stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarle Ojanen (shakinpelaaja)
Aiheesta muualla

Henkilöhaastattelu sivustolla www.shakki.net
Kaarle Ojanen ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Ojasen oivallus -peli
Kansainvälinen mestari Kaarle Ojanen kuollut.[vanhentunut linkki] Länsi-Savo. 12.1.2009.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Alankomaat 
Muut:  Europeana
Elina Oksanen

| Elina Oksanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. toukokuuta 1964 (ikä 60) Vehmersalmi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kasvifysiologian ja bionanoteknologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1992), Kuopion yliopisto (FT 1996)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto
Tutkimusalue:  Kasvien stressifysiologia, ilmastonmuutoksen vaikutukset metsäpuihin
Aiheesta muualla
Kotisivu
Elina Johanna Oksanen (o.s. Räsänen, ent. Pääkkönen; s. 19. toukokuuta 1964 Vehmersalmi) on suomalainen kasvitieteilijä, joka on työskennellyt kasvifysiologian ja bionanoteknologian professorina vuodesta 2004 lähten ensin Joensuun yliopistossa, sittemmin Itä-Suomen yliopistossa. Hän on tutkinut työurallaan urallaan tutkinut erityisesti metsäpuiden sopeutumista ilmastonmuutokseen ja erilaisiin ympäristöstresseihin. Oksanen on Suomen luontopaneelin jäsen vuosina 2020-2023, ja oli sitä edeltäneiden Suomen IPBES-paneelien (2015-2018 ja 2019-2022) jäsen.
Oksanen tuli ylioppiaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta (1983). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi (1992) ja Kuopion yliopistosta filosofian tohtoriksi (1996). Hänen väitöstutkimuksensa tarkasteli otsonin aiheuttamia vaurioita rauduskoivulle. Työ oli otsikoitu Ozone : complex risk for birch.
(kesken)
Aiheesta muualla

Elina Oksasen Google Scholar -profiili (scholar.google.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID
Ojoinen

| Ojoinen |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Ojoinen korostettuna.
Kaupunki:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°00.4′N, 24°26.2′E
Kaupunginosa nro:  11
Ojoinen on Hämeenlinnan 11. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta pohjoiseen kolmostien molemmilla puolilla. Kaupunginosan pohjoinen raja kulkee Pikku-Parolantietä pitkin ja eteläinen raja Käyräkadun pohjoispuolella.
Kaupunginosassa palveluja tarjoaa Ojoisten ostoskeskus (mm. K-ryhmän kauppa, pizzeria, pubi). Kaupunginosan keskeisimmän osan muodostaa 1960-luvulla rakennettu Ojoisten lähiö, jossa sijaitsee ostoskeskus sekä suurin osa alueen kerrostaloista. Muilta osin Ojoisten rakennuskanta koostuu pääosin pientaloista. Kaupunginosan tärkein katu on sen poikki itä-länsisuunnassa kulkeva Härkätie. Ojoisten lounaisosassa kolmostien länsipuolella sijaitsevalla asuinalueella toimii kaksi yksityistä palvelutaloa.
Ojoinen on antanut nimensä kaupunginosajaossa niukasti Puistonmäen puolella sijaitsevalle Ojoisten lastentalolle (Mäyräntie 3), jonka paikalla sijainnut Ojoisten koulu purettiin vuonna 2012. Myös Ojoisten terveysasema (Veteraanipolku 1) on Puistonmäen puolella.
Historia

Ojoisten alueella on ollut asutusta jo keskiajalla ennen kuin Hämeen linna rakennettiin. Myöhemmin Ojoisten kartano oli yksi kolmesta linnaan kuuluvasta latokartanosta. 1600-luvulla sekä vuosina 1810–1848 kartano oli Hämeen läänin maaherran virkatalona.
Aiheesta muualla

Ojoinen Hämeenlinnan kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Myllymaa, Wete. Ojoinen story : Hämeenlinnan kaupunginosa historia. Hämeenlinna: Veijo Myllymaa, 2016. ISBN 978-952-93-7702-2.
Oikeusvaltio

Vaaka on yleinen oikeudenmukaisuuden symboli
Oikeusvaltio (saks. Rechtsstaat) on valtio, jonka toiminta on sidottu oikeuteen ja joka ei puutu mielivaltaisesti yksityisten henkilöiden vapauspiiriin. Oikeusvaltio on valtiosääntöoikeuden keskeisimpiä lähtökohtia. Valtiosääntö ja perustuslaki ovat systemaattiselta kannalta oikeusvaltioperiaatteen johdannaisia.
Oikeusvaltion käsite syntyi Saksassa 1800-luvulla. Käsitteen taustahistoriaan kuuluvat sekä Montesquieun että Immanuel Kantin oikeusfilosofia.
Suomessa oikeusvaltioperiaatteesta säädetään Suomen perustuslain 2 §:n 3 momentissa: "Julkisen vallan käytön tulee perustua lakiin. Kaikessa julkisessa toiminnassa on noudatettava tarkoin lakia." Hallituksen esityksen mukaan kyseessä on kuitenkin vain kahdesta oikeusvaltioperiaatteen olennaisesta ainesosasta.
Oikeusvaltion sisältö

Carl Schmittin määritelmässä oikeusvaltio on perustuslaillinen valtio, jossa hallitusvaltaa rajoittaa laki.
Antero Jyrängin määritelmän mukaan oikeusvaltion määritelmään sisältyy kuusi ainesosaa:
valtio on organisoitu oikeussäännöin;
sekä valtioelinten ja viranomaisten että kansalaisten on toimittava näiden oikeussääntöjen mukaisesti (laillisuusperiaate);
valtioelimet ja viranomaiset ovat sidottuja erityiseen, vaikeutetuin menettelyin säädettyyn perustuslakiin;
yksilön oikeusasemasta (oikeuksista ja velvollisuuksista) voidaan määrätä vain sellaisen elimen päätöksin, jonka asettamiseen yksilö voi itse vaikuttaa;
oikeussääntöjä soveltavat yksittäistapauksiin riippumattomat tuomioistuimet; ja
yksilön asemaa suojaavat suhteessa sekä valtioon että muihin yksityisiin perustuslaissa säädetyt perusoikeudet.
Kaarlo Tuori on ryhmitellyt oikeusvaltioteoriat aineellisiin ja muodollisiin. Saksalaisen varhaisperustuslaillisen koulukunnan edustamassa aineellisessa oikeusvaltioteoriassa oikeus on olemassa itsenäisesti, valtiosta ja suvereniteetistä riippumattomasti. Myöhäisperustuslaillisen koulukunnan edustamassa muodollisessa oikeusvaltioteoriassa oikeus samaistuu valtion itsensä antamiin normeihin, joilla se rajoittaa itse itseään ja toimintamahdollisuuksiaan.
Ruotsalainen oikeustieteilijä Åke Frändberg on huomauttanut tendenssistä "pumpata" oikeusvaltion käsite, samoin kuin muut arvolatautuneet käsitteet kuten demokratia, oikeusvarmuus ja vapaus, täyteen kaikella mahdollisella positiiviseksi koetulla, jolloin on vaarana, että siitä tulee eräänlainen retorinen ilmapallo.
Vastaavia käsitteitä

Isossa-Britanniassa ja angloamerikkalaisissa maissa oikeusvaltiota vastaava käsite on rule of law. Euroopan unionin lainsäädännössä näitä käsitteitä käytetään toistensa käännöksinä. Kuitenkin Jyrängin mukaan käsitteet eivät ole samansisältöisiä. Hänen mukaansa keskeistä rule of law -käsitteessä on vaatimus, että mahdollisimman monet yhteiskunnallisista ristiriidoista saadaan muunnetuiksi tuomioistuinasian muotoon ja ratkaistavaksi tuomioistuimessa. Englantilaisessa valtiosääntödoktriinissa rule of law -käsitteen aseman vakiinnutti A. V. Dicey 1800-luvulla.
Kirjallisuutta

Aarnio, Aulis; Uusitupa, Timo (toim.): Oikeusvaltio. Vantaa: Lakimiesliiton kustannus, 2002. ISBN 952-14-0548-1
Raitio, Juha: Oikeusvaltion ääriviivat. Helsinki: Alma Talent, 2017. ISBN 978-952-14-3313-9
Viljanen, Jukka; Perttola, Laura; Mäntylä, Niina (toim.): Tieto, valta ja vaikuttaminen oikeusvaltiossa. Helsinki: Gaudeamus, 2023. ISBN 978-952-345-214-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse
Ólafur Haukur Símonarson

| Ólafur Haukur Símonarson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. elokuuta 1947 (ikä 77) Reykjavík, Islanti
Kansalaisuus:  Islanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: islanti
Tuotannon kieli: islanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ólafur Haukur Símonarson (s. 24. elokuuta 1947 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija ja arkkitehti. Teoksissaan hän käsittelee kriittisesti  islantilaista kaupunkielämää, esimerkiksi avainromaanissa Vatn á myllu kölska (1978). Romaanien lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu runoja, lauluja, novelleja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia.
Suomennetut teokset

Jäähyväiset, novelli, suom. Marjakaisa Matthíasson, teoksessa: Meren neitoja ja meren miehiä, Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu  2001 ISBN 951-692-486-7
Ilpo Okkonen

Ilpo Okkonen (s. 1954) on Oulussa toimiva valokuvaaja, graafinen suunnittelija, mainostoimistoyrittäjä, tietokirjailija ja kirjankustantaja. Koulutukseltaan hän on arkkitehti, ja valokuvaajan työssään hänet tunnetaan erityisesti arkkitehtuurikuvaajana. Hän on kuvittanut ja julkaissut kymmeniä valokuvateoksia, joista Asko Salokorven kanssa 1985 julkaistu Suomen arkkitehtuuri 1900-luvulla valittiin maailman kauneimmaksi kirjaksi.
Ilpo Okkonen opiskeli arkkitehdiksi Oulun yliopistossa 1977–1992 ja oli työharjoittelussa Reima ja Raili Pietilän toimistossa 1979. Jo opiskeluaikoina Okkonen perusti Studio 10 Oy:n, jonka kautta Okkonen teki arkkitehtuuri- ja mainosvalokuvausta sekä multivisio-ohjelmia muun muassa Oulun kaupungille ja Oulun yliopistolle. Vuodesta 1993 hänen yrityksenään on ollut Studio Ilpo Okkonen Oy, joka toimii sekä mainostoimistona että valokuvateosten kustantajana. Lisäksi Okkonen on vuodesta 2012 toiminut Oulu3D-yrityksen toimitusjohtajana.
Vuonna 2014 Okkonen kokosi 40-vuotistaiteilijajuhlansa kunniaksi valokuvistaan Minä näen -virtuaalinäyttelyn verkkoon.
1990-luvun alussa Okkonen ja hänen vaimonsa Seija toivat Suomeen Iriadamant-intiaaneiksi itseään kutsuvan ranskankielisen kultin, joka piti leiriä Kittilässä. Okkoset olivat mukana liikkeessä, kunnes ryhmä karkotettiin Suomesta ja lopetti pian toimintansa. Okkoset kertoivat asiasta vuonna 2017 radioidussa 11-osaisessa sarjassa Intiaanit tullee! Ilpo Okkonen oli keskeisesti mukana neliosaisessa ranskalais-suomalais-belgialaisessa television dokumenttisarjassa Gaialand (2022), joka kertoo kultista ja sen huijariksi paljastuneesta johtajasta Norman Williamista.
Teoksia

Oulu 1983–1984 (Jukka Ukkolan kanssa, Pohjoinen 1984, ISBN 951-9152-80-6)
Suomen arkkitehtuuri 1900-luvulla (Asko Salokorven kanssa, Gummerus 1985, ISBN 951-20-2522-1)
Pilvilinnoja ja vesiposteja : kulta-ajan arkkitehtuuria pohjolan valkeaan kaupunkiin (Ritva Okkosen kanssa, Pohjoinen 1985, ISBN 951-749-024-0)
Keski-Pohjanmaa / Mellersta Österbotten (Jukka Ukkolan ym. kanssa, Länsirannikko 1990, ISBN 952-9505-06-X)
Tornio (Timo Mäntyvaaran kanssa, Studio Ilpo Okkonen 1996, ISBN 952-5109-00-3)
Kaiken keskellä Oulu : erään kaupungin anatomia (Jukka Ukkolan kanssa, Studio Ilpo Okkonen 1997, ISBN 952-5109-02-X)
Scenic Contra Costa County (Frank Haegelandin kanssa, MBIC 1998, ISBN 0-9667420-0-1)
Helsingin kasvot / Faces of Helsinki (Asko Salokorven kanssa, Studio Ilpo Okkonen 1999, ISBN 952-5109-09-7)
Aleksanterinkatu – katu Helsingin sydämessä (Asko Salokorven kanssa, Studio Ilpo Okkonen 2004, ISBN 952-5109-16-X)
Oulun tuomiokirkko (Arvi Seppäsen kanssa, Studio Ilpo Okkonen 2002, ISBN 952-5109-11-9)
Seutunsa keskellä Oulu (Jukka Ukkolan kanssa, Studio Ilpo Okkonen 2004, ISBN 952-5109-17-8)
Aiheesta muualla

Studio Ilpo Okkosen verkkosivusto
Tulevaisuudentutkimus

Tulevaisuudentutkimus eli futurologia on monitieteinen ja tieteiden välinen tiedonala, jonka päätehtävä on kartoittaa jonkin ilmiön mahdollisia, todennäköisiä ja toivottavia tulevaisuuksia. Tulevaisuudentutkimuksen perusolettamuksen mukaan tulevaisuus ei ole ainakaan kokonaan deterministinen eli ennalta määrätty, vaan tulevaisuus on avoin ja siihen voidaan vaikuttaa. Tulevaisuudentutkimus ei pyrikään siten ennustamaan yhtä ainoaa tulevaisuutta, vaan kartoittamaan mahdollisia vaihtoehtoisia tulevaisuustiloja. Tässä prosessissa tulevaisuudentutkijat käyttävät hyväkseen erilaisia työkaluja kuten esimerkiksi aikasarja-analyyseja, skenaarioita ja simulaatioita. Näin aikaan saatuja tuloksia kutsutaan tulevaisuustiedoksi.lähde?
Tulevaisuudentutkimus poikkeaa merkittävästi muista tieteenaloista, sillä tulevaisuustietoa ei voida testata empiirisesti nykyhetkessä, koska se ei ole vielä tapahtunut. Tämän vuoksi tulevaisuudentutkimusta ja sen tuottaman tiedon totuudenmukaisuutta ja todistettavuutta kohtaan on usein esitetty kritiikkiä. lähde? Toisaalta tulevaisuudentutkimuksessa laajalti omaksutun kriittisen realismin tietoteorian mukaan kaikki tieto on epätäydellistä ainakin joltain osin, ja tieto on aina vain oikeutettu ja hyvin perusteltu tosiuskomus. Tämän tulkinnan mukaan siis oikeutettua ja hyvin perusteltua tosiuskomusta koskien tulevaisuutta voidaan myös pitää tietona.lähde?
Ehkä tunnetuin tulevaisuudentutkimuksen alan tiedeyhteisöistä on Rooman klubi, jonka vuonna 1972 julkaisemaa raporttia Kasvun rajat voidaan pitää yhtenä modernin ympäristöliikkeen syntyyn eniten vaikuttaneista dokumenteistalähde?
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla

Tulevaisuuden tutkijat kutsuivat itseään 1960-luvulla futuristeiksi. lähde? Yhdysvalloissa futuristit olivat osa tieteellistä tutkimusta ja tulevaisuudentutkimukseen käytettiin satoja miljoonia markkoja. Tieteellinen tutkimus oli siihen mennessä kuluneiden 50 vuoden ajan harpponut eteenpäin pitkin askelin. Sanottiin, että pitää kyetä näkemään vähintään 20 vuotta eteenpäin ollakseen kehityksen tasalla.
Ulkopolitiikassa on tapana julkaista eri maitten ennustettavia suhteita ja tulevaisuutta.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Tulevaisuuden tutkimuksen seura ry

Tulevaisuuden tutkimuksen seura on perustettu vuonna 1980, perustajina tutkijoita, opettajia ja tiedeyhteisön laajan kannatuksen pohjalta yliopistoja ja korkeakouluja. Seuran perustajajäseninä oli 14 suomalaista yliopistoa ja korkeakoulua, ja nykyään seuralla on parikymmentä yhteisöjäsentä sekä noin 650 henkilöjäsentä. Seuran tarkoituksena on edistää  tieteidenvälistä tulevaisuudentutkimusta Suomessa, ylläpitää alan verkostointia sekä vahvistaa  yhteiskunnan yleistä tulevaisuustietoisuutta ja ennakointikyvykkyyttä kaikilla yhteiskunnan sektoreilla. Tulevaisuudentutkimuksen seuran jäsenkunta on läpileikkaus tämän päivän suomalaisesta yhteiskunnasta - mukana on tulevaisuudesta kiinnostuneita ihmisiä kaikilta elämänaloilta.lähde? Seuran vakiintuneisiin toimintamuotoihin kuuluvat seminaarit - jokavuotinen kesäseminaari, Top Ten Futures -seminaari, Tulevaisuusfoorum sekä muut tilaisuudet ja tapaamiset - sekä julkaisutoiminta. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvän tieteellisen jäsenlehden Futuran lisäksi seura toimittaa myös kahta julkaisusarjaa: Acta Futura Fennica sekä Tulevaisuussarja. Seuralla on 13 paikallistoimintaryhmää eri puolilla Suomea.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Tulevaisuuden tutkimuskeskus

Vuonna 1992 Turun kauppakorkeakouluun perustettiin erillislaitoksena Tulevaisuuden tutkimuskeskus. Tulevaisuuden tutkimuskeskuksella on toimipisteet Turussa, Helsingissä ja Tampereella. Laitos koordinoi Tulevaisuudentutkimuksen VerkostoAkatemiaa, joka tarjoaa 10 jäsenyliopistolleen tulevaisuudentutkimuksen opetusta. TVA on myös YK:n alaisen Millennium-projektin jäsen. Keskuksen professoreina toimivat Sirkka Heinonen, Petri Tapio sekä Markku Wilenius.
Elokuun alussa 2013 tulevaisuuden tutkimuskeskus lakkasi olemasta Turun yliopiston erillislaitoksena. Nykyään tulevaisuuden tutkimuskeskus on osa Turun kauppakorkeakoulua. Hallinnolliselta asemaltaan keskus on kauppakorkeakoulun ainelaitokseen verrattava yksikkö.
Markku Wilenius on toiminut Tulevaisuuden tutkimuskeskuksen johtaja vuosina 1999–2001 ja 2003–2007. Hän on toiminut Turun kauppakorkeakoulun tulevaisuuden tutkimuksen professorina vuosina 2004–2012 sekä jälleen marraskuusta 2014 lähtien. Hänen työnsä on käsitellyt muun muassa visionääristä johtamista sekä talouden pitkiä aaltoja.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Eduskunnan tulevaisuusvaliokunta

Tulevaisuusvaliokunta (TuV) on eduskunnan valiokunta, joka käsittelee tulevaisuuden kehitykseen vaikuttavia tekijöitä, tulevaisuuden tutkimusta ja teknologiakehityksen vaikutuksia. Toisin kuin muut valiokunnat, tulevaisuusvaliokunta ei yleensä käsittele lakiehdotuksia.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Kansallinen ennakointiverkosto

Kansallinen ennakointiverkosto on Valtioneuvoston kanslian ja Sitran koordinoima verkosto, jonka tavoitteena on tukea suomalaista ennakointityötä ja alan verkostoitumista.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Sitra

Tulevaisuudentutkimus ja ennakointi on tärkeä osa Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran työtä. Sitra tuottaa tulevaisuuteen ohjaavaa ennakointitietoa ja kehitettää työkaluja tulevaisuusajattelun tueksi.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Demos Helsinki

Demos Helsinki on yhdistyspohjainen tutkimuslaitos eli ajatushautomo. Se tekee tutkimusta, strategioita ja kokeiluja julkiselle, yksityiselle ja kolmannen sektorin organisaatioille ja työllistää 50 eri alojen asiantuntijaa. Demos on tutkinut muun muassa erilaisia kestävän kehityksen teemoja. Organisaation perustajat ovat tulevaisuudentutkijat Aleksi Neuvonen ja Roope Mokka, jotka molemmat ovat edelleen aktiivisesti mukana toiminnassa.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Rooman Klubin Suomen yhdistys

Rooman Klubin Suomen yhdistys toimii Rooman Klubin (eng.Club of Rome) kansallisena osastona Suomessa. Rooman klubi on kansainvälinen tulevaisuudentutkimuksen keskustelufoorumi.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla > Yritysfuturologit

KTT Tarja Meristö on teollisuudessa toimineiden futurologien uranuurtajia Suomessa. lähde?Hän oli ensin Partekilla vuodesta 1979 alkaen strategiasuunnittelijana muun muassa skenaariomenetelmiä käyttäen, hän siirtyi Rautaruukille Ouluun yritysfuturologiksi, missä tehtävässä toimi 1988–1991. lähde?Meristö väitteli Turun kauppakorkeakoulussa tulevaisuuden tutkimuksesta ja skenaariotyöskentelystä yritysten strategiatyössä vuonna 1991. lähde?Hän on toiminut yritysfuturologina Mika Kamensky Consulting Oy:ssa Helsingissä 1992–1997. lähde?Hän on toiminut myös Tulevaisuuden tutkimuksen seuran puheenjohtajana vuosina 1994–1995 ja vuosina 1997–1999 Tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa erikoistutkijana, keskuksen johtajana ja ma. professorina. Vuodesta 1999 lähtien hän on vetänyt yritysfuturologian tutkimusryhmää CoFi, joka toimi vuoden 2009 loppuun Åbo Akademissa ja vuoden 2010 alusta lähtien nimellä FuturesLab CoFi Laurea-ammattikorkeakoulussa.lähde?
Julkisuudessa tunnetuiksi tulleita suomalaisia futurologeja oli myös Mika Mannermaa, joka oli perehtynyt muun muassa tulevaisuuden tutkimuksen metodeihin.lähde?
Nykyään futurologia on suosittu tiede muun muassa Yhdysvalloissa. lähde?Kansallisen päätöksenteon tasolla eduskunnan tulevaisuusvaliokunnalla on keskeinen rooli Suomessa.
Tulevaisuuden tutkimuksen työvälineitä

Alla oleva luettelo ei ole kattava listaus kaikista tulevaisuuden tutkimuksen metodeista.
Heikot signaalit
Megatrendit
Villit kortit
Tulevaisuuspyörät
Kirjallisuutta

Kamppinen, Matti & Kuusi, Osmo & Söderlund, Sari (toim.): Tulevaisuudentutkimus: Perusteet ja sovelluksia.  (2. korjattu painos)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 9517463898
Bell, Wendell: Foundations of Future Studies: Human Science for a New Era, Volume 1.  New Brunswick, USA: Transaction Publishers, 1997.
Wilenius, Markku: Tulevaisuuskirja. Metodi seuraavan aikakauden ymmärtämiseen.  Helsingissä:  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28663-9
Tulevaisuuden tutkimuskeskus, Turun kauppakorkeakoulu, Turun yliopisto: Tulevaisuudentutkimus tutuksi – Perusteita ja menetelmiä, Grano, Turku, 2022 ISBN 978-952-249-562-4 (sid.)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tulevaisuuden tutkimuskeskus
Kansallinen ennakointiverkosto
Ylen Elävä arkisto: Futuristisella matkalla ylihuomiseen 1971
Maailma 2050: Kokeile miltä elämä voi näyttää 30 vuoden päästä Yle Oppiminen 1.3.2019
Birgitta Ohlsson

| Birgitta Ohlsson |
| --- | --- |
 Ohlsson vuonna 2014.
Ruotsin EU-ministeri
 Reinfeldtin hallitus 2. helmikuuta 2010 – 3. lokakuuta 2014  
Edeltäjä:  Cecilia Malmström
Seuraaja:  Ann Linde (2016)
Valtiopäiväedustaja
 Tukholman vaalipiiri 2002–2018  
Liberaalisen nuorisoliiton puheenjohtaja
 1999–2002  
Edeltäjä:  Erik Ullenhag
Seuraaja:  Fredrik Malm
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Linköping, Ruotsi
Tiedot
Puolue:  liberaalit
Koulutus:  Tukholman yliopisto (valtio-oppi)
Kunnianosoitukset:  Kunnialegioona (2016)
Birgitta Ohlsson (s. 20. heinäkuuta 1975 Linköping) on ruotsalainen liberaalisen puolueen poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 2002–2018 sekä toiminut Ruotsin EU-ministerinä vuosina 2010–2014.
Ura

Ohlsson opiskeli vuosina 1994–1997 valtio-oppia ja kansainvälisiä suhteita Tukholman yliopistossa. Hän toimi pääkirjoitustoimittajana muun muassa Dagens Nyheterissä ja johti Liberaalia nuorisoliittoa vuosina 1999–2002. Tämän jälkeen hänet valittiin valtiopäiville, jossa istui vuoteen 2018 toimien vuosina 2010–2014 Ruotsin EU-ministerinä. Vuonna 2017 hän pyrki puolueensa puheenjohtajaksi.
Yksityiselämä

Ohlsson sairastui rintasyöpään vuonna 2021.
Tunnustuksia

Ranskan Kunnialegioonan upseerinarvo (2016).
Teokset

Ohlsson, Birgitta. Duktiga flickors revansch. Forum, 2017. ISBN 9789137146577
Ohlsson, Birgitta. Lev som du vill: tio svenska kvinnor visar vägen. Bonnier Carlsen, 2020. ISBN 9789178034321
Aiheesta muualla

Birgitta Ohlsson Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Birgitta Ohlsson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa
Ōkuma Kotomichi

| Ōkuma Kotomichi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1798 Fukuoka, Japani
Kuollut: 1868 (69–70 vuotta) Fukuoka, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  runoilija, esseisti
Kirjailija
Äidinkieli: japani
Tuotannon kieli: japani
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ōkuma Kotomichi (jap. 大隈言道, 1798 Fukuoka, Japani – 1868 Fukuoka, Japani) oli japanilainen tankarunoilija ja esseisti. Hänen runotyylinsä oli omaperäistä tankaa. Hän vaikutti Tokugawa-kaudella. Hän ja Tachibana Akemi osoittivat, että tankaa voi käyttää maisemakuvauksen ja rakkaussurujen ilmaisemisen lisäksi kertomaan arjen asioista, kuten hyvästä kala-ateriasta, tai poliittisten tapahtumien harmitteluun.
Ōkuma Kotomichi kuoli Meiji-kauden ensimmäisenä vuonna, kuten myös Tachibana Akemi.
Suomennettuja runoja

Sateen ääni sillalla: japanilaista runoutta , suomentanut englannin-, saksan- ja ranskankielisistä käännöksistä Tuomas Anhava; toimittanut ja selityksin varustanut Jaakko Anhava. Helsinki: Otava 2007 ISBN 978-951-1-21576-9
Huopakin näyttää hauraalle vanhukselle
Keltaruusu on melkein virtaan vajonnut
Keskellä yötä pää tyynyssä
Keväinen sade keveää niin kuin utu
Kotiportille palaan taas
Kuin lehdet ikään tuulen kokoamina
Kun luumunnuput räystään tasalla
Lätäköt yhä kertyvästä vedestä
Miten kauan soi illan kello
Ollapa koti lehvien siimeksessä
Puutarhassa vain pudonneilla lehdillä
Syvällä yössä vuoteessa väsyneenä
Talot lähekkäin, niitä erottamassa
Tuskin ehtivät perille
Tänään on tänään ja me juomme siis viinin
Valtaa, loistoa en toivo saavani
Virran pyörteissä laiskasti ui sammakko
Yksitellen voi laskea vuoren harjaa
Äidin selässä lapsi nukkuu rauhassa
Tuomas Anhavan suomentamia runoja julkaisussa Parnasso 1966; nro 8
Aina ihmiset sanovat: tämä on
Kas! Jo kävelen kädet selän takana
Monta tuntia kirjani ikkunalla, unohtuneena
Parempi ettet ollenkaan tule käymään
Tuomas Anhavan suomentamia runoja
Kas! Jo kävelen kädet selän takana, julkaisussa Taite: runouslehti 2005; nro 2
Miten on tämä ilo yksinkertainen, julkaisussa Taite: runouslehti 2004; nro 2
Tupsulatvaiset nyökkäävät syksyn ruohot, julkaisussa Taite: runouslehti 2005; nro 2