stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Qingdaon taistelu
Tausta

Japani oli ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä solminut ystävyyssopimuksen Britannian kanssa vuonna 1902. Sopimus ei kuitenkaan velvoittanut sitä liittymään sotaan Saksaa vastaan. Ympärysvallat eivät edes olleet kovin innokkaita ajatuksesta Japanin liittymisestä sotaan, sillä Japanin vaikutusvallan kasvamisen Kiinassa nähtiin uhkana maiden omille eduille maassa. Japanissa sodan syttyminen nähtiin kuitenkin mahdollisuutena vallata saksalaisten tukikohta Qingdaossa. Saksalaisille annettiin uhkavaatimus Qingdaon luovutuksesta 23. elokuuta 1914 mennessä ja kun vaatimukseen ei vastattu, seurasi sota.
Saksa oli saanut Qingdaon eli tuolloisen Tsingtaon Kiinalta vuonna 1897. Qingdaota puolusti 4 500 miehen vahvuinen saksalainen varuskunta Alfred William Moritz Mayer-Weldeckin alaisuudessa. Qingdao oli linnoitettu ja sen oli oletettu kestävän mahdollista piiritystä vähintään kuuden kuukauden ajan. Qingdaolle hyökänneisiin Kamio Mitsuomin johtamiin japanilaisjoukkoihin kuului 50 000 sotilasta, 102 raskasta tykkiä, 42 kevyempää tykkiä, 4 taisteluristeilijää, 13 risteilijää, 24 hävittäjää ja monia pienempiä aluksia. Qingdaon taisteluun osallistui myös pienempi joukko brittejä kenraalimajuri Nathaniel Barnardistonin komennuksessa. Brittisotilaita oli noin 1 200 ja heidän mukanaan 300 kiinalaista. Qingdaon piiritykseen osallistui myös kaksi brittien sotalaivaa. Yhteistyö japanilaisten kanssa nähtiin parempana vaihtoehtona, kuin japanilaisten jättäminen yksin, kun heidän voittoaan pidettiin joka tapauksessa todennäköisenä.
Japanilaiset olivat keränneet jo kauan ennen hyökkäystä yksityiskohtaisia tietoja Shandongin niemimaan olosuhteista, sekä saksalaisten linnakkeista mahdollista valtausta suunnitellessaan.
Qingdaon piiritys

Japani ilmoitti virallisesti asettavansa Qingdaon merisaartoon 27. elokuuta 1914. Ensimmäiset 20 000 japanilaista nousivat maihin 3. syyskuuta Longkoussa kaukana Qingdaosta pohjoiseen ja he miehittivät kohti Qindaota edetessään kiinalaisia kaupunkeja. 23. syyskuuta lisää joukkoja nousi maihin Laoshaninlahdella varsinaisen saksalaisalueen sisällä. Mukana olivat myös japanilaisille alistetut brittijoukot. Qingdaossa japanilaiset valmistelivat etukäteen suunnitellun piirityslinjan Qingdaon ympärille. Tarkoituksena oli tuoda maihin puolustajiin nähden ylivoimainen määrä joukkoja, mutta olla pommittamatta saksalaisia. Saksalaisten haluttiin mahdollisuuksien salliessa antautuvan ilman taistelua viimeiseen mieheen. Kiinalaisten vastalauseista huolimatta he myös miehittivät lisää alaa niemimaalla. Kiinalaisilta otettiin haltuun esimerkiksi rautatie Jinanista Qingdaoon 6. lokakuuta.
22. elokuuta Saksan keisari Vilhelm II oli lähettänyt Qingdaon puolustajille sähkeen, jonka saattoi tulkita vaatimuksena taistella viimeiseen asti. 31. lokakuuta kaupunkia piirittävät joukot aloittivat sen pommituksen. Vuorokauden ympäristä tulitusta mereltä ja maalta kesti viikon ajan. Mitsuomi vältti länsirintaman kaltaisia suuria rintamahyökkäyksiä ja keskittyi tulivalmisteluun, sekä hitaaseen etenemiseen öisillä pistoiskuilla ja juoksuhautoja rakentamalla. Qingdaon taistelun aikana tehtiin myös tiettävästi ensimmäinen ilmaisku laivalta käsin, sekä ensimmäiset öiset ilmaiskut. Saksalaisten ammusvarastot kävivät nopeasti vähiin ylivoimaisen vihollisen edessä. Meyer-Waldeck päätti 7. marraskuuta antautua vain kuusi viikkoa kestäneen piirityksen jälkeen.
Seuraukset

Saksalaiset olivat menettäneet piirityksen aikana noin 200 miestä kaatuneina. Japanilaisten tappiot olivat 422 kaatunutta ja 1 564 haavoittunutta. Qindao siirrettiin japanilaisten hallintaan 11. marraskuuta. Qingdaon valtaus jäi japanilaisten viimeiseksi sotilastoimeksi maailmansodan aikana. Taistelu oli ollut monin tavoin toisinta Port Arthurin piirityksestä Venäjän–Japanin sodan aikana vuosina 1904–1905 ja sitä pidettiin sotilaallisena menestyksenä. Qingdaon kysymyksestä tuli sittemmin Japanin ja Kiinan suhteita hiertänyt kiista. Versailles’n rauhanneuvotteluissa kiinalainen lähetystö vaati kaupungin palauttamista, mutta kun pyyntöön ei vastattu Kiina jätti sopimuksen allekirjoittamatta. Japanilaiset miehittivät kaupunkia aina vuoteen 1922 saakka, jolloin he viimein luovuttivat sen takaisin Kiinalle Washingtonin konferenssin mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qingdaon taistelu Wikimedia Commonsissa
Saksalaisten puolustusvarustuksia.
Saksalaisia joukkoja Qingdaossa.
Japanilaisia joukkoja saksalaisilta vallatussa juoksuhaudassa.
Qingdao luovutetaan takaisin Kiinalle vuonna 1922.
Luettelo Taiton julkaisemista videopeleistä

Tämä on luettelo Taiton julkaisemista videopeleistä. Useat kolikkopelit ovat saaneet myös tietokone- ja konsolikäännöksen.
Kolikkopelit

Arkanoid
Colony 7
Elevator Action
Exzisus
Jungle Hunt
Operation Thunderbolt
Operation Wolf
Phoenix
Qix
Rainbow Islands
Space Gun
Space Invaders
Western Gun
Tietokonepelit ja konsolipelit

Arkanoid
The Adventures of Star Saver
Blue Shadow
Bubble Bobble
Bubble Bobble Part 2
Dungeon Magic: Sword of the Elements
The Flintstones: The Surprise at Dinosaur Peak!
Indiana Jones and the Last Crusade
The Jetsons: Cogswell's Caper!
Kick Master
The Legend of Kage
Little Samson
New Zealand Story
Operation Thunderbolt
Operation Wolf
Panic Restaurant
Phoenix
Power Blade
Power Blade 2
Puzznic
Qix
Rainbow Islands
Renegade
Sky Shark
Taito Legends
Target: Renegade
Toki
Wrath of the Black Manta
Shiretokon kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Hokkaidō, Japani
Pinta-ala:  386,33 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  知床国立公園
Tyyppi:  Japanin kansallispuisto 
Perustettu:  1. kesäkuuta 1964
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
| Shiretoko |
| --- | --- |
Tyyppi:  luontokohde
Kriteerit:  (ix)(x)
Tunnusnumero:  1193
Valintahistoria
Valintavuosi:  2005
Shiretokon kansallispuisto (jap. 知床国立公園, Shiretoko kokuritsu kōen) sijaitsee Hokkaidōn saarella Japanissa ja kattaa suuren osan Shiretokon niemimaasta. Kansallispuisto perustettiin 1. kesäkuuta 1964 ja liitettiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2005. Sen pinta-ala on 386,33 neliökilometriä.
Kansallispuisto on tunnettu tulivuoristaan, koskemattomista metsistään, rantakallioistaan ja merilinnuistaan. Puiston alueella elää myös Japanin suurin karhukanta.
Maailmaperintökohde sisältää maa-alueen niemimaan keskiosasta sen kärkeen (Shiretokon niemi) ja ympäröivän merialueen. Sitä pidetään erinomaisena esimerkkinä meren ja maan ekosysteemien vuorovaikutuksesta sekä poikkeuksellisesta ekosysteemien tuottavuudesta, johon suurelta osin vaikuttaa kausiluonteisen merijään muodostuminen etelämpänä kuin muualla pohjoisella pallonpuoliskolla. Sillä on erityinen merkitys useille meri- ja maalajeille, joista osa on uhanalaisia ja endeemisiä, kuten äyriäishuuhkaja ja pienikokoinen orvokkilaji Viola kitamiana. Alue on maailmanlaajuisesti tärkeä uhanalaisille meri- ja muuttolintuille, useille lohikalalajeille ja merinisäkkäille, mukaan lukien stellerinmerileijona ja eräät valaslajit.
Puiston vuorista Iozan on aktiivinen tulivuori ja 1661 m korkea Rausu vuoriston korkein huippu.
Kansallispuisto on suosittu turisti- ja vaelluskohde. Sen suosituimpia nähtävyyksiä ovat Shiretokon viisi järveä sekä Kamuiwakkan ja Oshinkoshinin putoukset. Alueelta löytyy myös kuuma lähde Iwaobetsu Onsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shiretokon kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Wikivoyage (englanniksi)
Shiretokon kansallispuisto Japanin ympäristöministeriön sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Hokkaidon prefektuuri: Shiretokon kansallispuisto (englanniksi)
.
| n k Unescon maailmanperintökohteet Japanissa |
| --- | --- | --- |
| Kulttuurikohteet |  Fujivuori  Gusukut ja muut Ryūkyū-kuningaskunnan omistukset  Himejin linna  Hiraizumin Puhtaan Maan buddhalaisuuden temppelit, puutarhat ja arkeologiset kohteet  Hiroshiman rauhanmuistomerkki  Hōryū-jin alueen buddhalaiset monumentit  Itsukushiman pyhäkkö  Iwamin hopeakaivos  Jōmon-kauden esihistorialliset kohteet Pohjois-Japanissa  Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit  Le Corbusierin arkkitehtoniset työt (jaettu kohde)  Meiji-kauden Japanin teollisen vallankumouksen sijaintipaikat: rauta ja teräs, laivanrakennus ja kivihiili  Mozun–Furuichin kofun-ryhmä: muinaisen Japanin hautakummut  Muinaisen Kioton historialliset monumentit  Muinaisen Naran historialliset monumentit  Nagasakin alueen salaiset kristityt paikat  Nikkōn pyhäköt ja temppelit  Okinoshiman pyhä saari ja Munakatan alueen kulttuuriperintö  Sadon kultakaivokset  Shirakawa-gōn ja Gokayaman historialliset kylät  Tomiokan silkkikehräämö ja teollinen perintö  |  |
| Luontokohteet |  Ogasawarasaaret  Shirakami-sanchi  Shiretoko  Yakushima  |  |
| n k Japanin kansallispuistot |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō | Akanin–Mashūn kansallispuisto · Daisetsuzanin kansallispuisto · Kushiron suomaan kansallispuisto · Rishirin–Rebunin–Sarobetsun kansallispuisto · Shikotsun–Tōyan kansallispuisto · Shiretokon kansallispuisto |  |
| Tōhoku | Bandain–Asahin kansallispuisto · Sanriku-fukkōn kansallispuisto · Towadan–Hachimantain kansallispuisto |  |
| Kantō | Chichibun–Taman–Kain kansallispuisto · Fujin–Hakonen–Izun kansallispuisto · Nikkōn kansallispuisto · Ogasawaran kansallispuisto · Ozen kansallispuisto |  |
| Chūbu | Chūbu-sangakun kansallispuisto · Etelä-Alppien kansallispuisto · Hakusanin kansallispuisto · Jōshin’etsu-kōgenin kansallispuisto · Myōkōn–Togakushi-renzanin kansallispuisto |  |
| Kansai | Isen–Shiman kansallispuisto · Yoshinon–Kumanon kansallispuisto |  |
| Chūgoku ja Shikoku | Ashizurin–Uwakain kansallispuisto · Daisenin–Okin kansallispuisto · San’in-kaiganin kansallispuisto · Seton sisämeren kansallispuisto |  |
| Kyūshū ja Okinawa | Amami-guntōn kansallispuisto · Ason–Kujūn kansallispuisto · Iriomoten–Ishigakin kansallispuisto · Keramasaarten kansallispuisto · Kirishiman–Kinkōwanin kansallispuisto · Saikain kansallispuisto · Unzenin–Amakusan kansallispuisto · Yakushiman kansallispuisto · Yanbarun kansallispuisto |  |
Shiretokon kansallispuisto nähtynä Ohotanmereltä
Lagan (taajama)

| Lagan |
| --- | --- |

 Lagan
 Koordinaatit: 56°54′56″N, 13°59′30″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kronobergin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Ljungby
Väkiluku (31.12.2023):  1 626
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lagan on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 626 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lagan (taajama) Wikimedia Commonsissa
Hyrkkölä

Hyrkkölä on kylä Pusulassa Lohjalla. Kylässä sijaitsee Arimaan kartano, jonka yhteydessä vuosina 1864–1918 toimi Ariman lasitehdas. Kartano muodostettiin 1870-luvulla Hyrkkölän Klemelän, Kollin ja Haikon taloista kylän takamaille Ariman lasitehtaan ympärille Arimaa-järven rannalle. Kartanoon kuulumattomia Hyrkkölän vanhoja taloja ovat Saksa, Röysti, Mölkkäri, Varvari ja Saarijärvi.
Pieni osa Hyrkkölästä kuuluu myös Someron itäosaan Somerniemeen. Someroon Hyrkkölän kylästä 1970-luvulla liitetty osa koostuu muutamista tiloista. Alueella on vain kaksi asukasta.
Chris Wood (rockmuusikko)

Chris Wood, Traffic, 1974.
Chris Wood (24. kesäkuuta 1944 – 12. heinäkuuta 1983) oli englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten arvostetun Traffic-yhtyeen saksofonistina ja huilistina. Hän oli yhtyeen perustajajäseniä vuonna 1967 ja mukana yhtyeen kaikilla kymmenellä albumilla.
Ennen Trafficia hän oli ollut keskienglantilaisessa Locomotive-yhtyeessä.
Hän on työskennellyt myös Ginger Bakerin Airforce-yhtyeessä sekä Jimi Hendrixin, Dr. Johnin ja Jim Capaldin kanssa.
Chris Wood kuoli 39-vuotiaana Birminghamissa Queen Elizabeth Hospitalissa tiistaina 12. heinäkuuta 1983. Hän oli kärsinyt jo jonkin aikaa maksan toimintahäiriöistä. Hän oli suunnitellut kaksi vuotta sooloalbumin tekoa.
Käännös suomeksi
Arimaa (Pusula)

Arimaa (myös Arima) on kartano ja kulmakunta Hyrkkölän kylässä Arimaa-järven rannalla Pusulassa Lohjalla Uudellamaalla.
Kartano sai alkunsa Kun Hyrkkölän kylän Klemelän talon maille Arimajärven rantaan perustettiin Ariman lasitehdas vuonna 1864. Kartanoksi tila laajentui 1870-luvulla, kun siihen yhdistettiin Hyrkkölän kylän Kollin ja Haikon perintötilat. Lasitehtaan ja kartanon omistajina olivat vuosina 1866–1893 Alfons Alftan ja vuosina 1893-1918 Karl Taxell. Lasitehdas lopetettiin vuonna 1918, minkä jälkeen kartano on toiminut maanviljelystilana. 1930-luvulta alkaen kartanon omistajana oli Yrjö Härmälä.
Vuonna 1889 tehtaan yhteyteen perustettiin myös kansakoulu, jonka toiminta kuitenkin päättyi tehtaan lopettamisen jälkeen. Vielä 1930-luvulla koulurakennus toimi nuorisoseurantalona.
Tunnettuihin Arimaalla vaikuttaneisiin henkilöihin kuuluu kirjailija Helvi Hämäläinen. Kesinä 1935–1936 hän kirjoitti siellä romaaninsa Katuojan vettä. Hämäläinen myös keräsi itselleen kokoelman Ariman lasitehtaan lasiesineitä.
Marius (nimi)

| Marius |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  30. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Marijus, Mario, Marios, Mariusz
Nimen alkuperä:  latinalainen, Mars tai mas, miespuolinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marius on latinalaisperäinen miehen etunimi.
Marius on alun perin roomalaisperäinen sukunimi. Se johtuu mahdollisesti sodanjumala Marsin nimestä tai toisen selityksen mukaan miespuolista tarkoittavasta sanasta mas, taivutettuna maris.  Kristillisenä aikana sitä on toisinaan käytetty myös Maria-nimen miespuolisena vastineena.
Suomessa nimi Marius on vuoden 2024 loppuun mennessä annettu noin 1640 henkilölle. Nimi oli vielä 1900-luvun alkupuolella hyvin harvinainen, mutta on myöhemmin yleistynyt. Vuodesta 2025 lähtien Mariuksen nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 30. huhtikuuta.
Tunnettuja Mariuksia

Gaius Marius (157–86 eKr.), roomalainen kenraali ja poliitikko
Marius (k. 269), Gallian keisarikunnan keisari
Marius Aleksejev (s. 1982), virolainen käsipallomaalivahti
Marius Bakken (s. 1978), norjalainen kestävyysjuoksija
Marius Broening (s. 1983), saksalainen pikajuoksija
Marius Constant (1925–2004), romanialainen säveltäjä
Marius Corbett (s. 1975), eteläafrikkalainen keihäänheittäjä
Marius Dewilde (1921–1996), ranskalainen väitetty ufokontaktihenkilö
Marius Grigonis (s. 1994), liettualainen koripalloilija
Marius Holtet (s. 1984), norjalainen jääkiekkoilija
Marius Ilas, romanialainen karateka
Marius B. Jansen (1922–2020), yhdysvaltalainen historioitsija ja professori
Marius Kohl (s. 1952), luxemburgilainen rahoitusalan viranomainen
Marius Lăcătuș (s. 1964), romanialainen jalkapallovalmentaja
Marius Laiho, suomalainen näyttelijä
Marius Lindvik (s. 1998), norjalainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja
Marius Marin (s. 1998), romanialainen jalkapalloilija
Marius Maximus (n. 160–230), roomalainen konsuli ja historioitsija
Marius Mayrhofer (s. 2000), saksalainen maantiepyöräilijä
Marius Müller (1958–1999), norjalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä
Marius Nedelcu, romanialainen pop- ja eurodance-muusikko
Marius Ommedal (s. 1981), norjalainen karateka
Marius Paré (1903–2002), kanadalainen katolinen piispa
Marius Petipa (1818–1910), ranskalainen balettimestari, koreografi ja tanssinopettaja
Marius Raichi (1909–1986), ranskalainen elokuvaaja
Marius Rintzler (s. 1932), romanialainen ooppera- ja konserttilaulaja
Marius af Schultén (1890–1978), suomalainen arkkitehti ja kuvataiteilija
Marius Servius Honoratus (300-luvulla), roomalainen grammaatikko
Marius Stankevičius (s. 1981), liettualainen jalkapalloilija
Marius Söderbäck (s. 2004), suomalainen jalkapalloilija
Marius Thuesen (1878–1941), tanskalainen voimistelija
Marius Trésor (s. 1950), ranskalainen jalkapalloilija
Marius Trygg (s. 1976), norjalainen jääkiekkoilija
Marius Urzică (s. 1975), romanialainen telinevoimistelija
Marius Van Andringa (s. 1994), suomalais-ranskalainen koripalloilija
Marius Victorinus (n. 281/291–363), roomalainen grammaatikko, reettori ja uusplatonilainen filosofi
Marius Žaliūkas (1983–2020), liettualainen jalkapalloilija
Tunnettuja Mariuksia > Sukunimenä

Simon Marius (1573–1625), saksalainen tähtitieteilijä
Kuvitteellisia Mariuksia

Marius, Moby Ankan laivaa seuraileva kesy pyöriäinen Aku Ankka -sarjakuvissa
Marius Pontmercy, paroni ja opiskelija Victor Hugon romaanissa Kurjat
Isaac Johnson

| Isaac Johnson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1999 (ikä 25) Andover, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Tahoe Knight Monsters
Sarja:  ECHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Huntsville Havoc (SPHL) Knoxville Ice Bears (SPHL) Manitoba Moose (AHL) Newfoundland Growlers (ECHL) Toronto Marlies (AHL) Jukurit (SML)
Isaac Johnson (s. 24. tammikuuta 1999 Andover, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa ECHL-joukkue Tahoe Knight Monstersissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Johnson laukoo oikealta.
B. Traven

B. Traven (1890 (?) Chicago (?) – 1969 (?) Meksiko (?)) oli kirjailija, jonka taustasta tiedetään hyvin vähän. Hänet tunnetaan erityisesti romaanistaan Sierra Madren aarre (1927), joka sovitettiin samannimiseksi Hollywood-elokuvaksi vuonna 1948.
Ret Marutin pidätyskuva.
Yhden teorian mukaan Traven oli sama henkilö kuin Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana vaikuttanut anarkisti Ret Marut, joskin tämäkin nimi lienee pseudonyymi. Muita Traveniin liitettyjä nimiä ovat olleet Hal Croves ja Traven Torsvan. Hal Crovesin lesken mukaan nämä kaikki olivat saman henkilön nimiä, mutta tästäkin teoriasta on löydetty heikkouksia. Erään teorian mukaan Traven olisi ollut Otto Feige, joka syntyi ehkä Pommerissa.
Travenin kirjoja on käännetty yli 30 kielelle ja myyty yli 25 miljoonaa kappaletta. Hän kirjoitti ensimmäiset tekstit nimellä Traven vuonna 1925, ja hänen ensimmäinen romaaninsa Kuolemanlaiva ilmestyi 1926. Romaaneja pidetään realistisina, ja niissä kritisoidaan Latinalaisen Amerikan yhteiskunnallisia epäkohtia. Sierra Madren aarteen ohella Traven tunnetaan viidakkosarjasta.
Suomennettuja teoksia

Kuoleman laiva (Das Totenschiff, 1926, suom. Rauno Ekholm 1978 Love kirjat. Gerard Gales -trilogia 1.)
Puuvillanpoimijat (Der Wobbly , 1926, suom. Rauno Ekholm 1979 Love kirjat. Gerard Gales -trilogia 2.)
Kultahiekka valuu (The treasure of the Sierra Madre, 1927, suom. 1948)
Sierra Madren aarre (The treasure of the Sierra Madre, 1927, suom. 1958)
Silta viidakossa (Die Brücke im Dschungel, 1929, suom. Rauno Ekholm 1977 Love kirjat. Gerard Gales -trilogia 3.)
Vankkurit (Die Karren, 1931, suom. Rauno Ekholm, 1981 Love kirjat. Viidakko-sarja 1.)
Hallitus (Regierung, 1931, suom. Rauno Ekholm, 1981 Love kirjat. Viidakko-sarja 2.)
Marssi monterialle (Der Marsch ins Reich der Caoba, 1933, suom. Rauno Ekholm, 1982 Love kirjat. Viidakko-sarja 3.)
Mahonkiviidakko (Die Troza, 1936, suom. Rauno Ekholm, 1983 Love kirjat. Viidakko-sarja 4.)
Hirtettyjen kapina (Rebellion der Gehenkten, 1936, suom. Rauno Ekholm 1985 Love kirjat. Viidakko-sarja 5.)
Juha Alastalo

Juha Alastalo (s. 29. toukokuuta 1981 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Alastalo edusti kauteen 2008–2009 asti KalPaa ja nousi Mestiksessä joukkueen luottopuolustajaksi. Hän kärsi liigauran ajan useista loukkaantumisista.
Alastalo solmi vuoden mittaisen sopimuksen kaudeksi 2009–2010 KooKoon kanssa.
Vittaryd

| Vittaryd |
| --- | --- |
 Vittarydin kirkko
 Vittaryd
 Koordinaatit: 56°58′10″N, 13°56′58″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kronobergin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Ljungby
Väkiluku (31.12.2023):  305
Vittaryd on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 305 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vittaryd Wikimedia Commonsissa
Carl (Ruotsin prinssi)

| Prinssi Carl |
| --- | --- |
 Länsi-Götanmaan herttua
 Prinssi Carl
Syntynyt:  27. helmikuuta 1861 Perintöruhtinaan palatsi, Tukholma
Kuollut:  24. lokakuuta 1951 (90 vuotta) Blasieholmen, Tukholma
Puoliso:  Prinsessa Ingeborg
Lapset:  Margareeta Märtha Astrid Carl
Koko nimi:  Oscar Carl Wilhelm
Suku:  Bernadotte
Isä:  Oskar II
Äiti:  Sofia
Ammatti:  kenraali, Ruotsin Punaisen Ristin puheenjohtaja
Carl (Oscar Carl Wilhelm; 27. helmikuuta 1861 – 24. lokakuuta 1951), Ruotsin prinssi, oli Länsi-Göötanmaan herttua ja Ruotsin kuninkaan Oskar II:n ja kuningatar Sofian kolmas poika.
Prinssi Carl kävi ratsuväen sotilaskoulutuksen. Siksi häntä kutsuttiin Ruotsin ratsuväen värin mukaisesti ”Siniseksi prinssiksi”, ja hänet ylennettiin aina kenraalin arvoon asti. Vuosina 1898–1912 hän toimi Ruotsin ratsuväen tarkastajana. Vuonna 1882 hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Vuonna 1905 tapahtuneen Ruotsi-Norjan personaaliunionin hajotessa prinssi Carlia pidettiin ehdokkaana Norjan tulevaksi kuninkaaksi. Ruotsin silloinen kuningas, prinssi Carlin isä Oskar II ei kuitenkaan suostunut siihen. Niinpä Norjan kuninkaaksi tuli Tanskan prinssi Carl Nimellä Haakon VII. Sittemmin prinssi Carlin tyttärestä Märthasta tuli Haakonin pojan Olavin puoliso ja Norjan kruununprinsessa.
Prinssi Carl toimi Ruotsin Punaisen Ristin puheenjohtajana vuosina 1906–1945, ja hän johti järjestön humanitaarisia toimia. Ensimmäisen maailmansodan aikaan prinssi Carl toimi aktiivisti itärintamalla sotaa käyvien osapuolien sotavankien auttamiseksi. Aluksi Ruotsin Punainen Risti oli järjestämässä pakettien ja kirjeiden lähettämistä vangiksi joutuneille sotavangeille. Tammikuussa 1915 Tukholmassa käytiin prinssi Carlin johdolla neuvotteluja Venäjän ja keskusvaltojen eli Saksan ja Itävalta-Unkarin edustajien välillä. Sen tuloksena sovittiin Haaparannan kautta tapahtuvasta invalidisoituneiden sotavankien vaihdosta. Vaihto pääsi käyntiin elokuussa 1915 ja jatkui tammikuuhun 1918. Tänä aikana vaihdettiin kaikkiaan 63 463 sotainvalidia. Carl vieraili puolisonsa kanssa Haaparannalla ja Torniossa maaliskuussa 1916.
Prinssi Carl avioitui 1897 serkkunsa Tanskan prinsessa Ingeborgin kanssa. Perhe asui Tukholmassa useissa paikoissa, viime vaiheessa aivan keskustassa Blasieholmenissa. Kesäpaikka heillä oli Norrköpingin seudulla.
Vuoden 1918 Suomen kuningaskunta-ajatusten yhteydessä touko-kesäkuussa 1918 silloiset ruotsalaiset prinssit, prinssi Carl itse, hänen veljenpoikansa prinssi Vilhelm ja Vilhelmin yhdeksänvuotias Lennart-poika, nostettiin keskusteluissa ja alustavissa tunnusteluissa mahdolliseksi ehdokkaaksi tulevana Suomen kuninkaana. Tällöin prinssi Carl oli todennut, ”ettei Vilhelm eikä hänen poikansa olleet sopivia eikä hän itse kiinnostunut Suomen kuninkuudesta”. Asia ei edennyt käytännön tasolla, ja ehdokkaat tulivat lopulta keisarillisesta Saksasta.
Prinssi Carlille  myönnettiin Suomen vapaudenristin suurristi vuonna 1918.
Carl kärsi huonokuuloisuudesta. Hän kuoli lokakuussa 1951 kotonaan Tukholmassa. Hänet on haudattu Solnaan Kungliga begravningsplatsenille.
Lapset

Carlilla ja Ingeborgilla oli neljä lasta:
Margareeta (1899–1977), avioitui Tanskan prinssi Axelin (1888–1964) kanssa.
Märtha (1901–1954), avioitui Norjan tulevan kuninkaan prinssi Olavin (1903–1991) kanssa.
Astrid (1905–1935), avioitui Belgian tulevan kuninkaan prinssi Leopoldin kanssa.
Carl (1911–2003) Itä-Göötanmaan herttua vuoteen 1937, sen jälkeen prinssi Carl Bernadotte.
Kirjallisuus

J. Gustav Svanberg: Haparanda 1910–1920, Idyll och dramatik, 1973, Haparanda-Tornedalens Tryckeriaktiebolag, Tornedaliga, no. 17.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav