stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viljahirssi

| Viljahirssi |
| --- | --- |
 Viljahirssi (Panicum miliaceum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Hirssit Panicum
Laji::  miliaceum
Kaksiosainen nimi
 Panicum miliaceum  L. 
Katso myös
   Viljahirssi Wikispeciesissä   Viljahirssi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Panicum miliaceum
Viljahirssi (Panicum miliaceum) on ympäri maailman viljelty ravinteikas viljalaji. Tavallisesti viljahirssistä puhutaan hirssinä, ja tätä nimitystä käytetäänkin myös monista muista samantapaisista viljoista.
Viljahirssin viljelys on toden­näköisesti saanut alkunsa Keski-Aasiasta Intiaan ulottuvalla alueella tai mahdollisesti Kiinassa. Nykyäänkin sitä viljellään eniten Aasiassa, varsinkin Intiassa ja Kiinassa. Myös Keski- ja Itä-Euroopassa sitä on viljelty jo yli 6 000 vuotta sitten. Keskiajalla sitä viljeltiin yleisesti Etelä-Ruotsia myöten ja ilmeisesti jopa Karjalan­kannaksella. Vielä 1800-luvulla sitä viljeltiin muun muassa Saksassa, mutta nykyään sen viljelys Euroopassa rajoittuu itäisimpiin maihin, varsinkin Ukrainaan, jossa yhä on laajoja hirssi­peltoja. Hirssin viljelyä on sittemmin kokeiltu vuonna 2011 myös Suomessa EU Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelman rahoittamassa tutkimusohjelmassa menestyksekkäin tuloksin.
Viljahirssi on harvinaisen hyvin sopeutunut huonoonkin maaperään, kuivuuteen ja kuumuuteen. Viljahirssi kuuluu C4-kasveihin. Se tuottaa parhaimmillaan sadon jo kahden tai kolmen kuukauden kuluttua kylvöstä.
Hirssistä tehdään puuroa ja jauhoa, jolla keliakiaa sairastavat voivat korvata vehnän leivonnassa. Viljahirssin siemenet ovat gluteenittomia. Hirssiä käytetään myös riisin tapaan keitettynä lisukkeena. Suomessa hirssi nimellä hersryynit tai prossa on perinteisesti kuulunut karjalaiseen ruoka­kulttuuriin.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hirssi (viljahirssi) – Panicum miliaceum
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: (Vilja)hirssi (Panicum miliaceum)
Luopioisten kasvisto: Viljahirssi (Panicum miliaceum)
ITIS: Panicum miliaceum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Panicum miliaceum (englanniksi)
Flora of China: Panicum miliaceum (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Panicum miliaceum (millet) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q165196  Wikispecies: Panicum miliaceum  AoFP: 1483  APA: 4953  APDB: 51648  APNI: 97176  BioLib: 42700  BOLD: 121524  Calflora: 6052  CoL: 6TMS7  Ecocrop: 8280  eFloraSA: Panicum_miliaceum  EoL: 1114498  EPPO: PANMI  EUNIS: 193565  FloraBase: 507  FNA: 200025821  FoC: 200025821  FoIO: PANMIL  GBIF: 2705090  GrassBase: imp07117  GRIN: 317710  iNaturalist: 78340  IPA: 6139  IPNI: 131424-3  IRMNG: 10594448  ITIS: 40946  MichiganFlora: 2171  MoBotPF: 285210  NatureServe: 2.132528  NBN: NBNSYS0000004667  NCBI: 4540  NSWFlora: Panicum~miliaceum  NTFlora: 20305  NZOR: 4e3ed4e7-8cc2-4831-999b-fc7d9a5a6e8f  NZPCN: 3286  Observation.org: 7139  Open Tree of Life: 1079445  PFI: 7776  Plant List: kew-429269  PLANTS: PAMI2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:412217-1  RHS: 65666  SANBI: 1262-39  Tropicos: 25509813  uBio: 5404619  VASCAN: 7807  VicFlora: 66bb8e0c-0d3e-42e3-97df-7b1ff5af2941  WiO: proso-millet  WisFlora: 4409  WoI: 2727  WFO: wfo-0000885202  Laji.fi: MX.40653
Villikaisi

| Villikaisi Великино, Velikino |
| --- | --- |
 Villikaisi lähikylineen vuoden 1860 kartalla.
 Villikaisi
 Koordinaatit: 59°38′8″N, 28°35′41″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Kattila
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  22
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villikaisi (ven. Ве́ликино, Velikino) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Syväjärven ja Paapinajärven välisen kannaksen länsipuolella 14 kilometriä Kattilasta luoteeseen. Kylässä on 22 asukasta (vuonna 2010).
Jaaman ujestin Toldogan pogostaan kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Sen kieleltään itämerensuomalaiset asukkaat harjoittivat maanviljelyä ja kalastusta sekä valmistivat rautaa paikallisesta malmista. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Villikaisissa asui 84 vatjalaista. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka viereisen kartanon maaorjia, jotka kuuluivat aluksi Soikkolan ja vuodesta 1878 lähtien Valkovitsan ortodoksiseen seurakuntaan. Tarinan mukaan myös Villikaisissa oli joskus ollut kirkko. Kylän pohjoispuolella sijainnut Villikaisin kartano oli seudun vanhimpia ja se mainitaan jo ruotsalaisaikana. Vuonna 1906 entisen kartanonomistajan haudalle rakennettiin arkkitehti Nikonovin suunnittelema pieni tsasouna.
Villikaisissa puhuttiin vatjaa vielä 1800-luvun lopussa. 1920-luvulla se mainittiin vatjalais-venäläisenä sekakylänä. Neuvostoaikana Villikaisi lähikylineen muodosti oman kyläneuvoston. Myöhemmin se kuului Kattilan kyläneuvostoon. Vuonna 1997 kylässä oli 30 ja vuonna 2007 19 asukasta.
Sofisti (dialogi)

Sofisti (m.kreik. Σοφιστὴς, Sofistēs; lat. Sophistes tai Sophista) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Olevasta (Περὶ τοῦ ὄντος, Peri tū ontos). Dialogissa keskustelevat Sokrates, Theodoros ja Theaitetos sekä elealainen vieras, jonka Theodoros ja Theaitetos olivat tuoneet mukanaan. Keskustelu käsittelee sofistin määritelmää ja yleisemmin käsitteiden määrittelemistä sekä olevaa ja ei-olevaa.
Historia

Platonin teosten joukossa Sofisti kuuluu tämän myöhäisvaiheen dialogeihin. Se on ajoitettu kirjoitetuksi aikaisintaan 360-luvulla eaa. Näin se on syntynyt siihen aikaan, jolloin Platon oli palannut Sisiliasta lopullisesti Ateenaan toimiakseen perustamansa Akatemian johdossa kuolemaansa saakka. Platonin eräiden muiden myöhäiskauden teosten tyyliin dialogi sisältää jaksoja, jotka on tarkoitettu Akatemian oppilaille loogis-dialektisiksi harjoituksiksi. Sofisti osoittaa Platonin lisääntynyttä kiinnostusta arkipäiväistä ja käytännöllistä tietoa kohtaan. Holger Thesleffin mukaan dialogin on mahdollisesti viimeistellyt joku muu kuin Platon.
Asetelmansa puolesta dialogi kuuluu kolmen samanlaisen dialogin ”trilogiaan”, kahden muun ollessa Theaitetos ja Valtiomies. Näistä Sofisti ja Valtiomies muodostavat vielä tiukemman parin. Ne liittyvät siihen kirjoitusajan tilanteeseen, että Platon joutui filosofiansa kehittyessä yhä tarkemmin määrittelemään filosofien aseman suhteessa toisaalta sofisteihin ja toisaalta poliitikkoihin. Sofisti käsittelee nimensä mukaisesti ennen kaikkea ”sofistin” määritelmää ja sitä, miten tämä eroaa ”filosofista”. Dialogin alussa Platon asettaa kysymyksen, joka koskee sekä ”sofistin”, ”valtiomiehen” että ”filosofin” määritelmää. Tutkijat ovat tästä ja muista dialogien yksityiskohdista päätelleet, että Platonin tarkoituksena olisi ollut kirjoittaa trilogian täydennykseksi neljänneksi myös ”filosofin” määritelmää käsittelevä dialogi; tällaista dialogia ei kuitenkaan koskaan kirjoitettu. Thesleffin mukaan Platon on saattanut ajatella, että ”filosofin” määritelmä tulee ilmi jo Sofistin ja Valtiomiehen esityksistä. Toisaalta dialogit ovat filosofisia harjoituksia, ja niin Platon on saattanut jättää filosofin määrittelyn eräänlaiseksi ”kotitehtäväksi” lukijoille.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu II tetralogiaan yhdessä Theaitetoksen ja Valtiomiehen sekä dialogin Kratylos kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin loogisten teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan II trilogiaan yhdessä Valtiomiehen ja Kratyloksen kanssa.
Sisältö

Sofisti jatkaa Theaitetos-dialogin asetelmasta: edellisessä dialogissa keskustelleet Theodoros ja Theaitetos jatkavat seuraavana päivänä keskustelua Sokrateen kanssa, ja paikalla on edelleen myös keskustelua seuraava nuorempi Sokrates. Kyreneläisten mukana on elealainen vieras, joka johtaa keskustelua. Tutkijoiden mukaan tämä vieras on todennäköisesti kuvitteellinen hahmo. Vieras muistuttaa kuitenkin monin tavoin elealaista Parmenidesta.
Dialogin muodollisena teemana on ”sofistin” määritelmä. Dialogin alun keskustelun seurauksena elealainen vieras pyrkii muodostamaan tälle määritelmän ja paljastamaan näin sen, mikä sofisti todella on ja mistä tämän taidossa on kyse.
Sisältö > Olevan ja ei-olevan ongelma

Elealainen vieras ehdottaa, että syntyneen ongelman ytimenä on Parmenideen olevaa ja ei-olevaa koskeva oppi. Niin hän jatkaa kritisoimalla Parmenideen ajatusta, jonka mukaan ”on mahdotonta, että ei-olevat asiat ovat”.
Ennen lopullista sofistin määritelmää vieraan on siis selvitettävä määrittelyn aikana käyttämiensä käsitteiden merkitys; toisin sanoen hänen on selvitettävä, mikä on olevan (se mikä on), ei-olevan, samuuden, eron, liikkeen sekä lepotilan luonne, ja kuinka ne liittyvät toisiinsa. Sen vuoksi hän tutkii Parmenideen näkemystä ja vertaa tätä Empedokleen ja Herakleitoksen ajatuksiin selvittääkseen, onko oleva yhtäläinen muutoksen vai lepotilan vai kummankin kanssa.
Lopputulos on, että sekä muutos että lepotila ovat, toisin sanoen kummatkin ovat olevia. Parmenideen mukaan sen sijaan vain lepotila on. Oleva puolestaan on ”laji”, jonka kaikki olemassaolevat asiat jakavat. Samuus on ”laji”, jonka kaikki samaan sukuun tai lajiin kuuluvat asiat jakavat suhteessa johonkin ominaisuuteen, ja jonka ansiosta kokoamisen kautta tehtävä deduktio on mahdollista. Ero on ”laji”, joka tekee samaan sukuun kuuluvista asioista erilaisia toisiinsa verrattuna, ja mahdollistaa näin jakamisen. Lopuksi, niin kutsuttu ei-oleva ei ole olevan vastakohta, vaan ainoastaan erilainen suhteessa siihen. Siksi olevan vastakohta määritellään eron kautta. Ei-oleva on ero, ei olevan vastakohta.
Seurauksena todet ilmaisut voidaan erottaa epätosista, koska jokainen ilmaisu koostuu teonsanasta ja nimisanasta. Nimisana viittaa subjektiin, ja koska ajatus tai puhe koskee aina jotakin, se ei voi koskea ei-mitään (eli ei-olevaa). Teonsana on subjektin suorittaman teon merkki, tai subjektille suoritetun teon merkki. Kun teonsana ilmaisee jotakin, joka koskee subjektia, tai tarkemmin jotakin sen ominaisuutta, tällöin ilmaisu on tosi. Kun teonsana ilmaisee jotakin, joka eroaa subjektin ominaisuuksista, tällöin ilmaisu on epätosi. Jälkimmäisessä tapauksessa ilmaisu ei kuitenkaan lue olevaa kuuluvaksi ei-olevalle. Oleminen olemassaolon ja omistamisen merkityksessä tulee siis erottaa toisistaan.
Näin on siis mahdollista, että "asiat, jotka eivät ole, jollakin tavalla ovat".
Sisältö > Lopullinen määritelmä

Selvitettyään olevaan, ei-olevaan, eroon ja vastakohtaisuuteen liittyvät ongelmat sekä sen, kuinka joku asia voi vaikuttaa joltakin kuitenkaan olematta sitä, elealainen vieras voi lopulta palata sofistin määrittelyyn. Koska asiat, jotka eivät ole, voivat kuitenkin jollakin tavalla ilmaistuna olla, on mahdollista myös se, että sofisti voi tuottaa epätosia vaikutelmia ja jäljitellä viisasta. Sofisti esiintyy viisaana, mutta onkin vain viisaan jäljittelijä (mimētēs). Näin sofistin ja tälle ominaisen taidon lopulliseksi määritelmäksi saadaan:
»[...] ristiriitaisten väitteiden esittämistaito, joka on luuloon perustuvan jäljittelyn teeskentelyä käyttävä puoli ja joka on tekemisen alalajina olevan inhimillisen, ei-jumalallisen, kuvientekotaidon piiriin kuuluvaa vaikutelmien luomista, erikoisalanaan sanalliset silmänkääntötemput [...]»
Näin dialogissa edetään siitä perusteettomasta uskomuksesta tai vaikutelmasta (fantasia), että sofisti vaikuttaa viisaalta, siihen perusteltuun uskomukseen (doksa), että tämä ei todellisuudessa ole viisas.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Sofisti. Teoksessa Teokset V.  (Toinen panos)  Suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15896-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Sophista. Teoksessa Duke, E. A. & Hicken, W. F. & Nicoll, W. S. M. & Robinson, D. B. & Strachan, J. C. G. (toim.): Opera.  (Volume I: Euthyphro, Apologia Socratis, Crito, Phaedo, Cratylus, Sophista, Politicus, Theaetetus. Oxford Classical Texts)  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145691  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Sophist. Teoksessa Plato’s Works.  (Volume VII: Theaetetus. Sophist. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99137-0  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Sophist. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Sophist (Arkistoitu – Internet Archive). The Internet Classics Archive. (englanniksi)
Plato: Sophist. Project Gutenberg. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Corazzon, Raul: Plato’s Sophist and the Being of Non-Being Theory and History of Ontology (englanniksi)
Corazzon, Raul: Plato’s Sophist Annotated Bibliography Theory and History of Ontology (englanniksi)
Gill, Mary Louise: Method and Metaphysics in Plato’s Sophist and Statesman The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Dialogin alku ensimmäisessä painetussa laitoksessa (editio princeps) vuodelta 1513.
Viisaan ihmisen onnellisuudesta

| Viisaan ihmisen onnellisuudesta> Ὃτι εὐδαίμων ὁ σοφὸς.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Dion Khrysostomos
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  puhe
Julkaistu:  1. vuosisata/100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Juhana Torkki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2022
ISBN:  978-951-1-42569-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viisaan ihmisen onnellisuudesta (m.kreik. Ὃτι εὐδαίμων ὁ σοφὸς, Hoti eudaimōn ho sofos) on Dion Khrysostomoksen eli Dion Prusalaisen kirjoittama puhe, jonka aiheena on stoalainen käsitys onnellisuudesta.
Historia

Dion Khrysostomos kirjoitti ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alussa. Viisaan ihmisen onnellisuudesta on yksi hänen kirjoittamastaan kahdestatoista dialogista, jotka ovat keskusteluja opettajana toimivan Dionin ja jonkun hänen oppilaansa välillä. Se vaikuttaa olevan aito keskustelu, jonka Dion on käynyt pyrkiessään esittämään stoalaisen opin siitä, että vain viisas on onnellinen. Puhe on Dionin kirjoitusten luettelossa numerolla 23. Dion kirjoitti myös toisen onnellisuutta käsitelleen puheen, Onnellisuudesta (puhe 24).
Tekstin on suomentanut Juhana Torkki osana Dionin tekstien kokoelmaa Onnellisuudesta (Otava 2022).
Sisältö

Teos on muodoltaan keskustelu Dionin ja jonkun toisen välillä. Ajatuksenkulku on seuraava: Homeros ja Euripides olivat sanoneet, että ihminen on sekä huono-onninen että onneton. Todellisuudessa asia on päinvastoin tai ainakin osittain eri tavoin. Jokaisella ihmisellä on näet oma daimoninsa (δαίμων, daimōn) eli onnettarensa tai suojelushenkensä. Jos tämä suojelushenki on hyvä, tällöin ihminen on onnekas ja onnellinen. Jos suojelushenki sen sijaan on paha, ihminen on huono-onninen ja onneton. Jos suojelushenki on hyvä siinä merkityksessä, että se antaa hyvää onnea, se on hyvä myös merkityksessä ”oikeudenmukainen ja hyödyllinen ja järkevä”, ja koska se antaa omat ominaisuutensa suojatilleen, myös tämä ihminen on samalla kertaa oikeudenmukainen ja hyödyllinen ja järkevä, toisin sanoen viisas. Hyvä suojelushenki, joka on hyvä kummassakin mainitussa merkityksessä, antaa sekä onnellisuutta että viisautta. Nämä kaksi puolta ovat erottamattomat:
»Dion: Kutsutko ketään muuta viisaaksi kuin sellaista, joka on järkevä, oikeamielinen, hurskas ja rohkea, ja typerykseksi sitä, joka on epäoikeudenmukainen, epäpyhä ja raukkamainen?
Keskustelija: Juuri näin sanoisin.
Dion: Sitten et ihmettele, kun ihmiset sanovat pitävänsä vain viisasta ihmistä kaikin tavoin onnellisena, eikä typerysten joukossa ole ketään, joka ei olisi onneton.»
Tämän jälkeen Dionin keskustelukumppani esittää kysymyksen, voiko suojelushenki olla paha, sillä sehän on jumalallinen. Dion myöntää, että hän on lähinnä hyväksynyt asiassa yleisen uskomuksen siitä, että jotkut suojelushenget ovat hyviä ja jotkut pahoja, sen sijaan että esittäisi omaa näkemystään. Todellisuudessa hän uskoo filosofien tavoin, että kaikki suojelushenget ovat hyviä. Keskustelun lopputulemaksi tulee se, että jos ihminen kuuntelee omaa hyvää ja viisasta suojelushenkeään, hän saa samalla kertaa sekä onnellisuuden että viisauden; jos taas ei, hän on sekä onneton että typerä. Näin ainoastaan viisas voi olla onnellinen.
Kirjallisuutta > Suomennos

Dion Prusalainen: Viisaan ihmisen onnellisuudesta. Teoksessa Dion Prusalainen: Onnellisuudesta, s. 113–122.  (Muinaiskreikasta suomentanut ja esipuheen kirjoittanut Juhana Torkki)  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-42569-4
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Dio Chrysostom: The Wise Man Is Happy. Teoksessa Dio Chrysostom: Discourses 12–30.  (Translated by J. W. Cohoon. Loeb Classical Library 339)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1939.
Aiheesta muualla

Dio Chrysostom: Ὃτι εὐδαίμων ὁ σοφὸς. LacusCurtius. (muinaiskreikaksi)
Dio Chrysostom: That the Wise Man is Fortunate and Happy. LacusCurtius. (englanniksi)
Dion Chrysostome: Le sage est heureux. Université catholique de Louvain. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Villa Jovis

Villa Jovisin raunioita
Karl Weichardtin näkemys huvilasta
Villa Jovis (tunnetaan myös nimellä Tiberiuksen huvila) on Rooman keisari Tiberiuksen rakennuttama huvila Caprin saarelle Italiassa. Tiberius rakennutti Caprille useita huviloita, mutta tämä Jupiterin mukaan nimetty oli niistä merkittävin. Se sijaitsi saaren itäosassa 334 metriä korkealla Monte Tiberiolla, joka on saanut nimensä Tiberiukselta. Huvilasta on enää jäljellä rauniot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villa Jovis Wikimedia Commonsissa
Martti Viitanen

| Martti Viitanen |
| --- | --- |

Sisäasiainministeri
 Paasion II hallitus  23.2.1972 − 4.9.1972  
Edeltäjä:  Heikki Tuominen
Seuraaja:  Heikki Tuominen
Sisäasiainministeri
 Paasion I hallitus 27.5.1966 − 30.11.1967  
Edeltäjä:  Niilo Ryhtä
Seuraaja:  Antero Väyrynen
Vaasan läänin maaherra
 1967–1977  
Edeltäjä:  K. G. R. Ahlbäck
Seuraaja:  Antti Pohjonen
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1913 Oulujoki
Kuollut: 22. tammikuuta 1980 (67 vuotta)
Ammatti:  juristi
Martti Juho Viitanen (5. tammikuuta 1913 Oulujoki – 22. tammikuuta 1980) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Rafael Paasion 1. hallituksen sisäasiainministerinä 27. toukokuuta 1966 ja 30. marraskuuta 1967 välisen ajan sekä myöhemmin Paasion 2. hallituksessa 23. helmikuuta 1972 – 4. syyskuuta 1972. Puoluekannaltaan Viitanen oli sosiaalidemokraatti. Koulutukseltaan Viitanen oli oikeustieteen kandidaatti. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni.
Viitanen jäi eläkkeelle Vaasan läänin maaherran virasta lokakuun alussa 1977.
Muu poliittinen ura

Valmisteverokonttorin assistentti 1946–1948
Imatran kauppalansihteeri 1949–1953
Lappeenrannan kaupunginjohtaja 1954–1958
SDP:n puoluetoimikunnan jäsen 1957–1963
Kotkan kaupunginjohtaja 1958–1967
Vaasan läänin maaherra 1967–1977
Suomen Satamaliiton puheenjohtaja 1965 →
Paikallissairaalain liiton puheenjohtaja 1961 →
SDP:n puoluevaltuuston puheenjohtaja 1963–1968
Kirjallisuutta

Kaarninen, Pekka: ”Viitanen, Martti (1913–1980)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 511–512.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2  / Teoksen verkkoversio.
Suomen lakimiehet 1975, s. 1088–1089. Helsinki: Suomen Lakimiesliitto, 1975.
Aiheesta muualla

Martti Viitanen Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Niilo Ryhtä Heikki Tuominen | Suomen sisäasiainministeri 1966−1967 1972 | Seuraaja: Antero Väyrynen Heikki Tuominen |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kustaa Rudolf Lindgren | Kotkan kaupunginjohtaja 1958–1967 | Seuraaja: Veikko Kokkola |
| n k Vaasan läänin maaherrat ja kuvernöörit (1775–1997) |
| --- | --- | --- |
| Ruotsi (1776–1809) |  Cedeström (1775–1785)  Tandefelt (1785–1794)  Krabbe (1794–1805)  Wanberg (1805–1808)  von Schoultz (1808)  |  |
| Venäjän keisarikunta (1809–1917) |  de Carnall (1808–1822)  Wärnhjelm (1822–1830)  Armfelt (1830–1832)  Mannerheim (1832–1834)  Cronstedt (1834–1845)  Bergenheim (1845–1847)  Federley (1847–1854)  von Rechenberg (1854–1858)  von Blom (1858–1861)  Wrede (1862–1884)  Procopé (1884–1888)  Järnefelt (1888–1894)  Schauman (1894–1898)  von Kothen (1898–1900)  Björnberg (1900–1903)  Knipovitš (1903–1906)  de Pont (1906–1910)  Widnäs (1910–1913)  Sillman  (1913–1916)  Sirelius (1916–1917)  |  |
| Suomi (1917–1997) |  Torppa (vt. 1917)  Heikel (1917–1920)  Sarlin (1920–1930)  Heinrichs (1930)  Martonen (1930–1938)  Lahdensuo (1938–1943)  Tarjanne (1943–1944)  Ahlbäck (1944–1967)  Viitanen (1967–1977)  Pohjonen (1977–1978)  Kangasniemi (1978–1991)  Westergård (1991–1997)  |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Villars-luokka

| Villars-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 382 t
Pituus:  75,97 m
Leveys:  11,58 m
Syväys:  5,23-5,49 m
Koneteho:  2 750 ihp
Nopeus:  14,5 solmua
Miehistöä:  264
Aseistus
Meritorjunta:  15 × 140 mm Mle 1870 tai 1870M -tykkiä 6-8 × 37 mm tykkiä
Villars-luokka oli Ranskan laivaston neljän puurunkoisen aluksen muodostama risteilijäluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Forfait | Arsenal de Toulon | 1876 | 1879 | 1880 | poistettu 1897 |
| Magon | Arsenal de Cherbourg | 1877 | 1880 | 1882 | poistettu 1896 |
| Roland | Arsenal de Cherbourg | 1877 | 1882 | 1885 | poistettu 1898 |
| Villars | Arsenal de Cherbourg | 1875 | 1879 | 1881 | poistettu 1896 |
Vilpittömän ilon valtakunta

| Vilpittömän ilon valtakunta |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ilmari Susiluoto
Kansitaiteilija:  Susanna Koivuneva
Kieli:  suomi
Genre:  historia, huumori
Kustantaja:  Ajatus Kirjat
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  236
ISBN:  978-951-20-7496-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vilpittömän ilon valtakunta – Viina ja Venäjä on Ilmari Susiluodon kirja vuodelta 2007. Teos esittelee venäläistä alkoholikulttuuria ja tarkastelee maan historiaa votkankulutuksen ja valtion väkijuomamonopolien kautta. Läpi käydään myös Neuvostoliiton ja sittemmin Venäjän valtiojohdon suhdetta alkoholiin ja tämän aiheuttamia kommelluksia ja lieveilmiöitä. Kirja sisältää suuren valikoiman venäläisiä anekdootteja, eli vitsejä, ja on yleissävyltään humoristisesti kirjoitettu, mutta faktoina esitetyt tapahtumat ovat pääasiallisesti todellisia ja lähteistettyjä. Susiluoto hahmottelee kirjassaan muun muassa, että Neuvostoliiton hajoaminen oli seurausta Gorbatšovin ajan raittiuspolitiikasta ja samanaikaisesta öljyn maailmanmarkkinahinnan romahduksesta. Teoksen loppuun on koottu lyhyt venäjän kielen alkoholisanasto.
Ossi Vilppunen

Ossi Vilppunen (s. 10. maaliskuuta 1936) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Vilppunen edusti urallaan muun muassa Lahden Pallo-Miehiä 1956–1960 ja Lahden Reipasta 1961. Mestaruussarjatasolla hän pelasi vain yhden kauden, jonka aikana hänelle kertyi neljä ottelua ja yksi maali. Vilppunen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1957.