stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veroparatiisi
Veroparatiisien käyttö Suomessa > Yritykset

Suomessa yhtiöiden raportointivelvollisuuksia säätelevät lait eivät velvoita julkaisemaan listausta mahdollisista tytäryhtiöistä. Suomen 20 liikevaihdoltaan suurimmalla yrityksellä oli vuonna 2013 yhteensä 225 tytäryhtiötä veroparatiiseissa. Kaikilla suomalaisyrityksillä on veroparatiiseissa yhteensä 438 tytäryhtiötä. Noin puolet tytäryhtiöistä sijaitsee Alankomaissa tai Belgiassa. Toiminnan laajuutta kuvaa esimerkiksi se, että lähes 90 prosenttia Suomesta Alankomaihin tehdyistä suorista sijoituksista on tehty sinne rekisteröityihin tytäryhtiöihin.
Jotkut yrityksistä, kuten esimerkiksi yksityinen perintätoimisto Lindorff, maksaa muun muassa Jerseyn saarelle suuntautuvien veroparatiisijärjestelyiden ja muiden kikkailujen kautta Suomesta hankittujen miljoonien eurojen liikevoitostaan vain alle 1% veroja Suomeen.
Veroparatiisien käyttö Suomessa > Suomalaisyritykset Panamassa

Sadoilla suomalaisilla on yritys tai he toimivat yrityksen johtotehtävissä Panamassa. Osittain on kyse normaalista Panamasta käsin tapahtuvasta kaupankäynnistä, mutta moni yritys on rekisteröity Panamaan veronkierto-, verosuunnittelu- tai varojen kätkemistarkoituksissa.
Osa yhtiöistä on perustettu 1980–1990-luvuilla, jolloin Suomessa oli vielä voimassa varallisuusvero. Helsingin Sanomat sai vuonna 2013 haltuunsa laajan, jopa satojatuhansia Panamaan rekisteröityjä yrityksiä käsittävän tietokannan, jonka oli koonnut eräs brittiläinen hakkeri. Tietovuodon avulla on paljastettu useita veronkiertotapauksia muun muassa Saksassa. Panamaan rekisteröityjä suomalaisten johtamia yrityksiä on luultavasti vielä paljon enemmän, sillä osa niistä on perustettu bulvaanien avulla, jolloin niiden alkuperäinen omistaja on jäänyt piiloon. Bulvaaniyhtiössä virallista määräysvaltaa käyttää todellisen omistajan nimittämä henkilö. Panamaan on rekisteröity monia yrityksiä, jotka näyttävät juuri tällaisilta bulvaaniyrityksiltä, kuten Joensuu Investment, Espoo Investment, Oulu Finance International Corporation ja Tampere Commercial Corporation.
Tähän viittaa esimerkiksi se, että eräs Tampere Commercial Corporationissa johtavassa asemassa oleva henkilö on johtotehtävissä yli tuhannessa muussakin yrityksessä.
Panama on veroparatiisi, joka on houkutellut etenkin rikkaita yhdysvaltalaisia. Panamaan on kätketty myös rikollista, muun muassa huumekaupalla hankittua rahaa.
Suomi on solminut Panaman valtion kanssa verotietojen vaihtoa koskevan sopimuksen vuonna 2012. Sopimus ratifioitiin eli se astui voimaan virallisesti vuonna 2013.
Huhtikuussa 2016 paljastuneessa siihen asti maailman suurimmassa tietovuodossa, ns. Panaman paperit -vuodossa huomattiin, että hyvin monet suomalaisyritykset olivat sekaantuneet verokikkailuun ja veronkiertoon Panaman kautta. Materiaalissa mainittiin 214 488 offshore-yritystä, joista ehkä tunnetuin Suomessa vaikuttanut yritys oli Nordea, joka mainittiin vuodossa yli 10 000 kertaa. Vuodetuista asiakirjoista selvisi myös, että Nordea avusti lähes neljääsataa yritystä veroparatiisiyrityksen perustamisessa vuosina 2004-2014.
Veroparatiisien käyttö Suomessa > Suomalaisyritykset Luxemburgissa

Yleisradion tutkivan journalismin ohjelman MOT:n syksyllä 2014 lähettämän ohjelman mukaan suomalaisyhtiöt ovat käyttäneet hyväkseen Luxemburgin veroparatiisia kiertääkseen verojaan. Tämä niin sanottu LuxLeaks-skandaali paljastui vuonna 2014. Kansainvälisen tutkivan journalismin organisaation ICIJ:n haltuunsa saamien dokumenttien mukaan yli 300 kansainvälistä yritystä, joista ainakin seuraavat suomalaisyritykset ovat käyttäneet hyväkseen tätä verosuunnittelun mahdollisuutta: Huhtamäki-yhtymä, SRV, Suomen Lähikauppa, Dasos Capital ja IK Investment Partners, Huhtamäki-yhtymän Luxemburgissa toiminut tytäryhtiö maksoi vain 0,1 % veroja. SRV:n tytäryhtiö ei maksanut lainkaan veroja osingoista eikä ole velvollinen maksamaan veroja myyntivoitoistaan. Suomalaisyrityksiä on veronkiertotekniikoissa avustanut tilintarkastus- ja konsultointiyritys PricewaterhouseCoopers (PWC). Toiminta on jatkunut jo vuosia ja muun muassa Huhtamäki ja SRV ovat olleet veronkiertoasioissa yhteydessä Luxemburgin veroviraston yhteyshenkilöön Marius Kohliin jo vuodesta 2009 alkaen.
Myös Suomessa näkyvästi pienvarastotiloja vuokraava tanskalaisomisteinen Pelican Self Storage käyttää hyväkseen Luxemburgin veroparatiisia. Suomen Pelican-varastojen toiminnasta vastaavaa konsernia johdetaan Luxemburgista käsin. Yhtiön 20 miljoonan euron velkaketjun avulla saadaan aikaiseksi se, että Suomessa toimiva Pelicanin holding-yhtiö maksaa korkokuluja 1,2 miljoonaa Luxemburgiin eikä siksi maksa Suomeen lainkaan yhteisöveroa.
Nordean 20.7.2016 julkaistun sisäisen selvityksen mukaan pankin Luxemburgin konttori Nordea Bank S.A on avustanut yhteensä 562 asiakasta veroparatiisiyrityksen perustamisessa. Selvitys julkaistiin seurauksena Nordean jäätyä aiemmin vuonna 2016 kiinni veroparatiisiepäselvyyksistä n.s. Panaman paperit -tietovuodon yhteydessä.
Veroparatiisien käyttö Suomessa > Ahvenanmaa

Ahvenanmaa ei kuulu EU:n veroalueeseen. Siksi tavaran lähettäminen verorajan yli Manner-Suomeen tai muualle EU:hun katsotaan maahantuonniksi, ja Suomeen alle 22 euron paketin voi lähettää ilman, että siitä tarvitsee maksaa 24 prosentin arvonlisäveroa.
Valvonta

Helsingin Sanomien mukaan OECD on taistellut kymmenen vuotta veroparatiiseja vastaan rahanpesun ja veronkierron estämiseksi. Sen myötä monet pienet valtiot ovat lupautuneet jakamaan tietoja. Yhteistyöstä ovat kieltäytyneet Andorra, Liechtenstein ja Monaco. Lehden mukaan Andorra näyttää haluavan pois mustalta listalta. Vuonna 2002 arvioitiin, että saksalaisten omaisuutta olisi piilossa läheisissä veroparatiiseissa 300 miljardia euroa. Angela Merkel vaati Liechtensteinia avaamaan ripeästi maan pankkisalaisuutta helmikuussa 2008 Saksan suurimman veropetosskandaalin paljastuttua. Entinen liechtensteinilaisen LGT-pankin työntekijä myi varastamansa tiedot 4 miljoonalla eurolla Saksan tiedustelupalvelulle. Tiedoissa oli 1 400 nimeä, joista 600 saksalaisia ja lisäksi säätiöiden edunsaajia 4 527 henkeä.lähde? Finanssipalveluiden osuus on 30 % maan kansantuotteesta (16 pankkia ja 1 500 finanssipalveluita tarjoavaa yritystä)lähde?.
Liechtenstein on luvannut tehdä jatkossa enemmän yhteistyötä ulkomaisten veropakoilijoiden paljastamiseksi luovuttamalla joitakin tietoja viranomaisille.
Vuosien 2008–2009 taantuman seurauksena hallitukset haluavat useissa maissa parantaa kansainvälisen talouden sääntelyä vuonna 2009. Barack Obama ajoi senaattorina verokeitaiden vastaista lakia. Ranska ja Saksa painostivat verokeidasvaltioita luopumaan pankkisalaisuudesta ja ehdottivat tarvittaessa sanktioita maaliskuussa 2009. OECD:llä on suositukset tiedonvaihdosta veroasioissa ja se pitää listaa valtioista, jotka eivät niitä noudata. Listalla ovat Monaco, Andorra ja Liechtenstein, mutta listaa päivitetään huhtikuussa 2009. Pankkisalaisuudesta moitittuihin maihin sisältyvät Luxemburg, Belgia, Itävalta ja Sveitsi. Maaliskuussa 2009 nämä maat lupasivat antaa tapauskohtaisesti tietoja konkreettisten todisteiden perusteella pyydettäessä. Suomen verohallituksen ylitarkastaja piti avoimuuslupausta lähinnä huvittavana, koska tietoja luvattiin vain veronkiertoepäilyn perusteella. Joidenkin mielestä se tukee veronkiertoa tehokkaan valvonnan ja ehkäisyn sijaan. Mustat aukot, kuten verokeitaat, rapauttavat taloutta ja ne vauhdittivat ja syvensivät talouskriisiä vuosina 2008–2009. Maailmanpankin mukaan valtiot menettävät verotuloja verokeitaiden vuoksi vuosittain 350–500 mrd. euroa.
Suomen valtiovarainministeri Jutta Urpilainen toivoi, että selvitys veroparatiisien aiheuttamista verotuottomenetyksistä saataisiin valmiiksi vuoden 2014 aikana. Siinä missä Ruotsissa on 200 päätoimista verotarkastajaa tutkimassa veroparatiisikuvioita, Suomessa on vain 10–20 tarkastajaa.
Suomessa vuoden 2021 alussa voimaan tullut tuloverolain muutos tarkoittaa, että jos yhtiön toimintaa pyöritetään käytännössä Suomesta käsin, yhtiö voidaan katsoa verovelvolliseksi Suomessa ja se joutuu maksamaan veroa Suomeen samalla tavalla kuin suomalainenkin yhtiö. Väliyhteisölainsäädännön perusteella kevyen verotuksen maassa sijaitsevan ulkomaisen yhtiön tulo voidaan verottaa yhtiön suomalaisen omistajan tulona. Osingot ja tuotot verotetaan Suomessa, vaikka sijoitus olisi vakuutuskuoren sisällä.
Veroparatiisien avautuminen

2000-luvun massiivisten kansainvälisten talouskriisien seurauksena ovat äänenpainot koventuneet veroparatiisitoiminnan kitkemiseksi maailmantaloudesta. Veronkierron kanavia halutaan tukkia aktiivisesti nyt niin USA:ssa kuin EU:ssa.
Veroparatiisien avautuminen > Sveitsi

Vuonna 2009 maailman vahvimman pankkisalaisuuden omaava maa Sveitsi luovutti Yhdysvalloille 4 500 amerikkalaisen asiakkaan pankkitiedot sveitsiläisestä UBS-pankista alkaneen niin sanotun Birkenfeld-skandaalin takia, jossa amerikkalainen pankkiiri Bradley Birkenfeld jäi kiinni veronkierrosta. Skandaali saattoi Sveitsin ja Yhdysvallat poliittiseen kriisiin ja lähestulkoon taloudelliseen sotatilaan. Yksi Sveitsin suurimmista pankeista joutui vastuuseen ja pankkisalaisuus raottui hiukan.
OECD on painostanut Sveitsiä avaamaan pankkisalaisuuttaan, jonka turvin maa on vaurastunut huomattavasti. Sveitsi on antanut periaatteessa myönteisen vastauksen, että maan pankkisalaisuus muuttuisi vuoden 2015 aikana avoimemmaksi. Sen seurauksena monet varojaan verottajilta piilottelevat ovat matkustaneet Sveitsiin hakemaan rahat pois käteisenä, sillä tilisiirrosta ei jää silloin jälkiä verottajalle. Etenkin vuodenvaihteen 2015 tienoilla on nähty vilkasta varojen siirtoa pois Sveitsistä.
Sveitsi ilmoitti toukokuussa 2014 liittyvänsä pankkitietoja jakavien maiden joukkoon, kunhan se ensin muodostuisi maailmanlaajuiseksi standardiksi. Ensimmäiset tietojenvaihdot tapahtuvat aikaisintaan vuonna 2018.
Veroparatiisien avautuminen > Luxemburg

Aiemmin esimerkiksi suomalaiset pystyivät piilottamaan varojaan luxemburgilaisiin sijoitusjärjestelyihin. Se oli laitonta, mutta Suomen verottajan oli vaikea saada näistä omaisuuksista tietoa. Luxemburgin viranomaiset suhtautuivat tietopyyntöihin nihkeästi. Luxemburgilaiset omaisuudenhoitajat auttoivat asiakkaitaan perustamaan peiteyhtiöitä toisiin veroparatiiseihin, joista tietojen saanti oli vielä vaikeampaa.
Vuonna 2016 tilanne kuitenkin muuttui, kun lainsäädäntö automaattisesta tili- ja omistustietojen luovuttamisesta EU-maiden välillä tuli voimaan. Nykyään Luxemburgin pankit ja sijoituspalveluyritykset luovuttavat Suomen verottajalle automaattisesti tiedot suomalaisten tileistä, omistuksista, sijoituksista, tuotoista ja omistajista. Jos Suomessa asuva henkilö tulouttaa itselleen pääomatuloa Luxemburgissa olevista sijoituksistaan, hän maksaa niistä saman pääomaveron kuin suomalaisista sijoituksista.
Vaikka Luxemburgiin ei ole enää mahdollista piilottaa rahaa, maalla on edelleen puolellaan taloudellisia etuja. Sen yritys- ja tuloverotus on kevyttä verrattuna useimpiin Euroopan maihin. Jos sijoitusyhtiö toimii Luxemburgissa, se maksaa vähemmän veroa kuin Suomessa, ja siten sijoitusyhtiölle kuuluva omaisuus voi kasvaa Luxemburgissa nopeammin kuin Suomessa.
Veroparatiisien avautuminen > EU:n veroparatiisien tietojenvaihto tehostuu

Vuoden 2015 alusta on OECD:n painostuksen ansiosta saatu aikaan, että EU-maiden veroviranomaisten välinen tietojenvaihto muuttuu merkittävästi tehokkaammaksi. EU:n ns. tiukan pankkisalaisuuden maat Luxemburg, Liechtenstein, Monaco, San Marino ja Andorra ovat antaneet sitoumuksen olla mukana kehityksessä. Sveitsi saatiin mukaan myös periaatteen tasolla, mutta vasta käytäntö osoittaa, kuinka paljon Sveitsin pankeista lopulta saadaan tietoja.
Veroparatiisien avautuminen > Finanssikriisi 2008

Vuoden 2008 talouskriisin aiheuttaman alankomaalaisen Fortis-pankin konkurssin yhteydessä paljastui pankilla olevan 700 veroparatiisiyhtiötä Caymansaarilla, Brittiläisillä Neitsytsaarilla, Panamassa ja Alankomaiden Antilleilla. Ongelmaluottoja oli siirretty eurooppalaisen rahamarkkinasäätelyn ja kuluttajasäätelyn ulottumattomiin.
Brittiläisen Northern Rock -pankin kansallistamisen yhteydessä selvisi, että asuntoluottoja oli piilotettu mahdollisesti jopa 50 miljardia euroa Jerseylle Granite-nimiseen trustiin. Trustirahastot ovat varainhallintamuoto, josta ei pidetä rekisteriä ja jotka ovat yhtiölainsäädännön ulkopuolella.
Veroparatiisien vastainen toiminta

Veroparatiisien hyväksikäyttö verosuunnittelussa alkaa olla entistä vaikeampaa, sillä monet tahot ovat havahtuneet huomaamaan veroparatiisitoiminnan haitallisuuden. Nykyään käynnissä on useita kansallisia ja kansainvälisiä projekteja, joilla pyritään estämään haitallinen veronkierto ja verosuunnittelu veroparatiisien avulla. Tuloksia vastatoimista on kuitenkin nähtävissä vasta lähitulevaisuudessa.
Veroparatiisien vastainen toiminta > Oxfam

Kansainvälinen hyväntekeväisyysjärjestö Oxfam vaati vuonna 2016 veroparatiisien kieltämistä. Järjestö perusteli vaatimustaan mm. sillä, että maailman 62 rikkainta ihmistä omistaa saman verran kuin puolet maailman köyhimmästä väestöstä yhteensä, eli 3,5 miljardia ihmistä. Viiden vuoden aikana näiden 62 ihmisen joukon varallisuus on kasvanut yhteensä jopa 44 prosenttia. Kokonaissumma on 1 760 miljardia dollaria (eli noin 1 620 miljardia euroa). lähde?
Oxfamin mukaan suurin syy taloudellisen eriarvoisuuden kasvamiselle on rikkaiden verovälttely ja veroparatiisit. lähde?
Oxfamin raportti perustuu talouslehti Forbesin miljardöörilistaan ja sveitsiläisen Credit Suisse -talousyhtiön lukuihin. Credit Suisse muistuttaa, että koska kaikkein rikkaimpien omaisuudesta on hankala saada tietoja, heidän omaisuutensa arviot saattavat jäädä alle todellisten lukemien.
Veroparatiisien vastainen toiminta > OECD:n BEPS-suunnitelma

OECD:llä on käynnissä laaja kansainvälinen projekti BEPS (Base Erosion and Profit Shifting), jolla pyritään estämään veropohjan rapautumista ja verotettavien tulojen siirtoa pois jäsenmaista.
BEPSin tavoitteena on saada monikansalliset yritykset näyttämään tuloksensa niissä maissa, joissa yritysten varsinainen liiketoiminta ja arvon luonti tapahtuu. Toukokuuhun 2018 mennessä BEPS-sopimukseen oli liittynyt yli 50 maata, jotka jakavat nyt yrityksiä ja varojen siirtoja koskevia tietoja automaattisesti keskenään.
Veroparatiisien vastainen toiminta > EU:n toimet

Vuodesta 2017 lähtien EU on ylläpitänyt kiisteltyä ja puutteelliseksi kritisoitua luetteloa veroparatiiseista. Vuonna 2021 Pandoran papereiden paljastusten aikoihin luettelosta poistettiin Anguilla, Dominica ja Seychellit. Nyt luetteloon kuuluvat Amerikan Samoa, Fidži, Guam, Palau, Panama, Samoa, Trinidad ja Tobago, Yhdysvaltain Neitsytsaaret ja Vanuatu.
Veroparatiisien vastainen toiminta > Tieteellinen tutkimus

Veronkiertoa ja veroparatiiseja koskevista tutkimuksistaan tunnetaan mm. taloustieteiljä Gabriel Zucman.
Veroparatiisien vastainen toiminta > Tutkiva journalismi

Moni tutkiva journalisti on ottanut asiakseen paljastaa erilaisia yritysten ja yksityishenkilöiden veroparatiisikytköksiä. Näiden joukossa ovat mm. kansainvälinen lehtimiesten yhteenliittymä ICIJ sekä lukuisat yksittäiset mediatoimijat ja journalistit. Suomessa tutkivaa journalismia harjoittaa muun muassa Yleisradion MOT-ohjelma. Vuonna 2015 julkaistiin Helsingin Sanomien kustantamana tutkivan toimittajan Jyri Hännisen kirja: ”Veroparatiisit ja Suomi – eli kuinka liituraitamafia pyörittää varjotaloutta ja laskun siitä maksamme me”.
Kirjallisuutta

Deneault, Alain: Offshore: Tax Havens and the Rule of Global Crime.  New York:  The New Press, 2011.  ISBN 978-1-59558-648-3  (englanniksi)
Hänninen, Jyri: Veroparatiisit ja Suomi, eli Kuinka liituraitamafia pyörittää varjotaloutta ja laskun siitä maksamme me.  Helsinki:  HS-kirjat, 2014.  ISBN 978-952-5557-60-2
Kuosma, Tapio: Veroparatiisit: Saalistajaeliittien turvapaikat.  Espoo:  Livres 'Belles-Lettres', 2014.  ISBN 978-952-67994-1-4
Shaxson, Nicholas: Aarresaaret: Miehet jotka ryöstivät maailman.  ((Treasure Islands: Tax Havens and the Men who Stole the World, 2011.) Suomentaja: Henri Purje)  Helsinki:  Into-Kustannus, 2011.  ISBN 978-952-264-078-9
Ylönen, Matti: Veroparatiisit: 20 ratkaisua varjotalouteen.  Helsinki:  Like: Into, 2008.  ISBN 978-952-01-0264-7
Kosonen, Katri: Veroparatiisit, verosuunnittelu ja veronkierto. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 2013, 109(3). vsk, s. 383-398.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
TJN:n luettelo veroparatiiseista (Arkistoitu – Internet Archive) Tax Justice Networkin luettelo maailman veroparatiiseista ja taloussalailua harjoittavista maista.
IMF:n sivu veroparatiiseista (englanniksi)
MOT: Postia veroparatiisista Yle 8.4.2013.
Finnwatch: Veroparatiisien pöytälaatikkoyhtiöillä suuri rooli suomalaisyritysten omistusrakenteissa Finnwatch 07.01.2014.
HS selvitti: Suomalaisjohtajat keräävät palkkioita veroparatiiseista (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 19.1.2014.
Rajavartiolaitos

| Rajavartiolaitos Gränsbevakningsväsendet> RVL |
| --- | --- |

 Rajavartiolaitoksen esikunta Helsingin Sörnäisissä.
Perustettu:  1919
Tehtävä:  Rajojen valvonta, rajatarkastukset, rikostorjunta, merialueen turvallisuus, ympäristövahinkojen torjunta, kansainvälinen yhteistyö ja maanpuolustus
Ministeriö:  Sisäministeriö
Sijainti:  Vilhonvuorenkatu 6 Helsinki
Valtio:  Suomi
Päällikkö:  v-amir Markku Hassinen
Työntekijöitä:  3 070 (2023)
Vuosibudjetti:  633,8 milj. € (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Suomen Rajavartiolaitos (ruots. Gränsbevakningsväsendet), lyh. RVL tai Raja, on sisäministeriön alainen Suomen sisäisestä turvallisuudesta vastaava viranomainen. Rajavartiolaitoksen sisäinen järjestys on sotilaallinen ja sen palveluksessa on noin 3 000 henkilöä.
Rajavartiolaitoksen päätehtäviä ovat rajojen valvonta sekä rajatarkastusten suorittaminen. Lisäksi Rajavartiolaitos on johtava meripelastusviranomainen Suomessa. Vuodesta 2019 lähtien se on vastannut ympäristövahinkojen torjunnasta avomerellä. Rajavartiolaitos on esitutkintaviranomainen, joka paljastaa, ehkäisee ja tutkii  toimialaansa liittyviä rikoksia, kuten laittomaan maahantuloon liittyviä rikoksia sekä merellä tapahtuvia rikoksia. Rajavartiolaitos voi suorittaa eräissä tilanteissa myös tulli- ja poliisiviranomaisten tehtäviä. Rajavartiolaitos tekee niin kahden- kuin monenvälistä kansainvälistä yhteistyötä on osa eurooppalaista raja- ja merivartiostoa, joka koostuu jäsenvaltioiden rajavalvonnasta ja palautustoiminnasta vastaavista viranomaisista ja Euroopan raja- ja merivartiovirasto Frontexista.
Schengenin sopimuksen myötä varsinainen rajavalvonta on kohdistettu sopimuksen kattaman alueen ulkorajalle. Suomessa tämä tarkoittaa lähinnä Venäjän-vastaista rajaa ja kansainvälisiä maa-, meri- ja ilmaliikenteen rajanylityspaikkoja, joista liikennemäärältään merkittävin on Helsinki-Vantaan lentoasema. Rajatarkastustehtävät on jaettu Rajavartiolaitoksen, Tullin ja poliisin välillä niin, että poliisi huolehtii sisämaassa sijaitsevilla pienillä lentokentillä suoritettavista rajatarkastuksista, Tulli huolehtii pääosin kalastus- ja lastialusten rajatarkastuksista sekä Rajavartiolaitoksen ohella tavaraliikenteen rajatarkastuksista eräillä itärajan rajanylityspaikoilla. Rajavartiolaitos huolehtii rajatarkastuksista muilla rajanylityspaikoilla.
Rajavartiolaitoksen 17. päällikkönä aloitti syyskuussa 2018 kenraaliluutnantti Ilkka Laitinen. Hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle syyskuun alusta 2019. Laitisen jälkeen päällikkönä aloitti kenraaliluutnantti Pasi Kostamovaara, joka nimitettiin laitoksen johtoon vuoteen 2024 saakka. Vuoden 2025 alusta päällikkönä on toiminut vara-amiraali Markku Hassinen.
Historia

Rajavartiolaitos perustettiin 21. maaliskuuta 1919 valvomaan Suomen rajoja, painopisteenä Neuvosto-Venäjän vastainen raja. Sen henkilöstö muodostui puolustusvoimien palveluksesta siirtyneistä jääkäriupseereista ja aliupseereista sekä varusmiehistä. Alusta asti palvelukseen otettiin myös värvättyä miehistöä. Toiminnan painopisteenä oli levottoman rajan vartiointi ja tuolloin yleisten laittomien rajanylitysten estäminen.
Tästä ajasta kertovat viihteen keinoin historiallisiin esikuviin perustuen muun muassa elokuvat Kaakkois-Suomen, Viipurin läänin, osalta Raja 1918 ja Lapin rajavartioston osalta Mosku – lajinsa viimeinen. lähde?
Väestö ei raja-alueilla pitänyt rajalinjaa merkityksellisenä ja ylitti rajaa vapaasti. Erityisesti Lapissa olosuhteet olivat 1920-luvun taitteessa erittäin levottomat. Muun muassa vuonna 1922 ns. läskikapinan yhteydessä suomalaisten punaupseerien joukko perusti Värriöllä tukkityömaan miehistä noin 300-miehisen sotilasosaston, joka ryösti erään rajavartioaseman ja poistui kenenkään estämättä Venäjälle. Vähäisempää rajan pinnan tiedustelutoimintaa esiintyi huomattavasti.
Historia > Vakinaistaminen

Rajavartiolaitoksen tehtäviin oli alusta lähtien kuulunut osallistuminen maanpuolustukseen, mutta Suomen kohottaessa puolustusvalmiuttaan 1930-luvulla rajavartiostojen valmiustehtäviä lisättiin ja niiden vahvuutta kohotettiin. Vuonna 1931 Rajavartiolaitos vakinaistettiin säätämällä siitä lailla. Asetuksella määriteltiin Salmin, Joensuun, Kainuun ja Lapin rajavartiostot. Väliaikaiseksi jäi tuolloin Kannaksen rajavartiosto. Sitä koskeva uudistus tapahtui vuonna 1936.
Historia > Merivartiolaitoksen perustaminen

Merivartiolaitos perustettiin vuonna 1930 torjumaan kieltolain aiheuttamaa laajamittaista salakuljetusta. Laitoksen tehtäviksi määriteltiin asetuksessa "ylläpitää järjestystä ja turvallisuutta" erikseen määrättävillä merirajan alueilla sekä Laatokalla. Se käytti toimintaansa höyrykäyttöisiä vartiolaivoja ja moottoriveneitä, joista tärkeimpiä olivat nopeakulkuiset vartiomoottoriveneet. Merivartiolaitoksella oli jo suunnitteluvaiheesta lähtien myös maanpuolustuksellinen tehtävä. Sodan aikana merivartiostot toimivat osana laivastoa. Merivartiolaitos yhdistettiin Rajavartiolaitokseen vuonna 1945.
Historia > Talvi- ja jatkosota

Talvi- ja jatkosodan aikana rajavartiostot muodostivat rajapataljoonia, myöhemmin rajajääkäripataljoonia ja osallistuivat taisteluihin muun armeijan rinnalla. Jatkosodan päätyttyä rajalle sijoitetut armeijan yhtymät hoitivat rajavartiointia 1. joulukuuta 1944 saakka, jolloin rajavartiointi siirtyi takaisin Rajavartiolaitoksen vastuulle.
Jatkosodan sotatoimien päättyessä aselepoon rajajääkäripataljoonat vetäytyivät rajalle ja aloittivat samalla sen vartiointi- ja varmistustehtävät. RjP 1 toimi Kaakkois-Suomessa, RjP 2 välillä Imatra–Kitee, RjP 3 Ilomantsista Tohmajärvelle sekä RjP 6 Pielisjärveltä Kuhmoon. Rajajääkäriprikaati toimi ensin ylipäällikön reservinä ja tämän jälkeen III armeijakunnalle alistettuna, keskeisenä tehtävänään varmistaa suomalaisten saksalaisilta valtaamia alueita Lapin sodan tapahtumien edetessä.
Sodan jälkeen toiminnan painopiste oli rajavartioinnissa ja sotilaallisen kyvyn voimakkaassa kehittämisessä. Tähän syynä oli vallinnut sodan tai sisäisen levottomuuden uhka. Vasta vuoden 1947 jälkeen toimintaa alettiin kehittää rauhan ajan rajavartiointia painopisteenä pitäen. Merkittävänä ongelmana oli miehistöaineksen epätasaisuus, johon vaikuttivat huono palkkaus ja heikot työolot. Porkkalan rajavartiostossa vuonna 1948 tehdyn kyselyn mukaan rajajääkärit kokivat asemansa ristiriitaisena: vaikka he olivat työsuhteessa valtioon, heitä kohdeltiin esimiesten taholta kuin varusmiehiä.