890, ja se poikkeaa huomattavasti Suomen muista rautatieasemista. Asema-alue käsittää myös asemapuistikon. Museovirasto on huomioinut alueen valtakunnallisesti merkittävänä kulttuurihistoriallisena ympäristönä.
Raahen ratapihalla on kolme junaliikenteen käytössä olevaa raidetta ja viisi kuormaus- ja purkausraidetta.
Rantanurmikka

| Rantanurmikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Nurmikat Poa
Laji::  palustris
Kaksiosainen nimi
 Poa palustris  L. 
Synonyymit
 Poa fertilis  Poa serotina  Poa triflora 
Katso myös
   Rantanurmikka Wikispeciesissä   Rantanurmikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rantanurmikka (Poa palustris) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, nurmikoiden (Poa) sukuun kuuluva kasvilaji. Rantanurmikka muistuttaa hieman lehtonurmikkaa (Poa nemoralis), mutta on yleensä sitä selvästi suurempikokoinen. Lisäksi lajit ovat erotettavissa toisistaan kielekkeiden ulkonäön perusteella.
Rantanurmikka on melko korkeakasvuinen ja lyhytjuurakkoinen heinälaji, joka kasvaa löyhinä mättäinä. Rantanurmikan varret voivat kasvaa metrinkorkuisiksi asti ja niissä on viidestä seitsemään nivelväliä. Pinnaltaan varret ovat sileitä. Lehdet ovat noin viisi millimetriä leveitä ja melko rentoja. Kieleke on niin ikään viiden millimetrin mittainen. Rantanurmikan kukinto on suurikokoinen ja runsashaarainen röyhy, joka on usein supussa. Tähkylät ovat keltaisen–violetinkirjavia ja harvakukkaisia; kussakin tähyklässä on kahdesta viiteen kukkaa. Rantanurmikka kukkii heinä–elokuussa.
Rantanurmikka kasvaa ravinteikkailla ja kosteilla kasvupaikoilla, kuten joenvarsilla tai lampien ja meren rannoilla, mutta voi esiintyä myös kuivemmilla paikoilla. Suomessa rantanurmikka on yleinen suuressa osassa maata. Eniten sitä tavataan Suomessa Tornio–Ilomantsi-linjan eteläpuolella, mutta myös monin paikoin pohjoisempanakin. Vähiten rantanurmikkaa tavataan Suomessa Kainuun itäosissa sekä Pohjois-Lapissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Rantanurmikka (Poa palustris)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Poa palustris (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Poa palustris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Poa palustris (englanniksi)
Flora of North America: Poa palustris (englanniksi)
Flora of China: Poa palustris (englanniksi)
Piirroskuva rantanurmikasta.
Alluusio

Alluusio tarkoittaa viittausta johonkin asiayhteyden ulkopuoliseen, tunnettuun asiaan. Alluusioita esiintyy puhekielessä, kaunokirjallisuudessa, musiikissa ja kuvataiteessa. Alluusioilla voidaan myös rajoittaa asian ymmärtävien joukkoa, kuten tapauksissa jossa on pyritty välttämään sensuuria ja tekstin todellinen merkitys on luettava "rivien välistä". Alluusioita käytetään myös komiikassa ja sarjakuvissa, joissa kuva ja teksti muodostavat alluusionselvennä.
T. S. Eliotin runojen on usein kuvattu sisältävän alluusioita johtuen hänelle tyypillisestä tavasta viitata nimiin, paikkoihin tai kuviin joiden merkitys saattaa kirkastua ainoastaan aikaisempaa tietämystä omaaville. Tämä kirjoitustekniikka saattaa tarjota mielenkiintoisia ja monitasoisia lukuelämyksiä valveutuneille, mutta näihin syvempiin asiayhteyksiin vihkiytymättömille sen sijaan T.S. Eliotin teksti saattaa näyttäytyä liian raskaana tai vaikeaselkoisena.
Pääkallokehrääjä

| Pääkallokehrääjä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ilkka Remes
Kieli:  suomi
Genre:  jännitys, vaihtoehtohistoria
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1997
Sivumäärä:  455
ISBN:  951-0-22133-3

Seuraava:  Karjalan lunnaat (1998)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pääkallokehrääjä on Ilkka Remeksen vuonna 1997 julkaistu ensimmäinen romaani.
Juoni

Pääkallokehrääjä sijoittuu vaihtoehtohistorialliseen maailmaan, jossa Suomi antautui Neuvostoliitolle jatkosodan päätteeksi. Kirjan ensimmäinen sivu koostuu kuvitteellisesta päiväkäskystä vuonna 1944, jossa ilmoitetaan Suomen puolustusvoimien upseerien internoinnista ja muiden varusmiesten demobilisoinnista. Ahvenanmaan demilitarisointi puretaan ja Torniojoen laakson rajasta tulee raskaasti vartioitu.  Ruotsi liittyy puolestaan myöhemmin Natoon. Suomea luonnehditaan itäblokin mallivaltioksi, jolle ainoastaan Saksan demokraattinen tasavalta vetää vertoja.
Varsinainen juoni alkaa vuonna 1986, jolloin Vänrikki Stoolin tarinoita siteeraava ja Uuno Klamin Kalevala-sarjaa kuunteleva Ruotsiin loikannut suomalainen liikemies Heikki Ervasti aloittaa johtamansa terroristijärjestö Sinisen Armeijakunnan avulla suunnitelman, jolla aikoo kiristää Neuvostoliiton johtoa vetämään joukkonsa maasta. Suunnitelmassa on tarkoitus käyttää pienikokoisia Neuvostoliiton asevoimien varikolta varastettuja ydinpommeja. Suunnitelman toteuttamiseksi on siepattava kaksi ydinfyysikkoa, joista toinen on Englannissa asuva suomalaissyntyinen Jukka Kajander.
Suunnitelma Suomen itsenäisyyden palauttamiseksi onnistuu lopulta monen mutkan kautta. Neuvostoliitto vetäytyy manner-Suomesta, mutta jättää Sinisen Armeijakunnan tarjouksen mukaisesti joukkonsa Ahvenanmaalle, ja Suomen johtajalle Mattilalle aletaan etsiä seuraajaa.
Achernar

| Achernar |
| --- | --- |

Nimen alkuperä:  arabia
Bayerin designaatio:  α Eridani, α Eri
Flamsteedin designaatio:  ?
HR-designaatio:  HR 472
HD-designaatio:  HD 10144
Muut designaatiot:  HIP 7588 CP(D)-57 334 SAO 232481 FK5 54
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  +0,45 (9.) mv
Absoluuttinen kirkkaus:  −2,77 Mv
Valovoima:  1 0701 2 900–5 4002 aurinkoa
Spektriluokka:  B3 Vpe
Väri-indeksi:  −0,16
Lämpötila:  14 500–19 300 K
Massa:  6–8 M☉
Säde:  7,7–12 R☉
Muuttujatyyppi:  –
Pyörimisnopeus:  225-300 km/s
Elinkelpoinen vyöhyke:  54-73 AU
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Eridanus
Rektaskensio (J2000):  1 h 37 m 42,8 s
Deklinaatio (J2000):  −57° 14' 12,3"
Etäisyys:  144
Parallaksi:  22,68 ± 0,57 mas
Säteisnopeus:  −19 km/s
Ominaisliike:  0,097 mas/v
 Näkyy leveysasteiden 33° N  ja 90° S välillä. 
Achernar [akernar], α Eridani, on Eridanuksen tähdistön kirkkain tähti ja koko tähtitaivaan yhdeksänneksi kirkkain tähti. Se sijaitsee aivan pitkän tähdistönsä eteläosassa vain 33 asteen päässä eteläisestä taivaannavasta eikä siten näy esimerkiksi Euroopassa. Tähti on saanut nimensä arabiankielisestä sanasta آخر النهر (āxir an-nahr), joka tarkoittaa ’joen loppupäätä’. Ennen 1500-luvun löytöretkiä etelään Eridanuksen katsottiin päättyvän θ Eridaniin, jota tuolloin kutsuttiin Achernariksi. Kun α Eridani lopulta löydettiin, sai se nimen itselleen ja theeta-tähdestä tuli Acamar.