stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heikki Keskinen

| Heikki Keskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heikki Kalevi ”Heppi” Keskinen
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1959 Löytäne, Heinolan mlk
Kuollut: 16. toukokuuta 2021 (62 vuotta) Heinola
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  muusikko, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja
Muusikko
Soittimet:  klarinetti, saksofoni ja piano
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Heikki Kalevi ”Heppi” Keskinen (11. maaliskuuta 1959 Löytäne, Heinolan mlk – 16. toukokuuta 2021 Heinola) oli suomalainen muusikko, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja. Heikki Keskisen pääsoitin oli tenorisaksofoni, mutta hän soitti myös klarinettia ja pianoa.
Keskistä pidetään yhtenä Suomen monipuolisimmista saksofonisteista. Hän soitti niin jazz, blues, pop/rock, big band kuin iskelmämusiikkia.
Ura

Keskinen opiskeli Lahden ja Helsingin konservatorioissa (klarinetti) 1973–1978, Oulunkylän Pop&Jazz -opistossa 1977–1978 (saksofonit) ja  Berklee College of Musicissa Bostonissa Yhdysvalloissa 1981–1982 (saksofonit). Keskisellä oli absoluuttinen sävelkorva.
Heikki Keskinen aloitti julkisen soittamisen 15-vuotiaana 1974 juuri perustetussa Heinola Big Bandissä. ja ammattitaitoisen soittouran 18-vuotiaana opiskelujen ohella vuonna 1977. Hänen muusikkouransa kesti yli neljäkymmentä vuotta. Keskinen on soittanut yli 160:llä suomalaisen eturivin artistin ja yhtyeen levyllä ja toiminut myös lähes kaikilla levyillä puhallinsovittajana.
Heikki Keskinen toimi kapellimestarina Kajaani Big Bandissä vuonna 1980, jossa hän teki sovituksia muun muassa Eero Raittiselle, Vladimir Shafranoville ja Sakari Kuosmaselle. Heikki Keskinen on tehnyt myös sovituksia Kuopion kaupunginorkesterille, jonka johtajana oli tuolloin Otto Donner. Studiotyötä Heikki Keskinen teki televisiossa mm. Olli Ahvenlahden orkesterissa vuodesta 1994 alkaen.
Heikki Keskinen oli näyttelijänä ja soittajana Aki Kaurismäen elokuvassa ”Leningrad Cowboys Go America”. Heikki Keskinen sovitti myös musikaalin ”Yö on hellä” Turun kaupunginteatterille, jonka laulut sävelsi Kassu Halonen ja tekstit teki Vexi Salmi. Lauluista tehtiin myös levy, jonka lauloivat Tapani Kansa ja Arja Koriseva. Heikki Keskinen on ollut myös Kassu Halosen ja Vexi Salmen yhteiskiertueella, joka perustui Irwin Goodmanin musiikkiin ja sen syntyhistorioihin. Heikki Keskinen soitti myös Jope Ruonansuun tunnetuimman kappaleen” Enkeleitä toisillemme” merkittävät saksofoniosuudet. Heikki Keskinen on soittanut myös Ryhmäteatterin ja Neon-teatterin esityksissä. Vuonna 2020 Heikki Keskinen soitti Stadin juhlaorkesterissa, joka on esiintynyt ympäri Helsinkiä. Heikki Keskinen oli mukana soittajana ja sovittajana ”Mestarit Areenalla”-kiertueella (Kirka, Pave, Hector, Pepe Willberg), joka huipentui loppuunmyytyyn stadionkonserttiin.
Heikki Keskinen tunnettiin saksofonisoiton lisäksi myös ammattitaitoisena sovittajana. Heikki Keskinen teki mittavan sovitusuran. Hän on sovittanut urallaan lukuisille artisteille ja yhtyeille sekä myös big bandeille, sinfoniaorkestereille, puhallinorkestereille ja pienpuhallinkokoonpanoille sekä puhallinsektioille.
Suomen valtio myönsi Heikki Keskiselle täyden taiteilijaeläkkeen tammikuussa 2021.
Heikki Keskinen kuoli äkilliseen sydänkohtaukseen 16. toukokuuta 2021 Heinolassa. Heikki Keskinen oli kuollessaan 62-vuotias. Hänellä ei ollut lapsia.
Kiertueura

Heikki Keskinen on soittanut mm:ssa seuraavien artistien ja yhtyeiden kiertueille: Sakari Kuosmanen, Danny-show, Hector, Tapani Kansa, Topi Sorsakoski, Frederik, Sleepy Sleepers/Leningrad Cowboys, J. Karjalainen ja Mustat Lasit -yhtye, Tero Vaara ja Mamba-yhtye, Mestarit Areenalla -kiertueella sekä Johnny Loganin Ruotsin ja Saksan kiertueilla. Hän on  ollut myös Jazz-liiton järjestämillä kiertueilla. Heikki Keskinen kävi myös 1980-luvun puolivälissä Suomen kulttuurivaltuuskunnan mukana Pohjois-Koreassa, missä hän soitti jazzista pitäneelle Pohjois-Korean johtajalle Kim Il-Sungille.[lähde? ]
UMO

Heikki Keskinen on ollut UMO Helsinki Jazz Orchestran nuorten solistien konsertissa esiintyvänä soittajana ja sovittanut UMO:lle omat soittamansa kappaleet, jotka olivat Pekka Tegelmanin sävellyksiä. Hän on sovittanut  UMO:lle myös soulkonserttiohjelman josta tehtiin myös YLE:n kantanauha. Heikki Keskinen on tehnyt UMO:lle 20 vuoden ajanajaksolla instrumentaali-ja laulusovituksia sekä sävellyksiä. Viimeisin oli levytystyö Pepe Ahlqvistin ja UMO Jazz Orchestra Mister Blues (2006).[lähde? ]
Aiheesta muualla

Pajukallio, Arto: Muistot – Heikki Keskinen 1959–2021 Helsingin Sanomat.  18.6.2021. Viitattu 26.9.2021.
Marija Šarapova

| Marija Šarapova |
| --- | --- |
 Marija Šarapova vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Venäjä
Tennispelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  59 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2001–
Palkintorahat:  38 777 962 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (22.8.2005)
Turnausvoittoja:  36
Voitot/tappiot:  647–169
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (2008)
Ranskan avoimet:  voitto (2012, 2014)
Wimbledon:  voitto (2004)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2006)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  41. (14.6.2004)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  23–17
Aiheesta muualla
www.mariasharapova.com
ITF
WTA
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Tennis. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | kaksinpeli |  |
Marija Jurjevna Šarapova (ven. Мари́я Ю́рьевна Шара́пова, s. 19. huhtikuuta 1987 Njagan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen aktiiviuransa päättänyt tennispelaaja, joka oli parhaimmillaan maailman naispelaajien rankinglistalla ykkösenä. Belgialaisen Justine Heninin ilmoitettua lopettamisestaan Šarapova nousi 19. toukokuuta 2008 neljättä kertaa urallaan maailmanlistan ykköseksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän saavutti kaksinpelissä hopeaa.
Šarapova edusti Venäjää. Hänen vanhempansa ovat alun perin Homelista, Valko-Venäjältä, mutta muuttivat Tšernobylin onnettomuuden jälkeen 1986 Venäjälle. Šarapova on voittanut viisi Grand Slam -turnausta: Wimbledonin vuonna 2004, Yhdysvaltain avoimet 2006, Australian avoimet 2008 sekä Ranskan avoimet 2012 ja Ranskan avoimet 2014. Vuonna 2007 hän hävisi Australian avointen loppuottelun Serena Williamsille ja vuonna 2012 Viktoryja Azarenkalle. Vuonna 2011 hän hävisi Wimbledonin loppuottelussa Petra Kvitoválle.
Sotšin vuoden 2014 talviolympialaisten avajaisseremonioissa Šarapova sai kunnian tuoda olympiatulisoihdun avajaisten areenalle, jossa lopulta Vladislav Tretjak ja Irina Rodnina sytyttivät olympiatulen palamaan.
Helmikuussa 2020 Šarapova ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa.
Dopingkäry

7. maaliskuuta 2016 pitämässään tiedotustilaisuudessa Šarapova ilmoitti jääneensä kiinni WADA:n tammikuusta 2016 alkaen kiellettyjen aineiden listalla olleen meldonium-lääkeaineen käytöstä Australian avointen yhteydessä tammikuussa. Heti seuraavana päivänä hänen sponsorinsa TAG Heuer ja Nike ilmoittivat katkaisevansa sponsorisopimuksensa Šarapovan kanssa. Kansainvälinen tennisliitto ITF päätti 8. kesäkuuta 2016, että Šarapova sai kahden vuoden kilpailukiellon alkaen 26. tammikuuta 2016. Šarapova käytti meldoniumia kymmenen vuotta perhelääkärinsä suosituksesta. Myöhemmin urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS lyhensi tuomion 15 kuukauteen.
Yksityiselämä

Šarapova on kihloissa Alexander Gilkesin kanssa ja heille on määrä syntyä ensimmäinen lapsi loppuvuodesta 2022.
Palkintoja

WTA:n vuoden tulokas 2003
WTA:n vuoden pelaaja 2004
WTA:n vuoden eniten kehittynyt pelaaja 2004
Venäjän tennisliiton vuoden naispelaaja 2005
Turnausvoitot > Hävityt kaksinpelifinaalit (22)

2004: Zürich (tappio Alicia Molikille)
2005: Miami (tappio Kim Clijstersille)
2006: Dubai (tappio Justine Henin-Hardennelle)
2006: Miami (tappio Svetlana Kuznetsovalle)
2007: Australian avoimet, Melbourne (tappio Serena Williamsille)
2007: Birmingham (tappio Jelena Jankovićille)
2007: WTA:n mestaruusturnaus, Madrid (tappio Justine Heninille)
2009: Toronto (tappio Jelena Dementjevalle)
2010: Birmingham (tappio Li Nalle)
2010: Stanford (tappio Viktoryja Azarenkalle)
2010: Cincinnati (tappio Kim Clijsterslle)
2011: Miami (tappio Viktoryja Azarenkalle)
2011: Wimbledon (tappio Petra Kvitoválle)
2012: Australian avoimet, Melbourne (tappio Viktoryja Azarenkalle)
2012: Indian Wells (tappio Viktoryja Azarenkalle)
2012: Miami (tappio Agnieszka Radwańskalle)
2012: Lontoon olympialaiset (tappio Serena Williamsille)
2012: Peking (tappio Viktoryja Azarenkalle)
2012: WTA:n mestaruusturnaus, Istanbul (tappio Serena Williamsille)
2013: Miami (tappio Serena Williamsille)
2013: Madrid (tappio Serena Williamsille)
2013: Ranskan avoimet, Pariisi (tappio Serena Williamsille)
Turnausvoitot > Menestys kausittain

| Turnaus | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australian avoimet | – | – | 1. kierros | 3. kierros | välierät | välierät | loppuottelu | voitto | A | 1. kierros | 4. kierros | loppuottelu | välierät | 4. kierros |
| Ranskan avoimet | – | – | 1. kierros | puolivälierät | puolivälierät | 4. kierros | välierät | 4. kierros | puolivälierät | 3. kierros | välierät | voitto | loppuottelu | voitto |
| Wimbledon | – | – | 4. kierros | voitto | välierät | välierät | 4. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 4. kierros | loppuottelu | 4. kierros | 2. kierros | 4. kierros |
| Yhdysvaltain avoimet | – | – | 2. kierros | 3. kierros | välierät | voitto | 3. kierros | A | 3. kierros | 4. kierros | 3. kierros | välierät | A | 4. kierros |

| Turnausvoitot (33) | 0 | 0 | 2 | 5 | 3 | 5 | 1 | 3 | 1 | 2 | 2 | 3 | 2 | 4 |
| Loppuottelut (55) | 0 | 0 | 2 | 6 | 4 | 7 | 4 | 3 | 2 | 5 | 4 | 9 | 5 | 4 |
| Kauden päätösranking | – | 186 | 32 | 4 | 4 | 2 | 5 | 9 | 14 | 18 | 4 | 2 | 4 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marija Šarapova Wikimedia Commonsissa
Pelaajaprofiili WTA:n sivuilta
Virallinen sivusto
Šarapova Berliinin turnauksessa huhtikuussa 2005.
Harry Gullichsen

| Harry Gullichsen |
| --- | --- |
 Harry Gullichsen (1940)
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1902 Kotka
Kuollut: 4. syyskuuta 1954 (51 vuotta) Helsinki
Arvonimi: vuorineuvos
Puoliso:  Maire Gullichsen
Lapset:  Kristian Gullichsen  Johan Gullichsen Lilli Alanen.
Muut tiedot
Järjestö:  A. Ahlström Osakeyhtiö
Harry Gullichsen (31. lokakuuta 1902 Kotka – 4. syyskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja teollisuusvaikuttaja. Yhdessä puolisonsa Maire Gullichsenin kanssa hän tuki voimakkaasti Suomen arkkitehtuurin ja modernin taiteen kehitystä.
Elämäkerta

Hänen isänsä oli pitkään Ab W. Gutzeit & Co:n pääjohtajana toiminut norjalaissyntyinen Alexander Gullichsen. Myös Harry Gullichsen työskenteli aluksi yrityksessä, kunnes vuonna 1926 siirtyi A. Ahlström Osakeyhtiön palvelukseen. Heinäkuussa 1928 hän avioitui yhtiön johtajan Walter Ahlströmin tyttären Mairen kanssa. Ahlströmin kuoltua vuonna 1931 valittiin Gullichsen seuraavana vuonna yhtiön pääjohtajaksi.
Hänet tunnettiin muun muassa hyvistä neuvottelu- ja sovittelutaidoistaan. Esimerkiksi Gullichsenin vuonna 1940 K.-A. Fagerholmin ja Eero A. Wuoren kanssa käymät keskustelut auttoivat merkittävästi niin sanotun tammikuun kihlauksen syntyyn.
Harry Gullichsen oli yhdessä puolisonsa Mairen kanssa suuri taiteen ja arkkitehtuurin ystävä. Hänen pitkäaikainen yhteistyökumppaninsa oli arkkitehti Alvar Aalto, joka suunnitteli Ahlström-yhtiöille useita kohteita eri puolille maata. Merkittävin niistä on vuonna 1939 Noormarkkuun valmistunut pariskunnan kotitalo Villa Mairea. Sitä pidetään yhtenä Aallon merkittävimmistä luomuksista ja se on myös kansainvälisesti tunnetuimpia arkkitehtuurikohteita Suomessa. Aalto suunnitteli Gullichsenin ehdotuksesta myös muun muassa Sunilan sellutehtaan Kotkaan sekä laati vuonna 1942 Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelman, joka oli Suomen ensimmäinen seutukaava.
Sydänvaivoista kärsinyt Gullichsen kuoli sydänkohtaukseen 51-vuotiaana. Hänen lapsiaan ovat Harriet Gullichsen, arkkitehti Kristian Gullichsen, emeritusprofessori Johan Gullichsen sekä filosofi ja Uppsalan yliopiston  emeritaprofessori Lilli Alanen. Kristian Gullichsenin poika on kuvataiteilija ja muusikko Alvar Gullichsen.
Havisevan rautatieasema

Havisevan rautatieasema on rautatieliikennepaikka Tampere–Haapamäki-radalla Havisevan kylässä Kangasalla. Se toimii puolenvaihtopaikkana, ja paikalla on laitetila. Liikennepaikka sijaitsee Solatien varrella.
Haviseva avattiin 15. toukokuuta 1931. Henkilöliikenne ja koko liikennepaikka lakkautettiin 29. toukokuuta 1988. Haviseva avattiin uudelleen puolenvaihtopaikkana noin 300 metriä idempänä 16. tammikuuta 2001. Uudella paikalla ei ole junaannousumahdollisuutta.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuvia Havisevan liikennepaikalta
Hitaus

Hitaus eli inertia on kappaleen taipumus jatkaa tasaisessa liiketilassaan, ellei siihen kohdistu kiihtyvyyttä aiheuttavaa nettovoimaa. Jos kappaleeseen ei vaikuta mitään voimia tai siihen vaikuttavien voimien resultantti (summa) on nolla, kiihtyvyys on nolla. Kappaleen hitaus tarkoittaa kappaleen kykyä vastustaa liikkeen muutosta. Hitauden suure on kappaleen massa. Termi inertia tulee latinan sanasta iners, joka tarkoittaa toimetonta tai hidasta. Vaihtoehtoisia mutta harvemmin käytettyjä nimiä hitaudelle ovat jatkavuus, jatkuvuus ja vitka.
Newtonin toisen lain mukaan kappaleen kiihdyttämiseen tarvittava voima on suoraan verrannollinen kappaleen massaan. Tätä kappaleen ominaisuutta kutsutaan myös sen hitaaksi massaksi, joka kuvaa kappaleen hitauden määrää. Hidas ja painava massa on perinteisesti eroteltu käsitteinä toisistaan, mutta yleisen suhteellisuusteorian mukaan ei ole olemassa erikseen hitautta ja painavuutta, vaan kyseessä on sama ilmiö.
Hitaus tarkoittaa sitä, että massallisen kappaleen vuorovaikuttaessa toisen kappaleen kanssa siihen kohdistuva voima vastustaa liiketilan jatkavuutta kiihtyvyydellä a = F/m, missä F on vuorovaikutusvoima ja m kappaleen massa. Esimerkiksi kun bussi kääntyy oikealle, kyydissä seisova henkilö kallistuu bussiin nähden vasemmalle, koska henkilöllä on massansa määrä hitautta ja liikkeen suunnan muuttamiseksi tarvitaan suuruudeltaan henkilön massaan verrannollinen voima esimerkiksi bussin penkkirakenteista. Pyörimisliikkeessä, kuten karusellissa, kaikki pyörimisen mukana liikkuvat osat tarvitsevat kytkennän pyörimisakseliin, keskihakuvoiman. Muuten ne jatkaisivat liikettään saavuttamallaan nopeudella pyörimiskaaren tangentin suuntaan.
Maurice LaMarche

| Maurice LaMarche |
| --- | --- |
 Maurice LaMarche vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1958 (ikä 66)  Toronto, Ontario
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Maurice La Marche Maurice La'Marche Maurice Lamarche
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Dr. Egon Spengler (Haamujengi) Hiski (Tiny Toons) Brain (Äly ja Väläys)
Palkinnot
 Annie 1998 Äly ja Väläys  Daytime Emmy 2011 Futurama 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Maurice LaMarche (s. 30. maaliskuuta 1958 Toronto, Ontario) on kanadalainen Emmy- ja Annie-palkittu ääninäyttelijä.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1983 | Rock & Rule | sivuäänet |
| 1992 | Cool World | Jack Deebs, tohtori Vincent "Vegas Vinnie" Whiskers |
| 1996 | Space Jam | Henry Haisuli |
| 1996 | Kaikenkarvainen Charlie 2 | löytötavaroiden konstaapeli |
| 1999 | Wakko's Wish | useita äänirooleja |
| 2000 | Alvin and the Chipmunks Meet the Wolfman | useita äänirooleja |
| 2001 | Mikki Hiiren taikajoulu | Lumiere |
| 2001 | Tom ja Jerry: Taikasormus | Spike, kujakissa |
| 2002 | Balto - pako yli suuren veden | Balto |
| 2002 | Hey Arnold!: The Movie | Big Bob Pataki, vartijoiden pomo |
| 2002 | Inspector Gadget's Last Case: Claw's Reverenge | tarkastaja Gadget |
| 2003 | 101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa | Horace Badun |
| 2003 |  Elf | Buddyn röyhtäisy |
| 2004 | Balto III: Wings of Change | Balto, hirvi #1, sivuäänet |
| 2004 | Team America - maailman poliisi | Alec Baldwin |
| 2004 | Mikki, Aku, Hessu - kolme muskettisoturia | Karhukopla |
| 2005 | Pom poko | sivuäänet |
| 2006 | Tallipihan bilehileet | Igg the Cow |
| 2006 | Bah Humduck!: A Looney Tunes Christmas | Viiksi-Vallu |
| 2007 | Futurama: Benderin jättikeikka | kertoja, Kif Kroker, Shlump, Hedonismbot, Morbo, Donbot, Clamps, sivuäänet |
| 2007 | Amazon Adventure | useita äänirooleja |
| 2008 | Futurama: Moniniskainen monsteri | Kif Kroker, Calculon, Morbo, Lrrr, Horrible Gelatinous Blob, Hedonismbot, sivuäänet |
| 2008 | Futurama: Benderin peli | Walt, Waltazar, The Scary Door Narrator, tohtori Perceptron, Morbo, Calculon, Hullu Hatuntekijärobotti, Vending Machine Robot, Killbots, Morcs, Kentauri, sivuäänet |
| 2008 | Pieni merenneito 3: Arielin tarina | Scuttle |
| 2008 | Dead Space: Downfall | White, Bavaro |
| 2009 | Futurama: Vihreän ajan tuolle puolen | sivuäänet |
| 2012 | Räyhä-Ralf | baarimikko Tapper |
| 2012 | Batman: The Dark Knight Returns, Part 1 | uutisankkuri Tom |
| 2013 |  Frozen | kuningas |
| 2013 | Batman: The Dark Knight Returns, Part 2 | uutisankkuri Tom, sivuäänet |
| 2013 | I Know That Voice | oma itsensä |
| 2015 | Looney Tunes: Rabbits Run | Viiksi-Vallu |
| 2016 | Zootopia | Mr. Big |
| 2017 | Hey Arnold!: The Jungle Movie | Big Bob Pataki |
| 2018 | Räyhä-Ralf valloittaa Internetin | baarimikko Tapper |
| 2019 | Scooby-Doo! and the Curse of the 13th Ghost | sivuäänet |
Filmografia > Videopelit

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Futurama: The Video Game | Morbo, Walt, Aurinkojumala, Romuttaja, sivuäänet |
| 2007 | The Simpsons Game | William Shakespeare |
| 2008 | Crash: Mind over Mutant | Tohtori Nitrus Brio |
| 2011 | Batman: Arkham City |  Pakkasherra, Kalenterimies |
| 2012 | Kingdom Hearts 3D: Dream Drop Distance | Karhukoplan jäsen |
| 2013 | Batman: Arkham Origins |  Pakkasherra |
| 2015 | Batman: Arkham Knight |  Pakkasherra |
| 2015 | Futurama: Game of Drones | Calculon, Lrrr |
| 2017 | Crash Bandicoot N. Sane Trilogy | Tohtori Nitrus Brio, laboratorioassistentit |
| 2017 | Futurama: Worlds of Tomorrow | Lrrr, Morbo, Calculon, Hedonismbot, Hyperkana, päätön Agnew'n keho, H.G., Blob, Romuttaja, Murskaaja, Borax-lapsi, Walt, Benjamin Franklin, Cartridge-yksikkö, Clamps, Don Bot, Pääkissa |
Elämäkerta > Uran alku ja vastoinkäymisiä

LaMarche aloitti stand up -koomikkona 19-vuotiaana. Edistääkseen uraansa hän muutti 22-vuotiaana Kanadasta Yhdysvaltoihin. 1980-luvulla hän pääsi esiintymään muun muassa suositussa televisiosarjassa Young Comedians Special, jota esitettiin HBO-kanavalla. LaMarchen ura koki kuitenkin kovan takaiskun, kun hänen isänsä murhattiin vuonna 1987. Hän masentui ja käytti seuraavien kahden vuoden ajan liikaa alkoholia. LaMarchen yrittäessä paluuta takaisin stand upin pariin hänen nuorempi sisarensa kuoli auto-onnettomuudessa, minkä seurauksena hän päätti lopettaa stand up -koomikon uransa.
Elämäkerta > Ääninäyttelijänä

LaMarche aloitti ääninäyttelemisen varsinaisesti 1980-luvun puolivälissä Tarkastaja Gadgetin myötä. Sitä ennen hän teki äänirooleja osa-aikatyönä. LaMarche teki aluksi lyhytaikaisia rooleja animaatioihin kuten The Transformers, Haamujengi, Ankronikka ja Ville Vallaton. 1990-luvulla hän tuli tunnetuksi saatuaan pidempiaikaisia rooleja kuten Zoltan (Attack of the Killer Tomatoes) ja Hiski (Tiny Toons) sekä Brain (Äly ja Väläys). Viimeksi mainitusta roolista LaMarche voitti Annie-palkinnon ja sai samana vuonna myös Daytime Emmy -ehdokkuuden. Hän on tehnyt myös useita sivurooleja Simpsoneihin vuodesta 1995 lähtien ja vuodesta 1999 lähtien Futuramaan, jossa hän on toiminut yhteensä 73 eri hahmon äänenä, joista yleisimmät ovat olleet Morbo ja Calculon.
Vuonna 2008 LaMarche esiintyi Crash: Mind over Mutant -videopelissä tohtori Neo Cortexin kollegan tohtori Nitrus Brion äänenä. Pelin jälkeen hänellä oli vierailevarooli Scooby-Doo! Mystery Incorporated sarjassa Vincent Van Ghoulin äänenä. LaMarche on antanut äänensä myös vuoden 2011 aikana ilmestyvään Batman: Arkham City -peliin, jossa hän esittää Pakkasherraa. LaMarche oli myöhemmin samana vuonna Viiksi-Vallun äänenä The Looney Tunes Show sarjassa, jossa hänellä oli myös sivurooleja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maurice LaMarche Wikimedia Commonsissa
Haviland Morris

| Haviland Morris> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. syyskuuta 1959 (ikä 65) New Jersey
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Haviland Morris (s. 14. syyskuuta 1959 New Jersey) on yhdysvaltalainen elokuva-, televisio- ja Broadway-näyttelijä.
Morris syntyi New Jerseyssä, mutta vietti paljon aikaa lapsuudessaan Hongkongissa. Hänen isänsä työskenteli elektroniikkateollisuudessa. Morris on valmistunut Purchase Collegesta, missä hänen opiskelukaverihinsa lukeutui näyttelijä Stanley Tucci. Morrisin tunnetuin rooli on Caroline Mulford elokuvassa Synttärit.
Filmografia

Kovis (Reckless, 1984) Mary Pat Sykes
Synttärit (Sixteen Candles, 1984) Caroline
Who’s That Girl (Who's That Girl?, 1987) Wendy Worthington
Tappaminen on helppoa (A Shock to the System, 1990) Tara Liston
Love or Money (1990) Jennifer Reed
Gremlins 2 – uusi pesue (Gremlins 2: The New Batch, 1990) Marla Bloodstone
Yksin kotona 3 (Home Alone 3, 1997) Karen Pruitt
Rick (2003) Jane
The Baxter (2005) Kate Lewis
Devil’s Child tai Joshua – paholaisen lapsi (Joshua (2007) Monique Abernathy
Cherry Crush (2008) Julia Wells
Adam (2009) Lyra
Oka! (2010)
Burning Blue (2014)
Lähde:
Aiheesta muualla

Haviland Morris Biography (1959-) Film Reference. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
Haviland Morris Net Worth Celebrity Net Worth. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
Heli Sutela

| Heli Sutela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heli Salla Tuulia Sutela
Syntynyt: 24. toukokuuta 1968 (ikä 56) Lappeenranta
Ammatti:  näyttelijä, stand-up-koomikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:   Kumman kaa  Vares – yksityisetsivä  Punainen huone  Kodit ja kalusteet 
Palkinnot
 Venla kunniakirja 2003   Telvis 2005 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Heli Salla Tuulia Sutela (s. 24. toukokuuta 1968, Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä ja koomikko, joka tekee myös stand up -komediaa.
Ura

Sutela kirjoitti yli­oppilaaksi vuonna 1988. Samana vuonna hän aloitti opinnot Teatterikorkeakoulussa näyttelijän­työn laitoksella, josta valmistui 1992. Hän korotti näyttelijän­tutkinnon teatteri­taiteen maisteriksi vuonna 1997.
Sutela on esiintynyt uransa aikana kotimaisissa televisio­sarjoissa, kuten Viemäri-TV:ssä. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi varsinaisesti vasta Kumman kaa -sarjan Anne Nyberginä. Hän käsi­kirjoitti sarjan yhdessä Minna Koskelan kanssa. Hän on esiintynyt koti­maisessa elo­kuvassa Vares – yksityisetsivä (2004).
Heli Sutela oli Leea Klemolan ohjaaman Seksuaali-näytelmän pää­roolissa Aurinkoteatterissa vuonna 1998. Hän on näytellyt muissakin teattereissa, kuten Helsingin Kaupunginteatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Lisäksi Sutela on tehnyt stand up -komiikkaa.
Keväällä 2010 alkoi Kummanki kaa ja mukana myös Vesa -lavakiertue, joka perustuu Kumman kaa -televisio­sarjaan. Sutela esiintyy kiertueella yhdessä Minna Koskelan ja Ilkka Merivaaran kanssa. Sutelan ja Koskelan samasta aiheesta käsi­kirjoittama sarja­kuva oli Sarjakuva-Finlandian ehdokkaana vuonna 2014. Vuonna 2016 Sutela valitsi Sarja­kuva-Finlandian voittajan.
Sutela toimi ääninäyttelijänä Disneyn elo­kuvassa Bolt.
Filmografia

Kotiteollisuus: Mahti­sanat (musiikki­video, 2009)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Herra MC

| Herra MC Leijona |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): OeO, RK-62, UNiVErSTaS
 Tyylilaji: Gangsta rap
Leijonan muut julkaisut
|   | Herra MC 2002 | Viinaa, huumeita ja väkivaltaa 2004 |
Herra MC  on rap-artisti Leijonan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002. Albumi voitti Radiomafian viikon demo-kilpailun.[lähde? ]