stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kinburnin taistelu
Seuraukset

Liittoutuneiden laivaston tappiot olivat olleet hyvin pienet. Vain kaksi miestä oli kaatunut ja muutama tusina haavoittunut. Taistelu merkitsi taisteluiden päättymistä Mustallamerellä. Kinburnin menetyksen jälkeen venäläiset räjäyttivät vastarannalla sijainneen Otšakovin linnoituksen.
Puulaivat eivät kadonneet vielä käytöstä kokonaan, mutta taistelu osoitti panssaroitujen laivojen tehokkuuden. Venäläisten pelko vastaavanlaisesta hyökkäyksestä Kronstadtia vastaan vaikutti osaltaan sodan päättämiseen.
Ranskalainen Lave.
Venäläisten linnakkeet ja liittoutuneiden laivasto kartalla.
Kiuruveden Luomu-Wolley

| Kiuruveden Luomu-Wolley |
| --- | --- |

Koko nimi:  Kiuruveden Luomu-Wolley
Perustettu:  1997
Kenttä:  Kiuruveden liikuntahalli, Kiuruvesi
– Kapasiteetti:  600 istumapaikkaa
Puheenjohtaja:  Esa Penttinen
Kiuruveden Luomu-Wolley on vuonna 1997 perustettu lentopallon erikoisseura. Seura syntyi, kun Jänteen ja Teräksen lentopallotoiminta yhdistettiin. Seurassa on pelattu lentopalloa supersarjasta maakuntasarjaan.
Naiset pelasivat monta vuotta 1-sarjassa, mutta pelaajapulan vuoksi paikasta luovuttiin kaudella 2005–2006. Naisveteraanit voittivat SM-pronssia kaudella 2006–2007. Kaudella 2005–2006 miehet nousivat 2-sarjasta 1-sarjaan. Kaudella 2007 tavoitteena oli nousu ylempään jatkosarjaan, johon joukkue ei lopulta päässyt mutta säilytti sarjapaikkansa. Miesten alasarjajoukkueet pelasivat myös maakunta- sekä veteraanisarjoissa. Kesäisin seurassa pelataan myös rantalentopalloa.
Junioreissa seuralla on E-, D-, C-, ja A-tyttöjoukkueet, C-poikajoukkue sekä nuoremmille tarkoitettu pallokerho.
Kaudella 2007–2008 Luomu-Wolleyn miesten joukkue pelasi 1-sarjassa. Venezuelasta joukkueeseen hankittiin passariksi Pablo Jose Lopez Andrades. Hän on pelannut muun muassa kovatasoisessa Espanjan pääsarjassa, ja myös Kolumbiassa sekä Venezuelassa.
Aiheesta muualla

Kiuruveden Luomu-Wolleyn verkkosivut
Sara Bareilles

| Sara Bareilles |
| --- | --- |
 Sara Bareilles Gröna Lundissa, Tukholmassa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1979 (ikä 44) Eureka, Kalifornia
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, pianisti, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sara Bareilles, Serina
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  pop, pop rock, soul
Soittimet:  laulaja, piano, kitara, ukulele
Levy-yhtiöt:  Epic Records
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.sarabmusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sara Beth Bareilles (s. 7. joulukuuta 1979 Eureka, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, pianisti ja näyttelijä.
Lapsuus ja nuoruus

Bareilles syntyi ja kasvoi Eurekassa, Kaliforniassa. Hän harrasti muun muassa paikallista musikaaliteatteria, sekä lukiossa kuorolaulua ja näyttelemistä pienissä rooleissa kuten Audrey Little Shop of Horrors -näytelmässä.
Bareilles kävi Kalifornian yliopistoa ja esiintyi kahdesti sen jokakeväisessä laulukilpailussa UCLA Spring Sing. Hän voitti sen molemmilla kerroilla.
Ura

Lukiosta valmistumisen jälkeen vuonna 2002 Sara Bareilles esiintyi paikallisissa baareissa ja klubeissa, ennen kuin hän esiintyi isommissa tapahtumissa. Hän julkaisi kaksi demoa, joista suurin osa on livemateriaalia.
Tammikuussa vuonna 2004 julkaistiin hänen ensimmäinen studioalbuminsa Careful Confessions. Yksi hänen kappaleensa, "Gravity", ilmestyi lyhyesti elokuvassa Loving Annabelle. Myöhemmin vuonna 2004 hän esiintyi laulajana palkitussa indie-elokuvassa Girl Play esittäen kappaleen "Undertow", myös hänen kappaleensa "Gravity" ja "Fairy Tale" esiintyivät elokuvassa.
Alkuvuodesta 2010 Bareilles nauhoitti videon, jota hän kutsui "Oodiksi Jersey Shorelle" ja julkaisi sen viralliselle verkkosivustolleen faneilleen.
Diskografia > Albumit

Careful Confessions (2004)
Little voice (2007)
Kaleidoscope Heart (2010)
The Blessed Unrest (2013)
What's Inside: Songs from Waitress (2015)
Amidst the Chaos (2019)
Diskografia > Singlet

Fairytale (2004)
Love Song (2008)
Bottle it up (2008)
Love on the Rocks (2008)
Gravity (2009)
King of Anything (2010)
Uncharted (2011)
Gonna Get Over You (2011)
Love Is Christmas (2011)
Stay (2012)
Brave (2013)
Fire (2019)
Saint Honesty (2019)
Filmografia > Elokuvat

Girl Play (2004)
A Trace of the Sun: Volunteering in Japan (2012)
Filmografia > Televisiosarjat

30 Rock (2009)
Bucket & Skinner's Epic Adventures (2011)
No Ordinary Family (2011)
Community (2013)
Jesus Christ Superstar Live in Consert! (2018)
Palkinnot ja ehdokkuudet

2008 Billboard-palkinto
2008 Billboard-palkinto
2009 Vuoden laulu Grammy-palkinto
2009 Paras naislauluääni Grammy-palkinto
2011 Paras naislauluääni Grammy-palkinto
2014 Vuoden albumi Grammy-palkinto
Yksityiselämä

Bareilles seurusteli kitaristi Javier Dunnin kanssa vuoteen 2013 asti. Elokuussa 2015 hän tapasi Joe Tippettin, jonka kanssa hän alkoi myöhemmin seurustella.
Bareilles sanoo olevansa feministi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sara Bareilles Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (englanniksi)
Sara Bareilles Twitterissä
Sara Bareillesn kanava YouTubessa
/ Sarah Bareilles Facebookissa
Sara Bareilles  AllMusicissa (englanniksi)
Sara Bareilles esiintymässä Alankomaissa vuonna 2008.
Stand Up and Fight

| Stand Up and Fight Turisas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010
 Julkaistu: 23. helmikuuta 2011
 Formaatti: Mediabook + CD LP + CD digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Mathias Nygård
 Tyylilaji: folk metal
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
Turisaksen muut studioalbumit
| The Varangian Way 2007 | Stand Up and Fight 2011 | Turisas2013 2013 |
Singlet albumilta Stand Up and Fight
 ”Stand Up and Fight” Julkaistu: 18. joulukuuta 2010  ”Fear the Fear” Julkaistu: 13. tammikuuta 2011
Stand Up and Fight on Turisaksen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2011 Suomessa ja Japanissa. Albumi julkaistiin myös Euroopassa 28. helmikuuta ja Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2011. Levyn tarina on osaksi jatkoa yhtyeen edelliselle albumille The Varangian Way, ja näin jatkaa kuvitteellisen viikinkijoukon matkaa Konstantinopolista eteenpäin 1000-luvun alkupuolella.[lähde? ] Albumi nousi Suomessa virallisen albumilistan sijalle 5.
Albumin nauhoitukset alkoivat maaliskuussa 2010, joiden edistymisestä yhtye julkaisi YouTubessa studiopäiväkirjaa.
Kappaleet

The March of the Varangian Guard – 3.51
Take the Day! – 5.26
Hunting Pirates – 3.43
βένετοι! – πράσινοι! – 3.49 (Venetoi! – Prasinoi!)
Stand Up and Fight – 5.27
The Great Escape – 4.51
Fear the Fear – 6.13
End of an Empire – 7.16
The Bosphorus Freezes Over – 5.37
Kappaleet > Erikoispainos

Broadsword – 5.02
Supernaut – 3.57
CD Enhancement – 14.17 (The March Of The Varangian Guard (acoustic version) – Stand Up And Fight (acoustic version) – To Holmgard And Beyond (acoustic version))
Kokoonpano

Mathias Nygård – laulu
Jussi Wickström – kitara
Olli Vänskä – viulu
Tude Lehtonen – rummut
Hannes Horma – basso
Netta Skog – harmonikka
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine:
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Stand Up and Fight Discogsissa (englanniksi)
Albumi Stand Up and Fight Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi) (englanniksi)
Turisas
| --- | --- |
Albumit:   Battle Metal  The Varangian Way  Stand Up and Fight  Turisas2013 
DVD:t:  A Finnish Summer with Turisas
Kaulifloria

Kaulifloria eli runkokukinta (kreik. kaulos, runko ja lat. flos-sanan gen. floris, kukka) tarkoittaa kukkien tai kukintojen muodostumista puiden vanhojen osien eli rungon tai paksujen haarojen leposilmuista. Kasvin leposilmu on lepotilaan jäänyt silmu, joka voi aloittaa kasvunsa vasta kymmenienkin vuosien kuluttua. Kaulifloriaa esiintyy monilla tropiikissa kasvavilla puilla, kuten esimerkiksi kaikilla kaakaopuilla. Myös näsiällä on tällainen kasvutapa.
Kivisilmän kanava

Kivisilmän kanava
Kivisilmän kanava sijaitsee Kouvolassa Tihvetjärven ja Luujärven välisellä kapealla kannaksella. Suluttoman kanavan pituus on 30 metriä ja leveys alle 10 metriä. Kanava on rakennettu luultavimmin 1900-luvun alkupuolella samaan aikaan kun alueella tehtiin uittoväylien rakennustöitä.
Kiinan naisten maahockeymaajoukkue

Kiinan naisten maahockeymaajoukkue edustaa Kiinaa naisten maahockeyn maaotteluissa. Kiinan paras saavutus on olympialaisten hopeamitali vuodelta 2008. Lisäksi Kiina on naisissa saavuttanut maahockeyn MM-pronssia vuonna 2002. Kansainvälisen lajiliiton rankingissa Kiina on sijalla kymmenen (kesäkuu 2020).
Olympialaiset

Kiina karsi pääsystä olympiaturnaukseen ensikertaa vuoden 1992 turnaukseen. Silloin Kiina jäi karsintalohkonsa kolmanneksi, jääden turnauksen ulkopuolelle kahden pisteen erolla. Vuoden 1996 turnauksen karsinnoissa Kiina oli samoissa pisteissä Alankomaiden kanssa, mutta Alankomaiden parempi maalierotus vei Alankomaat kisoihin, Kiinan jäädessä taas ilman paikkaa. Vuoden 2000 turnauksen karsinoissa Kiina oli myös tiukassa paikassa, sillä se menetti suoran kisapaikkan maalieroltaan paremmalle Uudelle-Seelannille. Kiina joutui pelaamaan Yhdysvaltoja vastaan ratkaisevan karsintaottelun. Kiina voitti ottelun lopulta maalein 2–0, edeten ensimmäistä kertaa olympiaturnaukseen. Itse turnauksessa Kiina oli lopulta viides. Koska Kiina oli voittanut maahockeyturnauksen Aasian kisoissa vuonna 2002, pääsi se suoraan vuoden 2004 olympiaturnaukseen. Kiina eteni aina pronssiotteluun, jossa Argentiina oli lopulta parempi 1–0. Kiina isännöin vuoden 2008 olympialaisia, joten se pääsi suoraan turnaukseen. Välierissä Kiina voitti hallitsevan Euroopan mestarin Saksan, mutta loppuottelussa Alankomaat oli parempi 2–0. Kyseessä on kuitenkin Kiinan ainoa naisten maahockeymitali. Lontoon kisoissa 2012 Kiina sijoittui kuudenneksi ja Rio de Janeirossa 2016 yhdeksänneksi.
Maailmanmestaruuskilpailut

Vuodesta 1972 pelatuissa naisten MM-kisoissa on nähty Kiinan joukkue  kahdeksan kertaa. Kiina on osallistunut MM-kisoihin aina vuodesta 1990 lähtien, parhaana saavutuksena edelleen vuoden 2002 kisojen pronssi. Kiina oli Etelä-Korean vuoden 1990 pronssin jälkeen toinen aasialainen joukkue, joka sai mitalin MM-kisoissa.
Aasian Cup ja Aasian kisat

Kiina on ollut Aasian Cupissa kolmanneksi menestynein maa Etelä-Korean ja Japanin jälkeen. Kiina on voittanut cupin vuosina 1989 sekä 2009. Hopeaa Kiina saavutti vuonna 1993 hävittyään loppuottelun Etelä-Korealle ja 2017, jolloin hävisi finaalissa Intialle. Pronssia Kiina on saavuttanut 1999, 2004 ja 2007.
Aasian kisoissa menestys on ollut samanlaista, toiseksi eniten mestaruuksia Etelä-Korean jälkeen. Kiina kuitenkin voitti kaikki mestaruudet perättäisinä vuosina: 2002, 2006 sekä 2010. Loppuottelussa kaatuivat kahdesti Etelä-Korea ja kerran Japani. Hopeaa Kiina saavutti 1990 ja 2014 sekä pronssia 1994 ja 1998.
Knut Samuel Sirelius

Knut Samuel Sirelius (9. helmikuuta 1827 Hämeenlinna – 3. marraskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Sireliuksen vanhemmat olivat kauppias Magnus Gustaf Sirelius ja Eeva Mikontytär ja puoliso vuodesta 1865 Emilia Charlotta Sjöman (k. 1891). Sirelius tuli ylioppilaaksi 1842 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1847 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1852. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hänet vihittiin 1860. Hämeenlinnan kaupunginlääkärinä Sirelius toimi 1853–1856 ja Haminan kadettikoulun lääkärinä 1857–1858, joskin hän oli tuolloin enimmäkseen ulkomailla opiskelemassa.  Vuonna 1859 Sirelius nimitettiin synnytys- ja lastentautiopin dosentiksi ja  Helsingin synnytyslaitoksen johtajaksi ja kätilöopettajaksi. Hän oli Helsingin yliopiston synnytys- ja lastentautiopin professori vuodesta 1861. Sirelius laati alan ensimmäisen suomenkielisen oppikirjan Oppikirja suomalaisille kätilöimille (1861), josta ilmestyi vuonna 1873 uudistettu painos nimellä Suomalainen oppikirja kätilöimille.
Kirstula

Kirstulan sijainti Hämeenlinnassa.
Kirstula on Hämeenlinnan 13. kaupunginosa. Se sijaitsee kantakaupungin pohjoispuolella Hattulan rajalla rajoittuen idässä Vanajaveteen ja lännessä valtatiehen 3. Kirstulan läpi kulkevat lisäksi päärata sekä kantatie 57. Tällä hetkellä kaupunginosassa on pääasiassa peltoa ja vähäistä omakotiasumista, mutta sinne on suunniteltu moottoritien ja rautatien väliselle alueelle sijoittuvaa teollisuusaluetta samalle paikalle kaavaillun Sunny Car Center -hankkeen kaaduttua. Vuonna 2017 Kirstulaan vahvistettiin uusi asemakaava, jossa alueelle on sijoitettu lukuisia myymälä- ja toimistotiloille varattuja tontteja.
Sunny Car Center

Sunny Car Center, tai Kirstulan autokeskus, oli Kirstulaan moottoritien ja rautatien väliselle 27,5 hehtaarin alueelle suunnitteilla ollut autotavaratalo. Keskukseen oli tarkoitus rakentaa tiloja autokaupalle ja oheistoiminnoille noin 75 000 kerrosneliötä. Toteutuessaan se olisi ollut Euroopan suurin autokauppa. Hanke kohtasi useita vastoinkäymisiä, ja lopullisesti se kaatui, kun toteuttamisen edellytyksenä ollut tonttikauppa peruuntui. Hankkeen toimitusjohtajana toimi Markku Ritaluoma.
Knut Robert Karl Walfrid Spåre

Eversti, valtioneuvos Walfrid Spåre (1880-luvun alku)
Knut Robert Karl Walfrid Spåre (4. maaliskuuta 1831 Helsinki – 4. heinäkuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen eversti, salaneuvos, kuvernööri, valtiopäivämies ja senaattori.
Spåren vanhemmat olivat Raaseporin läntisen kihlakunnan kruununvouti Knut Otto Spåre (1802–1857) ja Maria Catharina Lagermarck (1806–1866).
Spåre kävi 1844–1849 Haminan kadettikoulun. Hän palveli kornettina siperialaisessa ulaanirykmentissä 1849–1852 ja luutnanttina Tshugurevskin ulaanirykmentissä 1852–1858. Spåre osallistui Krimin sotaan 1854–1856 ja oli muun muassa Odessassa silloin kun kaupunkia pommitettiin. Hänet siirrettiin vuonna 1858 Henkivartioväen suomalaiseen tarkk'ampujapataljoonaan ja hän oli vuodesta 1862 esikuntakapteenina 8. suomalaisessa linjapataljoonassa sekä vanhempana adjutanttina Suomeen sijoitettujen joukkojen esikunnassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1862 ja majuriksi 1863. Viimeksi Spåre oli Suomen sotilasalueen esikunnassa vanhempana adjutanttina ja hän erosi sotapalveluksesta everstiluutnanttina vuonna 1867.
Spåre toimi Helsingin poliisimestarina 1867–1869 ja hänet ylennettiin everstiksi 1869. Hän oli Suomen komissaarina Pietarissa 1870 järjestetyssä näyttelyssä sekä Wienin maailmannäyttelyssä 1873. Spåre toimi vuosina 1874–1891 Suomen lennätinlaitoksen päällikkönä. Hänestä tuli kollegineuvos 1876, valtioneuvos 1878 ja todellinen valtioneuvos 1888. Spåre oli sitten Mikkelin läänin kuvernöörinä 1891–1899 ja hän sai salaneuvoksen arvon 1896. Spåre oli viimeksi senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1899–1903 ja hän toimi senaatin maanviljelystoimituskunnan päällikkönä 1900–1903.
Spåre oli naimisissa 1858–1868 Beata Fredrika Matilda Cronholmin (1835–1868) kanssa, 1870–1894 Emilia Adelaide af Brunérin (1841–1894) kanssa ja vuodesta 1895 ruhtinatar Natalia Eristoffin (s. 1865) kanssa. Hänen poikiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat kenraalimajuri, Kuopion läänin kuvernööri Arthur Robert Gustaf Spåre (1862–1937) ja kenraalimajuri, Hämeen läänin kuvernööri Rafael Knut Harald Spåre (1864–1943).
Spåre oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.
Keijo Ketola

Keijo Kaarlo Johannes Ketola (25. toukokuuta 1929 Karijoki – 13. huhtikuuta 2002) oli suomalainen korkeushyppääjä. Ketola edusti urallaan vuoteen 1952 Karijoen Tapparaa, jonka jälkeen Helsingin Poliisi-Voimailijoita.
Kalevan kisoissa Siukola sai kultaa vuonna 1954 ja hopeaa vuonna 1953. Hänen ennätyksensä 198 cm on vuoden 1954 poliisien EM-kilpailuista, jotka hän voitti. Siukola edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1952–1955.
Sorceress

| Sorceress Opeth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2016
 Tuottaja(t): Mikael Åkerfeldt
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 56.35
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  3. 5. (Midprice)  24.
Opethin muut julkaisut
| Pale Communion 2014 | Sorceress 2016 | Garden of Titans 2018 |
Singlet albumilta Sorceress
 ”Sorceress” Julkaistu: 1. elokuuta 2016  ”Will O the Wisp” Julkaistu: 4. syyskuuta 2016  ”The Wilde Flowers” Julkaistu: 21. syyskuuta 2016  ”Era” Julkaistu: 23. tammikuuta 2017
Sorceress on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin kahdestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. syyskuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 24.
Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Albumiarvosteluja keräävän Metacriticin keskiarvo albumille on 81/100, mikä perustuu kymmeneen ammattilaisarvioon. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille yhdeksän tähteä kymmenestä. Hän sanoi Mikael Åkerfeldtin onnistuneen luomaan yhtenäisen ja ajattoman kokonaisuuden, jota se vielä haki kahdella edeltävällä uutta linjaa hakevalla albumillaan. Pitchfork Median arvostelija piti muuntautumista progressiivisen rockin yhtyeeksi onnistuneena ja yhtyeen kuulostavan rennommalta kuin koskaan, niin hyvässä kuin pahassakin. The Guardianin Andy O’Connor antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän piti äänimaailmaa rikkaana sekä ”naurettavana”, että yhtye kykenee saamaan vanhanaikaisesta progressiivisesta rockista niinkin mielenkiintoista. Soundin Pekka Laine sanoi albumin olevan parhaimmillaan raskaammissa kappaleissa, ja sen progressiivisuuden olevan insinöörimäistä sekä turhankin tasapaksua. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen totesi albumin olevan yhtyeen paras julkaisu moneen vuoteen, jolla se valjastaa nykyisen tyylinsä toimivaksi konseptiksi. Hän kehui myös albumin värikästä ja monipuolista kappalemateriaalia, jota orgaaninen äänimaailma hienosti tukee.
Kappaleet

Persephone – 1.51
Sorceress – 5.49
The Wilde Flowers – 6.49
Will O The Wisp – 5.07
Chrysalis – 7.16
Sorceress 2 – 3.49
The Seventh Sojourn – 5.29
Strange Brew – 8.44
A Fleeting Glance – 5.06
Era – 5.41
Persephone (Slight Return) – 0.54
Kappaleet > Rajoitettu painos

The Ward – 3.13
Spring MCMLXXIV – 6.11
Cusp of Eternity (live with The Plovdiv Philharmonic Orchestra) – 5.44
The Drapery Falls (live with The Plovdiv Philharmonic Orchestra) – 10.23
Voice of Treason (live with The Plovdiv Philharmonic Orchestra) – 8.10
Kokoonpano

Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara, tuottaja
Fredrik Åkesson – kitara
Martín Méndez – bassokitara
Martin Axenrot – rummut, lyömäsoittimet
Joakim Svalberg – piano, kosketinsoitin
Arvostelut

Metacritic: 81/100
Allmusic:
The Guardian:
Imperiumi.net:
Pitchfork Media: 6.7/10
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Sorceress Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Sorceress Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Koiratanssi

Koiratanssi on koiran kanssa musiikin tahdissa suoritettu tottelevaisuusohjelma. Se on liikkeiltään ja muodoiltaan vapaata.
Koiratanssi kehittyi 1990-luvulla Englannissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Suomessa se on uusi laji, mutta sen suosio on kasvanut voimakkaasti viime aikoina[lähde? ].
Koiratanssi on usein showmaista, ja sitä onkin esitetty esimerkiksi Hurtta ja stara -ohjelman finaalissa. Myös Helsingin juhlaviikoilla 2007 oli koiratanssiopetusta.
USA:ssa lajilla on kaksi suurta järjestöä:
CFF (Canine Freestyle Federation) ajaa kilpailuhenkistä muotoa lajista.
WCFO (World Canine Freestyle Organization) taas kannattaa enemmän Show-muotoista ja -henkistä muotoa lajista. Tässä myös ohjastajalla on merkitystä esitykselle.
Koirasuonmäki

| --- | --- |
Sijainti:  Hollolan Paimelan Metsäkulma
Lähin kaupunki:  Lahti
Pinta-ala:  13,5 km2 (38. luonnonsuojelualue)
| --- | --- |
Perustettu:  2013-05
Hallinto:  Luonnonperintösäätiö
muokkaa - muokkaa wikitekstiä
Koirasuonmäki, varsinaisesti hallinnollisesti Koirasuonmäki-Pertinkulma on Luonnonperintösäätiön kolmen luonnonsuojelualueen kokonaisuus, missä Kullerolehto on ensimmäinen kantatie-24:stä lähdettäessä Metsäkulmalle yhdystietä-14127 tien pohjoispuolella, Koirasuonmäki  toinen tien molemmein puolin ja Pertinkulma Koirasuonmäen suojelualueen itäosa eteläpuolella viimeinen. Näiden välissä tien pohjoispuolella ovat muut alueet: Metso-ohjelmalla suojeltu alue ja kaksi Natura-2000 -aluetta.
Aluetta suojeli jo edellinen omistaja, Aatos Peltola, jonka maat möi luonnonperintösäätiölle hänen perikuntansa.
Pertikulma on entisen ministerin, Pertti Salolaisen lahjoituske turvin hankittu kahden hehtaarin alue. Sen möi niin ikään luonnonsuojelumyönteinen Esko Heikkilä.
Koiratappelu

Koiratappelu Kit Burn’sin saluunassa, Edward Winslow Martin, 1868.
Koiratappelun laillisuus eri maissa. Sinisellä maat, joissa se on kiellettyä, punaisella maat, joissa se on laillista. Violetilla maat, joissa se on paikoin kiellettyä.
Koiratappelu on kahden koiran usuttamista vastakkain taistelukehässä katsojien huviksi. Taistelukoirat ovat yleensä pitbullterrierejä. Ne raatelevat taistelussa toisiaan hengenvaarallisesti, ja häviäjä yleensä lopetetaan. Taistelun aikana yleisö lyö usein vetoa voittajasta, ja taistelut myös usein videoidaan.
Taistelukoiraksi kasvatettava koira pidetään erillään muista koirista, usein kahlittuna, eikä sitä totuteta ihmisiin ja muihin koiriin. Sitä ruokitaan ja lääkitään yleensä hyvin, ja se saa liikuntaa. Sen korvat ja häntä saatetaan typistää niin, että vastustaja ei saa niistä otetta eikä pysty lukemaan toisen elekieltä. Joskus koira huumataan ennen taistelua, jotta se olisi aggressiivisempi eikä tuntisi kipua.
Koiratappelut olivat vielä 1800-luvulla täysin laillisia esimerkiksi Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Nykyisin koiratappelut ovat niissä ja monissa muissakin maissa laittomia, sillä taisteluihin ja taistelukoirien pitämiseen liittyy monenlaista vakavaa eläinrääkkäystä. Koiratappelutoiminta onkin mennyt maan alle, ja taisteluita järjestetään nykyisin virkavallalta salassa. Joskus taisteluita järjestetään takakujilla, mutta on myös olemassa vakituisia taistelukehiä.
Klondike

Kullankaivajien asumuksia Klondiken kultaryntäyksen aikana 1800-luvun lopulla.
Klondike on alue Kanadan luoteisosassa Yukonissa lähellä Alaskan rajaa. Alue sijaitsee Yukonjoesta haarautuvan Klondikejoen varrella. Alueelle suuntautui suuri kultaryntäys 1896–1898. Klondiken keskus on ryntäyksen aikana perustettu Dawson City. Valkoiset uudisasuttajat totesivat seudun alkuperäisen intiaaninimen Tr’ondëk (”vasarakivivesi” hänin kielellä) vaikeaksi ääntää ja alkoivat kutsua paikkaa Klondikeksi.
Kultaryntäys

Klondiken kultaryntäys oli vuosia kestänyt kullankaivajien ja onnenonkijoiden massamuutto Klondikeen 1800-luvun lopulla. Klondikesta on löytynyt tähän mennessä noin 350 tonnia kultaa. Ryntäys alkoi paikallisena vuonna 1896, jolloin alaskalaiset turkismetsästäjät saapuivat alueelle, mistä intiaani Skookum Jim oli löytänyt runsaasti kultaa Rabbit- eli Bonanzajoen pohjalta. Tieto kultalöydöstä saavutti Yhdysvallat vasta vuonna 1897, jolloin noin 6 000 ihmistä saapui Klondikeen. Matka Klondikeen muun muassa vuorisolien yli oli vaarallinen kylmän ja nälän uhan takia. Elämä Klondikessa oli yleensä pelkkää kovaa työtä, ja vain jotkut rikastuivat kullalla. Kullanetsijä saattoi kuolla muun muassa kaivoskuilun sortumiseen tai täyttymiseen vedellä. Vuonna 1897 kullanetsijät rakensivat Dawson Cityn kaupungin, jota kutsuttiin ”Pohjolan Pariisiksi”. Lopulta kaupungissa oli noin 30 000 asukasta. Vuonna 1898 ryntäys Klondikessa alkoi olla ohi ja painopiste siirtynyt Alaskan Nomeen. Niinpä Dawson City kutistui vuoteen 1905 mennessä 5 000 asukkaan pikkukaupungiksi. Nykyään siellä asuu noin 1 600 asukasta.
Klokós

Klokós-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Akhaia, Länsi-Kreikka, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 778 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Klokós (kreik. Κλωκός) eli Ftéri (Φτέρη) on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeimman huipun nimi on Panagía (Παναγία) ja korkeus 1 778 metriä. Vuori sijaitsee Akhaian alueyksikössä länteen Ptérin kylästä.
Klokós-vuori (taustalla) ja Dáfnesin kylä.
Vuoren huippu on saanut nimensä siitä, että siellä sijaitsee pieni Neitsyt Maria (Panagía) Klokiótissalle omistettu kirkko. Vuoren sivuilta virtaavat Selinoúntas- ja Kerynítis-joet.