stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abortti Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Iso-Britannia > Englanti ja Wales

Vuoden 1861 rikosten vastainen henkilölaki Englannissa ja Walesissa kieltää lääkkeiden antamisen tai välineiden käytön abortin tekemiseen ( pykälä 58 ) ja lääkkeiden tai muiden esineiden hankkimisen abortin aikaansaamiseksi ( pykälä 59 ), vaikka myöhemmässä laissa on säädetty erilaisia syistä, jotka mahdollistavat abortin olevan laajalti saatavilla.
Infant Life (Preservation) Act 1929 muutti Englannin ja Walesin lakia siten, että se tekee lasten tuhoamisesta rikoksen – tapauksissa, joissa kuka tahansa "joka aikomuksenaan tuhota sellaisen lapsen elämä, joka voi syntyä elävänä, millä tahansa tahallisella teolla saa lapsen kuolemaan ennen kuin se on olemassa äidistään riippumattomasti." Lapsen, jonka äiti on ollut raskaana 28 viikkoa, katsotaan tässä laissa "syntymään elävänä". Vuoden 1929 laki tarjoaa myös puolustuksen, jossa todistetaan, että lapsen kuoleman aiheuttaminen "on tehty hyvässä uskossa ainoastaan äidin hengen suojelemiseksi".
Vuoden 1967 aborttilaki alun perin salli "rekisteröidyn lääkärin tekemän abortin, jos kaksi rekisteröityä lääkäriä uskoo, että ne ovat muodostuneet hyvässä uskossa" seuraavin perustein:
riski raskaana olevan naisen hengelle tai vaurio raskaana olevan naisen tai hänen perheensä olemassa olevien lasten fyysiselle tai henkiselle terveydelle; ja
huomattava riski, että jos lapsi syntyisi, se kärsisi sellaisista fyysisistä tai henkisistä poikkeavuuksista, että hän on ”vakavasti vammainen”.
Laki tuli voimaan vuonna 1968, ja siinä sovellettiin alun perin 28 viikon ikärajaa pikkulasten henkien säilyttämistä koskevan lain mukaisesti.  Vuoden 1990 ihmishedelmöitystä ja embryologiaa koskeva laki muutti sitä seuraavien perusteiden hyväksymiseksi:
Peruste A – riski raskaana olevan naisen hengelle;
Peruste B – raskaana olevan naisen fyysiselle tai henkiselle terveydelle vakavan pysyvän vamman estämiseksi;
Peruste C – raskaana olevan naisen fyysisen tai henkisen terveyden vammautumisriski (enintään 24 viikkoa raskauden aikana);
Peruste D – raskaana olevan naisen perheen olemassa olevien lasten fyysisen tai henkisen terveyden vammautumisriski (enintään 24 viikkoa raskauden aikana);
Peruste E – huomattava riski, että lapsi syntyessään kärsisi sellaisista fyysisistä tai henkisistä poikkeavuuksista, jotka ovat vakavasti vammaisia;
peruste F - raskaana olevan naisen hengen pelastaminen; tai
peruste G – raskaana olevan naisen fyysisen tai henkisen terveyden vakavan pysyvän vamman estämiseksi hätätilanteessa.
Iso-Britannia > Skotlanti

Abortista tuli rikos Skotlannissa vuoden 1967 aborttilain  hyväksymisen myötä, ja se viittaa "kaikkiin aborttien hankintaan liittyviin oikeussääntöihin".  Ennen 1967 lukua Skotlannissa ei ollut aborttirikosta. Jos abortin seurauksena olisi kuitenkin aiheutunut vahinkoa, olisi voitu soveltaa erilaisia rikoksia, jolloin abortti olisi kuulunut tuomioistuimelle esitetyn hakemuksen tai syytteen rikoksen muodostavien seikkojen kuvaukseen.
Pohjois-Irlanti > Laki ennen vuotta 2019

Ennen vuoden 2019 merkittäviä lakimuunnoksia Pohjois-Irlannissa oli kaksi keskeistä aborttilakia:
Vuoden 1861 rikoksista henkilöön kohdistuvassa laissa ( 58 ja 59 kohdat) kiellettiin keskenmenon aiheuttamisyritykset;
Criminal Justice Act (Pohjois-Irlanti) 1945 ( 25 ja 26 jaksot) sääti poikkeuksen toimimisesta "vilpittömässä mielessä ainoastaan äidin hengen suojelemiseksi" ja loi myös lapsen tuhoamisen rikoksen eli lapsen saattamisen kuolemaan "ennen kuin se on äidistään riippumaton".
Siviili- ja rikosoikeus siirrettiin Pohjois- Irlannille vuoden 1920 Irlannin hallituksen lain ( 4 jakso ) nojalla, ja Pohjois-Irlannin parlamentti sääti vuoden 1945 lain, jolla otettiin käyttöön samat muutokset kuin vuoden 1929 Infant Life (Preservation) Act -laki oli tehnyt Englannissa ja Walesissa. Vuonna 1948 perustettiin integroitu ja valtion rahoittama terveys- ja sosiaalipalvelu, joka täydentää Kansallista terveydenhuoltoa ja tarjoaa myös valtion rahoittamia sosiaalipalveluja äideille ja lapsille.
Pohjois-Irlanti > Lakimuutokset: 2019–2020

Parlamentti muutti Pohjois-Irlannin aborttilakia, kun Pohjois-Irlannin johtokunta keskeytettiin vuosina 2017–2020. Yhdistyneiden kansakuntien naisiin kohdistuvan syrjinnän poistamista käsittelevä komitea (CEDAW) julkaisi helmikuussa 2018 suositukset aborttilain vapauttamiseksi Pohjois-Irlannissa Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevassa tutkimuksessaan (yleissopimuksen valinnaisen pöytäkirjan 8 artiklan mukaisesti). (kaikenlaisen naisten syrjinnän poistaminen).
Pohjois-Irlannin (Executive Formation jne) Act 2019 -laki, joka hyväksyttiin 24. heinäkuuta 2019, pidensi toimeenpanovallan palauttamisen määräaikaa 21:een lokakuuta 2019. Stella Creasykansanedustajan esittämän yksityisen jäsenen muutoksen mukaan, jos johtokuntaa ei palauteta kyseiseen päivämäärään mennessä, laki:
vaatia Pohjois-Irlannin ulkoministeriä panemaan täytäntöön CEDAW-raportissa esitetyt aborttia koskevat suositukset;
kumoaa Pohjois-Irlannin lain nojalla vuoden 1861 rikoksista henkilöitä vastaan tehdyn lain pykälät 58 ja 59;  ja
vaatia valtiosihteeriä asetuksella tekemään lisämuutoksia lakiin 31. maaliskuuta 2020 voimaan tulevien asetusten suositusten noudattamiseksi.
Koska toimeenpanovaltaa ei palautettu, pykälät 58 ja 59 1861 laista palautettiin 21 .lokakuuta. 2019.  "Elävänä syntyvän" lapsen elämän oikeudellinen suojelu jatkui vuoden 1945 rikosoikeudellisen lain (Pohjois-Irlanti) nojalla .
Toimeenpitovalta palautettiin tammikuussa 2020, mutta aborttilain täytäntöönpanoa jatkettiin ympäri Westminsteriä. Pohjois-Irlannin vuoden 2020 aborttisäännöt annettiin parlamentille 25. maaliskuuta 2020, kyseiset säännöt tulivat valtaan 31. maaliskuuta 2020.
Säännöt sallivat abortin Pohjois-Irlannissa seuraavissa olosuhteissa:
jos raskaus ei ole ylittänyt kahdettatoista viikkoa;
raskaana olevan naisen fyysisen tai henkisen terveyden vammautumisvaara (24 viikon ikärajaan asti);
raskaana olevan naisen hengenvaara tai vakavan pysyvän vamman vaara fyysiselle tai henkiselle terveydelle;
vakava sikiön vajaatoiminta – "merkittävä riski, että jos lapsi syntyisi, se kärsisi sellaisesta fyysisestä tai henkisestä vammasta, että se on vakavasti vammainen" (ilman aikarajoitusta); tai
kuolemaan johtava sikiön poikkeavuus – "merkittävä riski, että sikiön kuolema on todennäköistä ennen syntymää, sen aikana tai pian sen jälkeen" (ilman aikarajoitusta).
Säännöt korvattiin aborttiasetuksella (Pohjois-Irlanti) (nro 2) 2020, jotka olivat olennaisesti samat kuin aiemmat säännöt pienin korjauksin; kyseiset asetukset tulivat voimaan 14. toukokuuta 2020.
Kruununalusmaat

Vaikka Jersey, Guernsey ja Mansaari eivät enää ole osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa, koska ne ovat osa yhteistä matkailualuetta, näillä saarilla asuvat ihmiset, jotka päättävät tehdä abortin, ovat matkustaneet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vuoden 1967 aborttilain jälkeen.
Kruununalusmaat > Jersey

Jerseyssä on laillista tehdä abortti raskauden ensimmäisten 12 viikon aikana, jos nainen on "hädässä" ja pyytää sitä;   ensimmäisten 24 viikon aikana sikiön poikkeavuuksien yhteydessä; ja milloin tahansa pelastaakseen naisen hengen tai estääkseen vakavan pysyvän vamman. Kriteerit vahvistettiin vuoden 1997 raskauden keskeytyslaissa (Jersey) .
Kruununalusmaat > Guernseyssä

Guernseyssä on laillista tehdä abortti ensimmäisen 24 raskausviikon aikana ja milloin tahansa, jos sikiössä on merkittäviä poikkeavuuksia, tai naisen hengen pelastamiseksi tai vakavan vamman estämiseksi.
Kruununalusmaat > Mansaari

Toukokuun 24. päivästä 2019  lähtien Mansaarella on laillista tehdä abortti ensimmäisen 14 raskausviikon aikana, sen jälkeen 24. viikkoon asti, kunhan laissa määritellyt kriteerit täyttyvät, ja siitä eteenpäin, ja jos on olemassa vakava vakavan loukkaantumisen tai kuoleman vaara. Aborttia säätelee vuoden 2019 aborttiuudistuslaki.
Kruununalusmaat > Vuoden 1967 laki

Vuoden 1967 aborttilailla pyrittiin selventämään aborttilakia. David Steelin esittelemä ja kiihkeän keskustelun aiheena oleva se mahdollisti laillisen abortin useilla syillä, ja se lisäsi kansallisen terveyspalvelun tarjoaman ilmaisen palvelun suojaa. Laki hyväksyttiin 27. lokakuuta 1967 ja se tuli voimaan 27. huhtikuuta 1968.
Ennen kuin vuoden 1990 ihmishedelmöitys- ja embryologialaki muutti lakia, vuoden 1929 infant Life Preservation Act -laki toimi puskurina vuoden 1967 aborttilaille. Tämä tarkoitti, että abortteja ei voitu tehdä, jos lapsi "voi syntyä elävänä". Siksi vuoden 1967 aborttilaissa ei asetettu lakisääteistä rajaa, vaan raja oli se, jonka tuomioistuimet päättivät ajankohdaksi, jolloin lapsi voi syntyä elävänä. C v S -tapaus vuonna 1987 vahvisti, että tuolloin 19-22 viikoa vanha sikiö ei kyennyt syntymään elävänä.  Vuoden 1967 laki edellytti, että kahden lääkärin on hyväksyttävä toimenpide ennen sen suorittamista.
Tilastot > Lailliset abortit perustein

Vuonna 2020 laillisia abortteja toteutettiin seuraavin perustein Englannissa ja Walesissa
| Ensisijainen maaperä | Määrä |  % | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Perusteet A/F/G | 98 | 0,05 | Raskaana olevan naisen hengenvaara (tai hätätilanteissa) |
| Peruste B | 31 | 0,01 | Estä raskaana olevan naisen vakava pysyvä vamma |
| Peruste C | 206 768 | 98,1 | Raskaana olevan naisen fyysisen/psyykkisen terveyden vahingoittumisen vaara |
| Peruste D | 778 | 0,37 | Muiden lasten fyysisen/psyykkisen terveyden vammautumisvaara |
| Peruste E | 3 185 | 1,51 | Fyysinen tai henkinen poikkeavuus syntymättömässä lapsessa |
| Kaikki yhteensä | 210 860 | 100,0 |  |
Laillisia abortteja tehtiin Skotlannissa samana vuonna seuraavin perustein:
| Ensisijainen maaperä | Määrä | % | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Perusteet A/B/D/F/G | 34 | 0,25 | Raskaana olevan naisen hengenvaara (ja muut syyt, joita ei olla lueteltu listassa) |
| Peruste C | 13 572 | 98,2 | Raskaana olevan naisen fyysisen/psyykkisen terveyden vahingoittumisen vaara |
| Peruste E | 209 | 1,51 | Fyysinen tai henkinen poikkeavuus syntymättömässä lapsessa |
| Yhteensä | 13 815 | 100,0 |  |
Vuonna 2020 yhteensä 371 Pohjois-Irlannista Englantiin ja Walesiin naista saivat abortin kyseisissä maissa:
367 – raskaana olevan naisen fyysisen tai henkisen terveyden vahingoittumisvaaran vuoksi; ja
4 – syntymättömän lapsen fyysisen tai henkisen poikkeavuuden vuoksi.
Samana vuonna 194 Irlannin tasavallasta Englantiin ja Walessiin matkustanutta naista saivat abortin kyseisissä maissa:
131 – raskaana olevan naisen fyysisen tai henkisen terveyden vahingoittumisvaaran vuoksi; ja
63 – syntymättömän lapsen fyysisen tai henkisen poikkeavuuden vuoksi.
Tilastot > Lailliset abortit raskauden mukaan

Isossa-Britanniassa suurin osa aborteista toteutetaan alle 10 raskausviikon jälkeen hedelmöitymisestä. Luvut ja prosenttiosuudet Englannissa, Walesissa, Skotlannissa ja Isossa-Britanniassa kokonaisuudessaan olivat vuonna 2020 seuraavat. Pohjois-Irlannista ei ole saatavilla tietoja raskaudesta ja abortista samalta vuodelta.
| Raskaus | Englanti ja Wales | % | Skotlanti | % | Iso-Britannia | % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3-9 viikkoa | 185,559 | 88,0 | 12,108 | 87.6 | 197,667 | 88,0 |
| 10-12 viikkoa | 11,654 | 5.5 | 983 | 7.1 | 12,637 | 5.6 |
| 13-19 viikkoa | 10,736 | 5.4 | 651 | 4.7 | 11,387 | 5.1 |
| 20 viikkoa ja enemmän | 2,911 | 1.4 | 73 | 0.5 | 2,984 | 1.3 |
| Kaikki yhteensä | 210 860 | 100 | 13,815 | 100 | 224 675 | 100 |
Tilastot > Lailliset abortit maittain/alueittain

| Kansakunta/alue | Aborttien määrä |
| --- | --- |
Lontoo: 42,630
Kaakkois-Englannissa: 28,723
Lounais-Englannissa: 15,008
Itä-Englannista: 19,819
Läntinen Keskimaa: 23,159
East Midlands: 14,806
Luoteis-Englannissa: 29,927
Yorkshire ja Humber: 18,013
Koillis-Englannissa: 7,998
Englanti: 200 083
Wales: 9,834
Englanti ja Wales (asukkaat): 209 917
Englanti ja Wales (muut kuin asukkaat): 934
Skotlanti: 13,815
Iso-Britannia: 224 675
Tilastot > Aborttirikokset

Vuosikymmenellä 2009–2010 ja 2019–2020 lukujen välissä Englannin ja Walesin sisäministeriön tilastot kirjasivat:
61 aborttia koskevaa tapausta (rikoksista henkilöön kohdistuvan lain nojalla);
80 elinkelpoisen syntymättömän lapsen tahallista tuhoamista (lapsen tuhoaminen Vauvojen Hengen Säilytys-lain mukaisesti).
Englannin ja Walesin Crown Prosecution Servicen ohjeissa abortin (laittoman) hankkiminen luetellaan lasten hyväksikäyttörikokseksi  ja huomautetaan, että jotkin laittomat abortit voidaan tehdä kunniarikoksiksi, jotka on tehty naisten rankaisemiseksi "väitetyt tai havaitut perheen ja/tai yhteisön käyttäytymissääntöjen rikkomukset."
Tilastot > Kehityssuunnat vuodesta 1967

Vuoden 1967 jälkeen laillisten aborttien vuosittainen määrä kasvoi nopeasti ja laittomista aborteista johtuvat kuolemat ja sepsiksen määrä kokivat nopean laskun.  Vuonna 1978 Isossa-Britanniassa asuville naisille tehtiin yhteensä 121 754 aborttia ja ulkomailla asuville naisille 28 015 aborttia.  Aborttien määrän kasvuvauhti alkoi laskemaan 1970-luvun alusta ja aborttien määrä putosi vuodesta 1991 vuoteen 1995 ennen kuin nousi uudelleen. Eniten abortteja tuhatta henkilöä kohden tehnyt ikäryhmä on 20–24-vuotiaat. Englannin ja Walesin vuoden 2006 tilastot paljastivat, että 48 % aborteista toteutettiin yli 25-vuotiaille naisille ja 29 % oli toteutettu 20–24-vuotiaille; 21 % oli toteutettu alle 20-vuotiaille ja 2 % aborteista oli toteutettu alle 16-vuotiaille.
| vuosi | 1969 | 1971 | 1976 | 1981 | 1986 | 1991 | 1996 | 2001 | 2006 | 2011 | 2016 | 2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aborttiin johtaneiden raskauksien prosenttiosuus | 5,98 % | 11,32 % | 15,17 % | 17,09 % | 18,02 % | 19,6 % | 20,55 % | 23 % | 22,26 % | 20,88 % | 21,5 % | 25,29 % |
Tilastot > Suhtautuminen aborttiin (Iso-Britannia)

Mielipidemittauksissa tutkitaan aina välillä yleisön asenteita aborttien saatavuudesta Isossa-Britanniassa, ja niitä verrataan usein vastaajien äänestämistottumuksiin Ison-Britannian tärkeimmissä poliittisissa puolueissa. Vuoden 2004 The Times / Populus -tutkimuksen mukaan aborttia koskevat tunteet olivat:
75 % - abortin pitäisi olla laillista
38 % - "aina" laillista
36 % - "enimmäkseen" laillista
23 % - abortin pitäisi olla laitonta
20 % - "enimmäkseen" laitonta
4 % - "aina" laitonta
YouGov / Daily Telegraph -jatkotutkimus elokuussa 2005 osoitti: raskausaika
2 % – kannatti abortin mahdollisuutta koko raskauden ajaksi
25 % – kannatti 24 viikon aikarajan säilyttämistä abortille
30 % – puoltaisi toimenpidettä rajan alentamiseksi 20 viikkoon
19 % – tukisi 12 viikon rajaa abortille
9 % – tukisi alle 12 viikon rajaa abortille
6 % - vastasi, että aborttia ei pitäisi koskaan sallia
MORIn vuonna 2011 pitämä kysely  tutki naisten asenteita aborteista
Kysyttäessä, jos nainen haluaa saada abortin, hänen ei pitäisi joutua jatkamaan raskautta:
53 % oli samaa mieltä
15 % oli erittäin vahvasti samaa mieltä
12 % oli vahvasti samaa mieltä
27% oli samaa mieltä
22 % ei ollut samaa mieltä eikä eri mieltä
17 % oli eri mieltä
8 % oli eri mieltä
3 % oli jyrkästi eri mieltä
5 % oli erittäin jyrkästi eri mieltä
5 % ei tiennyt
3 % ei halunnut vastata
Kysyttäessä, eivätkö liian monet naiset ajattele tarpeeksi paljon ennen abortin saantia:
37 % oli samaa mieltä
8 % oli erittäin vahvasti samaa mieltä
8 % oli vahvasti samaa mieltä
21 % oli samaa mieltä
26 % Ei samaa mieltä eikä eri mieltä
28 % eri mieltä
16 % eri mieltä
7 % jyrkästi eri mieltä
5 % Erittäin jyrkästi eri mieltä
6 % ei tiennyt
3 % ei halunnut vastata
Kysyttäessä, pitäisikö naisten aborttien saanista tehdä vaikeampaa
23% samaa mieltä
7 % oli erittäin vahvasti samaa mieltä
4 % oli vahvasti samaa mieltä
12 % samaa mieltä
23 % ei ollut samaa mieltä eikä eri mieltä
46 % oli eri mieltä
25 % oli eri mieltä
9 % oli jyrkästi eri mieltä
12 % oli jyrkästi eri mieltä
6 % ei tiennyt
2 % ei halunnut vastata
Kirjallisuutta

Ormerod, David; Hooper, Anthony (2011), "Murha ja siihen liittyvät rikokset: abortti", inBlackstone's criminal practice, 2012, s. 226–230.  Oxford:  Oxford University Press, 13 October 2011.  ISBN 9780199694389  <i>Blackstonen rikoskäytäntö, 2012</i> . Oxford: Oxford University Press. s. 226-230. ISBN ISBN 9780199694389 .
ISBN 9780421637207 Richardson, P.J., ed.Archbold: criminal pleading, evidence and practice.  London:  Sweet & Maxwell, 1999.  ISBN 9780421637207  Luku 19. Osa III. Kohdat 19–149–19–165.ISBN 9780406000866
Aiheesta muualla

Yhdistyneen kuningaskunnan tilastotoimiston aborttitiedot (Englanti ja Wales)
Skotlannin terveystilaston aborttitiedot (Skotlanti)
Aborttien prosenttiosuus Isossa-Britanniassa raskausiän mukaan, 2004
Aborttien prosenttiosuus Isossa-Britanniassa raskausiän mukaan, 2019
Kalevi Lankinen

Kalevi Heikki Lankinen (1. tammikuuta 1932 Oulu – 21. tammikuuta 1980, Söll, Itävalta) oli suomalainen arkkitehti ja pedagogi.
Lankinen perusti Arkkitehtitoimisto Kalevi Lankisen, joka tunnetaan linjakkaan modernistisista töistään. Toimiston tunnetuin työ on Karjasillan kirkko, joka lukeutuu Pohjois-Pohjanmaan merkittävimpiin modernistisiin sakraalitiloihin Hailuodon, Intiön, Kastellin ja Puolivälinkankaan kirkkojen rinnalla. Muodoltaan voimakkaasta kirkosta on tullut alueensa tärkein maamerkki. Sille tunnusomaista on epäsymmetrinen kaari-ikkunajako ja kirkkosalin näyttävät kattokaaret, jotka symboloivat elämänkaaria.
Lankinen oli viipurilaista sukua, mutta vietti nuoruutensa pääosin Oulussa. Käytyään Oulun Lyseon Lankinen opiskeli arkkitehtuuria Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa 1950–1956. Tämän jälkeen hän toimi arkkitehdin toimen ohessa rakennusopin assistenttina ja erikoisopettajana arkkitehtiosastolla. Itsenäinen arkkitehdin ura sai pontta, kun Lankinen voitti yhdessä arkkitehti Niilo Mattilan kanssa pohjoissuomalaisille arkkitehdeille suunnatun arkkitehtuurikilpailun Oulun yliopiston ensimmäisestä opiskelija-asuntolasta. Domus Botnica valmistui Toivoniemeen 1957–1959 ja kuuluu Koskikeskuksen valtakunnallisesti arvokkaaseen rakennettuun kulttuuriympäristöön.
Lankisen toimisto

Karjasillan kirkko toi arkkitehtitoimistolle valtakunnallista huomiota. Helsingin Sanomat otsikoi lokakuussa 1963 kirkkoa käsittelevän artikkelin: ”Hätkähdyttävän modernia arkkitehtuuria Oulussa”. Menestys poiki toimistolle toisen kirkkotilauksen, Tampereen metodistikirkon (1966). Tämä tilaus oli sikälikin sattuva, että Kalevi Lankisen isä oli arkkitehti Heikki Lankinen, joka oli uskonnoltaan harras metodisti.
Suomen Postista tuli Lankisen suurasiakas, ja toimisto suunnittelikin Postille esimerkiksi suuret maksupalvelukeskukset Tampereen Hervantaan ja Oulun Karjasillalle. Toimisto suunnitteli myös paljon toimitiloja ja asuntoja etenkin pääkaupunkiseudulle. Useita kohteita on Helsingin Munkkiniemessä ja Lauttasaaressa, kuten esimerkiksi kerros- ja rivitalot osoitteissa Hakolahdentie 12–18 ja 13 sekä Lentokapteeninkuja 4 A–B. Toimitiloista mainittakoon Valiokellot Munkkiniemessä (nyk. Indonesian suurlähetystö).
Kirjallinen työ

Lankinen seurasi etenkin 1960-luvulla tarkasti rakentamisen ilmiöitä ja osallistui keskusteluun arkkitehtuurista. Oman alansa arkkitehtilehtien lisäksi hän kirjoitti arkkitehtuurista talousalan lehtiin. Lankiselle läheisiä aiheita olivat uudet rakennusmateriaalit sekä konttori- ja asuntosuunnittelun tulevaisuus. Hän pohti esimerkiksi, mitä seurauksia rakentamisen teollistumisella on ja voisiko omakotitalo olla tulevaisuuden asumismuoto.
Lankinen epäili, että vapaiden markkinoiden ohjaama asuntoteollisuus ei pysty tuottamaan asukkaiden tarpeita tyydyttäviä, laadukkaita asuntoja varsinkaan aluerakentamisessa. Sen vuoksi hän ehdotti julkista keskustelua asuttavuudesta sekä uusia asuntoja koskevan lehtikritiikin ja kuluttajavalistuksen lisäämistä.
Lankisen kirjoittama käsikirja Rakennamme kesämökin (Tammi, 1962) on keskeinen dokumentti 1960-luvun kesämökki-ihanteista. Lisäksi Lankinen oli yksi Omakotikirjan (1959) tekijöistä.
Kalevi Lankisen arkkitehtitoimiston päätyö on Karjasillan kirkko.
Henry Laporte

Henry Laporte (1880–1938) oli ranskalainen insinööri, joka myöhemmin toimi pankkialalla. Hän palveli upseerina ensimmäisessä maailmansodassa ja diplomaattina Venäjällä ennen vallankumousta. Hän julkaisi kirjan La guerre rouges et blancs: Le premier èchec des rouges, jossa hän kuvaa kokemuksiaan Venäjällä ja Suomessa alkuvuodesta 1918.
Laporte työskenteli terästeollisuuden palveluksessa ja ajautui sittemmin pankkialalle. Hän haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa eikä voinut palata rintamalle, ja hänet määrättiin erikoislähettilääksi Ranskan Pietarin-lähetystöön. Hänen tehtävänään oli pelastaa mahdollisuuksien mukaan ranskalaisten ja belgialaisten investointeja vallankumouksen jaloista.
Teos La guerre rouges et blancs: Le premier èchec des rouges on suomennettu, ja se on ilmestynyt nimellä 1918 ranskalaisen silmin. Pietari – Helsinki – Tampere. Teos perustuu Laporten päiväkirjamerkintöihin. Se jakautuu kahteen osaan: ensimmäinen käsittelee Laporten kokemuksia Venäjällä, toinen oleskelua Suomessa sisällissodan aikana. Kimmo Lehtimäki kirjoittaa Kanava-lehdessä, että kirja on ollut varsin tuntematon Suomessa, vaikka se tuo sisällissotaan uusia näkökulmia, muun muassa sen, miten vähäinen osa venäläisillä sotilailla oli sisällissodassa punaisten puolella, vaikka heidän osuuttaan on valkoisen puolen kirjoituksissa eri vaiheissa korostettu. Lehtimäki hämmästelee, kuinka tietoinen Laporte oli Suomen tilanteesta, sisällissodan taustoista, etenemisvaiheista ja jo ennalta selvänä pitämästään lopputuloksesta. Pietarista Tornion kautta kotimatkalle lähtenyt Ranskan lähetystö ei päässyt jatkamaan matkaa punaisten hallussa olleelta Tampereelta. Laporte asui hotelli Centralissa, nykyisessä Commercen talossa. Silminnäkijänä Laporte kuvaa Tampereen taistelujen vaiheita seurattuaan niitä hotellin ikkunasta henkensä vaarantaen.
Laporten mukaan ne vähät venäläiset, joita Tampereen taisteluihin osallistui, ammuttiin heti kun heidät oli vangittu. Teloitus perustui Laporten mukaan Mannerheimin käskyyn.
Lehtimäki arvelee syyksi teoksen jäämiselle katveeseen sitä, että Laporten kannanotot eivät välttämättä sopineet sodan voittajille, jotka kirjoittivat historiaa sisällissodan päättymisen jälkeen. Ranskalainen Laporte toisaalta edusti saksalaismielisille upseereille vihollismaata. Samanhenkisiä näkemyksiä kuin Laporte esitti myös toinen ranskalainen kirjoittaja, Claude Anet.
Teos

1918 ranskalaisen silmin. Pietari – Helsinki – Tampere tammi-huhtikuussa 1918, suom. Janne Siren, Laatukäännös JAS, 2018 ISBN 978-952-68981-0-0
Jaron Lanier

Lanier vuonna 2009.
Jaron Lanier (s. 1960) on tietokirjailija, internet-teoreetikko, muusikko ja kuvataiteilija. Hän työskentelee vapaana tutkijana Kalifornian yliopistossa. Yliopistourastaan huolimatta hänellä ei itsellään ole akateemista loppututkintoa. Time nimesi hänet vuonna 2010 sadan vaikutusvaltaisimman henkilön joukkoon.
Lanier on keksinyt käsitteen ”virtuaalitodellisuus” ja perusti ensimmäisen alan tuotteita myyvän yrityksen VPL Research. Teoksessaan Et ole koje (2010) Lanier on arvostellut internetin nykyistä kehitystä, jossa persoonan merkitys hämärtyy.
1980-luvulla Atarilla työskennellyt Lanier perusti Thomas Zimmermanin kanssa VPL Researchin tuottamaan virtuaalitodellisuuden kuluttajasovelluksia. VPL Researchin merkittävin tuote oli Dataglove-hansikas, jolla tietokonetta ohjataan käden liikkeillä. Mattel yksikertaisti datahansikasta ja lisensoi sen Nintendolle, joka julkaisi joulumarkkinoille 1989 Power Gloven. Tuote oli kuitenkin epäonnistuminen ja se lakkautettiin jo seuraavana vuonna.