Operaatio Plowshare
Historia > Ydinkokeiden valmistelu

Yhdysvallat ja Neuvostoliitto sopivat molempien valtioiden ydinkoetoiminnan keskeyttäneestä tauosta lokakuussa 1958, mikä esti myös operaatio Plowsharen rauhanomaisten kokeiden toteuttamisen. Hanke ei tosin tästä huolimatta kuihtunut; koetauon aikana tehtiin maansiirtokäyttökohteisiin liittynyttä suunnittelutyötä ja voimakkailla perinteisillä räjähdysaineilla tehtyjä koeräjäytyksiä.
Plowshare-ohjelman ydinkoehankkeita lähti suunnittelemaan Manhattan-projektiin sen alkuvaiheilta osallistunut, ja Yhdysvaltain ydinohjelman keskeisiin henkilöihin kuulunut Edward Teller, jonka vuosille 1959-1960 laatimat suunnitelmat olivat varsin kunnianhimoisia. Vuoden 1959 aikana oli tarkoitus toteuttaa useita maansiirtokokeita: kanaalin kaivuukoe Marshallinsaarilla, satama-altaiden räjäytys Alaskan Cape Thompsoniin ja Katallaan, sekä Alaskan niemimaan poikki Port Mollerista kulkeneen kanavan kaivaminen. Saman vuoden aikana oli tarkoitus myös tehdä koeräjäytyksiä, joissa selvitettäisiin ydinräjähteiden käyttökohteita öljy- ja kaivosteollisuudessa. Myös tekopohjavesiluolien räjäyttämisen kokeilemista pohdittiin.
Teller kaavaili vuoden 1959 suuren projektimäärän toteuttamisen jatkuvan aina seuraavan vuoden puolelle, jolloin kaavailtiin toteutettavaksi myös ydinräjäytyksiä hyödyntäneitä fysiikan kokeita ja uusien ydinräjähdemallien koeräjäytyksiä.
Projektisuunnittelu jatkoi etenemistä, ja vuoden 1959 puolivälillä painopiste oli kolmessa pidemmälle kehitellyssä hankkeessa:
Projekti Chariot, viidellä ydinräjäytyksellä toteutettavaksi suunniteltu satama Alaskan Cape Thompsonissa. Satama-altaaseen kulkeva vesiväylä suunniteltiin myös toteutettavaksi neljällä 20 kilotonnin ydinräjähdyksellä, hanketta tosin muokattiin marraskuussa 1960 käyttämääm yhtä 200 kilotonnin ydinpommia ja neljää 20 kt pommia sataman ja väylän rakentamisessa.
Projekti Gnome, suolakerrostumassa räjäytettäväksi suunniteltu kymmenen kilotonnin ydinräjähde isotooppi- ja energiatuotannon tutkimiseksi.
Projekti Ditchdigger, ”puhtaan” ydinräjähteen koe mahdollisia myöhempiä kanavarakennushankkeita silmällä pitäen.
LRL-L:n henkilökunnan valmistelemat projektiehdotukset etenivät DMA:n käsittelyyn, ja niiden valmistelua jatkettiin erilaisilla tutkimuksilla (mm. projekti Chariotin ympäristötutkimukset ja projekti Ditchdiggerin ekologiset tutkimukset) vuosina 1959-1961. Operaatio Plowsharen ydinkokeiden läpivientiä ei voitu kuitenkaan jatkaa valmisteluja pidemmälle tuolloin voimassa olleen ydinkoetauon takia. Plowshare-ohjelmaa vaivasi myös pelko sen budjetin leikkaamisesta Yhdysvaltain kongressissa.
Vuoden 1960 aikana toteutettiin kolme voimakkaita perinteisiä räjädysaineita käyttänyttä koetta (projektit Buckboard, Toboggan ja Scooter). Chariot-hankkeen toteutusta lykättiin keväälle 1962, mikä tarkoitti kesälle 1960 suunniteltujen valmistelevien rakennustöiden peruuntumista koealueella. Projekti Gnomen toteutuksen valmistelut jatkuivat heinäkuussa 1961 Yhdysvaltain alettua valmistelmaan maanalaisen ydinkoetoiminnan jatkamista.
Operaatio Plowshare siirtyi saman vuoden elokuussa Atomienergiakomission sotilaskäyttökohteiden divisioonan (DMA) alaisuudesta vastikään perustetun rauhanomaisten ydinräjähteiden divisioonan (engl. Division of Peaceful Nuclear Explosives, lyh. DPNE) alaisuuteen.