stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Silmänkääntäjä (elokuva)
Juoni

Taian mestari Eisenheim (Edward Norton) rakastuu vanhaan lapsuuden ihastukseensa Sophieen (Jessica Biel) palattuaan monien vuosien jälkeen Wieniin. Mutta hänet halutaan kihlautuvan kruununprinssin Leopoldin (Rufus Sewell) kanssa. Prinssi lopulta huomaa heidän suhteensa syvyyden ja haluaa Eisenheimin pois pelistä. Elokuvan yllättävä käänne muuttaa kaiken aivan täysin. Etsivä Uhl (Paul Giamatti) koittaa selvittää Eisenheimin mysteeriä ja saa lopuksi tietää yllättäviä asioita.
Vaikka elokuvan juoni on fiktiivinen, kruununprinssi Leopoldin hahmo sisältää viittauksen Itävallan kruununprinssi Rudolfiin, joka teki vuonna 1889 itsemurhan rakastajattarensa kanssa Mayerlingin metsästyslinnassa (Mayerlingin tapaus).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edward Norton  | … |  Silmänkääntäjä Eisenheim   |
|  Paul Giamatti  | … |  Etsivä Walter Uhl   |
|  Jessica Biel  | … |  Duchess Sophie von Teschen   |
|  Rufus Sewell  | … |  Kruununprinssi Leopold   |
|  Eddie Marsan  | … |  Josef Fischer   |
|  Jake Wood  | … |  Jurka   |
|  Aaron Johnson  | … |  Nuori Eisenheim   |
|  Eleanor Tomlinson  | … |  Nuori Sophie   |
Aiheesta muualla

Silmänkääntäjä Finnkinon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Taru on totuutta ihmeellisempää Film-o-holic.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Silmänkääntäjä Leffatykki
Sauvosaari

| Sauvosaari |
| --- | --- |
 Valtakatu nähtynä kaupungintalon katolta.
 Sauvosaaren kartta
Kaupunki:  Kemi
Suuralue:  Sauvosaari
Kaupunginosa nro:  11
Pinta-ala:  1,88 km² 
Väkiluku:  3 333  31.12.2021
Työpaikkoja:  4 204 kpl   (31.12.2013)
Osa-alueet:  Sauvosaari, Asema, Meripuisto
Postinumero(t):  94100
Meripuistokatu ja taustalla Selkäsaari
Sauvosaari on Kemin kaupunginosa, joka käsittää kaupungin keskustan ulottuen rautatieasemalta meren rantaan. Sauvosaaresta pohjoiseen on Koivuharjun kaupunginosa ja etelässä Peurasaari. Sauvosaaren kaupunginosa kuuluu Sauvosaaren suuralueeseen.
Tärkeimpiä nähtävyyksiä

Jalokivigalleria
Lumilinna (avoinna vuosittain tammikuusta huhtikuun alkuun)
Kemin kirkko
Kaupungintalon näköalatasanne ja kahvio
Meripuisto, museoalue ja vanha puistopaviljonki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sauvosaari Wikimedia Commonsissa
Kemi
| --- | --- |
Kaupunginosat:   Ajos  Hepola  Karihaara  Karjalahti  Kivikko  Koivuharju  Nauska  Paattio  Peurasaari  Ritikka  Rytikari  Sauvosaari  Syväkangas  Takajärvi  Tervaharju 
Liikenne:   Ajoksen satamarata  Elijärven kaivosrata  Lentoasema  Rautatieasema 
Nähtävyyksiä:   Historiallinen museo  Jäänmurtaja Sampo  Jalokivigalleria  Kaupungintalo  Kirkko  Kulttuurikeskus  Lumilinna  Taidemuseo
Seurantalaite

Seurantalaite voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kameran jalustan yhteydessä käytettävä laite
Takymetrissä oleva laite
Sinfonia nro 14 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 14 op. 135 valmistui keväällä 1969. Teos kantaesitettiin 29. syyskuuta 1969. Se on sävelletty sopraanolle, bassolle, jousiorkesterille ja lyömäsoittimille.
Šostakovitšin neljästoista sinfonia koostuu yhdestätoista laulusta, jotka käsittelevät aiheeltaan kuolemaa. Sanoitukset ovat neljän eri runoilijan — Federico García Lorcan, Guillaume Apollinairen, Wilhelm Küchelbeckerin ja Rainer Maria Rilken — käsialaa. Sinfonia on omistettu Benjamin Brittenille. Teosta voidaan esittää sekä venäjänkielisenä että monikielisenä versiona.
Osat

Adagio. "De profundis" (Lorca)
Allegretto. "Malagueña" (Lorca)
Allegro molto. "La loreley" (Apollinaire)
Adagio. "Le suicidé" (Apollinaire)
Allegretto. "Les attentives I" (Apollinaire)
Adagio. "Les attentives II" (Apollinaire)
Adagio. "À la Santé" (Apollinaire)
Allegro. "Réponse des Cosaques Zaporogues au Sultan de Constantinople" (Apollinaire)
Andante. "O Delvig, Delvig!" (Küchelbecker)
Largo. "Der Tod des Dichters" (Rilke)
Moderato. "Schluß-Stück" (Rilke).
Sergei Kisljak

Sergei Ivanovitš Kisljak (ven. Сергей Иванович Кисляк) (s. 7. syyskuuta 1950 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen diplomaatti, joka aloitti uransa jo Neuvostoliiton ulkoasianhallinnossa. Hän on toiminut Venäjän Washingtonin-suurlähettiläänä vuodesta 2008.
Koulutus ja ura

Kisljak syntyi Moskovassa ukrainalaiseen perheeseen ja on etnisyydeltään ukrainalainen. Vuonna 1973 hän valmistui Moskovan teknillisen fysiikan instituutista ydinfysiikasta insinööriksi. Neuvostoliiton ulkomaankaupan akatemiasta hän valmistui vuonna 1977 ja siirtyi Neuvostoliiton ulkoministeriön palvelukseen 1981, jolloin hänet nimitettiin 2. lähetystösihteeriksi maan pysyvään YK-edustustoon Washingtoniin. Vuosina 1985-1989 hän toimi 1. lähetystösihteerinä samassa asemapaikassa ja NL:n Washingtonin-suurlähetystön konsulina erikoisalanaan aseistariisunta. Vuosina 1989-1991 hän toimi NL:n ulkoministeriön kansainvälisten järjestöjen osaston apulaispäällikkönä. Neuvostoliiton hajottua hän toimi vuosina 1991-1993 Venäjän federaation ulkoministeriön kansainvälisen tieteellisen ja teknisen yhteistyön osaston apulaispäällikkönä ja vuosina 1993-1995 päällikkönä. Vuosina 1995-1998 hän toimi Venäjän ulkoministeriön turvallisuus- ja aseistariisunta-asioiden osaston päällikkönä.
Vuonna 1998 Kisljak nimitettiin ensi kertaa suurlähettilääksi asemapaikkanaan Bryssel. Lisäksi hän toimi Venäjän NATO-lähettiläänä. Vuosina 1998-2003 hän toimi Venäjän federaation apulaisulkoministerinä, kunnes 
hänet nimitettiin Venäjän Washingtonin-suurlahettilääksi  Obaman kauden alkupuolella.
Yhdysvaltojen tiedusteluviranomaiset ovat kuvailleet Kisljakia huippuvakoilijaksi ja vakoilijoiden kouluttajaksi, mutta venäläisten lähteet kiistävät tämän.
Kisljakin tapaamiset Donald Trumpin lähipiiriin kuuluvien Jeff Sessionsin ja Michael T. Flynnin kanssa vuoden 2016 presidentinvaalien alla nousivat mediahuomion kohteeksi, koska niitä yritettiin salata.
Sergei Kljugin

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000  |  korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 1998 | korkeushyppy |  |
Sergei Petrovitš Kljugin (ven. Сергей Петрович Клюгин, s. 24. maaliskuuta 1974 Kinešma) on venäläinen korkeushyppääjä. Hän voitti olympiakultaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä tuloksella 235 senttimetriä. Vuoden 1998 yleisurheilun EM-kilpailuissa Budapestissa hän voitti pronssia.
Urheilu-uransa jälkeen Kljugin on valmentanut muun muassa vaimoaan Viktorija Kljuginaa ja Ivan Uhovia.
Aiheesta muualla

Sergei Kljugin Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten korkeushypyn olympiavoittajat
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sergey Klyugin
Käännös suomeksi
Sjuhundran kihlakunta

Sjuhundran kihlakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Sjuhundran kihlakunta (ruots. Sjuhundra härad) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 263,67 neliökilometriä ja asukasluku 4 539 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Skederid, Rö, Rimbo ja Fasterna.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrtäljen kuntaan.
Sinijuova

Sinijuova on halomuoto, joka näkyy horisonttirenkaan väri-ilmiönä auringon vastaisella puolella taivasta. Se ei varsinaisesti ole itsenäinen haloilmiö, mutta siihen suhtaudutaan kuten muihinkin halomuotoihin.
Sinijuova on pienikokoinen alue horisonttirenkaalla kohdassa, jossa horisonttirenkaan intensiteetti putoaa. Horisonttirengas on auringon puoleisella taivaalla kirkkaampi, mutta tietyssä kohdassa sitä yksi sen aiheuttavista jääkiteiden valon kuluista himmenee vasta-aurinkopistettä kohti mentäessä. Tässä valon kulussa valo heijastuu kiteen sisällä pystysuorasta pinnasta, mutta sinijuovan kohdalla ja sen jälkeen valo menee pystypinnasta läpi. Ensimmäisenä pinnan läpi kulkee punainen valo samalla kun vihreä ja sininen vielä heijastuvat, ja siksi sinijuova näkyy vihertävänä ja sinertävänä.
Sinijuovan paikka horisonttirenkaalla muuttuu auringon korkeuden mukaan. Lähimpänä aurinkoa se on auringon ollessa horisontissa, jolloin sinijuova on 116 asteen atsimuuttikulman etäisyydellä auringosta. Sinijuova etääntyy auringosta, levenee ja  sen värivyöhykkeet kääntyvät viistommiksi auringon noustessa. Tätä havainnollistaa alavasta-aurinkopisteen eli taivaalla  aurinkoa vastapäätä horisontin alapuolella olevan pisteen ympärillä oleva kuvitteellinen 64° säteinen rengas, jonka osia horisonttirenkaalla näkyy.
Sinijuova voi syntyä sekä laatta-, pylväs- että Parry-asentoisista jääkiteistä. Ensimmäisenä ilmiöön kiinnitti huomiota Mika Sillanpää Etelä-Suomessa näkyneessä halonäytelmässä vuonna 1994. Sinijuovan voi Suomessa havaita keskimäärin kerran viidessä vuodessa.
Sinijuovamalawinahven

| Sinijuovamalawinahven |
| --- | --- |
 Koiraspuolinen yksilö
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Kirjoahvenet Cichlasomatinae
Suku::  Pseudotropheus
Laji::  johannii
Kaksiosainen nimi
 Pseudotropheus johannii  Eccles, 1973 
Synonyymit
 Melanochromis johannii 
Katso myös
   Sinijuovamalawinahven Wikispeciesissä   Sinijuovamalawinahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinijuovamalawinahven (Pseudotropheus johannii) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään monesti akvaariossa. David Henry Eccles kuvasi sen tieteelle vuonna 1973.
Sinijuovamalawinahvenkoirailla on musta pohjaväritys, jossa näkyy selkeästi kaksi sinistä vaakaviivaa. Sen evissä on myös sinisiä raitoja. Selkäevä on pitkä ja yhtenäinen. Naaraat ja nuoret yksilöt ovat oranssisia tai keltaisia. Sinijuovamalawinahven on tavallisesti korkeintaan 10 senttimetrin mittainen.
Sinijuovamalawinahventa tavataan ainoastaan Afrikan Malawista sekä Havaijilta Oseaniasta. Sitä tavataan trooppisesta makeasta vedestä, jonka pH-arvo on 8 ja kovuus 9–19.
Sinijuovamalawinahven hyväksyy suurimman osan sille tarjotuista ruuista, mutta sen ruokavalion tulisi koostua ainakin spirulinasta ja pinaatista ynnä muista kasviaineista. Laji on melko aggressiivinen, ja se kannattaa sijoittaa muiden Njassajärvestä kotoisin olevien samankokoisten kirjoahventen seuraan. Jos akvaariossa on useampi uros, sen tulisi olla suuri. Yhtä uroskalaa kohden tulisi olla useampi naaras. Sinijuovamalawinahven on suuhautoja, naaras hautoo munat.
Sergei Klevtšenja

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sergei Klevtšenja |  Sergei Klevtšenja |  Sergei Klevtšenja |  |
Maa:   Venäjä
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 500m |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 1 000m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hamar 1996 | sprintti |  |
|  Kultaa | Hamar 1996 | 1 000 m |  |
|  Kultaa | Hamar 1997 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Calgary 1994 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Hamar 1996 | 500 m |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2001 | 1 000 m |  |
Sergei Konstantinovitš Klevtšenja (ven. Сергей Константинович Клевченя, s. 21. tammikuuta 1971 Barnaul, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen pikaluistelija.
Klevtšenja saavutti Lillehammerin olympialaisissa 1994 hopeaa 500 metrillä ajalla 36,39 ja pronssia 1 000 metrillä ajalla 1.12,85. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli 1 000 metrillä yhdeksäs. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Hamarissa 1996 ja 1997 ja sai MM-hopeaa Calgaryssä 1994. Lisäksi hän oli kuudes 1995. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti Hamarissa 1996 kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,30 ja hopeaa 500 metrillä. Varsovassa 1997 hän oli 500 metrillä neljäs. Salt Lake Cityssä 2001 hän sai pronssia 1 000 metrillä ja oli kuudes 500 metrillä.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 35,00 | Salt Lake City | 10. maaliskuuta 2001 |
| 1 000 m  | 1.08,41 | Salt Lake City | 16. helmikuuta 2002 |
| 1 500 m | 1.49,24 | Calgary | 9. joulukuuta 2001 |
Sirius (satelliitti)

Sirius on SES-Siriuksen (aiemmin Nordic Satellite AB, NSAB) Pohjoismaihin ja Suomeen digitelevisiolähetyksiä välittävä satelliitti.  Nykyiset satelliitit Sirius 2, Sirius 3 ja Sirius 4 sijaitsevat geostationaarisella positiossa 5° itään.
Aiheesta muualla

SES Siriuksen sivut Web archive 2006
SES SIRIUS AB Space Systems Forecast - Satellites & Spacecraft.  heinäkuu 2011. Viitattu 12.8.2018.
Skiftet

Skiftet voi tarkoittaa seuraavia:
Skiftet, Kihti, merenselkä Turun saariston ja Ahvenanmaan välissä
Skiftet-nimisiä aluksia:
SS Skiftet, vuonna 1908 valmistunut ja vuonna 1916 uponnut Bore-varustamon matkustajalaiva
M/S Skiftet, vuonna 1985 valmistunut Ålanstrafikenin saaristolautta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Skiftet”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sergei Katanandov

Sergei Katanandov (2014)
Sergei Leonidovitš Katanandov (ven. Серге́й Леони́дович Катана́ндов, s. 21. huhtikuuta 1955 Petroskoi) on venäläinen poliitikko, joka oli Karjalan tasavallan päämies vuosina 1998–2010. Hänen puolueensa on Yhtenäinen Venäjä. Hän on kansallisuudeltaan venäläinen.
Katanandov suoritti vuonna 1977 Petroskoin yliopiston teollisuusrakentamisen ja kunnallistekniikan tiedekunnassa rakennusalan yliopistollisen tutkinnon toimien sen jälkeen työnjohtajana, työmaasta vastaavana insinöörinä, Petroskoin SMU-1:n pääinsinöörinä (operatiivisesta toiminnasta vastaavana teknillisenä johtajana), Petroskoin pääinsinöörinä ja elementtitalonrakentamisosaston päällikkönä. Filosofian kandidaatin tutkinnon lainopista Katanandov suoritti Luoteisessa valtionpalvelun akatemiassa 1994.
Katanandov valittiin Petroskoin kaupunginneuvoston edustajaksi (kaupunginvaltuutetuksi) vuonna 1990. Petroskoin itsehallinnon päämieheksi (kaupunginjohtajaksi) hänet valittiin 17. huhtikuuta 1994 ja Venäjän federaation paikallishallintoneuvoston jäseneksi 29. toukokuuta 1997. Karjalan autonomisen tasavallan hallituksen puheenjohtajaksi Katanandov valittiin 17. toukokuuta 1998. Katanandovista tuli Venäjän kansanedustuslaitoksen ylähuoneen, liittoneuvoston, jäsen 10. kesäkuuta 1998. Karjalan tasavallan päämieheksi (ennen hallituksen puheenjohtaja) hänet valittiin kansanäänestyksessä 26. maaliskuuta 2000.
Katanandov on naimisissa Natalja Leonidovnan kanssa ja heillä on kaksi lasta, Aleksandr ja Denis, ja viisi lastenlasta.
Katanandov ei kannata puunvientimaksujen korotusta. Venäjän federaation virallinen lehti Rossijskaja gazeta kritisoi Katanandovia siitä, ettei hän ollut Vladimir Putinin tavoitettavissa puhelimitse. Katanandov pahoitteli tapahtunutta.
Katanandov tarjosi 27. huhtikuuta 2007 Tallinnan pronssisoturipatsaalle ja sen yhteyteen haudatuille vainajille uutta sijoituspaikkaa Karjalasta.
Kesäkuussa 2010 presidentti Dmitri Medvedev nimitti hänen seuraajakseen Karjalan tasavallan päämieheksi Andrei Nelidovin.
Arvonimet ja palkinnot

Venäjän insinööriakatemian varsinainen jäsen
Karjalan Tasavallan kansantalouden ansioitunut työntekijä (1995).
Kehotuspalkinnon saaja "Venäjän paras kaupunginjohtaja - 95"- katselmuskilpailuissa.
Potshjeta-kunniamerkilla palkittu (huhtikuu 2000)
Venäjän Poikkeustilakomitean ”Ansioista” – merkki (kesäkuu 2000).
Pyhän jaloruhtinas Daniil Moskovalaisen kunniamerkki (kesäkuu 2000).
Anatoli Kony -mitali (kesäkuu 2000).
Ensimmäisen asteen Vernadski-tähti (joulukuu 2000).
"Taisteluyhteistoiminnan lujittamisesta"-mitali (toukokuu 2001).
Venäjän federaation Liittokokouksen Liittoneuvoston Kunniakirja (joulukuu 2001).
Pietari Suuren mukaan nimetty kansallisen palkinto "Tuntuvasta henkilökohtaisesta panoksesta regioonin sosiaaliongelmien ratkaisemiseen" (huhtikuu 2002).
”Venäjän rakentaja” –kunniamerkki(huhtikuu 2002).
Ensimmäisen asteen Pyhimys Sergei Radonezhski-kunniamerkki (heinäkuu 2002).
Juhlamitali "Venäjän oikeusministeriön perustamisen 200-vuotispäivä" (marraskuu 2002).
"Venäjän federaation yleissivistyksen kunniatyöntekijä" – ansiomerkki (syyskuu 2002).
Venäjän historiallisten kaupunkien ja regionien Liiton säätämä "Panoksesta kansojen perinnön vaalimiseen"-mitali (lokakuu 2002).
IV luokan kunniamerkki "Ansioista Isänmaan edessä" (maaliskuu 2004).
Venäjän federaation Liittokokouksen Liittoneuvoston "Ansioista parlamentarismin kehittämisessä"-ansiomerkki (joulukuu 2004).
Skiitta

Skiitta on luostariyhteisön pääluostarin ulkopuolella sijaitseva pienempi uskonnollinen rakennus, kappeli ja pienen luostariyhteisön asumus tai seremoniallinen palvelupaikka. Ortodoksisessa muodossaan se sisältää pienen alttarin ja ikonostaasin sekä muut uskontokunnan mukaiset yksityiskohdat.
Simon Phillips

| Simon Phillips |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1957 (ikä 67) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Si-Phi, Si 
Aktiivisena:  1969–
Tyylilajit:  rock, hard rock, heavy metal, jazz fusion, jazz
Soittimet:  rummut, perkussiot, koskettimet, basso, kitara
Yhtyeet:  801, Nik Kershaw, Hiromi Trio Project, Phil Manzanera, Toto, The Who, Derek Sherinian, David Coverdale, Judas Priest, Far Corporation, RMS, Gary Moore, Michael Schenker Group, PhD, Doves of Fire, Gordon Giltrap, PSP, Jeff Beck, Mike Rutherford, Jon Anderson, Tears for Fears, Mike Oldfield, David Gilmour, Roxy Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Simon Phillips (s. 6. helmikuuta 1957 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen sessio- ja studiorumpali. Hän tuli tunnetuksi mm. Toto-yhtyeen rumpalina 1992-2015 vuosina. Hänellä on myös oma jazz-yhtye.
Artistit ja yhtyeet, joiden kanssa Phillips on työskennellyt

Whitesnake
Phil Manzanera
Brian Eno
The Who
Pete Townshend
Roger Daltrey
Toto
Jeff Beck
Jimmy Page
Eric Clapton
Jack Bruce
Toyah
Mike Oldfield
Trevor Rabin
Gary Moore
Mick Jagger
Ph.D.
Mike Rutherford
John Wetton
Asia
Stanley Clarke
Derek Sherinian
Nik Kershaw
Jordan Rudess
Judas Priest
Michael Schenker
Hiromi
Jake Shimabukuro
Big Country
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Toto
| --- | --- |
Studioalbumit::   Toto  Hydra  Turn Back  Toto IV  Isolation  Dune - OST  Fahrenheit  The Seventh One  Kingdom of Desire  Tambu  Toto XX  Mindfields  Through the Looking Glass  Falling In Between  Toto XIV 
Livealbumit::   Absolutely Live  Livefields  25th Anniversary - Live in Amsterdam  Falling in Between Live  35th Anniversary - Live in Poland 
Kokoelmat::   Past to Present 1977-1990  Legend
Sinfonia nro 104 (Haydn)

Joseph Haydnin 104. sinfonia D-duurissa ("Lontoo", H. 1/104) on Lontoon King's Theatressa. 4. toukokuuta 1795 kantaesitetty neliosainen sinfonia. Samassa yhteydessä esitettiin 100. sinfonia eli "Sotilassinfonia". Haydn sävelsi kaikkiaan kaksitoista "Lontoon-sinfoniaa" Lontoota varten eikä säveltänyt uusia sinfonioita 104. sinfonian jälkeen. Näiden sinfonioiden esityksiä alettiin kuitenkin pian pitää myös Itävallassa ja eri puolilla muuta Eurooppaa.
Haydnin 104. sinfonian dramaattinen avaus johtaa energiseen allegroon, joka perustuu pääteeman laajamittaiseen kehittelyyn. Toinen osa (Andante) sisältää yksinkertaisen, kiireettömän teeman, joka syvenee melodisuuden ja harmonisuuden laajentuessa. Kolmannen osan menuetti on trio-osiossaan pehmeä ja hienorakenteinen. Finaalissa ("Spiritoso") tukeudutaan kroatialaiseen kansanlauluun (Oj Jelena), jonka Haydn todennäköisesti kuuli Eisenstadtissa. Kansanlauluteemaakin kehitellään kompleksisesti osan kuluessa.
Osat

Adagio – Allegro
Andante
Menuetto. Allegro & Trio
Finale. Spiritoso
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Sirius Satellite Radio

Sirius Satellite Radio on yhdysvaltalainen satelliittiradiopalveluntarjoaja. Sen omistaa Sirius XM Radio, joka omistaa myös XM Satellite Radion, joka on ainoa samalla markkina-alueella toimiva muu palveluntarjoaja. Sirius sai toimiluvan 1997 ja lähetykset se aloitti 1. heinäkuuta 2002.
Siriuksen kautta on mahdollista kuunnella yli 160 radiokanavaa. Tunnetuimpia Siriuksen radiopersoonista on Howard Stern, jolla on omat Howard 100- ja Howard 101 -kanavansa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sirius Satellite Radion kotisivut (englanniksi)
Saparomakaki

| Saparomakaki |
| --- | --- |
 Saparomakaki Prahan eläintarhassa.
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Suku::  Makakit Macaca
Laji::  nemestrina
Kaksiosainen nimi
 Macaca nemestrina  (Linnaeus, 1766) 
 Saparomakakin levinneisyys
Katso myös
   Saparomakaki Wikispeciesissä   Saparomakaki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saparomakaki (Macaca nemestrina) on Bruneisa, Malesiassa ja osissa Indonesiaa, Thaimaata ja Singaporea tavattava makaki. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Taksonomia

Saparomakaki kuuluu kädellisten lahkon makakien heimoon. Sen kaksiosaisen tieteellisen nimen Macaca nemestrina antoi Carl von Linné (Linnaeus) vuonna 1766. Laji Macaca nemestrina sisälsi aiemmin myös alalajin, jota kuitenkin nykyisin pidetään kokonaan omana lajinaan Macaca leonina. Vaikka M. leonina on oma lajinsa, se saattaa risteytyä saparomakakin kanssa.
Koko ja ulkonäkö

Saparomakakien urokset ovat naaraita kookkaampia. Urokset painavat 6,2–14,5 kiloa ja ovat pituudeltaan 495–564 mm. Naaraat ovat painoltaan 4,7–10,9 kiloa ja pituudeltaan 467–564 mm. Uroksilla on lisäksi naaraita suuremmat kulmahampaat. Makakeilla on oliivinruskea turkki selkäpuolelta nha valkoinen vatsapuolelta. Päälaella on mustaa tai ruskeaa karvoitusta. Makakien häntä on lyhyt ja muistuttaa hieman lajin nimen mukaisesti porsaan saparoa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Saparomakakia tavataan Bruneissa, Malesiassa, Thaimaan eteläosissa ja Indonesiaan kuuluvilla Borneon, Sumatran ja Bangkan saarilla. Pieniä kantoja on myös Singaporessa ja Indonesian Natunasaarilla. Ennen saparomakakin alaljina pidetyn M. leoninan levinneisyysalue sijoittuu saparomakakin levinneisyysalueesta pohjoiseen, mutta kahden lajin esiintymisalueen tarkasta rajasta ei ole täyttä selvyyttä.
Saparomakakin tyypillisin elinympäristö pon alankojen tai kukkuloiden sademetsät. Ajoittain sitä tavataan myös soilla. Tiheimmillään kannat ovat koskemattomissa sademetsissä. Laji selviytyy kuitenkin myös maatalouskäytössä olevilla alueilla.
Elintavat

Saparomakakit ovat pääosin päiväaktiivisia ja ne viettävät suuren osan ajastaan maassa. Saparomakait muodostavat 9–81 yksilön ryhmiä, jotka ravintoa etsiessään jakautuvat pienempiin alaryhmiin. Eri alaryhmät pitävät yhteyttä toisiinsa ääntelemällä. Päivittäin makakit liikkuvat ruuanhaussa 825–2964 metriä.
Noin 74% saparomakakien ruokavaliosta koostuu hedelmistä. Muihin ravinnonlähteisiin lukeutuvat esimerkiksi siemenet, lehdet, sienet ja hyönteiset. Saparomakakit ryöstelevät myös ihmisten viljelmiä käyttäen ravinnokseen esimerkiksi papaijoita, maissia ja maniokkia. Ryöstellessään viljelmiä makakit osaavat vältellä ihmisiä. Ne käyvät viljelmillä usein myrskyjen aikaan viljelijöiden ollessa sisätiloissa. Yksi makakeista toimii vartijana ja päästää hälytysäänen ihmisiä havaitessaan.