stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Demoskene
Demoparty

Demopartyt ovat tapahtumia, jotka kokoavat alan ihmisiä yhteen ja järjestävät kilpailuja eli kompoja, joissa ryhmät kilpailevat eri sarjoissa tuotoksillaan. Demopartyjen esiasteena voidaan pitää ns. copypartyjä, jossa pääpaino oli aluksi suoranaisesti tuotosten vaihtamisessa ja ihmisten tapaamisessa, eikä vielä niin ikään kilpailemisessa. Suomen ensimmäinen demokompo pidettiin Byterapers Grendelpartyilla elokuussa 1988, palkintoja ei ollut vielä tapana jakaa voittajille.
Ajan myötä tämä kuitenkin muuttui, tapahtumat kasvoivat muutamassa vuodessa yhä suuremmiksi, jopa 100–200 henkilön tapahtumiin. Tapahtumille haettiin sponsoreita ja palkintoja ilmestyi kilpailusarjoihin. Merkittävämpinä tältä ajalta mainittakoon yhdysvaltalainen Gravis, joka lahjoitti useita Ultrasound-äänikorttejaan tapahtumissa. Seurauksena kehittäjät omaksuivat kortin nopeasti ja siitä muodostuikin de facto -standardi 1990-luvun alun PC-tuotannoissa.
Demopartyjen historiaan kuuluvat myös olennaisena osana kutsudemot, eli invtro (invitation intro), joissa tiedotetaan muille henkilöille tapahtumasta, sen sijainnista ja tapahtuma-ajasta. Internetin yleistymistä edeltävänä aikana tämä olikin yleisin tapa tiedottaa tapahtumasta ja nykyään niiden tekeminen onkin jo vähentymään päin.
Suomen ensimmäiset partyt olivat Jyväskylässä pidetty Finnish Gold/The Jezebels Union party vuonna 1987. Suomen (ja maailman) suurin demoparty on Assembly, joskin tapahtumassa nykyään demoskene on jäänyt syrjään esimerkiksi tietokonepelaamisen alta. Muista kansainvälisistä demopartyistä huomionarvoinen oli Saksassa vuosina 2003-2010 järjestetty Breakpoint. Kun Breakpoint lopetettiin, suurimmaksi nimenomaan demoskeneen keskittyneeksi tapahtumaksi on jäänyt niin ikään Saksassa järjestettävä Revision.
Demopartyt ovat yleensä viikonlopun yli kestäviä tapahtumia, joihin kuuluu olennaisesti pimeä tila, jossa on videotykki tuotosten esittämistä varten. Tapahtumat ovat tavallisesti keskeytyksettömiä, ja useimmat kävijät myös yöpyvät paikan päällä. Monet ottavat tapahtumiin mukaan myös omia tietokoneitaan tuotosten viimeistelyä tai ajanvietettä varten, minkä vuoksi päätilassa on sähköistettyä pöytätilaa ja yleensä myös lähiverkko. Osa demopartyistä muistuttaakin läheisesti tietokonepelaajien LAN-partyjä, ja etenkin suuremmat tapahtumat ovatkin usein yhdistettyjä demo- ja pelitapahtumia.
Demoparty > Suomalaisia demopartyja

Abduction (Rovaniemi 1994–1995, Oulu 1996–1998)
Alternative Party (Turku 1998, Helsinki 2000–2012)
Assembly (Kauniainen 1992, Kerava 1993, Helsinki 1994–) – Suomen suurin demoparty
Graffathon (Espoo 2013–2019, 2023–)
Icons (Helsinki 2007, 2008, 2012)
Juhla (Iisalmi 1995–1996, Raahe 1997, Kajaani 1998)
Motorola Inside (Lahti 1997, 1998, Turku 2004–2006)
Plutonium (Loviisa 1998–2000)
Scenario (Lahti 1995–1998)
Simulaatio (Varkaus 2003, 2005, 2006, 2007, Joroinen 2015, 2016)
Instanssi (Jyväskylä 2010–)
Stream (Tampere 2003–2014)
Zoo (Tampere 1997, 1998, Akaa 2013, 2015, 2017, 2019) - pohjoismaiden suurin pelkästään Commodore 64 -koneisiin keskittyvä tapahtuma.
Demoparty > Ulkomaisia demopartyja

Blockparty (Yhdysvallat 2007–)
Breakpoint (Saksa 2003–2010) – maailman suurin pelkästään demoskenelle suunnattu tapahtuma.
Buenzli/Demodays (Sveitsi 1996–)
Chaos Constructions, CAFe, Enlight - venäläisiä partyja.
DreamHack, nykyisin "digitaalinen festivaali"
Euskal Encounter (Espanja 1994–)
Evoke (Saksa 1997–)
Forever (Slovakia 2000–) – 8-bittisiin laitteisiin keskittynyt party.
Pilgrimage (Yhdysvallat 2003–2006)
Revision (Saksa 2011–)
Scene Event (Tanska 2000–2005)
Silly Venture (Puola, 2000–) – Ataridemotapahtuma.
The Gathering (Norja 1992–)
The Party (Tanska 1991–2004) – aiemmin merkittävimpiä tapahtumia, nykyisin käytännössä pelkkä LAN-party.
Ryhmät

Demot syntyvät yleensä ryhmätyön tuloksena. Olemassa on myös itsenäisesti teoksia julkaisevia artisteja, mutta lähinnä musiikin ja grafiikan saralla ja harvemmin demojen; jäseniä ei siis ole sidottu pelkästään vain ryhmän sisällä tapahtuvaan toimintaan, ja mikään ei yleensä estä jäsentä liittymästä myös toisiin ryhmiin.
Ryhmät > Tyypillinen kokoonpano

Ryhmä koostuu usein muutamasta tiettyyn tehtävään erikoistuneesta henkilöstä.
Ohjelmoija kasaa demon ympärille tarvittavan ohjelmointityön (muun muassa luo mahdolliset toistotyökalut, matemaattiset algoritmit graafisia efektejä varten, usein myös musiikin tahdistaminen ruudun tapahtumiin). Monesti ohjelmoija myös suunnittelee demon ja on vastuussa sen yleisestä olemuksesta.
Muusikko luo demoon liittyvän äänimaailman (ääniefektit, musiikki, näihin liittyvä suunnittelutyö)
Graafikko piirtää kaksiulotteisia kuvia, mallintaa kolmiulotteisia esineitä ja usein toteuttaa suuren osan suunnittelutyöstä.
On kuitenkin suhteellisen yleistä, että sama henkilö on erikoistunut useammalle eri osa-alueelle, esimerkiksi monet ohjelmoijat tekevät myös musiikkia. Monesti keskittyminen ohjelmointiin kuitenkin jättää muut osa-alueet varjoonsa, mistä syystä esimerkiksi musiikillisesti mitäänsanomatonta ja keskinkertaista demomusiikkia kutsutaan usein kooderimusiikiksi ja vastaavasti tyylitajuttomia väripaletteja kooderiväreiksi tai kooderipaleteiksi.lähde?
Ryhmät > Maat

Maantieteellisesti demoskene on hyvin eurooppakeskeinen. Euroopassa järjestetään esimerkiksi useita kymmeniä demotapahtumia joka vuosi, kun vaikkapa Pohjois-Amerikassa on yhteensä koskaan pidetty vain kymmenkunta tapahtumaa. Vaikka demoskene onkin kokonaisuutena hyvin kansainvälinen, erottuvat eri maat kuitenkin varsin selvästi toisistaan, ja alan ihmisten kesken voidaankin puhua muun muassa suomiskenestä.
Suomessa on perinteisesti ollut paljon kansainvälisesti arvostettuja demoryhmiä, joiden ansiosta Suomi on ollut pitkään yksi merkittävimmistä demoskenemaista muiden pohjoismaiden ja Saksan ohella.
Suomalaisia ryhmiä tai kansainvälisiä ryhmiä, joissa on tai on ollut suomalainen divisioona tai suomalaisia jäseniä, ovat muun muassa Ananasmurska, Komplex, Byterapers, Kooma, Damage, Matt Current, Damones, mfx, Dekadence, Moppi Productions, Extend, Orange, Faktory, Parallax, flo, Paranoids, Future Crew, PWP, HiRMU, RNO, ISO, tAAt, Jumalauta, Tpolm, Halcyon, CNCD, Traction, wAMMA ja Kewlers. Ulkomaalaisia demoryhmiä ovat muun muassa ACiD, Melon Dezign, ASD, Oxyron, Black Maiden, Pulse, Calodox, Ram jam, Cocoon, Rebels, Conspiracy, Sanity, Darkage, Scoopex, Dual Crew & Shining, Sunflower, Ephidrena, Surprise!Productions, Fairlight, The Black Lotus, Farbrausch, The Silents, Haujobb, Triad, Kolor ja TRSI.
Merkitys

Vaikka demoskene on vieläkin varsin pitkälti underground-kulttuuria ja demontekijät muodostavat edelleen valtaosan omasta yleisöstään, ovat demot vaikuttaneet huomattavasti esimerkiksi tietokonepeleihin ja nykyiseen mediataiteeseen.
Jo 1980-luvulta alkaen monet menestyneet peliohjelmoijat, -graafikot ja -muusikot ovat saaneet oppinsa demoskeneltä. Esimerkiksi valtaosa kansainvälisesti menestyneistä suomalaisista tietokonepeliyrityksistä on demontekijöiden perustamia, kuten Remedy Entertainment, Housemarque ja Bugbear Entertainment. Pohjoismaalaisista peliyhtiöistä ennen kaikkea The Silentsin jäsenien perustama Digital Illusions CE on kerännyt mainetta 1990-luvun alusta lähtien. Demoskeneläisiä työskentelee paljon myös muissa IT-yrityksissä sekä esimerkiksi TV-yhtiöissä graafikkoina.
Toisinaan demoskenen ulkopuoliset pelikehittäjät ovat nimenneet demot vaikutteekseen, kuten SimCityistä tuttu Will Wright mainitsi uuden pelinsä Sporen saaneen suuresti ideoita demoskenen ohjelmointitavoista.
Demokulttuuria on yritetty tuoda suuremman yleisön ja taidepiirien nähtäville muun muassa erilaisten näyttelyiden ja demonäytäntöjen kautta. Esimerkiksi Kiasmassa on järjestetty demonäyttely demoskene.katastro.fi ja saksalaisella Bitfilm Festivalilla on myös ollut oma demonäytös yleisöäänestyksineen. Samoin yhdysvaltalaisen SIGGRAPH-tapahtuman yhteydessä demoskenen antia on tuotu usein esille paneelikeskusteluiden ja esittelyiden muodossa.
Demoskene on myös silloin tällöin noussut julkisuuteen erilaisten ohjelmoinnillisten taidonnäytteiden kuten saksalaisen Farbrausch-ryhmän julkaiseman 96 kilotavun kokoisen .kkrieger-räiskintäpelin kautta.
Suuren yleisön silmissä demoskenen tunnettavuutta karsii ennen kaikkea sen epäkaupallisuus, mutta esimerkiksi vuonna 2006 Intel järjesti valikoidulle määrälle demoryhmiä oman sponsorikilpailunsa.
EFGAMPin (European Federation of Game Archives Museums and Preservation Projects) Art of Coding -kampanja pyrkii nostamaan demoskenen digitaalisen taiteen Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Huhtikuussa 2020 Opetus- ja kulttuuriministeriö lisäsi suomalaista digitaalista kulttuuria edustavan demoskenen Elävän perinnön luetteloon.
Sanastoa ja lyhenteitä

demo — tietokoneissa ajettava grafiikkaa ja musiikkia sisältävä esitys, joka muodostetaan suorituksen aikana (vrt. animaatio, joka on muodostettu ennen näyttämistä).
demoparty – demoskenetapahtuma, -festivaali, jossa järjestetään kilpailuja (kompoja) eri sarjoissa.
dentro – kokonsa puolesta intron ja varsinaisen demon välimuoto, yleensä 96–256 kilotavua.
diskmag – demoskeneä käsittelevä elektroninen lehti.
efekti – visuaalinen "erikoistehoste", joka usein perustuu luovaan ohjelmointitemppuun; esimerkiksi tekstuuritunneli, rotozoomeri tai tuliefekti.
gfx – grafiikka tai graafikko.
gruuppi – ryhmä.
handle – lempinimi, kutsumanimi (ilmoitetaan tyypillisesti muodossa nimi^ryhmä, nimi/ryhmä tai nimi of ryhmä)
intro — yleensä 4 tai 64 kilotavun kokoon rajoitettu demo.
invtro, invitro, invi – demoskenetapahtumasta tiedottava esitys, kutsu.
kompo – kilpailu.
moduulimusiikki, modit — musiikkitiedostomuoto, joka sisältää instrumenttien ääninäytteet ja niiden soittotiedot; katso tracker-musiikki.
mzk, mzx – musiikki.
skeneri – demoskeneen (aktiivisesti) osallistuva henkilö.
träkkeri (tracker) – moduulimusiikin teko-ohjelma
Kirjallisuutta

Tasajärvi, Lassi: Demoscene: The Art of Real-Time. Evenlake Studios (2004). ISBN 952-91-7022-X
Tasajärvi, Lassi: Demoscene: The Art of Real-Time. eBook (pdf). Evenldemoscenedoc-1ake Studios (2009). ISBN 978-952-92-6129-1
Polgár, Tamás ("Tomcat"): FREAX: Volume 1. CSW-Verlag (2005). ISBN 3-9810494-0-3
Reunanen, Markku: Computer Demos – What Makes Them Tick?. Lisensiaatintyö. Aalto-yliopiston teknillinen korkeakoulu (2010)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Demo Maker’s Handbook (PDF) (englanniksi)
Laajin arvosteluita ja tuotosesittelyitä sisältävä sivusto
Scene.orgin demoarkisto
Orange Juice – demoskenen uutispalvelu
Demoskenemusiikkia soittava Internet-radio (Arkistoitu – Internet Archive)
Demoja esittävä Internet-televisio
Valikoituja demoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Amiga-demoja videoformaatteihin tallennettuna
Demoscene Research – Linkkejä ja lähdeviitteitä suomen- ja englanninkielisiin demoskeneä käsitteleviin artikkeleihin
Tulevia demopartyja
http://www.exotica.org.uk/wiki/Category:Amiga_Demo_Groups
Demoscene-dokumentti (YLE) (Arkistoitu – Internet Archive) (2010)
Demoscene – The Art of Coding (englanniksi)
Demoscene Elävä perintö -sivustolla (englanniksi)
Varhainen Commodore 64 -intro: Scoop – Give a Try (1987).
Cracktro Amigalla: Tristar – Tetris Intro (1988).
Tyypillisen megademon alkuvalikko: Sargon – Megademo (1989).
Demo Amigalla: Scoopex – Mental Hangover (1990).
Demo Amigalla: Ephidrena – Fake Electronik Lightshow
Demo PC:llä: Black Maiden – Interceptor
Scene.org Awards -palkinto
Demopartyjen tunnelmaa Assembly 2004 -tapahtumassa.
Evoke 2002: Demoesityksen katsojat seuraavat 3D-laseille räätälöityä esitystä.
Tracker-ohjelma Amigalla: Protracker 2.3d (1993)
Intro (64 kt) PC:llä: Black Maiden – Pocket Safari
Nadine Debois

Nadine Debois (s. 25. syyskuuta 1961 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, joka päälajinsa seitsenottelun lisäksi edusti maataan myös juoksuissa ja pituushypyssä.
Debois sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa 12:nneksi tuloksella 5 956 pistettä sekä karsiutui pituushypyssä tuloksella 641 cm. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui seitsenottelussa 11:nneksi 6 139 pisteellä sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.27,60. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.29,37.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Debois karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä Pireuksessa 1985 sekä sijoittui pituushypyssä kahdeksanneksi Madridissa 1986 tuloksella 660 cm ja Liévinissä 1987 tuloksella 628 cm.
Debois voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla pituushypyssä vuonna 1985 ja seitsenottelussa vuonna 1987. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuonna 1986 sekä viisiottelussa vuosina 1986 ja 1987. Hän teki seitsenottelussa ulkoratojen Ranskan ennätyksen kahdesti: vuonna 1981 hänen nimiinsä kirjattiin lajin ensimmäinen Ranskan ennätys 5 537 pistettä ja vuonna 1986 hän otti vuodeksi ennätyksen haltuunsa pistein 6 333. Vuonna 1986 hän teki pituushypyssä Ranskan sisäratojen ennätyksen 681 cm.
Henkilökohtaiset ennätykset

200 metrin juoksu: 23,74 (1987)
400 metrin juoksu: 52,25 (1985)
800 metrin juoksu: 2.01,84 (1987)
100 metrin aitajuoksu: 13,58 (1987)
400 metrin aitajuoksu: 56,54 (1987)
Korkeushyppy: 184 (1987)
Pituushyppy: 671; hallissa 681
Sunniva Drake

Sunniva Birgitta Elisabeth Drake (s. 6. lokakuuta 1955 Espoo) on tietokirjailija ja Espoon kaupunginkirjaston aluejohtaja.
Elämä

Draken vanhemmat olivat historioitsija Knut Drake ja Rita Gertrud Schuhkraft. Hän toimi järjestössä Feministit-Feministerna (F-F) vuodesta 1976 ja F-F:n toiminnan hiivuttua useassa muussa seksismin vastaisessa järjestössä. Drake on tullut tunnetuksi järjestämistään naisten itsepuolustuskursseista, joista hän on kirjoittanut myös kirjan.
Drake sai Suomen PENin sananvapauspalkinnon vuonna 2017. Työssään kirjastossa hän on edesauttanut maahanmuuttajien asemaa ja palveluja. Yksityishenkilönä hän on kritisoinut voimakkaasti pakolaispolitiikkaa. Hänen kerrotaan tehneen "Espoon kirjastoista maahanmuuttajien olohuoneita". Kaikki eivät pitäneet tätä kehitystä positiivisena, johon Drake ilmoitti että vastustus ja ongelmat eivät häntä hetkauta.
Ajanjaksona 27. heinäkuuta 1975 – 1. tammikuuta 1986 hänen sukunimensä oli Drake-Lång. Hän on tämän jälkeenkin ollut naimisissa kirjailija Fredrik Långin kanssa. Yksi avioparin kolmesta lapsesta on kansalaisaktivisti Markus Drake.
Palkintoja ja kunniamerkkejä

Hilkka M. Kauppi -palkinto (Suomen kirjastoseura, 2016)
Suomen Valkoisen Ruusun ansioristi (Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta, 2016)
Suomen PEN Sananvapauspalkinto 2017
Ennakkoluuloton edelläkävijä -palkinto (Suomen Punainen Risti, 2017)
Teoksia

Drake, Sunniva et al: Naisen itsehoito-opas. Vaihtoehtoista gynekologiaa.  Helsinki:  Naisten kulttuuriyhdistys, 1987.  ISBN 951-95903-2-3
Drake, Sunniva (red.): Postfeminism. Förlaget Draken 1991. ISBN 952-90-3201-3
Naisten itsepuolustus. Ota yö takaisin!  Helsinki:  Naisten kulttuuriyhdistys, 1989.  ISBN 951-95903-7-4
Drake, Sunniva (toim.): Maahanmuuttaja kulttuurityössä.  Helsinki:  BTJ, 2010.  ISBN 978-951-692-771-1
Kirjallisuutta

Sunniva Drake & naisten itsepuolustus. Hella & Nyrkki, 1997, nro 4.
Ingström, Pia: Den flygande feministen.  Helsingfors:  Schildts, 2007.  ISBN 978-951-50-1676-8
Valkama, Meri: Pakolaisten auttaja Sunniva Drake. Suomen Kuvalehti, 2016, nro 40.  Artikkelin verkkoversio.
Haluan räväyttää. Voi Hyvin, 2017, nro 1.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Gustave Doré

| Gustave Doré |
| --- | --- |
 Félix Nadar, Gustave Doré, 1867.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Paul Gustave Doré
Syntynyt: 6. tammikuuta 1832 Strasbourg
Kuollut: 23. tammikuuta 1883 (51 vuotta) Pariisi
Taiteilija
Taidesuuntaus:  romantiikka ja symbolismi
 Nimikirjoitus
Kesä, 1860–1870.
Andromeda, noin 1869.
Les Saltimbanques, 1874.
Paul Gustave Doré (6. tammikuuta 1832 Strasbourg – 23. tammikuuta 1883 Pariisi) oli ranskalainen taiteilija, kaivertaja ja kuvittaja. Hän oli yksi tuotteliaimmista ja menestyneimmistä 1800-luvun jälkipuoliskon kuvittajista. Häntä pidetään myös yhtenä sarjakuvan esi-isistä.
Saksalainen kirjailija Walter Moers on kirjoittanut kirjan Hurja matka halki yön Dorén töiden pohjalta.
Elämä

Doré syntyi Strasbourgissa Ranskassa ja julkaisi 15-vuotiaana ensimmäisen kuvitetun tarinansa, joka kertoi Herkuleen urotöistä. Hänestä tuli kirjojen kuvittaja, ja hän sai töikseen kuvittaa muun muassa François Rabelais’n, Honoré de Balzacin ja Danten teoksia.
Vuonna 1847 Doré muutti Pariisiin, ja vuosina 1848–1851 hän teki litografialla toteutettuja karikatyyrejä Journal pour Rire -lehteen. Doré julkaisi lisäksi litografioistaan useita kokoelmia. Hän saavutti kuitenkin eniten kuuluisuutta myöhemmin tekemillään kirjankuvituksilla, jotka hän toteutti puupiirros-tekniikalla. Doré laati kuvitukset yli 90 teokseen, ja hänen palveluksessaan oli parhaimmillaan 40 puukaivertajaa. Dorén taidokkaimmat kuvitustyöt olivat vuonna 1850–1860-luvuilla julkaistut Oeuvres de Rabelais, Balzacin Les Contes drolatiques, foliokokoinen Raamattu sekä Danten Jumalainen näytelmä. Vuonna 1854 ilmestyi sarjakuva Pyhän Venäjänmaan historia, joka oli täynnä verta, tuhoa, huumoria ja kuvallisia vitsejä.
Vuonna 1853 häntä pyydettiin kuvittamaan lordi Byronin töitä.  Tämän jälkeen hän sai Englannista lisää tilaustöitä, ja hän kuvitti esimerkiksi englantilaisen Raamatun, josta tuli suuri menestys (1865). Vuonna 1867 Dorélla oli suuri näyttely Lontoossa, ja sen jälkeen perustettiin New Bond Streetille Dorén galleria.
Vuonna 1869 Doré alkoi yhdessä Blanchard Jerroldin kanssa tehdä kattavaa kuvateosta Lontoosta. London: A Pilgrimage julkaistiin vuonna 1872. Satakahdeksankymmentä kaiverrusta sisältänyt kirja oli taloudellinen menestys Dorélle, vaikka kriitikot eivät siitä pitäneetkään.
Lontoon kuvien jälkeen Doré sai töitä myös muilta brittikustantajilta. Hänen myöhempiä töitään ovat muun muassa John Miltonin Kadotettu paratiisi ja Danten Jumalainen näytelmä. Dorén töitä julkaistiin myös Illustrated London News -nimisessä lehdessä. Hän jatkoi kirjojen kuvittamista aina kuolemaansa saakka.
Kuvitustöiden lisäksi Doré maalasi suurikokoisia uskonnollisia ja historiamaalauksia ja saavutti mainetta kuvanveistäjänä. Dorén maalaukset ja veistokset eivät kuitenkaan ole yhtä eloisia kuin hänen kuvituksensa.
Galleria

Noin 1865
Over London – by Rail. Teoksesta London: A Pilgrimage (1872)
1875
1881
Kuvitusta Danten runoelmaan Jumalainen näytelmä.
Galleria > Raamatun kuvituksia

Enemmän kuin mikään muu ovat Dorén piirrokset 1800-luvun jälkipuoliskolta muovanneet ihmisten mielikuvia Raamatun henkilöistä ja paikoista.
Juudaksen suudelma.
Saatana karkotetaan taivaasta
Kadotettu paratiisi.
Aabraham ja kolme enkeliä.
Kirjallisuutta

Biblia Uusi Testamentti. Gustave Dorén kuvituksen mukaan.  (Toimittanut Pekka Tuomikoski)  Tupos:  Juttuapaja, 2016.  ISBN 978-952-7037-85-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dorén töitä Gutenberg-projektissa
Art Passions Gustave Dore Art and Illustration. Art Passions. Arkistoitu 1.1.2018. (englanniksi)
Dorén Raamattu-kuvituksia. (englanniksi)
Gustave Doré loi uskon mahtipontiset kuvat. Vantaan Lauri. 3.6.2003. Arkistoitu 29.4.2013.
Doré, piirtimen jättiläinen, Kansan kuvalehti, 16.09.1932, nro 38, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  South Australia  Scientific illustrators  FID  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Dusia

| Dusia |
| --- | --- |

Valtiot:  Liettua 
Paikkakunta:  Lazdijain kunnallispiiri 
Koordinaatit:  54°17′51″N, 23°41′43″E
Laskujoki:  Dovinė (en) 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,35  m 
Rantaviiva:  216  km 
Pinta-ala:  23,34 km² 
Tilavuus:  0,34 km3 
Keskisyvyys:  14,6 m
Suurin syvyys:  32,6 m 
Valuma-alue:  566 km2 
 fiDusia 
Dusia on Liettuan eteläisessä osassa, Lazdijain kunnallispiirissä sijaitseva järvi, noin 25 kilometriä Alytusin kaupungin lounaispuolella. Pinta-alaa sillä on 23,34 neliökilometriä, joka nostaa sen Liettuan 3. suurimmaksi järveksi.
Dusiaa lähellä itäpuolella sijaitsevia järviä ovat Metelys ja Obelija.
Aiheesta muualla

Kartta järvestä ja sen lähiympäristöstä (liettuaksi)
Duende (taiteessa)

Duenden selitys
Duende tarkoittaa löyhästi käännettynä sielua. Termi on peräisin espanjalaisesta mytologiasta, jossa duende on haltija- tai maahismainen taikavoimainen olento.  Espanjassa termi liitetään usein taiteen lisäksi flamencoon. Taiteen duendesta puhuttaessa tarkoitetaan teoksen ihmisessä aiheuttamaa tunnetta tai sitä kuinka paljon aitoa tunnetta taiteilija on kyennyt siirtämään teokseensa.
Alkuperä

El Duende on (taiteellisen) ilmaisun henki. Se on eräänlainen mystinen voima, joka saa ihmisen reagoimaan fyysisesti tai emotionaalisesti esitykseen/teokseen, joka on erityisen vaikuttava. Termiä käytti ensimmäisenä espanjalainen runoilija, kirjailija ja teatteriohjaaja Federico García Lorca Buenos Airesissa vuonna 1933 pitämässään puheessa "Juego y teoria del duende".
Christopher Mauerin (In Search of Duendenselvennä toimittajan) mukaan Lorcan näkemyksestä on eriteltävissä neljä elementtiä: järjettömyys, maanläheisyys, korostunut tietoisuus kuolemasta sekä pirullisuus. Duende on maallinen henki, joka auttaa taiteilijaa näkemään älyn rajoittuneisuuden ja muistuttaa häntä siitä että "muurahaiset voisivat syödä hänet tai että suuri myrkyllinen hummeri voisi yhtäkkiä pudota hänen päälleen". Henki pakottaa taiteilijan kasvotusten kuoleman kanssa ja auttaa häntä luomaan ikimuistoista taidetta. Lorcan mallissa duende esitetään ikään kuin vaihtoehtona klassiselle ajatukselle, että taide on aina jonkinlaisen muusan innoittamaa. Taiteilija ei kuitenkaan saa yksiselitteisesti antautua duendelle. Toisin kuin muusa, duende tarttuu myös yleisöön, jolloin se luo olosuhteet joissa taiteen voi ymmärtää täysin spontaanisti ja tiedostamatta.
Lorcan mukaan kaikki taide voi saavuttaa duenden, mutta parhaimmillaan se on musiikissa, tanssissa ja runonlausunnassa, koska ne ovat aina ihmisen tulkitsemia.