stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gnomeo & Julia

| Gnomeo & Julia> Gnomeo & Juliet |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kelly Asbury
Käsikirjoittaja:  Kevin Cecil Mark Burton
Tuottaja:   Baker Bloodworth  David Furnish  Steve Hamilton Shaw 
Säveltäjä:   Chris Bacon  James Newton Howard 
Leikkaaja:  Catherine Apple
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  2011
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gnomeo & Julia (Gnomeo & Juliet) on kanadalais-brittiläis-yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa 11. helmikuuta 2011 ja Suomessa 4. maaliskuuta 2011.
Elokuva kertoo kahdesta vierekkäisestä talosta, joissa asuvat puutarhatontut ovat olleet aina verivihollisia. Mutta sitten punaisten puutarhatonttujen Juliet ja sinisten puutarhatonttujen Gnomeo rakastuvat. Elokuva perustuu William Shakespearen näytelmään Romeo ja Julia.
Elokuva sai vuonna 2018 jatko-osan nimeltä Mestarietsivä Sherlock Gnomes.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Alkuperäinen näyttelijä | Suomenkielinen näyttelijä | Rooli |
| James McAvoy | Mikko Leppilampi | Gnomeo |
| Emily Blunt | Pamela Tola | Juliet |
| Maggie Smith | Sinikka Sokka | rouva Sinikello |
| Michael Caine | Jukka Voutilainen | herra Punatiili |
| Jim Cummings | Antti Pääkkönen | Sulkakynä |
| Ashley Jensen | Jenni Sivonen | Nanette |
| Jason Statham | Kari-Pekka Toivonen | Tybalt |
| Ozzy Osbourne | Jone Nikula | Peura |
| Matt Lucas | Tuomas Uusitalo | Benny |
| Richard Wilson | Pekka Autiovuori | herra Capulet |
| Julie Walters | Marjatta Leppänen | rouva Montague |
| Stephen Merchant | Antti L. J. Pääkkönen | Paris |
| Patrick Stewart | Lars Svedberg | Bill Shakespeare |
Gnomon (kuvioluvut)

Gnomon on kahden samaan kuviolukujen sarjaan kuuluvan luvun numeerinen erotus ja samalla niitä vastaavien kuvioiden eroavaisuus eli lisäys.
Esimerkkejä

Monikulmiolukuihin kuuluva viisikulmioluvut muodostetaan geometrisesti asettamalla pisteitä viisikulmioksi seuraavalla tavalla:
Luvun 5 gnomon ovat ne neljä pistettä, jotka ovat punaiset ja toisaalta gnomon on silloin 4. Luvun 12 gnomon on luku 7 ja lukujen 22 ja 35 gnomonit vastaavasti 10 ja 13.
Myös yhdenmuotoisten tasokuvioiden erot ovat gnomoneja. Esimerkiksi, jos vinolla suunnikkaalla on suurempi yhdenmuotoinen vastinkuvio, on näiden kuvioiden ero gnomon.
Gnomon vinoista suunnikkaista, jotka ovat yhdenmuotoiset.
Frynos (savenvalaja)

| Frynos> Φρῦνος |
| --- | --- |
 Frynoksen signeeraama ja Frynos-maalarin mustakuviotekniikalla koristelema kyliks, n. 550 eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 500-luku eaa.?
Kuollut: 500-luku eaa.?
Ammatti:  savenvalaja
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 550 eaa.
Taidesuuntaus:  mustakuviokeramiikka
Frynos (m.kreik. Φρῦνος, Frȳnos) oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuoden 550 eaa. tienoilla.
Frynos luetaan niin kutsuttuihin Pieniin mestareihin. Hänen signeerauksensa tunnetaan kolmesta kyliks-maljasta. Frynoksen vaaseja maalasi hänestä nimensä saanut Frynos-maalari. Heitä on ehdotettu myös samaksi henkilöksi.
GM Gamma -pohjalevy

GM Gamma -pohjalevy on General Motorsin kehittämä pohjalevy pienille etu- ja nelivetoisille automalleille.
Gamma / GM4300

Pohjalevyn ensimmäinen versio kehitettiin edeltäneen GM4200-pohjalevyn perustalta.
Chevrolet Montana (2003–2010)
Opel Combo B (2001–2012)
Opel Corsa C (2000–2006)
Opel Meriva A (2003–2010)
Opel Tigra TwinTop B (2004–2009)
Gamma II

Pohjalevyn uudemman version on kehittänyt GM Korea.
Buick Encore I (2012–)
Chevrolet Aveo (T300) (2011–)
Chevrolet Onix I (2012–)
Chevrolet Prisma II (2012–)
Chevrolet Sail II (2010–2017)
Chevrolet Spark (M300) (2009–2015)
Chevrolet Spark (M400) (2015–)
Chevrolet Spin (2012–)
Chevrolet Trax (2013–)
Holden Barina (TM) (2011–2019)
Opel Mokka A (2012–2019)
Opel Karl (2014–2019)
George Albert Smith

George Albert Smith vuonna 1939.
George Albert Smith (4. huhtikuuta 1870 – 4. huhtikuuta 1951) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kahdeksas presidentti, profeetta ja ilmestyksensaaja. Häntä edelsi virassa Heber J. Grant ja seurasi David O. McKay.
Elämäkerta

George Albert Smith syntyi tuolloisen Utahin territorion pääkaupungissa Salt Lake Cityssä. Hänen äitinsä oli Sarah Farr ja isänsä John Henry Smith, joka toimi kirkon apostolina. Myös hänen isoisänsä, jonka mukaan poika sai nimensä, oli toiminut kirkon apostolina.
Smith opiskeli Brigham Youngin yliopistossa ja Deseretin yliopistossa. Vuonna 1896 hän liittyi Republikaaniseen puolueeseen ja alkoi tehdä vaalityötä tulevan Yhdysvaltain presidentin William McKinleyn kampanjassa. Myöhemmin hän tuki myös McKinleyn seuraajaa Theodore Rooseveltia. Smith oli tunnettu voimakkaan isänmaallisena miehenä. Vuonna 1922 hänet nimitettiin isänmaallisen järjestön, Amerikan vallankumouksen poikien, varapuheenjohtajaksi.
Vuonna 1892 Smith avioitui Lucy Emily Woodruffin kanssa. Hän oli kirkon neljännen presidentin Wilford Woodruffin pojantytär. Lapsuudessaan Lucy oli viettänyt paljon aikaa isovanhempiensa luona, jän hän piti Wilfordia enemmänkin isänään kuin isoisänään.
Smithin terveys oli heikko. Hän oli työskennellyt nuorena rautateillä, ja hänen näkönsä oli vahingoittunut pysyvästi kirkkaasta auringonvalosta. Vuoden 1903 jälkeen Smithin oli pakko vähentää matkustamistaan, koska hänen fyysinen kuntonsa alkoi rapistua. Hänellä todettiin punahukka, krooninen ja vaikea sairaus.
Smith oli kiinnostunut lännen asutustoiminnasta ja pioneerihistoriasta. Hän johti useiden vuosien ajan Amerikan pioneerihistorian muistiinmerkitsemistä. Hänen aloitteestaan perustettiin Utah Pioneer Trails and Landmarks Association, jonka johtajana Smith itse toimi monta vuotta. Hän valvoi Utahia asuttaneiden pioneerien reittien merkitsemistä ja hänen aloitteestaan mormonipioneerien muistolle pystytettiin monta muistomerkkiä.
Myöhempien aikojen pyhien kirkon ja historian lisäksi partio oli lähellä Smithin sydäntä. Hän palveli Amerikan partiopoikien valtakunnallisen johtokunnan jäsenenä, saaden useita tunnustuspalkintoja työstään partioaatteen hyväksi.
Elämäkerta > Ura kirkon palveluksessa

Jo ennen avioliittoaan Smith oli palvellut eteläisessä Utahissa humanitäärisessä lähetystyössä, ja pian avioliiton solmimisen jälkeen nuori aviopari kutsuttiin lähetystyöhön etelävaltioihin. Smith kutsuttiin kahdentoista apostolin koorumin jäseneksi 1903. Vaikka Smithin terveys teki hänen matkustamisensa vaikeaksi, hänet nimitettiin vuonna 1920 Euroopan ja Britteinsaarten alueen lähetysjohtajaksi. Kolme vuotta kestäneen virkakautensa aikana Smith vieraili useissa Euroopan maissa. Hän saarnasi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa ja Sveitsissä.
Smith valittiin kahdentoista apostolin koorumin presidentiksi vuonna 1943. Heber J. Grantin kuoltua Smith nousi virkaiältään vanhimpana apostolina kirkon presidentiksi 21. toukokuuta 1945. Toinen maailmansota oli juuri päättynyt Euroopassa, ja vasta virkaansa valittu presidentti Smith aloitti voimaperäiset avustustoimet sodan ja puutteen takia jo vuosia kärsineiden Euroopan myöhempien aikojen pyhien hyväksi. Aineellisten avustusten lisäksi hän pani painoa myös lähetystyön mahdollisimman pikaiselle uudelleenaloittamiselle.
Presidentti Smith tuomitsi julkisesti Ku Klux Klanin toiminnan. Hän vihki temppelin Idahon Idaho Fallsissa 23. syyskuuta 1945.
Presidentti Smith kuoli 81-vuotispäivänään 4. huhtikuuta 1951. Hänen seuraajakseen valittiin 9. huhtikuuta David O. McKay.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Heber C. Grant | Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti 1945–1951 | Seuraaja: David O. McKay |
Frynsin oireyhtymä

Frynsin oireyhtymä on monia epämuodostumia aiheuttava geneettinen oireyhtymä. Epämuodostumia esiintyy varsinkin kasvoissa, raajoissa, palleassa, keuhkoissa, aivoissa ja sydämessä. Oireyhtymästä kärsivät selviytyvät harvoin ensimmäistä elinkuukauttaan pidempään. Oireyhtymä periytyy peittyvästi autosomissa.
Frynsin oireyhtymään liittyvät sille tyypilliset kasvonpiirteet. Raajoissa ja kasvoissa todetaan monenlaisia epämuodostumia. Suulakihalkio on todettu puolilla ja huulihalkio neljänneksellä potilaista. Oireyhtymälle luonteenomainen piirre on palleatyrä, johon usein liittyy keuhkojen alikehittyneisyys. Aivoissa tyypillisiä poikkeavuuksia ovat aivokammion laajentuma, hydrokefalia, Dandy–Walkerin epämuodostuma ja aivokurkiaisen puuttuminen. Frynsin oireyhtymään on liittynyt 40 %:lla potilaista sydämen eteisten väliseinän puutos. Lisäksi 10 %:lla on todettu kammion väliseinän puutos ja 10 %:lla aortan poikkeavuus. Frynsin oireyhtymään on liittynyt myös hengitysteiden, ruoansulatuskanavan, virtsa- ja sukupuolielinten, lihasten ja luuston epämuodostumia.
Frynsin oireyhtymän varhainen kuolleisuus on korkea eikä potilaiden kasvusta ja psykomotorisesta kehityksestä ole paljon tietoa. Oireyhtymän ennustetta kuitenkin määrittävät siihen liittyvien epämuodostumien laajuus ja vaikeusaste; jos palleaongelmia ei ole, ennuste on parempi. On kuvattu yli vuoden ikäisiksi eläneitä potilaita, joilla on ollut eriasteisia neurologisia ongelmia. Harvinaisina on ilmennyt lievempiä taudinkuvia, joissa lapsi on jopa oppinut kävelemään ja ymmärtämään puhetta.
Frynsin oireyhtymän kuvasi ensimmäisenä Jean-Pierre Fryns vuonna 1979 kahdella kuolleena syntyneellä siskoksella. Esiintyvyyden on arvioitu olevan elävinä syntyneillä 1/14 000. Synnynnäisestä palleatyrästä kärsivistä 4–10 %:n on arvioitu kärsivän Frynsin oireyhtymästä.
Harlekiinitulkku

| Harlekiinitulkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Punatulkut Pyrrhula
Laji::  erythaca
Kaksiosainen nimi
 Pyrrhula erythaca  Blyth, 1862 
Katso myös
   Harlekiinitulkku Wikispeciesissä   Harlekiinitulkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harlekiinitulkku (Pyrrhula erythaca) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harlekiinitulkkua tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Taiwanissa ja Thaimaassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Globenin metroasema

Globenin metroasema on metroasema Tukholmassa Ericsson Globen vieressä. Metroaseman vieressä on Tvärbananin asema. T-Centralenin metroasemalle kestää noin yhdeksän minuuttia Globenilta. Asemalta Slussenille on noin kolme kilometriä. Asema avattiin vuonna 1951 nimellä Slakthuset. Vuonna 1958 sen nimeksi tuli Isstadion vuonna 1955 valmistuneen Johanneshovs Isstadionin eli Hovetin mukaan. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1989, kun Globen avattiin.
Aiheesta muualla

| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gullmarsplan ▷ Hässelby strandin metroasema |  |  Linja 19 |  | Enskede gårdin metroasema (en) ▷ Hagsätran metroasema |
muokkaa wikidataa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Formula E -kausi 2019–2020

Formula E -kausi 2019–2020 oli järjestetyksessään kuudes Formula E -sarjan kausi. Kausi alkoi 22. marraskuuta 2019 ja se keskeytettiin koronaviruspandemien vuoksi 13. maaliskuuta 2020, kun kaudesta oltiin ajettu viisi osakilpailua. Kausi ajettiin loppuun 5. – 13. elokuuta ajamalla kuusi osakilpailua Tempelhofin lentoaseman katuradalla Saksassa.
Sarjan kuljettajien mestaruuden voitti portugalilainen António Félix da Costa ja tallien mestaruuden kiinalainen DS Techeetah.
Koronaviruspandemia keskeyttää kauden

Loppuvuodesta 2019 alkanut koronaviruspandemia vaikutti myös Formula E:hen. Kiinan ePrix 2020, joka piti ajaa maaliskuussa, päätettiin helmikuussa 2020 siirtää toiseen ajankohtaan pandemian vuoksi. Maaliskuun alussa Formula E ja FIA ilmoittivat, että sarja jää kahden kuukauden tauolle. Päätöstä vauhdittivat Maailman terveysjärjestön pandemiailmoitus ja Formula 1 kauden 2020 avausosakilpailun peruminen. Formula E:ssä Sanyan, Rooman, Jakartan, Pariisin ja Soulin kilpailut peruttiin. Huhtikuussa FIA, Formula E ja tallit yhdessä päättivät lykätä uusien Gen2 Evo autojen käyttöönottoa aina kaudelle 2021–2022 saakka. Muutoksen tavoitteena oli tuottaa säästöjä koronapandemiasta kärsiville talleille. Valmistajille annettiin mahdollisuus tuoda uusi voimansiirto vain kerran seuraavan kahden vuoden aikana. Teknisten sääntöjen muutoksella pyrittiin tuomaan vakautta tallien talouteen ja puolittamaan autojen kehityskulut seuraavan kahden vuoden aikana.
Huhtikuussa FIA ja Formula E ilmoittivat jatkavansa kilpailutaukoa kesäkuuhun asti. Samalla Berliinin osakilpailua lykättiin. Samalla keskusteltiin myös Lontoon ja New Yorkin kilpailujen siirtämisestä, koska molempien kilpailujen areenoita oli käytetty väliaikaisina sairaaloina pandemian aikana. Sekä Lontoon että New Yorkin osakilpailut peruttiin lopulta kokonaan. Toukokuussa ilmoitettiin, että loppukausi perutaan, jos kilpailuja ei päästä lokakuuhun mennessä ajamaan. Päätöksen taustalla oli pyrkimys aloittaa kausi 2020–2021 ajallaan joulukuussa. Suunnitelmissa oli ajaa kisoja moottoriradoilla Britanniassa, kuten Silverstonessa, Donington Parkissa ja Brands Hatchissa. Suunnitelmissa oli myös palauttaa Berliinin osakilpailu kalenteriin sekä ajaa Soulissa Etelä-Korean matalien tartuntalukujen vuoksi. Yhtenä vaihtoehtona esitettiin myös kilpailujen ajamista yhdessä DTM-sarjan kanssa. Jaguarin tallipäällikön James Barclayn mielestä tärkeintä oli päästä takaisin kisaamaan ja hän vastusti ajatusta uusista testeistä ennen kauden jatkamista.
Lopulta 17. kesäkuuta Formula E ilmoitti, että kausi ajatetaan loppuun. Kauden viimeiset kuusi kilpailua järjestettäisiin yhdeksän päivän aikana Berliinissä Tempelhofin lentoaseman katuradalla elokuussa. Kilpailuissa käytettäisiin kolmea erilaista rataa. FIA oli myös hyväksynyt suunnitelman kauden jatkamisesta.
Kauden ollessa tauolla, Formula E aloitti esportsarjan Formula E Race at Home Challenge. Sarjassa kilpaili sekä Formula E:ssä ajavia kuskeja että esportkuljettajia.
Toukokuussa 2020 Jaguar ilmoitti, että sen ylläpitämä Jaguar I-PACE eTROPHY kilpasarja loppuu kahden kauden jälkeen. Lopettamisen taustalla oli pandemien aiheuttama epävarmuus tulevaisuudesta.
Kilpailukalenteri

| # | ePrix | Valtio | Rata | Päivä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Dirijja |  Saudi-Arabia | Riadin katurata | 22. marraskuuta 2019 |
| 2 | Dirijja |  Saudi-Arabia | Riadin katurata | 23. marraskuuta 2019 |
| 3 | Santiago |  Chile | Parque O'Higgins Circuit | 18. tammikuuta 2020 |
| 4 | México |  Meksiko | Autódromo Hermanos Rodríguez | 15. helmikuuta 2020 |
| 5 | Marrakesh |  Morocco | Circuit International Automobile Moulay El Hassan | 29. helmikuuta 2020 |
| 6 | Berliini |  Saksa | Tempelhof Airport Street Circuit | 5. elokuuta 2020 |
| 7 | Berliini |  Saksa | Tempelhof Airport Street Circuit | 6. elokuuta 2020 |
| 8 | Berliini |  Saksa | Tempelhof Airport Street Circuit | 8. elokuuta 2020 |
| 9 | Berliini |  Saksa | Tempelhof Airport Street Circuit | 9. elokuuta 2020 |
| 10 | Berliini |  Saksa | Tempelhof Airport Street Circuit | 12. elokuuta 2020 |
| 11 | Berliini |  Saksa | Tempelhof Airport Street Circuit | 13. elokuuta 2020 |
Perutut kilpailut
| CAN | Sanya |  Kiina | Haitang Bay Circuit | 21. maaliskuuta 2020 |
| CAN | Rooma |  Italia | Circuito Cittadino dell'EUR | 4. huhtikuuta 2020 |
| CAN | Pariisi |  Ranska | Pariisin katurata | 18. huhtikuuta 2020 |
| CAN | Soul |  Etelä-Korea | Soulin katurata | 3. toukokuuta 2020 |
| CAN | Jakarta |  Indonesia | Jakartan katurata | 6. kesäkuuta 2020 |
| CAN | New York City |  Yhdysvallat | Brooklynin katurata | 11. heinäkuuta 2020 |
| CAN | Lontoo |  Yhdistynyt kuningaskunta | ExCeL London | 25. heinäkuuta 2020 |
| CAN | Lontoo |  Yhdistynyt kuningaskunta | ExCeL London | 26. heinäkuuta 2020 |
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Voimansiirto | Nro>  | Kuljettajat | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Envision Virgin Racing | Audi e-tron FE06 | 2 |  Sam Bird | Kaikki |
|  Envision Virgin Racing | Audi e-tron FE06 | 4 |  Robin Frijns | Kaikki |
|  NIO 333 | NIO FE-005 | 3 |  Oliver Turvey | Kaikki |
|  NIO 333 | NIO FE-005 | 33 |  Ma Qinghua | 1–5 |
|  NIO 333 | NIO FE-005 | 33 |  Daniel Abt | 6–11 |
|  Mercedes-Benz EQ | Mercedes-Benz EQ Silver Arrow 01 | 5 |  Stoffel Vandoorne | Kaikki |
|  Mercedes-Benz EQ | Mercedes-Benz EQ Silver Arrow 01 | 17 |  Nyck de Vries | Kaikki |
|  GEOX Dragon | Penske EV-4 | 6 |  Brendon Hartley | 1–5 |
|  GEOX Dragon | Penske EV-4 | 6 |  Sérgio Sette Câmara | 6–11 |
|  GEOX Dragon | Penske EV-4 | 7 |  Nico Müller | Kaikki |
|  Audi Sport ABT Schaeffler | Audi e-tron FE06 | 11 |  Lucas di Grassi | Kaikki |
|  Audi Sport ABT Schaeffler | Audi e-tron FE06 | 66 |  Daniel Abt | 1–5 |
|  Audi Sport ABT Schaeffler | Audi e-tron FE06 | 66 |  René Rast | 6–11 |
|  DS Techeetah | DS E-TENSE FE20 | 13 |  António Félix da Costa | Kaikki |
|  DS Techeetah | DS E-TENSE FE20 | 25 |  Jean-Éric Vergne | Kaikki |
|  TAG Heuer Porsche | Porsche 99X Electric | 18 |  Neel Jani | Kaikki |
|  TAG Heuer Porsche | Porsche 99X Electric | 36 |  André Lotterer | Kaikki |
|  ROKiT Venturi Racing | Mercedes-Benz EQ Silver Arrow 01 | 19 |  Felipe Massa | Kaikki |
|  ROKiT Venturi Racing | Mercedes-Benz EQ Silver Arrow 01 | 48 |  Edoardo Mortara | Kaikki |
|  Panasonic Jaguar Racing | Jaguar I-Type 4 | 20 |  Mitch Evans | Kaikki |
|  Panasonic Jaguar Racing | Jaguar I-Type 4 | 51 |  James Calado | 1–9 |
|  Panasonic Jaguar Racing | Jaguar I-Type 4 | 51 |  Tom Blomqvist | 10–11 |
|  Nissan e.dams | Nissan IM02 | 22 |  Oliver Rowland | Kaikki |
|  Nissan e.dams | Nissan IM02 | 23 |  Sébastien Buemi | Kaikki |
|  BMW i Andretti Motorsport | BMW iFE.20 | 27 |  Alexander Sims | Kaikki |
|  BMW i Andretti Motorsport | BMW iFE.20 | 28 |  Maximilian Günther | Kaikki |
|  Mahindra Racing | Mahindra M6Electro | 64 |  Jérôme d'Ambrosio | Kaikki |
|  Mahindra Racing | Mahindra M6Electro | 94 |  Pascal Wehrlein | 1–5 |
|  Mahindra Racing | Mahindra M6Electro | 94 |  Alex Lynn | 6–11 |
Tulokset > ePrix

| # | Kilpailu | Aika-ajo> Lohkovaihe | Aika-ajo> Paalupaikka | Kilpailu> Nopein kierros | Kilpailu> Voittaja | Kilpailu> Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Dirijja |  Sam Bird |  Alexander Sims |  Daniel Abt  |  Sam Bird |  Envision Virgin Racing | Raportti |
| 2 |  Dirijja |  António Félix da Costa |  Alexander Sims |  António Félix da Costa |  Alexander Sims |  BMW i Andretti Motorsport | Raportti |
| 3 |  Santiago |  Mitch Evans |  Mitch Evans |  Oliver Rowland  |  Maximilian Günther |  BMW i Andretti Motorsport | Raportti |
| 4 |  México |  Mitch Evans |  André Lotterer |  Alexander Sims |  Mitch Evans |  Panasonic Jaguar Racing | Raportti |
| 5 |  Marrakesh |  Maximilian Günther |  António Félix da Costa |  Pascal Wehrlein  |  António Félix da Costa |  DS Techeetah | Raportti |
| 6 |  Berliini |  António Félix da Costa |  António Félix da Costa |  António Félix da Costa |  António Félix da Costa |  DS Techeetah | Raportti |
| 7 |  Berliini |  Sébastien Buemi |  António Félix da Costa |  Stoffel Vandoorne |  António Félix da Costa |  DS Techeetah | Raportti |
| 8 |  Berliini |  Jean-Éric Vergne |  Jean-Éric Vergne |  Mitch Evans |  Maximilian Günther |  BMW i Andretti Motorsport | Raportti |
| 9 |  Berliini |  Jean-Éric Vergne |  Jean-Éric Vergne |  Sam Bird  |  Jean-Éric Vergne |  DS Techeetah | Raportti |
| 10 |  Berliini |  René Rast |  Oliver Rowland |  Lucas di Grassi  |  Oliver Rowland |  Nissan e.dams | Raportti |
| 11 |  Berliini |  Sébastien Buemi |  Stoffel Vandoorne |  Nico Müller  |  Stoffel Vandoorne |  Mercedes-Benz EQ | Raportti |
Huomiot

↑  Pisteen nopeimmasta kierroksesta sai Mitch Evans, koska Abt ei sijoittunut 10 parhaan joukkoon.
↑  Pisteen nopeimmasta kierroksesta sai Sam Bird, koska Rowland ei sijoittunut 10 parhaan joukkoon.
↑  Pisteen nopeimmasta kierroksesta sai Mitch Evans, koska Wehrlein ei sijoittunut 10 parhaan joukkoon.
↑  Pisteen nopeimmasta kierroksesta sai António Félix da Costa, koska Bird ei sijoittunut 10 parhaan joukkoon.
↑  Pisteen nopeimmasta kierroksesta sai Oliver Rowland, koska di Grassi ei sijoittunut 10 parhaan joukkoon.
↑  Pisteen nopeimmasta kierroksesta sai Sam Bird, koska Müller ei sijoittunut 10 parhaan joukkoon.
Gwen Torrence

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 200 m |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 4×100 m |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 4×100 m |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 4×400 m |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | 4×400 m |  |
|  Kultaa | Göteborg 1995 | 100 m |  |
|  Kultaa | Göteborg 1995 | 4×100 m |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 100 m |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 200 m |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 200 m |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | 100 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1989 | 60 m |  |
Gwen Torrence (s. 12. kesäkuuta 1965 Decatur, Georgian osavaltio), on yhdysvaltalainen entinen pikajuoksija, olympiavoittaja ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Torrence voitti Barcelonan olympiakisoista 1992 kultaa 200 metrillä ja 4 × 100 metrin viestistä. Hän oli mukana hopeaa voittaneessa Yhdysvaltain 4 × 400 metrin joukkueessa. Neljä vuotta myöhemmin Atlantan olympiakisoissa hän voitti kultaa pikaviestistä ja pronssia 100 metriltä.
Maailmanmestaruuskilpailuista hän voitti Tokion MM-kisoista 1991 hopeaa 100 ja 200 metrillä ja kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti pitkästä viestistä kultaa ja pikaviestissä hopeaa. Hän voitti samoissa kisoissa hopeaa 200 metrillä ja pronssia 100 metrillä. Kaksi vuotta myöhemmin Göteborgissä hän voitti kultaa pikaviestissä ja 100 metrillä.
Pan-Amerikan kisoista hän voitti vuonna 1987 kultaa pikaviestistä ja 100 metriltä ja kaksi vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa hopeaa 60 metriltä.
Saavutukset > Olympialaiset

Kesäolympialaiset 1988 Soul
5. sija 100 m
6. sija 200 m
Kesäolympialaiset 1992 Barcelona
4. sija 100 m
kultaa 200 m
kultaa 4 x 100 m
hopeaa 4 x 400 m
Kesäolympialaiset 1996 Atlanta
pronssia 100 m
kultaa 4 x 100 m
Saavutukset > MM-kilpailut

Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1987 Rooma
5. sija 200 m
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1991 Tokio
hopeaa 100 m
hopeaa 200 m
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1993 Stuttgart
pronssia 100 m
hopeaa 200 m
hopeaa 4 x 100 m
kultaa 4 x 400 m
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1995 Göteborg
kultaa 100 m
kultaa 4 x 100 m
Saavutukset > Sisäratojen MM-kilpailut

Sisäratojen MM-kilpailut 1989 Budapest
hopeaa 60 m
Saavutukset > Pan-Amerikan kisat

Pan-Amerikan kisat 1987 Indianapolis
kultaa 200 m
kultaa 4 x 100 m
Aiheesta muualla

USA Track & Field Hall of Fame (en)
Naisten 100 metrin juoksun maailmanmestarit