stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Faubourg Saint-Germain
Purettuja rakennuksia

Vanhan aristokratian asuntoalueena Faubourg Saint-Germain joutui Ranskan vallan­kumouksen ja ensimmäisen keisarikunnan aikana vihan kohteksi. Niinpä sieltä tuolloin purettiinkin useita rakennuksia.
Yksi huomattavimmista puretuista rakennuksista oli Hôtel Selvois, joka sijaitsi Rue des Saint-Pèresin varrella ja sulki näkymän Rue Tarannelle. Vuonna 1675 siellä syntyi muistelmakirjailijana tunnettu Louis de Rouvroy, Saint-Simonin herttua.
Myös Rue Saint-Dominiquen varrelta purettiin Pierre Cailleteaun suunnittelemat Neufchâtelin, Béthinen, Châtillonin ja La Trémoillen palatsit.
Faubourg Saint-Germainia ovat kirjallisuudessa kuvanneet muun muassa Marcel Proust teoksessaan Kadonnutta aikaa etsimässä, François-René de Chateaubriand ja Honoré de Balzac.
Alueen nykytila ja huomattavia rakennuksia

Virallisesti Faubourg Saint-Germain jakautuu nykyisin kahteen kaupunginosaan, jotka ovat Quartier des Invalides ja Quartier St. Thomas d'Aquin. Molemmat kuuluvat Pariisin 7. arrondisse­menttiin.
Alueen historiallisista rakennuksista huomattavin on Palais Bourbon, jossa nykyisin toimii Ranskan kansalliskokous. Siellä sijaitsevat myös 1700-luvulla rakennettu Hôtel Biron, jossa nykyisin toimii Musée Rodin, sekä entiseen rautatieasemaan sijoitettu taidemuseo Musée d'Orsay. Kaupunginosan kirkkoja ovat Chapelle Notre-Dame-de-la-Médaille-miraculeuse ja Église Saint-Thomas d'Aquin.
Boulevard Saint-Germainin ohella alueen suurimmat kadut ovat seuraavat:
Seinen suuntaiset:
rantakatu, jonka eri osilla on nimet Quai Voltaire, Quai Anatole France ja Quai d'Orsay
Rue de Lille
Rue de Verneuil
Rue de l'Université
Rue Las Casas
Rue de Grenele
Rue de Varenne
Rue de Babylone
Seineltä etelään johtavat:
Rue de Saints-Pères 6. ja 7. arrondissementtien rajalla
Rue de Beaune
Rue du Bac
Rue de Bellechasse
Rue de Solferino
Rue A. Briant ja sen jatke Rue de Bourgogne
Rue de Constantine ja sen jatke Boulevard des Invalides
Faubourg Saint-Germainissa toimivat seuraavat ministeriöt:
Pääministerin virka-asunto, Hôtel de Matignon, 57 rue de la Varenne.
Maatalous- ja kalastusministeriö (ransk. Ministère de l’Agriculture et de la Pêche) : 78 rue de Varenne
Yleisten töiden ministeriö (ransk. Fonction publique): 72 rue de Varenne
Puolustusministeriö (ransk. Ministère de la Défense): 14 rue Saint-Dominique
Ekologia-, kehitys- ja kestävän kehityksen ministeriö (ransk. Ministère de l’Écologie, du Développement et de l’Aménagement durables: Hôtel de Roquelaure, 246 Boulevard Saint-Germain
Opetusministeriö: (ransk. Ministère de l'Éducation nationale): 110 rue de Grenelle
Maahanmuutto-, integraatio-, kansallisen identieteetin ja yhteiskehityksen ministeriö (ransk. Ministère de l’Immigration, de l’Intégration, de l’Identité nationale et du Codéveloppement): 101 rue de Grenelle
Työ-, sosiaalisten suhteiden ja solidaarisuusministeriö (ransk. Ministère de l’Immigration, de l’Intégration, de l’Identité nationale et du Codéveloppement): 127 rue de Grenelle.
Faubourg Saint-Germainin kautta kulkevat Pariisin metron linjat 12 ja 13, alueen luoteiskulman kautta lisäksi 8. Linjalla 12 on siellä asemat Assemblée Nationale, Solférino ja Rue du Bac, linjalla 13 asemat Invalides ja Varenne. Invalidesin aseman kautta kulkee myös linja 8.
Käännös suomeksi
Ghetto Party

| Ghetto Party |
| --- | --- |
Tyyppi:  Klubi
Tapahtumapaikka:  Jyväskylä, Kortepohja
Ensimmäisen kerran:  2009
Kotisivut
Edorf, Kuningas Pähkinä, Kilari Audio, Hannibal, Massimo, Are & Tykopaatti. 22.5.2009.
Ghetto Party on suomalaisen hip hop -musiikin livekeikkoihin keskittyvä, Kortepohjassa alkunsa saanut klubikonsepti, jota on järjestetty Jyväskylässä vuodesta 2009. Klubin on perustanut ja sitä pyörittää Marko Kainulainen.
Ensimmäinen Ghetto Party järjestettiin Jyväskylän Kortepohjan ylioppilaskylän ravintola Rentukassa perjantaina 22. toukokuussa 2009. Kyseessä oli ensimmäiset rap-keikat vuonna 1972 avatussa ravintola Rentukassa ja koko Kortepohjan kaupunginosassa, joka sittemmin tuli tunnetuksi suomirapin keskittymänä. Ensimmäisessä tapahtumassa esiintyivät Hannibal & Joku Roti Mafia, Tykopaatti, Are, EYO, Edorf, Kuningas Pähkinä, DJ Massimo & DJ Kilari Audio.
Rentukan lisäksi Ghetto Party -tapahtumia on järjestetty muun muassa Jyväskylän Ilokivessä, Popparissa, Lutakossa, kulttuuriravintola Ylä-Ruthilla, ravintola Sohwilla ja pitseria Sebastianissa. Kymmenien klubitapahtumien lisäksi Ghetto Party on järjestetty kolme kertaa kaksipäiväisenä festivaalina. Vuosina 2013 ja 2015 kaksipäiväisenä loppuunmyytyinä festivaaleina Jyväskylän Kortepohjan ravintola Rentukassa ja vuonna 2024 Ghetto Party Ilokivessä. Vuoden 2013 Ghetto Party Festivaali oli ensimmäinen kokonaan rap-musiikille omistettu festivaali Jyväskylässä. Ghetto Partyn logon on suunnitellut Jussi Karro.
Marraskuussa 2024 Jyväskylän kulttuuri- ja liikuntalautakunta palkitsi Ghetto Partyn Jyväskylän kulttuurin eteen tekemästä työstä. Palkinto luovutettiin Jyväskylän kaupungintalolla järjestetetyssä Keski-Suomen kulttuurigaalassa.
Jin ja jang

Jinin ja jangin merkki. Yleensä taolaisuuteen yhdistettävässä taiji-symbolissa (太極圖, 太极图, tàijítú) jin ja jang kuvataan toisiinsa kietoutuvien mustan ja valkean (tai mustan ja punaisen) ”pisaran” muodostamana ympyränä. Tumman osan keskellä on valkoinen piste ja valkoisen osan keskellä taas tumma. Symboli esiintyy muun muassa Etelä-Korean lipussa ja vaakunassa.
Jin ja jang (perint.: 陰陽; yksink.: 阴阳; pinyin: yīn yáng) ovat kiinalaisessa filosofiassa maailmankaikkeuden kaksi vastakkaista, toisiaan täydentävää perusvoimaa. Jin symboloi muun muassa feminiinisyyttä, pimeyttä, kosteutta sekä passiivisuutta ja jang vastaavasti maskuliinisuutta, valoa, kuivuutta sekä aktiivisuutta. Jinjangia hyödynnetään etenkin perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä.
Alkuperä

Jin tarkoitti alun perin kukkulan varjoisaa puolta ja jang aurinkoista puolta. Kun Maa pyörii, aurinkoisesta puolesta tulee varjoisa ja päinvastoin; näin jin ja jang muuttuvat jatkuvasti toisikseen kaikessa olevaisessa.
Kiinalaisen käsityksen mukaan aikojen alussa oli tyhjyys (wuji). Wujissa syntyi taiji, äärimmäisen mahdollisuuden tila. Taijista syntyi kaksi vastakkaista voimaa, jin (negatiivinen) ja jang (positiivinen), joiden vuorovaikutuksesta syntyi maailmankaikkeus. Kun Han-dynastian aikana eri perinteitä yhdistettiin, viiden elementin teoria liitettiin jinjang-teoriaan. Uuden synkronistisen selityksen mukaan yinyang synnytti viisi elementtiä, jotka tuottivat maailmankaikkeuden 10 000 asiaa.
Periaatteet

Kaikki voidaan kuvata jinin ja jangin keskinäisen suhteen tuloksena:
Jin ja jang ovat perusvoimia.
Jin ja jang ovat vastakohtia. Auringon lämpö (jang) haihduttaa aamun sumun (jin), sadekuuro (jin) sammuttaa metsäpalon (jang), aamuaurinko (jang) syrjäyttää yön pimeyden (jin).
Jin ja jang ovat toinen toisistaan riippuvaisia – toista ei ole ilman toista.
Jiniä ja jangia ei voi erottaa toisistaan.
Jin ja jang ylläpitävät toisiaan.
Jin ja jang voivat muuttua toisikseen. Kuuma päivä (jang) vaihtuu sadekuuroksi (jin), vilunväreet ja nuha (jin) muuttuvat kuumeeksi ja kurkkukivuksi (jang), lapsi telmii (jang) kunnes nukahtaa (jin).
Jin sisältää jangin siemenen, jang sisältää jinin siemenen. Kaikissa asioissa on sekä jiniä että jangia.
Jin ja jang voidaan jakaa edelleen jiniksi ja jangiksi.
Jin ja jang ovat suhteellisia käsitteitä kuten fysiikan negatiivinen ja positiivinen napa. Ne ovat myös moraalisia sekä henkisiä käsitteitä muun muassa ”hyvä vs. paha”, ”mieli vs. ruumis”, ”kaunis vs. ruma”.
Jin ja jang voivat myös olla itsessään suhteellisia: esimerkiksi metsäpalossa on enemmän jangia kuin nuotiossa.
Käyttö kiinalaisessa lääkinnässä

Jinjangia hyödynnetään perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä. Taolaisuudessa uskotaan että kaikki luonnossa tapahtuva tapahtuu myös ihmisessä. Sen vuoksi hoitoina käytetään keinoja, jotka palauttavat elimistön osien jinin ja jangin tasapainon. Tällaisia ovat yrttilääkintä sekä ruokavalion ja elämäntyylin muutokset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jin ja jang Wikimedia Commonsissa
Nikinmaa

Nikinmaa on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eero Nikinmaa (1961–2017), metsätieteilija, professori
Mikko Nikinmaa (s. 1954), eläintiteilijä, professori emeritus, Eero Nikinmaan veli
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Terra Feminarum

Terra feminarum eli 'Naistenmaa' on keskiaikaisen historioitsija Adam Bremeniläisen mainitsema pohjoinen maa, joka joidenkin tulkintojen mukaan olisi tarkoittanut jotakin Suomen osaa. Hän kuvasi Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum -teoksessaan viikinkiajan Skandinaviaa. On pidetty mahdollisena, että Adam olisi tulkinnut Kvenlandin (ruots. Kvänland)) nimen väärin naisten maaksi (ruots. kvinnaland), mikä johti kuvitelmiin pohjoisesta amatsonien asuttamasta maasta.
Yhtenä vaihtoehtona Naistenmaa-nimitykselle pidetään sitä, että Pohjanmaan rannikolla miehet usein lähtivät keskikesällä pitkiksi ajoiksi järville kalastamaan, muun muassa Pohjois-Pohjanmaalla Oulujärvelle. On useita aikalaistietoja, että venäläiset olivat hyökänneet ja tappaneet näitä kalastajia. Ulkomaiset matkalaiset kävivät rannikolla pelkästään kesällä meren ollessa avoin, ja samaan aikaan miehet olivat kalajärvillä, joten rannikon kaupungeissa paikalla pääosin vain naisia ja lapsia.lähde?
Frederic Leighton

Sir Frederic Leighton
Frederic Leighton, Liekehtivä kesäkuu, 1895.
Frederic Leighton (3. joulukuuta 1830 – 25. tammikuuta 1896), vuodesta 1896 lordi Stretton, oli brittiläinen taidemaalari, kuvanveistäjä ja graafikko, vuodesta 1878 lähtien Lontoon taideakatemian presidentti. Hänen katsotaan olevan maansa 1800-luvun akateemisen klassismin pääedustaja.
Arvioita elämäntyöstä

Elämänsä loppuvaiheissa Leighton sai huomata yleisten taidesuuntausten kääntyneen häntä vastaan. Hänen töitään pidettiin yliteatraalisina, akateemisina ja tunnekylminä. Uransa alkuvaiheessa häntä pidettiin liian symbolistisena ja kokeilevana. Hänellä on kuitenkin aina ollut suuri joukko ihailijoita. 1980-luvulla häntä piti esikuvanaan Robert  Mapplethorpe, jonka mielestä Leightonin veistoksissa on paljon homoerotiikkaa.
Valikoituja teoksia

Taiteilijan kuherruskuukausi, maalattu vuonna 1864
Ikaros ja Daedalus,ehkä vuodelta 1869
Atleetti taistelee pytonia vastaan, veistetty valkoisesta marmorista, vuosilta 1888–1891, yksityiskokoelma: lainassa Art Gallery of New South Walesille)
Aiheesta muualla

http://www.rbkc.gov.uk/subsites/museums/leightonhousemuseum1.aspx
https://www.telegraph.co.uk/culture/art/11236508/Dorothy-Dene-Lord-Leightons-secret-lover.html
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  Auckland  ADK  South Australia  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
John Klingberg

| John Klingberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1992 (ikä 32) Lerum, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Edmonton Oilers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  36
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Borås HC (Allsv.) Frölunda HC (Elitserien) Kiekko-Vantaa  (Mestis) Jokerit (SML) Skellefteå AIK (SEL) Texas Stars(AHL)   Dallas Stars (NHL)   Anaheim Ducks (NHL)   Minnesota Wild (NHL)  Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  131. varaus, 2010 Dallas Stars
John Klingberg (s. 14. elokuuta 1992 Lerum, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Edmonton Oilersissa. Klingbergin vahvuuksiin kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, luistelu, kiekollinen peli, ylivoimapelaaminen ja pelikäsitys. Hänen heikkouksiinsa kuuluu voiman ja kokemuksen puute, ajoittainen loukkaantumisille riskialtis pelityyli sekä laukauksen säästäminen. Klingberg laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Tanska 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Alberta 2012 | jääkiekko |  |
Klingberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän on pelannut myös Ruotsin A-maajoukkueessa yhteensä seitsemän ottelua tehden neljä syöttöpistettä. Klingberg teki A-maajoukkuedebyyttinsä 6. huhtikuuta 2011 harjoitusottelussa Saksaa vastaan. Klingberg on ollut voittamassa maailmanmestaruutta vuosina 2017 ja 2018.
Muuta

John Klingbergin isoveli Carl pelaa Tampereen Ilveksessä.
Tilastot
Laulava Sydän (albumi)

| Laulava Sydän Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Tribuuttialbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tyylilaji: Pop, rock, iskelmä
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Laulava Sydän -sarjan muut julkaisut
|   | Laulava Sydän 1999 | Laulava Sydän – Juice Leskinen 2000 |
Laulava Sydän on samannimisen ohjelmasarjan esityksiä sisältävä kokoelmalevy. Albumilla eri esittäjät tulkitsevat etenkin Rauli Badding Somerjoen tunnetuksi tekemiä kappaleita. Kokoelma julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet > CD 1

Laulava sydän - instrumental – 0.39 (Agents)
Moody River – 2.43 (Jorma Kääriäinen)
Käyn uudelleen eiliseen – 3.28 (Markku Aro)
Paratiisi – 2.52 (Ville Valo)
Antaudun (kuin hullu rakkauteen) – 3.22 (Paula Koivuniemi)
Tosi rakkaus – 2.47 (Jorma Kääriäinen)
Johnny B. Goode – 2.43 (Arja Havakka)
Mä eroon pääse en – 3.43 (Jorma Kääriäinen)
Fiilaten ja höyläten – 3.27 (Pate Mustajärvi)
Kuinka saatoitkaan – 2.22 (Topi Sorsakoski)
Hupsu tällainen – 2.27 (Marko Haavisto)
Mennään tanssimaan – 2.51 (Eija Kantola)
Jykevää on rakkaus – 2.26 (Ville Valo)
Laivat – 3.55 (Jorma Kääriäinen)
Laulava sydän – 2.54 (Reijo Taipale)
Kappaleet > CD 2

Idän ja lännen tiet – 3.59 (Jorma Kääriäinen)
Satumaa – 3.07 (Reijo Taipale)
Perhonen – 2.56 (Paula Koivuniemi)
Bensaa suonissa – 2.36 (Pate Mustajärvi)
Mä jäin kii – 2.09 (Jorma Kääriäinen)
Heikko kohta – 2.36 (Eija Kantola)
Oi, kuu – 3.38 (Jorma Kääriäinen)
Ikkunaprinsessa – 2.47 (Ville Valo)
Kun tyttöjä katselen – 2.35 (Markku Aro)
Mun sormuksein – 2.00 (Jorma Kääriäinen)
Kaikki hyvin, mama – 3.05 (Jorma Kääriäinen)
Tammerkoski – 2.33 (Pate Mustajärvi)
Rokaten ja rollaten – 2.27 (Jorma Kääriäinen)
Tuulella ei ole ystävää – 2.48 (Arja Havakka)
Laulava sydän - reprise – 0.39 (Agents)
| n k Agents |
| --- | --- |
 Esa Pulliainen  Kai Pulliainen  Jari Kepa Kettunen   Toni "El Blanco" Liimatta  Ville Valo  Vesa Haaja  Topi Sorsakoski  Jorma Kääriäinen  Rauli Badding Somerjoki  Pekka Rytkönen  Juho Hurskainen  Heikki Sandrén  Juha Takanen  Petri Rantala  J-P Virtanen  Hans Etholén  Eero Ojanen  Jukka Ollila 
Albumit:  Agents  Ikkunaprinsessa  Tähdet, tähdet  Laivat  In Beat  Besame Mucho  Pop  Half and Half  Agents Forever  Agents Is Back!  Agents Is More!  Laulava Sydän  Agents Is... Here!  Agents Is... Rock!  Agents Is... Tonight  Pop Show  Agents Is Allright  Renegades  Agents... Is Beat! – Instrumental 2008 Recordings  Agents Go Go  On Stage / In Studio  Sound on Sound  Blue  Ville Valo & Agents  Maustetytöt X Agents 
Kokoelmat:  Greatest Hits  In memoriam  Agents Is Best!  Surujen kitara – 32 Greatest Hits  In the Beginning – Johanna Years 1979-1984  Agents & Jorma Kääriäinen... Is Best Vol.2  Kevyesti vaan  Agents...Looking Back  Complete – Kaikki levytykset 1984-1992 
DVD:t:  Laulava sydän  Reunion – Live DVD
Vuoristo-Badahšanin autonominen alue

| Vuoristo-Badahšanin autonominen alue Вилояти Мухтори Кӯҳистони Бадахшон Vilojati Muhtori Kuhistoni Badakhshon ولایت مختار کوهستان بدخشان |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 38°0′N, 73°0′E 
Valtio:  Tadžikistan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Horog
Pinta-ala:  64 200 km²
Väkiluku (2016):  217 400
Vuoristo-Badahšanin autonominen alue (Gorno-Badahšan) on hallinnollinen alue Tadžikistanin itäosassa Pamirin vuoristossa Keski-Aasiassa. Se kattaa valtion itäosan ja rajoittuu pohjoisessa Kirgisiaan, idässä Kiinaan ja etelässä Afganistaniin. Alueen pääkaupunki on Horog. Laajempi Badahšanin alue jatkuu Afganistanin puolelle Badahšanin maakuntana.
Vuoristo-Badahšanin alueen pinta-ala on 64 200 neliökilometriä ja se käsittää noin 45 prosenttia Tadžikistanin pinta-alasta. Alueella sijaitsevat Pamirin ja Keski-Aasian korkeimmat vuoret Pik Lenina (entinen Kaufmann) (7 134 m), Qullai Ismoili Somonī (entinen Pik Kommunizma, ennen sitä Pik Stalina, 7 495 m) ja Džengiš Tšokusu (Pobeda) (7 439 m).
Asukkaita alueella oli vuoden 2016 arvion mukaan 217 400, joka on noin kolme prosenttia Tadžikistanin koko väkiluvusta. Väestöstä suurin osa on tadžikkeja, mutta alueella asuu myös pieni kirgiisivähemmistö, joka on keskittynyt Murghabin kaupungin ympäristöön alueen itäosaan. Alueella harjoitetaan lampaiden, vuohien ja jakkien hoitoa. Alueen vuorisen maaston vuoksi alueella on heikot liikenneyhteydet. Alueen liikenteellinen keskus on Horog, josta lähtevät kaikki alueen kolme tietä; yksi maan pääkaupunkiin Dušanbeen, yksi Kirgisian puolelle Ošiin ja yksi Kiinan puolelle Taškurganiin. Näistäkin Kiinan puolelle johtava on hyvin huonossa kunnossa.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoristo-Badahšanin autonominen alue Wikimedia Commonsissa
Tadžikistanin aluejako
Dušanbe
Hallinnon alaiset piirit
Hatlon
Sugd
Vuoristo-Badahšan
Kari Mokko

Kari Mokko (s. 26. joulukuuta 1966 Oulu ) on suomalainen tv-toimittaja, diplomaatti, kehitys- ja viestintäjohtaja sekä kuvataiteilija. Hän työskenteli maaliskuusta 2012 lokakuuhun 2014 pääministeri Jyrki Kataisen hallituksessa valtioneuvoston viestintäjohtajana.  Mokko oli Pekka Haaviston vuoden 2024 presidentinvaalikampanjassa Haaviston kansainvälisistä mediasuhteista vastannut neuvonantaja.
Mokko on toiminut vuodesta 2023 yhdysvaltalaisen pr- ja viestintäfirma Avoqin strategisena neuvonantajana. Mokko työskenteli kehitysjohtajana ilmastonmuutokseen yrityslähtöisiä ratkaisuja kehittävässä Climate Leadership Coalitionissa 2020–2023.  Hänen vastuullaan oli suomalaisten suuryritysten ja kaupunkien perustaman CLC:n yritys- ja yhteistyöverkosto sekä viestintä.
Vuosina 2015−2019 Mokko oli yksityiseen omaisuudenhoitoon keskittyvän Juha Hulkko Family Officen neuvonantaja vastuualueenaan yhteiskuntasuhteet ja viestintä. Mokko oli myös IT-yritys Elektrobitin perustajana tunnetun Juha Hulkon johdolla kootun Äly On Tekoja -projektin projektipäällikkö . Äly On Tekoja -projekti osallistui yhteiskunnallisten keskustelutilaisuuksien järjestämisen ja yrittäjien sparraamisen kautta  tekoälyn vastuullisen käytön edistämiseen ja ilmastonmuutoksen hillitsemiseen.   .
Ennen siirtymistään valtioneuvoston viestintäjohtajaksi Mokko työskenteli vuodesta 2007 lehdistöneuvoksena Suomen suurlähetystössä Washingtonissa. Washingtonissa ollessaan Mokko perusti Yhdysvaltain hallinnon virkamiesten, poliitikkojen ja toimittajien lobbaamiseen keskittyneen suurlähetystön saunaseuran - Diplomatic Finnish Sauna Societyn. Lähes 300-jäsenisen saunaseuran toiminnasta raportoi mm The Washington Post.
Mokko oli vuosina 1990−1998 tv-toimittajana TV2:n Ajankohtaisessa kakkosessa. Syksystä 1998 kevääseen 2007 hän juonsi TV2:n ajankohtaisohjelmaa Silminnäkijä. Hän toimi myös ohjelman tuottajana, aluksi ulkomaan raporttien osalta vuosina 1998–2002 ja vuodesta 2002 koko ohjelman. Mokko erikoistui toimittamaan ajankohtaisraportteja maailman eri sota- ja kriisialueilta muun muassa Afganistanissa, Ruandassa ja Sudanin Darfurissa.. Hänet on palkittu työstään Silminnäkijässä. Yhdysvaltain armeijan School of the Americas -koulutuskeskuksesta kertova raportti Kuoleman korkeakoulu, jonka hän teki vuonna 1998, sai Koura-palkinnon.
Mokko on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli vuosina 1986–1989 Oulun yliopistossa.
Mokko piti ensimmäisen oman taidenäyttelynsä espoolaisessa Galleria Aarnissa syyskuussa 2016 . Lokakuussa 2020 Mokolla oli yksitysnäyttely helsinkiläisessä Galleria G12:ssa.
Mokko asui avoliitossa kansanedustaja Maria Guzeninan kanssa vuosina 2014–2022.
Tunnustukset

Lumilapio-palkinto 1997, Uusi vankileirien saaristo, TV2.
HMS Ferret (1911)

| HMS Ferret |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  6. syyskuuta 1910
Laskettu vesille:  12. huhtikuuta 1911
Palveluskäyttöön:  marraskuu 1911
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi toukokuussa 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  990 t
Pituus:  75 m
Leveys:  7,8 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  13 500 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  72
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 4" Mk VIII -tykkiä P Mk V -asennuksina 2 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä P Mk I -asennuksina 2 × 21" torpedoputkea
HMS Ferret (viirinumerot H35 (6.12.1914–1.1.1918), H32 (1918–1919) ja H93) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1910–1911 laivasto-ohjelmassa J. Samuel White and Companylta Cowesista, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1910. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1911 ja valmistui vielä saman vuoden marraskuussa.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa Ferret liitettiin sisaralustensa kanssa 1. hävittäjälaivueeseen, joka liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Alus osallistui 28. elokuuta 1914 laivueensa mukana HMS Fearlessin alaisuudessa Helgolandin taisteluun. Alus siirrettiin keväällä 1916 laivueensa mukana osaksi 3. taistelulaivuetta, jolloin sen tehtäväksi tuli sukellusveneidentorjunta. Alus ei osallistunut Skagerrakin taisteluun.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM UC-21 laukaisema torpedo osui alukseen 18. tammikuuta 1917 Wightsaaren St. Catherine's Pointin kaakkoispuolella. Alus ei kuitenkaan uponnut ja ainoastaan yksi miehistönjäsen sai surmansa. Se palasi korjausten jälkeen palvelukseen.
Alus muutettiin 1917 sisaralustensa HMS Sandflyn ja HMS Arielin kanssa nopeiksi miinalaivoiksi. Alus kykeni muutosten jälkeen kuljettamaan kannellaan 40 miinaa. Samalla alus siirrettiin Imminghamiin sijoitettuun 20. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se laski 27.–28. maaliskuuta 1918 välisenä yönä miinasulun 70 merimailia Helgolandista luoteeseen. Miinoituksen aikana osasto joutui taisteluun kolmen Saksan keisarikunnan laivaston aseistetun troolarin kanssa, jotka upotettiin ja 72 saksalaista joutui sotavankeuteen.
Sodan päätyttyä alus makasi ankkurissa, kunnes se myytiin 9. toukokuuta 1921 Wardille romutettavaksi.
Karunan vaakuna

Karunan vaakuna (1959–1968)
Karunan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Karunan vanhasta kirkosta. Vaakunassa on kuvattuna 1680-luvulla rakennetun kirkon kynttilänpitimet. Uuden kirkon valmistuttua kirkko siirrettiin 1912 Seurasaaren ulkomuseoon Helsinkiin.
Kynttilänpidin Karunan vanhassa kirkossa
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 20. toukokuuta 1959. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä esiin työntyvä, hopeinen käsivarsi pidellen kultaisessa jalassa palavaa hopeakynttilää, liekki kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1969 Karunan liityttyä Sauvon kuntaan Kemiöön liitettyä Santasaaren kylää lukuun ottamatta.
Annie

| Annie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. marraskuuta 1977 (ikä 47) Trondheim, Norja
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  pop, dance, indie rock
Levy-yhtiöt:  679 Recordings, Island Records
Aiheesta muualla
www.annieofficial.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Annie (oik. Anne Lilia Berge Strand, s. 21. marraskuuta 1977 Trondheim, Norja) on norjalainen popmuusikko ja DJ. Annien debyyttialbumi Anniemal julkaistiin vuonna 2005. Kappaleen ”Heartbeat” musiikkivideo on kuvattu Helsingissä.
Island Records julkaisi Annien toisen albumin Don't Stop syyskuussa 2008; albumin ensimmäinen single ”I Know UR Girlfriend Hates Me” julkaistiin muun muassa Isossa-Britanniassa.