stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
US F1 Type 1

| US F1 Type 1 |
| --- | --- |
Talli:   US F1 Team
Suunnittelija(t):   Ken Anderson
Kuljettajat:   José María López
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Moottori:  Cosworth
Kilpailuhistoria
Kilpailuja:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  0
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
US F1 Type 1 on yhdysvaltalaisen Ken Andersonin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla yhdysvaltalaisen US F1 -tallin olisi ollut tarkoitus kilpailla kaudella 2010. Auto olisi käyttänyt muiden tulokastallien tapaan Cosworthin moottoreita.
25. tammikuuta 2010 talli vahvisti auton toiseksi kilpakuljettajakseen argentiinalaisen José María Lópezin.
Käännös suomeksi
Zodiac Mindwarp and the Love Reaction

| Zodiac Mindwarp and the Love Reaction |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1985–
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:  Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Zodiac Mindwarp, Cobalt Stargazer, Jack Shitt, Bruno 'The Cat' Agua
Entiset jäsenet:  Jimmy Cauty, Kid Chaos, Boom Boom Kaboomski, Jake Le Mesurier, Slam Thunderhide, Evil Bastard, Trash D Garbage, Flash Bastard, Suzi X, Tex Diablo, Robbie Vom, Kev Reverb, The Apocalypse
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zodiac Mindwarp and the Love Reaction on Mark Manningin johtama brittiläinen hard rock -yhtye, jonka ensialbumi Tattooed Beat Messiah sekä sen kappaleista tehdyt musiikkivideot olivat suosittuja 1980-luvun lopulla.
Alkuvuodet ja lyhyt menestyskausi

Mark Manning toimi graafisena suunnittelijana ja toimitti Flexipop!-nimistä lehteä ja myöhemmin Metal Furyä. Samalla hän kehitti itselleen Zodiac Mindwarp -alter egon ja kokosi Love Reaction -yhtyeen.
Yhtye julkaisi vuonna 1986 EP:t “Wild Child” ja “High Priest of Love”. Seuraavana vuonna sen ”Prime Mover” -single ylsi Britannian singlelistalla 18. sijalle. Myös singlet “Planet Girl” ja Backseat Education" nousivat listalle. Adrian Edmondsonin ohjaamaa ”Prime Mover”-videota ja muita näytettiin etenkin MusicTV:n Headbangers Ball -ohjelmassa. Esikoisalbumi Tattooed Beat Messiah, jonka tuottivat Bill Drummond ja yhtyeen manageri David Balfe, oli parhaimmillaan maaliskuussa 1988 Britannian listan sijalla 20. Zodiac Mindwarp kiersi vuonna 1988 Alice Cooperin ja Guns N’ Rosesin kanssa Yhdysvaltoja. Albumi ei kuitenkaan myynyt USAssa toivotusti ja levy-yhtiö Phonogram hylkäsi yhtyeen.
Estetiikka

Zodiac Mindwarpin musiikki oli hard rockia, sanoitukset sekä esiintyminen samoin kuin musiikkivideot olivat lähinnä loukkaavia, seksistisiä mutta 1980-luvun useimmista yhtyeistä poiketen itseironisia. Puvustuksessa oli Mad Max -henkistä motoristityyliä, nahkaa, turkiksia, hakaristejä, koppalakkeja ja psykedeliaa. Toimittaja Ari Väntäsen mukaan Manningilla oli paitsi pakkomielteisiä rock-fantasioita myös taideopintojen tuoma kulttuurintuntemus. Hän otti vaikutteita tv-sarjoista, eksploitaatioelokuvista ja underground-sarjakuvasta. Videoilla mennään panssarivaunulla tyttökoulun seinästä esiintymään neitseelliselle yleisölle ja toisella toistetaan kungfu-elokuvien kuvastoa.
Myöhemmät vaiheet

Phonogramilta lähdön jälkeen yhtye ei saanut levytyssopimusta merkittävän yhtiön kanssa. Hoodlum Thunder kuten muutkaan myöhemmät albumit eivät ole myyneet kovin hyvin. Alice Cooper kuitenkin levytti Zodiac Mindwarpin "Feed My Frankenstein" -laulun albumilleen Hey Stoopid vuonna 1991, ja single ylsi Britannian listan sijalle 27.
Kirjat

Mark Manning on kirjoittanut useita kirjoja. Mike Drummondin kanssa kirjoitettu Bad Wisdom: The Lighthouse at the Top of the World (1996) kuvaa matkaa Pohjoisnavalle uhraamaan Elvis Presleyn kuva maailmanrauhan hyväksi. Vuonna 2005 ilmestyi Drummondin kanssa tehty Wild Highway, jossa miehet matkaavat sisällissodan runtelemaan Zaireen etsimään Joseph Conradin Pimeyden sydämen Kurtzin haamua.
Omaelämäkerralliset kirjat Crusify Me Again (2000), Get Your Cock Out (2000), Fucked by Rock: The Unspeakable Confessions of Zodiac Mindwarp (2001) sekä Collateral Damage: The Zodiac Mindwarp 2001 American Tour (2002) ovat tunnustuksellisia rock-elämän kuvauksia. Psycho Pets: Just When You Thought it Was Safe to Go Home (2006) on kuvitettu kirja eläimistä, kun ne eivät ole söpöjä.
Studioalbumit

Albumit:
Tattooed Beat Messiah (1988)
Hoodlum Thunder (1991)
One More Knife (1994)
I Am Rock (2002)
Rock Savage (2005)
We Are Volsung (2010)
Aiheesta muualla

Yhtyeen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo Ruotsin sotamarsalkoista

Ruotsissa sai 77 sotilasta sotamarsalkan (ruots. fältmarskalk) arvon 1600-luvun alusta vuoteen 1824. Nykyisin arvo ei ole enää käytössä.
Ennen arvonimen vakiintumista käyttöön

Yrjö Boije, (n. 1540 - 1617), johti sotamarsalkkana Suomessa sotaa vuonna 1576.
Kaarle Henrikinpoika Horn, (n. 1550 - 1601), sotamarsalkka 1580.
Hans Wachtmeister (k. 1590), kutsui itseään sotamarsalkaksi 1582
Lucasfilm Animation

| Lucasfilm Animation |
| --- | --- |
Perustettu:  2003
Perustaja:  George Lucas
Avainhenkilöt:  Dave Filoni Carrie Beck
Kotipaikka:  San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Tuotteet:  Animaatioelokuvat
Emoyhtiö:  Lucasfilm (The Walt Disney Company)
Kotisivu:  www.lucasfilm.com/tag/animation/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lucasfilm Animation on vuonna 2003 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Se on Lucasfilmin tytäryhtiö, joka taas on The Walt Disney Companyn tytäryhtiö. Lucasfilm Animationille perustettiin sivukonttori Singaporeen vuonna 2005, ja vuonna 2014 konttori muutti vanhasta rakennuksesta uuteen.
Filmografia > Elokuvat

Star Wars: The Clone Wars (2008)
Strange Magic (2015)
Filmografia > Televisiosarjat

Star Wars: The Clone Wars (2008–2020)
Star Wars Rebels (2014–2018)
Lego Star Wars: The Freemaker Adventures (2016–2017)
Star Wars: Forces of Destiny (2017–2019)
Star Wars Resistance (2018–2020)
Star Wars: The Bad Batch (2021)
Star Wars: Visions (2021)
Aiheesta muualla

Lucasfilm Animation Internet Movie Databasessa
US Open

US Open tarkoittaa Yhdysvaltain avoimia mestaruuskilpailuja eri urheilulajeissa. US Open -kilpailut järjestetään mm.:
tenniksessä
biljardissa
golfissa
keilailussa
uinnissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”US Open”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kvarnbäcken (Rånejoki, Näätäsuanto)

| Kvarnbäcken |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Norrbotten
Maakunnat:  Lappi
Kunnat:  Jällivaara
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Rånejoen vesistö
Valuma-alue:  Kvarnbäckenin valuma-alue
Pinta-ala:  13,29 km²  
Pääuoman osuudet:  Kvarnbäcken ←Kåbdapebäcken
Yhtyy:  Rånejoki 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Kåbdapebäckenin ja Kallängesbäckenin haara 
 :  66.32019°N, 21.344389°E
Laskupaikka:  Rånejoki, Näätäsuanto 
 :  66.312637°N, 21.360207°E 
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  168 m  mpy. 
Laskukorkeus:  159 m  mpy. 
Korkeusero:  9 m  (72 m)
Pituus:  1 km  (6 km)
Keskivirtaama:  0,13 m³/s  
Muuta
Kvarnbäcken on Ruotsissa Norrbottenin läänissä Jällivaaran kunnassa 
sijaitseva Rånejoen sivu-uoma, jonka nimikko-osuus on vain kilometrin pitkä. Sen pääuoman pituus on kuitenkin 6 kilometrin pituinen. Joen valuma-alueen pääuoma alkaa Gåbddaáhpen suolta ja se yhtyy Rånejokeen Näätäsuannossa.
Kvarnbäcken on valuma-alueensa nimikkojoki, mutta se ei toimi koko ajan valuma-alueensa pääuomana. Ruotsin vesistöviranomaiset määrittävät vesistön pääuoman vesireitin seuraamalla alajuoksulta alkaen sitä haaraa, jolla on yläjuoksulla suurin valuma-alue. Nimikkojoki muodostaa pääuoman sen viimeisellä kilometrillä, mutta yläjuoksulla se on Kåbdapebäcken, joka alkaa Gåbddaáhpen suolta. Silloin tulee pääuoman kokonaispituudeksi noin 6 kilometriä. Pääuomalla on jo mainitun sivu-uoman lisäksi vielä toinen sivu-uoma Tilli-Skalpabäcken, joka yhtyy siihen viime metreillä ennen Rånejokea.
Gåbddaáhpeen suo sijaitsee 231 metrin korkeudella mpy. Alajuoksulla sieltä alkava Kåbdapebäcken kohtaa Kallängesbäckenin 168 metrin korkeudella. Uoma yhtyy Rånejokeen 159 metrin korkeudella. Pääuomalle kertyvä pudostus on 72 metriä ja siitä syntyvä keskimääräinen kaltevuus on 12 metriä kilometrille. Viimeisen kilometrin matkalla on kaltevuutta enää 9 metriä kilometrille.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (51,2 %), turve (40,5 %) ja kallio (4,1 %). Alue on loivapiirteistä metsävaltaista maastoa, jota muutamat pienet suot laikuttavat. Latvavesistössä sijaitseva suo on tyypiltään aapasuota. Valuma-alueen asutus on keskittynyt Näätäsuannon kylälle. Kylältä alkava metsäautotie seuraa pääuomaa Gåbddaáhpen suon taakse.
Kvarnbäckenin valuma-alueen pinta-ala on 13 neliökilometriä. Sen on 0,3 % koko Rånejoen vesistön (päävesistötunnus 7) valuma-alueesta, joka on 4 207 neliökilometriä. Kvarnbäckenin keskivirtaama on noin 0,13 kuutiometriä sekunnissa, mutta sen arvo vaihtelee vuodenaikojen mukaan suuresti. Talvella ei virtaamaa ole lainkaan, mutta kevättulvan aikana voi kuukauden keskivirtaama kohota yhteen kuutiometriin sekunnissa.
US Festival

US Festival on San Bernandinossa, Yhdysvalloissa järjestetty musiikkifestivaali. Vuonna 1983 toista kertaa järjestetty festivaali oli yksi maailman suurimmista. Festivaaleilla esiintyivät muun muassa Judas Priest  Van Halen, Mötley Crue ja Ozzy Osbourne. Saksalainen hard rock -legenda Scorpions rikkoi tapahtumassa kaikki yleisöennätykset keräämällä paikalle 325 000 kuuntelijaa. Myöhemmin tämän ennätyksen on rikkonut vain Scorpions itse Rock In Riossa, jossa yhtye keräsi 350 000 hengen yleisön.
Luettelo Ruotsin päävesistöalueista
Aiheesta muualla

Modelldata per område (valuma-aluelaskuri), SMHI (ruotsiksi)
Luís Delgado (muusikko)

| Lúis Delgado |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1956 (ikä 68) Madrid, Espanja
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1970-luvulta alkaen
Tyylilajit:  kansanmusiikki, elektroninen musiikki, progressiivinen rock, maailmanmusiikki
Soittimet:  luuttu ja darbuka 
Yhtyeet:  Mecánica Popular, Finis Africae, Babia, Finis Africae, Atrium Musicae, Calamus, La Musgaña
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lúis Delgado (s. 1956) on espanjalainen muusikko ja tuottaja. Hän on multi-instrumentalisti, joka on julkaissut moniin eri tyylilajeihin kuuluvaa musiikkia. Parhaiten hänet tunnetaan Andalusian arabialaisvaikutteisen kansanmusiikin asiantuntijana. Delgadon diskografia käsittää sekä sooloalbumeja että eri yhtyeiden kanssa tehtyjä levytyksiä. Hän on säveltänyt musiikkia myös teatteri- ja balettiesityksiin.
1970-luvulla Delgado perusti Eugenio Muñozin, joka myös oli ääniteknikko, kanssa industrial-yhtye Mecánica Popularin. Yhtye on neljän vuosikymmenen aikana julkaissut vain neljä albumia, mutta vuoden 2020 tiedon mukaan se on edelleen aktiivinen ja konsertoi. 1980-luvun puolivälissä hän oli perustamassa avantgarde-yhtyettä nimeltä Finis Africae. Yhtyeen tavoitteena oli yhdistellä muinaista ja elektronista musiikkia. Samoihin aikoihin Delgado perusti oman El Cometa de Madrid -levymerkin, joka toimi levy-yhtiö Grabaciones Accidentalesin alaisuudessa ja keskittyi new age- ja ambient-musiikkiin. Se julkaisi muiden muassa Delgadon ensimmäisen sooloalbumin Vathek.
Diskografia

Vathek – Procesos Electrónicos Para Instrumentos Acústicos (1986)
Alquibla, Música Original De La Serie De TVE (1990)
Alquibla II, Musica Original De La Serie De TVE (1991)
Banda Original Del Programa De Planetario (1993)
Halilem (1995)
El Sueño De Al-Zaqqâq (1997)
Sol y Sombra (1997)
Tres Culturas (1998)
Jardín De Al-Andalus. Música Arabigo-Andaluza De La Sevilla Medieval (1999)
El Hechizo De Babilonia (2000)
Riyad Al-Hubb (2001)
Planetario De Madrid · Volumen II (2001)
Shanti (2003)
Ecos Del Espíritu (2004)
Dirigido por Gerardo Vera: Música para el Centro Dramático Nacional (2012)
Viajes Sonoros
Enjarje; La Torre del Salvador (2014)
Luettelo nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisteista

Nykyaikainen viisiottelu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1912. Menestyneimmät maat olympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa ovat Unkari ja Ruotsi.
Mitalitaulukot > Miesten yksilökilpailu

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1912 Tukholma tulokset |   Gösta Lilliehöök (SWE) |   Gösta Åsbrink (SWE) |   Georg de Laval (SWE)  |  |
| 1920 Antwerpen tulokset |   Gustaf Dyrssen (SWE) |   Erik de Laval (SWE) |   Gösta Runö (SWE)  |  |
| 1924 Pariisi tulokset |   Bo Lindman (SWE) |   Gustaf Dyrssen (SWE) |   Bertil Uggla (SWE)  |  |
| 1928 Amsterdam tulokset |   Sven Thofelt (SWE) |   Bo Lindman (SWE) |   Helmut Kahl (GER)  |  |
| 1932 Los Angeles tulokset |   Johan Oxenstierna (SWE) |   Bo Lindman (SWE) |   Richard Mayo (USA)  |  |
| 1936 Berliini tulokset |   Gotthard Handrick (GER) |   Charles Leonard (USA) |   Silvano Abbà (ITA)  |  |
| 1948 Lontoo tulokset |   William Grut (SWE) |   George Moore (USA) |   Gösta Gärdin (SWE)  |  |
| 1952 Helsinki tulokset |   Lars Hall (SWE) |   Gábor Benedek (HUN) |   István Szondy (HUN)  |  |
| 1956 Melbourne tulokset |   Lars Hall (SWE) |   Olavi Mannonen (FIN) |   Wäinö Korhonen (FIN)  |  |
| 1960 Rooma tulokset |   Ferenc Németh (HUN) |   Imre Nagy (HUN) |   Robert Beck (USA)  |  |
| 1964 Tokio tulokset |   Ferenc Török (HUN) |   Igor Novikov (URS) |   Albert Mokejev (URS)  |  |
| 1968 México tulokset |   Björn Ferm (SWE) |   András Balczó (HUN) |   Pavel Lednjov (URS)  |  |
| 1972 München tulokset |   András Balczó (HUN) |   Boris Oništšenko (URS) |   Pavel Lednjov (URS)  |  |
| 1976 Montréal tulokset |   Janusz Pyciak-Peciak (POL) |   Pavel Lednjov (URS) |   Jan Bártu (TCH)  |  |
| 1980 Moskova tulokset |   Anatoli Starostin (URS) |   Tamás Szombathelyi (HUN) |   Pavel Lednjov (URS)  |  |
| 1984 Los Angeles tulokset |   Daniele Masala (ITA) |   Svante Rasmuson (SWE) |   Carlo Massullo (ITA)  |  |
| 1988 Soul tulokset |   János Martinek (HUN) |   Carlo Massullo (ITA) |   Vakht'ang Iagorašvili (URS)  |  |
| 1992 Barcelona tulokset |   Arkadiusz Skrzypaszek (POL) |   Attila Mizsér (HUN) |   Eduard Zenovka (EUN)  |  |
| 1996 Atlanta tulokset |   Alexander Parygin (KAZ) |   Eduard Zenovka (RUS) |   János Martinek (HUN)  |  |
| 2000 Sydney tulokset |   Dmitri Svjatkovski (RUS) |   Gábor Balogh (HUN) |   Pavel Dovgal (BLR)  |  |
| 2004 Ateena tulokset |   Andrei Moisejev (RUS) |   Andrejus Zadneprovskis (LTU) |   Libor Capalini (CZE)  |  |
| 2008 Peking tulokset |   Andrei Moisejev (RUS) |   Edvinas Krungolcas (LTU) |   Andrejus Zadneprovskis (LTU)  |  |
| 2012 Lontoo tulokset |   David Svoboda (CZE) |   Cao Zhongrong (CHN) |   Ádám Marosi (HUN)  |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   Aleksander Lesun (RUS) |   Pavlo Tymoštšenko (UKR) |   Ismael Hernandez Uscanga (MEX)  |  |
  Lähde: INDIVIDUAL COMPETITION MEN Official Website of the Olympic Movement. Viitattu 12.2.2017. (englanniksi)
Mitalitaulukot > Naisten yksilökilpailu

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2000 Sydney tulokset |   Stephanie Cook (GBR) |   Emily deRiel (USA) |   Kate Allenby (GBR)  |  |
| 2004 Ateena tulokset |   Zsuzsanna Vörös (HUN) |   Jelena Rublevska (LAT) |   Georgina Harland (GBR)  |  |
| 2008 Peking tulokset |   Lena Schöneborn (GER) |   Heather Fell (GBR) |   Anastasiya Samusevich (BLR)  |  |
| 2012 Lontoo tulokset |   Laura Asadauskaite (LTU) |   Samantha Murray (GBR) |   Yane Marques (BRA)  |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   Chloe Esposito (AUS) |   Élodie Clouvel (FRA) |   Oktawia Nowacka (POL)  |  |
  Lähde: INDIVIDUAL COMPETITION WOMEN Official Website of the Olympic Movement. Viitattu 12.2.2017. (englanniksi) 2008-12 OLYMPIC DOPING RE-TEST – AN UPDATE-UPDATE  26.9.2017. olympstats.com. Viitattu 12.2.2017. (englanniksi)
Mitalitaulukot > Miesten joukkuekilpailu

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1952 Helsinki tulokset |   UnkariGábor Benedek Aladár Kovácsi István Szondy |   RuotsiLars Hall Thorsten Lindqvist Claes Egnell |   SuomiOlavi Mannonen Lauri Vilkko Olavi Rokka  |  |
| 1956 Melbourne tulokset |   NeuvostoliittoIgor Novikov Aleksandr Tarasov Ivan Deryugin |   YhdysvallatGeorge Lambert William Andre Jack Daniels |   SuomiOlavi Mannonen Wäinö Korhonen Berndt Katter  |  |
| 1960 Rooma tulokset |   UnkariFerenc Németh Imre Nagy András Balczó |   NeuvostoliittoIgor Novikov Nikolay Tatarinov Hanno Selg |   YhdysvallatRobert Beck George Lambert Jack Daniels  |  |
| 1964 Tokio tulokset |   NeuvostoliittoIgor Novikov Albert Mokeyev Viktor Mineyev |   YhdysvallatJames Moore David Kirkwood Paul Pesthy |   UnkariFerenc Török Imre Nagy Ottó Török  |  |
| 1968 México tulokset |   UnkariAndrás Balczó István Móna Ferenc Török |   NeuvostoliittoBoris Onishchenko Pavel Lednyov Stasys Šaparnis |   RanskaRaoul Gueguen Lucien Guiguet Jean-Pierre Giudicelli  |  |
| 1972 München tulokset |   NeuvostoliittoBoris Onishchenko Pavel Lednyov Vladimir Shmelyov |   UnkariAndrás Balczó Zsigmond Villányi Pál Bakó |   SuomiRisto Hurme Veikko Salminen Martti Ketelä  |  |
| 1976 Montréal tulokset |   Iso-BritanniaJim Fox Danny Nightingale Adrian Parker |   TšekkoslovakiaJan Bártu Bohumil Starnovský Jirí Adam |   UnkariTamás Kancsal Tibor Maracskó Szvetiszláv Sasics  |  |
| 1980 Moskova tulokset |   NeuvostoliittoAnatoli Starostin Pavel Lednyov Yevgeny Lipeyev |   UnkariTamás Szombathelyi Tibor Maracskó László Horváth |   RuotsiSvante Rasmuson Lennart Pettersson George Horvath  |  |
| 1984 Los Angeles tulokset |   ItaliaDaniele Masala Pier Paolo Cristofori Carlo Massullo |   YhdysvallatMichael Storm Robert Gregory Losey Dean Glenesk |   RanskaPaul Four Didier Boube Joël Bouzou  |  |
| 1988 Soul tulokset |   UnkariJános Martinek Attila Mizsér László Fábián |   ItaliaCarlo Massullo Daniele Masala Gianluca Tiberti |   Iso-BritanniaRichard Phelps Dominic Mahony Graham Brookhouse  |  |
| 1992 Barcelona tulokset |   PuolaArkadiusz Skrzypaszek Dariusz Gozdziak Maciej Czyzowicz |   Yhdistynyt joukkueAnatoli Starostin Dmitri Svatkovskiy Eduard Zenovka |   ItaliaGianluca Tiberti Carlo Massullo Roberto Bomprezzi  |  |
  Lähde: Modern Pentathlon Men's Team Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 3.8.2009. Viitattu 3.12.2015. (englanniksi)
Lâmiî Çelebi

| Lâmiî Çelebi> Mahmud ben Osman |
| --- | --- |
 Ainoa tunnettu miniatyyri Lamii Çelebista.
Henkilötiedot
Kuollut: 1531
Kansalaisuus:  Osmanien valtakunta
Kirjailija
Äidinkieli: turkki
Tuotannon kieli: turkki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lâmiî Çelebi (myös: Lamii, Lami'i = 'loistava'), Mahmud ben Osman (k. 1531) oli turkkilainen runoilija. Hän kuului niin sanottuihin seitsentähtiin eli merkittävimpiin turkkilaisiin runoilijoihin. Turkkilaisen kirjallisuuden kukoistuksen aikana Suleiman II:n valtakaudella Lamii käänsi persialaisia mestariteoksia ja myös kirjoitti niiden mallin mukaan neljä laajaa eeppistä runoa, Vamik-u-azra (toim. Hammer-Purgstall; 1833), Vis-u-Ramin, Absal-u-Selman, jotka on nimetty niiden sankarin mukaan, sekä Ferhādnāme, "Ferhādin kirja". Lisäksi hän kirjoitti lyyrisiä, didaktisia ja eeppisiä runoja, esimerkiksi kuvauksen Vähässä-Aasiassa sijaitsevasta Brusan kaupungista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lâmiî Çelebi Wikimedia Commonsissa
Liz Carmouche

| Liz Carmouche |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1984 (ikä 40) Lafayette, Louisiana
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Girl-Rilla
Aktiivisena:  2010–
Pituus:  168 cm
Paino:  57 kg
Painoluokka:  kärpässarja (2017–) kääpiösarja (2010–2016)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  brasilialainen jujutsu, nyrkkeily, Marine Corps Martial Arts Program
Seura:  Team Hurricane Awesome
Tilastot
Ottelut:  20
Voitot:  13
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  5
Tappiot:  7
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  5
Liz Carmouche (s. 19. helmikuuta 1984 Lafayette, Louisiana) on yhdysvaltalainen vapaaottelija, joka on otellut UFC:ssä vuodesta 2013 lähtien. Carmouche on otellut urallaan kerran Strikeforcen ja UFC:n kääpiösarjan mestaruudesta, mutta hävisi molemmilla kerroilla mestaruuden. Hän palveli myös viisi vuotta Yhdysvaltain merijalkaväessä.
Vapaaottelu

Carmouche otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 13. maaliskuuta 2010 Meksikossa Trudie Ginnia vastaan. Hän voitti ottelun teknisellä tyrmäksellä ensimmäisessä erässä. Carmouche otteli vielä kaksi ottelua ennen siirtymistään Strikeforceen. Hän voitti molemmat ottelunsa aluksi toukokuussa Aleena Albertsonin käsilukolla toisen erän alussa ja kesäkuussa Margarita de la Cruz Ramirezin teknisellä tyrmäyksellä toisen erän päätyttyä lääkärin keskeyttämänä.
Vapaaottelu > Strikeforce

Carmouche kohtasi vasta vapaaotteluun siirtyneen taekwondoinin Colleen Schneiderin elokuussa 2010. Hän voitti kaksieräisen kamppailun tuomariäänin. Hän otteli välissä syyskuussa C3 Fightsissa thainyrkkeilyn moninkertaista maailmanmestaria Valentina Ševtšenkoa vastaan. Hän voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä lääkärin keskeytettyä ottelun toisen erän päätyttyä. Marraskuussa Carmouche kohtasi Jan Finneyn, joka oli edellisessä ottelussaan otellut Strikeforcen höyhensarjan mestaruudesta. Carmouche voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä kolmannen erän alussa.
Vapaaottelu > Strikeforce > Haastaminen kääpiösarjan mestaruudesta

Carmouche pääsi ottelemaan kääpiösarjan mestaruudesta Marloes Coenenia vastaan, jonka oli määrä puolustaa mestaruuttaan ensimmäistä kertaa. Kamppailu käytiin 5. maaliskuuta 2011 Strikeforce: Feijao vs. Henderson -tapahtumassa. Carmouche hävisi mestaruuskamppailun triangelikuristuksella neljännen erän alussa.
Mestaruusottelun jälkeen Carmouche kohtasi Sarah Kaufmanin heinäkuussa 2011. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin.
Vapaaottelu > Invicta

Carmouche siirtyi Invictaan, jossa hän otteli vain kaksi ottelua. Ensimmäinen näistä käytiin huhtikuussa 2012 Ashleigh Currya vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisen erän alussa. Heinäkuussa Carmouche kohtasi Kaitlin Youngin, jonka hän voitti takakuristuksella toisessa erässä.
Vapaaottelu > UFC

Carmouche otteli heti ensimmäisessä ottelussaan UFC:n naisten kääpiösarjan mestaruudesta, kun organisaatio oli ilmoittanut joulukuussa 2012 tuovansa naisille oman sarjan UFC:hen. Strikeforcen hallitseva mestari Ronda Rousey julkistettiin suoraan hallitsevaksi mestariksi ja sai Carmouchen ensimmäiseksi vastustajakseen. Kamppailu käytiin 23. helmikuuta 2013 UFC 157 -tapahtumassa, jossa Carmouche hävisi mestaruuden käsilukolla ensimmäisen erän lopussa.
2013 Carmouche otteli vielä kahdesti mestaruuskamppailun lisäksi. Heinäkuussa hän kohtasi Jéssica Andraden UFC on Fox: Johnson vs. Moraga -tapahtumassa, jossa hän voitti kamppailunsa teknisellä tyrmäyksellä toisen erän lopussa. Marraskuussa Carmouche otteli Alexis Davisia vastaan UFC: Fight for the Troops 3 -tapahtumassa. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin (27–30, 27–30, 28–29).
2014 huhtikuussa Carmouche otteli yhden ottelun entistä Strikeforcen kääpiösarjan mestaria Miesha Tatea vastaan, joka oli edellisessä ottelussaan haastanut UFC:n kääpiösarjan mestaruudesta. Kamppailu käytiin UFC on Fox: Werdum vs. Browne -tapahtumassa, jossa hän hävisi ottelun tuomariäänin (28–29, 28–29, 28–29).
2015 Carmouche otteli jälleen vain yhden ottelun, joka käytiin huhtikuussa UFC Fight Night: Mendes vs. Lamas -tapahtumassa. Hän voitti vastustajansa Lauren Murphyn tuomariäänin (29–28, 29–28, 29–28) ja katkaisi samalla kahden ottelun tappioputkensa.
2016 Carmouche otteli ainoan ottelunsa marraskuussa Katlyn Chookagiania vastaan UFC 205 -tapahtumassa. Hän voitti kamppailunsa hajaäänin (28-29, 29-28, 29-28).