stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Jiříček
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2022 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2023 | jääkiekko |  |
Jiříček edusti Tšekkiä MM-kilpailuissa vain 18-vuotiaana vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Jiříček on pelannut 18 A-maaottelua tehopistein 3+4=7. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 16 vuoden ja 345 päivän ikäisenä Karjala-turnauksen päätösottelussa 8. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Jiříčekistä tuli kaikkien aikojen nuorin Tšekin A-maajoukkueessa debytoinut pelaaja. Ennätys oli aiemmin kaudella 2002–2003 17-vuotiaana debytoineen Rostislav Oleszin hallussa. Myös Tšekki peluutti ottelussa useita alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajia. Jiříček merkittiin Tšekin kakkospuolustajapariin Michal Moravčíkin viereen. Hän keräsi ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Jiříček teki Czech Hockey Gamesissa 30. huhtikuuta 2022 Ostravassa ylivoimalla Ruotsia vastaan. Hän sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen David Skleničkan tekemään avausmaaliin.
Jiříček pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2021, 2022 ja 2023, joista kahdessa jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Tšekin varakapteenina. Vuoden 2021 turnauksessa valmentajat valitsivat Jiříčekin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Vuoden 2022 joulukuussa käynnistyneessä turnauksessa hän loukkasi polvensa avausottelussa Kanadaa vastaan, kun Jiříček yritti taklata Will Cuyllea. Hänen polvivammansa todettiin vaatineen leikkaushoitoa. Turnaus kuitenkin keskeytettiin useissa joukkueissa ilmenneiden koronavirustartujen vuoksi ja se pelattiin uudelleen elokuussa 2022.
Alle 20-vuotiaiden elokuussa 2022 käynnistyneessä turnauksessa Jiříček valittiin Slovakiaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2023 turnauksessa hän teki Ruotsia vastaan pelatussa välieräottelussa joukkueensa 1–1-tasoitusmaalin 39 sekuntia ennen varsinaisen peliajan päättymistä, kun Tšekki haki tasoitusta ilman maalivahtia. Joukkue voitti ottelun lopulta jatkoajalla lukemin 2–1 ja eteni finaaliin. Tšekki samalla varmasti ensimmäisen alle 20-vuotiaiden MM-mitalinsa 18 vuoteen. Joukkue hävisi kuitenkin finaaliottelun Kanadaa vastaan jatkoajalla lukemin 3–2 ja Tšekin turnaus päättyi näin ollen hopeaan. Jiříček jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Jiří Kulichin ja Jiří Ticháčekin kanssa lukemalla +10. Hänet valittiin koko turnauksen parhaaksi puolustajaksi ja tähdistökentälliseen. Jiříček valittiin myös Ruotsia vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Jiříček pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Yhteensä hän on pelannut 33 nuorten ja 38 poikien maaottelua.
Muuta

Jiříčekin pikkuveli Adam varattiin St. Louis Bluesiin vuoden 2024 ensimmäisellä kierroksella.
RB Leipzig

RasenBallsport Leipzig eli RB Leipzig on saksalainen Leipzigin kaupungissa toimiva jalkapalloseura. Se pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa, jonne joukkue nousi kauden 2015–2016 päätteeksi.
Itävaltalaisen Red Bull -energiajuomayhtiön omistama RB Leipzig on yksi viidestä maailmassa toimivasta Red Bull -jalkapalloseurasta. Saksan jalkapalloliiton säännöt eivät kuitenkaan mahdollista Red Bull -nimen käyttöä, joten seura on nimetty kiertoilmauksella RasenBallsport.
Julkisuudessa liikkuvien tietojen mukaan Red Bullin on arvioitu sijoittaneen RB Leipzigiin 2010-luvun aikana noin 100 miljoonaa euroa. Vuonna 2010 yhtiö hankki omistukseensa Leipzigin Zentralstadionin, joka nimettiin uudelleen Red Bull Arenaksi. Seuran yleisökeskiarvo kaudella 2012–2013 neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla oli 7 557.
Kaudella 2015–2016 Leipzig sijoittui 2. Bundesliigassa toiseksi ja nousi Bundesliigaan.
Entisiä suomalaisia pelaajia

Pekka Lagerblom
Mikko Sumusalo
Entisiä valmentajia

Ralph Hasenhüttl
Julian Nagelsmann
Peter Pacult
Ralf Rangnick
Alexander Zorniger
Jesse Marsch
Aiheesta muualla

RB Leipzigin kotisivut (saksaksi), (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stoby

| Stoby |
| --- | --- |
 Stobyn kirkko
 Stoby
 Koordinaatit: 56°10′40″N, 13°49′42″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hässleholm
Väkiluku (2021):  747
Stoby on taajama Hässleholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 747 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stoby Wikimedia Commonsissa
Voimamieskilpailut

Suurten kivien nostelu ja kantaminen ovat voimamieskilpailujen lajeja.
Farmarikävelyssä kilpailija kantaa painoja molemmissa käsissään.
Voimamieskilpailut on voimailu-urheilun kilpailutapahtuma, jossa kilpailijat mittelevät voimiaan erilaisissa lihasvoimaa vaativissa lajeissa. Osa lajeista muistuttaa paljon voimanoston lajeja ja osalla on juuret skotlantilaisissa Ylämaan kisoissa. Monissa voimamieskilpailujen lajeissa koetellaan myös kilpailijoiden kestävyyttä.
Yleisiä voimamieskilpailujen lajeja

Ajoneuvon veto: kilpailija vetää perässään ajoneuvoa (yleensä rekka-autoa) joko valjailla tai köysillä tietyn matkan mahdollisimman nopeasti
Atlaskivet eli voimakivet: viisi painavaa kiveä nostetaan kevyimmästä painavimpaan pylväiden tai lavan päälle mahdollisimman nopeasti
Conan: tavoitteena raskas paino aisassa kyynärtaipeiden varassa kävellä mahdollisimman pitkä matka
Farmarikävely: kilpailijat kantavat molemmissa käsissään painoja kävellen niiden kanssa rataa pitkin.
Herkuleen ote: puristusvoimaa mittaava laji, jossa kilpailijat pyrkivät pitämään molemmissa käsissään mahdollisimman pitkään väkipyörän kautta kulkevia vaijereita, joiden päässä painot
Lastaus: vastaavankaltainen laji kuin atlaskivet, mutta esineet (esimerkiksi renkaat, pesukoneet, tynnyrit, säkit) yleensä kevyempiä ja kantomatkat pitempiä.
Merimieskävely: kilpailija kävelee pidellen hartioillaan tankoa, jonka päistä roikkuu painot.
Tukkipunnerrus: pystypunnerrus rinnalta suorille käsille tukilla, jossa kahvat poikittaissuunnassa. Joko toistoja tai maksimitulos.
Voimaportaat: tavoitteena pyrkiä nostamaan paino portaiden huipulle mahdollisimman nopeasti.
Tunnettuja voimamieskilpailuita

Maailman vahvin mies -kilpailu
Strongman Super Series, vuonna 2001 perustettu kansainvälinen kilpailusarja
Pukinmäenkaaren peruskoulu

Koulun ja kirjaston sisäänkäynti Pukinmäkitalossa.
Polun koulutalo Pukinmäen ja Ylä-Malmin rajalla tunnettiin aiemmin Soinisen kouluna.
Pukinmäenkaaren peruskoulu on yhdeksänluokkainen yhtenäiskoulu Helsingin Pukinmäen kaupunginosassa. Siellä voi opiskella painotetusti liikuntaa luokka-asteilla 3–6. Pidennetyn oppivelvollisuuden mukaista opetusta annetaan viisivuotiaiden esiopetuksesta yhdeksänteen luokkaan asti.
Koulu toimii kolmessa rakennuksessa: Pukinmäkitalossa (Kenttäkuja 12, luokat 4–9), Polun koulutalossa (Kenttäpolku 3, luokat 1–3) ja Tapaninvainiolla (Immolantie 9, luokat 1–2). Pääkoulu valmistui Kaarlo Leppäsen suunnittelemana vuonna 1985 ja laajentui vuonna 2000 Pukinmäkitaloksi, jossa sijaitsevat myös Pukinmäen kirjasto ja Helsingin työväenopiston toimipiste. Laajennuksen suunnittelivat Sinikka Kouvo ja Raimo Partanen.
Polun koulu on Ilmari Lahdelman suunnittelema vuonna 1997 valmistunut rakennus, joka tunnettiin aiemmin Soinisen kouluna kasvatustieteilijä Mikael Soinisen Pukinmäkeen vuonna 1913 perustaman ja vuoteen 1954 asti toimineen kokeilukoulun mukaan. Se sijaitsee Pukinmäenkaaren itäpuolella eli Ylä-Malmin kaupunginosassa. Polun koulun pihassa on Teuri Haarlan veistos Maa-isä/Jättiläisen jalanjälki, suu ja nenä (1998).
Vuonna 2012 Pukinmäenkaaren peruskoulussa aloitettiin ohjatut liikunnalliset välitunnit, joiden valvojina on yläluokkien oppilaita.
Marraskuussa 2024 Helsingin Sanomat uutisoi koulua terrorisoivista yläkouluikäisistä pojista, joiden takia opettajat kokevat heidän ja muiden oppilaiden turvallisuuden olevan uhattuna..
Emma Nuutinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2015 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2017 | jääkiekko |  |
Emma Nuutinen (s. 7. joulukuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 172 cm.
Nuutinen siirtyi Kiekko-Vantaan juniorijoukkueesta SM-sarjaseura Espoo Bluesiin kauden 2011–2012 aikana. Seuraavalla kaudella hänet valittiin SM-sarjan kauden tulokkaaksi ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2013−2014 hänet valittiin All Stars -kentälliseen. Hän pelasi Bluesissa kevääseen 2016 saakka. Kauden 2016–2017 hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa ja kausilla 2017–2020 Mercyhurstin yliopistossa. Lokakuussa 2020 Nuutinen teki tammikuun 2021 loppuun ulottuvan sopimuksen Kiekko-Espoon kanssa. Välivuoden jälkeen hän edusti PHF-seuraa Buffalo Beautsia kaudella 2022–2023.
Nuutinen on pelannut 92 SM-sarjan runkosarjan ottelua, joissa on tehnyt 85 maalia ja antanut 92 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 38 ottelussa 24 maalia ja antanut 22 maalisyöttöä. NCAA:n sarjassa hän on pelannut 121 runkosarjan ottelua, joissa hän on tehnyt 55 maalia ja antanut 45 maalisyöttöä. PHF:n 24 ottelussa hän on viimeistellyt neljä ja syöttänyt kuusi maalia.
Nuutinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012, 2013 ja 2014. Vuoden 2013 kisoissa hänet valittiin all stars -hyökkääjäksi. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa Japania vastaan elokuussa 2013. Hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen Sotšin olympialaisissa 2014 sekä Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa Ruotsissa 2015 ja Yhdysvalloissa 2017. Pyeongchangissa 2018 hän saavutti olympiapronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa.
Hän on pelannut 27.5.2023 mennessä 102 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 14+18=32. Olympialaisissa hän on tehnyt 12 ottelussa kaksi maalia ja antanut yhden maalisyötön, MM-kilpailuissa hän on antanut 18 ottelussa yhden maalisyötön..
Nuutinen on pelannut myös jalkapalloa naisten Ykkösessä Tikkurilan Palloseurassa. Hän edusti Suomea jalkapallon alle 17-vuotiaiden EM-karsintaturnauksessa Ranskassa keväällä 2013.
Tiina Ojutkangas

Tiina Ojutkangas (s. 1962 Savonlinna)  on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut Keskipohjanmaan vastaavana päätoimittajana 2019–2023. Vuonna 2023 hän siirtyi päätoimittajan tehtävistä kehittämään Keskipohjanmaan ja Kainuun Sanomien viikonvaihdetuotantoa.
Ojutkangas siirtyi päätoimittajaksi KPK Yhtiöiden lehtien toimitusten kehittämispäällikön tehtävästä. Ojutkangas on toiminut myös Itä-Savon ja Länsi-Savon päätoimittajana sekä työskennellyt Keskipohjanmaan uutistoimittajana ja toimituspäällikkönä ja Yleisradion Kokkolan toimituksessa.
Ojutkangas opiskeli toimittajaksi Tampereen yliopistossa.
Kotkansaari

Kotkansaari
| --- | --- |
Sijainti:  60°28′2.3″N, 026°56′45″E, Kotka Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  11 217 (31.12.2016)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
| Kotkansaari |
| --- | --- |

Kaupunki:  Kotka
Kaupunginosa nro:  1. 2. 3. ja 4
Väkiluku:  10 519 (31.12.2016)
Postinumero(t):  48100
Kotkansaari on saari Suomenlahden pohjoisrannikolla Kotkassa. Kotkan kaupungin keskusta sijaitsee saarella. Saarella on asemakaavassa kaikkiaan viisi kaupunginosaa, eli Kotkansaari 1, 2, 3 ja 4 sekä Katariina (5). Kaupunginosien 1–4 asukasluku on 10 519 ja Katariinan 698 (31.12.2016).
Maantiede

Kotkansaaren erottaa Hovinsaaresta kapeimmillaan noin 15 metrin levyinen Kivisalmi. Saaren korkein kohta on Haukkavuoren näkötornin alue. Sapokanlahti työntyy kapeana saaren sisäosiin. Luonnontilaista rantaa on jäljellä lähinnä Katariinan kaupunginosassa saaren eteläosassa.
Historia

Kotkansaari kuului jo keskiajalta Kyminkartanon maihin. 1790-luvulla Venäjän valtio lunasti alueen Ruotsinsalmen merilinnoituksia varten, ja Kotkansaarelle muodostui Ruotsinsalmen linnoituskaupunki. Saarella olleet linnoitukset ja linnoituskaupunki tuhoutuivat suureksi osaksi Krimin sodassa (Oolannin sota) vuonna 1855.
Kymin kunnan teollistumisen myötä Kotkansaaren asukasluku alkoi nousta uudelleen ja 1870-luvun lopulla se oli noin 1 000. Ruotsinsalmen linnoituskaupungin raunioille alkoi muodostua Kotkan kaupungin keskusta. Saarelle perustettuja sahoja olivat vuonna 1871 valmistunut Carl Henrik Ahlqvistin ja Johan Friedrich Hackmanin yhteisesti perustama saha, jota alettiin kutsua uusien sahojen rakentamisen myötä Vanhaksi sahaksi, sekä vuonna 1872 norjalaisen yhtiön W. Gutzeit & Co perustama saha, joka oli valmistuessaan Suomen suurin.
Sahaa nimitettiin myöhemmin Norjan sahaksi ja sen tehdasalueen ulkopuolella oli kaksi luhtikäytävällistä asuinrakennusta, Kirkkopytinki ja Herrojen pytinki, joissa asuivat sahan norjalaiset työnjohtajat ja ammattimiehet. Tällaiset kaksikerroksiset sivukäytävätalot ovat ainutlaatuisia Suomessa.
Kotkansaarelle syntyneen teollisuusyhdyskunnan ylin järjestyksenvalvoja oli vielä 1870-luvun alkupuolella Hovinsaaren kruununpuiston metsäntarkastaja. 1870-luvun puolivälissä Kotkansaari sai ensimmäisen järjestysmiehensä, postin, lennättimen, majatalon ja tullikamarin. Valtiovalta ryhtyi 1874 valmistelemaan kaupungin perustamista. Kotkan kaupunki erotettiin Kymin kunnasta 1879. Alkuvaiheessa kaupunkiin kuuluivat vain Kotkansaari ja Hovinsaaren eteläosat. Kotkansaari sai rautatieyhteyden Kouvolan kautta vuonna 1890, jolloin Kotkan rata valmistui.
Asemakaava ja kadut

Ruotsinsalmen linnoituskaupungin aikana Kotkansaarella oli jo suppea asemakaava, jossa nykyinen Kirkkokatu oli pääkatuna. Kotkan kaupungin vanhin asemakaava on vuodelta 1878. Kaava laadittiin pääpiirteissään Ruotsinsalmen linnoituskaupungin katujen suuntaiseksi ruutukaavaksi, tosin Kotkansaaren kallioisuutta pidettiin ongelmana jäykän neliömäiselle kaavalle. Kaavaa laajennettiin vuonna 1891, jolloin muun muassa Kirkkokadun sijaan Aleksanterinkadusta (nykyinen Keskuskatu) suunniteltiin puistokatu. Seuraavan asemakaavan suunnittelivat Valter Thomé ja Hugo Lilius, ja se hyväksyttiin vuonna 1917. Tässä kaavassa vanhan ruutukaavan ympärille suunniteltiin maastoon enemmän mukautuvia aukioita, puistoja ja katuja. Kaavaan tehtiin uudistuksia ja lisäyksiä vuonna 1923 (Birger Brunila) ja 1927 (Otto-Iivari Meurman).
Kotkansaaren ruutukaavan tärkeimmät kadut ovat lounaasta koilliseen kulkevat Satamakatu, Kirkkokatu, Keskuskatu, Kymenlaaksonkatu ja Puutarhakatu sekä näitä risteävät luoteesta kaakkoon kulkevat Koulukatu, Kotkankatu, Kapteeninkatu, Kaivokatu, Ruotsinsalmenkatu ja Kauppakatu. Tammikatu ja Puistotie kulkevat Katariinan kaupunginosaan, johon kuuluvat Kotkansaaren eteläosat.
Kotkan kadunnimistössä oli alun perin useita nimiä, jotka periytyivät tsaarinvallan ajalta ja nimettiin uudelleen vuonna 1937. Näitä ovat Aleksanterinkatu (nykyinen Keskuskatu), Katariinankatu (Kymenlaaksonkatu) ja Konstantiininkatu (Koulukatu). Muita muutoksia kadunnimissä verrattuna vuoden 1923 asemakaavaan on esimerkiksi Koulukatu (nykyinen Kauppakatu), Iso Satamakatu ja Pieni Satamakatu (nykyinen Ruotsinsalmenkatu), Kauppamiehenkatu (nykyinen Kaivokatu), Postikatu (nykyinen Kotkankatu) ja Bulevardinkatu (nykyinen Puistotie).
Arkkitehtuuri

Saaren vanhinta rakennuskantaa ovat Ruotsinsalmen linnoituskaupungin aikaiset Pyhän Nikolaoksen kirkko (1801, uusklassismi), joka mainitaan usein Kotkan vanhimpana rakennuksena sekä Ruotsinsalmen merilinnoitukseen kuuluneet Fort Katarinan rauniot. Pieneen Ruotsinsalmen merilinnoitukseen kuuluneeseen linnoitusrakenteeseen, Redutti Kotkaan, on perustettu yrttipuutarha.
Vanhaa puutaloarkkitehtuuria edustavat Norjan sahan pytingit, jotka ovat norjalaisten kirvesmiesten rakennuttamia (1872), Ahlqvistin talo (S. Gripenberg 1878), Vanha paloasema (Th. Borchardt 1898, uusrenessanssi) ja Vapaakirkko Beetel (Kotkan Vapaakirkko, Arthur Gauffin 1914).
Vuosisadan vaihteen ja 1900-luvun alkupuolen arvokkaisiin kivirakennuksiin kuuluvat muun muassa:
Stellan talo (Grahn, Hedman & Wasastjerna 1896)
Kotkan kirkko (Josef Stenbäck 1898, uusgotiikka)
Kotkan lyseo (Usko Nyström, Albert Petrelius, Vilho Penttilä 1905)
Kotkan konserttitalo (entinen työväentalo, Eliel Saarinen ja Herman Gesellius 1907, jugend)
Suomen Pankin talo (nykyinen Kotkan Oikeustalo, Gustaf Nyström 1909)
Globus (entinen kauppaopisto ja Kymenlaakson maakuntamuseo, von Essen, Kallio, Ikäläinen 1911)
Tukkukaupantalo (Vilho Penttilä 1912, jugend)
Satamakonttori (entinen Pohjoismainen Osakepankki 1908, laajennus Waldemar Aspelin 1914)
Haukkavuoren näkötorni (entinen vesitorni, Jussi Paatela 1914)
Heiliön talo (A. Toivonen 1909–1914)
Kotkan Klubi (Sven Kuhlefelt 1926)
Vuorelankulma (Kaarlo Könönen 1927, 1920-luvun klassismi).
Funktionalismia edustavat Kotkan kaupungin rahatoimisto (entinen Suomalainen Säästöpankki, Pauli E. Blomstedt 1934) ja Kotkan kaupungintalo (Erkki Huttunen 1934).
Uudempaa merkittävää arkkitehtuuria ovat:
Kotkan kaupunginkirjasto (Lauri Heinänen, Mikael Enegren, Juha Rouhiainen 1978)
Valtion virastotalo (Kaarina Löfström 1994)
Maretarium (David Newman ja Mirja Tommila 2002)
Datariina (entinen Kotkan tyttölyseo, Georg Wikström 1937, V. J. Myyrinmaa 1956, uusimmat laajennusosat Mirja Tommila 2004 ja 2008)
Suomen Puuvenekeskus (Ilmari Lahdelma, Rainer Mahlamäki 2008)
Merikeskus Vellamo (Ilmari Lahdelma 2008),
Satama Areena (Arkkitehtitoimisto ALA 2023).
Arkkitehtonisesti merkittävimpiin purettuihin rakennuksiin kuuluu Kotkan kauppahalli (Grahn, Hedman & Wasastjerna 1898, purettu 1974).
Puistot

Sibeliuksenpuisto on keskeinen, tyyliltään muotopuutarhaa edustava puisto Keskuskadun ja Kirkkokadun välissä. Ortodoksisen kirkon ympärillä sijaitsee maisemapuutarhaa edustava Isopuisto, joka on Kotkan vanhin puisto. Sapokan vesipuisto käsittää Sapokanlahden ympäristöä. Katariinan Meripuisto on Kotkansaaren uusin puistoalue saaren eteläosassa. Palotorninvuorenpuisto sijaitsee Kantasataman vieressä, Haukkavuorenpuisto Haukkavuoren näkötornin ympärillä ja Fuksinpuisto Puistotien varrella. Kotkansaaren länsiosissa sijaitsevia pieniä puistoja ovat Mutalahdenpuisto ja Lenininpuisto, jossa sijaitsee Leninin patsas. Patsas poistettiin Kotkan kaupunginvaltuuston päätöksellä lokakuussa 2022.
Keskuskadun vieressä kulkeva lehmusbulevardi on osa Kotkan veistospromenadia, joka on laajentunut lisäksi Sibeliuksenpuistoon, Toivo Pekkasen puistoon, Haukkavuorenpuistoon, Kirkkokadulle, Kauppakadulle ja Puistotielle.
Aiheesta muualla

01.01.1908 Eteenpäin : Kyminlaakson työväen joulujulkaisu no 1 Työväen asunto-oloista Kotkassa
Kotka
| --- | --- |
Kaupunginosat:   Aittakorpi  Eskola  Etukylä  Halla  Helilä  Hirssaari  Hovila  Hovinsaari (6–8)  Itäranta  Jumalniemi  Jylppy  Kaarniemi  Kalliokoski  Karhula  Karhuvuori  Katariina  Kaukola  Kierikkala  Koivula  Korela  Korkeakoski  Kotkansaari (1–4)  Kyminlinna  Lankila  Metsola  Mussalo  Otsola  Popinniemi  Rauhala  Ristinkallio  Ruonala  Saksala  Sunila  Sutela  Suulisniemi  Takakylä  Tiutinen 
Kyliä:   Haapasaari  Huruksela  Juurikorpi  Jäppilä  Kurittula  Kuutsalo  Laajakoski  Marinkylä  Peippola  Pernoo  Pihkoo  Rantahaka  Tavastila  Ylänummi 
Muita alueita:   Hietanen  Hovinsaari (saari)  Kirkonmaa  Kolkansaari  Kuusinen  Rankki 
Näkymä Palotorninvuorelta Tukkukaupantalon sisäpihalle.
Vankiva

| Vankiva |
| --- | --- |
 Vankivan kirkko
 Vankiva
 Koordinaatit: 56°12′00″N, 13°44′34″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hässleholm
Väkiluku (2021):  387
Vankiva on taajama Hässleholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 387 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vankiva Wikimedia Commonsissa
Beninin viestintä

Benin television pääkonttori.
Beninin viestintää kuvataan sitä tarkkailevien raporteissa eläväksi. Mutta köyhyys, huono infrastruktuuri ja pieni mainosmarkkina aiheuttavat heikon kattavuuden uutispeitolle ja riittämättömän sanomalehtien jakelun erityisesti maaseudulla.
Viestintävälineet > Lehdet

Beninissä ilmestyy kuusi sanomalehteä. La Nation on valtion omistama, ja yksityisiä sanomalehtiä ovat Le Matinal, Fraternite, Le Republicain, L'Aurore ja L'Evenement Preci. Sanomalehdet ovat ranskankielisiä.
Lukutaitoisuus oli Beninissä vuonna 2018 38.4 prosenttia. Ranskaa puhuu noin neljä miljoonaa beniniläistä eli noin 35 prosenttia väestöstä.
Viestintävälineet > Radio ja televisio

Valtion yleisradion televisio Television Nationale, jota hoitaa ORTB (Office de Radiodiffusion et de Television du Benin), esittää laaja-alaista ohjelmaa. Kaupallisia kanavia ovat Golfe TV, La Chaine 2 (LC2), sekä Canal 3.
Informaation päälähde on erityisesti maaseudulla radio. Radio on suosittu paikallisten kielten takia. Erityisen suosittuja ovat ohjelmat, joihin voi soittaa puhelimella.
Yleisradio ORTB:n radioasemia ovat Radio Nationale, Radio Parakou ja Cotonoussa Atlantic. Yksityisiä radioasemia ovat CAPP FM Cotonoussa, Golfe FM sekä katolinen radioasema Radio Immaculee Conception. Kansainvälisiä FM-asemia ovat Cotonoussa esimerkiksi BBC World Service, Radio France Internationale ja Gabonn Africa No1.
Beniniläinen uutistoimisto on Agence Benin-Presse, ABP.
Viestintävälineet > Internet

Benin oli eräs Länsi-Afrikan ensimmäisiä maita, joka liittyi internetiin. Internetin käyttäjämäärien kasvu on ollut seuraava:
| --- | --- |
2000: 15 000
2006: 100 000
2009: 160 000
2015: 1 232 940
2017: 1 375 033
Vuonna 2017 Facebookin tilaajia oli 920 000.
Beninin afrikkalaiskielistä julkaistaan jorubankielistä ja foninkielistä  Wikipediaa. Wikimedian tietojärjestelmiä edistää Beninissä kesällä 2018 perustettu organisaatio Wikimédiens du Bénin.