stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauhun yö

| Kauhun yö> Fright Night |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tom Holland
Käsikirjoittaja:  Tom Holland
Tuottaja:  Herb Jaffe
Säveltäjä:  Brad Fiedel
Kuvaaja:  Jan Kiesser
Leikkaaja:  Kent Beyda
Tuotantosuunnittelija:  John F. DeCuir, Jr.
Pukusuunnittelija:  Robert Fletcher
Pääosat:  Chris Sarandon William Ragsdale Amanda Bearse Stephen Geoffreys Roddy McDowall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Vistar Films
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:   1985-8-22. elokuuta 1985 (Yhdysvallat)  1986-1-1010. tammikuuta 1986 (Suomi)  
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  7–9,25 miljoonaa $
Tuotto:  24,9 miljoonaa $
Seuraaja:  Kauhun yö 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauhun yö (engl. Fright Night) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Tom Holland. Elokuva mukailee vampyyriperinnettä modernissa kaupunkiympäristössä. Esimerkiksi uskomus vampyyrin peilikuvattomuudesta esitetään diskon tanssilattian peileistä. Elokuvassa on parodia- ja komedia-aineksia.
Elokuvalle tehtiin jatko-osa Kauhun yö 2 vuonna 1988. Sen ohjasi Tommy Lee Wallace.
Ensimmäisestä elokuvasta tehtiin uusi versio 2011, ja sen nimeä ei ole suomennettu.
Juoni

Elokuva kertoo Charley-nimisestä nuorukaisesta, jonka naapuriin muuttaa kaksi outoa miestä. Pian Charley huomaa, kuinka naapurissa alkaa tapahtua murhia, ja pian hän saakin selville, että toinen miehistä on vampyyri. Charley ilmoittaa tästä poliisille, mutta ei pysty todistamaan mitään murhista. Vampyyri päättääkin kostaa Charleylle tämän sekaantumisen hänen asioihinsa.
Vampyyri onnistuu sieppaamaan Charleyn tyttöystävän ja Charley tajuaa, että hänen on toimittava nopeasti tämän pelastamiseksi. Charley ei kuitenkaan joudu kohtaamaan vampyyria yksin, sillä hän saa apua, vaikkakin pelokasta ja vastahakoista, omassa TV-show’ssaan vampyyrintappajaa esittävältä Peter Vincentiltä. Keinot ovat perinteisiä, mutta Vincent itse pitää niitä vain katsojia varten esitettävinä temppuina. Vampyyri toteaakin, että ristillä ei ilman uskoa ole mitään merkitystä eikä vaikutusta hänen kaltaisiinsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Ragsdale  | … |  Charley Brewster   |
|  Amanda Bearse  | … |  Amy Peterson   |
|  Chris Sarandon  | … |  Jerry Danridge   |
|  Roddy McDowall  | … |  Peter Vincent   |
|  Stephen Geoffreys  | … |  Ed Thompson   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti, että Kauhujen yö ”on kirjoitettu miinus 8-vuotiaan aivoilla, vaikka se on kielletty kaikilta alle 18-vuotiailta”. Huolestuttavana hän piti seksuaalista piilovaikuttamista: päävampyyrit esitellään naisia vihaavina homoina. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kuvasi Kauhun yötä hengettömäksi kauhukomediaksi mutta antoi sille silti kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Elitisti-verkkosivuston Jari Mustonen kertoo elokuvan modernisoineen klassisen vampyyrielokuvan kuvaston verevillä erikoistehoistella. Hän näkee Kauhun yön väliteoksena, jonka kautta lajityyppi siirtyi klassisesta vampyyrielokuvasta kohdi modernimpaa kerrontaa. Elokuvalle hän antaa kolme ja puoli tähteä.
Aiheesta muualla

Kauhun yö Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kaukasianlumikana

| Kaukasianlumikana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Suku::  Lumikanat Tetraogallus
Laji::  caucasicus
Kaksiosainen nimi
 Tetraogallus caucasicus  (Pallas, 1811) 
Katso myös
   Kaukasianlumikana Wikispeciesissä   Kaukasianlumikana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tetraogallus caucasicus
Kaukasianlumikana (Tetraogallus caucasicus) on Kaukasuksella elävä kanalintu.
Tuntomerkit

Kauksianlumikana on 50–60 senttimetriä pitkä. Kaukasianlumikanalla on iso pää, paksu kaula ja pitkä pyrstö. Höyhenpuku on väriltään, harmaan, ruskean, valkoisen ja mustan kirjava. Kaulansivuilla on valkeat laikut ja niskassa on ruosteensävyä. Rinnalla on tummaa poikkijuovitusta. Siivillä on suuret valkeat laikut. Sukupuolet ovat muuten samannäköiset, mutta naaras on väriltään hieman himmeämpi ja sen niska ei ole niin punaruskea kuin koiraalla.
Levinneisyys

Kaukasianlumikana on endeeminen laji, jota tavataan vain Kaukasuksella. Sitä tavataan Azerbaidžanin, Georgian ja Venäjän alueilla. Kannan kooksi arvioidaan 32-67 tuhatta pesivää paria. Kanta on pysynyt vakaana ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö

Kaukasianlumikanat elävät 2000–4000 metrin korkeudella kallioisella ja kivisellä paljakalla, jossa on vain vähäistä ja matalaa kasvillisuutta.
Elintavat

Kaukasianlumikana on pesimäajan ulkopuolella seurallinen, mutta muodostaa vain pieniä parvia. Se on taitava ja kestävä kiipeilijä ja pystyy hyppimään vuorenrinteitä vaivattomasti ylös. Ravinnokseen kaukasianlumikana käyttää kasvinosia.
Kecak

Kecak-tanssiesitys
Kecak on balilainen, yleensä miesten esittämä dramaattinen tanssiesitys. Siinä noin sata osallistujaa istuu ja välillä seisoo ringissä joikuen ja laulaen. Ringin keskellä näytellään otteita Ramayana-tarinasta. Kecak syntyi 1930-luvulla balilaisen perinteen yhdistyessä länsimaalaiseen draamaohjaukseen.
Kaunislahden rautatieasema

Kaunislahden rautatieasema (ruots. Grundsjö järnvägsstation, lyh. Ksl) on entinen rautatieliikennepaikka rantaradalla Raaseporin Grundsjössä entisen Karjaan kaupungin alueella noin 9 kilometriä Karjaalta Kirkkonummen suuntaan. Asema avattiin syyskuussa 1903, ja sen suunnitteli Bruno Granholm. Aseman alkuperäinen ruotsinkielinen nimi oli Fagervik, mutta se vaihdettiin Grundsjöksi 1.9.1951. Suomenkielinen nimi Kaunislahti lisättiin 24.5.1928.
Asema oli Fagervikin kartanon sekä ruukin lähin rautatieliikennepaikka. Aseman luokitus laski sitä mukaa kun rautatien merkitys ruukille väheni. Asema alennettiin pysäkiksi joulukuussa 1951 ja laiturivaihteeksi huhtikuussa 1954. Miehitys Kaunislahdessa lopetettiin kesäkuussa 1959, jolloin asema muuttui seisakevaihteeksi. Alennus seisakkeeksi tapahtui toukokuussa 1968, jolloin myös tavaraliikenne lopetettiin. Aseman vaihteet poistettiin käytöstä marraskuussa 1971.
Henkilöliikenteen pysähdyspaikka siirrettiin uudelle paikalle rataoikaisun myötä syyskuussa 1981, ja vanha asema jäi sivummalle radasta. Pysähdykset korvattiin VR:n linja-autoilla vuoden 1991 alusta lähtien, vaikka liikennepaikka lopetettiinkin vasta saman vuoden kesäkuun alussa.
Aiheesta muualla

Kuva Kaunislahden asemasta vaunut.org -sivustolla
Kaulushai

| Kaulushai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Kaulushaikalat Hexanchiformes
Heimo::  Kaulushait  Chlamydoselachidae  Garman, 1884
Suku::  Chlamydoselachus  Garman, 1884
Laji::  anguineus
Kaksiosainen nimi
 {{{kaksiosainen}}}  Garman, 1884 
 Kaulushain levinneisyys
Katso myös
   Kaulushai Wikispeciesissä   Kaulushai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaulushai (Chlamydoselachus anguineus) on kaulushaikaloihin kuuluva syvissä vesissä elävä kalalaji. Se on ainoa nykyään elävä laji kaulushaiden heimossa (Chlamydoselachidae).
Anatomia

Suurin tavattu kaulushai oli 196 cm pitkä. Naaraat ovat suurikokoisempia kuin koiraat, jotka kasvavat yleensä 73–97 cm:n mittaisiksi. Väriltään kala on harmahtavan ruskea. Kidusaukkoja sillä on kuusi ja kiduskansissa on röyhelöiset nahkareunukset. Selkäeviä kaulushailla on yksi, joka on pienikokoinen ja sijaitsee lähellä pyrstöä. Pyrstö on pitkä. Kaulushain rintaevät ovat pienet ja pyöreät ja peräevä suurikokoinen. Kaulushain hampaat ovat kolmikärkiset ja samanlaiset sekä ylä- että alaleuassa. Niitä on yhteensä noin 300 jakaantuneena 25 riviin. Kuono lajilla on lyhyt ja alaleuka hyvin pitkä.
Anatomia > Lisääntyminen

Kaulushain lisääntymisestä ei tiedetä paljoa. Lisääntymiskausi on todennäköisesti ympäri vuoden ja koiras- ja naaraskaulushait ovat yhdessä vain parittelun ajan. Laji on ovovivipaarinen eli synnyttää eläviä poikasia, joita voi olla 2–12. Nuoret kaulushait ovat syntyessään noin 40 cm pitkiä ja kohdussa ollessaan käyttävät ravintonaan ruskuaista. Eräiden arvioiden mukaan kaulushainaaraan raskausaika voi kestää jopa 42 kuukautta eli kolme ja puoli vuotta, mikä on pisin raskausaika kaikista selkärankaisista eläimistä. Kaulushain eliniästä ei ole varmoja tietoja mutta joidenkin lähteiden mukaan se voi elää 25-vuotiaaksi
Levinneisyys

Kaulushaita tavataan laikuttaisesti ympäri valtameriä. Sitä tavataan Pohjois-Norjan rannikolta, Afrikasta Namibian ja Angolan rannikoilta, Etelä-Amerikasta Atlantin ja Tyynenmeren rannikkoseuduilta, Pohjois-Amerikasta, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöiltä ja Japaninmerestä. Kaulushai elää syvissä vesissä yleensä 100–1 500 metrin syvyydellä merenpinnasta. Laji liikkuu verkkaisesti ja etsii ravinnokseen mustekaloja ja muita nilviäisiä ja kaloja.
Kaulushai on pääosassa esiintymisaluettaan harvinainen, mutta IUCN luokittelee sen kannan elinvoimaiseksi, koska sille ei ole tällä hetkellä suuria uhkia. Toisinaan niitä saadaan sivusaaliina kalastettaessa trooleilla ja niiden liha on syötävää.
Vaikka laji tulee harvoin merien pintakerroksiin, eräät tutkijat arvelevat, että kaulushaihavainnot voisivat olla yksi syy merikäärmetarinoille erikoisen pitkulaisen ulkomuotonsa vuoksi.
Kedrovyi Šor

Kedrovyi Šor (ven. Кедровый Шор, komiksi Кедрöвöй Шор, Kedrövöi Šor) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšorajoen varrella 52 kilometriä Petšoran kaupungista kaakkoon. Taajamassa on noin 350 ja kunnassa vajaat 700 asukasta (vuonna 2007).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvulla perustetusta NKVD:n maatilasta. Vuonna 1946 siellä oli yli 1400 vankia. Taajama perustettiin virallisesti vuonna 1952 ja vuonna 1975 siitä tuli kyläneuvostoalueen keskus. Vuonna 1989 asukkaista 48 % oli komeja ja 42 % venäläisiä.
Kedrovyi Šorin kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi Konetsborin (Конецбор) ja Medvežskajan (ven. Медвежская, komiksi Медвежскöй, Medvežsköi) kylät.
Kedoi

| Kedoi> Κηδοί.Sijainti |
| --- | --- |
 Kedoi
Koordinaatit:  37°56′13″N, 23°45′3″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ilioúpoli, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Erekhtheis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  ek Kēdōn (ἐκ Κηδῶν)
Bulen jäseniä:  2
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kedoi (m.kreik. Κηδοί, Kēdoi, lat. Cedoe) eli Kedai (Κηδαί, Kēdai) oli antiikin aikainen Erekhtheis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Kedoi sijaitsi Ateenan eteläpuolella. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Ilioúpolin kaupungin tienoille.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä ek Kēdōn (ἐκ Κηδῶν).
Kava (Lihoslavlin piiri)

Kava (ven. Кава́, karjalaksi Kavi) on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Lihoslavlin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 10 kilometriä Lihoslavlista itään.
Kylän nimi perustuu sen ohi virtaavaan Kava-jokeen, jonka uskotaan juontuvan suomalais-ugrilaisesta ”kapeaa” tai ”kivistä” tarkoittavasta sanasta. Kylässä on säilynyt vuonna 1866 rakennettu puinen Pokrovan kirkko. Alue on vanhaa tverinkarjalaisten asuinseutua.
Aiheesta muualla

Kavan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupunki liekeissä

| Kaupunki liekeissä> City on Fire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alvin Rakoff
Käsikirjoittaja:   Jack Hill  David P. Lewis  Celine La Frenière 
Tuottaja:  Claude Héroux
Säveltäjä:   William McCauley  Matthew McCauley 
Kuvaaja:  René Verzier
Leikkaaja:   Jean-Pol Passet  Jacques Clairoux  John Hirley 
Lavastaja:  Claude Marchand
Pääosat:   Barry Newman  Susan Clark  Shelley Winters  Ava Gardner  Henry Fonda 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Astral Bellevue Pathé  Pathé  Sandy Howard Productions 
Levittäjä:  Embassy Pictures
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaupunki liekeissä (engl. City on Fire) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen katastrofielokuva. Elokuvan pääosia esittävät Barry Newman, Susan Clark, Shelley Winters, Leslie Nielsen, James Franciscus, Ava Gardner, Henry Fonda ja Jonathan Welsh. Elokuvan on ohjannut Alvin Rakoff. Kaupunki liekeissä ei menestynyt taloudellisesti.lähde?
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti teosta yllätyksettömäksi ”pyromaanikoiden suosikkielokuvaksi” ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Kaupunki liekeissä Elonet.
Kaupunki liekeissä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Juri Gagarin

| Juri Gagarin> Юрий Гагарин |
| --- | --- |
 Gagarin Helsingissä vuonna 1961
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1934 Gžatsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 27. maaliskuuta 1968 (34 vuotta) Kiržatš, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Ammatti:  koelentäjä
Ura
Tyyppi:  kosmonautti
Sotilasarvo:  eversti
 Nimikirjoitus
Lennot
 Vostok 1 
Juri Aleksejevitš Gagarin (ven. Ю́рий Алексе́евич Гага́рин; 9. maaliskuuta 1934 Gžatsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 27. maaliskuuta 1968 Kiržatš, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton ilmavoimien koelentäjä, neuvostoliittolainen kosmonautti ja samalla maailman ensimmäinen avaruuslentäjä.
Nuoruus ja opinnot

Juri Gagarin syntyi vuonna 1934 puusepän ja meijeristin perheeseen kolhoosissa Klušinin kylässä lähellä Gžatskin kaupunkia Moskovan länsipuolella. Gžatsk tunnetaan nykyisin nimellä Gagarin.
Valmistuttuaan kansakoulusta Gagarin opiskeli Ljubertsyn maatalouskonekoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1951. Hän aloitti valimoteknikon opinnot Saratovin teollisuusteknillisessä koulussa ja valmistui vuonna 1955. Samana vuonna hän sai päättötodistuksen myös Saratovin lento-opiston iltakoulusta. Gagarin meni naimisiin vuonna 1957, ja hänelle syntyi kaksi tytärtä.
Lentäjänä ja kosmonauttina

Tehtyään ensimmäisen yksinlentonsa Gagarin kirjoittautui lentosotakouluun. Hän valmistui sieltä hyvin arvosanoin ja palveli hävittäjälentäjänä Arktiksella vuosina 1957–1960. Maaliskuussa 1960 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kosmonauttikoulutukseen.
Gagarinia koulutettiin Moskovassa kosmonautiksi 19 muun lentäjän kanssa. Pian Gagarin nousi niiden kuuden lentäjän ryhmään, joita alettiin kouluttaa ensimmäisiä miehitettyjä Vostok-avaruuslentoja varten. Maaliskuussa 1961 Gagarin valittiin ensimmäisen Vostok-lennon lentäjäksi. Gagarin kapusi Vostok 1:een aamulla 12. huhtikuuta 1961. Hän kiersi maapallon yhden kerran 108 minuutin mittaisella lennollaan. Lento oli kokonaan automaattinen, ja Gagarinin tehtävä oli tarkkailla aluksen järjestelmiä ja lennon sujumista sekä lennon vaikutuksia itseensä. Palatessaan Maan ilmakehään Gagarin poistui aluksesta heittoistuimella seitsemän kilometrin korkeudessa ja laskeutui laskuvarjolla Saratovin alueelle.
Gagarinista oli näin tullut maailman ensimmäinen avaruuslentäjä. Hänet ylennettiin onnistuneen lentonsa jälkeen majuriksi ja nimettiin Neuvostoliiton sankariksi. Hän sai myös muun muassa Leninin kunniamerkin. Kotimaan juhlien jälkeen Gagarin lähti kansainväliselle hyväntahdonkiertueelle ja sai useita kansainvälisiä tunnustuksia. Gagarin valittiin myöhemmin myös Neuvostoliiton kansanedustajaksi.
Palattuaan kiertueelta kotimaahansa Gagarinista tehtiin kosmonauttien erillisosaston komentaja. Johtajan roolissaan hän ei enää kouluttautunut uusille avaruuslennoille, mutta hän toimi monella Voshod-lennolla yhteystehtävissä ja teknisenä päällikkönä. Joulukuussa 1963 Gagarinista tuli kosmonauttien koulutuskeskuksen varajohtaja, ja hän oli myöhemmin kuulentoprojektien lennonjohtaja. Gagarin ei kuitenkaan päässyt enää lentotehtäviin ennen kuin vasta vuonna 1966, jolloin hänet nimettiin Vladimir Komarovin varalentäjäksi Sojuz 1 -lennolle. Vaikeuksien sävyttämä lento kuitenkin syöksyi maahan huhtikuussa 1967, ja Komarov sai surmansa. Onnettomuuden jälkeen Gagarin joutui taas lentokieltoon. Hän sai uudelleen lentoluvan maaliskuussa 1968.
Kuolema

Gagarin kuoli 27. maaliskuuta 1968 MiG-15-UTI-harjoitushävittäjän lennolla koelento-olosuhteissa (painottomuuden simulointeja) lähellä Kiržatšin kaupunkia. Vladimir Serjoginin ohjaama lentokone syöksyi maahan tultuaan jyrkässä kulmassa kolmikilometrisen pilvikerroksen läpi pyrkien koneen oikaisuun vasta pilvikerroksen loputtua 600 metrin korkeudella. Pilvikerros ulottui kuitenkin alemmas, eikä koneen oikaisuun riittänyt tilaa. Gagarin ei laukaissut heittoistuintaan. Syyksi on esitetty, että hän halusi estää putoavan koneen syöksymisen läheiseen kylään. Vuonna 2013 kosmonautti Aleksei Leonov julkaisi uusia tietoja tapahtumasta. Leonovin mukaan onnettomuuden aiheutti Su-15-hävittäjä, joka lensi niin läheltä Gagarinin MiG-15-konetta, että tämä kääntyi nurin, joutui syvään kierteeseen ja syöksyi maahan. Eversti Gagarin haudattiin Moskovan Kremliin.
Jälkimaine

Gagarinin mukaan on nimetty eräs kraatteri Kuun Maahan näkymättömällä puolella, asteroidi ja Venäjällä sijaitseva kosmonauttien koulutuskeskus.
Yhdysvaltalaiset astronautit jättivät Kuuhun Gagarinin muistolaatan ensimmäisellä kuukävelyllä vuonna 1969. Vuonna 2011 Yhdistyneet kansakunnat nimesi 12. huhtikuuta kansainväliseksi miehitettyjen avaruuslentojen päiväksi.
Miljoonasateen debyyttisingle Lapsuuden sankarille kertoo Gagarinista. Jääkiekkoliiga KHL:n mestaruuspokaali Gagarin Cup on nimetty Gagarinin mukaan.
Itä-Saksan alueella nimettiin katuja ja erilaisia instituutioita Gagarinin mukaan. Edelleen on Juri-Gagarin-Straße esimerkiksi Jenassa ja Dresdenissä.
Kolikoissa ja postimerkeissä

Neuvostoliittolainen postimerkki vuodelta 1964 Gagarinin lennon kunniaksi.
Postimerkki, 1976.
Postimerkki, 1977.
Postimerkki, Azerbaidžan, 2001.
Venäläinen postimerkki Gagarinin syntymän 75-vuotispäivän kunniaksi, 2009.
Venäjän kymmenen ruplan kolikko, 2001.
Venäläinen juhlaraha "50 vuotta ihmisen ensimmäisestä avaruuslennosta", 2011.
Venäläinen kultainen juhlaraha, nimellisarvo 1 000 ruplaa, ensimmäisen ihmisen avaruuslennon 50-vuotispäivän kunniaksi, 2011.
Postimerkki, Valko-Venäjä, 2011.
Postimerkki, Ukraina, 2011.
Kirjallisuutta

Ensimmäinen ihminen avaruudessa (Kansankulttuuri Oy, Tampere 1961).
Elokuvat

Gagarin – ensimmäinen avaruudessa (ven. Гагарин. Первый в космосе, ohjaus Pavel Parhomenko, Venäjä 2013).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Juri Gagarin – ensimmäinen avaruuslentäjä
Ylen Elävä arkisto: Gagarin Suomen television haastattelussa
Yuri's Night, vuodesta 2001 alkaen 12. huhtikuuta pidetty globaali juhla, mm. Helsingissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  NARA  SNAC  IdRef
Kéfalos (saari)

| --- | --- |
Sijainti:  38°57′54″N, 20°52′20″E, Áktio-Vónitsa Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka Kreikka
Vesialue:  Amvrakikóslahti
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,04 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kéfalos (kreik. Κέφαλος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Amvrakikóslahdessa. Saaren pinta-ala on noin 0,04 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Kéfalos kuuluu Áktio-Vónitsan kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen.
Saarella on ollut asutusta roomalaisella kaudella, ja siellä on jäänteitä taloista. Raunioita on myös meressä erityisesti saaren luoteispuolella.
Gabrielin torvi

Gabrielin torvi eli Torricellin trumpetti on Evangelista Torricellin keksimä geometrinen kappale tai sen rajapinta, jolla on äärellinen tilavuus mutta ääretön pinta-ala.
Nimen alkuperä

Nimi Gabrielin torvi viittaa arkkienkeli Gabrieliin, joka Raamatun mukaan käyttää torvea ilmoittaakseen ihmisille toisinaan ilahduttavia, toisinaan kohtalokkaitakin uutisia, esimerkiksi Harmagedonin taistelun yhteydessä, yhdistäen täten jumalallisen äärettömyyden ja inhimillisen äärellisyyden.
Matemaattinen määritelmä ja ominaisuuksia

Gabrielin torvi on pyörähdyspinta, joka muodostuu kun hyperbelin muotoinen käyrä  y={\frac {1}{x}} (x ≥ 1) pyörähtää kolmessa ulottuvuudessa x-akselin ympäri. Mukana on vain se osa käyrästä, jossa  x\geq 1, jotta vältetään asymptootti kohdassa  x=0.
Gabrielin torven ominaisuudet keksittiin alkujaan soveltamalla Cavalierin periaatetta ennen kuin integraalilaskenta keksittiin, mutta nykyisin sitä on helpointa käsitellä integraalilaskennan avulla. Soveltamalla pyörähdyskappaleen tilavuuden ja pyörähdyspinnan alan lausekkeita voidaan laskea torven sen osan pinta-ala ja tilavuus, joka jää tasojen  x=1 ja  x=a väliin, missä  a>1. Tällöin saadaan torven sisään jäävän alueen tilavuudeksi:
ja torven pinta-alaksi:
Näissä a voi olla kuinka suuri luku tahansa, mutta tilavuuden lausekkeesta nähdään, ettei torven tilavuus koskaan ylitä arvoa  \pi . Se voi kyllä olla kuinka lähellä  \pi :tä tahansa, kunhan vain a on tarpeeksi suuri. Toisin sanoen tilavuuden raja-arvo a:n kasvaessa on  \pi  eli
Voidaan siis ajatella, että vaikka torvi todella olisi äärettömän pitkä, sillä on äärellinen tilavuus. Sitä vastoin torven pinta-alalle saatu lauseke kasvaa rajattomasti a:n kasvaessa. Sillä ei ole ylärajaa. Niinpä torven kokonaispinta-ala on ääretön. Toisin sanoen:
Näennäinen paradoksi

Kun Gabrielin torven ominaisuudet oli keksitty, sitä seikkaa, että xy-tason äärettömän pitkälle ulottuvan alueen pyörähtäessä x-akselin ympäri syntyvällä kappaleella on äärellinen tilavuus, pidettiin paradoksina.
Vaikka torven ja xy-tason leikkauksen pinta-ala on ääretön, sen ja minkä tahansa muun samansuuntaisen tason pinta-ala on äärellinen. Näin ollen tilavuus, joka voidaan laskea myös leikkausten 'painotettuna keskiarvona, on äärellinen.
Mahdollisesti vielä vakuuttavampi lähestymistapa on pitää torvea levyjen pinona, joiden säde jatkuvasti pienenee. Koska ne ovat kaikki samanmuotoisia, voisi ensin kuvitella, että torven tilavuutta laskettaessa olisi ensin laskettava levyjen säteet yhteen, mutta ne muodostavat harmonisen sarjan, jonka raja-arvo on ääretön. Tarkemmin ajateltuna on kuitenkin selvää, että onkin laskettava niiden säteiden neliöiden summa. Niistä kunkin säde on  r={\frac {1}{n}} ja pinta-ala  \pi r^{2}={\frac {\pi }{n^{2}}}.  Sarja  {\frac {1}{n}} hajaantuu, mutta sarja  {\frac {1}{n^{2}}} suppenee. Yleensäkin jokaiselle reaaliluvulle  \epsilon >0 pätee, että  {\frac {1}{n^{1+\epsilon }}} suppenee.
Näennäinen paradoksi muodosti osan äärettömyyden luonteesta käydyssä kirjallisessa väittelyssä, johon osallistuivat monet aikakauden huomattavimmat ajattelijat kuten Thomas Hobbes, John Wallis ja Galileo Galilei.