Elizabeth Taylor
Ura > Nuori tähdenalku

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Minun vaikein roolini on yrittää kasvaa aikuiseksi. | ” |
– Elizabeth Taylor
Pienet roolit arvostetuissa tuotannoissa eivät näyttävyydestään huolimatta edistäneet 11-vuotiaan Elizabethin uraa. Sara Taylor haki kesällä 1943 sitkeästi tyttärelleen roolia, joka tekisi hänestä maailmanluokan tähden. Elizabeth koekuvattiin Yli esteitten -elokuvan päärooliin, johon tarvittiin englantilaisella korostuksella puhuvaa ja ratsastustaitoista tyttöä. Tuottaja Pan Berman piti Elizabethia liian nukkemaisena ja pienikokoisena esittämään teini-ikäistä kilparatsastajaa Velvet Brownia, mutta Sara Taylor vakuutteli, että tyttö kasvaisi pituutta. Lopulta Elizabeth sai roolin ilmeisesti sen vuoksi, ettei tuottajan olisi tarvinnut opettaa toista tyttöä ratsastamaan tai käyttäytymään perienglantilaisesti. Elizabethin välinpitämättömyys näyttelemistä kohtaan lieveni, kun hän pääsi tutustumaan MGM:n studioihin. Kalifornian Pebble Beachilla kuvatusta elokuvasta tuli suurmenestys, ja sen myötä Elizabeth Taylorista tuli 12-vuotiaana hänen äitinsä toivoma Hollywood-tähti. Elokuvan muissa osissa olivat nuoret näyttelijät Mickey Rooney ja Angela Lansbury. Vuosia myöhemmin Taylor kutsui tuota elokuvaa tekemistään ”kaikista jännittävimmäksi”, vaikka kärsikin selkäviasta, jonka hän oli saanut kuvauksissa pudottuaan hevosen selästä.
Yli esteitten -elokuvan markkinoinnissa MGM alkoi rakentaa Elizabethin julkista imagoa. Hänen mainostettiin kasvaneen rooliaan varten vaaditut sentit määrätietoisuudellaan, mutta väite on kyseenalainen. Elizabeth esiteltiin julkisuudessa neitseellisen puhtoisena tyttönä, mutta jo kuvausten aikana hän oli alkanut saada naisellisia muotoja. Lähestyessään kolmattatoista ikävuottaan hän näytti äkkiä paljon ikäistään kypsemmältä, minkä studio pelkäsi vesittävän koko elokuvan. Sara Taylorin käskettiin pitää tytärtään entistä tarkemmin silmällä, vaikka tämä oli jo valmiiksi lapsenomaisen riippuvainen äidistään muun muassa pukeutumisessa ja ruokavaliossa. Lehdistön esittelemä Elizabeth oli viaton ja viehkeä, mutta todellisuudessa hän oli luonteeltaan sisukas, pikkuvanha ja jopa ronskipuheinen. Yhdessä seuraavan elokuvansa Urhean Lassien kanssa vuonna 1946 ilmestyi Elizabethin itsensä kirjoittama kirja Nibbles ja minä, joka oli ensimmäinen nerokas pr-tempaus hänen urallaan (Nibbles oli Elizabethin lemmikkiorava, jonka hän otti mukaan jopa haastatteluihin).
Noustuaan nopeasti elokuvatähdeksi Elizabeth Taylor joutui myös osaksi suuren filmiyhtiön kalustoa. Hän joutui usein lähtemään kuvauksiin kesken oppituntien, opettelemaan käsikirjoituksia, olemaan lehtikuvauksissa sekä osallistumaan tanssi- ja puhetekniikkatunneille. Hänen yksityiselämänsä muuttui samalla julkiseksi, ja Elizabeth kaipasi aikoja, jolloin hän oli saanut olla tavallinen lapsi. Kun hänen ikätoverinsa kävivät normaalisti koulua ja leikkivät leikkejä, hän oli jo perheensä elättäjä. Taylor kertoi myöhemmin olleensa elämässään vain harvoin todella onnellinen. Yksi tällainen aika oli lapsuus ennen näyttelijänuraa. Hän olisi halunnut 12-vuotiaana Yli esteitten -elokuvan jälkeen pelata pelejä ja leikkiä muiden lasten kanssa, mutta häntä alettiin pitää jonkinlaisena outolintuna.