stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moloda Ukrajina

| Moloda Ukrajina> Молода Україна |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  opiskelijalehti
Perustettu:  1900
Lakkautettu:  1903
Kotikunta:  Lviv
Kotimaa:  Kingdom of Galicia and Lodomeria (en) (käännä suomeksi)
Kieli:  ukraina
Moloda Ukrajina (ukr. Молода Україна, 'Nuori Ukraina') oli kerran kuussa ilmestynyt opiskelijalehti. Se ilmestyi Lvivissä lyhyin keskeytyksin tammikuusta 1900 maaliskuuhun 1903 yhteensä 33 numerona. Se oli Akateemisen Hromadan (Lviv) epävirallinen lehti. Sen päätoimittajia ja julkaisijoita olivat saman nimisen opiskelijajärjestön johtohenkilöt, muun muassa Volodymyr Starosolskyi, Antin Krušelnytskyi ja Stepan Baran. Kaunokirjallisia avustajia olivat muun muassa Les Martovytš, Stepan Tšarnetskyi, Vasyl Štšurat, Myhailo Jatskiv ja Lesja Ukrajinka. Mukana oli muitakin nuoria aktivisteja, joista tuli tunnettuja vallankumouksen vuosina ja maailmansotien välisenä aikana.
Moloda Ukrajina kannatti ukrainalaista nationalistista liikettä ja itsenäistä yhdistynyttä Ukrainaa. Lehden artikkelit käsittelivät Ukrainan historiaa ja kulttuuria ja opiskelijaliikkeen tapahtumia. Se kannatti ukrainalaisen yliopiston perustamista Lviviin. Lehdessä käsiteltiin myös yleisiä poliittisia suuntauksia, lähinnä populistisesta tai sosialistisesta näkökulmasta käsin, kirjallisuuskatsauksia ja ajankohtaisia tapahtumia. Siihen kohdistui Itävalta-Unkarin sensuuritoimia.
Lehteä pyrittiin elvyttämään kahteen otteeseen: 1905 ilmestyi neljä numeroa, päätoimittajana Vasyl Paneiko ja uudestaan 1910 Ukrainan opiskelijaliiton äänenkannattajana, seitsemän numeroa, päätoimittajina M. Vitošynsky ja Volodymyr Lototskyi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moloda Ukrajina Wikimedia Commonsissa
Loppuun ajettu

| Loppuun ajettu Timo Rautiainen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sundi Coop, Savonlinna
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2007
 Tuottaja(t): Jarkko Martikainen Tuomo Valtonen
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal, folk rock, aikuisrock
 Kesto: 35.31
 Levy-yhtiö: King Foo
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
Timo Rautiaisen muut julkaisut
| Sarvivuori 2006 | Loppuun ajettu 2007 | En oo keittäny enkä myyny 2010 |
Singlet albumilta Loppuun ajettu
 ”Outolintu” Julkaistu: 11. toukokuuta 2007
Loppuun ajettu on Timo Rautiaisen toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2007.
Albumin kanteen painettu päivämäärä on Timo Rautiaisen syntymäaika. Loppuun ajettu nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Kappaleet

Loppuun ajettu – 4.21 (säv. Timo Rautiainen, san. Rautiainen, sov. Rautiainen)
Kansalaispoliisi – 4.28 (säv. Rautiainen, san. Rautiainen, sov. Rautiainen, Jarkko Martikainen & Tuomo Valtonen)
Viimeistä viedään – 2.58 (säv. Rautiainen, san. Seppo Lampela, Rautiainen & Martikainen, sov. Rautiainen & Valtonen)
Kylätie – 1.21 (säv. Rautiainen, sov. Rautiainen & Valtonen)
Outolintu – 4.00 (säv. Rautiainen, san. Martikainen, sov. Rautiainen & Valtonen)
Loputon suo – 4.06 (säv. Rautiainen, san. Rautiainen, sov. Rautiainen & Nils Ursin)
Veriside – 4.29 (säv. Rautiainen, san. Martikainen, sov. Rautiainen)
Pitkä katkera miinus – 3.20 (säv. Rautiainen, Jarkko Petosalmi, Ursin, Peter Engberg & Jussi Lampi, san. Martikainen, sov. Rautiainen, Petosalmi, Ursin, Engberg, Lampi & Valtonen)
Arkki – 6.28 (säv. Rautiainen, san. Rautiainen, sov. Rautiainen)
Kokoonpano

Timo Rautiainen – laulu, kitara, kielisoittimet
Jarkko Petosalmi – kitara
Peter Engberg – kitara, kielisoittimet
Nils Ursin – basso, kosketinsoittimet
Jussi Lampi – rummut, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Steen1 – räppi kappaleessa "Viimeistä viedään"
Tuomo Valtonen – koneet ja ohjelmointi
Tommi Salmela – taustalaulu
Puntti Valtonen – taustalaulu
Jarkko Martikainen – taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija, Finnvox
Jarkko Martikainen & Tuomo Valtonen – tuottajat
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 7+/10
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Loppuun ajettu Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Loppuun ajettu Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Montgomeryn metroasema

| Montgomery |
| --- | --- |

 Brysselin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  1
Sijainti:  50°50′16″N, 004°24′25″E
Paikkakunta:  Woluwe-Saint-Pierre
Avattu:  1975
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Liukuportaita:  kyllä
Montgomery on Brysselin metron asema Woluwe-Saint-Pierren kunnassa. Sitä käyttävät linjan 1 metrojunat sekä linjojen 7 ja 25 raitiovaunut (ransk. prémétro). Se avattiin vuonna 1975.
Käännös suomeksi
Miten kotiin löydetään?

| Miten kotiin löydetään? Tommi Kalenius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2016
 Tuottaja(t): Edu Kettunen
 Tyylilaji: pop, folk, country
 Levy-yhtiö: Kaiku Recordings
Tommi Kaleniuksen muut julkaisut
| Liikuta mua 2015 | Miten kotiin löydetään? 2016 | Kosketus 2019 |
Miten kotiin löydetään? on Tommi Kaleniuksen neljäs sooloalbumi.
Albumi syntyi pääosin yhteistyönä Edu Kettusen kanssa, jonka työpanos näkyy sekä tuottajana, sovittajana että sessiomuusikkona. .
Levyllä on mukana myös akustinen versio aiemmin singlenä julkaistusta kappaleesta "Valo ei saa sammuu". Muutenkin levy on akustisvoittoinen.
Kappaleet ovat Kaleniuksen säveltämiä ja sanoittamisessa on ollut mukana Jari Kekäleen lisäksi mm. Pekka Eronen.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Sinä | Tommi Kalenius, Jari Kekäle | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Puhutaan hiljaisuutta | Kalenius, Pekka Eronen | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Rakkaus rapistuu | Kalenius | 4.46 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Miten kotiin löydetään? | Kalenius, Eronen | 4.11 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sun Kanssas | Kalenius, Mikko Karjalainen | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Moi | Kalenius, Eronen | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Meil on toivoo | Kalenius, Kekäle | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Entistä enemmän | Kalenius, Kekäle | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Elämä polttaa | Kalenius, Eronen | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Muista mua | Kalenius | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Yksi | Kalenius | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Valo ei saa sammuu (acoustic) | Kalenius, Eronen | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
Léonie Sonningin musiikkipalkinto

Léonie Sonningin musiikkipalkinto (tansk. Léonie Sonnings musikpris) on arvostettu tanskalainen musiikkipalkinto, joka jaetaan vuosittain kansainvälisesti tunnustetulle säveltäjälle, muusikolle, kapellimestarille tai laulajalle.
Historia

Palkinto jaettiin ensi kerran jo vuonna 1959 Igor Stravinskylle. Vuonna 1965 toimittaja C. J. Sonningin leski Léonie Sonning (syntyisin Rothberg, 1894–1970) perusti asiaa varten rahaston, joka sai aluksi tulonsa Sonningin omistamista kolmesta kiinteistöstä. Säätiön omaisuus on sittemmin kasvanut ja se omistaa nykyisin viisi asuinkiinteistöä Kööpenhaminassa ja sen ympäristössä. Pääpalkinnon lisäksi rahasto jakaa stipendejä nuorille säveltäjille, kapellimestareille, muusikoille tai laulajille Tanskassa tai muissa Pohjoismaissa. Stipendejä ei voi hakea.
Palkinto

Palkinnon suuruus vuodelle 2009 on 600 000 Tanskan kruunua. Se jaetaan vuosittain kansainvälisesti tunnustetulle säveltäjälle, muusikolle, kapellimestarille tai laulajalle.
Varsinaisen palkinnon saajan tulee olla alansa parhaiden joukossa ja luultavimmin myös pysyä siellä tulevaisuudessa. Jonkinlainen suhde Tanskaan on eduksi, mutta ei välttämätöntä. Johtokunta ottaa valinnoissaan huomioon myös tasapainon eri alojen edustajien välillä.
Rahasto järjestää ja tukee palkinnonsaajien konserttitoimintaa palkinnonjakotilaisuudessa järjestettävän konsertin lisäksi. Sen lisäksi se rahoittaa voittajien kirjajulkaisuja, seminaareja ja työpajoja ja voittajat kutsutaan pitämään mestarikursseja nuorille tanskalaismuusikoille, sikäli kuin ne mahtuvat voittajien aikatauluihin.
Vaikka palkinto ei ole Euroopan suurin, se on arvostettu saajiensa keskuudessa ja saavuttanut merkityksellisen aseman ajan myötä.
Palkinnon saajat

| vuosi  | palkinnon saaja  | maa  |
| --- | --- | --- |
| 1959 | Igor Stravinsky |  Venäjä/ Yhdysvallat |
| 1965 | Leonard Bernstein |  Yhdysvallat |
| 1966 | Birgit Nilsson |  Ruotsi |
| 1967 | Witold Lutosławski |  Puola |
| 1968 | Benjamin Britten |  Britannia |
| 1969 | Boris Hristov |  Bulgaria |
| 1970 | Sergiu Celibidache |  Romania |
| 1971 | Artur Rubinstein |  Yhdysvallat |
| 1972 | Yehudi Menuhin |  Britannia |
| 1973 | Dmitri Šostakovitš |  Neuvostoliitto |
| 1974 | Andrés Segovia |  Espanja |
| 1975 | Dietrich Fischer-Dieskau |  Länsi-Saksa |
| 1976 | Mogens Wöldike |  Tanska |
| 1977 | Olivier Messiaen |  Ranska |
| 1978 | Jean-Pierre Rampal |  Ranska |
| 1979 | Janet Baker |  Britannia |
| 1980 | Marie-Claire Alain |  Ranska |
| 1981 | Mstislav Rostropovitš |  Neuvostoliitto |
| 1982 | Isaac Stern |  Yhdysvallat |
| 1983 | Rafael Kubelík |  Tšekkoslovakia |
| 1984 | Miles Davis |  Yhdysvallat |
| 1985 | Pierre Boulez |  Ranska |
| 1986 | Svjatoslav Richter |  Neuvostoliitto |
| 1987 | Heinz Holliger |  Sveitsi |
| 1988 | Peter Schreier |  Länsi-Saksa |
| 1989 | Gidon Kremer |  Neuvostoliitto |
| 1990 | György Ligeti |  Unkari/ Itävalta |
| 1991 | Eric Ericson |  Ruotsi |
| 1992 | Georg Solti |  Unkari/ Britannia |
| 1993 | Nikolaus Harnoncourt |  Itävalta |
| 1994 | Krystian Zimerman |  Puola |
| 1995 | Juri Bašmet |  Venäjä |
| 1996 | Per Nørgård |  Tanska |
| 1997 | András Schiff |  Unkari |
| 1998 | Hildegard Behrens |  Saksa |
| 1999 | Sofija Gubaidulina |  Venäjä |
| 2000 | Michala Petri |  Tanska |
| 2001 | Anne-Sophie Mutter |  Saksa |
| 2002 | Alfred Brendel |  Itävalta |
| 2003 | György Kurtág |  Unkari |
| 2004 | Keith Jarrett |  Yhdysvallat |
| 2005 | John Eliot Gardiner |  Britannia |
| 2006 | Yo-Yo Ma |  Yhdysvallat |
| 2007 | Lars Ulrik Mortensen |  Tanska |
| 2008 | Arvo Pärt |  Viro |
| 2009 | Daniel Barenboim |  Argentiina/ Israel |
| 2010 | Cecilia Bartoli |  Italia |
| 2011 | Kaija Saariaho |  Suomi |
| 2012 | Jordi Savall |  Espanja |
| 2013 | Simon Rattle |  Britannia |
| 2014 | Martin Fröst |  Ruotsi |
| 2015 | Thomas Adès |  Britannia |
| 2016 | Herbert Blomstedt |  Ruotsi |
| 2017 | Leonidas Kavakos |  Kreikka |
| 2018 | Mariss Jansons |  Latvia |
| 2019 | Hans Abrahamsen |  Tanska |
| 2020 | Barbara Hannigan |  Kanada |
| 2021 | Unsuk Chin |  Etelä-Korea |
Aiheesta muualla

Léonie Sonnings Musikfond -sivusto (tanskaksi)
Molo

| Molo |
| --- | --- |
 Molo
 Koordinaatit: 0.2447°S, 35.7286°E 
Valtio:  Kenia
Piirikunta:  Nakuru
Väkiluku (2009)  ():  32 576
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Molo on kaupunki 1,6 miljoonan asukkaan Nakurun piirikunnassa läntisessä Keniassa. Kaupungin väkiluku oli 32 576 (2009).
Kaupunki toimii yhden Nakurun piirikunnan vaalipiirin keskuksena. Kaupunki sijaitsee noin 45 kilometriä Nakurusta länteen ja noin 200 kilometriä Nairobista luoteeseen. Molon läpi kulkee rautatie ja kaupungissa on rautatieasema.
Aiheesta muualla

Nakuru County. Constituencies (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (infotrackea.co.ke)
Muitaki ihmisii

| ”Muitaki Ihmisii” Vesala |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 09. toukokuuta 2017
 Tuottaja(t): Joonas Angeria & Paula Vesala
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.58
 Levy-yhtiö: Etenee Records / Warner Music Finland
Vesalan muut singlet
| ”Ei pystyny hengittää” 2016 | ”Muitaki Ihmisii” 2017 | ”Nyt on lähtö” 2018 |
”Muitaki ihmisii” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Paula Vesalan taiteilijanimellä Vesala julkaisema single. Vesalan sanoittama, Joonas Angerian ja Vesalan säveltämä ja tuottama single julkaistiin 9. toukokuuta 2017.
”Muitaki ihmisii” nousi latauslistalla sijalle yksi ja radiosoitossa soitetuimmaksi kappaleeksi yhdeksäksi viikoksi putkeen. Yhteensä ensimmäistä sijaa kappale on pitänyt yksitoista viikkoa.
Mosco Carner

Mosco Carner (1904 Wien, Itävalta – 4. elokuuta 1985) oli Giacomo Puccinin tuotantoon erikoistunut musiikkitieteilijä ja kirjailija. Carner syntyi Wienissä ja sai koulutuksensa Wienin yliopistossa ja konservatoriossa. Valmistuttuaan hän toimi kapellimestarina Danzigissa ja Lontoossa. Carnerin vuonna 1958 julkaisemaa teosta Puccini: A Critical Biography pidetään alansa merkkipaaluna. Carner myös käänsi Puccinin kirjeet englanniksi ja kirjoitti teoksen Alban Berg: the Man and His Work.
Moschops

| Moschops |
| --- | --- |

 Permikausi Capitan-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Alalahko::  †Dinocephalia
Kladi::  †Tapinocephalia
Heimo::  †Tapinocephalidae
Suku::  †Moschops  Broom, 1911
Synonyymit
 Agnosaurus, Boonstra, 1952  Moschognathus, Broom, 1914  Moschoides, Byrne, 1937  Pnigalion, Watson, 1914 
Lajit
 †M. capensis Broom, 1911  ?†M. whaitsi Broom, 1914  †M. koupensis Boonstra, 1957  ?†M. oweni Watson, 1914 
Katso myös
   Moschops Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Moschops (nimen merkitys: ”vasikankasvo”) on sukupuuttoon kuollut permikaudella elänyt terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja Tapinocephalidae-heimoon.
Sukuun luetaan neljä lajia joista Moschops capensis, M. koupensis tunnetaan hyvinsäilyneistä jäänteistä. Moschops whaitsi ja Moschops oweni tunnetaan huonommin säilyneestä aineistosta, eikä niiden määritys ole täten varma. Lisäksi saattaa olla että M. capensis ja M. koupensis eivät ole erillisiä lajeja vaan erilaiset yksilöt edustavat saman lajin eri sukupuolia.
Moschops oli suurikokoinen kasvinsyöjä. Sen kallon pituus on 40 cm ja kokonaispituus suunnilleen 2,5–3 metriä. Sillä oli paksu kallo, joka saattaa viitata päiden puskemiseen. Moschopsin fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta, Karoosta.
Moschops capensisin luuranko American Museum of Natural Historyssä
M. capensisin luuranko
M. capensisin rekonstruktio
Lähikuva M. capensisin luurangosta
Rekonstruktio, jossa kolme Lycaenops angusticepsista hyökkää Moschops capiensisin kimppuun.
Montgomeryn piirikunta (Maryland)

Montgomeryn piirikunta (engl. Montgomery County) on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 050 688 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Rockvillen kaupunki. Piirikunta on perustettu 6. syyskuuta 1776.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montgomeryn piirikunta (Maryland) Wikimedia Commonsissa
Lumottu tie (elokuva)

| Lumottu tie> Den förtrollade vägen |
| --- | --- |
 Elokuvasta otettua kuvaa (Marcus Hietanen Rikin roolissa) käytettiin romaanin uusintapainoksen 1987 kansikuvana.
Ohjaaja:  Åke Lindman
Käsikirjoittaja:  Benedict Zilliacus
Perustuu:  Oscar Parlandin romaaniin
Säveltäjä:  Lasse Mårtenson
Kuvaaja:  Matti Kurkikangas
Leikkaaja:  Pipsa Valavaara
Tuotantosuunnittelija:  Georg Sikow
Lavastaja:  Georg Sikow
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yle FST
Levittäjä:  Yleisradio
Ensi-ilta:  29.12.1986
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Seuraaja:  Härän vuosi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumottu tie (Den förtrollade vägen) on Yleisradion tuottama ruotsinkielinen televisioelokuva vuodelta 1986. Sen käsikirjoitti Benedict Zilliacus suomenruotsalaisen Oscar Parlandin samannimisen romaanin (1953) pohjalta. Tarinassa varhaislapsuuttaan muisteleva Parland esiintyy elokuvassa itsekin kertojana. Ohjaajana toimi Åke Lindman, joka ohjasi myös elokuvan jatko-osan Härän vuosi (1989).
Juoni

Nelivuotias Riki asuu perheineen Karjalankannaksella, ja järven takana Saarelassa asuu heidän sukulaisiaan, joita perhe usein tapaa. Ihmispaljoudesta hämmentynyt Riki juttelee sukujuhlissa mieluummin kuvittelemiensa eläinhahmojen kanssa. Riki ja isoveli Bernt ihastuvat Saarelassa asuviin sukulaistyttöihin Ninaan ja Katinkaan, mutta joutuvat pettymään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marcus Hietanen  | … |  Riki   |
|  Pirkko Mannola  | … |  Rikin äiti   |
|  Johan Simberg  | … |  Rikin isä   |
|  Andreas Toth  | … |  Bernt, Rikin isoveli   |
|  Christel Aminoff  | … |  Paula-täti   |
|  Lisa Bergström  | … |  Malla-täti   |
|  Nils Brandt  | … |  Frans-setä   |
|  Paul Budsko  | … |  Kuno Grim   |
|  Kim Gunell  | … |  Oliver   |
|  Yasmine Harkimo  | … |  Nina   |
|  Valentina Mecklin  | … |  Luscha-täti   |
|  Monica Nyman  | … |  täti   |
|  Oscar Parland  | … |  kertoja (itsenään)   |
|  Stella Parland  | … |  Katinka   |
|  Kaj Rainer  | … |  Erni-setä   |
|  Gerda Ryselin  | … |  Louise-täti   |
|  Göran Schauman  | … |  Bori-setä   |
|  Pehr-Olof Sirén  | … |  Georg-setä   |
|  Dorrie von Wendt  | … |  Isoäiti   |
|  Leif Wager  | … |  Fabian-setä   |
|  Gullan Wahlström  | … |  Laura-täti   |
|  Nanny Westerlund  | … |  Gulla-täti   |
Vastaanotto

Lumottu tie esitettiin alun perin kahdessa osassa. Helsingin Sanomien Kristiina Yli-Kovero luonnehti elokuvaa uskomattoman kauniiksi lapsuusmuisteloksi ja Marcus Hietasta pääroolissaan täydelliseksi: ”Lumotun tien katsoo henkeään pidätellen, siitä ei ole mitään pahaa sanottavaa.”
Palkinnot

Åke Lindman voitti elokuvasta parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon vuonna 1988.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Lumottu tie (Den förtrollade vägen)
Lumottu tie (Den förtrollade vägen) Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
Elonet: Lumottu tie (Den förtrollade vägen)
Montgon

| Montgon |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä kylästä
 vaakuna
 Montgon
 Koordinaatit: 49°30′20″N, 4°42′54″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Vouziers
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,2 km²
Väkiluku (2019):  69 
 – Väestötiheys:  8 as./km²
Kunnan numero:  08301
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montgon on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Vouziers’n kaupungista pohjoiseen.
Kunnan yksihuoneinen kyläkoulu suljettiin vuonna 1989. 20 vuotta myöhemmin, vuonna 2009, se vihittiin koulumuseoksi. Se on sisustettu 1950-luvun koululaitteilla ja -tarvikkeilla.
Yksi Canal des Ardennesin suluista
Kunnan kautta kulkee kanava Canal des Ardennes. Kanavan suluista 12 (sulut 5-16) sijaitsee Montgonissa. Sitä kutsutaankin sulkujen laaksoksi (Vallée des écluses).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montgon Wikimedia Commonsissa
Major

Major voi tarkoittaa seuraavia:
Ajoneuvot

Fordson Major, Ford Motor Companyn vuosina 1945–1964 valmistama traktori
Zetor Major, Zetor Tractors a. s.:n vuodesta 2019 alkaen valmistama traktori
Musiikkitermit

englanninkielinen nimi sävellajille duuri
Sotilasarvot

englanninkielinen nimi esiupseeriarvolle majuri
Ihmiset

István Major (1949–2014), unkarilainen korkeushyppääjä
Jean Major (s. 1957), kanadalainen maahockeypelaaja
John Major, Sir John Major, KG, CH (s. 1943), brittiläinen poliitikko ja ministeri, pääministeri 1990–1997
Sarah Major (s. 1988), uusiseelantilainen näyttelijä
Tom Major-Ball, Abraham Thomas Ball (1879–1962), brittiläinen music hall -koomikko ja trapetsitaiteilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Major”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lyhtyherttuakala

| Lyhtyherttuakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Keisarikalat Pomacanthidae
Suku::  Centropyge
Laji::  tibicen
Kaksiosainen nimi
 Centropyge tibicen  (Cuvier, 1831) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lyhtyherttuakala (Centropyge tibicen) on keisarikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Lyhtyherttuakala kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Se on yleisväriltään sinisävyinen, vatsaevä on keltainen ja kyljessä hohtava läikkä, jonka sanotaan muistuttavan lyhtyä tai avaimenreikää (jälkimmäinen vertaus on antanut kalalle sen englannin- ja saksankielisen nimen). Sukupuolet eivät juuri eroa toisistaan ulkonäöltään.
Alkuperä

Lyhtyherttuakala on kotoisin Intian valtameren itäosista ja Tyynenmeren länsiosista.
Käyttäytyminen

Lyhtyherttuakalaa tulisi ruokkia kaksi tai kolme kertaa päivässä.
Vesiolot ja ravinto

Lyhtyherttuakala syö levää ja pieniä selkärangattomia, ja varsin monipuolisesti myös korvikeruokia. Sopiva lämpötila on 24–26 °C.
Aiheesta muualla

Centropyge tibicen (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Meerwasser-lexicon (kuva)
Muistot ei kuole koskaan

| Muistot ei kuole koskaan Arja Havakka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 50.55
 Levy-yhtiö: AXR Music
Arja Havakan muut julkaisut
| Sinne ainiaaksi jään 1996 | Muistot ei kuole koskaan 1999 | Hän saavu ei 2002 |
Muistot ei kuole koskaan on suomalaisen iskelmälaulaja Arja Havakan vuonna 1999 julkaistu kolmas studioalbumi.
Kappaleet

Muistot ei kuole koskaan – 2.44
Tuuleen kirjoitettu lupaus – 4.01
Rakastavaisten yö – 3.08
Pääskynen – 3.26
Olet syvällä sydämessäin – 2.22
Rakkauden liekki – 2.23
Atlantis – 4.25
Kauan sitten – 3.45
Sydän rakkaudesta lyö – 3.38
Novgorodin ruusu – 3.10
Tuo onneton – 3.18
Salaiset tunteet – 3.14
King Creole – 2.17
Johnny B. Goode – 2.33
Talven ruusu – 3.31
Syvälle silmiin – 3.30
Miguel Ángel Gómez Martínez

Miguel Ángel Gómez Martínez
Miguel Ángel Gómez Martínez (17. syyskuuta 1949 Granada – elokuu 2024 Málaga) oli espanjalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Gómez Martínez syntyi muusikkoperheeseen. Hän opiskeli pianon- ja viulunsoittoa sekä sävellystä Madridissa ja Yhdysvalloissa. Orkesterinjohdon opetusta hän sai Wienissä Hans Swarowskylta. Gómez Martínez teki kapellimestarina ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1973 Itävallassa. Hän oli vuosina 1976–1982 Wienin valtionoopperan pääkapellimestari ja sitten pysyvä vierailija. Vuonna 1984 hänet nimitettiin RTVE-sinfoniaorkesterin pääkapellimestariksi ja vuonna 1987 Teatro de la Zarzuelan musiikilliseksi johtajaksi. Gómez Martínez oli vuosina 1989–1993 Euskadiko Orkestran ja vuosina 1997–2004 Valencian orkesterin pääkapellimestari. Lisäksi hän toimi muun muassa Suomen Kansallisoopperan ylikapellimestarina (vuodesta 1993), Hampurin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina ja Bernin teatterin yleismusiikkijohtajana.
Gómez Martínezin sävellystuotantoon kuuluu kaksi sinfoniaa, ooppera, useita konserttoja ja kamarimusiikkiteoksia. Hän kuoli Málagassa äkillisesti sairastuttuaan.
Malskoje

| Malskoje Мальское |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Petserin piiri
Koordinaatit:  57°44′32″N, 27°50′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Obdjohin valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Smolka
Laskujoki:  Obdjoh
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  45,3 m  mpy. 
Pituus:  2,48 km  
Leveys:  0,4 km  
Pinta-ala:  63,8 ha  
Tilavuus:  0,0041 km³ 
Keskisyvyys:  6,5 m 
Suurin syvyys:  11 m 
Valuma-alue:  10,3 km² 
Saaria:  ei saaria 
 fiMalskoje 
Malskoje (ven. Мальское, vir. Mõla järv ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Petserin piirissä. Järven nimessä esiintyvä etuliite mal on peräisin kylän nimestä Maly (ven. Малы) eli pieni. Järven suomennokseksi voidaan antaa suomalaisittain Vähäjärvi.