stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Florynkan tasavalta
Vaiheet

Florynkan tasavalta perustettiin entisen Itävalta-Unkarin hajotessa. 5. joulukuuta 1918 nykyisin Puolaan kuuluvassa Florynkan kylässä kokoontui 500 edustajaa 130. lemkojen asuttamasta kylästä. Tapaamisessa perustettiin lemkoalueen neuvosto, jota johti kreikkalaiskatolinen pappi Myh’ail Iurtšakevytš. Neuvosto perusti edelleen hallintorakenteen, johon kuului sen alapuolella piirikuntatasoiset neuvostot, poliisi ja tuomioistuimet. Alun perin tavoitteena oli yhdistää ruteenit yhteen valtiomuodostelmaan. Monet neuvoston jäsenistä olivat russofiilejä ja he halusivat yhdistää lemkoalueet Venäjän yhteyteen. Kun pian alkoi kuitenkin näyttää siltä että tämä ei olisi mahdollista, alettiin ajaa sen sijaan liitosta Tšekkoslovakiaan. Jo joulukuussa Prahaan lähetettiin lähetystö, joka pyysi liitosta virallisemmin. Lemkot lähettivät lehetystön myös Prešoviin, jossa he liittyivät siellä perustettuun karpaattoruteenien neuvostoon.
Puola teki tyhjäksi kaavaillut liitoshankkeet muihin maihin. Puola oli alkanut lähettää lemkojen asuttamalle alueelle omia joukkojaan ja huhtikuuta 1919 Florynkan tasavallan johto pidätettiin. Niin sanottu tasavalta syntyi kuitenkin vielä uudelleen saman vuoden lopulla. Lemkoja oli alettu nostaa Puolan asevoimiin, johon liittyen lemkojen neuvosto perustettiin uudestaan. Neuvosto lähetti Varsovaan oman lähetystönsä ja puolalaisilta viranomaisilta saatiin lupaus lopettaa lemkojen otto armeijaan. Todellisuudessa tapa kuitenkin jatkui edelleen. Reaktiona tähän lemkojen johto kokoontui jälleen kerran Florynkassa. 29. maaliskuuta 1920 perustettiin 26-henkinen lemkoalueen korkein neuvosto, sekä 5-henkinen toimeenpaneva neuvosto. Jälkimmäisen puheenjohtajana toimi Jaroslav Katšmartšyk. Puolalaiset vastasivat tasavllan toimintaan lähettämällä alueelle joukkojaan. Kevääseen 1920 mennessä he hallitsivat käytännössä koko aluetta. Niin sanotun tasavallan johto pidätettiin alkuvuodesta 1921. Heitä vastaan järjestettiin 10. kesäkuuta 1921 oikeudenkäynti, jossa syytteessä oli esimerkiksi Katšmartšyk. Syytetyt päätettiin kuitenkin lopulta vapauttaa syytteistä, koska heidän katsottiin toimineen "kansan tahdosta".
Alueella toimineista useammista eri neuvostoista on sittemmin alettu käyttää nimeä Florynkan lemko-ruteenien tasavalta. Tasavalta oli ensimmäinen onnistunut yritys edustaa lemkoja paitsi Puolassa, mutta myös kansainvälisellä areenalla. Lemkoille tasavallan toiminnasta tuli kansallisuusaatteen symboli. Komańczan tasavalta oli hieman samantapainen, mutta lyhytikäisempi lemkojen tasavalta.
Frank J. Fletcher

Frank Fletcher vuonna 1942.
Frank Jack Fletcher (29. huhtikuuta 1885 Marshalltown, Iowa – 25. huhtikuuta 1973 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen amiraali, joka toimi komentajana toisen maailmansodan Tyynenmeren sodassa.
Fletcher valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1906. Hän osallistui vuoden 1914 Veracruzin miehitykseen Meksikossa ja sai kongressin kunniamitalin pelastettuaan suuren määrän pakolaisia laivaansa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli muun muassa hävittäjän kapteenina ja sai Navy Cross -kunniamerkin laivasaattueiden suojelusta vaarallisilla vesillä. Vuosina 1933–1936 Fletcher toimi laivastoministeri Claude Swansonin adjutanttina. Oltuaan välillä vuoden ajan taistelulaiva USS New Mexicon kapteenina Fletcher palasi laivaston päämajaan Washingtoniin. Syksystä 1939 alkaen hän oli risteilijädivisioonan komentaja. Pearl Harborin hyökkäyksen aikana hän oli turvassa merellä lippulaivallaan USS Minneapolisilla ja sai heti sodan alussa ylennyksen kontra-amiraaliksi. Fletcher komensi toista kahdesta taisteluosastosta, jotka osallistuivat keväällä 1942 iskuihin Marshallin- ja Gilbertsaarille, ja oli mukana taistelemassa japanilaisten hyökkäystä vastaan Salamauan–Laen alueella Uudessa-Guineassa.
Fletcher komensi amerikkalaisia joukkoja kahdessa tunnetussa voitokkaassa meritaistelussa, toukokuun 1942 Korallimeren taistelussa ja kesäkuun 1942 Midwayn taistelussa. Midwayssa hän tosin joutui luovuttamaan kesken taistelun tosiasiallisen johdon kontra-amiraali Raymond A. Spruancelle kun hänen lippulaivansa USS Yorktown sai torpedo-osuman. Fletcher ylennettiin pian Midwayn voiton jälkeen vara-amiraaliksi. Hän johti myös amerikkalaisten hyökkäystä Guadalcanalille elokuussa 1942 yhdessä kontra-amiraali Richmond K. Turnerin kanssa, jolloin he ajautuivat erimielisyyksiin. Fletcheriä moitittiin myöhemmin päätöksestään vetää lentotukialuksensa pois japanilaisten lähestyessä, koska tämä asetti maihinnousujoukkojen huollon alttiiksi hyökkäyksille. Fletcher oli johdossa myös myöhemmin samassa kuussa käydyssä Itäisten Salomonsaarten taistelussa, jossa hän haavoittui itse lievästi lippulaivansa USS Saratogan saatua osuman. Tämän jälkeen hänet siirrettiin lomalle.
Marraskuusta 1942 alkaen Fletcher oli Seattlessa luoteisen rannikkopuolustuksen ja huhtikuusta 1944 alkaen sen tilalle perustetun Alaskan rannikkopuolustuksen johtajana. Vuodesta 1943 sodan loppuun asti hän oli myös koko pohjoisen Tyynenmeren alueen komentaja. Japanin antauduttua hänen joukkonsa miehittivät maan pohjoisosan. Hän jäi eläkkeelle 1947 ja sai samalla ylennyksen amiraaliksi. Kuoltuaan vuonna 1973 Fletcher haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle Washingtoniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frank J. Fletcher Wikimedia Commonsissa
Analogi

Analogi (kreik. αναλόγιον, analogion ven. аналогий, analogi) on ortodoksisessa kirkossa käytettävä, yläosastaan kaltevatasoinen lukupöytä. Sitä käytetään muun muassa jumalanpalveluksissa, jolloin sen päälle laitetusta Raamatusta, evankeliumikirjasta tai muista jumalanpalveluskirjoista luetaan jumalanpalveluksen tekstejä. Sitä käytetään usein myös ristin tai ikonin aluspöytänä.
Friedrich Rühs

Friedrich Rühs.
Christian Friedrich Rühs (1. maaliskuuta 1781 Greifswald, Ruotsin Pommeri – 1. helmikuuta 1820 Firenze, Toscanan suurherttuakunta) oli saksalainen historioitsija ja professori.
Rühs syntyi kauppiasperheeseen ja piti ruotsia toisena äidinkielenään. Hän opiskeli vuodesta 1798 historiaa ja valtiotiedettä Göttingenin yliopistossa professori August Ludwig von Schlözerin oppilaana. Rühs oli yksityisdosenttina Göttingenin yliopistossa vuosina 1801–1802 ja Greifswaldin yliopistossa 1802–1808 sekä historian professorina Greifswaldissa 1808–1810 ja vastaperustetussa Berliinin yliopistossa vuodesta 1810. Vuodesta 1817 hän oli myös Preussin kuninkaallinen historioitsija. Hän oli Preussin tiedeakatemian jäsen.
Rühs erikoistui Pohjoismaiden ja Ruotsin historiaan. Hänen viisiosainen teoksensa Geschichte Schwedens (1803–1814) kattaa Ruotsin poliittisen ja kulttuurihistorian vuoteen 1718 asti. Sen sivutuotteena syntyi vuonna 1809 julkaistu Suomen historiaa käsittelevä teos Finland und seine Bewohner, joka oli ensimmäinen Suomen historian yleisesitys. Molemmat teokset käännettiin ruotsiksi. Geschichte Schwedens sai hyvän vastaanoton Ruotsissa, mutta Rühsin myöhemmät tutkimukset Edda-tarustosta ja vanhasta islantilaisesta runoudesta saivat paljon kritiikkiä ruotsalaisilta ja tanskalaisilta oppineilta. Vastaavasti Rühsin vähättelevä kuvaus suomalaisesta muinaisyhteiskunnasta nostatti Suomessa vastustusta Turun akatemian kansallisromantikkojen keskuudessa. A. I. Arwidsson julkaisi Rühsin Suomen historiasta vuonna 1827 laajennetun ruotsinkielisen laitoksen, jota hän täydensi omilla Rühsistä poikkeavilla näkemyksillään. Rühs käänsi ruotsista saksaksi muun muassa Carl Gustaf af Leopoldin ja kuningas Kustaa III:n kirjoituksia.
Rühs tunnettiin nationalistisista ja juutalaisvastaisista näkemyksistään. Hän julkaisi vuonna 1815 eräässä tieteellisessä aikakauslehdessä juutalaisten emansipaatiota vastustavan artikkelin, joka ilmestyi seuraavana vuonna myös erillisenä pamflettina nimellä Ueber die Ansprueche der Juden an das deutsche Buergerrecht. Rühsin mukaan juutalaisten ja saksalaisten välillä oli ylittämätön kuilu eikä juutalaisille tullut myöntää kansalaisoikeuksia kristityissä maissa, koska he muodostivat oman kansakuntansa omine lakeineen ja yläluokkineen. Hänen mukaansa juutalaisyhteisöjä voisi sietää vain rajoitusten alaisina ja vain kristinuskoon kääntyneet juutalaiset ansaitsisivat tasavertaiset oikeudet.
Rühs kuoli vuonna 1820 ollessaan Italiassa hoitamassa terveyttään.
Teoksia

Geschichte Schwedens, viisi osaa (1803–1814), ruotsiksi nimellä Svea rikes historia från de äldsta tider till konung Carl XII:s död (1823–1825)
Erinnerungen an Gustav Adolf (1806)
Finland und seine Bewohner (1809), ruotsiksi kolmiosaisena nimellä Finland och dess invånare (1811–1813)
Die Edda, nebst einer einleitung über nordische poesie und mythologie (1812)
Über den ursprung der isländischen poesie aus der angelsächsischen (1813)
Ueber die Ansprueche der Juden an das deutsche Buergerrecht (1816)
Handbuch der geschichte des mittelalters (1816)
Rechte des Christenthums und des Deutschen Volks Gegen die Ansprüche der Juden und Ihrer Verfechter (1816)
Das verhältniss Holsteins und Schleswigs zu Deutschland und Dänemark (1817)
Über das studium der preussischen geschichte (1817)
Ausführliche erläuterung der ersten zehn capitel der schrift des Tacitus über Deutschland (1821)
Aiheesta muualla

Finland und seine Bewohner digitoituna (sama teos ruotsiksi)
Frank Black

| Frank Black |
| --- | --- |
 Frank Black esiintymässä vuonna 2009
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Michael Kittridge Thompson IV
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1965 (ikä 59)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Black Francis Frank Black
Aktiivisena:  1986–
Tyylilajit:  vaihtoehtorock
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  Pixies, Frank Black and the Catholics, Grand Duchy, Paley & Francis, Pigface
Levy-yhtiöt:  4AD, American, Cooking Vinyl, Sonic Unyon, spinART
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Frank Black (oik. Charles Michael Kittridge Thompson IV, s. 6. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi Black Francis -nimellä vaihtoehtorock-yhtyeessä Pixies, jossa hän toimi keulakuvana vuosina 1986–1993. Tämän jälkeen hän lähti menestyksekkäälle soolouralle, jolloin hän toimi myös Catholics-nimisen taustayhtyeen kanssa vuodesta 1998 lähtien. Myöhemmin hän kuitenkin kokosi Pixiesin uudelleen vuonna 2004, mutta jatkaa kuitenkin aktiivisesti soolouraansa.
Frank Black on ammentanut monista eri tyylilajeista vaikutteita kappaleihinsa, esimerkiksi vaihtoehtorock, pop, punk, heavy metal, country ja folk.
Diskografia > Sooloalbumit

Frank Black (1993)
Teenager of the Year (1994)
The Cult of Ray (1996)
Frank Black and the Catholics (1998)
Pistolero (1999)
Dog in the Sand (2001)
Black Letter Days (2002)
Devil’s Workshop (2002)
Show Me Your Tears (2003)
Frank Black Francis (2004)
Honeycomb (2005)
Fast Man Raider Man (2006)
Christmass (2006)
Bluefinger (2007)
Svn Fngrs (2008)
Diskografia > Pixies

Come on Pilgrim (1987)
Surfer Rosa (1988)
Doolittle (1989)
Bossanova (1990)
Trompe le Monde (1991)
Indie Cindy (2013)
Aiheesta muualla

Frank Blackin viralliset kotisivut (englanniksi)
Friedrich Robert Helmert

Friedrich Robert Helmert
Friedrich Robert Helmert (1843–1917) oli saksalainen geodeetti. Hän oli vuodesta 1870 geodesian professorina Aachenin teknillisessä korkeakoulussa, vuodesta 1886 Potsdamin geodeettisen laitoksen johtajana ja Berliinin yliopiston professorina. Helmertin aikana Potsdamin geodeettinen laitos saavutti keskeisen aseman geodesiassa. Helmertin tutkimukset koskevat pääasiassa maapallon muodon määrittämistä ja tasoituslaskun teoriaa. Hän julkaisi runsaasti alan kirjallisuutta.
Merenmittausalus Fugro Helmert
Teokset

Die Ausgleichungsrechnung nach der Methode der kleinsten Quadrate (1872)
Die mathematischen und physikalischen Theorien der höheren Geodäsie (2 os., 1880, 1884)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich Robert Helmert Wikimedia Commonsissa
Analogia

Analogia (kreikan sanasta analogos, järjenmukainen, yhtäpitävä) tarkoittaa yhdenmukaisuutta, samankaltaisuutta, vastaavuutta, verrattavuutta. Käsitteellä on erilaisia erityismerkityksiä:
Analogia, yhdenmukaisuus, on termi tavalle selittää asioiden yhdenmukaisuutta, verrattavuutta tai vastaavuutta.
Biologiassa analogia on (alkuperältään erilaisten) elinten samatoimisuus tai samatoimintaisuus.
Kielitieteessä analogia on sanan tai muodon yhtäläistävä vaikutus toiseen.
Analogia-skeema
Filippiiniensorsa

| Filippiiniensorsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sorsat Anas
Laji::  luzonica
Kaksiosainen nimi
 Anas luzonica  Fraser, 1839 
Katso myös
   Filippiiniensorsa Wikispeciesissä   Filippiiniensorsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Filippiiniensorsa (Anas luzonica) on Filippiineillä elävä sorsalaji. Se on Filippiineillä kotoperäinen laji, ja sen kanta vähenee nopeasti elinympäristöjen muutosten takia. Nykyisin filippiiniensorsia arvioidaan olevan enää viisituhatta yksilöä.
Koko ja ulkonäkö

Filippiiniensorsan pää on muuten kanelinruskea, mutta päälaki ja silmän läpi kulkeva raita ovat tummanruskeat. Muualta höyhenpeite on harmaanruskea. Lentävän linnun siivissä näkyy kiiltävä vihreä läikkä, jossa on mustat reunat. Nokka on siniharmaa. Aikuisen linnun pituus on 48–58 senttimetriä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Filippiiniensorsaa tavataan nimensä mukaisesti Filippiineillä. Se elää monenlaisissa kosteikkoympäristöissä, sekä suolaisen että makean veden äärellä, myös siellä missä vesi lilluu metsän siimeksessä kuten mangrovealueilla ja toisaalta myös avomerellä.
Lisääntyminen

Filippiiniensorsien pesimiskausi ulottuu maaliskuusta marraskuuhun mutta siinä on alueellisia eroja. Vilkkainta pesiminen on heinä-elokuussa. Pari laskee 8–10, joskus jopa 16 munaa. Niitä haudotaan noin 25 päivää.
Ravinto

Filippiiniensorsat syövät kalaa, äyriäisiä, hyönteisiä, riisiä ja kasvinversoja.
Fujitsu FM-7

| FM-7 |
| --- | --- |
 FM New 7
Valmistaja:  Fujitsu
Kehittäjä:  Fujitsu
Tyyppi:  mikrotietokone
Julkaistu:  1982
Suoritin:  2 kpl 68B09
Keskusmuisti:  64 KB
FM-7 (lyh. Fujitsu Micro) on Fujitsun valmistama mikrotietokone. Tietokone suunniteltiin karsituksi versioksi aiemmasta FM-8 -mallista.
Tietokoneessa on kaksi kappaletta Fujitsun valmistamaa MBL 68B09 suoritinta, joka perustuu Motorola 6809 suorittimeen.Laitten kellotaajuus oli 2 MHz, video-RAM:n määrä oli 48 kilotavua ja ROM-muistia oli 44 kilotavua.
FM New 7 on vuonna 1984 esitelty päivitysmalli.
FM77AV on vuonna 1985 julkaistu kehittyneempi malli.
Aiheesta muualla

FM-7.com (japaniksi)
Tietokone Fujitsun sivuilla (japaniksi)
Aleksandr Rodtšenko

| Aleksandr Rodtšenko> Алекса́ндр Миха́йлович Ро́дченко |
| --- | --- |
 Aleksandr Rodtšenko 1930-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1891 Pietari
Kuollut: 3. joulukuuta 1956 (64 vuotta) Moskova
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Ammatti:  muotoilija, kuvanveistäjä, taidemaalari, teatteri- ja elokuvalavastaja, arkkitehti, taidegraafikko ja valokuvaaja
Taiteilija
Taidesuuntaus:  konstruktivismi, kubismi ja suprematismi
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Aleksandr Mihailovitš Rodtšenko (ven. Алекса́ндр Миха́йлович Ро́дченко: 5. joulukuuta (J: 23. marraskuuta) 1891 Pietari – 3. joulukuuta 1956 Moskova) oli neuvostoliittolainen muotoilija, kuvanveistäjä, taidemaalari, teatteri- ja elokuvalavastaja, arkkitehti, taidegraafikko ja valokuvaaja.
Rodtšenko opiskeli Kazanin taidekoulussa (1907–1914) opettajinaan Nikolai Fešin ja G. D. Medvedev sekä myöhemmin Stroganovin taideteollisessa korkeakoulussa Moskovassa (1914–1917).
Alkuun hän teki abstrakteja töitä ja kuului Kazimir Malevitšin perustamaan ryhmään, mutta siirtyi myöhemmin konstruktivismiin, jonka perustajia hän oli. 1920-luvun alussa hän ryhtyi valokuvaajaksi ja kiinnostui grafiikasta ja suunnittelutöistä.
Hänen puolisonsa oli taiteilija Varvara Stepanova.
G18

G18
G18 on uusrenessanssityylinen entinen koulurakennus Helsingin Kampissa Bulevardin ja Yrjönkadun kulmassa, osoitteessa Yrjönkatu 18 – Bulevardi 8. Rakennus valmistui vuonna 1884 Helsingin suomalaisen tyttökoulun käyttöön. Sen suunnitteli arkkitehti Sebastian Gripenberg. Vuoden 1885 säätyvaltiopäivillä pappissäädyn kokoukset pidettiin tässä rakennuksessa.
Talon omistajana on ollut vuodesta 2003 Svenska Folkskolans Vänner. Talossa tehtiin laaja restaurointityö vuonna 2005 Stefan Ahlmanin johdolla.
Talon tilat ovat erilaisten yleisötilaisuuksien käytössä. Suurimmat tilat ovat 160 m2 kokoinen juhlasali sekä 60–70 m2 kokoiset studio ja kellariholvi. Studiotila on Cityfolkhögskolanin käytössä. Talossa toimii myös Galleria G18 ja Ravintola G-18.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta G18 Wikimedia Commonsissa
G18 (Arkistoitu – Internet Archive)
G. W. Sundmans

G.W. Sundmans
G. W. Sundmans oli Helsingin Etelärannassa toiminut ravintola, joka sulki ovensa vuonna 2015. Ravintola oli rakennettu vanhaan helsinkiläiseen porvaristaloon, ja se muodostui viidestä huoneesta, kahdesta kokoustilasta, auditoriosta sekä erilaisiin tilaisuuksiin ja maistiaisiin soveltuvasta viinikellarista.
Ravintola sai nimensä kauppalaivan kapteeni, kauppias Gustaf Wilhelm Sundmanista (1777–1835), joka rakennutti talon vuosina 1817–1820. Talon piirustukset laati Helsingin historiallisen keskustan ilmeen luoja, maineikas Carl Ludvig Engel. Alakerta oli vanhan perinteen mukaan varattu kauppaliikkeille, yläkerta omistajan asuin- ja edustuskäyttöön.
Gustaf Wilhelm Sundman kohosi ajan mittaan Helsingin johtomiesten joukkoon ja osallistui vahvasti muun muassa sataman kehittämiseen. Hänen kuoltuaan talo oli pitkään Sundmanin perikunnan hallussa ja siirtyi vuonna 1861 hänen pojalleen, varakkaalle kauppaneuvos Carl Wilhelm Ignatius Sundmanille. Myöhemmin talo oli pitkään Victor Ekin ja tämän perikunnan omistuksessa ja toimi myös Oy Victor Ek Ab:n toimitiloina. Ravintolatoiminta alkoi rakennuksessa vuosina 1988–1989 tehdyn peruskorjauksen jälkeen. Ravintolan kunnostuksen suunnitteli sisustusarkkitehti Tuula Hägerström. Hän sanoi halunneensa ravintolaan "suomenruotsalaista rentouden ja hienouden yhdistelmää", jossa on hienoutta ja korrektia käytöstä yhdistettynä luontevuuteen.
G. W. Sundmans sai vuonna 2001 arvostetun Michelin-tähden mutta menetti sen vuonna 2008. Se sai kuitenkin vuonna 2013 Michelin-oppaassa Rising Star -kunniamaininnan. Lisäksi G. W. Sundmans sai vuonna 2001 Suomen Gastronomien seuran myöntämän Vuoden ravintolan tittelin.
Ravintolatoimintaa tiloissa pyöritti Royal Ravintolat, joka muutti ravintolan vuoden 2015 alussa tilausravintolaksi ja sulki ravintolan kokonaan vuoden lopulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta G. W. Sundmans Wikimedia Commonsissa
G.W. Sundmans (Arkistoitu – Internet Archive)
Ali Dara

| Mitalit> Maa:   Intia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Intia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Intia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Intia> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | Joukkuekilpailu |  |
Ali Iqtidar Shah Dara (1. huhtikuuta 1915 – 16. tammikuuta 1981) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kuului kultaa voittaneeseen miesten joukkueeseen vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Dara kilpaili myös vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa, mutta jäi mitaleitta sijoittuen joukkueineen neljänneksi.
Friligkiánika

| Friligkiánika Φριλιγκιάνικα |
| --- | --- |
 Friligkiánika
 Koordinaatit: 36°15′42″N, 22°58′55″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Saaret
Kunta:  Kythera
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5205011301
Korkeus:  340 m
Väkiluku (2011):  78
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Friligkiánika (kreik. Φριλιγκιάνικα; transl. myös Frilingiánika) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 78 (vuonna 2011).
Friligkiánikan kylää.
Friligkiánikan kylä sijaitsee Kytheran keskiosissa noin 17 kilometriä pohjoiseen saaren pääkylästä Chórasta. Se on rakennettu noin 340 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Friligkiánika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φριλιγκιανίκων, Topikí Koinótita Friligkianíkon), johon kuuluvat varsinaisen Friligkiánikan kylän lisäksi kylät Aloïziánika, Diakófti, Drymonári, Kámpos Palaiopóleos ja Kastrisiánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 250.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friligkiánika Wikimedia Commonsissa
Frilandsmuseet

| Frilandsmuseet |
| --- | --- |

Sijainti:  Lyngby-Taarbækin kunta
Perustettu:  1897
Frilandsmuseet on Kööpenhaminan pohjoispuolella, Lyngby–Traabækin kunnassa sijaitseva ulkoilmamuseo. Ulkoilmamuseossa esitellään tanskalaista maalaisasutusta ja se sisältää yli 100 rakennusta. Rakennusten arkkitehtuuri esittelee maalaisarkkitehtuuria mökeistä aina suuriin kartanoihin, joista monet on sisustettu ja koristeltu rakennusaikansa mukaisesti. Alun perin ulkoilmamuseo sijaitsi Rosenborgin linnan läheisyydessä Kööpenhaminassa, mutta se siirrettiin nykyiselle paikalleen 1901. Ulkoilmamuseo toimii osana Tanskan kansallismuseota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frilandsmuseet Wikimedia Commonsissa
Fluorihiilivedyt

Kaavakuva aromaattisten fluorihiilivetyjen pakkautumisesta.
HFC-yhdisteet eli fluorihiilivedyt sisältävät vetyä, fluoria sekä hiiltä. HFC-yhdisteitä käytetään muun muassa kylmäaineina kylmä- ja ilmastointilaitteissa. Ne ovat fluorattuja kasvihuonekaasuja.
Ympäristövaikutukset

HFC-yhdisteet eivät ole otsonikerrosta tuhoavia yhdisteitä, mutta ne ovat voimakkaita kasvihuonekaasuja. HFC-yhdisteet lisäävät ilmaston lämpenemistä satoja tai tuhansia kertoja voimakkaammin kuin hiilidioksidi. Lokakuussa 2016 maailman maat sopivat Montrealin pöytäkirjan Kigalin muutoksella HFC-yhdisteiden tuotannon ja kulutuksen säätelystä. Käytön rajoittamisella on arvioitu saavutettavan jopa 0,4 astetta Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteista.
Andrew Shovlin

| Andrew Shovlin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. marraskuuta 1973 (ikä 50) Liverpool, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Andrew Shovlin (s. 1. marraskuuta 1973 Liverpool) on brittiläinen Mercedeksen Formula 1 -tallin insinööri. Shovlin aloitti uransa BAR:lla vuonna 1999.
Kausilla 2004–2009 Shovlin toimi BAR:lla ja myöhemmin Hondalla ja Brawn GP:llä Jenson Buttonin kisainsinöörinä. Vuonna 2010 hän toimi Mercedeksellä Michael Schumacherin kisainsinöörinä. Vuonna 2011 hänet ylennettiin tallin pääinsinööriksi.
Aleksandr Rodimtsev

Aleksandr Rodimtsev
Aleksandr Iljitš Rodimtsev (ven. Алекса́ндр Ильи́ч Роди́мцев) (8. maaliskuuta 1905 – 13. huhtikuuta 1977) oli neuvostoliittolainen kenraalieversti toisessa maailmansodassa ja kaksinkertainen Neuvostoliiton sankari (vuosina 1937 ja 1945).