stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KNM Sleipner (1936)
Palvelus

Sleipner kuului 2. meripuolustusalueen 2. hävittäjäviiriköön, jonka tehtävänä oli suojata Vestlandetin ja Trøndelagin rannikkoa. Huhtikuussa 1940 Saksan hyökätessä Norjaan alus oli ankkurissa Hustadvikan lahdella valvomassa Britannian kuninkaallisen laivaston miinakenttää, joka oli laskettu 7. huhtikuuta operaatio Wilfredin aikana. Alus sai määräyksen liittyä torpedoveneisiin KNM Trygg ja KNM Sild suojaamaan Romsdalsfjordenia mahdolliselta saksalaisten tunkeutumiselta.
2. meripuolustusalueen komentaja kontra-amiraali Tank-Nielsen määräsi 11. huhtikuuta aluksen päällikön Ullringin ottamaan komentoonsa improvisoidun Romsdalfjordin meripuolustusalueen, jonka Tryggin päällikkö Münster oli perustanut vuorokautta aiemmin. Ullringin laivasto-osasto koostui hänen omasta hävittäjästään, kahdesta edellä mainitusta torpedoveneestä ja niiden sisaraluksesta KNM Skreistä. Alueeseen kuului lisäksi Romsdalsfjordenin lentoryhmä, jossa oli Høver M.F. 11, vallattu saksalainen Arado Ar 196 ja kaksi Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien Supermarine Walrusia. Lentokoneita käytettiin lähinnä tiedustelutoimintaan ja ne evakuoitiin 18. huhtikuuta Britteinsaarille.
Ullringin osasto valtasi Saksan laivaston troolarin Thüringenin sekä rahtialus Ruhrortin Stettevikassa. Ruhrortin oli miehistö tehnyt käyttökelvottomaksi. Saksan ilmavoimien syöksypommittajat tuhosivat sen satamaan. Troolari aseistettiin ilmatorjuntakonekiväärein ja asetettiin vartioalukseksi Moldeen, missä miehistö lopulta upotti aluksen toukokuussa.
Sleipner vastaanotti 24. huhtikuuta Åndalsnesissä kenraali Bernard Pagetin, jonka kuljetti maihin. Alus suojasi tämän jälkeen Molden maihinnousua ja joutui useaan otteeseen Saksan ilmavoimien maaliksi. Alus onnistui tuhoamaan ainakin kaksi lentokonetta. Alus lähti 25. huhtikuuta Lerwickiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus lähti seuraavana päivänä edelleen Scapa Flow'hun, mistä se jatkoi Tyneen telakalle. Alus siirrettiin Rosythiin saksalaisten miinoittaessa Tynen aluetta.
Alus palasi 17. kesäkuuta telakalta, minkä jälkeen se suojasi Britannian kuninkaallisen laivaston alaisuudessa Britteinsaarten itärannikon saattueita. Alus suojasi sodan aikana kaikkiaan 156 saattuetta ennen kuin se poistettiin 10. maaliskuuta 1944 palveluksesta.
Sodan päätyttyä alus palasi 10. toukokuuta Norjaan, jossa se siirrettiin reserviin. Alus muutettiin 1948 fregatiksi ja  palautettiin palvelukseen, kunnes se romutettiin 1959.
Aluksen päälliköt

E. Ullring 8. huhtikuuta – 28. kesäkuuta 1940
T. Horve 28. kesäkuuta 1940 – joulukuu 1941
Rolf Hag joulukuu 1941 – 22. heinäkuuta 1942
Kleppe 22. heinäkuuta 1942 – 10. maaliskuuta 1944
Katja Debevec

Debevec vuonna 2015
Katja Debevec (s. 14. kesäkuuta 1995) on slovenialainen kiipeilijä. Hän oli vuonna 2014 boulderoinnin nuorten Euroopanmestaruuskisoissa kolmas. Maailmancupeista hänen paras tuloksensa on viidessija, jolle hän on yltänyt yhdessä osakilpailussa vuonna 2018 ja kahdessa osakilpailussa vuonna 2017. Vuonna 2023 hän voitti Studio Bloc Masters -kilpailun ja vuonna 2022 hän oli World Gamesissa toinen.
Debevec on kiivennyt 8a vaikeustasoisen boulder-reitin ensimmäisellä yrityksellä. Vaikein hänen kiipeämänsä köysireitti on 8c/+ vaikeustasoinen.
Kanavanippu D

Kanavanippu D on Digitan maksullinen DVB-T2-verkko mobiili-tv- ja HDTV-lähetysten kaupalliseen käyttöön. 1. joulukuuta 2006 avatun kanavanipun peittoalue kattoi aluksi pääkaupunkiseudun sekä Tampereen, Turun ja Oulun kaupungit lähiseutuineen, eli noin 40% koko Suomen väestöstä. Sittemmin peittoalue on kasvanut kattaen noin 85% väestöstä 2/2014.
Nokia aikoinaan ajoi DVB-H:ta mobiililaitteiden standardiksi. Vähäisen laitemäärän ja käytön vuoksi tekniikasta kuitenkin vähitellen luovuttiin, Suomessa yhtenä viimeisistäselvennä. Syyskuussa 2011 valtioneuvosto antoi Digitalle luvan luopua DVB-H-lähetyksistä. Kanavanippu on kuitenkin tarkoitus pitää mobiilikäytössä DVB-T2-tekniikalla.
Digita sulki  DVB-H-mobiili-tv-verkon kokonaan 5.3.2012. 
Digita käynnisti uudelleen Kanavanippu D:n 2.4.2012.
Kanavanipun kanavat

Televisiokanavat
MTV Max HD
MTV Juniori
Discovery Channel
CNN HD
National Geographic Wild
Animal Planet
MTV Aitio HD
MTV Viihde
MTV Urheilu 1 HD
MTV Urheilu 2 HD
Nick Jr.
MTV Liiga 1 HD
V Film Premiere
Maksu-tv Infokanava 2
V Sport Live 1
V Sport Live 2
V Sport Live 3
V Sport Live 4
V Sport Live 5
Aiheesta muualla

Digitan verkkosivut
Kanavanippu VHF B

Kanavanippu VHF B oli vuonna 2010 aloittanut DNA:n digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu. Kanavanippu käytti videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/H.264-koodekkia. Kanavapaketti käytti VHF-taajuuksia ja edellytti mahdollisesti erillistä antennia tavallisemman UHF-antennin lisäksi. DNA:n VHF-B-multipleksi käytti paikoitellen myös SFN-teknologiaa, joten samaa taajuutta käytti useampi lähekkäinen lähetysasema. Esimerkiksi Tampereen ympäristö oli katettu sijoittamalla lähetysasemat ympäristökuntiin (Kangasala, Vesilahti, Valkeakoski)
Suomessa 2009–2010 yleisesti käytössä olleet digitaalitelevisiot ja digitaalimuuntimet (digiboksit) eivät kyenneet käsittelemään DVB-T2-tekniikalla toteutettuja televisiolähetyksiä. Tämän vuoksi näitä lähetyksiä varten oli hankittava siihen erikseen valmistetut laitteet.
DNA sulki koko VHF-antenniverkkonsa 31.3.2020 asiakkaiden puutteen vuoksi. Samalla lakkautettiin kanavaniput VHF A, VHF B ja VHF C. DNA:n operoima VHF-verkko oli Suomen antennitelevisioverkkomarkkinoita johtavan Digitan UHF-verkon tärkein kilpailija.
Kanavanipun kanavat

Eurosport 1 HD (maksu-TV-HD-kanava)
C More Max HD (maksu-TV-HD-kanava)
C More Sport 1 HD (maksu-TV-HD-kanava)
C More Sport 2 HD (maksu-TV-HD-kanava)
Viasat Jalkapallo HD (maksu-TV-HD-kanava)
Aiheesta muualla

NorDig Unified Requirements ver 2.1  (Arkistoitu – Internet Archive)
test specification for the NorDig compliant DVB-T2 IRDs, version 1.0.1.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Kanavanippu VHF C

Kanavanippu VHF C oli vuonna 2011 aloittanut DNA:n digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu. Kanavanippu käytti videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/H.264-koodekkia. Valtioneuvosto myönsi 31. maaliskuuta 2011 verkkotoimiluvan DNA Oy:lle, samalla myönnettiin myös ohjelmistotoimiluvat VHF-C-kanavanippuun. Kanavapaketti käytti VHF-taajuuksia ja edellytti mahdollisesti erillistä antennia tavallisemman UHF-antennin lisäksi. DNA:n VHF-C-multipleksi käytti paikoitellen myös SFN-teknologiaa, joten samaa taajuutta käytti useampi lähekkäinen lähetysasema. Esimerkiksi Tampereen ympäristö oli katettu sijoittamalla lähetysasemat ympäristökuntiin (Kangasala, Vesilahti, Valkeakoski).
DNA sulki koko VHF-antenniverkkonsa 31.3.2020 asiakkaiden puutteen vuoksi. Samalla lakkautettiin kanavaniput VHF A, VHF B ja VHF C. DNA:n operoima VHF-verkko oli Suomen antennitelevisioverkkomarkkinoita johtavan Digitan UHF-verkon tärkein kilpailija.
Kanavanipun kanavat

C More First HD (maksu-TV-HD-kanava)
Viasat Hockey HD (maksu-TV-HD-kanava)
Viasat Urheilu HD (maksu-TV-HD-kanava)
Viasat Golf HD (maksu-TV-HD-kanava)
Viasat Film Action HD (maksu-TV-HD-kanava)
Viasat Film Premiere HD (maksu-TV-HD-kanava)
Aiheesta muualla

NorDig Unified Requirements ver 2.1 (Arkistoitu – Internet Archive)
test specification for the NorDig compliant DVB-T2 IRDs, version 1.0.1. (Arkistoitu – Internet Archive)
Katja Hakala

Katja Hakala (s. 19. helmikuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut niin puolustajana kuin hyökkääjänäkin. Hän on edustanut Liigassa espoolaista FC Honkaa kausina 2015 ja 2017, Turun Palloseuraa kausina 2018 ja 2019 sekä helsinkiläistä Pallokerho-35:tä kaudella 2020. Kaudeksi 2021 hän palasi FC Honkaan. Ennen kauden 2021 alkua hän on pelannut Liigassa 48 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Vuonna 2016 Hakala pelasi Englannin toisella sarjatasolla Oxford Unitedin joukkueessa.
Hakalan sisko Krista Hakala on myös liigatason jalkapalloilija.
Katja Holanti

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Hochfilzen 1998 | joukkuekilpailu |  |
Katja Minna Marita Holanti (s. 5. huhtikuuta 1974 Vehkalahti) on kilpauransa lopettanut suomalainen ampumahiihtäjä, joukkuekilpailun MM-mitalisti.
Holanti aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1990 ja lopetti uransa vuonna 2002. Hän voitti kaudella 2001–2002 Brezno-Osrbliessä maailmancupin sprinttikilpailun (7,5 km) ja oli normaalimatkalla (15 km) kolmas. Hän sijoittui maailmancup-kisoissa kaikkiaan yksitoista kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan 20. kaudella 2001–2002.
Holanti osallistui kolmiin olympialaisiin ja kahdeksiin MM-kilpailuihin. Ruhpoldingin MM-kisoissa 1996 hän oli normaalimatkalla kahdestoista ja Brezno-Osrbliessä 1997 sprintissä kahdeskymmenes. Joukkuekilpailun MM-kisassa Hochfilzenissä 1998 hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen yhdessä Mari Lampisen, Tiina Mikkolan ja Sanna-Leena Perungan kanssa; kultaa voitti Venäjä ennen Norjaa. Vuoden 1999 MM-kisoissa hän sijoittui Kontiolahdella takaa-ajossa seitsemänneksi, sprintissä viidenneksitoista ja Suomen viestijoukkueen mukana kuudenneksi sekä Oslossa järjestetyssä yhteislähtökilpailussa viidenneksitoista.
Holanti kuului Suomen viestijoukkueeseen, joka sijoittui seitsemänneksi Oslon MM-kilpailuissa 2000. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli normaalimatkalla kolmastoista.
Holanti edusti koko uransa ajan Vehkalahden Veikkoja. Hän voitti vuosien 1995 ja 2002 välisenä aikana lukuisia ampumahiihdon Suomen mestaruuksia sekä henkilökohtaisissa että viesti- ja joukkuekilpailuissa. Holanti voitti ampumahiihdossa ja ampumajuoksussa yli 30 SM-mitalia.
Holanti työskentelee koulutuspäällikkönä Muhoksella. Koulutukseltaan hän on rakennusinsinööri ja filosofian maisteri, pääaineenaan matematiikka.
Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus

| Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus> Center for International Forestry Research (CIFOR) |
| --- | --- |

Perustettu:  1993
Tyyppi:  tutkimuskeskus
Toimiala:  metsäala
Päämaja:   Bogor, Indonesia
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Pääjohtaja:  Peter Holmgren (2012-)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
CIFOR:n Bogorin päämaja.
Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus (CIFOR, engl. Center for International Forestry Research) on voittoa tavoittelematon yhteisö, jonka pääasiallinen tutkimuskohde on kehitysmaiden trooppiset metsät. Sillä on alueelliset toimipisteet Burkina Fasossa, Kamerunissa ja Keniassa, sekä projektitoimipistettä eripuolilla Afrikkaa, Aasiaa ja Etelä-Amerikkaa.
Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus tutkii ja analysoi metsäalueisiin liittyviä asioita auttaakseen politiikassa päättäjiä muokaamaan linjauksia. Tutkimuksessa sitä auttaa World Agroforestry Centre (ICRAF), International Center for Tropical Agriculture (CIAT) ja Bioversity International.
Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus tekee tiivistä yhteistyötä CGIAR:in, Indonesian hallituksen ja CPF:n kanssa.
Collaborative Partnership on Forests

Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus on liittynyt vuonna 2001 perustettuun Collaborative Partnership on Forests (CPF) yhtymään, joka keskittyy metsäalueiden suojelemiseen. Se on saanyt Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston suosituksen.
CPF:n jäsenet:
Kansainvälinen metsäntutkimuskeskus (CIFOR)
Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO)
Kansainvälinen trooppisen puun järjestö (ITTO)
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN)
Metsäntutkimusjärjestöjen kansainvälinen liitto (IUFRO)
Biodiversiteettisopimus (CBD)
Maailman ympäristörahasto (GEF)
YK:n aavikoitumissopimus (UNCCD)
YK:n ilmastonmuutoskonventti (UNFCCC)
YK:n metsäfoorumi (UNFF)
Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma (UNDP)
Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma (UNEP)
World Agroforestry Centre (ICRAF)
Maailmanpankki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Center for International Forestry Researchin kotisivut (englanniksi)
Landscapes.org (englanniksi)
Jung Sung-ryong

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. tammikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka:  Jeju, Jeju, Etelä-Korea
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 191 senttimetriä
Seura
Seura:  Kawasaki Frontale
Pelinumero: 1
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003-2007 2008-2011 2011-2015 2016- |  Pohang Steelers  Seongnam Ilhwa  Suwon Bluewings  Kawasaki Frontale | 29 (0) 86 (0) 131 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2005   2007-2008   2007- |  Etelä-Korea U-20    Etelä-Korea U-23    Etelä-Korea | 5 (0)   16 (1)   65 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. helmikuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. helmikuuta 2016.
Jung Sung-ryong (kor. 정성룡; s. 4. tammikuuta 1985 Jeju City) on eteläkorealainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Kawasaki Frontalea, jossa hän on pelannut vuodesta 2016 saakka. Jung on pelannut maajoukkueessa 65 ottelua, joista 25 on nollapelejä. Hän oli mukana MM-kisoissa 2010, joissa hän pelasi yhden ottelun. Kyseisessä ottelussa Etelä-Korea voitti Kreikan 2-0 ja Jung piti maajoukkueuransa kymmenennen nollapelin. Myöhemmin hän esiintyi maajoukkueessa myös MM-kisoissa vuonna 2014. Lisäksi hän oli mukana vuoden 2012 olympialaisissa pronssia voittaneessa Etelä-Korean joukkueessa.
Aiheesta muualla

Jungin profiili national-football-teams.com -sivustolla (englanniksi)
Etelä-Korean joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Lee Woon-jae |
2 Oh Beom-seok |
3 Kim Hyung-il |
4 Cho Yong-hyung |
5 Kim Nam-il |
6 Kim Bo-kyung |
7 Park Ji-seong |
8 Kim Jung-woo |
9 Ahn Jeong-hwan |
10 Park Chu-young |
11 Lee Seung-ryul |
12 Lee Yeong-pyo |
13 Kim Jae-sung |
14 Lee Cheon-su |
15 Kim Dong-jin |
16 Ki Sung-yong |
17 Lee Chung-yong |
18 Jung Sung-ryong |
19 Yeom Ki-hun |
20 Lee Dong-gook |
21 Kim Yeong-gwang |
22 Cha Du-ri |
23 Kang Min-soo |
Valmentaja Huh Jung-moo
Etelä-Korean joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Jung Sung-ryong
2 Kim Chang-soo
3 Yun Suk-young
4 Kwak Tae-hwi
5 Kim Young-gwon
6 Hwang Seok-ho
7 Kim Bo-kyung
8 Ha Dae-sung
9 Son Heung-min
10 Park Chu-young
11 Lee Keun-ho
12 Lee Yong
13 Koo Ja-cheol
14 Han Kook-young
15 Park Jong-woo
16 Ki Sung-yueng
17 Lee Chung-yong
18 Kim Shin-wook
19 Ji Dong-won
20 Hong Jeong-ho
21 Kim Seung-gyu
22 Park Joo-ho
23 Lee Bum-young
Valmentaja Hong Myung-bo
Kathy Kirby

| Kathy Kirby |
| --- | --- |
 Kathy Kirby Eurovision laulukilpailussa 1965
Henkilötiedot
Koko nimi:  Catherine Ethel O'Rourke
Syntynyt: 20. lokakuuta 1938 Ilford, Essex, Englanti
Kuollut: 19. toukokuuta 2011 (72 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Tyylilajit:  popmusiikki 
Levy-yhtiöt:  Decca Records
Aiheesta muualla
www.kathykirby.co.uk
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kathy Kirby (oik. Catherine Ethel O'Rourke, 20. lokakuuta 1938 – 19. toukokuuta 2011) oli brittiläinen laulaja.
Kirbyn säännölliset esiintymiset alkoivat, kun hän päätyi Bert Ambrosen yhtyeen solistiksi vuonna 1956. Levytyssopimuksen Kirby sai Pye Recordsin kanssa vuonna 1960. Vuonna 1962 Kirby sopi levytyssopimuksen Decca Recordsin kanssa. Ensimmäinen listahitti Dance on julkaistiin vuonna 1963. Samana vuonna julkaistiin myös toinen hitti Secret love ja Kirby valittiin New Musical Express –lehden kyselyssä Ison-Britannian parhaaksi naisartistiksi.
Kirby valittiin sisäisesti edustamaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa Eurovision laulukilpailuun 1965. Kirby esitti karsinnassa kuusi kappaletta, joista postikorttiäänestyksellä edustuskappaleeksi valittiin I Belong. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Kirby sijoittui toiseksi.
Kirby jatkoi levytystä 1970-luvulla, mutta suosio ei yltänyt enää 1960-luvun tasolle. Kirby vetäytyi julkisuudesta vuonna 1983.
Kanelia ja lihapullia

| Kanelia ja lihapullia> Polítiki kouzína |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tásos Boulmétis
Säveltäjä:  Evanthía Rempoútsika
Kuvaaja:  Tákis Zervoulákos
Leikkaaja:  Giórgos Mavropsarídis
Pääosat:   Georges Corraface (Giórgos Chorafás)  Ieroklís Michailídis  Rénia Louizídou  Stélios Máinas 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kreikka
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  kreikka turkki englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanelia ja lihapullia (kreik. Πολίτικη κουζίνα, Polítiki kouzína) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Tásos Boulmétiksen ohjaama kreikkalainen elokuva.
Juoni

Kreikkalaisen Fánis-pojan perhe karkotetaan Istanbulista Kreikkaan. Turkkiin jäävät maustekauppaa pitävä isoisä ja ihana Saïmé-tyttö. Fánis varttuu Kreikan puolella, mutta ikävöi yhä isoisää ja Saïméa. Yksinäinen poika laittaa ruokaa isoisän mausteoppien mukaisesti. Lopulta aikuinen Fánis pääsee kokkaamaan lapsuutensa rakastetulle Istanbulissa.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Anu Silfverberg näkee elokuvan Kanelia ja lihapullia Kreikan vastineena meksikolaiselle elokuvalle Suklaata iholla. Molempien sydämessä on elämän kestävä rakkaustarina ja aistillinen ruokakulttuuri. Hän kritisoi tarinan maustesymboliikan osoittelevuutta, joka ei kanna loppuun asti.
Kakkurinjärvi

| Kakkurinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Seinäjoki
Koordinaatit:  63°04′35″N, 22°39′06″E
Järvinumero:  42.063.1.004
Mittaustietoja
Rantaviiva:  0,69 km
Pinta-ala:  0,013 km²
 fiKakkurinjärvi 
Kakkurinjärvi on pieni järvi Untamalan kylässä Seinäjoella, Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Se kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen.
Kanelihaaste

Kaneli on kilpailun keskeinen osa.
Kanelihaaste eli Cinnamon challenge on Internet-ilmiöksi noussut hengenvaarallinen syöntikilpailu, jossa henkilö yrittää syödä tai niellä ruokalusikallisen jauhettua kanelia alle 60 sekunnissa juomatta mitään. Video suorituksesta ladataan internetiin. Haaste on erittäin vaikea, koska kaneli kuivattaa nopeasti suun ja tekee nielemisestä vaikeaa. Haaste on ollut olemassa vuodesta 2001, ja se lisäsi suosiotaan vuosina 2007 ja 2012. Monet ihmiset ovat lisänneet videoitaan YouTubeen tai muille yhteisöllisille verkkosivustoille yrittäessään suoriutua haasteesta.
Turvallisuusriskit ja haasteen vaarallisuus

Temppua ei pidetä suositeltavana, sillä se on hengenvaarallinen, mikäli kanelia vahingossa joutuu keuhkoihin.
Kanelia voi vahingossa hengittää tai siihen voi tukehtua.
Ihmisen keuhkot eivät pysty hajottamaan kanelia sen sisältämän selluloosan vuoksi, joten mikäli kanelia pääsee keuhkoihin,  se pysyy siellä todella kauan.
Kaneli sisältää lievästi myrkyllistä yhdistettä kumariinia, jonka vuoksi Euroopan elintarvikevirasto (EFSA) on varoittanut kuluttamasta sitä suuria määriä.
Kaneli on suurina määrinä lievästi syövyttävää, jolloin sen joutuminen keuhkoihin voi johtaa keuhkojen arpeutumiseen.
Pahimmillaan kanelin joutuminen keuhkoihin voi johtaa tulehduksiin, keuhkokudosten turpoamiseen, astmakohtauksiin, keuhkokuumeeseen ja jopa ilmarintaan. Kaikki edellä mainitut ovat tappavia ilman asianmukaista hoitoa.
Tavallisesti tempun tuloksena on yskänpuuska, jonka seurauksena ilmaan jää kanelia ja jotkut jäävät haukkomaan henkeään. Myös oksentaminen on mahdollista. Tempun riskit voivat kuitenkin olla pahempia. Vuonna 2015 michiganilainen high school -opiskelija vietti neljä päivää sairaalassa keuhkovaivojen takia yritettyään suoriutua haasteesta. Myös moni muu ihminen on joutunut sairaalaan haasteen takia, jotkut jopa teho-osastolle.
Aiheesta muualla

Lääkäri uudesta YouTube-villityksestä: Hengenvaara! Iltalehti.  12.3.2012.
KNM Stord

| KNM Stord |
| --- | --- |
 KNM Stord

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  25. helmikuuta 1942
Laskettu vesille:  3. maaliskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  26. elokuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettavaksi 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 737 t (standardi) 2 439 t (max)
Pituus:  110,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,9 m
Syväys:  3 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  180
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,7" QF Mk IX 2 x Bofors 40 mm kaksiputkisena Mk IV Hazemeyer -asennuksena 6 x Oerlikon 20 mm 8 x 21" torpedoputkea
KNM Stord (viirinumero G26) oli Norjan laivastossa Britannian kuninkaalliselta laivastolta lainattu S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 9. tammikuuta 1940 osana 5. hätälaivueen hankintaa J. Samuel White and Companyltä Cowesista, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1943 nimellä HMS Success. Ennen aluksen valmistumista 3. syyskuuta se lainattiin 26. elokuuta Norjan laivastolle, joka nimesi sen KNM Stordiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KNM Stord Wikimedia Commonsissa
S-luokan hävittäjät
| --- | --- |
Royal Navy:  HMS Saumarez - HMS Savage - HMS Scorpion - HMS Scourge - HMS Serapis - HMS Swift
Norjan laivasto:  KNM Stord (ex- HMS Success) - KNM Svenner (ex -HMS Shark)
Katri Luomaniemi

Katri Luomaniemi (s. 11. syyskuuta 1984 Kokemäki) on suomalainen entinen salibandyn pääsarjapelaaja ja nykyinen valmentaja. Hän on kotoisin Kokemäeltä ja hänen kasvattajaseuransa on Kokemäen Pallo. Hän pelasi urallaan pääsarjassa SBS Rupu:ssa ja Classicissa. Hän voitti urallaan viisi Suomen mestaruutta ja kaksi hopeaa sekä pelasi Suomen naisten maajoukkueessa 83 maaottelua saavuttaen kolme hopeamitalia. Hänet aateloitiin Salibandyliiton pelaajalegendaksi joulukuussa 2021. Hän pelaa edelleen SBS Rupun Suomisarjajoukkueessa.
Hän on pelannut urallaan myös pesäpalloa ykkösdivisioonatasolla.
Kaarlo Saarnio

Saarnio 1930-luvun alussa.
Kaarlo Eerik (Kalle) Saarnio (20. joulukuuta 1885 Rääkkylä – 12. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi useissa elokuvissa aina 1920-luvulta kuolemaansa saakka.
Saarnio ei kertaakaan esittänyt elokuvissa suurta sankaria tai rakastajaa, eli pääroolia, mutta hän osallistui ahkerasti elokuvien tekemiseen. Vuonna 1954 valmistui kaikkiaan kuusi elokuvaa, joissa hänellä oli rooli. Saarnion suurimpia elokuvatehtäviä olivat Viirimäki elokuvassa Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931) ja kirkkoherra elokuvassa Isoviha (1939). Saarnion viimeiseksi elokuvaksi jäi Valentin Vaalan elokuva Totuus on armoton (1963).
Tasavallan presidentti Juho Kusti Paasikivi myönsi Saarniolle Pro Finlandia -mitalin vuonna 1947. Saarnio näytteli Kansan Näyttämöllä vuosina 1907–1954. Hänen veljensä oli näyttelijä Yrjö Saarnio. Saarnio oli naimisissa muun muassa näyttelijä Laina Laineen kanssa.
Saarnio on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.