stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauri Leivo
Teokset

Heikki Hirvonen & Mauri Leivo, Porvoonjoen suiston linnusto, suojelu ja hoito, Porvoon kaupunki, 1990. – (Porvoon kaupungin ympäristönsuojelulautakunnan julkaisuja, ISSN 0787-8435; 1990, 2). ISBN 952-9830-02-5
Espoon lintuvesien pesimälinnuston seuranta 1990, Mauri Leivo, Niko Leikola. Espoon kaupunki, 1991. – (Espoon ympäristönsuojelulautakunnan julkaisu, ISSN 0782-1239; 1991, 2). ISBN 951-857-163-5
Aulén, Gustaf ym. Where to watch birds in Scandinavia, Gustaf Aulén, contributors: Tapani Veistola, Mauri Leivo, illustrations by Johan M. Stenlund. London : Hamlyn, 1996. – (Hamlyn birdwatching guides). ISBN 0-600-58459-3
Muutokset Espoon arvokkailla luontokohteilla, Mauri Leivo, Minna-Liisa Hirvonen. Espoon ympäristölautakunta, 1998. – (Espoon ympäristölautakunnan julkaisu, ISSN 1456-2316; 1998, 3). ISBN 951-857-355-7
Heikki Pönkkä ja Mauri Leivo, Kultasirkku (Emberiza aureola) Pohjois-Karjalassa, Suomen ympäristökeskus, 2001 – (Suomen ympäristökeskuksen moniste, ISSN 1455-0792; 229). ISBN 952-11-0950-5
Survey on arctic bird migration and congregations in the White Sea, autumn 1999, Mauri Leivo ym. Finnish Environment Institute : 2001. – (Suomen ympäristö, ISSN 1238-7312, 465.). ISBN 952-11-0870-3 (nid.) :.
Suomen tärkeät lintualueet : FINIBA, Mauri Leivo ym. Birdlife Suomi, 2002 – (Birdlife Suomen julkaisuja; no 4). ISBN 951-98457-4-7
Nuuksio : miljoonan ihmisen erämaa, valokuvat: Mauri Leivo, teksti: Mauri Leivo ym. Tammi, 2003 ISBN 951-31-2669-2
Lintujärvi, Mauri Leivo. Maahenki, 2006 ISBN 952-5328-80-5, ISBN 978-952-5328-80-6
Kevätmuutto, teksti ja kuvat: Mauri Leivo. Helsinki, Minerva, 2009 ISBN 978-952-492-255-5
Savanni hengittää : matka afrikkalaiseen luontoon, Mauri Leivo. Minerva, 2010 ISBN 978-952-492-393-4
Kuikka – alkulintu, Mauri Leivo. Docendo, 2012 ISBN 978-952-591-223-4
Lintuluotoja näkyvissä! : kestävän järvimatkailun opas, teksti Mauri Leivo. Pohjois-Karjalan luonnonsuojelupiiri, 2012 Teos verkossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Maa nimeltä Nuuksio = The land called Nuuksio, Mauri Leivo, englanninkielisten tekstien tarkistus = consulting of the English texts: Matthew Wuethrich. Docendo, 2013 ISBN 978-952-291-024-0
Lintulaudan elämää. Docendo, 2015. ISBN 978-952-291-184-1.
Linnut taivaan linnut maan – Valokuvia ja kertomuksia linnuista, Docendo 2016  ISBN 978-952-291-213-8
Kylän linnut, Docendo 2017, ISBN 978-952-291-402-6
Lehmilaitumilla, Docendo 2022, ISBN 978-952-382-291-7
Leivon leipomo

| Leivon leipomo Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1913 1949 (Oy) 1978 (rekisteriin)
Perustaja:  August ja Fanny Leivo
Toimitusjohtaja:  Harri Jaakkola
Kotipaikka:  Tampere
Toimiala:  Leivän valmistus; tuoreiden leivonnaisten ja kakkujen valmistus
Tuotteet:  Leivon Arina, Jyväjemmari, ProTerve siemenleipä, Boltsi
Liikevaihto:  14 241 000 (6/2021)
Nettotulos:  95 000
Henkilöstö:  93
Kotisivu:  Leivonleipomo.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leivon leipomo on vuonna 1913 perustettu leipomo Tampereella (osakeyhtiömuodossa vuodesta 1949). Yritys on tehnyt erilaisia leipiä. Sen perustivat August ja Fanny Leivo, ja sen nykyinen johtaja Harri Jaakkola on samaa sukua neljännessä polvessa.
Vuonna 2019 leipomo toi markkinoille Boltsi-pyörykät, jotka voittivat Suomalainen menestysresepti -ruokakilpailun. Tuotteesta tuli Suomen myydyin elintarvikeuutuus ja yksi myydyimmistä pyörykkätuotteista.
Leipomo toimii Tampereella Uudenkylän kaupunginosassa.
Aiheesta muualla

Wacklin, Matti: Leivon Leipomo : 100 vuotta Rieväkylän ytimessä; Leivon Leipomo, 2013; ISBN 978-952-93-2622-8
Antti Leinonen

Antti Olavi Leinonen (s. 8. elokuuta 1951 Kajaani) on suomalainen karhuun ja ahmaan erikoistunut luontovalokuvaaja ja -kirjailija. Hän aloitti luontokuvauksen vuonna 1970. Aluksi kuvauksen kohteina olivat lähinnä Oulujärvi ja linnut, mutta 1980-luvulla hänen kuvauksensa laajeni käsittämään alkuperäisen kainuulaisen metsäluonnon. Hänet tunnetaan erityisesti suurpetojen kuvaajana ja puolustajana. Hän on ainoa, joka on voittanut Vuoden luontokuva -palkinnon kolme kertaa: vuonna 1990  kuvalla Karhu, vuonna 1998 kuvalla Ahman maa ja vuonna 2015 kuvalla Äiti oota. WWF valitsi hänen kirjansa Ahman kintereillä Vuoden luontokirjaksi 2012. Palkinnon myönsi presidentti Tarja Halonen.
Leinonen on 13 palkinnollaan menestynein suomalaiskuvaaja maailman suurimmassa luontokuvakilpailussa BBC Wildlife.
Leinonen on asunut Kuhmossa vuodesta 1986. Hänellä on kolme lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 1977, 1989 ja 1990. Leinoselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014. Leinosen puoliso on kuvataiteilija Maija Penna.
Teoksia

Peurasalolla; Forssan kustannus 1989; ISBN 951-9026-08-8
Pulliainen, Erkki & Leinonen, Antti: Petra. Karjalan peura.  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9483-9
Suomen karhu (yhdessä Teuvo Suomisen kanssa); Otava 1991; ISBN 951-1-11575-8
Ahma (yhdessä Tero ja Ulla Poukkasen kanssa); Otava 1992; ISBN 951-1-12105-7
Eläinkuvaajan matkassa; Kirjayhtymä 1995; ISBN 951-26-4062-7
Ison karhun alla (yhdessä Heikki Willamon kanssa); Suomen luonnonsuojelun tuki 2001; ISBN 951-9381-82-1
Kotkamailla; Otava 2009; ISBN 978-951-1-22268-2
Ahman kintereillä.  Maahenki, 2012.  ISBN 978-952-5870-28-2
Aiheesta muualla

Antti Leinosen kotisivut
Vuoden Luontokuva -kilpailun sivut (Arkistoitu – Internet Archive) - kolme Leinosen kuvaa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Lauttasaari

| Lauttasaari> Drumsö |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Lauttasaari korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Eteläinen suurpiiri
Koordinaatit:  60°09′31″N, 024°52′30″E
Kaupunginosa nro:  31
Pinta-ala:  3,85 km² 
Väkiluku:  24 811 (2020)
Väestötiheys:  6 444 as./km²
Osa-alueet:  Kotkavuori, Vattuniemi, Myllykallio, Koivusaari
Postinumero(t):  00200 (Kotkavuori, Myllykallio ja Koivusaari), 00210 (Vattuniemi)
Lähialueet:  Etu-Töölö, Meilahti, Munkkiniemi, Ruoholahti, Keilaniemi, Hanasaari
Lauttasaari (ruots. Drumsö) on Lounais-Helsingissä sijaitseva Lauttasaarensalmen Helsingin mantereesta ja kantakaupungista erottama saari, kaupunginosa, lähiö sekä peruspiiri. Alueella oli 24 811 asukasta (2020) ja 7 065 työpaikkaa (2018). Lauttasaaren etäisyys Helsingin keskustasta on noin viisi kilometriä. Kaupunginosa on pääasiallisesti asuintalovaltainen, mutta siellä sijaitsee myös monien yritysten toimitiloja ja julkisia rakennuksia.
Lauttasaaren kaupunginosan osa-alueet ovat Kotkavuori, Vattuniemi ja Myllykallio sekä Koivusaari, jonka kapea salmi erottaa varsinaisesta Lauttasaaresta. Länsiväylä-moottoritie kulkee Lauttasaaren halki.
Lauttasaareen on Länsimetro-projektin myötä avattu metroasema, jonka yläpuolelle on rakennettu kauppakeskus Lauttis. Koivusaaren metroaseman tällä hetkellä ainoa sisäänkäynti sijaitsee Lauttasaaren puolella.
Nimen etymologia

Ennen keskiaikaa saari on todennäköisesti ollut suomalaisten nautinta-alueena ja sillä on ollut suomalainen nimi. Se kuitenkin väistyi myöhemmin ruotsalaisen uudisasukkaan perustettua sinne talon. Muutama ruotsalainen paikannimi on kuitenkin mahdollisesti säilyttänyt alkuperäisen suomenkielisen paikannimen itsessään, kuten Lemisholm ja Porovik.
Lauttasaaren nimi mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1540 muodossa Drommensöö, vuonna 1543 muodossa Drommensby, vuonna 1556 muodossa Dromansöö ja Dromssöö, josta nykyinen nimi Drumsö on kehittynyt. Nimen on perinteisesti katsottu tulevan paksua ja kömpelöä ihmistä tarkoittavasta ruotsinkielisestä henkilön liikanimestä Drumber.
2000-luvulla on esitetty nimen perustuvan moreeniharjua tarkoittavaan gaelilais-saksilaiseen drum-sanaan (vrt. geologinen termi drumliini). Tällöin nimi olisi peräisin Suomen rannikoilla liikkuneilta viikingeiltä.
Lauttasaaren suomenkielinen nimi on otettu käyttöön vuonna 1919 ja sen aiheena on silloinen lauttaliikenne saareen. Ruoholahden ja Lauttasaaren välillä liikennöi vuosina 1914–1936 Julius Tallbergin omistama Drumsö-niminen höyrylautta. Lauttasaaren sillan valmistuttua lauttaa pidennettiin telakalla, ja se siirtyi vuonna 1941 Korkeasaaren lautaksi. Vuonna 1945 alus luovutettiin sota­korvauksena Neuvosto­liitolle.
Historia

Lauttasaaressa oli aikoinaan kaksi maatilaa, Heikas ja Bertas. Vuonna 1650 kuningatar Kristiina lahjoitti saaren Helsingin kaupungille, mutta 1600-luvun lopulla ison reduktion yhteydessä lahjoitus peruutettiin ja tilat päätyivät jälleen yksityiseen omistukseen. Myöhemmin ne yhdistettiin Lauttasaaren kartanoksi, jonka nykyisen päärakennuksen rakennutti Claes Wilhelm Gyldén vuonna 1837.
Lauttasaaren eteläisin osa otettiin Krimin sodan aikana Venäjän sotavoimien käyttöön. Varsinaista varuskuntaa sinne ei perustettu, mutta sinne rakennettiin vallituksia ja sijoitettiin rannikkotykistön asevarastoja. Suomen itsenäistymisen jälkeen alue oli Suomen valtion omistuksessa, mutta kun puolustusvoimilla ei ollut sille käyttöä, se siirtyi vuonna 1927 aluevaihdolla Helsingin kaupungin omistukseen, joka perusti alueelle kansanpuiston.
Talvi- ja jatkosodan aikana Lauttasaaren Myllykalliolla toimi Helsingin ilmatorjuntaan osallistunut ilmatorjuntapatteri. Jatkosodassa patterin aseistuksena oli kuusi raskasta ilmatorjuntakanuunaa (76 Itk 31). Yksi näistä kanuunoista paljastettiin muistomerkiksi Myllykalliolle 12. kesäkuuta 1980. Lauttasaaren Veijarivuorenniemessä toimi lounaissektorin patteriston johtopatteri, jonka kanuunoista yksi (88 Itk 37) on säilytetty paikalla muistomerkkinä.lähde?
Historia > Julius Tallbergin aikakausi ja varhaiset rakennussuunnitelmat

Lauttasaaren kehitystä ovat rytmittäneet liikenneyhteydet. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä saarella oli maatilan lisäksi vain huvila-asutusta. Vuonna 1911 Julius Tallberg osti 750 000 markalla Lauttasaaren kartanon, jonka maat kattoivat noin puolet saaresta. Hän yritti myydä maita Helsingille, mutta koska kaupungin ei uskottu leviävän saarille, ei kauppoja syntynyt. Tallberg alkoi itse kehittää saarta ja teetti Birger Brunilalla rakennussuunnitelman. Sen mukaisesti saari olisi suurelta osin rakennettu huvilakaupungiksi, mutta kesti vielä yli 20 vuotta, ennen kuin sitä alettiin toteuttaa. Tallberg perusti saarelle merikylpylän ja kahvilan nimeltä Drumsö Casino. Vuosina 1913–1917 saarella liikennöi myös hevosvetoinen raitiovaunu, joka kulki nykyisen Lauttasaarentien alkupäästä lauttalaiturilta Katajaharjunniemeen.
Eliel Saarisen vuoden 1918 Suur-Helsinki-suunnitelman mukaan (Pro Helsingfors) suuri osa Lauttasaaresta olisi varattu satama-alueeksi, jonne olisi johtanut myös raideyhteys Leppävaaran rautatieasemalta nykyisten Kehä I:n ja Länsiväylän kohdalla. Tästä suunnitelmasta ei kuitenkaan ole toteutettu mitään.
Historia > Kunnallishistoria

Vuonna 1919 Lauttasaari erotettiin Helsingin maalaiskunnasta yhdessä Munkkiniemen kanssa muodostamaan Huopalahden kunta. Hallinnollisesti Lauttasaari oli vuonna 1917 muodostettu taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Lauttasaari liitettiin Huopalahden kunnan mukana 1. tammikuuta 1946 Helsingin kaupunkiin Helsingin suuressa alueliitoksessa. Seurakunnallisesti Lauttasaari oli liitetty Helsinkiin jo muutamaa vuotta aiemmin, Helsingin pohjoiseen suomalaiseen ja pohjoiseen ruotsalaiseen seurakuntaan vuonna 1939.
Historia > Lauttasaaren sillan merkitys saaren kehitykselle

Kun Lauttasaaren silta valmistui vuonna 1935, alkoi suuri muutos. Birger Brunilan jo vuonna 1913 laatimaa suunnitelmaa alettiin toteuttaa, ja ensimmäiset kerrostalot nousivat kartanon pelloille. Samaan aikaan rakennettiin myös saaren läpi kulkevan Lauttasaarentien jatkeeksi uusi länteen johtava päätie, Jorvaksentie. Saaren nykyinenkin asemakaava perustuu pitkälti Birger Brunilan alkuperäiseen suunnitelmaan, joskin muutamat tuolloin suunnitellut rakennuskorttelit on myöhemmin päätetty jättää viheralueiksi; sitä paitsi myös Länsiväylän rakentaminen edellytti huomattavia muutoksia varsinkin saaren länsi- ja pohjoisosan asemakaavoihin.
Suurimmat niemet > Vattuniemi

Vattuniemi on Lauttasaaren osa-alue saaren eteläosassa. Vattuniemi rakennettiin 1940- ja 1950-luvuilla teollisuusalueeksi, jolle sijoittui monipuolista yritystoimintaa, kuten Suomen Tupakan tehdas, joka lopetti toimintansa vuonna 1995. Muita alueella aiemmin toimineita tehtaita olivat muun muassa Hellbergin radiotehdas (Oy Radio E Hellberg Ab), Mahogany Oy:n viilutehdas ja Eri Oy:n liimatehdas. Lisäksi alueella ovat sijainneet muun muassa Helkama Oy:n ja Lääketukku Oy:n pääkonttorit.
Vattuniemen pienteollisuusalueella toimii edelleen useita yrityksiä, kuten Solar Films. 1970-luvulta lähtien Vattuniemen alue on muuttunut huomattavasti. Muutos on jatkunut voimakkaana 2000-luvulla. Alueelta on purettu teollisuus- ja toimistorakennuksia ja niiden tilalle on rakennettu asuinkerrostaloja. Tämän myötä Vattuniemen asukasmäärä on kasvanut nopeasti, ja työpaikkojen määrä on vastaavasti vähentynyt. Alueen palvelutarjonta on monipuolistunut, ja siellä on päivittäistavarakauppojen (S-Market, K-Supermarket, Lidl) lisäksi myös esimerkiksi useita ravintoloita, kahviloita ja kuntosaleja sekä veneilytarvikkeiden myyntiin keskittyviä erikoisliikkeitä erityisesti Veneentekijäntiellä.
Suurimmat niemet > Katajaharju

Katajaharju on niemi Lauttasaaren luoteisosassa, ja se luetaan nykyään kuuluvaksi Myllykallion osa-alueeseen.
Katajaharju sijoittuu kokonaisuudessaan Länsiväylän pohjoispuolelle. Katajaharjun ranta-alueilla talot ovat rivi- tai omakotitaloja laajoilla tonteilla. Sen sijaan niemen keskiosassa rakennukset ovat pääosin 1960-luvulla rakennettuja kerrostaloja.
Katajaharjusta on kävelysiltaa myöten yhteys Kaskisaareen.
Viheralueet ja virkistäytyminen

Laajin viheralue on saaren eteläisimmän osan entinen sotilasalue Veijarivuoren puisto, joka tunnetaan myös nimellä "Ryssänkärki". Saaren korkein kallio, Myllykallio, on myös viheralue, josta avautuu laajat näköalat eri suuntiin.lähde?
Saarella on niin ikään kaksi yleistä uimarantaa, joista niin sanottu Kasinonranta sijaitsee Merikylpylän puistossa ja Veijarivuoren ranta saaren eteläkärjessä.
Saarella on myös useita venesatamia saaren itä-, länsi- ja pohjoisosissa.
Rakennukset ja arkkitehtuuri > Julkiset rakennukset

1950-luvulla valmistuneita julkisia rakennuksia ovat muun muassa Lauttasaaren kirkko ja Lauttasaaren ala-aste.
Lauttasaaren kirkko vihittiin käyttöön 20. syyskuuta 1958. Kirkon on suunnitellut lauttasaarelainen professori Keijo Petäjä. Kirkon kellotorni otettiin käyttöön syksyllä 1957.lähde? Kirkon peruskorjaus valmistui keväällä 2022.
Lauttasaaren vesitorni valmistui 1958, ja se purettiin loppuvuodesta 2015.
Lauttasaaren Yhteiskoulun nykyinen rakennus otettiin käyttöön 1968. Rakennusta on laajennettu viimeksi vuonna 2019 valmistuneella lisäosalla, jossa sijaitsee liikuntatiloja.
Lisäksi Lauttasaaressa on oma terveyskeskus, uimahalli, urheilukenttä sekä kirjasto .
Lauttasaaressa sijaitsee myös hätämajoitusyksikkö, joka on tarkoitettu asunnottomille mielenterveysongelmaisille ja päihdeongelmaisille asiakkaille.
Rakennukset ja arkkitehtuuri > Muut rakennukset

Lauttasaaressa sijaitsee Koneen Säätiön nykyisin omistama Lauttasaaren kartanon rakennus.
Isokaarella olevista 1950-luvun asuinkerrostaloista monet ovat Else Aropaltion suunnittelemia.
Asukkaat ja asunnot

Lauttasaaren väestöstä 79,0 % on suomenkielisiä, 13,6 % ruotsinkielisiä ja 7,4 % muunkielisiä. Alueen 25 vuotta täyttäneestä väestöstä 70,6 prosentilla on korkea-asteen tutkinto (31.12.2018).
Lauttasaari on pääasiallisesti kerrostalovaltainen alue. Lauttasaaressa asuntojen keskikoko on 63,3 neliömetriä. Kahden huoneen asunto on tavallisin. Yleisimpiä ovat 1950- ja 1960-luvulla rakennetut asunnot; 1970-luvulta alkaen asuntotuotanto alueella vähentyi, kunnes 2000-luvulla alettiin rakentaa voimakkaasti erityisesti Vattuniemen alueelle. Vuokra-asuntoja Lauttasaaressa on 35,7 %.
Liikenneyhteydet > Yhteys mantereeseen

Helsingin kantakaupungista Lauttasaareen johtaa kaksi siltaa. Lauttasaaren silta johtaa Ruoholahdesta Lauttasaarentielle, ja Lapinlahden silta sen pohjoispuolella on osa Helsingistä länteen johtavaa moottoritietä, Länsiväylää, joka rakennettiin 1960-luvulla Lauttasaaren pohjoisosien kautta. Valmistuessaan Lapinlahden silta oli Suomen pisin silta. Ennen Länsiväylän rakentamista Lauttasaarentie oli osa Helsingistä länteen johtavaa päätietä. Länsiväylän edeltäjä, Jorvaksentie, alkoi sen länsipäästä.
Alkuperäinen vuonna 1935 valmistunut Lauttasaaren silta osoittautui saaren asukasluvun kasvaessa 1950-luvulla aivan liian kapeaksi, ja se purettiin vuonna 1967, kaksi vuotta sen jälkeen, kun moottoritiesilta oli valmistunut sen pohjoispuolelle. Puretun sillan paikalle rakennettiin nykyinen nelikaistainen Lauttasaaren silta.
Liikenneyhteydet > Metroasemat

Vuonna 2017 otettiin käyttöön Lauttasaaren metroasema, jonka sisäänkäynnit ovat kauppakeskuksen Lauttiksen yhteydessä sekä Gyldénintiellä. Lauttasaaren länsirannalla Länsiväylän kupeeseessa toimii Koivusaaren metroasema. Molemmat asemat avattiin liikenteelle 18. marraskuuta 2017.
Liikenneyhteydet > Bussilinjat

Lauttasaareen kulkevat seuraavat bussilinjat
Linja 21: Kamppi (M) – Vattuniemi – Lauttasaari (M)
Linja 22: Punavuori – Ruoholahti (M) – Lauttasaari (M) – Katajaharju
Linja 22B: Lauttasaari (M) – Katajaharju
Linja 105 Lauttasaari (M) – Haukilahti - Mankkaa
Yölinja 21N Asema-aukio - Vattuniemi - Lauttasaari (Katajaharju)
Yölinja 112N Lauttasaari (M) - Friisilä
Järjestötoiminta

Lauttasaari on paikallisesti aktiivinen kaupunginosa. Tästä on osoituksena muun muassa vaikutusvaltainen, poliittisesti sitoutumaton kansalaisjärjestö, Lauttasaari-seura.
Vuonna 1916 perustettiin postiljooni Emil Wathénin aloitteesta ja Julius Tallbergin taloudellisella tuella oma palokunta, Lauttasaaren vapaaehtoinen palokunta, jolle Tallberg lahjoitti tontin ja rakennustarvikkeet omaa palokunnantaloa varten. Kyseinen puinen talo, malliltaan klassinen letkutornilla varustettu puutalo, palveli aina vuoteen 1965 asti jolloin se purettiin kun samalle tontille mutta entisen viereen valmistui nykyinen kivirakenteinen palokunnantalo.
Erikoisuutena VPK:n historiasta voinee mainita, että eräänä sen päällikkönä toimi useiden vuosien ajan Lauttasaareen kotiutunut taiteilija Ola Fogelberg, ”Fogeli”.  Hänen muotokuvansa on edelleen palokunnantalon seinällä muiden entisten päälliköiden ja kunniajäsenten rivistössä. Hänen päällikkökautensa päättyi talvisodan sytyttyä.
Tulevaisuus

Lauttasaaren asukasluvun arvioidaan olevan 2020-luvun lopussa 24 797 asukasta.
Lauttasaareen on kaavailtu merkittävää lisärakentamista. Helsingin uusi yleiskaavaluonnos antaa mahdollisuuden rakentaa saarelle asuntoja jopa 18 000 uudelle asukkaalle. Kaava mahdollistaa pohjoiseen Lauttasaareen yli 10 hehtaarin merentäytöt ja rakentamisen viheralueille.
Lauttasaaren Koivusaareen suunnitellaan 27 hehtaarin merentäytöt ja 5 150 asukkaan ja 3 800–4 500 työpaikan keskittymää uuden metroaseman kupeeseen. Luonnoksen mukaan saarella voisi olla tulevaisuudessa asukkaita 40 000.
Lauttasaari-seuran mukaan ongelmana kuitenkin jo tällä hetkellä ovat alueen riittämättömät julkiset palvelut ja suuri vajaus päiväkoti- ja koulupaikoista. Lauttasaaren ala-aste on yksi Helsingin ahtaimmista kouluista.
Liikenteen määrä tulee Lauttasaaressa kasvamaan, koska Lauttasaaren metroaseman ja Koivusaaren metroaseman käyttäjämäärät tulevat ennusteiden mukaan olemaan yhteensä 30 000 henkilöä vuorokaudessa.lähde?
Kirjallisuutta

Elomaa, Ville & Tommila, Päiviö & Hult, Heikki: Krenatööreistä rämäpäihin.  Helsinki:  Lauttasaari-seura, 2005.
Manninen, Olli (toimittaja). Lauttasaari kaupunki kaupungissa. – Helsinki, 1986.
Stenius, Sigurd. Lauttasaaren kirja. – Helsinki, 1948.
Suhonen, Pete: Valkoinen joulu. Romaani. Helsinki WSOY 2013.
MTV (yritys)

| MTV Oy |
| --- | --- |

 MTV:n pääsisäänkäynti Fredriksberg D -talossa Helsingin Vallilassa.
Tunnuslause:  Sisältöjä elämään
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1957
Toimitusjohtaja:  Johannes Leppänen
Avainhenkilöt:  Tomi Einonen (vastaava päätoimittaja, MTV Uutiset)
Kotipaikka:  Konepaja, Vallila, Helsinki
Toimiala:  sähköinen media
Liikevaihto:  217 miljoonaa euroa (2022)
Liikevoitto:  −19,6 miljoonaa euroa (2022)
Henkilöstö:  400 (2023)
Emoyhtiö:  TV4 Media AB
Omistaja:  Telia Company AB
Kotisivu:  www.mtvyritys.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
MTV Oy on suomalainen kaupallinen televisioyhtiö, jonka omistaa ruotsalainen teleoperaattori Telia Company. Telia ilmoitti helmikuussa 2025 myyvänsä yhtiön norjalaiselle Schibsted Medialle. Kaupan odotetaan toteutuvan vuoden 2025 kolmannella neljänneksellä.
MTV:n mediaperheeseen kuuluvat MTV Katsomo -suoratoistopalvelu, maksuttomat tv-kanavat MTV3, MTV Sub ja MTV Ava, ajankohtaiset uutiset monikanavaisesti välittävä MTV Uutiset, MTV Urheilu sekä MTV:n maksu-tv-kanavat. Lisäksi MTV Oy järjestää tv- ja media-alan TV & MEDIA -ohjelmakokonaisuuden (vuonna 2022 nimellä SuomiAreena Goes Media) ja toteuttaa vuosittain Suomen suurimman yhteiskunnallisen festivaalin SuomiAreenan yhteistyössä Porin kaupungin kanssa.
Historia

MTV Oy perustettiin 29. huhtikuuta 1957 nimellä Oy Mainos-TV-Reklam Ab (lyh. MTV), ja sen ensimmäinen televisiolähetys nähtiin 13. elokuuta. Oy Mainos-TV-Reklam Ab oli aikanaan yksi ensimmäisiä eurooppalaisia kaupallisia tv-yhtiöitä. Vain Britannian ITV ja Keski-Euroopan RTL on perustettu sitä aiemminlähde?.
Alkujaan MTV:llä ei ollut omaa televisiokanavaa vaan se vuokrasi lähetysaikaa Yleisradion kanavilta. Vuoteen 1959 mennessä ohjelma-aika oli kasvanut 10 tuntiin viikossa. Yhtiön toimitalo ("Pöllölaakso") valmistui Ilmalaan vuonna 1967, ja samalla perustettiin viihdetoimitus. Ensimmäinen värilähetys nähtiin vuonna 1970. Ensimmäiset Kymmenen Uutiset nähtiin 1.9.1981. Yhtiön nimi muuttui MTV Oy:ksi vuonna 1982.
Vuoden 1993 kanavauudistuksessa MTV sai oman kanavan MTV3.
Nykyinen MTV Oy on perustettu vuonna 2014 nimellä MTV Media Oy. Se otti käyttöön MTV Oy -nimen vuonna 2015, kun vanha MTV Oy muuttui MTV Sisällöt Oy:ksi, jolla ei ole yhtään työntekijää palkkalistoillaan, vaan se ostaa vuokratyöntekijöitä Nouhau- ja Mediahub-yhtiöiltä. MTV Sisällöt Oy on MTV Oy:n ja Mediahub Helsinki Oy:n omistaja, ja sillä on valtioneuvoston myöntämä ohjelmistolupa sekä oikeudet MTV:n tavaramerkkiin. MTV lainasi Bonnier-konsernin luxemburgilaiselta tytäryhtiöltä yli sata miljoonaa euroa vuonna 2014. Lainan korkomenot ovat noin viisi miljoonaa euroa vuodessa. MTV:n talousjohtaja Jani Koskisen mukaan järjestelystä ei koidu verotulojen menetyksiä Suomelle.
Toukokuussa 2019 ilmoitettiin MTV:n ja Mediahubin yhdistymisestä. Telia Company tuli MTV:n omistajaksi joulukuussa 2019. MTV:stä ja Suomen C Moresta tuli osa Telia Companyn pohjoismaista TV/Media-liiketoiminta-aluetta Ruotsin TV4:n ja C Moren kanssa keväällä 2020. MTV vastaa C Moren sisällöistä ja C More -maksu-tv-kanavista. Keväällä 2022 maksuttoman mtv-palvelun nimeksi tuli MTV Katsomo. Joulukuussa 2022 MTV kokosi tunnetut sisältönsä yhtenäisen MTV-brändin alle. MTV Oy sai päivitetyn visuaalisen ilmeen ja samalla maksuttomat tv-kanavat saivat nimet: MTV3, MTV Sub ja MTV Ava. MTV:n toiminnot muuttivat Pasilasta Vallilan Konepajan alueelle tammikuussa 2023. Lokakuussa 2023 MTV yhdisti kaikki MTV Katsomon ja C Moren sisällöt kokonaan uuteen suoratoistopalveluun, MTV Katsomoon.
Helmikuussa 2025 julkaistiin, että Telia myy TV & Media -liiketoimintansa, johon MTV Oy ja TV4 Media Ab kuuluivat. Yrityksen ostaa norjalainen Schibsted Media Group. Kauppahinnaksi ilmoitettiin 6,55 miljardia ruotsin kruunua, joka oli euroiksi muutettuna n. 300 miljoonaa euroa vähemmän millä Telia oli kanavat vuonna 2019 ostanut. Telia oli jo pidemmän aikaa julkisesti viestinyt, ettei tv-liiketoiminta kuulu yrityksen ydinliiketoimintoihin. Lisäksi liiketoiminta pysyi tappiollisena eikä yhtiö saanut tavoittelemiaan synergiaetuja teleoperaattoritoimintansa kanssa.
Historia > Uudet toimitilat

Vuonna 2020 rakennusliike Skanska osti Ilmalan ”Pöllölaakson” alueen. Yhtiö aikoo purkaa MTV:n rakennukset ja rakentaa tilalle asuintaloja.
Uudet toimitilat luovutettiin MTV:n käyttöön 30. kesäkuuta 2022.
MTV:n toimitilat siirtyivät Pasilasta Vallilaan tammikuun 2023 lopussa.