stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anaheim
Historia

Nykyisen Anaheimin perustivat Saksasta saapuneet siirtolaiset. Saksan hullun vuoden aikana vuonna 1848 saksalaisia oli asettunut ensin San Franciscoon. Vuonna 1857 noin viidenkymmenen saksalaisen siirtolaisen joukko osti halpaa maata etelässä. Alue kuului alun perin Rancho San Juan Cajón de Santa Anan maatilaan ja sen nykyinen nimi Anaheim tarkoittaa saksaksi kotia (Santa) Ana-joen varrella. Muutamat saksalaisista olivat harjoittaneet viinintuotantoa, johon myös Anaheimin alueen ilmaston tajuttiin soveltuvan. Viininviljely alueella kukoisti aina 1880-luvulle saakka, jolloin kasvitauti hävitti viiniviljelmät tyystin. Viininviljelyn tilalle nousi sitrushedelmien kasvatus. Maatalouden siivittämää kasvua vauhditti myös vuonna 1875 saapunut rautatie. Hallinnollisesti Anaheim kuului Los Angelesiin, kunnes viimein useiden epäonnistuneiden erkanemishankkeiden jälkeen vuonna 1889 perustettiin erillinen Orangen piirikunta.
Maatalous oli Anaheimin talouden tärkein kulmakivi aina 1900-luvun puolelle saakka. Huomattava muutos tapahtui 1950-luvulla, jolloin Walt Disney päätti perustaa huvipuiston Anaheimiin. Disneyland avattiin vuonna 1955 ja houkutteli paikalle miljoonia turisteja. 1960-luvun puolella Anaheimiin rakennettiin myös Anaheim Stadium (nyk. Angel Stadium) ja Anaheim Convention Center-kongressikeskus. 2000-luvulla kaupunkiin on houkuteltu uusia yrityksiä ja asukkaita esimerkiksi suurilla asuntohankkeilla.
Talous

Turismi muodostaa Anaheimin talouden kulmakiven. Disneyland houkuttelee vuosittain yli 14 miljoonaa kävijää. Disneylandiä ja Anaheim Convention Center-keskusta ympäröi Anaheim Resort-lomakohdealue. Disneyland on ollut myös kaupungin suurin työnantaja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Anaheimissa aikavälillä 2012–2016 olivat 61 826 USD ja henkilöä kohden 24 996 USD. 16,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Anaheimin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 336 265 ja vuoden 2017 arvion mukaan 352 497. Kaupungin asukkaista 69,9 % oli taustaltaan valkoisia, 53,3 % latinoja mistä tahansa rodusta, 16 % aasialaisia ja 2,2 % afroamerikkalaisia. 61,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 36,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Urheilu

Anaheimissa on kaksi tunnettua urheiluseuraa. Anaheim Ducks pelaa Pohjois-Amerikan NHL-jääkiekkoliigassa ja Los Angeles Angels Major League baseball-sarjassa.
Anaheim Convention Center.
Luleå HF

| Luleå HF |
| --- | --- |

Perustettu:  1977
Entiset nimet:  GrkKo Hockey 1977–1979
Kaupunki:  Luulaja
Kotiareena:  Coop Norrbotten Arena
– kapasiteetti:  6 150
Sarjataso:  SHL
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Thomas Fröberg
Puheenjohtaja:   Stefan Enbom
Päävalmentaja:   Thomas Berglund
Kapteeni:   Erik Gustafsson
Mitalit
Kultaa:  1 (1996)
Hopeaa:  4 (1993, 1997, 2013, 2022)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luleå Hockey tai Luleå HF on ruotsalainen jääkiekkoseura Luulajasta, joka pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä. Seura on perustettu vuonna 1977 nimellä GroKo Hockey. Joukkue syntyi kahden luulajalaisen jääkiekkoseuran, IFK Luleån ja Luleå SK:n yhdistyttyä. Seuran nimi vaihdettiin nykyiseksi vuonna 1979. Ruotsin mestaruuden joukkue on voittanut vuonna 1996. Luleå Hockeylla on myös e-urheilujoukkue, joka pelaa NHLGamerin järjestämässä ECL ELITE -sarjassa.
Saavutukset

Ruotsin mestari: 1996
RM-hopeaa: 1993, 1997, 2013
CHL-mestaruus: 2015
Maineikkaita pelaajia > Jäädytetyt numerot

4 Stefan Nilsson
12 Johan Strömwall
22 Hans Norberg †
28 Roger Åkerström
35 Jarmo Myllys
Maineikkaita pelaajia > Kapteenit

Håkan Karlsson 1977–1978
Thomas Bäckström 1978–1979
Torbjörn Köhler 1979–1984
Lars Lindgren 1984–1988
Lars-Gunnar Pettersson 1988–1992
Stefan Nilsson 1992–1998
Roger Åkerström 1998–2006
Mikael Renberg 2006–2007
Anders Burström 2007–2011
Niclas Wallin 2011–2012
Chris Abbott 2012–2015
Johan Harju 2015–2017
Niklas Olausson 2017–
Päävalmentajat

Lars-Åke Sivertsson 1977–1978
Kjell Widmark 1978–1982
Freddy Lindfors 1982–1985
Hans Lindberg 1985–1986
Freddy Lindfors 1986–1988
Mikael Lundström 1988–1991
Freddy Lindfors 1991–1993
Sakari Pietilä 1993–1994
Lars Bergström 1994–1998
Ulf Taavola 1998–2003
Mikael Andersson 2003–2005
Slavomír Lener 2005–2007
Roger Kyrö 2007–2010
Jonas Rönnqvist 2010–2014
Joakim Fagervall 2014–2016
Stefan Nilsson 2016–2017
Petter Lasu Nilsson 2017
Thomas Berglund 2017–
Päävalmentajat > Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 31 |  | Matteus Ward | L | 2027 | Nyköping, Ruotsi |  |
| 34 |  | Joel Lassinantti | L | 2028 | Luulaja, Ruotsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Arttu Tuhkala | R | Juniori | Oulu, Suomi |  |
| 3 |  | Frédéric Allard | R | 2025 | Québec, Québec, Kanada |  |
| 5 |  | Marcus Hardegård | L | 2025 | Älvsbyn, Ruotsi |  |
| 9 |  | Ludvig Jansson | R | 2025 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 23 |  | Jesper Sellgren | L | 2027 | Örnsköldsvik, Ruotsi |  |
| 27 |  | Oskari Laaksonen | R | 2025 | Tampere, Suomi |  |
| 29 |  | Erik Gustafsson (C) | L | 2027 | Sundsvall, Ruotsi |  |
| 39 |  | Pontus Själin | L | 2028 | Östersund, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 6 |  | Isac Hedqvist | L | H | 2028 | Örnsköldsvik, Ruotsi |
| 10 |  | Einar Emanuelsson | R | OLH | 2028 | Kiiruna, Ruotsi |
| 13 |  | Eetu Koivistoinen | L | KH / VLH | 2026 | Tampere, Suomi |
| 14 |  | Jonas Berglund | L | KH | 2026 | Älvsbyn, Ruotsi |
| 15 |  | David Granberg | L | KH | 2027 | Piitime, Ruotsi |
| 17 |  | Jakob Ihs-Wozniak | R | H | 2027 | Adelaide, Australia |
| 24 |  | Brendan Shinnimin | L | KH / VLH | 2025 | East Saint Paul, Manitoba, Kanada |
| 33 |  | Albin Lundin | L | KH / VLH | 2026 | Tukholma, Ruotsi |
| 40 |  | David Lilja | L | KH | 2025 | Karlskoga, Ruotsi |
| 51 |  | Markus Nurmi | R | LH | 2026 | Turku, Suomi |
| 67 |  | Linus Omark | L | VLH | 2025 | Ylitornio, Ruotsi |
| 76 |  | Anton Levtchi | L | VLH | 2028 | Varkaus, Suomi |
| 86 |  | Mathias Bromé | L | LH | 2028 | Örby, Ruotsi |
| 91 |  | Brian O’Neill | R | KH / OLH | 2026 | Yardley, Pennsylvania, Yhdysvallat |
| 96 |  | Pontus Andreasson | L | KH / OLH | 2027 | Munkedal, Ruotsi |
Päävalmentajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Thomas Berglund
Apuvalmentaja: Antti Alamäki
Apuvalmentaja: Roger Kyrö
Apuvalmentaja: Henrik Stridh
Maalivahtivalmentaja: Gusten Törnqvist
Fysiikkavalmentaja: Philip Sjölund
Fysiikkavalmentaja: Mattias Waaranperä
Huoltopäällikkö: Joel Lundqvist
Huoltopäällikkö: Peter Åström
Puheenjohtaja: Stefan Enbom
Toimitusjohtaja: Thomas Fröberg
Apulaistoimitusjohtaja: Ulf Engman
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut (ruotsiksi)
| n k SHL |
| --- | --- |
Joukkueet (2023–24):  Frölunda HC  Färjestad BK  HV71  IK Oskarshamn  Leksands IF  Linköping HC  Luleå HF  Malmö Redhawks  Modo Hockey  Rögle BK  Skellefteå AIK  Timrå IK  Växjö Lakers  Örebro HK
Kesäolympialaiset 1932

Vuoden 1932 kesäolympialaiset järjestettiin Los Angelesissa Yhdysvalloissa. Kisojen avajaiset olivat 30. heinäkuuta ja päättäjäiset 14. elokuuta 1932.
Kisat järjestettiin 1930-luvun suuren laman aikaan, eivätkä useat joukkueet kyenneet kustantamaan urheilijoiden matkaa Los Angelesiin. Muun muassa suurin osa Brasilian joukkueesta ei kyennyt osallistumaan kisoihin, kun maahantulijoita koskenut yhden dollarin maksu osoittautui liian suureksi. Urheilijoita olikin kaikkiaan yli puolet vähemmän kuin edeltäneissä Amsterdamin kisoissa.
Kisoissa oli ensi kertaa tarkoitusta varten rakennettu olympiakylä.lähde? Kylässä asuivat vain miesurheilijat. Naisille oli varattu Los Angelesista oma hotelli. Kisoissa oli ensimmäistä kertaa myös palkintokoroke.
Los Angelesissa järjestettiin olympialaiset myös vuonna 1984.
Lajit

Los Angelesin vuoden 1932 olympialaisten ohjelmassa oli 18 urheilulajia ja 109 eri kilpailutapahtumaa.
Ammunta
Maahockey
Miekkailu
Nykyaikainen viisiottelu
Nyrkkeily
Paini
Painonnosto
Purjehdus
Pyöräily
Ratsastus
Soutu
Uimahypyt
Uinti
Vesipallo
Voimistelu
Yleisurheilu
Lajit > Näytöslajit

Amerikkalainen jalkapallo
Haavipallo
Lajit > Taidelajit

Taidelajit
Osallistuneet maat

Vuoden 1932 kesäolympialaisiin osallistui 37 maata.
Alankomaat
Argentiina
Australia
Belgia
Brasilia
Espanja
Filippiinit
Etelä-Afrikka
Haiti
Intia
Irlanti
Iso-Britannia
Italia
Itävalta
Japani
Jugoslavia
Kanada
Kiinan tasavalta
Kolumbia
Kreikka
Latvia
Meksiko
Norja
Puola
Portugali
Ranska
Ruotsi
Saksa
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekkoslovakia
Unkari
Uusi-Seelanti
Viro
Uruguay
Yhdysvallat
Mitalitaulukko

Mitalitilaston ensimmäinen vuoden 1932 kesäolympialaisissa  oli isäntämaa Yhdysvallat.
| Vuoden 1932 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1932 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1932 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1932 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1932 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1932 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 41 | 32 | 30 | 103 |
| 2 |  Italia | 12 | 12 | 12 | 36 |
| 3 |  Ranska | 10 | 5 | 4 | 19 |
| 4 |  Ruotsi | 9 | 5 | 9 | 23 |
| 5 |  Japani | 7 | 7 | 4 | 18 |
| 6 |  Unkari | 6 | 4 | 5 | 15 |
| 7 |  Suomi | 5 | 8 | 12 | 25 |
| 8 |  Iso-Britannia | 4 | 7 | 5 | 16 |
| 9 |  Saksa | 3 | 12 | 5 | 20 |
| 10 |  Australia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 11 |  Argentiina | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 12 |  Kanada | 2 | 5 | 8 | 15 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Los Angelesin olympialaiset 1932
| n k  Olympialaiset |
| --- | --- | --- |
| Kesäolympialaiset |  1896  1900  1904  1906  1908  1912  1916  1920  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1996  2000  2004  2008  2012  2016  2020  2024  2028  2032  2036  |  |
| Talviolympialaiset |  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1994  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  2030  2034  |  |
Kesäolympialaisten 1932 lajit ja kilpailutapahtumat
Amerikkalainen jalkapallo (Näytöslaji) | Ammunta | Haavipallo (Näytöslaji) | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Taidelajit | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Valtiot kesäolympialaisissa 1932
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat |  Argentiina |  Australia |  Belgia |  Brasilia |  Espanja |  Filippiinit |  Etelä-Afrikka |  Haiti |  Intia |
|  Irlanti |  Iso-Britannia |  Italia |  Itävalta |  Japani |  Jugoslavia |  Kanada |  Kiinan tasavalta |  Kolumbia |  Kreikka |
|  Latvia |  Meksiko |  Norja |  Puola |  Portugali |  Ranska |  Ruotsi |  Saksa |  Suomi |  Sveitsi |
|  Tanska |  Tšekkoslovakia |  Unkari |  Uusi-Seelanti |  Viro |  Uruguay |  Yhdysvallat |  |  |  |
Osallistujamaat   Osallistui ensimmäistä kertaa.   Osallistui, aiempia osallistumisia.   Ei osallistunut.
Los Angelesin olympiastadion avajaispäivänä.
Pasianssi

Tietokoneella pelattava Klondike-pasianssi Linux-ympäristössä.
Yhdysvaltalainen nainen pelaa pasianssia. Valokuva noin vuodelta 1910.
Pasianssit ovat yksin pelattavia korttipelejä, joissa korttipakasta otetaan kortti kerrallaan ja yritetään koota ne tietyllä tavoin. Kun tämä on onnistunut, peli on ”mennyt läpi”.
Historiaa

Pelin suomenkielinen nimi tulee sen ranskankielisestä nimestä patience [pasjɑ̃s], joka tarkoittaa kärsivällisyyttä. Peli ei alun perin ole kuitenkaan ranskalainen, mutta se tuli suosituksi Ranskassa 1800-luvun alkupuoliskolla. Kirjallisuudessa pasianssiin on viitattu jo 1700-luvulla, mutta peli lienee tätä huomattavasti vanhempi.
Pasiansseja

Ehkä yleisin pasianssipeli on Klondike-pasianssi. Siinä tarkoituksena on järjestää kortit maittain ja suuruusjärjestykseen. Toinen varsinkin tietokonepelinä suosittu pasianssi on Spider.
Klondike-pasianssi
Kello-pasianssi
Kolmentoista pyramidi
6-keskellä/seiskat-sivulla
Viimeinen monarkki
Kalat
Taikuri
Punaristi
Sirkus
Kaksoisolento
Ässät jonoon
Kuninkaan hauta eli Napoleonin hauta
Vapaakenttä
Spider-pasianssi
Canfield
Pasiansseista on tehty myös runsaasti tietokonepelejä, kuten Microsoft Windowsin oletuspasianssit, PySol tai useiden Linux-jakeluiden mukana tuleva AisleRiot.
Kirjallisuutta

Kurki-Suonio, Ilmo (toim.): Pasianssit.  Helsingissä:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-19446-1
Lyncker, Ursula von: Suuri pasianssikirja: 111 kiinnostavaa peliä aloittelijoille ja kokeneemmille pelaajille.  ((Patiencen: Die 111 interessantesten Auslagen, 1985.) Toimittanut Anni Pathenschneider)  Suomentanut Raimo Salminen. Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-17556-0
Marjomaa, Aimo: Pasianssia pelaamaan.  Tampere:  Pilot-kustannus, 2005.  ISBN 952-464-383-9
Omasta, Vojtěch: Suuri pasianssikirja.  (Patience neue und alte Spiele, 1985.)  Suomentanut Raija Solatie. Östersundom:  Kirjalito, 1987.  ISBN 951-28-1665-2
Sandgren, Tore & Alanko, Marja-Liisa: Pelataan korttia: 66 pasianssia.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-14870-9
Schenkmanis, Ingalill & Schenkmanis, Ulf & Gissy, Peter: Korttipelit ja pasianssit.  (64 kortspel, 1982.)  Suomentanut Anja Aatola ja Eero Mänttäri. Hämeenlinna:  Karisto, 1992.  ISBN 951-23-3147-0
Sosna, Heinz: 24 uutta pasianssia.  (Neue Patiencen, 1987.)  Suomentanut Raimo Salminen. Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15786-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pasianssi Wikimedia Commonsissa
Pasianssi.net - näyte useista versioista.
Pasianssi1.fi - kokoelma suosituimmista ilmaisista pasianssipeleistä.
Harri Koponen

Harri Eerik Koponen (s. 6. joulukuuta 1962 Lahti) on suomalainen yritysjohtaja. Koponen on toiminut useiden, erityisesti informaatioteknologia-alan yritysten johtotehtävissä.
Koponen työskenteli Ericssonilla vuodesta 1994 alkaen, viimeiseksi SonyEricssonin Pohjois- ja Väli-Amerikan matkapuhelindivisioonan johtajana, ja sitä ennen Hewlett-Packardilla ja Shellissä.
Elokuusta 2001 huhtikuuhun 2003 Koponen oli Soneran toimitusjohtaja ja Telia-Sonera-fuusion jälkeen TeliaSonerassa varatoimitusjohtajana kesäkuuhun 2004 asti. Vuosina 2004–2008 Koponen toimi kuwaitilaisen Wataniya Telecom -teleoperaattorin toimitusjohtajana Kuwaitissa. Ruotsalaisen Tele2:n toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2008–2010.
Koponen on palvellut Osaka Oy:ssä itsenäisenä konsulttina ja toiminut sitä kautta mm. Roviolla varatoimitusjohtajana ja operatiivisena johtajana elokuusta 2010 elokuuhun 2014 asti, jolloin Koponen siirtyi Rovion pääomistajien sijoitusyhtiöön
Koponen toimi SSH Communications Security Oyj:n toimitusjohtajana vuodesta 2014 maaliskuuhun 2016.
Hän on toiminut Nortal As:n kaupallisena johtajana 1.3.2016 alkaen, ja yhtiön Suomen toiminnoista vastaavan Nortal Oy:n toimitusjohtajana 1.2.2017 lähtien.
Koponen on Soprano Oyj:n hallituksen jäsen.
Koulutus

Koulutukseltaan Koponen on merkonomi. Koponen on suorittanut Executive MBA -ohjelman, ja hän on taloustieteiden kunniatohtori Jyväskylän yliopistosta.
Yksityiselämä

Hän on naimisissa ja neljän lapsen isä.
The Long Song

| The Long Song – orjatytön laulu> The Long Song |
| --- | --- |

Tyyli:  historiallinen draama
Kestoaika:  3 × 60 min. (Suomessa kaksiosainen, 2 × noin 120 min.)
Alkuperämaa:  Britannia, Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC
Tuotanto
Tuottaja(t):  David Heyman   Rosie Alison   Ben Irving   Andrea Levy   Sarah Williams
Vastaava(t) tuottaja(t):  Roopesh Parekh
Ohjaaja(t):  Mahalia Belon
Käsikirjoittaja(t):  Sarah Williams
Tuotantoyhtiö(t):  Heyday Television
Aiheesta muualla
IMDb 
The Long Song – orjatytön laulu on alun perin kolmeosainen minisarja, joka Suomessa esitetään kaksiosaisena. Se perustuu Andrea Levyn viimeiseen romaaniin Pitkä laulu (2014). Sarja sijoittuu 1830-luvun Jamaikalle, jossa orjat nousivat kapinaan ja orjuus päättyi lopullisesti vuonna 1838. Tuosta ajasta se kertoo päähenkilön Julyn näkökulmasta Amity-nimisellä sokeriplantaasilla. Suomessa sarjan tv ensi-ilta oli Ylen TV1-kanavalla 20. toukokuuta 2020 ja se on katsottavissa myös YLE Areenassa 17.8.2020 saakka.
Sarjan tarina

Sarja kertoo 1830-luvusta Jamaikalla Amity-nimisellä sokeriplantaasilla päähenkilön Julyn näkökulmasta. Vanha July on sarjassa kertojana. Hänen elämänsä merkittävät tapahtumat alkavat kun pieni July viedään Kitty-äidiltään plantaasin hölmön emännän Caroline Mortimerin Marquerite-nimiseksi kotiorjaksi ja palvelustytöksi. Jamaikalla alkoi jouluna vuonna 1831 orjien kapina. Kapinaa yritettiin tukahduttaa hirttämällä kapinoivia orjia, mutta kapina ei laantunut.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  July  | … |  Tamara Lawrence   |
|  Caroline Mortimer  | … |  Hayley Atwell   |
|  Robert Goodwin  | … |  Jack Lowden   |
|  John Howard  | … |  Leo Bill   |
|  Godfrey  | … |  Lenny Henry   |
|  Nimrod  | … |  Jordan Bolger   |
|  Vanha July  | … |  Doña Croll   |
|  Hannah  | … |  Jo Martin   |
|  Kitty  | … |  Sharon Duncan-Brewster   |
|  Tam Dewar  | … |  Gordon Brown   |
|  Molly  | … |  Ayesha Antoine   |
|  Miss Clara  | … |  Madeleine Mantock   |
Historia

Sarja on fiktiivinen historiallinen draama, jonka tapahtumat perustuvat historiaan. Virallisesti orjuus päättyi Jamaikalla vuonna 1834, ja vuonna 1838 orjuus päättyi myös koko Brittiläisessä imperiumissa. Britanniassa vaikutti 1700-luvun lopulla liike nimeltä abolitionistit, jonka kannattajat halusivat lopettaa orjuuden. He saivat ensimmäisen tavoitteensa toteutettua, kun Englannin parlamentti kielsi orjakaupan vuonna 1807. Tämä paransi orjien oloja hieman, koska orjien omistajien oli parannettava orjien ja heidän lastensa elinoloja, sillä Afrikasta ei tuotu enää uusia orjia. Atlantin orjakauppa oli toiminnassa 300 vuotta, jonka aikana Afrikasta tuotiin noin 15 miljoonaa afrikkalaista Atlantin yli. Matkalla orjista kuoli noin miljoona. Karibialle heitä tuotiin noin neljä miljoonaa raskaisiin töihin plantaaseille, joilla viljeltiin sokeriruokoa.
Aiheesta muualla

Jakso 1: The Long Song - orjatytön laulu (12) Yle Areena. 20.5.2020. Viitattu 20.5.2020.
KM: BBC One announces cast for adaptation of Andrea Levy’s The Long Song BBC One Media Centre. 13.7.2018. Viitattu 20.5.2020. (englanniksi)
Mangan, Lucy: The Long Song review – a sharp, painful look at the last days of slavery The Guardian. 18.12.2018. Viitattu 20.5.2020. (englanniksi)
The Long Song: Director, Writer and Cast talk about the Upcoming BBC Drama Production – Bespoke Event Guide Alt-africa.com. Viitattu 20.5.2020. (englanniksi)
Shame (vuoden 2011 elokuva)

| Shame |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steve McQueen
Käsikirjoittaja:   Steve McQueen  Abi Morgan 
Tuottaja:   Iain Canning  Emile Sherman 
Säveltäjä:  Harry Escott
Kuvaaja:  Sean Bobbitt
Leikkaaja:  Joe Walker
Tuotantosuunnittelija:  Judy Becker
Pääosat:   Michael Fassbender  Carey Mulligan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Film4  UK Film Council  Alliance Films  Lipsync Productions  HanWay Films  See-Saw Films 
Levittäjä:  Fox Searchlight Pictures Budapest Film Fandango at Home
Ensi-ilta:   2011-9-44. syyskuuta 2011 (Venetsia)  2011-9-1111. syyskuuta 2011 (Toronto)  2012-1-1313. tammikuuta 2012 (Suomi)  
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6,5 miljoonaa dollaria
Tuotto:  20,4 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shame on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut brittiläinen eroottinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Steve McQueen. Pääosia näyttelevät Michael Fassbender ja Carey Mulligan.
Shame sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 4. syyskuuta 2011. Elokuva sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka ylistivät Fassbenderin ja Mulliganin roolisuorituksia, McQueenin ohjausta sekä elokuvan realistista tapaa kuvata seksiriippuvuutta. Fassbender sai roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miespääosasta vuoden 2012 gaalassa.
Vuonna 2016 Shame äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Asetelma

Newyorkilainen Brandon (Michael Fassbender) kärsii seksiriippuvuudesta. Kun apua tarvitseva pikkusisko Sissy (Carey Mulligan) muuttaa hänen asuntoonsa, alkaa ulkoisesti menestyneen miehen elämä suistua raiteiltaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Fassbender  | … |  Brandon Sullivan   |
|  Carey Mulligan  | … |  Sissy Sullivan   |
|  James Badge Dale  | … |  David   |
|  Nicole Beharie  | … |  Marianne   |
|  Alex Manette  | … |  Steven   |
|  Lucy Walters  | … |  nainen metrossa   |
|  Elizabeth Masucci  | … |  Elizabeth   |
|  Amy Hargreaves  | … |  rakastaja   |
|  Hannah Ware  | … |  Samantha   |
|  Robert Montano  | … |  tarjoilja   |
Arvioita

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Niina Holm: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Taneli Topelius: 
Filmgoer Aleksi Salonen: 
Film-O-Holic Heidi Horila:
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Shame Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Shame Elonet.
| n k Steve McQueenin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Hunger (2008)  Shame (2011)  12 Years a Slave (2013)
Lowell Mason

Lowell Mason
Lowell Mason (8. tammikuuta 1792, Medfield, Massachusetts, Yhdysvallat - 11. elokuuta 1872, Orange, New Jersey) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, musiikkipedagogi, koulu- ja kirkkomusiikin uudistaja.
Elmämänvaihet ja työ

Mason oli alkuaan pankkivirkailija ja presbyteerikirkkoon kuulunut itseoppinut säveltäjä. Hän toimi kuoronjohtajana jo 16-vuotiaana ja 18-vuotiaana orkesterinjohtajana.  Hän opiskeli musiikkia Fried­rich Le­o­pold Abelin johdolla. Aluksi kustantajat eivät ottaneet julkaistaviksi hänen varhaisia sävellyksiään kunnes Bostonin Handel and Haydn -yhdistys julkaisi niitä vuonna 1822. 1827 Masonista tuli Händel- ja Haydn-yhdistyksen johtaja ja kapellimestari.
Hän perusti Bostonin musiikkiakatemian 1832. Hänen vaikutuksestaan musiikista tuli koulujen oppiaine, aluksi Bostonissa 1838. Hän oli omaksunut pedagogisia vaikutteita Euroopasta ja hän itse viittasi sveitsiläisen Johann Heinrich Pestalozzin ajatuksiin. Uutta materiaalia musiikkiopetukseen hän tuotti itse säveltämällä ja hän lienee säveltänyt noin 1600 sävelmää ja julkaissut noin 60 laulukokoelmaa jaa häntä pidetään amerikkalaisen protestanttisen kirkkomusiikin kenties suurimpana vaikuttajan 1800-luvulla.
Mason matkusti myös Euroopassa ja tutusti eurooppalaisten säveltäjien tuotantoon saaden niistä vaikutteita. Ensimmäisessä laulukokoelmassaan hän julkaisi eurooppalaisten säveltäjien teoksia, joita hän sovitti säkeistömuotoisiin teksteihin.Useimmat niistä hän oli lainannut englantilaisen WIlliam Gardinerin kokoelmista. Hän sai vaikutteita myös itävaltalaisesta ja saksalaisesta kansanmusiikista omaan tuotantoonsa. New Yorkin yliopisto myönsi hänelle myös musiikin tohtorin arvon, vaikka hän oli itseoppinut.
Tunnetuin hänen sävelmänsä on englantilaisen Sarah Adamsin lauluun ”Nearer, my God, to Thee, Nearer to Thee!" liitetty sävelmä vuodelta 1856. Se julkaisitiin ”Sabbat Hymn and Tune Book” nimisessä kokoelmassa 1859. Sävelmä tunnetaan myös nimellä "Bethany".