stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keskiajan tiede
Bysantti

Rooman perintöä jatkoi Itä-Rooma eli Bysantti. Bysantti erosi kulttuurillisesti monin tavoin Länsi-Euroopasta. Lännessä puhuttiin latinaa tai siitä kehittyneitä romaanisia kieliä, idässä kreikkaa. Idässä hallitsijalla oli suuri valta uskonnon suhteen, mutta lännessä kirkolla ja valtakunnalla oli erilliset päämiehet. Antiikin perinnön vaikutus oli Bysantissa erittäin selvä.
Vaikka Bysantin panos tieteen kehitykseen keskiajalla oli vaatimaton, sillä oli tärkeä asema antiikin tiedon säilyttäjänä. Etenkin 1200-luvulta antiikin alkaen kreikkalaista kirjallisuutta alettiin kääntää suoraan kreikasta latinaan eikä arabian kautta. Konstantinopolista oli peräisin noin 75 % kaikesta Eurooppaan saadusta antiikin kreikan kirjallisuudesta.   Kiitokset antiikin perinnön välittämisestä Eurooppaan kuuluivat siten pikemminkin Bysantille kuin muslimeille. Konstantinopolin keisarilliseen kirjastoon kuului Harrisin mukaan parhaimmillaan noin 100 000 nidettä. Kun turkkilaiset valtasivat kaupungin vuonna 1453 osa kirjoista hävitettiin, mutta osasta tuli arvokasta kauppatavaraa, jota riitti eurooppalaisille asiakkaille vielä sadan vuoden ajaksi.
Vuosi 529 on länsimaisen oikeustieteen historian merkkipaalu, sillä Corpus iuris civilis -lakikokoelman ensimmäisen osa valmistui tuolloin. Justianus I:n johdolla muut osat valmistuivat seuraavan viiden vuoden aikana. Lakikokoelma on nykyisen länsimaisen oikeusjärjestelmän perusta.  Justianus muistetaan myös Hagia Sofian kirkon rakennuttajana.
Bysantissa kirkko ja luostarit olivat perustaneet sairaaloita jo Konstantinus II:n hallituskaudella 350-luvulta alkaen. Sairaaloiden historia alkoi siten Bysantista, mistä ne levisivät myös islamilaiseen maailmaan.  Eläinlääketiede muodostui yhdeksi keskeisimmistä tieteenaloista Bysantissa, sillä se tarjosi keinoja pitää sotaratsut hyvässä kunnossa. Eläinlääketiede ei silti ollut bysanttilainen keksintö, sillä sitä oli harjoitettu ainakin Intiassa jo 500-luvulla eaa.
Arabimaailma > Kultakauden loppu

Kysymys tieteen asemasta islamilaisessa yhteiskunnassa vuosituhannen vaihdoksen aikoihin jakaa islamilaisen yhteiskuntahistorian tutkijat karkeasti kahteen leiriin. Toisten mielestä tieteen ja islamin erot olivat niin suuria, etteivät tieteet voineet tulla missään vaiheessa korvaamattomaksi osaksi yhteiskuntaa. Toiset historioitsijat korostavat tämän marginaalisuusväitteen sijasta niin sanottua assimilaatioväitettä, joka korostaa tieteen vakiintunutta asemaa sen aikaisessa islaminuskossa. Yksimielisiä ei olla myöskään siitä, milloin tieteet alkoivat islamilaisessa maailmassa menettää saamaansa arvostusta. Syyt arvostuksen vähenemiseen olivat kuitenkin moninaisia.
Yksi keskeisimmistä syistä lienee ollut islamilaisen yhteiskunnan yhtenäistyminen eli kulttuuristen eroavaisuuksien katoaminen. Monilla valloitetuilla alueilla, etenkin valtakunnan reuna-alueilla, eli suuriakin ei-islamilaisia väestöryhmiä, joita alettiin käännyttää muslimeiksi. Islam muuttui samalla entistä ankarammaksi uskonnoksi, minkä takia tieteille ja toisinajattelijoille jäi entistä pienempi elintila.
Aasian poliittista historiaa leimasivat 1200-luvulta lähtien mongolien valloitusretket. He onnistuivat valtaamaan suuret alueet Keski-Aasiasta ja hätyyttelivät islamilaista maailmaa. Euroopassa taas eli ristiretkiaate ja Espanjassa käytiin reconquistaa, jonka myötä islamilaisen al-Andalusin tärkeimmät keskukset (Córdoba, Toledo, Sevilla) joutuivat kristittyjen hallintaan. Viisauden talo tuhoutui vuonna 1258 mongolien hävittäessä Bagdadin. Runollisesti kerrotaan, että Tigris-joki virtasi mustana kirjojen musteen liuettua. Mongolit palasivat vielä 1400-luvulla Timur Lenkin johdolla ja tuhosivat Damaskoksen. Näiden hyökkäysten väitetään muuttaneen islamia entistä konservatiivisemmaksi.
Myös islamilaisen maailman taloudellista taantumista on korostettu. Muslimeilla oli pitkään monopoliasema Euroopan ja Itä-Aasian välisessä kaupankäynnissä. Eurooppalaiset alkoivat kuitenkin tehdä löytöretkiä, ja vuonna 1498 Vasco da Gama löysi meritien Euroopasta Intiaan. Tämän vuoksi muslimit menettivät kauppamonopolinsa. Valtion köyhtyessä sen rahoituksesta riippuvaista tiedettä ei kyetty enää ylläpitämään entisellä tavalla.
Historioitsija Toby E. Huffin mukaan tieteen kukoistus sammui, kun islam alkoi saada otteen yhteiskunnasta. Huffin mukaan arabikalifaatti alkoi islamisoitua 800-luvulla, ja muuttui vasta kaksisataa vuotta myöhemmin  muslimienemmistöiseksi. Tässä vaiheessa uskonnollinen dogmatismi alkoi kahlita tieteen vapautta. Vuosituhannen vaihteeseen osuu toisaalta myös taustaltaan islamilaisten tiedemiesten tärkein esiintulo (esim. Ibn al-Haytham, al-Biruni). Arabiankielisen tieteen kukoistuksessa ei siten ollut kyse islamin positiivisesta vaikutuksesta vaan siitä, että arabien valtaamilla korkeakulttuurin alueilla niiden vanhaa sivistystä eri syistä tuettiin valistuneiden abbasidikalifien ollessa mesenaatteina.
Kirjallisuutta

Lindberg, David C.: Science in the Middle Ages.  University of Chicago Press, 1978.  ISBN 978-022-64823-30
Riché, Pierre: Education and Culture in the Barbarian West: From the Sixth through the Eighth Century.  Columbia: Univ. of South Carolina Pr., 1976.
Grant, Edward: The Foundations of Modern Science in the Middle Ages.  Cambridge University Press, 1996.  ISBN 0-521-56137-X
Ṣāàid ibn Aḥmad Andalusī & al.: Science in the Medieval World: Book of the Categories of Nations.  University of Texas Press, 1996.  ISBN 978-029-27046-95
Turner, Howard R.: Science in Medieval Islam.  University of Texas Press, 1997.  ISBN 978-029-27814-98
Saliba, George: Islamic Science and the Making of the European Renaissance.  MIT Press, 2007.  ISBN 978-026-219-557-7
Suomeksi
Hirvonen, Vesa & Saarinen, Risto (toim.): Keskiajan filosofia.  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-093-0
Pihlajamäki, Heikki & Mäkinen, Virpi & Varkemaa, Jussi (toim.): Keskiajan oikeushistoria.  SKS, 2007.  ISBN 978-951-746-924-1
Joutsivuo, Timo & Mikkeli, Heikki (toim.): Renessanssin tiede.  SKS, 2000.  ISBN 978-951-746-220-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keskiajan tiede Wikimedia Commonsissa
Rafaelin Ateenan koulussa esiintyy useita antiikin Kreikan ja Rooman oppineita. Keskellä ovat Platon ja Aristoteles, joiden filosofiat muodostivat keskiaikaisen filosofian ytimen Euroopassa.
Munkit olivat varhaiskeskiajan oppineita. Heidän työnkuvaansa kuului olennaisena osana antiikin käsikirjoitusten kääntäminen ja kopioiminen. Heille oli myös asetettu määräys, jonka perusteella heidän odotettiin lukevan vuoden aikana ainakin yhden kirjan.
Keskiajan yliopisto-opiskelijoita. Aina opettajan sanomisia ei jaksettu kuunnella ja aika saattoi kulua takapenkeissä muissa merkeissä, jopa nukkuen.
Keskiaikainen näkemys maapallosta pyöreänä, missä neljä vuodenaikaa esiintyvät eri puolilla Maata samaan aikaan. Hildegard Bingeniläinen: Liber Divinorum Operum, 1100-luku.
Tähtitieteen ja geometrian opiskelijoita mittalaitteineen. 1400-luvun alun ranskankielinen käsikirjoitus.
Orléansin piirityksessä vuonna 1428 käytettiin tykkejä
Burgundilainen Filip III:n sihteeri, kääntäjä, kirjailija ja kuvittaja Jean Miélot (k. 1472) työssään
Islamilaisen maailman leviäminen vuosina 622–750. Kartta on osittain myyttinen.
Arabiankielinen eläintiedettä käsittelevä käsikirjoitus keskiajalta
Osakeyhtiö (Suomi)

Osakeyhtiö (lyh. oy, ruots. aktiebolag, lyh. ab) on Suomessa tavallinen yhtiömuoto. Osakeyhtiön omistus jakautuu osakkeisiin. Osakkeenomistajat ovat vastuussa toiminnasta sijoittamansa pääoman verran.
Osakeyhtiö on selvästi yleisin yhtiömuoto Suomessa. Hieman yli 43 prosenttia Suomen yrityksistä on osakeyhtiömuotoisia.
Osakeyhtiön toiminnan tarkoituksena on tuottaa voittoa osakkeenomistajille, jollei yhtiöjärjestyksessä määrätä toisin.
Historiaa

Suomen ensimmäiset osakeyhtiöt perustettiin jo Ruotsin vallan aikana. Ensimmäinen osakeyhtiö oli 1762 perustettu Herttoniemen fajanssitehdas. Vuosien 1762–1864 välisenä aikana perustettiin Suomessa ainakin 62 osakeyhtiötä, jotka toimivat teollisuuden, merenkulun ja kiinteistöalalla. Yksi oli pankki. Määräyksiä osakeyhtiöistä ei laissa ollut.
Ensimmäinen osakeyhtiöasetus säädettiin vuonna 1864. Ensimmäinen uuden asetuksen mukainen osakeyhtiö oli 1865 perustettu Tervakoski Ab. Osakeyhtiöiden määrä nousi selvästi vuosisadan loppua kohti. Vuodesta 1865 vuoden 1896 puoliväliin mennessä perustettiin 1095 osakeyhtiötä. Yli puolet osakeyhtiöistä perustettiin Etelä-Suomessa: Uudenmaan, Turun ja Porin sekä Viipurin läänissä. Eniten osakeyhtiöitä tuli Helsinkiin, 203. Hiukan yli puolet osakeyhtiöistä oli maaseudulla, vajaa puolet kaupungeissa. Lukumääräisesti yleisimpiä osakeyhtiöiden tyyppejä olivat teollisuusyritykset, liikennealan yritykset, meijerit ja kaupan alan yritykset; jonkin verran vähemmän perustettiin kiinteistö-, anniskelu- ja puhelinyhtiöitä.
Suomen osakeyhtiölaki

Suomen ensimmäinen osakeyhtiölaki säädettiin vuonna 1895. Seuraava osakeyhtiölaki säädettiin vuonna 1978; voimaan se astui vuoden 1980 alusta. Nykyinen osakeyhtiölaki (SDK 624/2006) annettiin vuonna 2006.
Osakeyhtiölaki koskee kaikkia Suomen lain mukaan rekisteröityjä osakeyhtiöitä. Merkitystä ei ole sillä, missä yhtiö tai sen johto toimivat. Poikkeuksen lain soveltamiseen muodostavat asunto-osakeyhtiöt, joihin sovelletaan nykyisin asunto-osakeyhtiölakia.
Yhtiöoikeus kuuluu oikeudenalojen systematiikassa kauppaoikeuden alaan, jonka alle kuuluvat myös markkinaoikeus, immateriaalioikeus sekä kuluttajaoikeus.
Yksityinen ja julkinen osakeyhtiö

Suomessa on nykyisin kaksi osakeyhtiömuotoa: yksityinen osakeyhtiö ja julkinen osakeyhtiö. Kumpi osakeyhtiömuoto on kyseessä käy selville yhtiöjärjestyksestä, erityisesti toiminimestä.
Yksityinen ja julkinen osakeyhtiö > Yksityinen osakeyhtiö (oy)

Yksityisen osakeyhtiön nimessä tulee olla sana osakeyhtiö tai sitä vastaava lyhennys oy, ruotsiksi aktiebolag tai ab. Jos kysymyksessä on asunto-osakeyhtiö, tulee tämän seikan ja yhtiön kotipaikan selvästi ilmetä toiminimestä.
Yhtiölle voidaan haluttaessa rekisteröidä rinnakkaistoiminimi muillakin kielillä kuin suomeksi tai ruotsiksi. Kaupparekisteri antaa osakeyhtiölle seuraavat käännökset:
englanniksi Limited company (Ltd), Corporation, Incorporated (Inc.); vastaavan yhtiömuodon nimitys vaihtelee englanninkielisissä maissa
saksaksi Gesellschaft mit beschränkter Haftung (GmbH)
ranskaksi Société à responsabilité limitée (S.A.R.L.)
Yksityisiä osakeyhtiöitä on huomattavasti enemmän kuin julkisia osakeyhtiöitä. Sellainen ei voi listautua pörssiin muuttumatta ensin julkiseksi osakeyhtiöksi, eivätkä sitä koske samat tiedonanto- ja muut velvollisuudet kuin julkista osakeyhtiötä.
Yksityinen ja julkinen osakeyhtiö > Julkinen osakeyhtiö (oyj)

Julkinen osakeyhtiö (lyhenne oyj) on osakeyhtiömuoto, joka sallii yhtiön osakkeilla käytävän julkista arvopaperikauppaa. Pörssiyhtiön on oltava julkinen osakeyhtiö. Julkinen osakeyhtiö ei kuitenkaan välttämättä ole pörssiyhtiö; pörssilistautuminen on vapaaehtoista. On myös mahdollista, että julkisen osakeyhtiön osakkeista vain osa on pörssissä kaupankäynnin kohteena.
Julkisen osakeyhtiön tulee julkaista osavuosi- ja vuosikatsaukset. Sen osakepääoman tulee olla vähintään 80 000 euroa. Sillä tulee olla toimitusjohtaja ja ainakin 3 hallituksen jäsentä.
Julkisen osakeyhtiön nimessä on oltava sanat julkinen osakeyhtiö tai niitä vastaava lyhennys oyj, ruotsiksi publikt aktiebolag tai abp. Yhtiölle voidaan haluttaessa rekisteröidä rinnakkaistoiminimi muillakin kielillä kuin suomeksi tai ruotsiksi. Kaupparekisteri antaa julkiselle osakeyhtiölle seuraavat käännökset:
englanniksi Public limited company (Plc) tai Corporation
saksaksi Aktiengesellschaft (AG)
ranskaksi Société anonyme (S.A.)
Oyj-lyhennettä vastaava ruotsinkielinen lyhenne on Suomessa abp; Ruotsissa lyhenne on AB (publ).
Osakeyhtiön perustaminen

Osakeyhtiö perustetaan merkitsemällä se kaupparekisteriin, jota ylläpitää Patentti- ja rekisterihallitus. Yhtiöstä tulee oikeushenkilö vasta rekisteröinnillä. Sitä aikaisemmin tehdyistä toimista päätöksentekijät ovat itse vastuussa.
Osakeyhtiön voi Suomessa perustaa myös internetissä PRH:n yritystietojärjestelmän verkkopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive). Käsittelymaksu maksetaan saman tien verkossa ja perustaja saa ilmoituksen kirjausnumeron ja Y-tunnuksen välittömästi.
Osakeyhtiön perustamisen vähimmäisvaatimukset ovat vaihdelleet. Osakeyhtiön perustamista on ajan mittaan helpotettu siten, että nykyään yksikin perustaja riittää. Myös vaadittu vähimmäisosakepääoma on laskenut.
1895–1979: Vähintään 3 perustajaa ja osakasta, ei minimipääomavaatimusta
1.1.1980: Osakepääoma vähintään 15 000 mk (2 522,82 €), vähintään 1 perustaja ja 3 osaketta
1.9.1997: Oy 50 000 mk, oyj 500 000 mk, vähintään 1 osake
1.1.1999: Oy 8 000 €, oyj 80 000 €
1.9.2006: Oy 2 500 €, oyj 80 000 €
1.7.2019: Oy ei minimipääomavaatimusta, oyj 80 000 €
Yksityisten osakeyhtiöiden ja myös asunto-osakeyhtiöiden minimipääomavaatimus poistui 1.7.2019. Osakeyhtiön on voinut sen jälkeen perustaa kokonaan ilman omaa pääomaa tai niin, että osakkeista maksettava määrä merkitään kokonaan SVOP-rahastoon.
Ennen minimipääomavaatimuksen poistamista valtaosa uusista osakeyhtiöistä on perustettu minimiosakepääomalla. Esimerkiksi vuonna 2017 perustetuista yksityisistä osakeyhtiöistä 87 %:n osakepääomaksi tuli 2 500 €. Vain alle prosentilla osakepääomaksi tuli 50 000 € tai enemmän. Myös uusien asunto-osakeyhtiöiden yleisin (63 %) osakepääoma on ollut 2 500 €.
Uusilla osakeyhtiöillä ei useimmiten ole tilintarkastajaa.
Osakeyhtiön hallinto

Osakeyhtiön korkeinta päätösvaltaa käyttää yhtiökokous, johon kaikilla osakkeenomistajilla on oikeus osallistua. Yhtiökokous mm. valitsee hallituksen jäsenet, hyväksyy tilinpäätöksen ja päättää voitonjaosta.
Jokaisella osakeyhtiöllä on hallitus. Hallitus huolehtii yhtiön hallinnosta ja sen toiminnan asianmukaisesta järjestämisestä.
Osakeyhtiöllä voi olla toimitusjohtaja ja hallintoneuvosto, mutta nämä eivät ole pakollisia. Toimitusjohtajan valitsee hallitus. Toimitusjohtaja hoitaa yhtiön juoksevaa hallintoa hallituksen antamien ohjeiden ja määräysten mukaisesti. Hallintoneuvosto valvoo hallituksen ja toimitusjohtajan vastuulla olevaa yhtiön hallintoa ja hoitaa niitä tehtäviä, jotka yhtiöjärjestyksessä on sille määrätty.
Osakeyhtiöllä tulee olla tilintarkastaja, mikäli osakeyhtiön liiketoiminta saavuttaa tilintarkastuslain edellytykset. Muussa tapauksessa pienellä osakeyhtiöllä ei tarvitse olla tilintarkastajaa.
Vastuu

Osakeyhtiössä osakkaat vastaavat vain sijoittamansa pääoman verran eikä vastuu ulotu osakkaiden henkilökohtaiseen omaisuuteen.
Käytännössä varsinkin pienten osakeyhtiöiden omistajaosakkaat joutuvat kuitenkin takaamaan yhtiönsä lainoja, eikä yhtiön perustamisvaiheessa yhtiömuodon valitsemista ole syytä perustaa velkavastuukysymyksille. Vahingonkorvausvastuun osalta tilanne on toinen.
Samaten konkurssin sattuessa yhtiön hallituksen jäsenet voivat joissakin tapauksissa joutua henkilökohtaiseen vastuuseen itse yhtiön hyväksi tekemistään veloista tai laillisesti takaamiensa tai omavelkaisesti takaamiensa yrityksen lainojen osalta.
Osakeyhtiön edut

Osakeyhtiöllä on useita etuja verrattuna muihin yritys- ja omistamismuotoihin. Yksi tärkeimmistä eduista on mahdollisuus ajaa yhtiö konkurssiin ilman että yhtiön osakkaat menettävät henkilökohtaista omaisuuttaan. Tätä etua ei ole esimerkiksi yksityisellä elinkeinonharjoittajalla tai avoimen yhtiön yhtiömiehillä, jotka vastaavat konkurssista henkilökohtaisella omaisuudellaan.
Osakeyhtiön verotus on erillinen sen osakkaiden verotuksesta. Yhtiö maksaa tuloksestaan yhteisöveroa, joka on tasavero, kun taas henkilöosakkaat maksavat omista tuloistaan progressiivista ansio- tai pääomatuloveroa. Progression puute on merkittävä veroetu erityisesti niissä osakeyhtiöissä, joiden tulos saattaa joinain vuosina nousta hyvin korkeaksi. Veroetua kuitenkin rajoittaa osakeyhtiön osingoista maksettava vero, joka maksetaan yhteisöveron lisäksi ja joka voi olla progressiivinen. Tilanteesta riippuu, tuleeko osakeyhtiö verotuksellisesti edullisemmaksi kuin jokin toinen yhtiömuoto tai esimerkiksi työskentely palkansaajana.
Osakeyhtiöt tilastoissa

Osakeyhtiö on Suomessa toimivilla yrityksillä yleisin yhtiömuoto. Yritysten henkilöstöstä valtaosa työskentelee nimenomaan osakeyhtiömuotoisissa yhtiöissä. Yritysten yhteenlasketusta liikevaihdosta valtaosa syntyy osakeyhtiöissä. Keskimääräisellä liikevaihdolla mitaten suurimpia yhtiöitä ovat osuuskunnat ja sen jälkeen osakeyhtiöt.
Osakeyhtiömuodon menestys näkyy myös maksettujen verojen määrässä. Vuonna 2011 osakeyhtiöiden osuus kaikkien yhteisöjen veroista ja veronluonteisista maksuista oli 94 %. Tilasto kattaa yhteisöt mutta ei henkilöyhtiöitä.
Erityisiä osakeyhtiöitä

Ammattikorkeakouluosakeyhtiö on suomalaisten ammattikorkeakoulujen yhtiömuoto.
Asunto-osakeyhtiö on voittoa tavoittelematon asuntojen omistamiseen erikoistunut yhtiömuoto. Kukin osakkeenomistaja saa hallintaansa yhtiöjärjestyksessä määrätyt huoneistot.
Keskinäinen kiinteistöosakeyhtiö on rakennusten omistamiseen erikoistunut yhtiömuoto, jonka osakkeet tuottavat oikeuden hallita osaa yhtiön kiinteistöstä tai rakennuksesta.
Osuuspankkiosakeyhtiö on osuuspankin toimintaa jatkava osakeyhtiömuotoinen pankki.
Säästöpankkiosakeyhtiö on säästöpankin toimintaa jatkava osakeyhtiömuotoinen pankki.
Vakuutusosakeyhtiö on osakeyhtiömuotoinen vakuutusyhtiö.
Aiheesta muualla

Osakeyhtiölaki (Arkistoitu – Internet Archive)
Osakeyhtiön perustaminen (Arkistoitu – Internet Archive)
Patentti- ja rekisterihallitus
Historiallista osakeyhtiölainsäädäntöä: useita lakeja täydellisinä
Yksityiskohtainen luettelo Suomen kaikista vv. 1762–1912 perustetuista osakeyhtiöistä
Taiko

Taiko-rummun soittajia Japanissa.
Taiko-esitys Tsukiji Honganji Bon Dance Festivalilla vuonna 2013.
Taiko (jap. 太鼓) on perinteinen japanilainen lyömäsoitin. Kansainvälisesti rummut tunnetaan nimellä taiko ja Japanissa nimellä wadaiko (jap. 和太鼓) viitataan nimenomaan japanilaisiin rumpuihin.
Ne ovat puutelineisiin ripustettuja tai tuettuja kehärumpuja, jota lyödään säännöllisen sylinterin muotoisilla, päistään pyöristetyillä puukapuloilla (jap. 撥, bachi). Rummuista suurimmat (ōdaiko) ovat yli metrin halkaisijaltaan. Vuosisatoja sitten niitä käytettiin taistelukentilla merkkien antamiseen armeijan joukkojen ohjaamiseksi. Taiko-rummusta voi lähteä 130 desibelin ääni, joka kantaa useita kilometrejä. Myöhemmin taiko-rumpuja ryhdyttiin käyttämään buddhalaisissa ja šintolaisissa rituaaleissa.
Taiko on perinteisesti valmistettu lehtipuun rungon pätkistä ontoksi kovertamalla. Rummun molemmat päät peitetään lehmännahasta tehdyllä rumpukalvolla. Ne valmistetaan lehtipuusta, esimerkiksi selkovasta (Zelkova) tai Fraxinus lanuginosa -nimisestä japanilaisesta saarnilajista. Rummun alustan valmistaminen saattaa kestää melkein viisi vuotta.
Taiko-rummut alkoivat levitä maailmalle 1960–1970-luvuilla. Vuonna 1968 aloitti Yhdysvalloissa ensimmäinen taiko-ryhmä San Francisco Taiko dojo, jonka perusti suurmestari Seiichi Tanaka. Taiko-ryhmä Ondekoza ryhtyi esiintymään maailmalla vuonna 1975. Sen jälkeen on Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan ja Brasiliaan perustettu paikallisia taiko-ryhmiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taiko Wikimedia Commonsissa
Koivurinne, Riku: Taiko-rummut ja sukupuoliroolit Japanissa MusiikinSuunta.fi. Viitattu 30.7.2021.
Callora, Johndel: Japanese Drummers Do Dramatic Performance In Perfect Time With No Metronome See It Live – SeeItLive.co. 16.9.2020. Viitattu 30.7.2021. (englanniksi)
Critters – keskiyön nakertajat

| Critters – keskiyön nakertajat> Critters |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stephen Herek
Käsikirjoittaja:   Stephen Herek  Domonic Muir 
Tuottaja:  Sara Risher
Säveltäjä:  David Newman
Kuvaaja:  Tim Suhrstedt
Leikkaaja:  Larry Bock (käännä suomeksi)
Pääosat:   Dee Wallace  Billy Green Bush 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  1986
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Critters – keskiyön nakertajat on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut science fictioniä, kauhua ja komediaa sekoitteleva elokuva. Elokuvan ohjasi Stephen Herek. Se sai kolme huonompana pidettyä jatko-osaa, Critters 2 (Critters 2: The Main Course, 1988), Nakertajien paluu (Critters 3, 1991) ja Kuka kättäsi nakertaa... (Critters 4, 1991).
Juoni

Elokuva kertoo maalla asuvasta nelihenkisestä Brownin perheestä. He eivät tiedä että "nakertajat" ovat karanneet salaisesta vankilasta kaukaisella galaksilla ja nyt ne ovat suunnistamassa maata kohti. Nakertajat ovat pieniä karvaisia otuksia, joilla on kyltymätön ruokahalu. Nakertajien perään lähetetään kaksi metsästäjää, jotka ottavat ihmisten muodon, mutta se on jo myöhäistä, sillä nakertajat ovat jo ottaneet Brownin perheen kohteekseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dee Wallace  | … |  Helen Brown   |
|  Billy Green Bush  | … |  Jay Brown   |
|  Scott Grimes  | … |  Brad Brown   |
|  Nadine Van der Velde  | … |  April Brown   |
|  M. Emmet Walsh  | … |  Harv   |
|  Don Keith Opper  | … |  Charlie   |
|  Billy Zane  | … |  Steve Elliot   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Critters saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Critters – keskiyön nakertajat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Secret Seven

| Secret Seven> Secret Seven – เธอคนเหงากับเขาทั้งเจ็ด |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Sutatta Udomsilp  Vorakorn Sirisorn  Tawan Vihokratana  Oabnithi Wiwattanawarang  Thanat Lowkhunsombat  Jirakit Thawornwong  Atthaphan Phunsawat  Chonlathorn Kongyingyong 
Alkuperämaa:   Thaimaa
Alkuperäiskieli:  thai
Verkko:   One31
Esitetty:  19. elokuuta 2017 – 2. joulukuuta 2017
Jaksoja:  12
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  GMMTV
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Secret Seven (thaiksi Secret Seven – เธอคนเหงากับเขาทั้งเจ็ด; Secret Seven – Thoe Khon Ngao Kap Khao Thang Chet) on televisioyhtiö One31:n esittämä thaimaalainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Sutatta Udomsilp, Vorakorn Sirisorn, Tawan Vihokratana, Oabnithi Wiwattanawarang, Thanat Lowkhunsombat, Jirakit Thawornwong, Atthaphan Phunsawat ja Chonlathorn Kongyingyong.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Karppi

| Karppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Cyprinus
Laji::  carpio
Kaksiosainen nimi
 Cyprinus carpio  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Karppi Wikispeciesissä   Karppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Karppi (Cyprinus carpio) on suurikokoinen makean veden särkikala. Suomessa karppi menestyy vain istutettuna, sillä Suomen ilmasto on liian viileä sen lisääntymiseen luonnossa. Maailmanlaajuisesti karppi on kalanviljelyssä yksi kolmesta runsaimmin tuotetusta kalasta ruohokarpin ja hopeakarpin ohella. Karpin vuosituotanto vuonna 2014 oli yli neljä miljoonaa tonnia.