stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eksessiivi
Eksessiivi itämerensuomalaisissa kielissä

Eksessiivi esiintyy harvinaisena mm. itämerensuomalaisissa kielissä. Eksessiivin käyttö on yleisintä inkeroisessa ja suomen kaakkoismurteissa. Eksessiivimuotoja esiintyy tai on esiintynyt myös karjalan, liivin, vatjan ja viron kielissä.
Kantasuomessa eronto ilmaistiin nykyisellä partitiivilla, josta jäännöksenä suomen yleiskielessä muutama muoto: esim. luota, takaa ja kotoa. Kun kantasuomen partitiivi siirtyi eronnon tehtävästä muun muassa runsaskäyttöiseksi subjektin ja objektin sijaksi (nykyiseksi partitiiviksi), mahdollisuudet käyttää partitiivia erontona kaventuivat ja joihinkin kantasuomen murteisiin alkoi kehittyä eksessiivi.
Eksessiivi itämerensuomalaisissa kielissä > Suomi

Suomen kielessä eksessiivi esiintyy harvinaisena pohjalaismurteissa, kaakkoismurteissa ja savolaismurteiden eteläosissa. Kaakkoismurteissa ja savolaismurteissa sen sijapääte on -nta/-ntä ja pohjanmaalla -ta/-tä. Merkitys liittyy essiiviin ja translatiiviin: Valittiin presidentiksi, toimi presidenttinä, erosi presidentintä. Tässä tapauksessa yleiskielessä joudutaan käyttämään kiertoilmaisua: erosi presidentin virasta, toimesta, asemasta tms.. Eksessiiviä on aika ajoin yritetty suosittaa käyttöön suomen kielessä, mutta vailla menestystä. Eräiden sanojen yhteydessä se ilmaisee paikkaa.
Esimerkkejä:
kotonta
opettajanta
ihmisentä
ulkonta
takanta
siintä
Pohjalaisissa ja eteläkymenlaaksolaisissa murteissa eksessiivi on yksinomaan käytössä paikkojen yhteydessä. Merkitys on identtinen yleiskielen "kotoa, takaa, ulkoa" muotojen kanssa, eli se ilmaisee siirtymistä paikasta toiseen: ”Hain repun kotoonta”, ”Auto ajoi eteen kolmion takaanta”, ”Opettelin sen ulkoonta”. Yllä olevan listan esimerkeistä poiketen kantasanan loppuvokaali pidentyy:
kotoonta / kotoota
ulkoonta / ulkoota
takaanta / takaata
Eksessiivi itämerensuomalaisissa kielissä > Karjala

Karjalan kielessä eksessiivin pääte on sama kuin essiivin eli -na tai toisinaan pelkkä -n. Eksessiiviin perään liittyy usein postpositio päi. Esimerkki:
Eksessiivi itämerensuomalaisissa kielissä > Viro

Viron kielessä eksessiivi esiintyy harvinaisena mm. adverbeissa. Sen pääte on -nt. Esimerkki:
tagant ’takaa’
kodunt ’kotoa’ – Esimerkki: Ta läks kodunt ära: Hän läksi kotoa pois.
Kirjallisuus

Särkkä, Tauno: Itämerensuomalaisten kielten eksessiivi, Helsinki 1969.
Aiheesta muualla

Potkut ministerintä (Arkistoitu – Internet Archive) – Heikki Hurtta, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus
Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
Etiopian jalkapallomaajoukkue

Etiopian jalkapallomaajoukkue on Etiopian jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Etiopiaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Etiopia oli yksi kolmesta joukkueesta (Egypti, Sudan) jotka aloittivat Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut. Nämä kolme joukkuetta pelasivat vuoden vastakkain vuoden 1957 ja 1959 turnauksissa. Etiopia voitti mestaruuden kotikisoissaan 1962. Viime vuosina Etiopia ei ole pärjännyt kisoissa.
Menestys > CECAFA Cup

neljä mestaruutta (1987, 2001, 2004, 2005)
Menestys > Maailmanmestaruuskilpailut

1930 – 1954 - ei osallistunut
1958 - FIFA ei päästänyt kilpailuihin
1962 - ei selvinnyt karsinnoista
1966 - ei selvinnyt karsinnoista
1970 – 1986 - ei selvinnyt karsinnoista
1990 - ei osallistunut
1994 - ei selvinnyt karsinnoista
1998 - ei osallistunut
2002 - ei selvinnyt karsinnoista
2006 - ei selvinnyt karsinnoista
2014 - ei selvinnyt karsinnoista
Menestys > Afrikan-mestaruuskilpailut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1957 - Toinen  1959 - Kolmas  1962 - Mestari  1963 - Neljäs  1965 - 1. kierros  1968 - Neljäs  1970 - 1. kierros  1972 - Ei selvinnyt karsinnoista  1974 - Ei selvinnyt karsinnoista  1976 - 1. kierros  1978 - Ei selvinnyt karsinnoista |   |  1980 - Ei selvinnyt karsinnoista  1982 - 1. kierros  1984 - Ei selvinnyt karsinnoista  1986 - vetäytyi  1988 - vetäytyi karsintojen jälkeen  1990 - Ei selvinnyt karsinnoista  1992 - vetäytyi karsintojen jälkeen  1994-1998 - Ei selvinnyt karsinnoista  2000 - vetäytyi  2002-2012 - ei selvinnyt karsinnoista  2013 - 1. kierros |
FS Ariane (S640)

| Ariane |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Cherbourg
Kölinlasku:  lokakuu 1955
Laskettu vesille:  12. syyskuuta 1958
Palveluskäyttöön:  16. maaliskuuta 1960
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1981
Loppuvaihe:  tuhoutunut maalilaivana 25. toukokuuta 1985
Tekniset tiedot
Uppouma:  543 t (pinnalla) 669 t (sukelluksissa)
Pituus:  49,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,8 m
Syväys:  4 m
Koneteho:  2 x 12-sylinteristä dieselmoottoria, 1 060 shp 1 x sähkömoottori 1 300 hv
Nopeus:  12,5 solmua (pinnalla) 16 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  39
Aseistus
Aseistus:  4 × 550 mm torpedoputkea, joihin 8 torpedoa
Ariane (runkonumero S640) oli Ranskan laivaston Aréthuse-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1955. Se laskettiin vesille 12. syyskuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 16. maaliskuuta 1960.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Brestiin. Se oli Algerian sotatoimien ajan 1959-1963 Mers el Kebiriin sijoitetussa Ranskan Atlantin laivaston 1. sukellusvenelaivueessa (ransk. 1ère escadrille de sous-marins). Alus siirrettiin 1963 Touloniin. Se poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 1981 ja upotettiin 25. toukokuuta 1985 Giensin edustalle 55 metrin syvyyteen, jonka jälkeen kahdeksan metrin päässä aluksen rungosta räjäytettiin tuhoamispanos.
FS Antarès (M770)

| Antarès |
| --- | --- |
 Antarès

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Socarenam, Boulogne sur Mer
Kölinlasku:  8. joulukuuta 1992
Laskettu vesille:  6. kesäkuuta 1993
Palveluskäyttöön:  15. joulukuuta 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  340 t
Pituus:  28,3 m
Leveys:  7,7 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  1 x Baudouin-dieselmoottori, 800 bhp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  25
Aseistus
Aseistus:  ei
Antarès (runkonumero M770) on Ranskan laivaston 1993 palvelukseen otettu Antarès-luokan miinantorjunta-alus (ransk. Bâtiments remorqueurs de sonars).
Valmistus

Alus tilattiin Boulogne sur Meristä Socarenamilta, missä köli laskettiin 8. joulukuuta 1992. Se laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1993 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.
Palvelus

Alus modernisoitiin 7. joulukuuta 2005, jolloin sen kaikuluotain vaihdettiin Thales DUBM-44:ään. Se oli 2014 palveluksessa Brestissä.
Cat

Cat tai CAT voi viitata johonkin seuraavista:
Central African Time (CAT), aikavyöhyke (UTC+2)
City Airport Train (CAT), junayhteys Wienin kansainväliselle lentoasemalle
Çat, kaupunki Turkissa
cat, Unixin työkaluohjelma
Caterpillar (osakesymboli CAT), yhdysvaltalainen yritys
Cat tai CAT, Caterpillar-konserniin liittyvä tuotemerkki
Computed axial tomography (CAT), tietokonekerroskuvaus
katalaani, ISO 639 -koodi cat, kieli
.cat, Internet-verkkotunnus
YK:n kidutuksen vastainen sopimus (CAT) tai sitä valvova komitea (CAT-komitea)
Etäisyyden mittaus geodesiassa

Etäisyyden mittausta voidaan geodesiassa suorittaa kolmella erilaisella päämenetelmällä, jotka ovat mekaaninen, optinen ja elektroninen etäisyydenmittaus.
Mekaaninen etäisyydenmittaus

Ensimmäinen näistä menetelmistä on mekaaninen etäisyydenmittaus, jossa mekaaninen kappale, mitta, määrittää kohteen etäisyyden. Mekaanisista etäisyydenmittausvälineistä vanhin ja teknisesti yksinkertaisin on mittanauha. Mittanauhat kuitenkin erotellaan käyttötarkoituksen mukaan tarkkamittausnauhoihin ja muihin pituudenmittausvälineisiin, joita ovat esimerkiksi taskumittanauhat (2–10 m) ja mittalangat. Mittalankoja pidetään kaikista tarkimpina mittausvälineinä, koska tuuli painaa niitä kaikista vähiten ja ne on tehty niin, että lämpötilanmuutokset eivät juuri vaikuta niihin.
Mekaanisessa etäisyydenmittauksessa saatetaan myös tarvita erilaisia apuvälineitä, kuten linjaseipäitä, joiden avulla viitoitetaan mitattava linja. Mittatikkujen avulla sen sijaan mitattu pituus merkitään maastoon, kun puolestaan luotilanka tai hiusristikolla varustettu puupaalu asetetaan mitattavalle linjalle, jolloin lukemat luetaan joko luotilangoilta tai hiusristikoilta. Normaalin 1o C-jaotuksellisen lämpömittarin avulla puolestaan voidaan huomioida lämpötilakorjauksen tarve. Jännitysmittari tai 10 kg:n punnuksilla toimiva paino ovat nauhan jännittämistä varten, kun puolestaan nauhojen päiden ollessa eri korkeuksilla käytetään kaltevuuskorjausta ja kyseisen kaltevuuden mittaamiseen käytetään kaltevuusmittaria.
Mitattaessa etäisyyttä mekaanisesti tulee seuraavat huomioida mittausta suoritettaessa:
Nauhakorjaus, joka on vertausmitan ja nauhalla saadun mittaustuloksen erotus
Lämpötilakorjaus kertoo nauhan lämpötilan johdosta tapahtuvasta laajenemisesta
Painumiskorjaus riippuu nauhan kaaren ja sitä vastaavan jänteen välisestä painumasta
Kaltevuuskorjaus on vaaka- ja vinoetäisyyksien välinen ero
Mekaanisessa etäisyydenmittauksessa käytettävät menetelmät jaetaan porras- ja vinomittauksiin. Molemmat mittaustavat jaetaan myös likimääräiseen mittaustapaan sekä porrasmittaus tarkkaan ja vinomittaus trigonometriseen mittaustapaan.
Optinen etäisyydenmittaus

Optinen etäisyydenmittaus on menetelmänä vanhentunut ainakin geodeettisessa käytössä. Menetelmässä mitataan erään kannan näennäinen pituus kulmamitassa, kun sen metrinen pituus on tiedossa (vrt. parallaksi).
Optisen etäisyydenmittauksen kojeita voidaan ryhmitellä mittauksessa käytettävän kannan eli mekaanisen mitan mukaan. Kanta voi olla tähys- tai havaintopisteessä ja se voi olla pysty- tai vaakatasossa ja pituudeltaan joko mitattava suure tai vakiopituinen.
Geodeettisiin tarkoituksiin käytettäessä tarkoissa etäisyydenmittausmenetelmissä ja –laitteissa kanta on tähyspisteessä, kun puolestaan telemetrisissä erikoiskojeissa kanta on havaintopaikalla.
Stereoetäisyysmittari on optinen mittalaite.
Elektroninen etäisyydenmittaus

Sähköinen mittausvärähtely, joka etenee havaintopisteestä kohdepisteeseen ja takaisin, toimii perustana elektronisessa etäisyydenmittauksessa. Jotta sähköistä mittausvärähtelyä voitaisiin käyttää, tulee se yhdistää eli moduloida jollekin kantoaaltovärähtelylle. Kantoaaltovärähtelynä voivat toimia valo tai radioaallot.
Elektronisessa etäisyydenmittauksessa itse mittaaminen tapahtuu mittausvärähtelyä apuna käyttäen niin, että mitataan havaintopaikalta lähetetyn ja tähtäyspisteestä takaisin heijastuneen jatkuva-aaltoisen sähkövärähtelyn vaihe-ero tai vaihtoehtoisesti edestakaisin kulkeneen pulssin aikaero eli kulkuaika.
Elektronisia etäisyysmittareita voidaan jaotella kahteen pääryhmään kahdella eri perusteella. Ensimmäisen ryhmän mukaan elektroniset etäisyysmittarit jaetaan kantoaaltovärähtelyn mukaan radioteknillisiin ja elektro-optisiin etäisyysmittareihin, kun puolestaan mittausperiaatteen mukaan jaottelu tapahtuu vaihe-ero- ja pulssiaikaeromittauskojeisiin. Jaottelua voidaan tehdä myös käyttötarkoituksen ja käyttöominaisuuksien mukaan.
Laseretäisyysmittari on yksi elektronisista mittalaitteista.
FS Andromède (M643)

| Andromède |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  DCN, Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  5. maaliskuuta 1980
Laskettu vesille:  22. toukokuuta 1982
Palveluskäyttöön:  19. lokakuuta 1984
Tekniset tiedot
Uppouma:  615 t
Pituus:  51,5 m
Leveys:  8,90 m
Syväys:  3,80 m
Koneteho:  Pääkone: Werkspoor-Wärtsilä ARUB 215V12 -dieselmoottori, 1 900 ch (1 400 kW) Apukone: 2 x ACEC 120 hv
Nopeus:  pääkoneilla: 15 solmua apukoneilla: 7 solmua
Miehistöä:  5 upseeria 32 aliupseeria 12 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 20 mm modèle F2 2 x 12,7 mm konekivääriä 2 x 7,62 mm konekivääriä
Andromède (runkonumero M643) on Ranskan laivaston 1984 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus (ransk. Chasseur).
Valmistus

Alus tilattiin DCN:n Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1980. Se laskettiin vesille 22. toukokuuta 1982 ja otettiin palvelukseen 19. lokakuuta 1984.
Palvelus

Alus oli 2014 aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Erkki Riimala

| Erkki Riimala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1929 Kemi
Kuollut: 25. heinäkuuta 2004 (75 vuotta) Helsinki
Ammatti:  Mainospäällikkö
Erkki Mauno Isak Riimala (29. maaliskuuta 1929 Kemi – 25. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen mainospäällikkö, joka tuli tunnetuksi merenkulkuun perehtyneenä kirjailijana.
Riimala opiskeli graafisella alalla ja ryhtyi sen jälkeen mainospiirtäjäksi. Vuonna 1981 hän perusti Mainostoimisto Estrex Oy:n ja työskenteli sen toimitusjohtajana.
Riimalan isoisä oli merikapteeni, jonka mukana hän pääsi pikkupoikana purjehtimaan hinaajalla. Tästä alkoi hänen kiinnostuksensa laivoihin ja merenkulkuun. Lapsuusmuistojen innoittamana Riimala osti 1970-luvun alussa vuonna 1908 rakennetun S/S Halla XVII:n, jonka hän kunnosti alkuperäiseen asuunsa ja purjehti sillä Saimaan vesillä vuoteen 1989 saakka. Samanaikaisesti hän toimi aktiivisesti Suomen Höyrypursiseura ry:ssä.
Kirjallisen tuotantonsa Riimala aloitti Poikien laivakirjalla vuonna 1970. Tämän jälkeen hän julkaisi useita erityisesti höyrylaivoihin keskittyneitä teoksia ja pienempiä kirjasia. Hänen tuotantonsa on runsaat 20 kirjaa. Meriliiton palkinnon tuonut suurtyö oli Riimalan suunnittelema ja toimittama, vuonna 1995 valmistunut neliosainen ja 1500-sivuinen Suomen merenkulun historia Navis Fennica, joka syntyi kymmenien alan asiantuntijoiden yhteistyönä.
Riimala kutsuttiin 1984 Suomen merenkulkua esittelevän Sea Finland -näyttelyn pääsuunnittelijaksi. Näyttely toteutettiin 1985 Lontoossa, minkä lisäksi se oli esillä Philadelphiassa ja Turussa. Näyttelyä suunnitellessaan hän sai ajatuksen Suomen Laivahistoriallisen yhdistyksen perustamisesta, jonka hän toteutti näyttelyyn osallistuneiden työtoveriensa kanssa.
Palkinnot

Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritariristi 1985.
Meriliiton Merenkulun maineteko -palkinto 1996.
Teoksia

Poikien laivakirja : Suomalaisia kauppalaivoja erilaisissa tehtävissä. Weilin + Göös, Helsinki 1970
Poikien laivakirja 2 : Suomalaisia sotalaivoja, merivartioston ja merenkulkulaitoksen aluksia. Weilin + Göös, Helsinki 1971
Höyrylaivamme : katsaus suomalaisen höyrylaivakauden vuosikymmeniin ja viimeiset höyrylaivamme ; toim. Erkki Riimala ; kirj. Olavi Ebeling, Erkki Riimala, Pentti Roitto. Suomen höyrypursiseura, Helsinki 1977, 2. täyd. painos 1977
Saimaa ja Salama. Saimaan purjehdusmuseoyhdistys, Savonlinna 1978
Suomenlahdella ja Saimaalla : yhden saaristomatkustajahöyrylaivan tarina. Estrex, Helsinki 1982
Sea Finland : Suomen merenkulun menneisyyttä ja nykyaikaa esittelevä näyttely - utställning om finländsk sjöfart förr och nu : Turku - Åbo 1986 ; suunnittelu ja ulkoasu Erkki Riimala. Mainostoimisto Adax, Turku 1986
Höyryä Helsingin vesillä : pääkaupungin paikallisliikenteen höyryveneitä ja saaristoreittien matkustajahöyrylaivoja ; julkaisija Suomen laivahistoriallinen yhdistys. Art-Print, Helsinki 1987
Sea Finland, 7th May - 28th August 1988 : exhibition at the Port of History Museum, Penn's Landing, Philadelphia, Pennsylvania. National Board of Antiquities of Finland (Museovirasto), Helsinki 1988.
Savonlinnan vesiltä ja rannoilta ; kirj. Toimi Jaatinen, Esko Pakkanen, Erkki Riimala ; julk. Saimaa-museo, Saimaan purjehdusmuseoyhdistys, Suomen höyrypursiseura. Saimaa-museo, Savonlinna 1989
Meren, kanavan ja laivojen Viipuri. Suomen laivahistoriallinen yhdistys, Helsinki 1991
Satavuotias höyrylaiva Ahti : 1892-1992 ; julkaisutoimikunta Lauri Komulainen ym. Suomen laivahistoriallinen yhdistys, Helsinki 1992
Valkokangasta vastapäätä : teatteriprojektoreita Suomessa Filmiteknillisen lautakunnan (FTL) valvonnassa 1928-1978 äänielokuvan ensimmäisellä puolivuosisadalla ; valokuvat Olavi Airaksinen ym. Estrex, Helsinki 1998
Erkki Riimala : curriculum vitae & rétrospectif 2000. Erkki Riimala, Helsinki 2001
Brändön sporat, botskit ja leffat : lähikuvia Helsingin Kulosaaresta. Estrex, Helsinki 2002
Toimitustöitä

Viipuri : kaupunki kanavatien päässä : kuvakertomus Saimaan kanavan ja Viipurin kaupungin menneisyydestä ja nykyisyydestä. Yritystieto, Helsinki 1977
Ilmarinen kautta aikojen. Eläkevakuutusosakeyhtiö Ilmarinen, Helsinki 1978, 2. täyd. laitos 1981, 3. täyd. laitos 1985
150 vuotta höyryä Suomen vesillä : Ilmarinen : höyrylaiva Suomessa 150 vuotta, 1833-1983 ; Erkki Riimalan toim. artikkelisarja. Laivastolehti, Helsinki 1983
Suomalaisia höyrylaivoja 150 vuotta : maailman merillä ja kotivesillä 1833-1983 ; toim. Erkki Riimala ; julk. Suomen höyrypursiseura ry ; julk. työryhmä Martti Myllylä ym. Suomen höyrypursiseura, Helsinki 1983
Through ice and snow : the story of Finnish winter navigation. Exposition of Finnish navigation, past and present, National Maritime Museum in Greenwich from May 23rd to December 31st, 1985 ; comp. by Seppo Laurell ; planning by Erkki Riimala ; transl. from Finnish by Elwa Sandbacka ; photographs The National Board of Navigation, Finland etc. Ship Historical Society of Finland, Helsinki 1985
Uittoa Suomessa - Floating in Finland ; toimittanut Erkki Riimala ; työryhmä Kaarlo Palmroth, Elias Purhonen, Tapani Pursiainen. Kuopiossa 9.-12.8.1990 järjestettyjen 3. kansainvälisten uittoperinnepäivien kunniaksi julkaistu juhlakirja. Kuopion matkailupalvelu, Kuopio 1990
Navis Fennica : Suomen merenkulun historia. Osa 1, Puuruuhista syvänmeren purjelaivoihin ; suunnitellut ja toimittanut Erkki Riimala ; kirjoittajat Jarkko Aarniala ym. WSOY 1993
Navis Fennica : Suomen merenkulun historia. Osa 2, Höyryveneistä uiviin loistohotelleihin ; suunnitellut ja toimittanut Erkki Riimala ; kirjoittajat Pekka Kinnari ym. WSOY 1994
Navis Fennica : Suomen merenkulun historia. Osa 3, Telakat, satamat ja valtion alukset ; suunnitellut ja toimittanut Erkki Riimala ; kirjoittajat Hannu Hillo ym. WSOY 1994
Navis Fennica : Suomen merenkulun historia. Osa 4, Meren aalloilla ja sisävesillä ; suunnitellut ja toimittanut Erkki Riimala ; kirjoittajat Torsten Edgren ym. WSOY 1995
Aiheesta muualla

Suomen Höyrylaivayhdistyksen kotisivut
Suomen Laivahistoriallisen yhdistyksen kotisivut
Changli

Changli on kartassa numero 4.
Changli (kiin.: 昌黎县; pinyin: Chānglí Xiàn) on piirikunta Qinhuangdaon prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.
Changlin piirikunta hallinnoi 11 suurkuntaa ja viittä maalaiskuntaa.
Suurkunnat:
Changli (昌黎镇)
Jing'an (靖安镇)
Anshan (安山镇)
Longjiadian (龙家店镇)
Nijing (泥井镇)
Dapuhe (大蒲河镇)
Xinji (新集镇)
Liutaizhuang (刘台庄镇)
Ruhe (茹荷镇)
Zhugezhuang (朱各庄镇)
Huangtianzhuang (荒佃庄镇)
Maalaiskunnat:
Tuanlin (团林乡)
Getiaogang (葛条港乡)
Matuodian (马坨店乡)
Liangshan (两山乡)
Shilipu (十里铺乡)
Charavgí

| Charavgí Χαραυγή |
| --- | --- |
 Charavgín eli Kérvelin rantaa.
 Charavgí
 Koordinaatit: 37°43′45″N, 27°2′7″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Sámos
Kunta:  Anatolikí Sámos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5601010805
Väkiluku (2011):  54
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Charavgí (kreik. Χαραυγή; myös transl. Haravgí) eli Kérveli (Κέρβελη) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Se on osa Palaiókastron kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 54 (vuonna 2011).
Pieni kirkko Charavgíssa.
Charavgín kylä sijaitsee Sámoksen itärannikolla noin 12 kilometriä itäkaakkoon saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista. Se tunnetaan rannastaan, ja on kehittynyt pienimuotoiseksi turistikohteeksi.
Ennen vuotta 2011 kylä kuului Vathýn kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Vathýn kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charavgí Wikimedia Commonsissa
Changlangin piirikunta

Changlangin piirikunta (engl.     Changlang district, hindiksi चेंगलॉन्ग जिला, Ceṅgalônga jilā) on yksi Intian Arunachal Pradeshin osavaltion 17 piirikunnasta. Se rajautuu etelästä ja idästä Myanmariin, pohjoisesta Lohitin ja Anjaw’n piirikuntiin ja lännestä Tirapin piirikuntaan ja Assamiin.
Chen Yi (täsmennyssivu)

Chen Yi voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Chen Yi (1901–1972), Kiinan marsalkka ja ulkoministeri
Chen Yi (1883–1950), kiinalainen kenraali, Kuomintangin komentaja Taiwanin saarella
Chen Yi (s. 1953), kiinalainen säveltäjä
Chen Yi, 600-luvulla eläneen buddhalaismunkki Xuanzangin oikea nimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Chen Yi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Chara (artisti)

Chara
Chara (Miwa Satō (oik. Miwa Watahiki) 13. tammikuuta 1968 Kawaguchi, Saitama, Japani) on japanilainen popartisti ja näyttelijä. Hän on toiminut vaikutteiden antajana monelle itsenäiselle ja lahjakkaalle artistille, kuten Shiina Ringolle ja Bonnie Pinkille.
Miwa Watahiki sai lempinimensä Chara opettajaltaan, ja häntä on kutsuttu sillä nimellä siitä lähtien.
Chara on aina ollut mukana musiikissa. Hän alkoi säveltää kappaleita peruskoulun viimeisinä vuosina ja soitti koskettimia bändissä toisena lukiovuotenaan. 20-vuotiaana hän ryhtyi laulamaan klubeilla muiden joukossa. Vuonna 1990 hän teki sopimuksen Sony-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä, Heavenin, heti seuraavana vuonna. Charan musiikin tyylilaji on lähinnä kevyttä popia.
Charasta tuli 90-luvulla huomion keskipiste muoti-ikonina. Hän esiintyi usein lehtien, joista mainittakoon mm. Anan ja Olive, kansissa. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka pääsi esiintymään Rock On Japan -lehden kannessa.
Chara meni naimisiin näyttelijä Tadanobu Asanon kanssa vuonna 1995 tavattuaan tämän elokuvan PiCNiC kuvauksissa. Heillä on kaksi lasta, tytär Sumire (1995) ja poika Himi (1999).
Studioalbumit

Sweet (1991)
Soul Kiss (1992)
Violet Blue (1993)
Happy Toy (1994)
Junior Sweet (1997)
Strange Fruits (1999)
Madrigal (2001)
Yoake Mae (2003)
Something Blue (2005)
Union (2007)
Carol (2009)
Dark Candy (2011)
Cocoon (2012)
Secret Garden (2015)
Changsha Huanghuan kansainvälinen lentoasema

Changsha Huanghuan kansainvälinen lentoasema (kiin. 长沙黄花国际机场, Chángshā Huánghuā Guójì Jīchǎng) (IATA: CSX, ICAO: ZGHA) on kansainvälinen lentoasema Changshassa Hunanin maakunnassa Kiinassa. Vuonna 2017 se oli Kiinan 12:nneksi vilkkain lentoasema ja Aasian 36:nneksi vilkkain. Sinä vuonna lentoaseman läpi kulki 23 764 820 matkustajaa. Lentoasema toimii China Southern Airlinesin ja Hainan Airlinesin solmukohtana. Lentoasema koostuu kahdesta terminaalista. Se valmistui vuonna 1989 ja korvasi Changshan entisen lentoaseman, Changsha Datuopun lentoaseman, joka on nyt sotilastukikohta.
Terminaali 2:n lähtöselvitysaula.
Changsha Maglev Expressin maglev-juna-asema lentoasemalla