stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peaky Blinders – gangsteriklaani
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cillian Murphy  | … |  Thomas "Tommy" Shelby   |
|  Sam Neill  | … |  Ylikomisario Chester Campbell   |
|  Helen McCrory  | … |  Polly Gray, omaa sukua Shelby   |
|  Paul Anderson  | … |  Arthur Shelby Jr, vanhin Shelbyn veljeksistä   |
|  Annabelle Wallis  | … |  Grace Burgess, irlantilainen baaritarjoilija   |
|  Sophie Rundle  | … |  Ada Thorne, omaa sukua Shelby   |
|  Joe Cole  | … |  John Shelby, kolmanneksi nuorin Shelbyn veljeksistä   |
|  Tom Hardy  | … |  Alfie Solomons, lontoolaisen juutalaisjengin johtaja   |
|  Noah Taylor  | … |  Darby Sabini, italialaisen jengin johtaja    |
|  Iddo Goldberg  | … |  Freddie Thorne, Tommyn ystävä ja tunnettu kommunisti   |
|  Charlotte Riley  | … |  May Carleton, rikas leski joka omistaa kilpahevosia    |
|  Aimee-Ffion Edwards  | … |  Esme Shelby, Johnin mustalaisvaimo   |
|  Finn Cole  | … |  Michael Gray, Pollyn poika   |
|  Natasha O’Keeffe  | … |  Lizzie Starke, entinen prostituoitu josta tulee Tommyn sihteeri    |
Tuotanto

Peaky Blindersin on luonut Steven Knight, joka on käsikirjoittanut muun muassa elokuvat Dirty Pretty Things ja Eastern Promises. Sarjan on ohjannut Otto Bathurst ja tuottanut Katie Swinden.
Vaikka sarja sijoittuu pääosin Birminghamiin, sitä on kuvattu kyseisen kaupungin lisäksi muun muassa Leedsissa ja Liverpoolissa. Ensimmäisen tuotantokauden rautatiekohtaukset kuvattiin marraskuussa 2012 Keighleyn ja Damemsin välillä. Sarjaa on kuvattu myös Suur-Manchesterin ja Cheshiren alueella, esimerkiksi Manchesterin kaupungintalolla ja Northwichissa sijaitsevassa Arley Hallin kartanossa.
Irlantilaisen ylikomisarion Chester Campbellin rooliin valittu uusiseelantilainen Sam Neill pyysi ystäviltään James Nesbittiltä ja Liam Neesonilta apua oikeanlaisen aksentin muodostamiseen.
BBC Two ilmoitti toukokuussa 2016, että sarjasta on tilattu neljäs ja viides kausi, jotka sisältävät kumpikin kuusi Knightin käsikirjoittamaa jaksoa. Uusia hahmoja esittävät Adrien Brody ja Aidan Gillen. Kuudes ja samalla viimeinen kausi esitettiin vuoden 2022 alussa.
Parhaan tanssiohjauksen Oscar-palkinto

Parhaan tanssiohjauksen Oscar-palkinto oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama Oscar-palkinto. Palkintoa jaettiin vuosina 1936–1938.
Voittajat ja ehdokkaat

Alla olevassa listassa voittajat on merkitty elokuvan julkaisuvuoden mukaan.
| Vuosi | Voittaja | Elokuva ja tanssikappale | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1935 | Dave Gould | Rakkauden sävel: "I've Got a Feeling You're Fooling" ja Folies-Bergère: "Straw Hat" |  Busby Berkeley – Valkoinen rapsodia: "Lullaby of Broadway" ja "The Words Are in My Heart"  Bobby Connolly – Broadway Hostess: "Playboy from Paree" ja Casino de Paris: "Latin from Manhattan"  Sammy Lee – King of Burlesque: "Lovely Lady" ja "Too Good to Be True"  Hermes Pan – Top Hat: "Top Hat"  LeRoy Prinz – Herttakuningas: "Viennese Waltz" ja The Big Broadcast of 1936: "It's the Animal in Me"  B. Zemach – Kuolematon kuningatar: "Hall of Kings" |
| 1936 | Seymour Felix | Ziegfeld, naisten kuningas: "A Pretty Girl Is Like a Melody" |  Busby Berkeley – Kultakalat 1937: "Love and War"  Bobby Connolly – Kain ja Mabel: "1000 Love Songs"  Dave Gould – Tanssijattareksi syntynyt: "Swingin' the Jinx Away"  Jack Haskell – One in a Million: "Skating Ensemble"  Russell Lewis – Dancing Pirate: "The Finale"  Hermes Pan – Hääkarkuri: "Bojangles of Harlem" |
| 1937 | Hermes Pan | Neitonen ahdingossa: "Fun House" |  Busby Berkeley – Varsity Show: "The Finale"  Bobby Connolly – Ready, Willing and Able: "Too Marvelous for Words"  Dave Gould – Päivä kilpa-ajoissa: "All God's Children Got Rhythm"  Sammy Lee – Ali Baba tulee kaupunkiin: "Swing Is Here to Stay"  Harry Losee – Liukkaalla jäällä: "Prince Igor Suite"  LeRoy Prinz – Hawaii-öitä: "Luau" |
Peters

Peters on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alex Peters (s. 1996), kanadalainen jääkiekkoilija
Anderson Peters (s. 1997),  grenadalainen keihäänheittäjä
Arno Peters (1916–2002), saksalainen historioitsija ja kartografi, Petersin projektion laatija
Beate Peters (s. 1959), saksalainen keihäänheittäjä
Bernadette Peters (s. 1948), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
Bill Peters (s. 1965), kanadalainen jääkiekkovalmentaja
Brock Peters (1927–2005), yhdysvaltalainen näyttelijä
Carl Peters (1856–1918), saksalainen seikkailija, Saksan Itä-Afrikan valloittaja
Christian August Friedrich Peters (1800–1880), saksalainen tähtitieteilijä
Christian Heinrich Friedrich Peters (1818–1890), tanskalais-yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, useiden asteroidien löytäjä
Clarke Peters (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko
Dan Peters (s. 1967), yhdysvaltalainen rumpali
Dimitri Peters (s. 1984), venäläis-saksalainen judoka
Elizabeth Peters, oik. Barbara Mertz (1927–2013), yhdysvaltalainen jännityskirjailija
Evan Peters (s. 1987), yhdysvaltalainen näyttelijä
Gary Peters (s. 1958), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja senaattori
James Lee Peters (1889–1952), yhdysvaltalainen lintutieteilijä
Jean Peters (1926–2000), yhdysvaltalainen näyttelijä
Josef Peters (1914–2001), saksalainen Formula 1 -kuljettaja
Justin Peters (s. 1986), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
Karl Peters, oik. Kyösti Pietiläinen (1945–2017), suomalainen Ranskan muukalaislegioonan sotilas
Kyle Walker-Peters (s. 1997), englantilainen jalkapalloilija
Lana Peters, Svetlana Allilujeva, Stalina (1926–2011), venäläis-yhdysvaltalainen kirjailija, Josif Stalinin tytär
Luise Otto-Peters (1819–1895), saksalainen kirjailija
Martin Peters (1943–2019), englantilainen jalkapalloilija, maailmanmestari ja valmentaja
Mary Peters (s. 1939), brittiläinen viisiottelija
Mary E. Peters (s. 1948), yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja ministeri
Ralph Peters (s. 1952), yhdysvaltalainen sotilas ja kirjailija
Randolph Peters (s. 1959), kanadalainen säveltäjä ja pianisti
Roberta Peters (1930–2017), yhdysvaltalainen oopperalaulaja
Rotimi Peters (s. 1955), nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
Steve Peters (s. 1960), kanadalainen jääkiekkoilija
Susan Peters, Suzanne Carnahan (1921–1952), yhdysvaltalainen näyttelijä
Warren Peters (s. 1982), kanadalainen jääkiekkoilija
Wilhelm Peters (1815–1883), saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija
Willem Peters (1903–1995), alankomaalainen kolmiloikkaaja
Winston Peters (s. 1945), uusiseelantilainen poliitikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Parhaan televisioelokuvan Jussi

Parhaan televisioelokuvan Jussi oli yksi suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnoista, jota jakoi Filmiaura. Palkintoa jaettiin vuosina 1966–1980.
Voittajat

| Myöntämisvuosi | Palkinnon saaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| 1966 | Marjatta Muurimaa | Valoa |
| 1966 | Reino Paasilinna | Suo siellä, vetelä täällä |
| 1966 | Heikki Partanen | Käytöskukka |
| 1968 | Olavi Puusaari | Käy eespäin |
| 1968 | Mikko Niskanen | Elokuva jalostavasta rakkaudesta |
| 1969 | Timo Bergholm | Sirkku |
| 1971 | Jukka Sipilä ja TV1:n työryhmä | Aliisa |
| 1974 | Erik Tawaststjerna ja Lauri Ikonen | Jean Sibelius -elokuvat |
| 1975 | Jaakko Kaappa ja Jorma Nieminen | Haudankaivajan kylä |
| 1977 | Eeli Aalto | Piina |
| 1977 | Ritva Nuutinen | Hänen olivat linnut |
| 1979 | Matti Tapio | Sodan ja rauhan miehet |
| 1979 | Arvi Auvinen | Olga Ryynänen ja byrokratia |
| 1980 | Olavi Puusaari | 10 vuotta köyhyydestä |
Ranskan Grand Prix 1976

|  Ranskan Grand Prix 1976  |
| --- | --- |
 8 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1976. 
Päivämäärä:  4. heinäkuuta 1976
Sijainti:  Circuit Paul Ricard, Ranska
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,810 km
Kilpailun pituus:  54 kierrosta, 313,740 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   James Hunt   (McLaren)
Paaluaika:  1.47,89
Palkintokoroke
Voittaja:   James Hunt   (McLaren)
Toinen:   Patrick Depailler   (Tyrrell)
Kolmas:   John Watson   (Penske)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Niki Lauda   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.51,00 (kierroksella 4)
Ranskan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. heinäkuuta 1976 Circuit Paul Ricardin radalla. Kilpailun voitti paalulta startannut James Hunt.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 |  James Hunt | McLaren-Ford | 54 | 1.40.58,60 | 1 | 9 |
| 2 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 54 | + 12,70 | 3 | 6 |
| 3 | 28 |  John Watson | Penske-Ford | 54 | + 23,55 | 8 | 4 |
| 4 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Alfa Romeo | 54 | + 24,82 | 5 | 3 |
| 5 | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 54 | + 43,92 | 7 | 2 |
| 6 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 54 | + 55,07 | 9 | 1 |
| 7 | 34 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 54 | + 1.21,55 | 17 |   |
| 8 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 54 | + 1.30,67 | 16 |   |
| 9 | 35 |  Arturo Merzario | March-Ford | 54 | + 1.53,57 | 20 |   |
| 10 | 20 |  Jacky Ickx | Wolf-Williams-Ford | 53 | + 1 krs. | 19 |   |
| 11 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Alfa Romeo | 53 | + 1 krs. | 10 |   |
| 12 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 53 | + 1 krs. | 15 |   |
| 13 | 21 |  Michel Leclère | Wolf-Williams-Ford | 53 | + 1 krs. | 22 |   |
| 14 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 53 | + 1 krs. | 13 |   |
| 15 | 12 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 53 | + 1 krs. | 14 |   |
| 16 | 18 |  Brett Lunger | Surtees-Ford | 53 | + 1 krs. | 23 |   |
| 17 | 25 |  Guy Edwards | Hesketh-Ford | 53 | + 1 krs. | 25 |   |
| 18 | 22 |  Patrick Neve | Ensign-Ford | 53 | + 1 krs. | 26 |   |
| 19 | 10 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 51 | Polttoaineen syöttö | 6 |   |
| Kesk. | 19 |  Alan Jones | Surtees-Ford | 44 | Ripustukset | 18 |   |
| Kesk. | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 28 | Öljynpaine | 11 |   |
| Kesk. | 30 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 21 | Öljynpaine | 21 |   |
| Kesk. | 38 |  Henri Pescarolo | Surtees-Ford | 19 | Ripustukset | 24 |   |
| Kesk. | 2 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 17 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 1 |  Niki Lauda | Ferrari | 8 | Moottori | 2 |   |
| Kesk. | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 8 | Vaihteet | 12 |   |
| Kesk. | 24 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | 4 | Voimansiirto | 29 |   |
| DNQ | 33 |  Damien Magee | Brabham-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 31 |  Ingo Hoffmann | Fittipaldi-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 32 |  Loris Kessel | Brabham-Ford |   |   |   |   |
Muuta

John Watsonin ensimmäinen palkintosija
Parhaan romaanin Nebula-palkinto

Parhaan romaanin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of America jakamista Nebula-palkinnoista. Romaaniksi määritellään yli 40 000 sanan mittainen teos.
Voittajat

Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008).
| Vuosi | Voittaja | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- |
| 1965 | Frank Herbert: Dyyni |  |
| 1966 | Samuel R. Delany: Babel-17   Daniel Keyes: Kukkia Algernonille |  |
| 1967 | Samuel R. Delany: The Einstein Intersection |  |
| 1968 | Alexei Panshin: Rite of Passage |  |
| 1969 | Ursula K. Le Guin: Pimeyden vasen käsi |  |
| 1970 | Larry Niven: Rengasmaailma |  |
| 1971 | Robert Silverberg: A Time of Changes |  |
| 1972 | Isaac Asimov: Itse jumalat |  |
| 1973 | Arthur C. Clarke: Uhka avaruudesta |  |
| 1974 | Ursula K. Le Guin: Osattomien planeetta |  |
| 1975 | Joe Haldeman: Loputon sota |  |
| 1976 | Frederik Pohl: Plusmies |  |
| 1977 | Frederik Pohl: Avaruuden portti |  |
| 1978 | Vonda N. McIntyre: Unikäärme |  |
| 1979 | Arthur C. Clarke: Paratiisin suihkulähteet |  |
| 1980 | Gregory Benford: Timescape |  |
| 1981 | Gene Wolfe: Sovinnontekijän kynsi |  |
| 1982 | Michael Bishop: No Enemy But Time |  |
| 1983 | David Brin: Tähtisumu täyttyy |  |
| 1984 | William Gibson: Neurovelho |  |
| 1985 | Orson Scott Card: Ender |  |
| 1986 | Orson Scott Card: Kuolleiden puolustaja |  |
| 1987 | Pat Murphy: The Falling Woman |  |
| 1988 | Lois McMaster Bujold: Falling Free |  |
| 1989 | Elizabeth Ann Scarborough: The Healer's War |  |
| 1990 | Ursula K. Le Guin: Tehanu |  |
| 1991 | Michael Swanwick: Stations of the Tide |  |
| 1992 | Connie Willis: Tuomiopäivän kirja |  |
| 1993 | Kim Stanley Robinson: Red Mars |  |
| 1994 | Greg Bear: Moving Mars |  |
| 1995 | Robert J. Sawyer: The Terminal Experiment |  |
| 1996 | Nicola Griffith: Slow River |  |
| 1997 | Vonda N. McIntyre: Aurinko ja kuu |  |
| 1998 | Joe Haldeman: Forever Peace |  |
| 1999 | Octavia E. Butler: Parable of the Talents |  |
| 2000 | Greg Bear: Darwinin radio |  |
| 2001 | Catherine Asaro: The Quantum Rose |  |
| 2002 | Neil Gaiman: Unohdetut jumalat |  |
| 2003 | Elizabeth Moon: The Speed of Dark |  |
| 2004 | Lois McMaster Bujold: Paladin of Souls |  |
| 2005 | Joe Haldeman: Camouflage |  |
| 2006 | Jack McDevitt: Seeker |  |
| 2007 | Michael Chabon: The Yiddish Policemen's Union |  |
| 2008 | Ursula K. Le Guin: Muistamisen taito |  |
| 2009 | Paolo Bacigalupi: The Windup Girl |  |
| 2010 | Connie Willis: Blackout/All Clear |  |
| 2011 | Jo Walton: Among Others |  |
| 2012 | Kim Stanley Robinson: 2312 |  |
| 2013 | Ann Leckie: Ancillary Justice |  |
| 2014 | Jeff VanderMeer: Hävitys |  |
| 2015 | Naomi Novik: Uprooted |  |
| 2016 | Charlie Jane Anders: All the Birds in the Sky |  |
| 2017 | N. K. Jemisin: The Stone Sky |  |
| 2018 | Mary Robinette Kowal: The Calculating Stars |  |
| 2019 | Sarah Pinsker: A Song for a New Day |  |
| 2020 | Martha Wells: Network Effect | Susanna Clarke: Piranesi   N. K. Jemisin: The City We Became   Silvia Moreno-Garcia: Mexican Gothic   C. L. Polk: The Midnight Bargain   Rebecca Roanhorse: Black Sun |
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23  Voitti myös Parhaan romaanin Hugo-palkinnon.
Pine Ridge (Arkansas)

Pine Ridge on paikkakunta Montgomeryn piirikunnassa, Arkansas'ssa Yhdysvalloissa. Paikkakunnan alkuperäinen nimi oli Waters, ja se oli nimetty paikallisen liikemiehen Henry M. Watersin mukaan vuonna 1886. Paikkakunta toimi esikuvana Lum and Abner -radiosarjan Pine Ridgelle, ja vuonna 1936 Waters muutti nimensä sarjan kunniaksi. Pine Ridgessä on toiminut Lum and Abner -museo vuodesta 1971 alkaen. Se sijaitsee A. A. McKinzien vuonna 1904 rakentamassa kaupparakennuksessa, ja se liitettiin liittovaltion suojeltavien kohteiden National Register of Historic Places -luetteloon 1984. Myös James Richard Huddlestonin 1909 rakentama kaupparakennus on suojelukohteiden joukossa.
Perigiáli

| Perigiáli Περιγιάλι |
| --- | --- |
 Perigiáli
 Koordinaatit: 37°56′17″N, 22°50′12″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Korinthia
Kunta:  Kórinthos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4201020101
Väkiluku (2011):  1 616
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perigiáli (kreik. Περιγιάλι) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 1 616 (vuonna 2011).
Perigiálin rantaa.
Perigiálin kylä sijaitsee Korintinlahden rannalla yhdeksän kilometriä länteen Kórinthoksen kaupungista. Perigiáli muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Περιγιαλίου, Topikí Koinótita Perigialíou). Vuodesta 1997 se kuului Ássos-Léchaion kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kórinthoksen kunnan Ássos-Léchaion kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perigiáli Wikimedia Commonsissa
Parhaan suoraan videolle julkaistun elokuvan Annie-palkinto

Parhaan suoraan videolle julkaistun elokuvan Annie-palkinto on vuodesta 1994 lähtien joka vuosi jaettava palkinto edellisvuoden parhaalle suoraan videolle julkaistulle animaatioelokuvalle. Poikkeuksellisesti vuonna 2002 palkintoa ei jaettu ollenkaan.
Voittajat

| Vuosi | Elokuva |
| --- | --- |
2010: Futurama: Vihreän ajan tuolle puolen
2009: Futurama: Moniniskainen monsteri
2008: Futurama – Benderin jättikeikka
2007: Bambi 2
2006: Lilo & Stitch 2
2005: Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata
2004: Animatrix
2003: Rolie Polie Olie: The Great Defender of Fun
2001: Batman of the Future: Return of the Joker
2000: Hessu Hopo – rampin rämäpää
1999: Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys
1998: Batman ja Pakkasherra
1997: Aladdin ja varkaiden kuningas
1996: Maa aikojen alussa 3 – Ihmeiden aika
1995: Gates of the Mind’s Eye
1994: Animated Legend, Winsor McCay
Aiheesta muualla

The Annie Awards-virallinen sivusto
IMDB.com
Peter De Rose

Peter De Rose (10. maaliskuuta 1900 – 23. huhtikuuta 1953) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä. Hänen tunnettuihin sävellyksiinsä kuuluvat kappaleet ”Deep Purple”, ”I Hear America Singing”, ”Evening Star” ja ”As Years Go By”.
De Rose syntyi New Yorkissa suureen perheeseen. Hän alkoi saada pianonsoiton opetusta isosiskoltaan ollessaan 12-vuotias. Hän työskenteli nuorena Schirmer Musicin levykaupassa. 1920-luvulla De Rose esiintyi pianistina ukulelensoittaja May Singhi Breenin kanssa. He juonsivat vuosina 1923–1939 yhdessä radio-ohjelmaa Sweethearts of the Air. De Rose ja Breen solmivat avioliiton joulukuussa 1929.
De Rose aloitti musiikin säveltämisen koulussa ollessaan ja julkaisi ensimmäisen sävellyksensä vuonna 1918. Vuonna 1920 hän sävelsi kappaleen ”When You’re Gone, I Won’t Forget”, josta tuli yli miljoona kopiota myynyt hitti. Monista De Rosen sävellyksistä tuli listamenestyksiä 1930- ja 1940-luvuilla. Hänen kenties suosituimmaksi sävellyksekseen on muodostunut soolopianolle vuonna 1934 sävelletty ja Mitchell Parishin jälkikäteen sanoittama ”Deep Purple”, jonka ovat nauhoittaneet lukuisat eri tyylilajien artistit ja jota pidetään nykyisin populaari- ja jazzmusiikin standardina.
Peter De Rose kuoli New Yorkissa vuonna 1953. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Petersburg (Virginia)

Petersburg Virginian kartalla.
Petersburg on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 32 420. Petersburg on osa Richmondin suurkaupunkialuetta. Kaupungin pormestarina toimii Samuel Parham.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petersburg (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Pelayo (1849)

| Pelayo |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Kölinlasku:  21. kesäkuuta 1849
Laskettu vesille:  24. elokuuta 1849
Palveluskäyttöön:  1. huhtikuuta 1850
Tekniset tiedot
Uppouma:  460 t
Pituus:  54,05 m (köli)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  5,51 m
Miehistöä:  144-151
Aseistus
Aseistus:  14 × 32 naulan tykkiä 2 × 32 naulan mörssäriä 1 × 8 naulan tykki
Pelayo oli Espanjan laivaston vuonna 1849 vesille laskettu 17-tykkinen priki.
Valmistus

Alus tilattiin 5. kesäkuuta 1847 Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin 21. kesäkuuta 1849. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta ja valmistui 1. huhtikuuta 1850.
Palvelus

Alus lähti 12. toukokuuta 1857 Cádizista José Manuel Pareja y Septien osastossa, johon kuuluivat linjalaiva Reina Isabel II, fregatti Bailén, urcat Pinta ja Santacilia sekä siipirattain varustettu tykkivene Francisco de Asís. Ne saapuivat 25. kesäkuuta mukanaan 1 500 sotilasta Havannaan.
Alus poistettiin 1866 alusluettelosta.
Pelekános

| Pelekános Πελεκάνος |
| --- | --- |
 Palaióchoran niemi.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Pelekános
 Koordinaatit: 35°14′N, 23°41′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Kántanos-Sélino
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  740401
Väkiluku (2011):  3 292
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  730 01
Suuntanumero(t):  28230
Rekisterikilpi:  ΧΝ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pelekános (kreik. Πελεκάνος; virallisesti Δημοτική Ενότητα Πελεκάνου, Dimotikí Enótita Pelekánou) on yksi Kántanos-Sélinon kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 292 (vuonna 2011).
Pelekános, suomeksi ”Pelikaani”, käsittää Kreetan saaren lounaiskulman. Sen suurin asutus on saaren etelärannikolla sijaitseva Palaióchoran kylä. Pelekános oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kántanos-Sélinon kunnaksi yhdessä Anatolikó Sélinon ja Kántanoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Palaióchoran kylä.
Kunnallisyksikön osat

Pelekánoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Palaióchora | Achladiákes | 14 |
| Palaióchora | Agía Triáda | 10 |
| Palaióchora | Ánydroi | 64 |
| Palaióchora | Asfendilés | 9 |
| Palaióchora | Azogyrés | 35 |
| Palaióchora | Kálamos | 20 |
| Palaióchora | Palaióchora | 1 675 |
| Palaióchora | Platanés | 1 |
| Palaióchora | Prodrómi | 16 |
| Palaióchora | Spaniákos | 29 |
| Palaióchora | Vlithiás | 18 |
| Sarakína | Chondrós | 14 |
| Sarakína | Grigorianá | 16 |
| Sarakína | Sarakína | 25 |
| Sarakína | Stavrós | 13 |
| Sklavopoúla | Agía Kyriakí | 230 |
| Sklavopoúla | Ágioi Theódoroi | 8 |
| Sklavopoúla | Kalamiós | 10 |
| Sklavopoúla | Lagkadás | 18 |
| Sklavopoúla | Lákkos Sklavopoúlas | 13 |
| Sklavopoúla | Maniatianá | 16 |
| Sklavopoúla | Sklavopoúla | 28 |
| Vothianá | Archontikó | 6 |
| Vothianá | Farángi | 7 |
| Vothianá | Kamaterá | 0 |
| Vothianá | Moustákos | 36 |
| Voutás | Ágios Pávlos | 0 |
| Voutás | Azogyrés | 1 |
| Voutás | Chasí | 22 |
| Voutás | Gialós | 848 |
| Voutás | Kítyros | 16 |
| Voutás | Kontokynígi | 5 |
| Voutás | Livádi | 0 |
| Voutás | Plátanos | 12 |
| Voutás | Voutás | 57 |
Yhteensä: 3 292
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pelekános Wikimedia Commonsissa
Phleng Sanrasoen Phra Barami

Phleng Sanrasoen Phra Barami (”Sanrasoen Phra Baramin laulu”,  เพลงสรรเสริญพระบารมี) on Thaimaan kuningashymni. Laulu sävellettiin alun perin Siamin kuninkaan Chulalongkornin Singaporeen tekemän matkan johdosta vuonna 1871. Laulun sävelsi Pjotr Shurovsky (1850-1908). Laulun sanoitti prinssi Narisasa Nuvadtivongs (1863-1947), jonka kutsumanimi ”Sanrasoen Phra Barami” esiintyy myös laulun nimessä. Vuoden 1913 tienoilla kuningas Rama VI (Vajiravudh) uudisti tekstiä. Vuoteen 1939 Phleng Sansoen Phra Barami oli Thaimaan kansallislaulu, tuolloin sen tilalle valittiin Phleng Chat. Kuningashymnillä on kuitenkin edelleenkin virallinen asema, ja se soitetaan maan yleisradiossa aamuin illoin sekä elokuvateattereissa ennen esitystä. Samoin sitä käytetään luonnollisesti kuninkaallisissa seremonioissa.
| --- | --- |
Thainkieliset sanat': Translitteraatio
ข้าวรพุทธเจ้า: Khaa Worra Phuttha Jao
เอามโนและศิรกราน: Ao Manoo Lae Sira Kran
นบพระภูมิบาล บุญญะดิเรก: Nop Phra Phuummi Baan Bun Ya Di Rek
เอกบรมจักริน: Ek Boromma Jak-rin
พระสยามินทร์: Phra Sayaa Min
พระยศยิ่งยง: Phra Yotsa Ying Yong
เย็นศิระเพราะพระบริบาล: Yen Sira Phror Phra Boribaan
ผลพระคุณ ธ รักษา: Phon Phra-khun Tha Raksaa
ปวงประชาเป็นศุขสานต์: Puang Prachaa Pen Suk Saan
ขอบันดาล: Khor Bandaan
ธ ประสงค์ใด: Tha Prasong Dai
จงสฤษดิ์: Jong Sarit
ดังหวังวรหฤทัย: Dang Wang Wora Haruethai
ดุจจะถวายชัย ชโย!: Dut Ja Thawai Chai Chayoo!
Pietari IV

Pietari IV voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
Pietari IV, Aleksandrian paavi vuosina 567–569
Pietari IV, Bulgarian tsaari vuosina 1185–1197
Pietari IV (1319–1387), Aragonian kuningas vuosina 1336–1387
Pietari IV, Brasilian keisari Pedro I:n (1798–1834) hallitsijanimi Portugalin kuninkaana vuonna 1826
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pietari IV”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.