stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
MonsterVerse

| MonsterVerse |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Warner Bros. Pictures  Legendary Pictures  Tōhō (Japani) 
Ensi-ilta:  2014–
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  Yhteensä (5 elokuvaa): 805–865 miljoonaa $
Tuotto:  Yhteensä (5 elokuvaa): 2,473 miljardia $
Infobox OKNimi-testi OK: 
MonsterVerse on yhdysvaltalainen multimediasarja ja jaettu universumi, joka keskittyy hirviöihin kuten Godzillaan ja King Kongiin. Elokuvien levityksestä vastaa Warner Bros. yhteistyössä Tōhōn kanssa (Godzilla-elokuvien osalta) ja tuotannosta Legendary Entertainment. MonsterVersen ensimmäinen elokuva on Godzilla (2014), Godzilla-elokuvien uudelleenkäynnistys. Toinen elokuva Kong: Pääkallosaari (2017), King Kong -elokuvien uudelleenkäynnistys. Myöhempinä elokuvina ovat ilmestyneet Godzilla II: King of the Monsters (2019), Godzilla vs. Kong (2021) ja Godzilla x Kong: The New Empire (2024). Lisäksi on tehty kaksi televisiosarjaa, Pääkallosaari (2023) ja Monarch: Legacy of Monsters (2023–).
Kehitys

Legendary Entertainment vahvisti heinäkuussa 2014 San Diego Comic-Con International -tapahtumassa, että se oli ostanut Tōhōlta oikeudet Mothraan, Rodaniin ja King Ghidorahiin. Syyskuussa 2015 Legendary julkisti, että elokuvan Kong: Pääkallosaari kehitystyö siirtyisi Universal Studiosilta Warner Brosin vastulle, minkä seurauksena alettiin spekuloida, että Godzilla ja King Kong tulisivat esiintymään samassa elokuvassa.
Lokakuussa 2015 Legendary julkisti suunnitelmansa saada Godzilla ja King Kong esiintymään elokuvassa Godzilla vs. Kong, joka saisi ensi-iltansa vuonna 2020. Legendaryn suunnitelmana on luoda jaettu elokuvauniversumi, joka keskittyy Monarchiin (vuoden 2014 Godzilla-elokuvassa esiintyneeseen hallituksen järjestöön) ja että se "tuo Godzillan ja Legendaryn King Kongin samaan ekosysteemiin muiden jättimäisten superolentojen kanssa, sekä klassisten että uusien". Vaikka Legendaryn yhteistyö Universalin kanssa muissa elokuvissa jatkuu yhä, se jatkaa yhä yhteistyötään Warner Brosin kanssa elokuvauniversumin suhteen. Myöhemmin lokakuun aikana julkistettiin, että Kong: Pääkallosaari tulee sisältämään viitteitä Monarchiin.
Toukokuussa 2016 Warner Bros. julkisti, että Godzilla vs. Kong saisi ensi-iltansa 29. toukokuuta 2020 ja ilmoittivat elokuvan Godzilla: King of the Monsters (joissain maissa Godzilla II: King of the Monsters) uudeksi ensi-illaksi 22. maaliskuuta 2019, ensi-illan oltua aiemmin suunniteltuna kesäkuulle 2018. Ensi-iltaa muutettiin myöhemmin uudelleen ja uudeksi päiväksi ilmoitettiin 31. toukokuuta 2019. Lokakuussa 2016 Legendary julkisti, että King of the Monsters tultaisiin kuvaamaan sen emoyhtiö Wandan omistamassa Qingdao Movie Metropolis -laitoksessa Kiinassa, Pacific Rim – Kapinan ohella. Saman kuukauden aikan paljastettiin, että Legendary aikoi koota käsikirjoittajien huonetta Godzilla-Kong-elokuvauniversuminsa toteuttamiseksi, Alex Garcian valvoessa projektia.
Tammikuun 2017 alussa Legendary Entertainmentin perustaja Thomas Tullin raportoitiin eronneen yhtiöstä, mutta olevan yhä mukana elokuvauniversumin tuotannossa. Samalla elokuvauniversumin viralliseksi nimeksi paljastettiin MonsterVerse. Maaliskuussa 2017 Legendary paljasti koonneensa käsikirjoittajien huoneen kehittämään MonsterVersea, Terry Rossion (joka oli myös laatimassa yhtä TriStarin Godzilla-elokuvan ensimmäisistä käsikirjoitusluonnoksista) johtaessa tiimiä, johon kuuluvat Patrick McKay, J. D. Payne, Lindsey Beer, Cat Vasko, T. S. Nowlin, Jack Paglen ja J. Michael Straczynski.
Legendaryn lisenssi Godzillaan päättyi vuonna 2020. Tammikuussa 2022 yhtiö kuitenkin paljasti tekevänsä Godzillasta ja muista titaaneista näyteltyä televisiosarjaa Apple TV+:aan, minkä lisäksi Toho paljasti heinäkuussa 2022, että Godzilla vs. Kongille tultaisiin toteuttamaan jatko-osa.
Elokuvat

| Elokuva | Ensi-ilta | Ohjaaja(t) | Käsikirjoittaja(t) | Tuottaja(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Godzilla |  2014-05-1414. toukokuuta 2014  2014-5-1616. toukokuuta 2014 | Gareth Edwards | Tarina: David Callaham Käsikirjoitus: Max Borenstein | Thomas Tull, Jon Jashni, Mary Parent ja Brian Rogers |
| Kong: Pääkallosaari | 2017-3-1010. maaliskuuta 2017 | Jordan Vogt-Roberts | Tarina: John Gatins ja Dan Gilroy Käsikirjoitus: Dan Gilroy, Max Borenstein ja Derek Connolly | Thomas Tull, Jon Jashni, Mary Parent ja Alex Garcia |
| Godzilla II: King of the Monsters |  2019-5-2929. toukokuuta 2019  2019-5-3131. toukokuuta 2019 | Michael Dougherty | Max Borenstein, Michael Dougherty ja Zach Shields | Thomas Tull, Jon Jashni, Mary Parent, Alex Garcia ja Brian Rogers |
| Godzilla vs. Kong |  2021-3-3131. maaliskuuta 2021  2021-5-2121. toukokuuta 2021 | Adam Wingard | Tarina: Terry Rossio, Michael Dougherty, Zach Shields Käsikirjoitus: Eric Pearson, Max Borenstein | Thomas Tull, Jon Jashni, Brian Rogers, Mary Parent, Alex Garcia ja Eric McLeod |
| Godzilla x Kong: The New Empire |  2024-3-2727. maaliskuuta 2024  2024-3-2929. maaliskuuta 2024 | Adam Wingard | Terry Rossio, Jeremy Slater ja Simon Barrett | Thomas Tull, Jon Jashni, Brian Rogers, Mary Parent, Alex Garcia ja Eric McLeod |
Televisiosarjat

| Sarja | Tuotantokausi | Tuotantokausi | Jaksot | Alkuperäinen julkaisu> Alkoi | Alkuperäinen julkaisu> Päättyi | Alkuperäinen julkaisu> Verkko | Showrunner | Status |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääkallosaari |  | 1 | 8 | 2023-6-2222. kesäkuuta 2023 | 2023-6-2222. kesäkuuta 2023 | Netflix | Brian Duffield | Julkaistu |
| Monarch: Legacy of Monsters |  | 1 | 10 | 2023-11-1717. marraskuuta 2023 | 2024-1-1212. tammikuuta 2024 | Apple TV+ | Chris Black | Julkaistu |
| Monarch: Legacy of Monsters |  | 2 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Apple TV+ | Chris Black | Kuvattavana |
Vastaanotto > Budjetit ja tuotot

| Elokuva | Ensi-ilta Suomessa | Ensi-ilta Suomessa | Tuotto> Yhdysvallat ja Kanada | Tuotto> Muu maailma | Tuotto> Maailmanlaajuisesti | Budjetti | Viitteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Godzilla | 14. toukokuuta 2014 | 14. toukokuuta 2014 | $200 676 069 | $324 300 000 | $529 976 069 | $160 miljoonaa |  |
| Kong: Pääkallosaari | 10. maaliskuuta 2017 | 10. maaliskuuta 2017 | $168 052 812 | $398 600 000 | $566 652 812 | $185 miljoonaa |  |
| Godzilla II: King of the Monsters | 29. toukokuuta 2019 | 29. toukokuuta 2019 | $110 500 138 | $276 100 000 | $386 600 138 | $170 miljoonaa |  |
| Godzilla vs. Kong | 14. toukokuuta 2021 | 14. toukokuuta 2021 | $93 018 000 | $329 700 000 | $422 718 000 | $155–200 miljoonaa |  |
| Godzilla x Kong: The New Empire | 27. maaliskuuta 2024 | 27. maaliskuuta 2024 | $196 350 016 | $375 400 000 | $571 750 016 | $135–150 miljoonaa |  |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | $768 597 035 | $1 704 100 000 | $2 472 697 035 | $805–865 miljoonaa |  |
Vastaanotto > Arvostelut > Elokuvat

| Elokuva | Rotten Tomatoes | Metacritic | CinemaScore |
| --- | --- | --- | --- |
| Godzilla | 75% (318 arvostelua) | 62 (48 arvostelua) | B+ |
| Kong: Pääkallosaari | 75% (368 arvostelua) | 62 (49 arvostelua) | B+ |
| Godzilla II: King of the Monsters | 41% (322 arvostelua) | 48 (46 arvostelua) | B+ |
| Godzilla vs. Kong | 76% (393 arvostelua) | 59 (57 arvostelua) | A |
| Godzilla x Kong: The New Empire | 54% (229 arvostelua) | 47 (51 arvostelua) | A- |
Tavukirjoitus

Katakana on toinen japanin kielessä käytettävistä tavumerkistöistä.
Tavukirjoitus eli syllabinen kirjoitus on kirjoitusjärjestelmä, jossa kirjoitusmerkit kuvaavat tavuja.
Tavumerkkejä käyttäviä kirjoitusjärjestelmiä ovat esimerkiksi japanin kirjoitusjärjestelmä, cherokeelainen kirjaimisto, lineaari-B-kirjoitus ja todennäköisesti myös minolaiset kirjoitusjärjestelmät (kreetalaiset hieroglyfit, lineaari-A-kirjoitus), erilaiset intialaiset kirjoitusjärjestelmät sekä muinainen nuolenpääkirjoitus.
Joidenkin tavukirjoitusjärjestelmien tavut kattavat kielen kaikki tavut (esimerkiksi k-alkuiset ka, ke, ki, ko ja ku). Joissakin järjestelmissä käytetään konsonanttitavumerkkejä, joissa vokaali on vain oletettu (esimerkiksi konsonanttimerkki k voidaan yhdistää vokaaleihin mutta luetaan yksinään ka). Joissakin järjestelmissä merkistöstä puuttuvat tavut saadaan aikaan yhdistämällä kaksi tavumerkkiä (kuten kan ← ka + an).
Tavumerkistöissä on vähemmän merkkejä kuin sanakirjoitusmerkistöissä mutta enemmän kuin aakkostoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tavukirjoitus Wikimedia Commonsissa
Teisko-Aitolahti

Teisko-Aitolahti-lehti on suomalainen Ruovedellä ilmestyvä Teiskon ja Aitolahden paikallislehti jota on julkaissut vuodesta 2001 Ruoveden Sanomalehti Oy. Lehti ilmestyy kerran viikossa torstaisin ja se on perustettu 1925.
Ruoveden Sanomalehti Oy julkaisee myös Ruovesi-paikallislehteä.
Aiheesta muualla

Ruovesi- ja Teisko-Aitolahti-lehtien kotisivut
Teisko-Aitolahti-lehden vuosikerrat 1925-1929 digitoituna Kansalliskirjastossa
Tervajärvi (Parkano, Luomankylä)

| Tervajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°07′20″N, 22°55′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuivasjärven valuma-alue (35.56)
Laskujoki:  oja Pitkäjärveen 
Järvinumero:  35.563.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,7 m 
Rantaviiva:  0,802 km 
Pinta-ala:  0,0386 km² 
 fiTervajärvi 
Tervajärvi  on Pirkanmaalla Parkanossa Luomankylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Tervajärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 300 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Kuivasjärveltä länteen Myllykankaalla loivassa painanteessa, joka liittyy vieresen Pitkäjärveen. Järveen laskee viisi suo-ojaa järveä ympäröiviltä soilta. Sen 350 metriä pitkä laskuoja on kaivettu painanteen pohjaan ja se laskee Pitkäjärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 800 metriä ja se on pääasiassa painanteeseen muodostunutta suota. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa metsätiet Luomankylältä.
Tehosekoitin

Tehosekoitin
Tehosekoitin on kodinkone, jota käytetään ruoka-aineiden sekoittamiseen tai soseuttamiseen. Tehosekoitin on usein pystymallinen laite, joka koostuu astiasta, johon sekoitettavat aineet laitetaan, pohjalla olevasta sekoittavasta terästä sekä sitä pyörittävästä koneistosta. Astiassa on yleensä kansi, joka estää astian sisältöä roiskumasta koneen ollessa käynnissä. Varsinainen koneisto on yleensä erillisessä alustassa, josta sekoitusastian telineen saa irrotettua, kun sen sisältö halutaan kaataa muuhun astiaan. Ensimmäisen pienen nykyaikaisen tehosekoittimen keksi Stephen Poplawski 1922.
Ominaisuudet

Tehosekoittimissa käytetään 1–2-litraisia sekoitusastioita, jotka on tehty lasista, muovista tai ruostumattomasta teräksestä. Lasiset tehosekoittimet ovat raskaampia ja vakaampia. Sekoitetut ruoka-aineet voivat naarmuttaa muovitehosekoitinta ja muovi voi imeä ainesten hajua. Ruostumatonta terästä käytetään ulkonäön vuoksi, mutta se rajoittaa tehosekoittimen sisälle näkemistä.
Tehosekoittimissa on yleensä kolmesta 16:een nopeusasetusta, mutta kaikki käyttäjät eivät hyödy suuremmasta nopeusvaihtoehtojen määrästä.
Jos tehosekoittimessa on irrotettavat terät, sekoitusastiassa pitää olla o-rengas tai muunlainen tiiviste laitteen alaosan ja astian välillä vuotojen välttämiseksi. Sekoitusastia pyritään muotoilemaan siten, että se lisää ainesten kulkemista terien läpi sen sijaan, että ainekset vain pyörisivät ympyrää.
Tehosekoittimen alaosassa on teriä pyörittävä sähkömoottori, ja sen pinnalla on säätimet. Nykyaikaisissa tehosekoittimissa on useita nopeusvaihtoehtoja. Pienitehoisissa tehosekoittimissa tarvitaan lisäksi nestettä, jotta laite toimii oikein. Neste auttaa kiinteitä aineksia liikkumaan sekoitusastiassa siten, että ne pääsevät kosketuksiin terien kanssa. Terät luovat vesipyörteen, joka siirtää aineksia ylhäältä alas, jolloin ne pääsevät kosketuksiin terien kanssa. Tällöin syntyy homogeeninen seos. Suuritehoisilla tehosekoittimilla voidaan murskata jyviä ja jäätä myös nesteettä.
Käyttökohteita

Tehosekoittimet on suunniteltu ruoka-aineiden ja juomien sekoittamiseen, soseuttamiseen ja hienontamiseen. Ne ovat yleensä niin tehokkaita, että niillä voi murskata myös jäätä.
Tehosekoittimia on sekä koti- että yrityskäytössä. Niitä käytetään keittiöissä moniin tarkoituksiin, muun muassa:
jauhamaan puolikiinteät ainekset kuten tuoreet hedelmät ja vihannekset soseiksi.
sekoittamaan jäätelö, maito ja makeat kastikkeet pirtelöiksi.
sekoittamaan ja murskaamaan jäätä drinkeissä kuten Zombiessa, Piña Coladassa ja Margaritassa.
murskaamaan jää ja sekoittamaan ja soseuttamaan muut ainekset alkoholittomissa juomissa kuten smoothieissa ja eräissä erikoiskahveissa.
emulgoinnissa.
pienten kiinteiden ruoka-aineiden kuten mausteiden ja siementen pilkkomiseen pienemmiksi tai jauhamiseen kokonaan jauheeksi tai pähkinävoiksi.
sekoittamaan jauheiden, rakeiden ja/tai nesteiden seokset huolellisesti.
helpottamaan kiinteiden aineiden liuottamista.
Tehosekoittimia käytetään myös mikrobiologiassa ja elintarviketieteessä. Tavallisten keittiötyylisten tehosekoitinten lisäksi on olemassa monia toisenlaisia tehosekoittimia laboratoriokäyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tehosekoitin Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Blender
Käännös suomeksi
3D-televisio

3D-television katsojia.
3D-televisio pystyy näyttämään stereoskooppista kuvaa, joka luo ihmisen aivoille vaikutelman kolmiulotteisesta kuvasta. 3D-sisältöä televisiot voivat näyttää joko suoraan antenni- tai kaapeliverkosta (mikäli niissä lähetetään 3D-sisältöä), 3D-blu-ray-soittimista tai 3D-näytönohjaimella varustetuista tietokoneista. Yleisimmin 3D-sisältöä toistetaan 3D-blu-ray-levyiltä, joiden katsomiseen tarvitaan yhteensopiva 3D-blu-ray-soitin.
Joissakin 3D-televisiot voivat muuttaa tavanomaisen 2D-lähetyksen keinotekoisesti 3D-kuvaksi. Näin tuotettu 3D-kuva ei vastaa kuitenkaan laadultaan aitoa 3D-sisältöä vaan muistuttaa lähinnä eri syvyystasoille jaettua keinotekoista View Master -kuvaa, ja jotkin kohteet saattavat leijua väärässä kohdassa syvyysavaruutta. Parhaimmillaan keinotekoinen 3D-kuva voi hillitysti toteutettuna kuitenkin olla varsin vaikuttava efekti ja tuo 2D-kuvaan uutta elävyyttä.kenen mukaan? Uusimmissa malleissa 3D-muunnosalgoritmit ovat selvästi parempia kuin alkuaikoina ja tuottavat esim. lasten piirretyissä kohtuullisen toimivan lopputuloksen.
Suomessa 3D-televisiot tulivat myyntiin kesällä 2010. Aluksi televisiot hyödynsivät aktiivilasitekniikkaa, mutta vuonna 2011 myyntiin tulivat uudempaa passiivilasitekniikkaa käyttävät televisiot, joissa on pyritty pääsemään eroon aktiivilasitekniikan haittapuolista, kuten lasien paristonvaihtotarpeesta ja kuvan himmeydestä, heikosta kontrastista ja välkynnästä. Passiivilaseilla nämä ongelmat on voitu voittaa, mutta hintana on ollut pystyresoluution puolittuminen 1080 juovasta 540:een. Kummallakin tekniikalla on omat vannoutuneet kannattajansa. Tällä hetkellä käytännössä kaikki käytössä olevat tekniikat edellyttävät jonkinlaisten 3D-lasien käyttämistä. Lasiton tekniikka odottaa vielä tulemistaan, vaikka joitakin erityismalleja onkin esitelty käytössä.
Suurin TV-valmistaja Samsung lopetti 3D-televisioiden valmistuksen vuonna 2016. LG ja Sony lopettivat vuonna 2017. Vuonna 2023 kaupoista ei enää löydy 3D-televisioita.  Syiksi 3D-televisioiden häviämiselle on mainittu mm. huono digi-tv-siirtymän keskelle osunut ajoitus;  yhteensopimattomat ja kalliit lasit; tarve hankkia uusia laitteita kuten Blu-Ray-soittimia ja vahvistimia; 2D–3D-muunnosten heikko laatu; hämärä kuva; 3D-livelähetysten hankala ja kallis toteutus;  vähittäismyynnin ongelmat; yhteiskatselun hankaluus; television vaatimaton kolmiulotteisuusvaikutelma verrattuna videoprojektorin kuvaan; sekä 3D-tuen puute uusissa korkean resoluution videostandardeissa.
Aktiivilasitekniikka

Aktiivilasitekniikka on vanhempi ja alkuperäinen 3D-television näyttötekniikka. Tekniikka perustuu kauko-ohjattavilla nestekidesulkimilla varustettujen 3D-aktiivisuljinlasien käyttöön. 3D-kuvaa näyttävä televisio lähettää joko infrapuna- tai radiotaajuista tahdistussignaalia, jonka ohjaamana lasit sulkevat vuoron perään vasenta ja oikeaa linssiä. Samaan aikaan televisio näyttää koko ruudun kokoisen kuvan vuorotellen vasemmalle ja oikealle silmälle. Kuva vaihtuu silmältä toiselle tavallisesti noin 50 Hz:n taajuudella. Etuna tässä tekniikassa on kuvan täyden resoluution (1080p) säilyminen, mikä näkyy terävämpänä kuvana. Haittana on monimutkainen ja kallis tekniikka ja se, että 3D-aktiivilasit tarvitsevat virtaa. Tavallisimmin virrantarve on ratkaistu paristoilla tai ladattavalla akulla.
Eräissä aktiivilasitekniikkaa käyttävissä teräväpiirtotelevisiomalleissa 3D-kuvan pystyresoluutio esitetään kuitenkin puolitettuna (1080p → 540p). Kun Samsung ja LG mainostivat Saksassa 3D-televisioita merkinnällä ”Full HD 3D”, vaikka kyseiset mallit saattoivat esittää 3D-kuvaa vain puolitetulla resoluutiolla, Saksan kuluttajaviranomainen Verbraucherzentrale Bundesverband ryhtyi oikeustoimiin harhaanjohtavan markkinoinnin takia.
Sulkimen takia aktiivilasien kuva välkkyy, vaikka parhaimmissa toteutuksissa kaikki eivät sitä havaitsekaan. Myös lasien sisäpinnasta heijastuva ympäristön hajavalo välkkyy tästä syystä. Migreenikoille tai epileptikolle välkyntä voi kuitenkin aiheuttaa kohtauksen, ja useat muutkin ovat valittaneet päänsärystä kokoillan elokuvan katsomisen jälkeen.kenen mukaan? Nestekidesuljin ei läpäise kaikkea valoa, vaan se himmentää lävitseen tulevaa valoa silloinkin kun suljin on auki. Lisäksi suljin on kiinni puolet ajasta, joten yhteisvaikutuksena silmään saapuvan valon määrä vähenee tyypillisesti 70–80 %, mikä heikentää kuvan kontrastia merkittävästi. Välkynnän minimoimiseksi ja vähäisen valon läpäisevyyden kompensoimiseksi on aktiivilasitekniikkaa käytettäessä katseluhuone pimennettävä mahdollisimman tarkoin.
Aktiivilasit ovat tekniikan takia kalliimmat kuin passiivilasit. Niiden hinta alkaa noin 40 eurosta ylöspäin.[lähde? ]
Passiivilasitekniikka

Passiivilasitekniikka on uudempi 3D-tekniikka, joka tuli markkinoille vuoden 2011 aikana. Alkuvaiheessa tekniikka kärsi suppeammasta katselukulmasta kuin aktiivitekniikka. Kuvassa saattoi näkyä myös polarisaation ja puolittuneen pystyresoluution aiheuttamia vaakasuuntaisia tummia juovia, mutta nämä ongelmat on pääosin ratkaistu jo vuoden 2012 malleissa.
Tekniikka perustuu polarisaation käyttöön. Passiivilasitekniikassa TV-näytön edessä on polarisoiva kalvo, joka näyttää vierekkäisten vaakarivin pikselit eri tavoin polarisoituna. Laseissa on vastaavasti eri tavoin polarisoidut linssit vasemmalle ja oikealle silmälle. Joka toinen vaakarivi näyttää vasemmanpuoleista kuvaa, joka toinen oikeanpuoleista kuvaa. Kumpikin kuva näkyy yhtä aikaa kummallekin silmälle eikä kuva välky. Polarisointi voidaan tehdä joko lineaarisena polarisaationa (vaaka- ja pystysuunta) tai kierteispolarisaationa (myötäpäivään ja vastapäivään). 3D-televisioissa käytetään kierteispolarisaatiota, sillä se sallii pään kallistamisen ilman että 3D-efekti häviää.
Passiivipaneelissa voidaan käyttää suurempia päivitystaajuuksia 3D-tilassa kuin aktiivipaneelissa, sillä lasien nestekidesulkimien hitaus ei rajoita päivitystaajuutta. Haittapuolena passiivitekniikassa on se, että kuvan pystysuuntainen resoluutio puolittuu (1080p → 540p), sillä joka toinen pikselirivi näyttää vasenta kuvaa ja joka toinen oikeaa. Vaakasuuntainen teräväpiirtotarkkuus ei kuitenkaan muutu miksikään, joten kuva on vaakasuunnassa täyttä teräväpiirtoa (mikäli lähdemateriaali on sellaista). Näin ollen lopputuloksesta ei käytännössä useinkaan huomaa, että pystytarkkuus on puolittunut.kenen mukaan? Tarkkuuden puolittumista kompensoi kirkkaampi kuva, jonka ansiosta kontrasti on parempi, ja siksi kuva näyttää käytännössä yhtä terävältä kuin aktiivitekniikassa.kenen mukaan?
Passiivitekniikan etuna on kuvan suurempi kirkkaus ja lasien edullisuus ja keveys; tosin uusimmat aktiivilasitkin ovat nykyisin jo varsin kevyitä. Silti on aina mahdollista tehdä kevyemmät passiivilasit kuin aktiivilasit. Passiivilaseja on saatavana myös silmälasien päälle laitettavina klipseinä, kuten tavallisia aurinkolasejakin, mikä on etenkin silmälasien käyttäjille merkittävä etu. Passiivilasien hinta alkaa noin 10 eurosta ylöspäin.
ColorCode 3D

ColorCode 3D on 2000-luvulla kehitetty vastaväreihin perustuva 3D-tekniikka. Siinä kuvaa katsotaan vasemmalla silmällä olevan keltaoranssin (amber) ja oikealla olevan sinisen linssin läpi.Tämäkin on siis tavallaan tietynlainen passiivilasitekniikka, mutta etuna on se, että 3D kuvaa voi katsoa mistä tahansa televisiosta. Vasen silmä vastaanottaa väri-informaation ja oikea silmä mustavalkoisen syvyysinformaation sinisen suodattimen läpi. Aivot yhdistävät kuvat kolmiulotteiseksi kuvaksi. Sininen suodatin päästää läpi valoa, jonka aallonpituus on noin 450 nm ja keltaoranssi yli 500 nm:n aallonpituudet, ja siksi kuvassa näkyy laaja värikirjo.
Ilman laseja näkyy värillinen 2D-kuva, jossa ääriviivoissa on vaaleansinistä ja keltaista. Vuoden 2011 alussa suomalainen 3D-TV-kanava käytti tätä tekniikkaa antenniverkon testilähetyksissä.
Anaglyfinen 3D

Anaglyfinen 3D-menetelmä perustuu värisuodatukseen. Anaglyfiset 3D-lasit ovat yleensä joko puna-viher- tai sini-puna-väriset. Väriavaruus jää kuitenkin vaillinaiseksi, ja se on voimakkaasti sävyttynyt. Näin koodattua 3D-sisältöä voidaan kuitenkin näyttää millä tahansa ruudulla tai valkokankaalla.
Yleensä anaglyfistä 3D-tekniikkaa on käytetty huvipuistojen ja tivolien 3D-elokuvissa: lasit ovat olleet halpoja tai jopa kertakäyttöisiä pahvilaseja, joissa on värilliset muovikalvo- tai sellofaanilinssit.
Vuoden 2008 elokuva Matka maan keskipisteeseen julkaistiin DVD:llä myös anaglyfisenä 3D-versiona, ja pakkaus sisälsi muutamat sini-puna-väriset lasit.
Auto 3D eli lasiton 3D

Tämä autostereoskopinen tekniikka ei vaadi 3D-lasien käyttämistä lainkaan, vaan 3D-kuva muodostuu automaattisesti katsojan eteen. Autostereoskopia voidaan aikaansaada joko linssitekniikalla tai parallaksisuotimella. Näiden tekniikoiden ongelmana on se, että kolmiulotteinen kuva voidaan aikaansaada vain joko yhteen ainoaan pisteeseen tai useampaan erilliseen pisteeseen, mutta näiden kohtien välillä 3D-efektiä ei synny. Ongelmaa on pyritty kiertämään käyttämällä kameratekniikkaa, joka seuraa katsojan silmiä ja säätää linssistöä tai suodinta. Tällä hetkellä kaupalliset sovellukset ovat rajoittuneet kuitenkin lähinnä kädessä pidettäviin pelikonsoleihin ja muihin vastaaviin pieninäyttöisiin erikoislaitteisiin. Suuremman mittakaavan näytöt odottavat vielä tekniikan kehittymistä ennen kaupallistamistaan.
Aktiivilasien toiminta kaavamaisesti esitettynä.
Näyte 3D-elokuvan Matka maan keski­pisteeseen anaglyfisestä DVD-julkaisusta.
Tallinnanaukio

Tallinnanaukio nähtynä Itäkeskuksen metroaseman ulkoisen sisäänkäynnin kupeesta.
Tallinnanaukio ja kauppakeskus Itiksen vanhimman osan julkisivua.
Tallinnanaukio (ruots. Revalsplanen) on aukio Itäkeskuksessa Helsingissä. Tallinnanaukiolta on suora pääsy kauppakeskus Itikseen, ja siellä on myös Itäkeskuksen metroaseman toinen itäisistä sisäänkäynneistä, jonka laiturialueelta metrot lähtevät keskustaan. Tallinnanaukion lähettyvillä sijaitsevat myös Itä-Helsingin kulttuurikeskus Stoa ja Itäkeskuksen linja-autoasema. Aukiolla on myös Kimmo Schroderuksen veistos Kuru.
Palvelut

Tallinnanaukiolla sijaitsevat muun muassa Itäkeskuksen apteekki, Itäkeskuksen posti, Terveystalo Itäkeskus ja luontaistuotekauppa Life. Lisäksi Tallinnanaukiolla on useita ravintoloita ja baareja, ja kesäisin toritoimintaa.
Järjestyksenvalvonta

Heinäkuun puolessa välissä 2010 Helsingin Poliisi antoi kauppakeskuksen vartijoille luvan poistaa Tallinnanaukiolta humalaiset, päihteidenkäyttäjät ja muut häiriökäyttäytyjät. Syitä tähän ovat Tallinnanaukion läpi kulkeva suuri ihmismäärä ja Itäkeskuksen metroaseman asema tärkeänä joukkoliikenteen solmukohtana.