stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salo (Rymättylä)
Historia

Ensimmäinen asiakirjamaininta kylästä on vuodelta 1463. Uuden ajan alussa kylässä oli viisi taloa: Mattila, Eskola, Kleemola, Upsla ja Läns (nyk. Länsi), joka oli rälssitila. Vuosina 1646–1685 kylän veroa maksavat talot olivat läänitettyinä Wittenbergeille. 1700-luvun lopulla Klemola oli Merimaskun Mälsälän kylän augmentti, ja Upsla sekä Mattila olivat everstiluutnantin palkkatiloja. Perinnöksi taloista ostettiin Klemola vuonna 1759, Upsla 1797, ja Mattila sekä Eskola vuonna 1800. Maanjakotoimitus Isojako valmistui kylässä 1794. Tuolloin edellä mainitut kantatalot sijaitsivat lähekkäin pohjoisrannalla saaren keskiosan kylätontilla. Kleemolan talo oli määrätty siirettäväksi kauemmas kylätontista noin parinsadan metrin etäisyydelle itään. Rintapellot sijaitsivat talojen eteläpuolella ja pienempiä peltoja oli muuallakin. Pohjoisrannalla sijaitsi kolme laivamiestorppaa.
1910-luvulla täydennysjaon aikaan kylätontilla olivat edelleen vierekkäin Mattilan, Eskolan ja Upslan tontit. Läns-talolla oli paikalla kaksi rakennusta, mutta itse tilakeskus ja päärakennus siirrettiin jo 1860-luvulla nykyiselle paikalleen noin parinsadan metrin etäisyydelle lounaaseen. Eskolan talouskeskus siirrettiin 1920-luvun alussa hieman yli kilometrin päähän kaakkoon kylätontista. Kylätontilla ovat vain nykyiset Mattilan ja Upslan rakennukset. Ensimmäinen lohkotila erotettiin Mattilasta 1919 ja seuraavana vuonna taloista erottiin 27 tilaa. Yli kymmenen hehtaarin tiloja oli kymmenkunta, suurin osa oli kuitenkin pieniä palstatiloja. Vanhimmat säilyneet päärakennukset ovat 1800-luvun puolivälistä. Saarella on myös kymmeniä rakennuksia 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alusta. Osayleiskaavassa suojeltuja rakennuksia tai rakennusryhmiä on Saloluodossa 20. Ne on inventoitu paikallisesti merkittäviksi säilytettäviksi rakennuksiksi, tai alueiksi joilla on kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti merkittäviä rakennuksia tai muita miljööarvoja.
Pääsaaren ulkopuolinen alue

Varsinaiseen kylään kuuluu kymmenittäin pieniä saaria ja luotoja, joista suurin osa on Saloluodon etelä- ja lounaispuolella. Saarista suurin on 8,5 hehtaarin Iso-Anosin. Parin hehtaarin kokoisia saaria on kuusi. Kaikilla näillä saarilla on nykyisin loma-asuntoja.
Viitisen kilometriä kyläkeskuksesta lounaaseen on kylästä erillään oleva alue eli ekslaavi. Alueella on kaksi suurempaa saarta, Taipalus ja Samsaari, mutta vain osa niistä kuuluu Salon kylälle. 0,96 neliökilometrin suuruisesta Taipaluksesta kuuluu kylälle vain pieni osa sen etelärannalta. Sen nykyinen asuinrakennus on 1900-luvun vaihteesta. 0,8 neliökilometrin Samsaaresta kuuluu kylälle hieman alle puolet, sen länsiosa. Samsaari oli aikoinaan kylän niitty- ja laidunmaa. Samsaarella oli Eskolan talon torppa, jonka säilyneistä asuinrakennuksita vanhempi on 1800-luvun lopulta. Toinen taloista on lohkottu saarelle 1920-luvun vaihteessa. Sen asuinrakennus on 1860-luvulta, jolloin se rakennettiin Pakinaisista tuodun karjakeittiön hirsistä. Noin kymmenestä muusta pienestä saaresta ja luodosta mainittavin on pinnanmuodoiltaan näyttävä 13,6 hehtaarin Montti. Kahdella muista pikkusaarista on loma-asuntoja.
Will the Sun Rise?

| ”Will the Sun Rise” Stratovarius |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Episode
 Julkaistu: 21. syyskuuta 1996
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 05.07
 Levy-yhtiö: T & T
Stratovariuksen muut singlet
| ”Father Time” 1996 | ”Will The Sun Rise?” 1996 | ”Black Diamond” 1997 |
Will the Sun Rise? on suomalaisen power metal -yhtye Stratovariuksen kuudes single. Se julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä T & T.
Kappaleet

Will the Sun Rise? – 05.07
Speed of Light (live) – 03.23
Will the Sun Rise? (live) – 05.26
Eternity (live) – 06.33
Father Time (live) – 06.06
Distant Skies (live) – 04.24
Kokoonpano

Timo Kotipelto – laulu
Timo Tolkki – kitara
Jörg Michael – rummut
Jens Johansson – koskettimet
Jari Kainulainen – basso
William John Coffee

William John Coffee, Erasmus Darwin, 1795. Derbyn kaupunginmuseossa.
William John Coffee (1774 – 1846) oli englantilainen kuvanveistäjä ja keramiikkataiteilija. Hän aloitti uransa Duesburyn keramiikkatehtaassa ja työskenteli myöhemmin muillekin posliinitehtaille ennen kuin perusti oman yrityksensä, joka tuotti posliinista ja terrakotasta koriste-esineitä ja pienoispatsaita. Coffee oli myös taidemaalari, jonka teoksia oli esillä Lontoon Royal Academyn näyttelyssä useina vuosina. Myöhemmin hän teki muotokuvia paikallisista merkkihenkilöistä, kuten Erasmus Darwinista. Vuonna 1816 hän muutti Yhdysvaltoihin ja tuli siellä niin kuuluisaksi, että sai tehdä muotokuvia merkittävistä henkilöistä, kuten Thomas Jeffersonista ja James Madisonista.
William John McNaughton

William John McNaughton (7. joulukuuta 1926 Lawrence, Massachusetts – 3. helmikuuta 2020) oli Etelä-Koreassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Catholic Foreign Mission Society of American papiksi 13. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Incheonin/Inch'onin apostoliseksi vikaariksi sekä Thuburbo Minuksen titulaaripiispaksi 6. kesäkuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Richard James Cushing, jota avustivat John William Comber ja Petrus Canisius Jean van Lierde.
McNaughton sai 10. maaliskuuta 1962 nimityksen Incheonin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. huhtikuuta 2002. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Seija Vaaherkumpu

Seija Vaaherkumpu (ent. Rautio s. 14. huhtikuuta 1964 Salo) on suomalainen toimittaja. Hänet tunnetaan muun muassa Ylen A-ohjelmien sekä Yle Radio 1:n Ykkösaamun juontajana.
Vaaherkumpu opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia, tiedotusoppia ja sosiaalipsykologiaa. Hän aloitti radiotoimittajan työt opiskeluvuosinaan  hyvinkääläisessä Pikkupäkä-paikallisradiossa. 1980-luvun lopulta alkaen hän työskenteli Ylen Radiomafiassa, kunnes hänet valittiin yhdeksi neljästä ensimmäisestä Ylen Aamu-TV:n juontajasta lähetysten alkaessa 1997 (muut olivat Arto Nyberg, Päivi Storgård ja Seppo Toivonen).
2000-vuosikymmenen alussa Vaaherkumpu siirtyi Sanoma-konsernin Neloskanavalle, jossa hän työskenteli muun muassa EU-toimittajana Nelosen uutisissa.
Sittemmin Vaaherkumpu on toimittanut Yle 1:n Ykkösaamua sekä arkiaamuisin radiossa että lauantaiaamuisin Yle TV1:ssä. Hän tekee silloin tällöin töitä myös A-studiolle.
Vuonna 2020 Vaaherkumpu oli ehdolla Vuoden journalistiksi.
Seututie 492

Seututie 492 on Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Joensuun Hammaslahdesta Joensuuhun kuuluvan entisen kunnan Kiihtelysvaaran kirkonkylään. Tien kunto on pääosin hyvä.
Reitti ja tieyhteydet

Hammaslahti (vt 6, vt 9, st 484)
Rekivaara (yt 15702)
Tetrikangas (yt 15703)
Kiihtelysvaara (st 494)
Seututie 496

|  > Öllöläntie, Rekijoentie, Koulutie, Tuupovaarantie |
| --- | --- |
Maa:  Suomi
Tieluokka:  seututie
Omistaja:  Suomen valtio
Tienpitäjä:  Väylävirasto
Pituus:  30 km
Alkupiste:  Hoilola, Joensuu
Päätepiste:  Kovero, Joensuu (30 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  2
Seututie 496 on Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Joensuun Hoilolasta Joensuun Koveroon. Tie on osittain hyvin huonossa kunnossa.
Tie on yksi Suomen itäisimmistä seututeistä.
Reitti ja tieyhteydet

Hoilola
Öllölä   ja
Sulkuvaara 15626
Tuupovaara 15627 ja 15625
Lastujärvi
Tuupovaaran asema
Kovero   ja
Yeltsin Tejeda

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Yeltsin Ignacio Tejeda Valverde
Syntymäaika: 17. maaliskuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Limón, Costa Rica
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura: Evian TG
Pelinumero: 8
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2014 |  Saprissa | 110 | (5) |
| 2014– |  Evian TG | 7 | (1) |
Maajoukkue
| 2008–2009 | Costa Rica U17 | 9 | (0) |
| 2010–2011 | Costa Rica U20 | 13 | (0) |
| 2011– | Costa Rica | 27 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. toukokuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. marraskuuta 2014.
Yeltsin Ignacio Tejeda Valverde (s. 17. maaliskuuta 1992 Limón) on costaricalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Éviania, jonne siirtyi elokuussa 2014 kasvattajaseurastaan Deportivo Saprissasta.
Tejeda on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ammattilaisura

A-maajoukkuedebyyttinsä joulukuussa 2011 Kuubaa vastaan tehnyt Tejeda valittiin Costa Rican joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Costa Rica oli yksi kisojen suurimmista yllättäjistä, ja useat joukkueen pelaajat herättivät kisojen jälkeen kiinnostusta eurooppalaisseuroissa. Tejeda siirtyikin lopulta elokuussa 2014 Ranskan pääsarjan Ligue 1:n Évianiin.
Ensimmäisen maalinsa Ligue 1:ssä Tejeda teki Bordeaux'ta vastaan 2-1 -tappioon päättyneessä ottelussa 19. syyskuuta 2014.
Muuta

Tejeda on saanut etunimensä Venäjän entisen presidentin Boris Jeltsinin mukaan.
Senegalin naisten koripallomaajoukkue

Senegalin naisten koripallomaajoukkue edustaa Senegalia naisten koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Senegal on voittanut 11 Afrikan-mestaruutta, ja on ylivoimaisesti Afrikan menestynein maa naisten koripallossa. Kaikkiaan maa on jäänyt vain kahdesti ilman mitalia maanosan mestaruuskilpailuista.
Senegal on osallistunut olympiaturnaukseen kahdesti. Sydneyssä 2000 se jäi turnauksessa viimeiseksi, eli 12:nneksi, häviten kaikki ottelunsa. Riossa 2016 maata odotti sama kohtalo, se hävisi turnauksen kaikki viisi otteluaan.
MM-kilpailuihin Senegal on osallistunut kahdeksan kertaa. Parhaiten maa on menestynyt Espanjassa 2018, jossa se sijoittui 16:n maan joukossa 12:nneksi. Alkulohkossa Senegal hävisi Yhdysvalloille 67–87 ja Kiinalle 66–75, mutta voittamalla Latvian viime hetken korilla 70–69 se eteni jatko-otteluihin. Senegalista tuli yhdessä Nigerian kanssa ensimmäinen MM-kisojen lohkovaiheesta jatkoon selviytynyt afrikkalaisjoukkue. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella emäntämaa Espanja oli kuitenkin sitä vahvempi luvuin 63–48.
Arvokilpailuissa > Olympialaiset

2000 – 12.
2016 – 12.
Arvokilpailuissa > MM-kilpailut

1975 – 13.
1979 – 12.
1990 – 14.
1998 – 14.
2002 – 15.
2006 – 15.
2010 – 16.
2018 – 12.
William Jones (soutaja)

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | kaksikko |  |
William Jones (6. joulukuuta 1924 Paysandú – 7. elokuuta 2014 Iverness, Florida, Yhdysvallat) oli uruguaylainen soutaja ja olympiamitalisti.
Jones voitti Juan Rodríguezin kanssa kaksikoissa olympiapronssia Lontoossa 1948. Jonesin isä oli englantilainen ja äiti uruguaylainen. Hän muutti 1970-luvulla Yhdysvaltoihin missä myös kuoli 89-vuotiaana 7. elokuuta 2014.
Yliherkkyys

Yliherkkyysreaktiot ovat immuunijärjestelmän vaste tiettyä antigeeniä kohtaan, joka on sinänsä vaaraton, mutta jonka immunijärjestelmä mieltää tuntemattomaksi ja haitalliseksi. Reaktio voi kohdistua esimerkiksi antigeenia vastaan, joka on peräisin esimerkiksi kasvista, eläimestä, ruoka- tai lääkeaineesta. Reaktio voi kohdistua myös antigeeniin, joka on peräisin omasta kehosta, jolloin kyseessä ei ole yliherkkyysreatkio vaan autoimmuunisairaus. Yliherkkyysreaktiot välittyvät erilaisilla immunologisilla mekanismeilla. Tunnetuin yliherkkyyden muoto on allergia, mutta sen lisäksi tunnetaan useita muita tyyppejä, jotka ovat ryhmitelty Gell-Coombsin luokittelussa.
Yliherkkyydellä voidaan viitata myös muihin kuin immunologisiin reaktioihin. Näitä voivat olla esimerkiksi aistiyliherkkyydet, emotionaalinen yliherkkyys (tunneyliherkkyys) sekä psykomotorinen yliherkkyys.
Ville Hänninen

Ville Hänninen -nimisiä henkilöitä ovat:
Ville Hänninen (1894–1961), suomalainen lavastaja ja taidemaalari
Ville Hänninen (s. 1995), suomalainen koripalloilija
Ville Hänninen (s. 1976), suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ville Hänninen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sammalkuhankeittäjä

| Sammalkuhankeittäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kuhankeittäjät Oriolidae
Suku::  Kuhankeittäjät Oriolus
Laji::  chlorocephalus
Kaksiosainen nimi
 Oriolus chlorocephalus  Shelley, 1896 
Katso myös
   Sammalkuhankeittäjä Wikispeciesissä   Sammalkuhankeittäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sammalkuhankeittäjä (Oriolus chlorocephalus) on afrikkalainen lintu. Sitä tavataan Keniassa, Tansaniassa, Mosambikissa ja Malawissa. Se elää kosteissa trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä.
Sammallahti

Sammallahti on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi:
Heikki Sammallahti (1886–1954), voimistelija
Kiureli Sammallahti (s. 1975), laulaja-lauluntekijä ja harmonikansoittaja
Pekka Sammallahti (s. 1947), saamen professori
Pentti Sammallahti (s. 1950), valokuvaaja
Tere Sammallahti (s. 1981), insinööri, tubettaja, bloginpitäjä ja kokoomuslainen poliitikko ja kansanedustaja
Hildur Larsson Sammallahti (1882–1952), rovaniemeläinen valokuvaaja ja yksi varhaisista Suomen Lapin kuvaajista.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Will of the People

| Will of the People Muse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. elokuuta 2022
 Tuottaja(t): Muse
 Kesto: 37.39
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Listasijoitukset
  2. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Musen muut julkaisut
| Origin of Muse 2019 | Will of the People 2022 |   |
Singlet albumilta Will of the People
 ”Won't Stand Down” Julkaistu: 13. tammikuuta 2023  ”Compliance” Julkaistu: 17. maaliskuuta 2022  ”Will of the People” Julkaistu: 17. maaliskuuta 2022  ”Kill or Be Killed” Julkaistu: 21. heinäkuuta 2022
Will of the People on englantilaisen rockyhtye Musen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 2022.
Kappaleet

Will of the People – 3.18
Compliance – 4.10
Liberation – 3.06
Won't Stand Down – 3.29
Ghosts (How Can I Move On) – 3.37
You Make Me Feel Like It's Halloween – 3.00
Kill or Be Killed – 4.59
Verona – 4.57
Euphoria – 3.23
We Are Fucking Fucked – 3.36
Arvostelut

Soundi:
Seiji Mizushima

Seiji Mizushima (jap. 水島 精二; s. 28. tammikuuta 1966) on japanilainen televisio- ja elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut Fullmetal Alchemistista tehdyn animen, kuten myös elokuvan Fullmetal Alchemist the Movie: Conqueror of Shamballa (2005).
Aiheesta muualla

Seiji Mizushima Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Seiji Honda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Seiji Honda
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Tokushima, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–2004 1999 2004–2006 2007–2009 | Nagoya Grampus Eight →Bellmare Hiratsuka Vissel Kobe Thespa Kusatsu | 5 (0) 19 (0) 15 (0) 96 (0) |
Maajoukkue
| 1995 | Japani U-20 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Seiji Honda (jap. 本田 征治, Honda Seiji; s. 25. helmikuuta 1976 Tokushima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Honda kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
William Joseph Burns

| William Joseph Burns |
| --- | --- |

CIA:n pääjohtaja
 23. maaliskuuta 2021 –  
Presidentti:  Joe Biden
Edeltäjä:  Gina Haspel
Yhdysvaltain apulaisulkoministeri
 28. heinäkuuta 2011 – 3. marraskuuta 2014  
Presidentti:  Barack Obama
Edeltäjä:  James Steinberg
Seuraaja:  Antony Blinken
Yhdysvaltain Venäjän-suurlähettiläs
 8. marraskuuta 2005 – 13. toukokuuta 2008  
Edeltäjä:  Alexander Vershbow
Seuraaja:  John Beyrle
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1956 (ikä 68) Fort Bragg, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Tiedot
Tutkinnot:  La Sallen yliopisto Oxfordin yliopisto
William Joseph Burns (s. 4. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen diplomaatti, joka on toiminut CIA:n pääjohtajana 23. maaliskuuta 2021 lähtien. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Yhdysvaltain apulaisulkoministerinä vuosina 2011–2014. Hän jäi vuonna 2014 eläkkeelle Yhdysvaltain ulkoministeriöstä 33 vuoden diplomaattiuran jälkeen. Vuosina 2014–2021 hän toimi Carnegien kansainvälisen rauhan rahaston puheenjohtajana.
Burns toimi vuosina 1998–2001 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Jordaniassa ja vuosina 2005–2008 Yhdysvaltain Venäjän-suurlähettiläänä.
Burns syntyi Fort Braggissa Pohjois-Carolinassa.  Hänen isänsä William F. Burns (k. 1921) oli Yhdysvaltain armeijan kenraalimajuri, joka toimi muun muassa Yhdysvaltain asevalvonta- ja aseistariisuntaviraston johtajana vuosina.
Burns suoritti alemman korkeakoulututkinnon historiasta La Sallen yliopistosta ja suoritti maisterin ja tohtorin tutkinnot kansainvälisistä suhteista Oxfordin St John's Collegesta.
Käännös suomeksi
Ville Hukkanen

Ville Hukkanen (s. 14. heinäkuuta 1992) on suomalainen nyrkkeilijä.
Hän voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa yleisessä sarjassa jo 16-vuotiaana vuonna 2009. Mutta on sitten urallaan kärsinyt useista käsivammoista johtuneista loukkaantumisista. .
Turkissa käydyissä EM-kilpailuissa 2011 Hukkanen nyrkkeili alle 75 kilon sarjassa ja putosi jatkosta toisella kierroksella tultuaan hylätyksi ottelussa Ukrainan Dmitro Mitrofanovia vastaan. Mitrofanov johti ottelua tuossa vaiheessa pistein 16–4. .
Ville Hukkanen voitti sotilaiden avoimissa EM-kisoissa syyskuussa 2012 hopeaa hävittyään loppuottelussa niukasti saksalaiselle Kevin Kunzelille pistein 10–11..
Venäjän Kaliningradissa käydyissä 22-vuotiaiden EM-kisoissa joulukuussa 2012 Hukkanen ylsi pronssille hävittyään välierässä isäntämaan Dmitri Bivolille pistein 6–11. .
Kazakstanissa käydyissä MM-kilpailuissa 2013 Hukkanen voitti alle 81 kilon sarjassa ensimmäisessä ottelussaan  nepalilaisen Deepak Maharjanin mutta hävisi toisella kierroksella isäntämaan Adilbek Niazymbetoville.
Huhtikuussa 2015 Hukkanen voitti 81 kilon sarjan Suomen mestaruuden tyrmäämällä vastustajansa Jere Jokisen ensimmäisessä erässä.
Ville Hukkasta valmentaa hänen isänsä, nyrkkeilyn EM-mitalisti Esa Hukkanen.
XUnit

xUnit on yleisnimitys yksikkötestien "tuoteperheelle", eli yksikkötestauskehyksille. Se on kehittynyt Kent Beckin 1998 vuonna suunnittelemasta SUnitista. Javan ja C#:n kaltainen strukturoitu olio-tyylillä kirjoitettu SUnit on luotu tarkastamaan Smalltalk-ohjelmointikieltä. Kent Back ja Erich Gamma siirsivät SUnit yksikkötestauskehyksen Java:lle ja se sai nopeasti suuren suosion. Tästä suosiosta johtuen samaa testauskehystä alettiin nopeasti kehittämään myös muille kielille. Kehyksien nimet juonnetaan sanasta SUnit korvaamalla "S" yleensä ohjelmointikielen ensimmäisellä tai ensimmäisillä kirjaimilla. Tämä kehysmalli tunnetaan nykyään nimellä xUnit.
Nykypäivänä xUnit on ilmainen avoimen lähdekoodin testaustyökalu useille erilaisille ohjelmointikielille.
xUnit testausfilosofia

Kaikki xUnit- kehykset jakavat samanlaisen testausfilosofian ja arkkitehtuuripohjan. Unit-kehyksen suunnittelu on lähtenyt ajatuksesta, että testit eivät olisi käyttöliittymäpohjaisia vaan ne toteutettaisiin ohjelmakoodauksen ohessa, jolloin koodarien ja testaajien olisi helpompi ymmärtää ja havaita koodista löytyneet virheet. Tämän testaustavan huono puoli on se, että testaajien tulee ymmärtää ja kyetä kirjoittamaan yksinkertaisia ohjelmakoodirivejä. xUnitin pohjalla olevan SUnitin testausfilosofia voidaan jakaa neljään osa-alueeseen:
xUnit testausfilosofia > Viat ja virheet

xUnit kehys testaa viat ja virheet. Kun kirjoitat testejä, voit tarkastaa niiden perusteella odotettuja tuloksia. Jos tulos ei ole odotettu, testiä ei läpäisty. Testausfilosofian mukaan virhe on katastrofaalisempi silloin kun sitä ei ole tarkastettu.
xUnit testausfilosofia > Yksikkötestaus

Testausfilosofiassa suositellaan, että kehittäjät kirjoittaisivat itse oman kehitysalueensa yksikkötestit, yhden testiluokan aina jokaista kirjoitettua luokkaa kohti. Luokkaan on mahdollista lisätä useampia samaa luokkaa koskevia testejä. Kehittäjien tulisi käyttää noin 25-50 prosenttia työajastaan testitapauksien kirjoittamiseen.
xUnit testausfilosofia > Integraatiotestaus

Filosofian mukaan riippumattoman testaajan tulisi kirjoittaa integraatiotestit ja filosofiassa painotetaan, että integraatiotestaus on tärkeää.
xUnit testausfilosofia > Testien suoritus

Viimeinen filosofian kohta on testien suorittaminen. Testausfilosofiassa painotetaan sitä, että jokaista testiä varten olisi hyvä luoda joka kerta oma testidata. Tällä suljetaan pois toisessa testissä testidataan joutuneet virheet. Tällöin virheet eivät kertaannu testeissä ja on helpompi saada kiinni siitä, mikä on ohjelman ongelmakohta.
xUnit ohjelmakehyksiä

CUnit (C-kieli)
CppUnit (C++)
DUnit (D-kieli)
HUnit (Haskell)
JUnit (Java)
PHPUnit (PHP)
PyUnit (Python)
SUnit (SmallTalk)
Sahajoki (Juupajoki)

| Sahajoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75) Sahajoen valuma-alue
Pinta-ala:  166,55 km²  
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Hulipas 
 :  61°51.915′N, 24°31.773′E
Laskupaikka:  Kopsamo 
 :  61°47.630′N, 24°28.452′E
Esteet:  koski Moisionvuorella
Sivu-uomat:  oja Pylkinjärveltä
Taajamat:  Hulipas, Mäkikylä ja Kopsamo
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  117 m  
Laskukorkeus:  89,3 m  
Korkeusero:  27,7 m  
Pituus:  14,96 km  
Keskileveys:  yli 5 m 
Kaltevuus:  1,86 m/km   
Muuta
Sahajoki  on Pirkanmaalla Juupajoella Kokemäenjoen vesistöön kuuluva joki.
Joen kulku

Joen luusua sijaitsee Hulippaan lounaispäässä ja se laskee 8,5 kilometriä päässä Kopsamoon. Joki virtaa aluksi Pylkinvuoren ja Moisionvuoren länsipuolelta ohi. Moisionvuorella se joutuu Pirttikankaalla pehmeään maastoon, johon Sahajoki ja sen sivuojat ovat kuluttaneet syvät raviinilaaksot. Se kiertään vielä Piilamminvuoren länsipuolelta ja se alkaa entistä voimakkaammin meanderoimaan. Mäkikylän ja Kopsamon kylän peltoaukeilla sen jokilaakso on leveämmillään. Täällä se laskee Kopsamon koillispäähän. Suurin sivujoki syntyy Pylkin suunnalta ja Sahrajärven suunnalta tulevien ojien yhtyessä Sahrakoskella yhdeksi uomaksi, joka sitten yhtyy kilometrin päässä Sahajokeen Piilamminvuoren lounaispuolella.
Luontoarvoja

Joen ekologinen tila on ollut hyvä vuosina 2009 ja 2013 . Sahajoen alajuoksulla joki tulvii keväisin alavalle peltoalueelle Kopsamon pohjoisrannassa. Tämä on kahlaajilleja vesilinnuille mieluisa levähdysalue. Alueella on havaittu enimmillään esimerkiksi 48 valkovikloa, 365 liroa ja 500 sinisorsaa. Alueella vierailee säännöllisesti muitakin isoja kahlaajia, kuten esimerkiksi 55 metsävikloa ja 24 mustavikloa.
Keskijuoksulla sijaitseva harjualueelle muodostunut raviinilaakso levittäytyy sivuojineen 51,5 hehtaarin suuruiselle alueelle. Raviini on paikoin 15–20 metriä syvä, missä jyrkkärinteisen laakson pohjalla esiintyy lähteitä ja lehtoa ja lehtokorpea. Laakson kasvustoon kuuluvat esimerkiksi virmajuuri, mesiangervo, suokeltto, mustaherukka, vadelma, lehto-orvokki, niittyleinikki, rentukka, linnunsilmä, hiirenporras sekä useat erilaiset lehväsammalet ja maksasammalet.