stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cinzia Petrucci

| Mitalit> Maa:   Italia.Naisten yleisurheilu.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten yleisurheilu.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten yleisurheilu.Välimeren kilpailut  | Maa:   Italia> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Split 1979 | kuulantyöntö |  |
Cinzia Petrucci (s. 28. lokakuuta 1955 Rooma) on italialainen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 18,74 metriä kesäkuulta 1980.
Petrucci edusti Italiaa Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja sijoittui 14:nneksi. EM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi Roomassa 1974. Sisäratojen EM-kilpailuissa Petrucci oli kymmenes Göteborgissa 1974, seitsemäs Milanossa 1978 sekä neljäs Sindelfingenissä 1980. Välimeren kilpailuissa hän saavutti pronssia Splitissä 1979. Petrucci voitti myös kahdeksan Italian mestaruutta.
Petruccin puoliso Marco Montelatici on myös kuulantyönnön arvokisamitalisti.
Chrząszcz

Chrząszcz (suom. Ötökkä) on puolalaisen kirjailijan Jan Brzechwan runo, jota pidetään yhtenä vaikeimmin lausuttavista teksteistä puolalaisessa kirjallisuudessa. Se voi aiheuttaa ongelmia jopa aikuisille, äidinkieleltään puolankielisille.
Runon ensimmäiset rivit:
|  Puolaksi (ohje) | Ääntämisohje | Käännös |
| --- | --- | --- |
| W Szczebrzeszynie chrząszcz brzmi w trzcinie | [fʂt͡ʂɛbʐɛʂɨɲɛ xʂɔɰ̃ʂt͡ʂ bʐmi ftʂt͡ɕiɲɛ] | Szczebrzeszynissä  kuoriainen ääntelee ruo'oissa. |
| I Szczebrzeszyn z tego słynie. | [iʂt͡ʂɛbʐɛʂɨn stɛɡɔ swɨɲɛ] | Ja Szczebrzeszyn on kuuluisa tästä. |
| Wół go pyta: „Panie chrząszczu, | [vuw ɡɔ pɨta paɲɛ xʂɔɰ̃ʂt͡ʂu] | Eräs härkä kysyy häneltä: ”Kuoriainen: |
| Po cóż pan tak brzęczy w gąszczu?” | [pɔ t͡suʂ pan tak bʐɛnt͡ʂɨ vɡɔɰ̃ʂt͡ʂu] | Mitä olet tekemässä siellä?” |
Monumentti runon päähenkilölle.
Ensimmäinen säe ”W Szczebrzeszynie chrząszcz brzmi w trzcinie” (Szczebrzeszynissä  kuoriainen ääntelee ruo'oissa.) on puolankielinen kielivoimisteluloru.
Szczebrzeszynin kaupunkiin pystytettiin vuonna 2002 muistomerkki runon kuoriaiselle, ja siitä lähtien siellä on pidetty vuosittainen veistosfestivaali.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chrząszcz
Anna Veith

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anna Veith Itävallan Vuoden urheilija -palkintogaalassa lokakuussa 2013. |  Anna Veith Itävallan Vuoden urheilija -palkintogaalassa lokakuussa 2013. |  Anna Veith Itävallan Vuoden urheilija -palkintogaalassa lokakuussa 2013. |  |
Maa:   Itävalta
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | supersuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | supersuurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 2015 | supersuurpujottelu |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 2015 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Vail / Beaver Creek 2015 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Schladming 2013 | suurpujottelu |  |
Anna Veith (o.s. Fenninger, s. 18. kesäkuuta 1989) on uransa vuonna 2020 lopettanut itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän voitti olympiakultaa, kolme maailmanmestaruutta ja kaksi kertaa maailmancupin kokonaiskilpailun. Hän voitti kahdesti suurpujottelun maailmancupin ja kerran alppiyhdistetyn cupin. Huhtikuussa 2016 hän meni naimisiin lumilautailija Manuel Veithin kanssa, ja otti samalla hänen sukunimensä käyttöön. Hän saavutti urallaan yhteensä yhdeksän arvokisamitalia.
Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa Fenninger voitti yhteensä kolme kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui neljänneksi super-G:ssä ja seitsemänneksi superalppiyhdistetyssä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli syöksylaskussa 25:s ja superalppiyhdistetyssä sekä supersuurpujottelussa kuudestoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Fenninger sijoittui viidenneksi super-G:ssä ja voitti kultaa superalppiyhdistetyssä sekä hopeaa joukkuekilpailussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sai suurpujottelussa pronssia ja oli syöksylaskussa 11:s.
Sotšin olympialaisissa 2014 Fenninger voitti olympiakultaa supersuurpujottelussa sekä olympiahopeaa suurpujottelussa ja oli kahdeksas superalppiyhdistetyssä. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Fenninger voitti kultaa supersuurpujottelussa ja suurpujottelussa sekä hopeaa syöksylaskussa. Alppiyhdistetyssä hän oli neljäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa supersuurpujottelussa ja oli kahdestoista suurpujottelussa.
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Nro | Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 28. joulukuuta 2011 |  Lienz | Suurpujottelu |
| 2. | 28. joulukuuta 2012 |  Semmering | Suurpujottelu |
| 3. | 3. maaliskuuta 2013 |  Garmisch-Partenkirchen | Supersuurpujottelu |
| 4. | 9. maaliskuuta 2013 |  Ofterschwang | Suurpujottelu |
| 5. | 28. joulukuuta 2013 |  Lienz | Suurpujottelu |
| 6. | 6. maaliskuuta 2014 |  Åre | Suurpujottelu |
| 7. | 7. maaliskuuta 2014 |  Åre | Suurpujottelu |
| 8. | 16. maaliskuuta 2014 |  Lenzerheide | Suurpujottelu |
| 9. | 25. lokakuuta 2014 |  Sölden | Suurpujottelu |
| 10. | 21. helmikuuta 2015 |  Maribor | Suurpujottelu |
| 11. | 1. maaliskuuta 2015 |  Bansko | Alppiyhdistetty |
| 12. | 2. maaliskuuta 2015 |  Bansko | Supersuurpujottelu |
| 13. | 13. maaliskuuta 2015 |   Åre | Suurpujottelu |
| 14. | 22. maaliskuuta 2015 |  Meribel | Suurpujottelu |
| 15. | 17. joulukuuta 2017 |  Val d’Isère | Supersuurpujottelu |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Veith Wikimedia Commonsissa
Anna Veithin kotisivut
Naisten supersuurpujottelun olympiavoittajat
Naisten alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
Cinque Ports

Cinque Ports ennen vuoden 1287 myrskytulvia, jotka muuttivat Kaakkois-Englannin rantaviivaa.
Cinque Ports [sɪŋk pɔːts] (normanniksi Viisi satamakaupunkia) oli kaakkoisenglantilaisten satamakaupunkien liittoutuma, joka perustettiin keskiajalla hankkimaan laivoja ja miehistöä kuninkaallisen laivaston käyttöön. Alun perin siihen kuuluivat Sandwich, Dover, Hythe, New Romney ja Hastings; myöhemmin siihen liittyivät Winchelsea ja Rye ja yli 30 muuta pienempää paikkakuntaa Kentissä ja Sussexissa. Liittoutumaa ei koskaan lakkautettu mutta nykyään sen merkitys on täysin seremoniallinen.
Cinque Ports muodostettiin rannikon ja kanaalin turvaamiseksi Edvard Tunnustajan hallitessa Englantia (1042–66) ja sen merkitys kasvoi normannivalloituksen (1066) jälkeen. Jäsenkaupungit saivat vastineeksi tarjoamistaan palveluista yhä enemmän erioikeuksia ja poliittista vaikutusvaltaa; 1200-luvulla niistä jokaisella oli oikeus valita Englannin parlamenttiin kaksi parlamentaarikkoa.
Cinque Portsin alukset muodostivat kuninkaallisen laivaston rungon 1300-luvulle saakka, minkä jälkeen liittoutuma menetti vähitellen merkityksensä. Tätä kehityskulkua joudutti rantaviivan siirtyminen ja satamien liettyminen Kaakkois-Englannissa. Jäsenkaupunkien valta-asema oli heikentynyt jo huomattavasti, kun Espanjan armada hyökkäsi Englantiin vuonna 1588, mutta lopullisesti ne menettivät erioikeutensa vasta vuonna 1855. Nykyään vain Dover on tärkeä satamakaupunki.
Cinque Portsin lippu.
Cinque Portsin toimivaltaan kuuluu käsitellä enää joitakin merioikeuden asioita. Ylin komentaja on lordilinnanvouti, joka toimii myös Doverin linnan konstaapelina. Tässä asemassa ovat toimineet muun muassa Wellingtonin herttua, Winston Churchill ja kuningataräiti Elisabet. Liittoutumaan kuuluvat yhä seuraavat kaupungit:
Danderyd

Danderydin sijainti Tukholman läänissä.
Danderyd on entinen kauppala ja nykyinen kunnanosa samannimisessä Danderydin kunnassa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee Tukholman läänissä ja Uplannin maakunnassa. Danderyd ei muodosta omaa taajamaa, vaan alueen asukkaat kuuluvat Tukholman taajamaan. Enebybergin alue kuuluu kuitenkin Täbyn taajamaan.
Danderydin maalaiskunnasta erotettiin vuonna 1901 osa Djursholmin kauppalaksi (vuodesta 1914 kaupunki) ja vuonna 1910 osa Stocksundin kauppalaksi. Kunnan jäljellä ollut länsi- ja pohjoisosa muutettiin Danderydin kauppalaksi vuonna 1946. Tähän kauppalaan kuului myös Enebyberg, joka nykyään muodostaa oman kunnanosansa ja oli ollut taajaväkinen yhdyskunta jo vuodesta 1914.
Stocksund yhdistettiin ensin Djursholmin kaupunkiin, joka vuonna 1971 yhdistettiin Danderydin kauppalan kanssa nykyiseksi Danderydin kunnaksi. Danderyd antoi nimensä uudelle kunnalle, koska uusi kunta oli alueeltaan sama kuin jakamattomana pysynyt Danderydin seurakunta ja aiempi Danderydin pitäjä. Uuden kunnan vaakunaksi otettiin Djursholmin vaakuna, mutta myös Danderydin kauppalalla oli oma vaakuna.
Danderydin kauppalan vaakuna
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Danderyd (kommundel)
Christian Molbech

| Christian Molbech |
| --- | --- |
 Christian Molbech
Henkilötiedot
Syntynyt: 1783
Kuollut: 1857 (73–74 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjallisuudentutkija, professori, kriitikko
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Christian Molbech (1783–1857) oli tanskalainen kirjallisuudentutkija ja kriitikko. Hän tuli ylioppilaaksi 1802 ja sai jo 1805 viran kuninkaallisesta kirjastosta, jossa sitten palveli kuolemaansa asti. 1829 hän sen ohessa tuli kirjallisuushistorian professoriksi yliopistoon.
Molbech oli ahkera ja monipuolinen tutkija ja liikkui historian, kielitieteen ja yleensä kirjallisuuden tutkimuksen alalla. Arvostelijana hän oli ankara ja kiivas, joten joutui moniin kirjallisiin taistoihin. Loppuiällään hän otti osaa poliittiseenkin keskusteluun konservatiiviselta kannalta. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Breve fra Sverige i aaret 1812 (1814–1817), Forelæsninger over den danske poesie (1831–1832), Fortællinger og skildringer af den danske historie (1837–1840), Historiens philosophie (1840–1841), Dansk ordbog (1833), Dansk dialectlexicon (1833–1841), Danske ordsprog, tankesprog og riimsprog (1850).
Molbechin poika oli kirjailija Christian Knut Frederik Molbech.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Molbech Wikimedia Commonsissa
Chanel Terrero

| Chanel Terrero |
| --- | --- |
 Terrero vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Havanna, Kuuba
Ammatti:  näyttelijä, tanssija, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2009–
Aiheesta muualla
IMDb 
Chanel Terrero (s. 28. heinäkuuta 1991 Havanna, Kuuba), tunnettu myös pelkällä nimellä Chanel, on espanjalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hänen juurensa ovat Kuubassa. Terrero on näytellyt useissa teatterimusikaaleissa sekä television sketsisarjoissa ja draamatuotannoissa.
Terrero voitti Espanjan euroviisukarsinnan Benidorm Festin ja täten hän edusti Espanjaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”SloMo”. Hän on tunnustanut katsoneensa kilpailua ja haaveeilleensa siihen osallistumisesta pienestä pitäen. ”SloMo” on Terreron ensimmäinen kappale, jonka hän julkaisi levyttävänä artistina. Terrero kilpaili Eurovision laulukilpailun finaalissa 14. toukokuuta ja sijoittui finaalin kolmanneksi. Sijoitus oli Espanjan paras sitten vuoden 1995.
Ura

Chanel Terrero muutti kolmevuotiaana Kuubasta Olesa de Montserratin pikkukaupunkiin Barcelonan lähistölle. Terreron kiinnostus esittäviin taiteisiin vei hänet jo yhdeksänvuotiaana tanssitaiteisiin erikoistuneeseen opinahjoon. 16-vuotiaana hän valitsi urapolukseen musiikkiteatterin. Terrerolla on yli vuosikymmenen kokemus musiikkiteatterissa esiintymisestä.
Terrero on näytellyt keskeisiä rooleja teatterimusikaaleissa, kuten Mamma mia (2009), El Gran Libro Mágico (2017) ja Flashdance (2019). Hän on näytellyt myös musiikkiteatterissa Leijonakuninkaan espanjalaisessa tuotannossa.
Ensimmäisen televisioroolinsa Terrero teki vuonna 2011 romanttisessa seikkailusarjassa Águila Roja. Vuosina 2015–2016 hän näytteli Deisyn roolia sketsisarjassa Gym Tony. Sittemmin Terrero on näytellyt muun muassa draamasarjoissa Perdóname, Señor (2017), El Continental (2018) ja Paratiisi (2020).
Terrero on myös tanssinut lavalla Shakiran kanssa vuoden 2010 MTV Europe Music Awards -gaalassa.
Terreron elokuvarooleja on muun muassa Yamilén osa 1990-luvun Kuubaan sijoittuvassa draamassa El Rey de la Habana (2015).
Aiheesta muualla

Cordopolis: Chanel Terrero y Octavi Pujades traen al Gran Teatro la experiencia emocionante de ‘El Guardaespaldas’
DJ Lethal

DJ Lethal esiintymässä Limp Bizkitin kanssa vuonna 2011.
DJ Lethal (oik. Leor Dimant, s. 18. joulukuuta 1972 Riika, Latvian sosialistinen neuvostotasavalta) on latvialainen levyjuontaja eli DJ. Parhaiten hänet tunnetaan Limp Bizkitin ja rap-yhtye La Coka Nostran DJ:nä. Limp Bizkitin kanssa Lethalin yhteistyö päättyi vuonna 2012, syynä miehen omien sanojen mukaan yhtyeen häneen kohdistama väheksyntä ja kunnioituksen puute.
Aiheesta muualla

DJ Lethal Myspacessa (englanniksi)
Limp Bizkit
| --- | --- |
Studioalbumit:   Three Dollar Bill, Y’All$ (1997)  Significant Other (1999)  Chocolate Starfish and the Hot Dog Flavored Water (2000)  New Old Songs (remix-albumi, 2001)  Results May Vary (2003)  The Unquestionable Truth Part 1 (2005)  Greatest Hitz (kokoelma-albumi, 2005)  Gold Cobra (2011)  Limp Bizkit Still Sucks (2021) 
Livealbumit:   Rock Im Park 2001 (2008) 
Kokoelmat:   Greatest Hitz (2005)  Collected (2008)  Icon (2011) 
Videografia:   Limp Bizkit Kick Some @ss (1999)  Greatest Videoz (2005)  Rock Im Park 2001 (2008) 
EP:t:   The Unquestionable Truth (Part 1) (2005) 
Singlet:   Counterfeit (1997)  Faith (1998)  Nookie (1999)  N 2gether Now (1999)  Re-Arranged (2000)  Break Stuff (2000)  Take a Look Around (2000)  My Generation (2000)  Rollin' (2000)  My Way (2001)  Boiler (2001)  Eat You Alive (2003)  Behind Blue Eyes (2003)  Home Sweet Home/Bittersweet Symphony (2005)  Shotgun (2011)  Ready to Go (2013)  Endless Slaughter (feat. Lil Wayne) (2014)  Dad Vibes (2021) 
Promosinglet:   Nobody Loves Me (1997)  Sour (1998)  Faith (1998)  Crushed (1999)  It's Like. That Y'all (2000)  Getcha Groove On (feat. Xzibit) (2000)  Crack Addict (2003)  Phenomenon (2003)  Build a Bridge (2004)  The Truth (2005)  Why Try (2010)  Walking Away (2010)  Gold Cobra (2011)  Thieves (2013)
Christian Mickelsson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Christian Mickelsson
Syntymäaika: 13. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: ,  Ruotsi
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Paino: 68 kg
Seura
Seura:  SKA-Neftjanik, Habarovsk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001-2005 |  Edsbyns IF | - | (0) |
| 2004 |  Selångers SK, Sundsvall | - | (0) |
| 2005–2007 |  IK Sirius BK, Uppsala | - | (0) |
| 2007–2009 |  Edsbyns IF | - | (0) |
| 2009–2012 |  IK Sirius BK, Uppsala | - | (0) |
| 2012– |  SKA-Neftjanik, Habarovsk | - | (0) |
Maajoukkue
| 2012- |  Ruotsi |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3.12.2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3.12.2013.
Christian Mickelsson (s. 13. kesäkuuta 1984) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Venäjän jääpalloliigassa pelaavaa Habarovskin SKA-Neftjanikia.
Mickelsson aloitti uransa kasvattajaseurassaan Edsbyns IF, jossa hän pelasi viisi Ruotsin pääsarjakautta. Seuraavina vuosina hän pelasi Edsbyn lisäksi myös Uppsalan IF Siriuksessa viisi kautta kuitenkin välillä myös kaksi kautta Edsbyssä., ,  Edsbyn kausilla Mickelsson saavutti kaikkiaan neljä Ruotsin mestaruutta.
Suurempi muutos Mickelssonin uralla tapahtui keväällä 2012, kun siirtyi Venäjän liigaan Kauko-idän joukkueen Habarovskin SKA-Neftjanikin kärkimieheksi.
Mickelsson aloitti maaottelu-uransa syksyllä 2010. Kauden 2011 MM-kisoihin Mickelsson ei vielä
mahtunut, mutta seuraavissa MM-kisoissa hän oli joukkueessa voittamassa Ruotsille MM-kultaa.
Saavutukset

Maajoukkueessa
MM-kultaa: 2012
Seurajoukkueissa
4 kertaa Ruotsin mestari: 2004, 2005, 2008 ja 2009
Anna Pavlova (balettitanssija)

| Anna Pavlova> Anna Matvejevna Pavlova, А́нна Матве́евна Па́влова |
| --- | --- |
 Pavlova prinsessa Aspician roolissa (Faaraon tytär, n. 1910).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Pavlovna Pavlova
Syntynyt: 12. helmikuuta 1881 Pietari, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 23. tammikuuta 1931 (49 vuotta) Haag, Alankomaat
Ammatti:  tanssija
Taiteilija
Ala:  baletti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Anna Matvejevna Pavlova, vuodesta 1901 Anna Pavlovna Pavlova (ven. А́нна Матве́евна Па́влова); (12. helmikuuta (J: 31. tammikuuta) 1881 Pietari, Venäjän keisarikunta – 23. tammikuuta 1931 Haag, Alankomaat) oli venäläinen balettitanssija. Hän oli aikansa tunnetuimpia balettitanssijoita.
Anna Pavlova sai balettikoulutuksensa kuuluisassa Mariinski-teatterissa, jossa hän esiintyi useissa klassisissa balettiteoksissa. Uransa loppuajat hän kiersi maailmanlaajuisesti. Erityisen kuuluisa on Pavlovan tulkinta Mihail Fokinin Pavlovalle vuonna 1905 tekemästä sooloteoksesta Kuoleva joutsen, joka on Camille Saint-Saënsin sävellys.
Elämänvaiheita > Haaveena baletti

Tuleva tähtitanssijatar syntyi vaatimattomiin oloihin. Hänen vanhempansa olivat pyykkäri Ljubov Fjodorovna Pavlova ja sotilas Matvei Pavlovitš Pavlov, joka oli palvellut Henkikaartin Preobraženskin rykmentissä. Anna oli mielikuvitusrikas ja kauneudentajuinen lapsi ja rakenteli mielessään pilvilinnoja hienosta tulevaisuudestaan. Lapsena hän kertoi mielellään tarinoita keksimästään Pavel-nimisestä miehestä, joka olisi ollut hänen oikea isänsä. Ehkä juuri tämän vuoksi myöhemmin kulki juoru, että hänen biologinen isänsä olisi ollut kuuluisa juutalainen upporikas pankkiiri Lazar Poljakov (1842–1914), jonka perheessä äiti Ljubov oli ollut pyykkärinä. Asiasta ei ole minkäänlaista näyttöä ja tarina on peräisin Poljakovin poikien muistelmista, kun Pavlovasta oli jo tullut kuuluisa. Isä kuoli kun Anna oli vain kaksivuotias, ja perhe eli sen jälkeen entistäkin niukemmin. Pavlova oli syntynyt keskosena, sairasteli lapsena usein ja hänet lähettettiin monesti maaseudulle Liihaan (Ligovo) isoäitinsä luo vahvistumaan.
Ensimmäisen balettiesityksensä, Marius Petipan Prinsesssa Ruususen Anna Pavlova näki kahdeksanvuotiaana Mariinski-teatterissa ja kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1891 hän pääsi Keisarilliseen balettikouluun. Vuotta aikaisemmin hänet hylättiin pääsykokeessa, sillä opettajat pitivät häntä silloin liian heikkona tanssiopintoihin.
Balettikoulussa huomattiin pian Pavlovan poikkeuksellinen lahjakkuus. Hänen rakenteensa oli haasteellinen ajan kompaktille balettitanssijaihanteelle: hänellä oli korkea jalkaholvi, ohuet nilkat ja pitkät raajat. Opinnoilleen omistautunut Pavlova tiesi, että menestymiseen vaaditaan lahjakkuuden lisäksi paljon työtä. Siksi hän otti lisätunteja Pietarissa vierailleilta kuuluisilta tanssipedagogeilta Christian Johanssonilta, Pavel Gerdtiltä, Nikolai Legatilta ja Enrico Cecchettiltä. Viimeksimainitun metodia käytetään edelleen. Viimeisenä opiskeluvuotenaan hän sai esittää useita rooleja.
Elämänvaiheita > Huipulle

Pavlova valmistui Keisarillisesta balettikoulusta vuonna 1899. Hän sai heti luvan tanssia pienemmissä ryhmissä, mikä oli epätavallista: yleensä tanssijan oli ensin oltava balettikuorossa ennen kuin hän pääsi pieniin ryhmiin. Ura lähti hyvin pian nousuun. Ensiesityksensä Pavlova teki Mariinski-teatterissa, missä hän oli lapsena haaveillut balettitanssijuudesta. Hän herätti joka esiintymisellään positiivista huomiota, ja läpimurto tähdeksi tapahtui vuonna 1905. Tässä vaiheessa hän muutti nimensä Anna Pavlovna Pavlovaksi.
Kriitikot moittivat Pavlovaa siitä että tämä tanssi väärällä tyylillä, kuten että hänen polvensa olivat koukussa. Yleisö ei tästä välittänyt vaan hänen tähtensä oli nousussa. Lopullinen nousu tapahtui vuonna 1905, kun Pavlova tanssi Mihail Fokinin häntä varten tekemän koreografian Kuoleva joutsen. Pavlovan liikekieli oli esityksessä hienostunutta ja kasvojen ilmeet intensiivisiä. Yleisön mielestä juuri hän osasi ilmentää roolihahmonsa haurauden. Tämän roolin ansiosta hänet nimettiin primaballerinaksi vuonna 1906.
Elämänvaiheita > Huipulla

Vuonna 1906 Pavlova tanssi vaikean Gisellen roolin ja aloitti seuraavana vuonna kiertue-elämän. Ensimmäinen kiertue vei Riikaan, Tukholmaan, Kööpenhaminaan, Berliiniin ja Prahaan. Uusi kiertue tehtiin heti vuonna 1908.
Sergei Djagilev oli perustanut Ballets russes -balettiryhmän ja kiinnitti huomionsa Pavlovaan. Pavlova pääsi mukaan ryhmän merkittävimmälle kiertueelle vuonna 1910. Kiertue alkoi Pariisista ja jatkui Lontooseen. Pavlova halusi pysyä itsenäisenä eikä halunnut liittyä ryhmään vakituisesti. Pavlova oli kilpailuhenkinen, ja hetkellisen kateuden puuskassa hän aiheutti pienen skandaalin, kun julki tuli että hän oli lyönyt toista tanssijaa koska tämä oli saanut enemmän aplodeja. Pavlova irtisanoutui Mariinski-teatterista.
Suurta harppausta Pavlovan elämälle ja uralle merkitsi se, kun hän perusti oman balettiryhmän vuonna 1911. Nyt hän sai toiminnasta täyden taiteellisen vastuun ja saattoi tehdä myös omat koreografiansa. Lisäksi hän oli ryhmänsä ainoa ja kiistaton tähti. Hänen aviomiehensä Victor Dandré vastasi kiertueiden käytännön järjestelyistä. Seuraavat kaksikymmentä vuotta hän kiersi oman ryhmänsä kanssa ympäri maailman ja sai tuhannet ihmiset kiinnostumaan baletista. Monet tytöt ympäri maailman ottivat hänet esikuvakseen.
Hänellä oli erittäin taipuisat ja epävakaat nilkat, joten hän laittoi ylimääräiset nahkapohjat balettitossujensa sisään jalkaa tukemaan. Kun Pavlova vieraili ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa vuonna 1901, hän hankki kaikille tanssiryhmänsä tanssijoille Metropolitan-oopperan suutari Salvatore Capezion valmistamia tossuja. Näin hän oli osaltaan lanseeraamassa ensimmäistä kansainvälistä tossumerkkiä, joka on yhä olemassa. Kiitokseksi tästä Capezio loi oman tossumallin nimeltään La Pavlova.
Pavlova muutti vuonna 1912 Lontooseen, josta hän osti asunnon Golders Greeniltä. Asunnon yhteydessä oli puutarha ja lampi, johon Pavlova hankki joutsenia. Hän vietti paljon aikaa lintujen parissa, jotta saisi omaan tanssiinsa häivähdyksen realismia. Hän myös harjoitteli kotona ja keräsi sinne rooliasuja ja lavasteita. Tuon ajan aikauslehdistö esitteli Pavlovaa kodissaan hänen ystäviensä seurassa.
Koska Pavlova halusi jatkuvasti kehittää ilmaisuaan, hän tutki eurooppalaisia kansantansseja sekä Intian ja Japanin perinteisiä tansseja. Häntä kiinnostivat erityisesti Intian tanssit ja hänestä tuli oman aikansa merkittävin intialaisten tanssien esittäjä. Hän opiskeli niitä intialaisen tanssitaiteilija Uday Shankarin oppilaana. Lisäksi hänestä tuli koko 1900-luvun alkupuoliskon baletin symboli. Hänellä oli suuret ilmaisukykyiset silmät, kapeat kalpeat  kasvot ja tarkkaan kammatut tummat hiukset. Hän kiinnitti huomiota ulkonäköönsä myös vapaa-ajallaan ja näyttäytyi täydellisesti huoliteltuna läpikuultavissa asuissa.
Pavlovan yksityiselämään ei liittynyt skandaaleja. Hän eli aviomiehensä Victor Dandrén kanssa rauhallista elämää ja heillä oli lemmikkinä joutsen, joka sai nimen Jack. Pariskunta ei saanut lapsia, mutta Pavlovan sydäntä lähellä olivat Venäjän bolševikkivallankumousta paenneet orpolapset joille hän perusti orpokodin Pariisiin.