stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauri Sariola
Huomionosoitukset

Jatkosodan muistomitali, Panssaridivisioonan muistoristi, Sininen risti, Eljas Erkon stipendi ja opintomatka Englantiin 1959. Suomen Rikospoliisien Liiton tunnustuspalkinto 1961, Gummerus Kustannus Oy:n tunnustuspalkinto poliisiromaanituotannosta 1961, Suomen Kulttuurirahaston apuraha 1960, Gummerus Kustannus Oy:n apuraha 1961, K. J. Gummerus Oy:n erikoispalkinto 1964, (Grand) Prix du roman d’Adventures, Ranska, teoksen ”Lavean tien laki” ranskankielisestä versiosta 1969, Wihurin säätiön apuraha 1975, Gummeruksen Kaarlen päivän palkinto tammikuussa 1979, Uuden Kirjakerhon tunnustuspalkinto keväällä 1979, Valtion yksivuotinen apuraha, ensi kertaa viihdekirjailijalle 1979. Opetusministeriön myöntämä Valtion taiteilijaosaeläke tunnustuksena taiteellisista ansioista kesällä 1985.
Mauri Sariolan tuotanto > Kirjat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Laukausten hinta (Salama 25) (1956)  Rotat pois laivasta! (Salama 29) (1956)  Joka tuulen kylvää (1957)  Revontulet eivät kerro (Salama 40) (1957)  Leivätön pöytä on katettu (Salama 46) (1958)  Isänmaan parturit (1958)  Susikoski ottaa omansa  (Salama 58) (1959)  Ei loitsu eikä rukous (1959)  Kohtalokas Itämeren risteily (Salama 69) (1959)  Totuus on armoton (1960)  Sumua Susikosken yllä (Salama 89) (1961)  Maailman pitkä sivu (1961)  Lavean tien laki (1961)  Hurjan pojan koti (1962)  Punainen laituri (1962)  Minä, Olavi Susikoski (1963)  Punaisen kukon laulu (1963)  Pitkä matka Liverpooliin (1963)  Aina roiskuu kun rapataan (1964)  |  Viiman pitkä siima (1964)  Viiden tien risteys (1964)  Niin syvä on kuin pitkäkin (1965)  Pyykki on pantu ja pysyy (1965)  Vetämätön värisuora (1965)  Elomme merta laiva purjehtii (1966)  Ukkotuomarin viimeinen juttu (1966)  Aamu Heinjoen tiellä (1966)  Budapestin uni (1967)  Susikosken vaikein juttu (1967)  Onnensoturit (1967)  Sumusta nousee risti (1968)  Älä kaikista ruusuista huoli (1968)  Ampiaiskesä (1968)  Marskin ritarit (1968)  Susikosken elämän kevät (1969)  Veljensä vartijat (1969)  Näin tekivät ritarit (1969)  Susikoski virittää ansan (1970)  |  Napapiirin prinsessa (1970)  Armeija piikkilankojen takana (1970)  Kolmen valtakunnan vainaja (1971)  Näin lentää outo lintu (1971)  Viimeksi poistuu kapteeni (1972)  Kolmannen valtakunnan kuningatar (1972)  Surma surutalossa (1973)  Ja sitten oli kohiseva koski (1973)  Susikosken ajojahti (1974)  Koltan uni (1975)  Enkeli lumessa (1975)  Taivas yksin tietää (1975)  Karoliinin kuolinkello (1976)  Suruton Sariola (1976)  Onko teillä ruiskukkia? (1977)  Suomalainen ratsastaja (1977)  Sininen lyhty (1978)  Suomalainen kavaljeeri (1978)  Seidan silmä (1978)  |  Susikoski ahtojäissä (1979)  Susikosken omatunto (1979)  Talvisodan vänrikki (1979)  Susikoski päiväntasaajalla (1980)  Petroskoin keltainen kissa (1980)  Jatkosodan kapteeni (1980)  Ison kalan katiska (1981)  Pieni anoo, iso sanoo (1981)  Jälleenrakennettu maa (1981)  Susikosken tulikoe (1982)  Susikoski sulhaspoikana (1982)  Elämän makeus (1982)  Ne viulut vasta maksoi (1983)  Viimeiset ritarit (1983)  Susikoski ja kolmen naisen talo (1984)  Nuoruuden komentosilta (1985) (postuumi)  |
Mauri Sariolan tuotanto > Kuunnelmia

Musta ilotulitus (1961)
Ei koira perään hauku (1964)
Nimismies on ammuttu (1974)
Jonkerin pamaus (1977)
Salaman muotoinen arpi (1979)
Viimeinen pari ulos (1981)
| --- | --- |
 Päiväkirjat Pääartikkeli: Mauri Sariolan päiväkirjat Parempi kertarutina kuin ainainen kitinä (1986)  Hyvästi, Sammatin kuu (1987) Esko Laukon nimellä ilmestyneet romaanit Tohtori Viitasen tapaus (1966)  Herrasmiesten oikotie (1966)  Keltainen kummitus (1967)  Insinööri Forssin tapaus (1968)  Sen yli käy vain tuuli viheltäin (1969)  Taivas kuin kerjäläisnuttu (1970)  Mene toiselle tähdelle rakastamaan (1971)  Surmansyöksy Caprilla (1972)  Kuolemanlotossa kuusi oikein (1974) :  Kirjana julkaistut alun perin lehdissä ilmestyneet jatkokertomukset Kutsukaa rikostarkastaja Susikoski (1981)  Kutsuvieraana kuolema (1982)  Rommelin poikien hauta (1982)  Marita Eisenin tapaus (1983)  Susikosken kuuma loma (1983)  Kalliit katkerat muistot (1984)  Susikoski puuttuu peliin (1984)  Susikosken palapeli (1985)  Viides vieras (1988)  Laulujen lunnaat (1990)  Simo Hurtta ja kultainen pikari (2002)  Seitsemän kertaa Susikoski (2003)  Rikoksen jäljillä (2006)
Mauri Sariolan tuotanto > Kokoomateokset

Samaan niteeseen kootut kolmesta viiteen aiemmin ilmestynyttä romaania:
Susikoski, rikostarkastaja 1988 (sisältää romaanit Susikosken vaikein juttu, Susikosken elämän kevät, Susikoski virittää ansan ja Susikosken ajojahti)
Susikoski Suomesta 2000 (sisältää romaanit Kolmen valtakunnan vainaja, Onko teillä ruiskukkia?, Susikoski ahtojäissä, Petroskoin keltainen kissa)
Susikoski ratkaisee 2001 (sisältää romaanit Minä, Olavi Susikoski, Pyykki on pantu ja pysyy, Sininen lyhty ja Ison kalan katiska)
Kutsutaan Susikoski 2005 (sisältää romaanit Rotat pois laivasta, Leivätön pöytä on katettu, Aina roiskuu kun rapataan ja Koltan uni)
Rikostarkastaja Susikosken tutkimuksia 2010 (sisältää romaanit Laukausten hinta, Rotat pois laivasta ja Revontulet eivät kerro)
Rikostarkastaja Susikosken tutkimuksia 2 2012 (sisältää romaanit Leivätön pöytä on katettu, Susikoski ottaa omansa ja Kohtalokas Itämeren-risteily)
Mauri Sariola -seura

Sariolan perinnettä pitää yllä Mauri Sariola -seura, joka on perustettu marraskuussa 1995. Yhdistyksen tarkoituksena on vaalia kirjailijan perinnettä ja tehdä häntä monipuolisesti tunnetuksi. Yhdistys pitää yllä Sariola-arkistoa Hattulan Juteini-talossa. Siellä on myös pysyvä Mauri Sariola -näyttely.
Mauri Sariola -seuran tunnustuspalkinto on saanut nimensä kirjailijan tunnetuimman hahmon, Susikosken, mukaan. Vuoden Susikoski -palkinto on myönnetty vuodesta 2000 lähtien henkilölle tai taholle, joka on ”edistänyt sariolalaista perintöä”.
Vuoden Susikoski -palkinnon ovat saaneet seuraavat henkilöt:
2000 – asessori Martti Salander
2001 – lainopin kandidaatti Usko Santavuori
2002 – professori Åke Lindman (näytteli Susikoskea elokuvassa Tuntematon ystävä)
2003 – talousjohtaja Kari Piitulainen
2004 – kirjailija, uutispäällikkö Hannes Markkula
2005 – kustantaja Pekka Salojärvi
2006 – oikeustieteen kandidaatti Ritva Santavuori
2007 – kauppatieteiden maisteri Asko Saviaho
2008 – kirjailija, muusikko Raimo Jokisalmi
2009 – hallituksen puheenjohtaja Matti Nummenpää
2010 – valtioneuvos Harri Holkeri
2011 – toimittaja Antti Eerola
2012 – restonomi Seppo Simola
2013 – valtioneuvos Riitta Uosukainen
2014 – ei nimetty
2015 – tullivirkailija Tuula Sariola
2016 – ylipormestari Raimo Ilaskivi
2017 – liikemies Hannu Saraluoto
2018 – kehittämispäällikkö Simo Viertonen
2019 – ei nimetty
Seuran jäsenlehti Mauri Sariolan seurassa (aikaisemmin Ampiaiskesä) ilmestyy kerran vuodessa.
Plagiointia

Sariolan teoksista jaksoja ottanut ja niitä omissa nimissään julkaissut mies tuomittiin Pirkanmaan käräjäoikeudessa maksamaan sakkoja ja korvauksia. Mies on julkaissut omakustanteena teoksen Vain taivas tietää, jossa on kopioita kuudesta Sariolan teoksesta.
Aiheesta muualla

Musta ilotulitus on Sariolan vanhin säilynyt Susikoski-kuunnelma. Yle Elävä arkisto.
Sariola, Mauri hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Satelliitti (albumi)

| Satelliitti Yö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox-studio, Helsinki ja Headline-studio, Tampere 1996
 Julkaistu: 27. toukokuuta 1996
 Formaatti: CD, MC
 Tuottaja(t): Jani Viitanen ja T. T. Oksala
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 37.56
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: 6. (23/1996)
Yön muut julkaisut
| Parhaat 1995 | Satelliitti 1996 | Pirstaleet 1997 |
Satelliitti on vuonna 1996 ilmestynyt Yön yhdestoista studioalbumi. Levyn kaikki sanoitukset on tehnyt Pauli Hanhiniemi. Singlenä albumilta julkaistiin vain kappale ”Yötä vastaanottamaan”. Uutena jäsenenä levyllä soittaa kitaristi Markku Petander, joka kuului yhtyeen kokoonpanoon jo vuosina 1985–1987.
Albumi äänitettiin keväällä 1996 kahdessa osassa. Yhtyeelle oli varattu viikko studioaikaa Helsingin Finnvoxilta, mutta alkoholiongelmasta kärsinyt Olli Lindholm ei ilmestynyt paikalle vaan vietti neljä päivää helsinkiläisessä hotellissa ja palasi sitten kotiinsa Tampereelle. Muu yhtye hoiti instrumenttiosuudet, ja Lindholmin laulu äänitettiin myöhemmin Jani Viitasen studiolla Tampereella. Lindholm kävi nauhoittamassa lauluosuudet ruokatunneillaan siivousfirmassa työskennellessään.
Albumi nousi Suomen viralliselle listalle yhdentoista viikon ajaksi, ja sitä myytiin yhteensä 25 000 kappaletta eli kultalevyrajan ylittävä määrä.
Kappaleet

Kauemmas – 4.49 (säv. Olli Lindholm & Jani Viitanen, san. Pauli Hanhiniemi)
Yötä vastaanottamaan – 3.31 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Elo pelottaa – 3.50 (säv. Markku Petander, san. Pauli Hanhiniemi)
Sua syliini kaipaan – 3.38 (säv. Markku Petander, san. Pauli Hanhiniemi)
Saa valo tulla taas – 4.21 (säv. Markku Petander, san. Pauli Hanhiniemi)
Jos enkeleitä on sittenkin – 3.04 (säv. Markku Petander, san. Pauli Hanhiniemi)
Sinun huonees – 3.58 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Ekaa kertaa tokaa kertaa – 3.22 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Kuinka selvitä hengissä – 3.48 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Satelliitit – 3.42 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Markku Petander – kitara
Jani Viitanen – kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
Jesu Hämäläinen – basso, kosketinsoittimet
Frogley – rummut, taustalaulu
Aiheesta muualla

Satelliitti discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Yö |
| --- | --- |
 Olli Lindholm  Jussi Turpeinen  Timo Mynttinen  Mikko Kangasjärvi  Jari Latomaa  Ari Toikka   Entiset jäsenet:  Jussi Hakulinen  Juha Rauäng  Jani Viitanen  Veikko Lehtiranta  Markku Petander  Juha Mielonen  Jesu Hämäläinen  Jukka Mänty-Sorvari  Antti Mäkinen  Daffy Terävä  Jukka Lewis 
Studioalbumit:  Varietee  Nuorallatanssija  Myrskyn jälkeen  Äänet  Lanka palaa  Toinen puoliaika  Antaa soittaa  Tänä yönä  Kymmenes kevät  Hyviä vuosia  Satelliitti  Pirstaleet  13. Yö  Valo  Rakkaus on lumivalkoinen  Kuolematon  Valtakunta  Loisto  Pelko ja rakkaus  Hyvässä ja pahassa  Mitä jos mä rakastan 
Livealbumit:  ...ja tapahtui niinä päivinä  Täältä tulee Yö...live  Yhden yön tarinoita  Kolmen illan varietee  Yön ensimmäinen keikka 
Kokoelmat:  Poko klassikot  Suurimmat hitit 1983–88  Parhaat  Yön pimeä puoli  Legenda  Yön valoisa puoli  Sound Pack  Kiitos ja kunnia – 30v. juhlakokoelma  1983–2011  Klassikot 
VHS / DVD:  Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti  Kolmen illan varietee  Yö-karaoke 2  Kiitos ja kunnia live – Hartwall Areena 10.12.2011
Me Itse

Me Itse ry on kehitysvammaisten oma valtakunnallinen yhdistys. Yhdistys puolustaa kehitysvammaisten ihmisoikeuksia. Kehitysvammaiset ihmiset itse päättävät yhdistyksen tavoitteista ja toiminnasta. Toimintaa ohjaa yhdistyksen tavoiteohjelma.
Toiminnan tarkoitus ja historia

Me Itsen tarkoituksena on edistää kehitysvammaisen ihmisen itsemääräämisoikeuden toteutumista, yhteiskunnallista yhdenvertaisuutta ja hyvää elämänlaatua.
Yhdistys perustettiin vuonna 1999. Yhdistystä edelsi Kehitysvammaisten Tukiliiton käynnistämä Kumppanuusprojekti. Se oli ensimmäinen hanke Suomessa, jonka vetäjinä toimivat kehitysvammaisiksi kutsutut henkilöt. Kumppanuusprojektin lopussa sen vetäjillä syntyi ajatus oman yhdistyksen perustamisesta. Projektin vetäjät kokivat, että kehitysvammaiset eivät saa riittävästi ääntään kuuluviin heitä itseään koskevissa asioissa. Yhdistyksen perustamisasiakirjan allekirjoitti 137 henkilöä. Tämä tapahtui Tampereella 26. helmikuuta 1999.
Jäsenet

Me Itsen varsinaiseksi jäseneksi voidaan hyväksyä jokainen 15 vuotta täyttänyt kehitysvammainen henkilö, joka haluaa edistää yhdistyksen tarkoituksen toteuttamista ja hyväksyy sen säännöt. Kannatusjäsenenä voi toimia oikeuskelpoinen yhteisö, säätiö tai yksityinen henkilö, joka haluaa tukea yhdistyksen toimintaa.
Jäsenet > Jäsenmäärä

Varsinaisia jäseniä yli 1000  lähde?
Kannatusjäseniä: 55
Kunniajäseniä: 2
Kunniapuheenjohtaja: 1
Tilanne 26.2.2025
Päätösvalta

Me Itsen ylintä päätösvaltaa käyttää yhdistyksen kokous. Hallitus hoitaa yhdistyksen talous ja hallintoasioita. Johtoryhmä edustaa yhdistystä ja tekee edunvalvontatyötä.
Päätösvalta > Vuosikokous

Me Itse ry:n ylin päättävä elin on vuosikokous. Vuosikokouksessa päätetään yhdistyksen tavoitteista ja toiminnasta. Vuosikokous järjestetään kerran vuodessa ja siinä päätetään muun muassa henkilövalinnoista. Esimerkiksi johtoryhmän ja hallituksen jäsenet valitaan vuosikokouksessa äänestämällä. Kaikilla yhdistyksen varsinaisilla jäsenillä on vuosikokouksessa äänioikeus.
Päätösvalta > Hallitus

Hallitukseen kuuluu 3–5 varsinaista jäsentä sekä kaksi varajäsentä. Hallituksen toimikausi on kolme kalenterivuotta. Hallituksen jäsenten tulee olla oikeustoimikelpoisia henkilöitä, jotka hyväksyvät Me Itsen tarkoituksen. Hallituksen jäsenten tulee edistää ja kehittää kehitysvammaisten henkilöiden itsenäistä toimintaa yhdistyksessä ja sen ulkopuolella.
Hallituksen tehtävät ovat:
hyväksyä jäsenet yhdistykseen ja pitää luetteloa yhdistyksen jäsenistä,
huolehtia yhdistyksen taloudesta, omaisuuden hoidosta ja kirjanpidosta sekä
tehdä esityksiä yhdistyksen toiminnan kehittämiseksi.
Päätösvalta > Johtoryhmä

Johtoryhmän muodostavat kolmeksi kalenterivuodeksi kerrallaan valittavat Me Itsen puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja ja 5 muuta jäsentä. Johtoryhmän jäsenten tulee olla kehitysvammaisia henkilöitä, jotka hyväksyvät Me Itsen tarkoituksen ja haluavat edistää ja kehittää kehitysvammaisten itsenäistä toimintaa yhdistyksessä ja sen ulkopuolella.
Johtoryhmän tehtävänä on suunnitella ja kehittää Me Itsen toimintaa siten, että se parhaalla mahdollisella tavalla edistää Me Itsen tarkoitusta. Johtoryhmä hoitaa Me Itsen edunvalvontatyötä ja pitää yhteyttä kehitysvammaisten ihmisten parissa toimiviin yhteisöihin, säätiöihin ja viranomaisiin.
Me Itse -ryhmä

Me itse -ryhmät ovat Me Itse ry:n paikallisia toimintaryhmiä, jotka pyrkivät toiminnallaan vaikuttamaan paikalliseen päätöksentekoon. Me Itse ryhmiin kokoonnutaan säännöllisin väliajoin vaihtamaan ajatuksia ja pohtimaan vammaisia henkilöitä koskevia asioita. Tarkoituksena on keskustella ja vaikuttaa. Yhdessä opitaan toimimaan ja hallitsemaan erilaisia tilanteita.
Me Itse -ryhmä > Me Itse -ryhmiä

Me Itse ryhmiä oli yli 30 paikkakunnalla, joista aktiivisesti toimivia oli Espoossa, Eurajoella, Haukiputaalla, Harjavallassa, Helsingissä, Huittisissa, Hyvinkäällä, Jyväskylässä, Kauhajoella, Kuopiossa, Kotkassa, Lahdessa, Lapissa, Merikarvialla,  Mäntsälässä, Oulaisissa, Oulussa, Pieksämäellä, Pohjois-Karjalassa, Porissa, Pyhäjärvellä, Raahessa, Raumalla, Rantasalmella, Riihimäellä, Seinäjoella, Tampereella, Turussa, Ylivieskassa ja Valkeakoskella
Aiheesta muualla

Me Itse
Katsuaki Satō

| Katsuaki Satō> 佐藤 勝昭.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1946 (ikä 78)
Kansalaisuus:   Japani
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1971–1975
Pituus:  180 cm
Paino:  90 kg
Painoluokka:  avoin
Vyöarvo:  4. dan
| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.World Open  | Maa:   Japani> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1975 | avoin |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 1971 | avoin |  |
|  Kultaa | Tokio 1974 | avoin |  |
Katsuaki Satō (jap. 佐藤 勝昭, s. 4. huhtikuuta 1946 Sakhalin) on japanilainen karateka. Hän kehitti Satojuku karaten tyylisuunnan. Satō saavutti muun muassa ensimmäisen Kyokushinin maailmanmestaruuden 1975.
Karate

Satō aloitti kamppailulajien harrastamisen aluksi judolla high schoolissa. Valmistumisen jälkeen hän jatkoi opiskelemista Chuon yliopistossa työskennellessään samalla toimittajana. Satō joutui lopettamaan judon harrastamisen 20-vuotiaana loukatessaan polvensa ja olkapäänsä. Hän oli saavuttanut tuohon mennessä 3. danin arvon judossa. Satō ryhtyi 23-vuotiaana harjoittelemaan kyokushinin karatea Terutomo Yamazakin opissa. Satō saavutti mustan vyön 1. lokakuuta 1971, ollessaan 25-vuotias. Myöhemmin hän saavutti 3. danin arvon 18. maaliskuuta 1973 ja 4. danin 1. toukokuuta 1974.
Karate > Kilpaura

Satō saavutti menestystä turnauksissa voitettuaan 1971 ja 1974 Kyokushinin Japanin mestaruuden. Lisäksi hän voitti historian ensimmäisen World Openin.
Satojuku

Lopetettuaan kilpauransa Satō perusti oman karaten tyylisuunnan 1977, Satojukun Mitakassa, Tokiossa. Tyyli perustuu pitkälti harjoittelemaansa kyokushiniin. Hänen järjestönsä järjestää Japanin mestaruuskilpailuja All-Japan Point & K.O. nimellä, jotka käydään Knockdown-otteluina kyokushinin tapaan.
Saxperiment

Saxperiment oli suomalainen saksofonikvartetti, jonka kokoonpanossa välillä käytettiin muitakin puhallinsoittimia. Sen perusti Paroni Paakkunainen vuonna 1988. Muut jäsenet olivat Pentti Lahti, Pepa Päivinen ja Janne Murto.
Saxperiment omaksui ohjelmistoonsa myös improvisaatiota ja huumoriesityksiä. Se muun muassa esiintyi Pori Jazzissa vuonna 1989 ja suuntasi vuonna 1998 kiertueelle Ranskaan. Vuonna 1997 ilmestyi Saxperimentin ensimmäisenä levytyksenä Janne Murron tuottama Saxperiment.
Anastasia Sayenko Romanoff

Anastasia J. Sayenko Romanoff (s. 1905 Puola) oli Puolassa syntynyt, Yhdysvalloissa vaikuttanut biologi.
Anastasia Sayenko asui Mantšuriassa Kiinassa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli farmasiaa Philadelphian College of Pharmacyssa, ja teki pro graduaan varten tutkimuksia Cornellin yliopistossa. Valmistuttuaan hän vuonna 1928 avioitui venäläisen emigrantin Aleksei Romanovin kanssa. Yhdessä he kirjoittivat kaksi laajaa teosta embryologiaan alalta, The Avian Egg (1949) ja The Avian Embryo (1960).
Savukärpässieni

| Savukärpässieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Amanitaceae
Suku::  Kärpässienet Amanita
Laji::  excelsa
Kaksiosainen nimi
 Amanita excelsa  (Fr.) Bertill. 
Katso myös
   Savukärpässieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Savukärpässieni (Amanita excelsa, syn. Amanita spissa, aikaisemmin "harmaajalkainen kärpässieni" tai "harmaajalkakärpässieni") on kärpässieniin kuuluva sienilaji. Sen lakki on 10–15 senttimetriä leveä ja savunharmaa. Lakin päällä olevat suojusjätteet ovat harmaanvalkoiset. Heltat ovat valkoiset ja melko tiheät. Jalka on 6–10 senttimetriä pitkä ja valkoinen tai harmahtava. Renkaan yläpinta on valkoinen ja alapinta harmaa. Malto on valkoista. Savukärpässieni esiintyy melko harvinaisena Etelä-Suomessa.. Savukärpässieni kasvaa puistoissa, hautausmailla ja lehdoissa tammen, lehmuksen ja koivun seurassa. Se ei ole ruokasieni. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Rusokärpässieni ja myrkyllinen pantterikärpässieni muistuttavat savukärpäsientä.
Saul

| Saul |
| --- | --- |
 Rembrandt 1650-1670.
Israelin kuningas
Valtakausi:  1000-luku eaa.
Seuraaja:  Isboset, Daavid

Syntynyt:  n. 1075 eaa.
Kuollut:  n. 1007 eaa.
Puoliso:  Ahinoam
Lapset:  Isboset Joonatan Abinadab Melchishua Merab Mikal Armoni Mefiboset
Suku:  Saul
Isä:  Kish
Uskonto:  jahvismi
Saul oli Israelin ensimmäinen kuningas noin 1025–1005 eaa. Hänen aikanaan israelilaisten lukumäärä oli noin 50 000 – 100 000 ja he elivät Kaanainmaan ylänköseutujen kukkuloilla. Israelilaiset muodostivat oman etnisen ryhmänsä, mutta eivät yhtä valtakuntaa. Saulin tarina kerrotaan Raamatussa Ensimmäisessä Samuelin kirjassa.
Saulin tarina

Saulin aikoihin Israel oli löyhä heimoliitto, jonka temppeli oli Siilossa. Israel oli filistealaisten vallan alla, ja ammonilaiset hyökkäsivät maahan idästä.
Saul oli Kiisin poika Benjaminin suvusta, Jaabalin kaupungista, jota vastaan ammonilaiset hyökkäsivät.
Saul oli rohkea sotilas ja taitava johtaja, ja menestyi sen takia taistelussa.
Niinpä Samuel valitsi Jumalan johdatuksen avulla Saulin kuninkaaksi, kun israelilaiset olivat vaatineet saada hallitsijan, jollainen muillakin naapurikansoilla oli. Saul sai kansan luottamuksen puolelleen voittaessaan sodassa ammonilaiset. Tämän jälkeen Saul kävi useita sotia muitakin kansoja, mm. filistealaisia, vastaan.
Saulilla ei ollut omaa armeijaa, ja Samuel, Jahven papisto ja eri heimot eivät aina pitäneet hänestä.
Raamatun mukaan Saul rikkoi toistuvasti Jumalaa vastaan, joten Jumala hylkäsi hänet, ja valitsi seuraavaksi kuninkaaksi Daavidin.
Saul ei pitänyt Daavidista, koska tämä sai mainetta enemmän kuin hän. Saul yritti tuhota Daavidin, ja tämä pakeni maasta.
Saul hävisi taistelussa filistealaisia vastaan ja surmasi itsensä, ja myös kolme hänen poikaansa kuolivat taistelukentällä. Vanha Testamentti kertoo asiasta seuraavasti:
»Seuraavana päivänä filistealaiset lähtivät ryöstämään ruumiita ja löysivät Saulin ja hänen kolme poikaansa kaatuneina Gilboanvuorelta.
Filistealaiset asettivat Saulin varusteet Astarten pyhäkköön, mutta hänen ruumiinsa he ripustivat Bet-Seanin muurille.
Kaikki kaupungin taistelukykyiset miehet lähtivät liikkeelle. He kulkivat koko yön ja ottivat Saulin ja hänen poikiensa ruumiit alas Bet-Seanin muurilta, toivat ne Jabesiin ja polttivat ne siellä»
Saulin kuoltua hänen valtakuntansa jakautui kahtia. Pohjoisen Israelin kuninkaaksi tuli Saulin poika Isboset. Eteläisen Juudean kuninkaaksi nousi Daavid.
Historiallinen Saul

Historiallisesta Saulista ei perinteisen kronologian mukaan ajoitetulla arkeologialla ole löydetty todisteita. Sen sijaan, mikäli David Rohlin revisioitu kronologia pitää paikkansa, heettiläisten Amarnan savitaulujen, jotka perinteisesti on ajoitettu 300 vuotta aiemmalle ajalle, mukaan Saul olisi ollut historiallinen henkilö ja hän olisi ollut faarao Akhenatenin aikalainen. Saul esiintyy niissä habirujen johtajana nimellä Labayu, "Juudan leijona", ja hänellä mainitaan olleen alipäällikköinään Dadua ja Ayab, ja hänen poikansa nimeksi mainitaan Mutbaal tai Ishbaal. Lingvistisesti "Dadua" on sama kuin Daavid ja "Ayab" sama kuin Jooab. "Ishbaal" on Iisbosetin heetinkielinen versio. Amarnan savitauluissa Labayun mainitaan saaneen surmansa väijytyksessä Gilboan vuorella, joka on yhtenevä Raamatun kertomuksen kanssa. Tämän mukaan Saul on varhaisin Raamatun henkilö, joka on voitu historiallisesti osoittaa olleen olemassa, mutta Rohlin kronologiaa ei ole tieteellisissä piireissä yleisesti hyväksytty.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saul Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – | Israelin kuningas | Seuraaja: Isboset, Daavid |
Ritva Savtschenko

Ritva Savtschenko (s. 17. heinäkuuta 1945) oli 1991-2005 Elintarviketyöläisten Liiton puheenjohtaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Julkaisut

Sata vuotta, tuhat taistelua : Suomen elintarviketyöläisten liiton 100-vuotisjuhlakirja, toimituskunta: Ritva Savtschenko ym. Suomen elintarviketyöläisten liitto, 2005 ISBN 952-99292-2-6