stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vostotšnyin kosmodromi

Vostotšnyin kosmodromin ensimmäinen laukaisu (Sojuz-2.1a) tapahtui 28. huhtikuuta 2016
Vostotšnyin kosmodromin ensimmäinen laukaisu (Sojuz-2.1a) tapahtui 28. huhtikuuta 2016
Amurin alue
Vostotšnyin kosmodromi (ven. Космодром «Восточный», Kosmodrom "Vostotšnyi", "Itäinen kosmodromi") on Venäjän rakenteilla oleva kantorakettien laukaisukeskus Venäjän kaukoidässä Amurin alueella. Sen on tarkoitus valmistuttuaan vuonna 2018 korvata Kazakstanissa sijaitseva Baikonurin kosmodromi.[lähde? ] Keskuksen koko on noin 550 km2 ja se tulee sijaitsemaan Uglegorskin kaupungin lähistöllä.
Keskuksen rakennustyöt alkoivat vuonna 2011. Ensimmäinen laukaisu suoritettiin huhtikuussa 2016 Sojuz-2 raketilla, joka laukaisee 3 satelliittia.
Keskukseen suunnitellaan 7 laukaisutornia, joista kaksi olisi miehitettyjä lentoja varten ja kaksi avaruusaseman rahtilaukaisuja varten. Kaksi alustaa on miehitetyille Sojuzsille ja kaksi miehittämättömille Sojuzsille. Rakennustöiden on suunniteltu maksavan 25 miljardia ruplaa. Keskuksen on tarkoitus työllistää aikanaan 25 000 ihmistä, joka kuvaa samalla Kazakstanin kansantaloudellista menetystä Venäjän aikanaan sulkiessa Baikonurin kosmodromin. Venäjän tarkoitus on tehdä 45% rakettilaukaisuistaan Aasiasta vuoteen 2020 mennessä.  Aasian ja eurooppalaisen Plesetskin kosmodromin laukaisujen suhde riippuu paljolti avaruuteen kuljetettavien satelliittien ratojen inklinaatiosta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sijantikartta
Avaruusalusten laukaisukeskukset (sijainnin mukaan)
| --- | --- |
Afrikka:  Kenia – ASI: San Marco
Aasia:  Kiina – CNSA: Jiuquan • Taiyuan • Xichang • Wenchang • Base 603   Intia – ISRO: SDSC  Israel – ISA: Palmachim   Japani – JAXA: Tanegashima • Uchinoura  Kazakhstan - RKA: Baikonur   Pakistan – SUPARCO: Sonmiani •   Venäjä – RKA: Dombarovski • Svobodnyi • Vostotšnyi   Etelä-Korea – KARI: Naro
Eurooppa:  Venäjä – RKA: Kapustin Jar • Plesetsk   Ruotsi – SSC: Esrange
Pohjois-Amerikka:  Kanada – CAF, CSA: Fort Churchill   USA – Nasa: KSC • Wallops ♦ DoD: Cape Canaveral • Vandenberg ♦ Yksityiset: Corn Ranch • Kodiak Launch Complex • Mid-Atlantic Regional Spaceport • Mojave Airport & Spaceport • Oklahoma Spaceport • Spaceport America
Etelä-Amerikka:  Brasilia – FAB, AEB: Alcântaran avaruuskeskus   Ranska - ESA, CNES: Guayanan avaruuskeskus
Muualla:  Marshall Islands – DoD: Reagan Test Site Tyynimeri - Yksityiset: Ocean Odyssey
.
Taxodium wallisii

| Taxodium wallisii> Fossiili |
| --- | --- |
 Maastricht-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Sypressikasvit Cupressaceae
Alaheimo::  Taxodioideae
Suku::  Suosypressit Taxodium
Laji::  wallisii
Kaksiosainen nimi
 Taxodium wallisii  Aulenback & LePage, 1998 
Katso myös
   Taxodium wallisii Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taxodium wallisii on liitukautisista fossiileista tunnettu sypressikasvien heimon suosypressien sukuun luokiteltu esihistoriallinen havupuulaji. Sen edustajia kasvoi nykyisen Kanadan Albertan alueella jokisuistossa noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Lajin piirteisiin kuuluivat pienet kapeat lehdet, huiskiloissa kasvaneet hedekävyt ja kypsyttyään hajonneet liuskasuomuiset kävyt. Myöhäisliitukauden lopun Maastricht-vaiheen kerrostumien fossiilijäänteistä kuvattua kasvilajia on pidetty yhtenä nykyisinkin elävän suosypressien suvun varhaisimmista tunnetuista edustajista.
Nimet

Kasvin tieteellisen nimen lajimääre wallisii viittaa keskeisimmän fossiiliesiintymän löytäjään: Kent Wallis löysi Midland Provincial Parkissa sijaitsevan esiintymän, josta lajin holotyyppi on kotoisin.
Kuvaus

Taxodium wallisii oli ainavihanta tai puoliainavihanta puuvartinen kasvi. Lajin tieteellistä kuvausta laadittaessa suurimmat tunnetut lajiin kuuluvina pidetyt puuvarren kappaleet olivat vain muutaman senttimetrin mittaisia. Suvun edustajat ovat yleensä puita.
Varhainen Taxodium wallisii eroaa muista suosypresseistä monin tavoin: lajin emikukinnot eli kävyt olivat pystyjä ja asettuivat versoon vuorottain; käpysuomut olivat kärjestään kolmiliuskaisia, ja niissä oli tiheään johtojänteitä ja pihkatiehyitä; siitepölyhiukkaset ja siemenet olivat pienempiä kuin muilla suvun lajeilla.
Kuvaus > Varsi

Lajin rajausta laadittaessa varren fossiilisia jäänteitä ei tunnettu. Lajista tunnettujen haarojen kappaleiden perusteella tiedetään kasvin uloimpien sivuttaisten versojen asettuneen suurempaan haaraan vuorottaisesti sekä versojen karisseen usein kokonaisina lehtineen.
Kuvaus > Lehdet

Lehtien muoto vaihteli suomumaisesta tasasoukkaan, ja lehtiasento oli kierteinen. Kasvuversojen lehdet olivat enimmäkseen kapean sirppimäisen tasasoukkia, kärjeltään pitkäsuippuisia ja kannaltaan johteisia. Kasvuverson lehden lapa kasvoi suurimmillaan seitsemän millimetriä pitkäksi ja yhden millimetrin leveäksi; lehden johteinen kanta saattoi olla enintään 4,5 millimetriä pitkä. Lehden kölillinen alapinta antoi lehdelle kolmisärmäisen poikkileikkauksen. Kukintoja tuottavien versojen ja joidenkin kasvuversojen lehdet olivat puikean tai kolmiomaisen suomumaisia ja kärjeltään pitkäsuippuisia tai teräviä. Suomumaiset lehdet olivat enimmäkseen alle kaksi millimetriä pitkiä ja puolitoista millimetriä leveitä. Hedekukintoja tuottavien versojen suurimmillaan viisi millimetriä pitkiksi ja 1,75 millimetriä leveiksi kasvaneet tukilehdet olivat suomulehtiä suurempia, mutta kasvuversojen lehtiä lyhyempiä; kukintojen omat tukilehdet olivat pienempiä suomulehtiä. Kasvuversot karisivat yleensä kokonaisina lehtineen. Ilmarakoja esiintyi kasvuversojen tasasoukissa lehdissä kummallakin pinnalla, mutta suomumaisissa lehdissä niitä oli usein lähinnä lehden ranganpuoleisella eli yläpinnalla.
Kuvaus > Kukinnot

Kasvista tunnetaan sekä hede- ja emikukintoja. Hedekukinnot eli hedekävyt asettuivat huiskilokukintoa muistuttaviin suomulehtisiin versoihin: niitä kehittyi sekä versojen kärkiin että kierteisesti lehtihankoihin. Pitkänomainen hedekäpy saattoi olla suurimmillaan kuusi millimetriä pitkä ja kolme millimetriä leveä. Hedekäpy koostui alle kymmenestä kierteisesti rankaan asettuneesta hedelehdestä. Pyöreän tai puikean kilpimäisen hedelehden alapinnalla oli viidestä yhdeksään siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Joissakin hedekävyissä säilyneet pyöreät tai soikeat 14–22,5 mikrometriä leveät siitepölyhiukkaset olivat pienempiä kuin muilla suosypresseillä.
Emikukinnot eli kävyt kehittyivät lehtihankoihin vuorottaisesti. Käpy oli pysty ja perällinen sekä muodoltaan lähes pallomainen tai hieman pitkänomainen. Kävyn on tulkittu olleen kypsänä keskimäärin halkaisijaltaan noin 13-millimetrinen, ja kävyn suomulehtinen perä on kasvanut pisimmillään noin kuuteen millimetriin. Käpy koostui 10–15 rankaan kierteisesti kiinnittyneestä limittäisestä käpysuomusta, joista kukin koostui yhdiskasvuisesta emilehdestä ja peitinsuomusta. Käpysuomu oli muodoltaan kilpimäinen ja kapeaperäinen: käpysuomun kilpi oli nelisivuinen ja ylälaidastaan liuskainen. Aluksi käpysuomun ylälaita oli seitsemänliuskainen, mutta kävyn kypsyessä suomun keskimmäinen liuska ja liuskapareista toiseksi uloin kasvoivat pituutta antaen käpysuomulle lopulta kolmiliuskaisen muodon. Peitinsuomun kärki muodosti käpysuomun pinnalle hieman taakäänteisen piikin. Kävyn rangasta käpysuomuun kulkeva johtojänne haarautui kolmeen käpysuomun tyvellä: johtojänteen keskimmäinen haara kulki peitinsuomun kärjen piikkiin, kun taas sivuttaiset haarat jakautuivat edelleen useita kertoja levittäytyen halki käpysuomun. Käpysuomussa oli pihkatiehyitä kolmessa sarjassa, ja tiehyitä saattoi olla yhdessä käpysuomussa yhteensä noin 30. Vastaavat rakenteet nykyisin elävien suosypressien ja niiden sukulaisten kävyissä ovat huomattavasti yksinkertaisempia. Kuhunkin käpysuomuun kehittyi kaksi siementä. Suurin osa tunnetuista käpyjen jäänteistä on irtonaisia käpysuomuja ja rankoja, ja ainoiden kokonaisena säilyneiden käpyjen on tulkittu irronneen kasvista ennen kypsymistään. Lajin kävyn on tulkittu kypsyttyään hajonneen käpysuomujen karistessa, kuten muillakin suosypresseillä.
Kasvin siemen oli epäsymmetrisen kolmikulmainen. Fossiileista tunnettujen siementen pituus on vaihdellut neljästä yhdeksään millimetriin ja leveys 1,9–5,5 millimetriin. Siemenkuori oli paksun nahkea, ja sen pinnassa oli näkyvä tasasoukan pitkänpyöreä napasuoniarpi.
Luokittelu ja kehityshistoria

Taxodium wallisii on havupuiden sypressikasvien heimon (Cupressaceae) suosypressien sukuun (Taxodium) luokiteltu kasvilaji. Kevin Aulenback ja Ben LePage kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1998 Kanadan Albertasta löydettyjen fossiilisten jäänteiden perusteella. Liitukautinen Taxodium wallisii erosi ulkoisesti useilla tavoilla suosypressien suvun myöhemmistä lajeista; monet versojen, lehtien, käpyjen ja siementen rakenteelliset piirteet kuitenkin yhdistävät lajin suosypresseihin ja erottavat sen muista heimon suvuista.
Laji muistuttaa joiltakin piirteiltään deltasypressejä (Glyptostrobus) ja sugeja (Cryptomeria). Näiden piirteiden on katsottu tukevan hypoteesia, jonka mukaan suosypressit, deltasypressit ja sugit olisivat kehittyneet nykyistä sugia (Cryptomeria japonica) muistuttaneesta kantamuodosta.
Samankaltaisia liuskoittuneita käpysuomuja esiintyy tämän suosypressilajin lisäksi sugeilla ja jurakaudelta tunnetulla havupuusuvulla Swedenborgia. Näillä kasveilla on kuitenkin tyypillisesti kuhunkin käpysuomun liuskaan kehittynyt oma siemenaihe, kun taas tämän suosypressin tavallisesti kolmiliuskaiseen käpysuomuun kehittyi vain kaksi siemenaihetta. Keskimmäinen siemenaihe saattaa kuitenkin jäädä kehittymättä sugeillakin, ja on mahdollista että suosypressien kehityslinjan edustajillakin on alun perin ollut yksi siemenaihe kutakin liuskaa kohti, jolloin liuskoja vastaavat siemenaiheet saattaisivat olla näiden sukujen kantamuodolta periytyvä yhteinen piirre.
Levinneisyys, löydöt ja fossiiliaineisto

Taxodium wallisii eli läntisessä Pohjois-Amerikassa myöhäisliitukaudella noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Lajin fossiilisia jäänteitä on löydetty Kanadan Albertan provinssista lähellä Drumhellerin kaupunkia sijaitsevasta Maastricht-vaiheen alulle ajoitetusta Horseshoe Canyonin muodostumasta. Alue oli liitukaudella Pohjois-Amerikan sisämeren rannikkotasankoa.
Fossiiliaineisto koostuu kolmelta eri paikalta lietekivikerrostumasta löydetyistä enimmäkseen silisifikoituneista ja joissakin tapauksissa kalsifikoituneista versoista, lehdistä, kukinnoista ja siemenistä. Kolmiulotteisina kivettyminä esiintyvät jäänteet ovat säilyneet niin hyvin, että niiden avulla on voitu tutkia kasvinosien sisärakenteita ja vain muutamien mikrometrien kokoisia rakennepiirteitä.
Keskeisin löytöpaikka, Royal Tyrrell Museumin kaivauskohde TMP 88.232, sijaitsee noin neljä kilometriä Drumhellerista länteen Midland Provincial Parkin luonnonpuiston alueella. Muut löytöpaikat ovat Albertan yliopiston kaivauskohde UAPC-ALTA-P90 noin kaksi kilometriä kaupungista pohjoiseen Drumhellerin lentoaseman itälaidalla sekä Royal Tyrrell Museumin kohde TMP 93.119 noin kilometrin Nacminen kylästä etelään muiden löytöpaikkojen eteläpuolella.
Elinympäristö ja ekologia

Suosypressilajin Taxodium wallisii on tulkittu kasvaneen rannikkotasangon suistoalueen alluviaalimailla. Alueen ilmasto on ollut lämmin ja kostea puiden eläessä, ja lämpötilan on katsottu pudonneen pakkasen puolelle vain harvoin. Siten ympäristö on ollut suosypressien suvulle varsin tyypillinen.
Samoilta löytöpaikoilta tunnetaan lukuisten muidenkin kasvien fossiilisia jäänteitä. Alueen kasvistoon kuului monia havupuita, kuten Drumhellera kurmanniae ja Mesocyparis umbonata, lukuisia koppisiemenisiä kasveja, kuten Nyssidium arcticum ja Carpites verrucosus, sekä monia saniaisia ja sammalia. Löytöpaikalta tunnettuihin kasveihin kuuluvat myös vesikasveina pidetyt Trapago angulata sekä apilasaniaiset (Marsilea) ja limaskasaniaiset (Azolla). Samasta muodostumasta tunnetaan lisäksi liitukauden dinosaurusten jäänteitä.
Horseshoe Canyonin alue lähellä Albertan Drumhelleria.
Vuolin

Vuolin voi tarkoittaa:
ukonvaaja
kuorintarauta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuolin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Entire Population of Hackney

The Entire Population of Hackney oli Iron Maidenin kitaristi Adrian Smithin ja rumpali Nicko McBrainin lyhytikäinen musiikillinen sivuprojekti Iron Maidenin pitäessä taukoa World Slavery Tour -kiertueensa ja Somewhere in Time -albuminsa välissä.
Projektiyhtye esiintyi salaisessa konsertissa Lontoossa Marquee-klubilla 19. joulukuuta 1985. Adrian Smith ja Nicko McBrain kutsuivat soittamaan muutamia muusikkoystäviään: Adrian Smithin vanhan Urchin-yhtyeen jäsenet Dave Colwell ja Andy Barnett täydensivät kokoonpanon. Yhtye soitti enimmäkseen cover-kappaleita, mutta jäsenet kirjoittivat myös muutaman kappaleen yhdessä. Kappale "Reach Out" päätyi Iron Maidenin Somewhere In Time -albumilta julkaistun singlen Wasted Years B-puolelle. Kappaleet "Juanita" ja "That Girl" päätyivät saman albumin toisen singlen, Stranger in a Strange Landin B-puolelle.
Kokoonpano

Adrian Smith, kitara ja laulu
Nicko McBrain, rummut
Andy Barnett, basso
David Caldwell, kitara
Richard Young, kosketinsoittimet
Bruce Dickinson, laulu kolmessa viimeisessä kappaleessa
Bootleg

Yhtyeen esiintyminen on taltioitu bootleg-äänitteelle The Entire Population Of Hackney. Bootleg on tunnettu myös nimillä The Whole Population Of Hackney! ja Live In London.
Kappaleet:
Juanita
See Right Trough You
Reach Out
Chevrolet
Lady
Silver And Gold
That Girl
Fighting Man
School Days
Rumpusoolo
School Days (jatkuu)
She's Gone
Try
Losfer Words
Two Minutes To Midnight
Rosalie
Tush
Aiheesta muualla

Live In London bootleg (Arkistoitu – Internet Archive)
Via Dolorosa

Via Dolorosa
Via Dolorosa
Via Dolorosa (latinaa, suomeksi "Kärsimysten tie") on katu Jerusalemin vanhassa kaupungissa. Perimätiedon mukaan se on reitti, jota pitkin Jeesus vietiin ristiinnaulittavaksi. Via Dolorosan varrella on yhdeksän neljästätoista kärsimysnäytelmäkulkueen pysähdyspaikasta. Viimeiset viisi pysähdyspaikkaa ovat kirkon sisällä. Via Dolorosa on pyhiinvaelluskohde.  Nykyisin sen varrella on mm. Hautakirkko, Abessinialainen luostari ja  Koptilainen patriarkaatti sekä osia Hadrianuksen pystyttämästä riemukaaresta.
Pääsiäisenä järjestettäviä kulkueita, jotka esittävät katkelmia pääsiäisen ajan tapahtumista Raamatun mukaan, kutsutaan usein nimillä Ristin tie tai Via Dolorosa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Dolorosa Wikimedia Commonsissa
Vehmaan työväentalo

| Vehmaan työväentalo |
| --- | --- |
 Vehmaan työväentalo vuonna 1956.
Osoite:  Kirkonkyläntie 285
Sijainti:  Vehmaa
Koordinaatit:  60.684453°N, 21.654210°E
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1939
Omistaja:  Vehmaan sos.dem. työväenyhdistys
Runkorakenne:  tiili
Julkisivumateriaali:  rappaus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vehmaan työväentalo on Vehmaalla sijaitseva työväentalo, joka on valmistunut vuonna 1939. Se rakennettiin vuotta aikaisemmin tuhopoltossa palaneen vanhan työväentalon tilalle. Vehmaan työväentalo on Vehmaan kirkonkylässä noin kolmen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta Vinkkilästä.
Historia

Vehmaan ensimmäinen työväentalo valmistui 1910-luvun vaihteessa. Sisällissodan alkupäivinä helmikuussa 1918 tapahtui kolme kuolonuhria vaatinut Vehmaan työväentalon kahakka. 1920-luvun lopussa talon omistanut Työväenyhdistys Yritys päätyi kommunistien haltuun, minkä johdosta työväentalo suljettiin vuonna 1930 kommunistilakien nojalla. Valtion takavarikoima rakennus siirtyi lopulta pakkohuutokaupassa Vehmaan sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen omistukseen, ja se avattiin jälleen keväällä 1932.
Vuonna 1938 työväentalossa tehtiin korjaus- ja laajennustöitä, mutta rakennus paloi maan tasalle 8. syyskuuta vastaisena yönä. Tuhopolton sytyttäjäksi paljastui paikkakuntalainen 20-vuotias maatyömies, joka oli äärioikeistolaisen IKL:n jäsen. Hänellä oli aikaisempaa rikostaustaa eläimeen sekaantumisesta. Vahvasti päihtyneenä toiminut tuhopolttaja oli uhannut myös murhata Vehmaan kunnanvaltuuston sosialidemokraattisen varapuheenjohtajan. Hänet tuomittiin kuuden vuoden kuritushuonerangaistukseen. Uusi tiilirunkoinen työväentalo rakennettiin pikavauhdilla ja se vihittiin käyttöön jo helmikuussa 1939.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vehmaan työväentalo Wikimedia Commonsissa
Via Dolorosa (albumi)

| Via Dolorosa Raivopäät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: punkrock
 Levy-yhtiö: Face Records
Raivopäiden muut julkaisut
| Toinen uusi-aalto (EP) 1994 | Via Dolorosa 1995 | Rakkautta ja anarkiaa 1996 |
Via Dolorosa on suomalaisen Raivopäät-yhtyeen studioalbumi, ja kaikkiaan kolmas julkaisu. Se julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

"En rauhaa saa"
"True Punk Will Never Die"
"Vietnamiin"
"Trippi koulu"
"Äidin syytä"
"Kultaiset kahleet"
"Skidit haluaa toimintaa"
"Rannalle bailaamaan"
"Narko Marko"
"Hei! Hei! (Annatko anteeksi?)"
"Rockarin unelma (fyrkkaa ja...)"
"Mirandan kyyneleet"
"Via Dolorosa"
"Media tappaa"
"Natsi Vesa"
"Kaupallinen identiteetti"
Vezirköprü

| Vezirköprü |
| --- | --- |
 Vezirköprün moskeija ja taivaanrantaa
 Vezirköprün piirikunta Samsunin maakunnan kartalla
 Vezirköprü
 Koordinaatit: 41°09′00″N, 35°27′01″E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Samsun
Väkiluku (2020)  (Piirikunta):  94 360
 
 www.vezirkopru.gov.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vezirköprü on pikkukaupunki ja piirikunta Turkin Samsunin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 94 360.
Maantiede

Vezirköprü sijaitsee Turkin Samsunin maakunnassa Anatolian pohjoisosassa noin 35 kilometriä Merzifonista pohjoiseen. Kızılırmak virtaa kaupungista noin 18 kilometriä pohjoiseen.
Historia

Antiikin aikana nykyisen Vezirköprün alue oli osa Pamfyliaa. Nykyisen kaupungin paikalla tai sen lähellä on saattanut sijaita jo tuolloin kaupunki. Bysantin valtakunnan kaudella paikalla oli Gedegaran kaupunki.
1600-luvulta lähtien kaupunki kuului Osmanien valtakunnan Amasyan sancakiin Sivasin eyaletissa. Turkiksi kaupunki tunnettiin vielä tuolloin yksinkertaisemmin nimellä öprü. Nykyinen nimi on johdettu lisäämällä vanhaan nimeen termi visiiri. Visiiri viittasi puolestaan 1600-luvulla vaikuttaneeseen suurvisiiri Köprülü Mehmed paššaan, joka aloitteli uraansa virkatehtävillä Vezirköprüssa. Evliya Çelebi kuvaili kaupunkia vierailtuaan paikalla vuonna 1647 mainiten sen linnoituksen olevan raunioitunut.
Väestö

Turkin tilastokeskuksen mukaan Vezirköprün piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 94 360.
Vuorigaselli

| Vuorigaselli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Gasellit Antelopinae
Suku::  Gasellit (suku) Gazella
Laji::  gazella
Kaksiosainen nimi
 Gazella gazella  Pallas, 1766 
Katso myös
   Vuorigaselli Wikispeciesissä   Vuorigaselli Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Vuorigaselli (Gazella gazella) on gasellien alaheimoon kuuluva Lähi-idän sorkkaeläinlaji.
Vuorigaselliurokset painavat 17-29,5 kg ja naaraat 16-25 kg. Vuorigasellien kyljessä on tummanruskea juova ja vatsapuoli on valkoinen. Jaloissa on vaaleanruskeaa karvaa. Sekä naarailla että uroksilla on sarvet.
Vuorigaselli elää vuoristoissa ja mäkimaastossa. Eläimet yleensä lepäävät päivisin ja etsivät ruokaa illalla tai varhain aamulla..
Nykyisin vuorigaselleja esiintyy lähinnä Israelissa, Palestiinassa ja Turkissa. Aiemmin levinneisyys on ulottunut lännessä Egyptiin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi. Koko lisääntyvän kannan suuruus on noin 2500 yksilöä. Uhkia aiheuttavat salametsästys, autokolarit ja sopivan elinympäristön väheneminen ja pirstaloituminen. Villliintyneet koirat ja sakaalit ovat ongelma joillakin alueilla
Viktor Strandfält

Viktor Strandfält (21. huhtikuuta 1887 Föglö – 11. elokuuta 1962 Maarianhamina) oli Ahvenanmaan maakuntahallituksen toinen varapuhemies vuosina 1935–1937 ja ensimmäinen varapuhemies vuonna 1938. Siviiliammatiltaan hän oli kansakoulunopettaja.
The Zeta Project

| The Zeta Project |
| --- | --- |
 Sarjan tunnus.
Tyyli:  piirrossarja, sci-fi
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Robert Goodman
Pääosissa:  Diedrich Bader Julie Nathanson
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Kids' WB
Esitetty:  27. tammikuuta 2001 – 10. elokuuta 2002
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  26
Tuotanto
Tuottaja(t):  Robert Goodman Liz Holzman
Vastaava(t) tuottaja(t):  Jean MacCurdy
Ohjaaja(t):  Curt Geda Tim Maltby Dan Riba
Käsikirjoittaja(t):  Robert Goodman Joseph Kuhr Hilary Bader
Tuotantoyhtiö(t):  Warner Bros. Animation
Palkinnot
Voitetut:  WIN (2001, 2002)
Ehdokkuudet:  Annie (2001, 2003) Daytime Emmy (2002, 2003)
Aiheesta muualla
IMDb 
The Zeta Project on yhdysvaltalainen Warner Bros. Animationin tuottama animaatiosarja, joka on Batman of the Futuresta tehty spin-off sarja. Sen loi Robert Goodman ja pääosissa esiintyivät Diedrich Bader ja Julie Nathanson. Sarja palkittiin vuosina 2001 ja 2002 WIN-palkinnolla ja se sai myös kaksi Daytime Emmy ehdokkuutta vuosina 2002 ja 2003.
Tarina

Sarja kertoo päähahmosta nimeltä Infiltration Unit Zeta, joka on hallituksen suunnittelema robotti, jonka tehtävänä on tuhota kohteensa ja myös esittää sitä hologrammisen projektorin avulla. Erään tehtävän aikana Zeta koki kriisin itsensä kanssa hyvyydestä ja elämän tärkeydestä, jonka myötä se ei enää halunnut tappaa ketään. Samalla Zeta karkasi hallituksen palveluksesta, jolloin se sai peräänsä NSA agentteja. Heitä johtaa agentti Bennett, mukanaan agentit Lee, West ja Rush. Karkumatkallaan Zeta kohtaa 15-vuotiaan karkulaistytön, Ro Rowenin, jonka kanssa Zeta etsii luojaansa tohtori Seligiä, todistaakseen olevansa muuttunut hyväksi ja toivoen saavansa vapauden.
Päähahmot

"Zee" Zeta koko nimeltään Infiltration Unit Zeta, joka pitää hallussaan sille rakennettuja erikoisaseita ja työkaluja. Se kykenee luomaan hologrammin itsensä ympärille ja muuntamaan ääntään tullakseen keneksi tahansa. Zeta luotiin alun perin taistelemaan maata häiritseviä rikollisia vastaan, mutta jotain selittämätöntä tapahtui Zetan ohjelmoinnissa, jonka seurauksena se ei enää halua olla tappokone.
Ro Rowen on 15-vuotias tyttö, joka tutustui Zetaan tämän pelastettua hänet vihaisilta katurikollisilta. Myöhemmin Ro ryhtyy auttamaan Zetaa pakenemaan sitä jahtaavilta agenteilta ja etsimään sen luojan.
Agentti Bennett johtaa omaa NSA:n yksikköään Zetan etsimisessä. Hänen tavoitteensa on tuoda Zeta takaisin tukikohtaan uudelleen ohjelmoitavaksi ja laittaa se takaisin alkuperäiseen tehtäväänsä paljastamaan maan viholliset. Hän ei luota ollenkaan Zetan harmittomuuteen toisin kuin alaisensa.
Agentti Lee työskentelee Bennettin alaisuudessa parinaan Orin West, jonka kanssa hän yrittää napata Zetan kiinni.
Agentti West toimii agentti Leen parina NSA:lla napatakseen Zetan. West on kömpelö ja usein tunaroiva agentti, joka lisäksi ampuu aseillaan liian aikaisin. Hänen onnekseen parinsa Lee on mukana pelastamassa Westin kömpelöt ratkaisut. Hän on Leen ohella ainoat agentit, jotka uskovat Zetan olevan tosissaan harmiton.
Agentti Rush
Bucky
tri. Selig
Infiltration Unit 7