Bhutanin historia
Keskusvallan synty

1600-luvun alkuun saakka Bhutan koostui pienistä toisiaan vastaan sotineista läänityksistä, kunnes maan yhdisti tiibetiläinen lama ja sotilasjohtaja shabdrung Ngawang Namgyal, joka saapui Bhutaniin vuonna 1616. Hän tuli Bhutaniin etsimään vapautusta gelug-koulukunnasta, jota johti Dalai Lama Lhasasta käsin. Hänen toimestaan maahan perustettiin teokraattinen hallinto, joka oli riippumaton tiibetiläisestä poliittisesta vaikutusvallasta, ja syntyi esimoderni Bhutan.
Kukistettuaan kilpailevien koulukuntien johtajat ja tiibetiläiset hyökkääjät, Ngawang Namgyal otti itselleen arvonimen shabdrung, ja hänestä tuli Bhutanin ajallinen ja hengellinen johtaja. Hän julkisti lakijärjestelmän ja yhdisti voimakkaiden bhutanilaisten perheiden johtajat saman keskusvallan alle. Puolustaakseen maata hän rakennutti dzongeista linnoitusketjun tiibetiläisten hyökkäyksiä vastaan. Monet dzongit ovat yhä olemassa.
Tiibetiläiset sotajoukot hyökkäsivät Bhutaniin vuosina 1629, 1931 ja 1639, toivoen että Ngawang Namgyalin suosio tukahtuisi, ennen kuin se leviäisi liian pitkälle. Hyökkäykset tukahdutettiin ja drukpa-koulukunnan voimakas läsnäolo kehittyi Bhutanin länsi- ja keskiosissa, mikä nosti Ngawang Namgyalin suosiota. Ensimmäisen sodan aikana Bhutanissa vieraili portugalilaisia jesuiittoja, mikä oli ensimmäinen kirjattu eurooppalaisten vierailu Bhutaniin. He tapasivat Ngawang Namgyalin ja esittelivät tälle tuliaseita, ruutia ja kaukoputkia ja tarjosivat apuaan tiibetiläisiä vastaan käydyissä taisteluissa, mutta shabdrung hylkäsi tarjouksen.
Bhutan koki taas uuden hyökkäyksen Tiibetin suunnalta vuonna 1643, kun mongolien ja tiibetiläisten joukko pyrki tuhoamaan Bhutaniin, Nepaliin ja Sikkimiin pakenevat nyingmapa-pakolaiset. Mongolit olivat ottaneet haltuunsa uskonnollisen ja siviilivoiman valvonnan Tiibetissä 1630-luvulla ja he asettivat gelug-suuntauksen valtionuskonnoksi. Ngawang Namgyalin bhutanilaiset vastustajat tukivat mongolien hyökkäystä, mutta mongolit kukistettiin helposti Etelä-Bhutanin alangolla. Myös toinen vuonna 1647 tehty hyökkäys Bhutaniin epäonnistui.
Ngawang Namgyalin aikana hallinto koostui valtiorakenteesta jossa oli valittu je khenpo, eli pääapotti ja teokraattinen siviilihallinto, jota johti druk desi, joka oli joko munkki tai maallikkojäsen. Hänet valittiin kolmivuotiskaudeksi, ja hänet valitsi aluksi lakiasiainneuvosto, myöhemmin valtioneuvosto eli Lhengye Zhungtshog. Valtioneuvosto oli keskeinen hallintoviranomainen, johon kuului alueellisia hallitsijoita, shabdrungin kamariherroja ja druk desi. Shabdrung oli valtionpäämies ja hänellä oli lopullinen valta uskonnollisissa ja siviilipuolen asioissa. Maan hallituksen kotipaikka oli 1200-luvulta alkaen Thimphuun rakennettu dzong keväällä, kesällä ja syksyllä. Talvipääkaupunki oli Punakha, jonne perustettiin dzong 1527. Valtakunta oli jaettu kolmeen alueeseen, itään, keskiseen ja länteen, joista kutakin johti ponlop, eli kuvernööri.
Ngawang Namgyalin hallintoa sitoi Tsa Yig -niminen lakikirja, joka kuvasi henkistä ja siviilijärjestystä ja sääti lait julkishallinnolle ja yhteiskunnalliselle moraaliselle käyttäytymiselle. Buddhalaisen dharman luontaiset tehtävät ja hyveet olivat suuressa osassa uudessa lakikoodissa, joka säilyi 1960-luvulle saakka.
Ngawang Namgyal kuoli vuonna 1651. Ja jotta Bhutan ei hajoaisi, hänen kuolemansa oli varjeltu salaisuus 54 vuotta. Hänen sanottiin hakeutuneen uskonnolliseen piilopaikkaan Bhutaniin, Sikkimiin tai Tiibetiin. Ngawang Namgyalia seurasivat vallassa hänen poikansa ja velipuolensa vuosina 1651 ja 1680. He aloittivat valtakautensa ollessaan vielä alaikäisiä, ja uskonnolliset ja siviilihallitsijat toimivat sijaishallitsijoina. He käyttivät harvoin valtaa omissa nimissään. Jatkuvuuden lisäämiseksi je khenpo ja druk desi kehittivät reinkarnaation käsitteen, jotta he pystyisivät säilyttämään valtansa jota he olivat kasvattaneet Ngawang Namgyalin aikana. Viimeinen hallitsija, joka miellettiin uudestisyntyneenä Ngawang Namgyalina, kuoli 1700-luvun puolivälissä. Kuitenkin shabdrungin puheen ja mielen uudestisyntyminen oli hyväksytty käsite 1900-luvulle saakka.
Valtion uskonnon voima lisääntyi myös uudella luostarijärjestelmällä, joka pysyi voimassa 1990-luvun alkuun asti. 1600-luvun lopulla perustettiin käytäntö, jossa jokaisesta perheestä josta oli kolme tai useampi poika, vähintään yhden pojan tuli liittyä luostariin. Ajan myötä valtioneuvosto muuttui kuitenkin maallisemmaksi.
Ensimmäisen perintöjakson aikana Bhutan ajautui konfliktiin Tiibetin ja Sikkimin kanssa. Maan sisäinen druk desin vastainen oppositio lähestyi tämän vastustajia Tiibetissä ja Sikkimissä. 1680-luvulla Bhutan hyökkäsi Sikkimiin kukistaakseen paikallisen kapinoivan valtiaan. Vuonna 1700 Bhutan hyökkäsi uudelleen Sikkimiin, ja vuonna 1714 tiibetiläiset hyökkäsivät Bhutaniin mongolien avustamana, mutta he eivät kuitenkaan saaneet hallittua maata.
Vuonna 1728 Jigme Dakpa, jonka uskottiin olevan Ngawang Namgyalin ensimmäinen reinkarnaatio, tunnustettiin uudeksi shabdrungiksi. Häntä vastustivat Tiibetin tukemat oppisitiovoimat. Jigme Dakpan kannattajat voittivat tiibetiläisten tukemat joukot, mutta poliittinen tilanne jäi epävakaaksi. Alueelliset kilpailut vaikuttivat Bhutanin asteittaiseen hajoamiseen silloin, kun ensimmäiset brittiasiamiehet saapuivat.
1700-luvulla bhutanilaiset miehittivät Cooch Beharin kuningaskunnan Bhutanin eteläpuolella. Cooch Beharin rajah pyysi tukea Bhutania vastaan moguleilta vuonna 1730 ja Bhutanin vaikutusvalta alueella väheni. 1760-luvulla Thimphun hallinto katsoi taas Cooch Beharin kuuluvan alusmaakseen ja perusti sinne varuskunnan ja alkoi ohjata sen siviilihallintoa. Kun druk desi hyökkäsi Sikkimiin vuonna 1770, Cooch Beharin joukot tukivat hyökkäyksessä bhutanilaisia.