stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Baburin moskeija
Historia > Hävitys

Ayodhyaan kokoontui 6. joulukuuta 1992 suuri joukko äärihinduja uskonnolliseen mielenosoitustilaisuuteen. Yksi BJP:n johtohahmoista, myöhempi varapääministeri Lal Krishna Advani, oli luvannut hallitukselle, että seremonia rajoittuisi vain symboliseen uuden temppelin peruskiven muuraukseen. Silti ehkä jopa 150 000 äärihindua käsittänyt joukko hyökkäsi Baburin moskeijaan poliiseista ja paikalla olleesta mediasta piittaamatta ja hävitti sen. Tapahtumaa seuranneissa maanlaajuisissa levottomuuksissa kuoli yli 2 000 ihmistä, pääasiassa muslimeja.
Myöhemmät kiistat

Paikalle temppeliä rakentamaan saapui helmi-maaliskuussa 2002 VHP:n ja Intian kansanpuolueen innoittamina satoja hinduvapaaehtoisia. Työstä ei kuitenkaan tullut mitään, ja palaavia hinduvapaaehtoisia kuljettaneen junan 58 kuolonuhria vaatinut tuleen sytytys johti 2002 Gujaratin osavaltiossa mellakoihin, joissa sai surmansa 1 000–2 000 pääasiassa islaminuskoista.
Intian korkein oikeus ryhtyi huhtikuussa 2002 toimiin sen selvittämiseksi, kummalla puolella oli suurempi oikeus pyhään paikkaan. Arkeologisia kaivauksia tehtiin, ja 2003 moskeijan alta löytyi jäänteitä vanhasta temppelistä, mutta muslimit kiistivät oikeuden teettämän selvityksen tulokset.
Syyskuussa 2003 seitsemää äärihindujohtajaa vastaan nostettiin syytteet 1992 tapahtuneesta moskeijan hävityksestä. Heinäkuussa 2005 paikalla tehtiin autopommi-isku, jonka tekijöiksi epäiltiin ääri-islamisteja. Seuranneessa taistelussa turvallisuusjoukot surmasivat seitsemän hyökkääjiksi epäiltyä.
Lähes 17 vuotta kestänyt tuomari Liberhanin selvitys vuoden 1992 moskeijan hävityksestä valmistui kesäkuussa 2009. Selvityksen sisältö julkaistiin Intian parlamentissa vasta marraskuussa 2009, kun tiedotusvälineet olivat raportoineet siitä vuodettuja tietoja.
Muslimeja ja hinduja edustavat tahot kävivät pitkää oikeustaistelua entisen moskeijan paikan hallinnasta, kunnes Intian korkein oikeus antoi vuonna 2019 luvan rakentaa paikalle hindulainen temppeli. Temppeli eli Ram Mandir avautui tammikuussa 2024.
Kirjallisuutta

Goel, S. R. (2009). Hindu temples, what happened to them. New Delhi: Voice of India.
Narain, Harsh (1993). The Ayodhya temple-mosque dispute: Focus on Muslim sources. Delhi: Penman Publishers.
Elst, K. (2002). Ayodhya: The case against the temple. New Delhi: Voice of India.
Jain, Meenakshi (2013). Rama and Ayodhya. Delhi:Aryan Books International.
Aiheesta muualla

Report of the Liberhan Ayodhya Commission of Inquiry - Full Text (Liberhanin komission raportti (PDF-tiedostoina)) The Hindu. Arkistoitu 26.8.2010. Viitattu 16.9.2010.
Britannium

Britannium (engl. Britannia metal) on metalliseos, joka koostuu tinasta (93 %), antimonista (5 %) ja kuparista (2 %).
Britanniumia mainittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1769 nimellä "Vickers White Metal" . Eräiden asiantuntijoiden mukaan britannium on se "valkoinen metalli" joka muodosti pohjan varhaisille kokeiluille elohopean ja tinan tai metalliseosten päällystelyyn 1700- ja 1800-luvuilla.
Oscar-patsaat valmistetaan pääasiassa britanniumista, jonka pinta on kullattu.
Black Snake Moan

| Black Snake Moan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Craig Brewer
Käsikirjoittaja:  Craig Brewer
Tuottaja:   Stephanie Allain  John Singleton 
Säveltäjä:  Scott Bomar
Kuvaaja:  Amy Vincent
Leikkaaja:  Billy Fox
Pääosat:   Samuel L. Jackson  Christina Ricci  Justin Timberlake 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount
Levittäjä:  Paramount Vantage Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Black Snake Moan on Craig Brewerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen elokuva, joka on kuvattu Tennesseen Stantonissa 2006.
Pääosissa ovat Samuel L. Jackson, Christina Ricci, ja Justin Timberlake. Nimensä elokuva on saanut Blind Lemon Jeffersonin blues-sävellyksestä. Sam Jackson esittää elokuvan avainkohtauksessa kyseisen sävellyksen.
Juoni

Elokuva keskittyy sen kahteen päähenkilöön, Lazarukseen (Samuel L. Jackson) ja Raeen (Christina Ricci). Raen poikaystävä Ronnie (Justin Timberlake) lähtee palvelemaan kansalliskaartiin ja tällä välin Rae sotkeutuu huumeisiin. Ronnien ystävä Gill yrittää raiskata hänet, mutta päätyykin vain pieksemään tätä. Lazarus löytää tajuttoman Raen ja päättää hoitaa tätä kotonaan. Rae yrittää paeta, jonka takia Lazarus kahlehtii tämän. Lopulta Rae hyväksyy Lazaruksen toiminnan. Lazaruksen ystävä ja pastori R.L. saapuu paikalle ja näkee Raen. Hän yrittää järkeillä Lazaruksen kanssa ja joukko syö sittemmin yhdessä. Ronnie palaa kaupunkiin, tulee pieksäneeksi Gillin ja etsii Raeta varastamallaan Gillin autolla. Tällä välin Lazarus on muodostamassa suhdetta paikalliseen apteekkariin Angelaan ja päättää lopulta vapauttaa Raen, mutta tämä päättääkin jäädä Lazaruksen luokse. Yhdessä he lähtevät kohtaamaan Raen äitiä, jonka entinen miesystävä oli käyttänyt Raeta hyväkseen. Myöhemmin Lazarus soittaa bluesia paikallisessa baarissa Raen ollessa mukana. Ronnie tulee paikalle ja seuraa paria näiden lähtiessä takaisin kotiin. Sitten hän kohtaa parin aseen kanssa, mutta Lazarus ja paikalle tullut pastori R.L. saavat tämän laskemaan sen puhumalla. elokuvan lopussa Ronnie ja Rae menevät naimisiin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Lazarus   |
|  Christina Ricci  | … |  Rae   |
|  Justin Timberlake  | … |  Ronnie   |
|  John Cothran Jr.  | … |  Pastori R.L.   |
Lähde:
Vastaanotto

Elokuva−arvosteluja keräävän sivuston Rotten Tomatoesin 156:ta arvostelusta 66% oli elokuvalle myönteisiä. Elokuva tuotti maailmalla 10 903 846 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 4 143 199 dollaria. Elokuvan toista pääosaa näytellyt Christina Ricci arvosteli elokuvan trailereita ja julisteita naisia hyväksikäyttäviksi.
Bill Whelton

| Bill Whelton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 1958 (ikä 66) Everett, MA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1981–1986
Seurat:  Winnipeg Jets (NHL) Tulsa Oilers (CHL) Sherbrooke Jets (AHL) Kiekkoreipas (SML) HC Val Pusteria Wolves (Serie A) EC Kitzbühel (Itävalta I)
NHL-varaus:  61. varaus, 1979 Winnipeg Jets
William M. "Bill" Whelton (s. 28. elokuuta 1958 Everett, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Whelton pelasi kaudella 1980–1981 kaksi NHL-ottelua hänet varanneessa Winnipeg Jetsissä. Hän pelasi pääsarjauraa myös Suomessa ja Italiassa.
Ura

Whelton pelasi vuodet 1978–1981 Bostonin yliopistojoukkueessa. Hänet valittiin siellä tulokaskautensa 1978–1979 päätteeksi ECAC:n vuoden tulokkaaksi. Winnipeg Jets varasi Wheltonin 61. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1979. Hän pelasi joukkueessa kaksi NHL-ottelua viimeisen yliopistokautensa 1980–1981 lopulla.
Kaudeksi 1981–1982 Whelton siirtyi CHL-joukkue Tulsa Oilersiin. Sen jälkeen hän pelasi vuodet 1982–1984 Winnipeg Jetsin farmijoukkue Sherbrooke Jetsissä, mutta peliaikaa ylhäältä NHL:stä ei tullut.
Whelton pelasi kauden 1984–1985 SM-liigaa Kiekkoreippaassa. Hänet muistetaan sieltä mm. kiivenneen katsomoon lyömään katsojaa. Whelton pelasi kauden 1985–1986 italialaisjoukkue HC Val Pusteria Wolvesissa. Kaudella 1986–1987 Whelton pistäytyi pelaamassa kolme ottelua Sveitsin pääsarjassa EHC Churin joukkueessa ja kaudella 1988–1989 hän esiintyi vielä uransa päätteeksi Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Österreichische Nationalligassa pelanneessa EC Kitzbühelissä.
Bragan piiri

| Bragan piiri Distrito de Braga |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Portugali
Alue:  Norte
Kuntia:  14
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Braga
Pinta-ala:  2 706,2 km²
Väkiluku (2014):  839 634
 – väestötiheys:  310,3 as./km²
Bragan piiri sijaitsee Portugalin luoteisosassa. Piirin pääkaupunki on Braga. Pohjoisessa rajana on Viana do Castelon piiri, idässä Vila Realin piiri ja etelässä Porton piiri. Piirin kokonaispinta-ala on 2 706,2 km² ja väkiluku 839 634 (vuonna 2014).
Piiri koostuu neljästätoista kunnasta:
Amares
Barcelos
Braga
Cabeceiras de Basto
Celorico de Basto
Esposende
Fafe
Guimarães
Póvoa de Lanhoso
Terras de Bouro
Vieira do Minho
Vila Nova de Famalicão
Vila Verde
Vizela
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bragan piiri Wikimedia Commonsissa
Portugalin piirit
Aveiron piiri
Bejan piiri
Bragan piiri
Bragançan piiri
Castelo Brancon piiri
Coimbran piiri
Évoran piiri
Faron piiri
Guardan piiri
Leirian piiri
Lissabonin piiri
Portalegren piiri
Porton piiri
Santarémin piiri
Setúbalin piiri
Viana do Castelon piiri
Vila Realin piiri
Viseun piiri
Black Sun Empire

| Black Sun Empire |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1993–
Tyylilaji:  drum’n’bass, dubstep
Kotipaikka:  Utrecht, Alankomaat
Jäsenet:  Milan Heyboer   Micha Heyboer   Rene Verdult  
Levy-yhtiö:  A New Dawn   Black Sun Empire Recordings   Breakbeat Science Recordings   Citrus Recordings   DSCI4 Records   Ill.Skillz Recordings   Obsessions   Ohm Resistance   Piruh   Renegade Hardware   Respect Family Records   Topaz Records   Transparent   Triple Vision  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Black Sun Empire on kolmen alankomaalaisen DJ:n muodostama ryhmä, joka tuottaa nykyään pääasiassa drum’n’bassia. Ryhmän perustivat vuonna 1993 Milan Heyboer, Micha Heyboer ja Rene Verdult. Vasta vuonna 1997 yhtye löysi lopullisen tyylinsä, tätä ennen he olivat kokeilleet useita erilaisia musikaalisia tyylejä. Black Sun Empire on saanut voimakkaasti vaikutteita muun muassa yhtyeiltä No U Turn, Prototype ja Virus.
Yhtyeen kappaletta ”Arrakis” albumilta "Driving Insane" käytetään EVE Online -verkkoroolipelin trailerissa.
Julkaisut

| Päivämäärä | Levy-yhtiö | Media | Julkaisun nimi |
| --- | --- | --- | --- |
| 01.01.2000 | Piruh | 12" | Skin Deep/Voltage |
| 01.01.2001 | Piruh | 12" | The Silent/Bombrun |
| 01.09.2001 | DSCI4 | EP | Mutationz EP |
| 01.10.2001 | DSCI4 | LP | 23 degrees from vertical |
| 10.07.2002 | Penetration | 12" | Telekinetic remix |
| 01.10.2002 | DSCI4 | EP | Smoke EP |
| 04.10.2002 | Nerve | 12" | Recharger remix |
| 02.11.2002 | A New Dawn | 12" | Vessel/Fragment |
| 02.11.2002 | A New Dawn | 12" | Vessel/Fragment |
| 28.11.2002 | Black Sun Empire Recordings | 12" | The Rat/B'Negative |
| 28.01.2003 | Black Sun Empire Recordings | 12" | The Sun/Epilogue |
| 25.03.2003 | Black Sun Empire Recordings | 12" | Epilogue VIP/The Pursuit |
| 14.05.2003 | Black Sun Empire Recordings | 12" | Stone Faces/Ai |
| 10.07.2003 | Citrus Recordings | 12" | Unicorn MF remix/Skin Deep remix |
| 03.09.2003 | Transparent | 12" | Gunseller |
| 03.09.2003 | Transparent | 12" | Gunseller |
| 17.09.2003 | Black Sun Empire Recordings | 12" | Scorned/Ai VIP |
| 01.04.2004 | Black Sun Empire Recordings | 12" | The Sun VIP/Boris The Blade |
Julkaisut > Studioalbumit

Driving Insane (2004, Black Sun Empire Recordings)
Cruel and Unusual (2005, Black Sun Empire Recordings)
Endangered Species (2007, Black Sun Empire Recordings)
Lights and Wires (2010, Black Sun Empire Recordings)
From the Shadows (2012, Black Sun Empire Recordings)
The Wrong Room (2017, Blackout Music NL)
Aiheesta muualla

Black Sun Empire Myspacessa (englanniksi)
Discogs: Black Sun Empire
Rolldabeats: Black Sun Empire (Arkistoitu – Internet Archive)
British Academy Film Awards 1963

Vuoden 1963 British Academy Film Awards -palkinnot, lyhyemmin BAFTA-palkinnot, jaettiin vuoden 1962 parhaille elokuville. Parhaan elokuvan BAFTA-palkinnon voitti David Leanin ohjaama Arabian Lawrence (1962).
Bjarkamál

Bjarkamál tai Bjarkamál in fornu ("(muinainen) Bjarkin laulu", ei suom.) on runo, jonka laati Pyhästä Olavista kertovan kuningassaagan Óláfs saga hins helga sekä Veriveljien saagan mukaan islantilainen skaldi Þormóðr Kolbrúnarskáld Norjassa vuonna 1030 käydyn Stiklestadin taistelun (isl. Stiklastaðir) aikana. Kyseisissä saagalähteissä olevaan mainintaan suhtaudutaan varoen, sillä runon ajoitus on epävarma. Käytännössä se on saatettu laatia jo 800-luvulla, mutta todisteita runon olemassaolosta ei ole 1100-lukua varhaisemmalta ajalta.
Säilyneet versiot

Alkuperäisestä kansankielisestä runosta on säilynyt vain katkelmia Snorri Sturlusonin Proosa-Eddassa sekä Snorrin Heimskringlaan kuuluvassa Pyhän Olavin saagassa, missä runoa kutsutaan nimellä Húskarlahvöt ("kuninkaanmiesten yllytys"). Tanskalaisen oppineen Saxo Grammaticuksen teos Gesta Danorum (n. 1200) sisältää kuitenkin toisessa kirjassaan latinankielisen käännöksen kansankielisestä runosta, joka mitä todennäköisimmin on ollut Bjarkamál. Saxon teksti ei ole suora käännös kyseisestä runosta, vaan Saxo on sitä laatiessaan ammentanut tyylillisesti ja sisällöllisesti keskiajalla tunnetusta latinankielisestä kirjallisuudesta, kuten Vergiliuksen teoksen Aeneis ja Gautier de Châtillonin Aleksanteri Suuren elämää kuvaavasta teoksesta Alexandreis. Verrattuna muinaisislanninkieliseen Bjarkamáliin Saxon ilmaisu on koristeellisempaa ja sanarikkaampaa. Runo liittyy taisteluun, jota kuvataan myös muinaissaagassa Hrólfr Riu'un saaga. Saagan kirjoittaja on hänkin tuntenut Bjarkamálin, mutta ei siteeraa runoutta vaan kertoo runossa kuvatut tapahtumat proosamuodossa. Sisällöllisesti saagan kuvaus kuningas Hrólfr Riu'un (isl. kraki) viimeisestä taistelusta vastaa pitkälti Saxon versiota.
Saxon versio

Saxon Bjarkamál koostuu 298:sta heksametristä. Se kuvaa kahta kuningas Rollon (Hrólfr Riu'un saagan Hrólfr kraki) miestä, Biarcoa (Bjarki) ja Hialtoa (Hjalti), jotka yllyttävät toisiaan taistoon kuninkaan viimeisessä taistelussa Lejressä, minne ruotsinmaalaiset ovat hyökänneet. Taistelun aikana he epäilevät Óðinnin olevan mukana taistelussa. He kuulevat kuningas Hrólfrin kuolleen, jolloin tämän miesten tulee kostaa heille kultaa antaneen kuninkaansa. Biarco yllyttää Hialtoa taistoon, kunnes kumpikin heistä makaisi kuolleena kuninkaansa vieressä, jalon soturin tavoin.
Käännökset ja editiot

Die Biarkamál. Teoksessa Heusler, Andreas & Wilhelm Ranisch (toim.). 1903. Eddica Minora. Dichtungen eddischer Art aus den Fornaldarsögur und anderen Prosawerken. Dortmund: Fr. Wilh. Ruhfus, 21-32.
Bjarkamál. Teoksessa Finnur Jónsson (toim.). 1929. Carmina Scaldica. Udvalg af norske og islandske skjaldekvad. 2. Painos. København: G.E.C. Gads Forlag.
Bjarkamál en fornu. Teoksessa Wisén, Theodor. (toim.). 1886. Carmina Norroena: ex reliquiis vetustioris Norrœnæ poësis selecta, recognita,  commentariis et glossario instructa, 1. Lund, 1,
Aiheesta muualla

Bjarkamálin[vanhentunut linkki] säilyneet säkeet (kaksi editiota)
Saxon latinankielinen versio teoksessa Gesta Danorum (kirja 2) (alkaen "Ocius evigilet...")
Saxon version englanninkielinen käännös (alkaen "Let him awake...)
At the Devil’s Studio 1990

| At the Devil's Studio 1990 Beherit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990,  Alaky Studio, Rovaniemi
 Julkaistu: 19. kesäkuuta 2011
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 26.27
 Levy-yhtiö: Kvlt
Beheritin muut julkaisut
| Engram 2009 | At the Devil's Studio 1990 2011 | Celebrate the Dead (EP) 2012 |
At the Devil's Studio 1990 on suomalaisen black metal -yhtye Beheritin kuudes studioalbumi. Albumi oli määrä julkaista 90-luvun alkupuolella Turbo Musicin kautta, mutta se lykkääntyi keskinäisten ongelmien vuoksi. Yhtyeen rumpali Sodomatic Slaughter löysi albumin masternauhan omasta henkilökohtaisesta kokoelmastaan elokuussa 2010. Albumi julkaistiin lopulta kesäkuussa 2011 levymerkillä Kvlt.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Nuclear Holocausto Vengeance.
Kappaleet > A-puoli

Rehearsal – 1.52
Grave Desecration Vengeance – 3.44
At the Devil's Churns – 2.48
Nocturnal Evil – 3.07
Whores of Belial – 3.55
Kappaleet > B-puoli

Witchcraft – 2.56
The Oath of Black Blood – 2.51
Six Days with Sadistic Slayer – 2.47
Demonomancy – 2.27
Kokoonpano

Nuclear Holocausto Vengeance – laulu, kitara, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi, Songwriting, Lyrics
Sodomatic Slaughter – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Joona Lukala – remasteroija
Thorncross – kansikuva
Arviot

Examiner.com:
Metalcrypt.com:
The Metal Observer: 8/10
Aiheesta muualla

Albumi At the Devil’s Studio 1990 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
At the Devil's Studio 1990 discogs.com -sivustolla
Bernt Reinhold Alfred Rehbinder

Bernt Reinhold Alfred Rehbinder (30. syyskuuta 1817 Turku – 29. maaliskuuta 1883 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.
Rehbinderin vanhemmat olivat kapteeni, tullitarkastaja, vapaaherra Carl Gustaf Rehbinder ja Agata Fredrika Wilhelms ja puoliso vuodesta 1844 Johanna Matilda Tigerstedt. Rehbinder kävi Turussa kaksi luokkaa alkeiskoulua 1829–1831, minkä jälkeen hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun. Sieltä vuonna 1838 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Nevan merirykmenttiin. Rehbinder  ylennettiin aliluutnantiksi 1840 ja luutnantiksi 1843. Vuonna 1848 hänet määrättiin ensin Napolin kuninkaan jalkaväkirykmentissä eli entisessä Nevan merirykmentissä reservipataljoonaan ja sitten komentajan adjutantiksi 1. jalkaväkiarmeijakunnan reservidivisioonaan. Alikapteeniksi 1849 ylennettynä Rehbinder komennettiin seuraavana vuonna 10. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajan adjutantiksi. Kapteeniksi hänet ylennettiin 1851.
Krimin sotaan 1853–1856 osallistunut Rehbinder ylennettiin sodan aikana 1854 majuriksi. Sodan jälkeen huhtikuussa 1856 hänet siirrettiin 7. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan ja seuraavana vuonna 8. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan. Vuonna 1858 hänet nimitettiin Keisarillisen Suomen sotaväen- ja luotsilaitoksen ylisotaoikeuden vakinaiseksi jäseneksi. Rehbinder ylennettiin everstiluutnantiksi 1859 ja everstiksi 1865. Vuonna 1879 hänet määrättiin ylisotaoikeuden, vuodesta 1880 Keisarillisen Suomen ylisotaoikeus, vt. puheenjohtajaksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa asti. Ylennyksen kenraalimajuriksi hän oli saanut huhtikuussa 1881.
Rehbinder oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Biblioteca Laurenziana

Ilmakuva kirjastosta.
Kirjaston vanhaa, koristeellista lukusalia.
Kirjastoon kuuluu historiallisten tilojen lisäksi ajanmukaisempaa kirjastokäyttöä palveleva osa.
Biblioteca Laurenziana on historiallinen Michelangelon suunnittelema kirjasto Firenzessä. Kirjasto rakennettiin paavi Klemens VII:n aloitteesta.  Kirjasto avattiin vuonna 1571, vaikka rakennus oli yhä keskeneräinen.
Kirjaston merkittävimpiin kokoelmiin kuuluu lähes 11 000 käsikirjoitusta, joista yli 700 on ajalta ennen 1000-lukua (jaa.).
Kirjaston ensimmäiset piirrokset valmistuivat vuonna 1523 ja sen rakentaminen alkoi kaksi vuotta myöhemmin. Vain kirjaston seinät olivat valmiina Michelangelon lähtiessä Firenzestä vuonna 1534. Kirjaston rakentaminen ja yksityiskohtien suunnittelu jatkui myöhemmin uusien arkkitehtien, kuten Giorgio Vasarin valvonnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biblioteca Laurenziana Wikimedia Commonsissa
Biblioteca Medicea Laurenziana (Sito ufficiale) (italiaksi) (bmlonline.it)
Mission of the Library (englanniksi) (bmlonline.it)
Bette Davis

| Bette Davis |
| --- | --- |
 Davis vuonna 1935.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ruth Elizabeth Davis
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1908 Lowell, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 6. lokakuuta 1989 (81 vuotta) Neuilly-sur-Seine, Île-de-France, Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Harmon Nelson (vih. 1932–38)  Arthur Farnsworth (vih. 1940–43)  William Grant Sherry (vih. 1945–50)  Gary Merrill (vih. 1950–60) 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1929–1989
Palkinnot
 luettelo palkinnoista 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Davis elo­kuvassa Kaikki Eevasta (1950)
Ruth Elizabeth ”Bette” Davis (5. huhtikuuta 1908 Lowell, Massachusetts – 6. lokakuuta 1989 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja yksi Hollywood-elokuvan kulta-ajan valo­voimaisimpia tähtiä. Hänet tunnettiin myötä­tunnottomien ja ivallisten nais­hahmojen esittäjänä. Davis hallitsi niin komedian kuin melodraamankin, mutta hänen uransa suurimpia menestyksiä olivat romanttiset ja historialliset draamaelokuvat.
Ura

Davis aloitti uransa 1920-luvulla Broad­way-teatteri­esityksissä ja siirtyi 1930-luvun alussa Hollywoodiin. Hänen ensimmäiset elo­kuvansa Universal Studiosille eivät menestyneet, joten hän siirtyi Warner Bros. –tuotanto­yhtiöön. Elo­kuva Naisen orja (1934) oli hänen läpi­murto­roolinsa, josta tuli myös ensimmäinen hänen yhdestä­toista Oscar-ehdokkuudestaan. Hän sai urallaan kaksi Oscar-palkintoa elo­kuvista Erotetut sydämet (1935) ja Jezebel (1938).
Davis oli 1930- ja 1940-luvuilla Greta Garbon, Jean Harlow'n, Joan Crawfordin ja Katharine Hepburnin ohella Hollywoodin kirkkain nais­tähti. Siltä ajalta ovat peräisin muun muassa elo­kuvat Synkkä voitto (1939), Nainen naista vastaan (The Old Maid, 1939) ja Uusien tähtien alla (1942). Elo­kuvan Kaikki Eevasta (1950) Margo Channing on kuitenkin hänen kuuluisin rooli­työnsä. Toinen kuuluisa elo­kuva on Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962), jossa hänen vasta­näyttelijänään oli hänen kilpa­kumppaninaan pidetty Joan Crawford. Elo­kuvasta alkoi Bette Davisin muutaman vuoden ura kauhu­elo­kuvissa.
Davisille myönnettiin Yhdys­valtain elo­kuva­instituutin elämän­työ­palkinto vuonna 1977.
Yksityiselämä

Bette Davis oli naimisissa neljä kertaa. Hänellä on yksi biologinen tytär sekä kaksi adoptio­lasta. Hänen elo­kuva­uransa kesti aina vuoteen 1989 asti, jolloin hän kuoli rintasyöpään 81-vuotiaana. American Film Institute valitsi hänet vuonna 1999 vuosi­sadan toiseksi merkittävimmäksi nais­näyttelijäksi Katharine Hepburnin jälkeen.
Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Valikoitu filmografia

The Bad Sister (1931)
Naisen orja (1934)
Erotetut sydämet (1935)
Kivettynyt metsä (1936)
Yön kasvot (1937)
Jezebel (1938)
Synkkä voitto (1939)
Nainen naista vastaan (1939)
Kirje (1940)
Kaikki tämä ja taivas myös (1940)
Nainen ei armoa antanut (1941)
Uusien tähtien alla (1942)
Usko huomispäivään (1943)
Naisen valta (1944)
Synnin pauloissa (1949)
Kaikki Eevasta (1950)
Sammuva tähti (1952)
Taskullinen ihmeitä (1961)
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962)
Murha asuu sydämessä (1964)
Kuolema kulkee talossa (1965)
Kuolema Niilillä (1978)
Elokuun valaat (1987)
Noita muuttaa taloon (1989)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bette Davis Wikimedia Commonsissa
Bette Davis The Golden Years (englanniksi)
Bette Davis (1908–1989) Find a Grave (englanniksi)
Bette Davis Inter­net Broad­way Data­basessa (englanniksi)
BioCity Turku

BioCity Turku on Turun yliopiston ja Åbo Akademin yhteinen biokeskus, joka kokoaa yhteen Turun yliopistojen biotieteisiin ja molekyylilääketieteeseen liittyvän tutkimuksen. BioCity Turku on Biokeskus Suomi -verkoston jäsen. BioCity Turku on vuodesta 1991 alkaen järjestänyt vuosittain kansainvälisen BioCity Symposium -tiedekokouksen ja vuodesta 2004 jakanut parhaalle turkulaiselle biotieteelliselle julkaisulle myönnettävän Elias Tillandz -palkinnon.
Vuodesta 2004 BioCity Turun tieteellisenä johtajana on toiminut Turun yliopiston biokemian professori Jyrki Heino.
Aiheesta muualla

BioCity Turun kotisivut
Biokeskus Suomen kotisivut