stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toinen kotimainen kieli
Ruotsin kieli toisena kotimaisena kielenä > Oppilaiden motivaatio ja asennoituminen

Kyösti Julkusen tutkimuksessa "Vieraan kielen oppiminen: A2-kielen opiskelijoiden motivaatio ja kielen valintaan vaikuttaneet tekijät" vuodelta 1998 tutkittiin oppilaiden lähtömotivaatiota ja kielivalintojen syitä peruskoulun viidennellä luokalla. Tutkimusaineistona oli 181 oppilasta Joensuusta. Oppilaat olivat selvästi motivoituneimpia englannin kielen opiskeluun ja ranska, saksa ja venäjä olivat suunnilleen samalla tasolla. Ruotsin osalta motivaatio oli alhaisin lukuun ottamatta yhteiskunnallisen motivaation aspektia, eli näkemystä kielitaidon kuulumisesta yleissivistykseen. Opetusministeriön toimeksiannosta vuonna 1998 tehdyn haastattelututkimuksen perustella 44 % suomenkielisistä oppilaista piti ruotsin kielestä oppiaineena ja 63 % ilmoitti haluavansa opiskella jotain toista kieltä ruotsin sijaan. Ruotsin pakollisuuden kannalla oli 44 % tytöistä ja 19 % pojista. A-kielenä ruotsia opiskelleet suhtautuivat siihen tosin myönteisemmin kuin muut. Heistä 56 % tytöistä ja 41 % pojista oli ruotsin pakollisuuden kannalla.
E. Mustilan tutkimuksessa pyrittiin selvittämään mitkä opiskelumotivaation perusteet parhaiten selittävät lukiolaisten ruotsin kielen opintomenestystä. Hyvin ruotsia osaavat oppilaat (19 %) motivoituivat opiskeluun erityisesti integratiivisista syistä, osallistuivat opetukseen tunneilla ja olivat kiinnostuneita ylimääräisten kielten opiskelusta. Keskinkertaiset oppilaat (45 %) suuntautuivat kotitehtäviin ja monet heistä olivat instrumentaalisesti motivoituneita. Heikoimmat oppilaat (38 %) olivat myös kotitehtäväorientoituneita ja heitä puuttui kokonaan opiskelumotivaatio. Motivaation selitysosuus menestyksestä oli 27,7 %, eli ennen kaikkea ahkeruus ruotsintunneilla ilmeni hyvinä arvosanoina. Laineen vuoden 1991 tutkimuksen mukaan kaupunkikouluissa ruotsin opiskelumotivaatio on selkeästi korkeampi kuin maaseutukouluissa, vaikka yleisessä opiskelumotivaatiossa ei havaittu samanlaisia eroja.
Yhteiskunnallinen keskustelu

Ruotsin kielen opiskelun pakollisuus on herättänyt laajaa yhteiskunnallista keskustelua, jossa sekä pakollisuuden puolustajat että vastustajat viittaavat pedagogisiin seikkoihin. Kaikille annettavan toisen kotimaisen kielen opetuksen puolustajien näkemys on, että vapaaehtoisuus kaventaisi kielitaitoa ja muodostaisi riskin, etteivät ne, jotka haluavat opiskella ruotsia, enää saisi siihen mahdollisuutta. Heidän näkemyksensä on myös, etteivät oppilaat voi itse ennustaa mitä kieliä he tulevaisuudessa tarvitsevat.
Kaikille annettavan toisen kotimaisen kielen opetuksen vastustajien mukaan pakolla ei saavuteta mitään vaan opiskelusta kiinnostuneet oppilaat olisivat motivoituneimpia ja pääsisivät parempiin oppimistuloksiin.
Suomalaisten suhtautumista ruotsin kielen opiskelun pakollisuuteen on mitattu useita kertoja. Taloustutkimus Oy:n vuosien 1990-2003 välillä tekemässä sarjassa mielipidemittauksia noin kaksi kolmasosaa vastaajista on tasaisesti kannattanut ruotsin kielen muuttamista vapaaehtoiseksi. Taloustutkimuksen toisille tilaajille tekemissä mittauksissa 1996 ja 2008 puolet kannatti ruotsin kielen pakollisuutta. Keskeiset poliittiset vaikuttajat suurimmissa puolueissa, kuten esimerkiksi Jyrki Katainen ja Paavo Lipponen, ovat kuitenkin kannattaneet kaikille annettavaa toisen kotimaisen kielen opetusta.
Vapaa kielivalinta ry järjesti bussikampanjan Tampereella ruotsin vapaaehtoisuuden puolesta. Kampanjan suunnittelijan Heikki Orsilan mukaan suomalaista opetusta olisi kehitettävä niin, että pakollisen ruotsin edellyttämät oppitunnit voitaisiin käyttää paremmin opiskelijan omien tarpeiden mukaan.
Aiheesta muualla

Folktinget - Svenska i studentexamen (pdf). (ruotsiksi)
Opetushallitus: Voimassa olevat opetussuunnitelmien ja tutkintojen perusteet (Arkistoitu – Internet Archive).
Opetushallitus: Kieltenopetuksen kehittämishanke 2002–2004 (Arkistoitu – Internet Archive).
Suomen ruotsinopettajat ry.
Oppilaita norjan tunnilla.
Lahden yhteiskoulu
Svenska normallyceum Helsingissä.
Ruotsin kielen opiskelun pakollisuuden poistamista kannattava symboli.
8. huhtikuuta

8. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 98. päivä (99. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 267 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Suoma, Suometar
suomenruotsalainen kalenteri: Rea
ortodoksinen kalenteri: Iiro, Ermo
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Uksáhkká
vanhemmissa kalentereissa: Casimir, Cornelius, Dionysius, Hemming, Lidorius, Perpetuus
Tapahtumia

217 – Rooman keisari Caracalla murhattiin. Hänen murhaajansa oli pretoriaanikaartin prefekti Marcus Opellius Macrinus josta tuli seuraava keisari.
1605 – Ruotsin kuningas Kaarle IX perusti Oulun kaupungin.
1742 – Georg Friedrich Händelin Messias-oratorio ensi-illassa Dublinissa.
1812 – Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri I julisti Helsingin Suomen pääkaupungiksi.
1820 – Milon Venus eli Afroditen veistos löydettiin Egeanmeren Melos- (eli Milos)-saarelta.
1904 – Longacre Square New Yorkissa nimettiin Times Squareksi.
1917 – Virolaisten suurmielenosoitus Pietarissa autonomian puolesta.
1938 – Eduskunta hyväksyi lain Suomessa kymmenen vuoden välein suoritettavasta väestönlaskennasta. Ensimmäinen laskenta oli tarkoitus tehdä vuonna 1940.
1948 – Asekätkentäjutun vuoksi vangittu kenraaliluutnantti A. F. Airo vapautettiin vankilasta lähes kolme vuotta kestäneen vankeuden jälkeen.
1949 – Grankullan nimi suomennettiin virallisesti Kauniaiseksi.
1953 – Jomo Kenyatta tuomittiin Mau Mau -johtajana.
1957 – Stockmannin tavaratalo avattiin Tampereella.
1967 – Wienissä järjestettiin 12. Eurovision laulukilpailu.
1973 – Pablo Picasso kuoli Cannesin lähistöllä.
1976 – Valtiovarainministeri Viljo Luukka sai terveyssyiden vuoksi pyytämänsä eron hallituksesta ja hänen tilalleen tuli liikenneministeriön kansliapäällikkö Esko Rekola.
1978 – Vanha ylioppilastalo vaurioitui tulipalossa Helsingissä.
1979 – Kiina hyväksyttiin Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi.
1983 – David Copperfield teki maailman suurimman taikatempun hävittämällä Vapaudenpatsaan näkyvistä muutamiksi minuuteiksi.
1986 – Clint Eastwood valittiin Carmelin pormestariksi Kaliforniassa 72 prosentin ääniosuudella.
1990 – Televisiosarja Twin Peaksin ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa ABC-kanavalla.
1992 – Eläkkeelle jäänyt tennistähti Arthur Ashe ilmoitti, että hänellä on AIDS, jonka hän oli saanut verensiirrosta sydänleikkauksessa.
1994 – Muusikko Kurt Cobain löydettiin kuolleena asunnostaan Seattlessa; Cobainin perustama Nirvana-yhtye hajosi.
1994 – Puola jätti jäsenhakemuksen Euroopan unionille.
1997 – Zairen presidentti Mobutu Sese Seko julisti koko maan hätätilaan pitkään jatkuneiden levottomuuksien vuoksi.
2005 – Paavi Johannes Paavali II:n hautajaiset.
2011 – SM Entertainment perusti kiinalais-eteläkorealaisen K-pop-ryhmän, Exon.
Kuolleita

217 – Caracalla, Rooman keisari (s. 186)
632 – Karibert II, Akvitanian kuningas (s. 608)
1143 – Johannes II Komnenos, Bysantin keisari (s. 1087)
1364 – Juhana II Hyvä, Ranskan kuningas (s. 1319)
1492 – Lorenzo de' Medici, italialainen valtiomies (Firenzen tasavallan tosiasiallinen johtaja) (s. 1449)
1819 – David Lönneström, suomalainen kirkkoherra ja arkkiveisujen tekijä (s. 1746)
1848 – Gaetano Donizetti, italialainen säveltäjä (s. 1797)
1860 – István Széchenyi, itävaltalainen kreivi ja poliitikko (”suurin unkarilainen”) (s. 1791)
1931 – Erik Axel Karlfeldt, vuoden 1931 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ruotsalainen kirjailija (s. 1864)
1936 – Robert Bárány, vuoden 1914 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut itävaltalainen lääkäri (s. 1876)
1938 – Suzanne Valadon, ranskalainen taidemaalari (s. 1865)
1945 – Waldemar Karhumäki, suomalainen vakuutustarkastaja ja lastenkirjailija (s. 1880)
1946 – Alvin Victor Donahey (”A. Victor Donahey”), yhdysvaltalainen poliitikko ja Ohion kuvernööri (s. 1873)
1950 – Vatslav Nižinski, puolalaissyntyinen venäläinen balettitanssija (s. 1890)
1959 – Eero Aaku, suomalainen pankkiylitarkastaja (s. 1898)
1973 – Pablo Picasso, espanjalainen taiteilija (Guernica) (s. 1881)
1981 – Omar Bradley, yhdysvaltalainen kenraali (s. 1893)
1983 – Kauko Käyhkö, suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä (s. 1916)
1984 – Pjotr Kapitsa, vuoden 1978 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut neuvostoliittolainen fyysikko (s. 1894)
1991 – Per Yngve Ohlin (”Dead”), norjalainen laulaja ("Mayhem") (s. 1969)
1992 – Daniel Bovet, vuoden 1957 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut sveitsiläissyntyinen italialainen farmakologi (s. 1907)
1993 – Marian Anderson, yhdysvaltalainen kontra-altto (s. 1897)
1993 – Fritz-Hugo Backman, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (s. 1907)
2007 – Osmo Harkimo, suomalainen elokuvaaja (s. 1923)
2010 – Teddy Scholten, alankomaalainen laulaja (s. 1926)
2013 – Sara Montiel, espanjalainen näyttelijä ja laulaja (s. 1928)
2013 – Margaret Thatcher, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri 1979–1990 (s. 1925)
2017 – Georgi Gretško, neuvostoliittolainen kosmonautti (s. 1931)
2018 – Petri Ahoniemi, suomalainen liikemies, sijoittaja ja toimittaja (s. 1959)
2018   – Chuck McCann, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1934)
2020 – Hiphei, intialainen poliitikko (s. 1937)
2022 – Arvi Ilonen, suomalainen arkkitehti (s. 1933)
2023 – Michael Lerner, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1941)
2024 – Peter Higgs, vuoden 2013 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut brittiläinen teoreettinen fyysikko (s. 1929)
Juhlapäiviä

Kansainvälinen romanipäivä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 8. huhtikuuta: |  |
:   Kansainvälinen romanipäivä  John Hicks 563 eaa. – Buddhalaisuuden perustaja Siddhartha Gautama syntyi.  1605 – Ruotsin kuningas Kaarle IX perusti Oulun kaupungin.  1812 – Helsingistä tuli Suomen pääkaupunki.  1859 – Itävaltalainen filosofi Edmund Husserl syntyi.  1904 – Englantilainen taloustietelijä John Hicks syntyi.  1917 – Noin 40 000 virolaista osallistui itsenäisyyden puolesta järjestettyyn suurmielenosoitukseen Pietarissa.  
Katso myös: kalenteri ~ 7. huhtikuuta, 9. huhtikuuta
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Jarkko Ahola

| Jarkko Ahola |
| --- | --- |
 Jarkko Ahola esiintymässä Down By The Laituri -festivaaleilla 27. heinäkuuta 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  J. Ahola
Tyylilajit:  heavy crooner, rock, pop, oopperapop
Soittimet:  laulu, kitara, basso
Yhtyeet:  Teräsbetoni, Northern Kings, AHOLA, Dreamtale
Aiheesta muualla
www.jahola.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jarkko Kalevi Ahola (s. 24. elokuuta 1977 Toijala) on suomalainen muusikko.
Suuren yleisön tietoisuuteen Ahola tuli Teräsbetoni-yhtyeen solistina, basistina sekä yhtenä kolmesta lauluntekijästä. Vuonna 2011 perustamassaan AHOLA-kokoonpanossa Jarkko Ahola esittää englanninkielistä hard rock -musiikkia.
Ahola osallistui Teräsbetoni-yhtyeensä kanssa vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun kappaleella ”Missä miehet ratsastaa”.
Ahola on laulanut Raskasta joulua -kokoelmalevyillä. Hän kuuluu sinfonista metallia esittävään Northern Kings -lauluyhtyeeseen. Ahola esiintyy myös akustisesti uudelleentulkiten rockin klassikoita.
Ahola on julkaissut neljä sooloalbumia. Ave Maria – Joulun klassikot (2012) on myynyt tuplaplatinaa ja Suojelusenkeli – Joulun klassikot 2 (2014) platinaa.
Ura

Ahola kiinnostui musiikista 13-vuotiaana innostuttuaan rumpujen soittamisesta. Hän lauloi kavereiden kanssa perustetussa yhtyeessä JVS (myöhemmin Tribunes). Kahden vuoden ja yhden demon jälkeen yhtye kuitenkin hajosi.
Antti Mäkelä kutsui Aholan High Voltage -nimiseen yhtyeeseen. Ryhmä ehti tehdä pari demoa, kunnes lopetti toimintansa jäsentensä ajanpuutteen vuoksi. Myöhemmin Ahola ja High Voltagessakin toimineet Antti Mäkelä sekä Krisse Leppänen päätyivät yhteen coveryhtye Helmisetissä.
Ensimmäinen yhtye, jolle Ahola sävelsi oli 1996 perustettu Bulldozer. Yhtye soitti yhdessä pitkään ja voitti paikallisen kilpailun, mutta teki vain muutaman keikan. Demojen teko vei pari vuotta, sillä rumpali vaihtui kesken kaiken ja äänitys kohtasi teknisiä ongelmia. Omakustanne Love/Hate julkaistiin vuonna 2000. Yhtye hajosi saman vuoden lopulla, syinä muun muassa jäsenten henkilökohtaiset kiireet ja näkemyserot tulevaisuudesta.
Vuosina 2002–2003 Jarkko Ahola soitti ja lauloi coveryhtyeissä Two, Critical Mess ja X-tasy. Hän teki ohessa myös omia soolokappaleitaan. Näihin aikoihin syntyivät myös Teräsbetoni  yhdessä Viljo Rantasen ja Arto Järvisen kanssa sekä Cosmic Spell (Ahola & Heikki Ahonen ja Ville Terämä).
Vuoden 2003 lopussa Dreamtale pyysi Aholaa laulajakseen. Ahola levytti heidän kanssaan albumin Difference, mutta erosi yhtyeestä vuonna 2005 keskittyäkseen Teräsbetoniin, joka oli juuri aloittanut Metallitotuuden nauhoitukset.
Myöhemmistä produktioista merkittävimpiä ovat olleet yhteistyö Laivaston ja Ilmavoimien orkestereiden kanssa suursuosion saaneissa Queen-konserteissa (2011 ja 2013), jotka olivat kunnianosoituksia Queenille ja Freddie Mercurylle. Aholan ääniala on kolme oktaavia.
Vuonna 2012 ilmestynyt Ave Maria – Joulun klassikot -sooloalbumi on myynyt tuplaplatinaa, yli 40 000 kappaletta. Platinalevyn raja ylitettiin jouluna 2013. Albumi ja sen ympärille tehty konserttikiertue sai hyvät arvostelut ja medianäkyvyyttä. Debyyttialbumi sai jatkoa 14. marraskuuta 2014, jolloin julkaistiin platinaa myynyt Suojelusenkeli – Joulun klassikot 2. Albumit sisältävät joululauluja, oopperapopia sekä hengellistä ja klassista musiikkia.
Ahola osallistui vuonna 2015 Tähdet, tähdet -televisiosarjaan ja sijoittui kisassa kolmanneksi Laura Voutilaisen ja Waltteri Torikan jälkeen. Hän on esiintynyt yhteiskonserteissa Waltteri Torikan kanssa.
Ahola julkaisi vuonna 2018 Mä tuun sun luo -levyn, joka poikkeaa edellisistä sooloalbumeista: levyllä on Aholan omia kappaleita, joissa kuuluvat vaikutteet hänen omista suosikkiartisteistaan ja heidän kappaleistaan. Maalis- ja huhtikuussa 2019 Ahola teki Piano/Forte-kiertueen.
Vuonna 2019 julkaistiin coveralbumi Metallisydän joka sisältää suomen- ja englanninkielisiä covereita sekä levyn nimikkokappaleen joka aiemmin levytettiin Teräsbetonin nimissä.
Vuonna 2020 Jarkolta ilmestyi uusi coverversio Pave Maijasen Ikävä-kappaleesta
Syyskuussa 2021 ilmestyi Tomi Lindblomin kirjoittama Jarkko Aholan elämäntarina: Jarkko Ahola - Mies ja ääni.
Diskografia > Sooloalbumit

Ave Maria – Joulun klassikot (2012)
Suojelusenkeli – Joulun klassikot 2 (2014)
Romanssi (2016)
Mä tuun sun luo (2018)
Metallisydän (2019)
Joulun rauhaa (2023)
Diskografia > AHOLA

Stoneface (2012)
Tug of War (2014)
Diskografia > Teräsbetoni

Metallitotuus (2005)
Vaadimme metallia (2006)
Myrskyntuoja (2008)
Maailma tarvitsee sankareita (2010)
Diskografia > Muut

Difference (2005) Dreamtalen kanssa
Big Band Goes Heavy (2010) Oulu All Star Big Bandin kanssa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jarkko Ahola Wikimedia Commonsissa
J. Ahola – kotisivut
AHOLA - yhtye – the band
Jarkko Ahola lauluntekijänä – Fono.fi
| n k Dreamtale |
| --- | --- |
 Erkki Seppänen  Rami Keränen  Seppo Kolehmainen  Akseli Kaasalainen  Pasi Ristolainen  Arto Pitkänen   Tomi Viiltola  Jarkko Ahola  Nils Nordling  Esa Orjatsalo  Mikko Mattila  Alois Weimer  Turkka Vuorinen  Petteri Rosenbom  Rolf Pilve 
Albumit:  Beyond Reality  Ocean’s Heart  Difference  Phoenix  Epsilon  World Changed Forever  Seventhian ...Memories of Time 
Singlet:  ”Wellon”  ”Payback”  ”Take What the Heavens Create”  ”Tides of War”  ”Join the Rain”  ”Sleeping Beauty”  ”The Glory”  ”Wellon”  ”Battleheart” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Ahola Dreamtalen kanssa Tampereen Yo-talon lavalla vuonna 2004
Tiedustelulentokone

Mirage III -hävittäjän tiedusteluversion kameravarustus.
Tiedustelulentokone on sotilaskäytössä oleva lentokone, jota käytetään kriisi- ja sotatilanteissa tiedon keräämiseen vastustajan joukkojen liikkeistä ja ryhmityksistä, sekä rauhan aikana erilaisiin valvontatehtäviin, esimerkiksi merivalvontaan. Tiedustelukone on yleensä normaalista sarjatuotantokoneesta tiedustelutarkoitusta varten kehitetty, valokuvauskameroilla ja elektroniseen tiedusteluun sopivilla laitteilla varustettu versio. Tiedustelukoneiden rinnalla käytetään nykyään, etenkin sotatilanteessa,  miehittämättömiä tiedustelulennokkeja.
Tiedustelukoneita käytetään myös siviilitarkoituksiin, kuten kartoitusvalokuvaukseen sekä raja- ja liikennevalvontaan.
Kuuluisa tiedustelukone Lockheed Martinin SR-71 Blackbird. Kone on tunnettu maailman nopeimpana lentokoneena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiedustelulentokone Wikimedia Commonsissa
Atos Wirtanen

| Atos Wirtanen |
| --- | --- |
 Atos Wirtanen 1940-luvulla.
Kansanedustaja
 1.9.1936–28.3.1954  
Ryhmä/puolue:  SDP, SKDL
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1906 Saltvik
Kuollut: 10. maaliskuuta 1979 (73 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja
Atos Kasimir Wirtanen (27. tammikuuta 1906 Saltvik – 10. maaliskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka toimi SDP:n ja SKDL:n kansanedustajana vuosina 1936–1954.  Wirtanen oli aikakautensa johtavia suomalaisia vasemmistointellektuelleja. Hänet tunnettiin filosofina, vapaa-ajattelijana ja demokraattisena sosialistina. Wirtanen oli myös yksi merkittävimmistä työväenliikkeen yhteinäisyyden puolestapuhujista, joka kannatti avoimesti sosialidemokraattien ja kommunistien yhteistyötä. Jatkosodan aikana hän kuului niin sanottuun rauhanoppositioon. Sosialidemokraatteja edustanut Wirtanen siirtyi sodan jälkeen SKDL:n riveihin, mutta jätti 1950-luvulla myös kansandemokraattisen liikkeen.
Tuotanto

Itseoppineen Wirtasen merkittävimmät vaikuttajat olivat Charles Darwinin ja Friedrich Nietzschen kaltaiset ajattelijat. Wirtasen muistelmien mukaan pitkäaikaisella ystävällä ja työtoverilla Ragni Karlssonilla oli merkittävä vaikutus hänen filosofisen ajattelunsa kehityksessä. Wirtanen oli erityisen kiinnostunut Nietzschestä, josta hän laati pienimuotoisen tutkielman. Wirtanen suunnitteli teoksensa julkaisemista myös saksaksi ja saikin käsikirjoituksestaan myönteisen arvion Thomas Mannilta. Nietzschen lisäksi hän julkaisi vastaavat tutkielmat August Strindbergstä ja V. I. Leninistä. Presidentti Urho Kekkosen kerrotaan arvostaneen Wirtasen näkemyksiä Leninistä ja käyttäneen niitä puheissaan.
Yhteiskunnallisten ja poliittisten teosten ohella Wirtasen tuotanto käsittää runoja, kaunokirjallisuutta ja filosofisia aforismikokoelmia. Hänen omat muistelmansa ilmestyivät vuosina 1964 ja 1972. Wirtasen julkaisemattomaksi jäänut pääteos oli Naturen kontra historien, jota hän valmisteli ennen kuolemaansa yli kymmenen vuoden ajan. Esseekokoelma oli tarkoitettu jatkoksi 1959 ilmestyneelle teokselle Tekniken, människan, kulturen. Osa käsikirjoitukseen sisältyneistä esseistä julkaistiin vuonna 1984 Claes Anderssonin toimittamana nimellä Och så vidare?. Vuonna 2012 ilmestyi Christina Anderssonin ja Claes Anderssonin toimittama antologia Atos, en vänbok, jossa Wirtasen ystävät muistelevat häntä. Teokseen ovat Anderssonien ohella kirjoittaneet muun muassa Bengt Ahlfors, Elisabet Hermodsson, Claes Hylinger, Per Olov Jansson, Yrsa Stenius ja Birgitta Ulfsson. Lisäksi Svante Lundgren käsittelee artikkelissaan Wirtasen toimintaa juutalaispakolaisten avustamiseksi. Sotavuosien tapahtumista Wirtanen kertoo myös Yleisradion draamadokumentissa Sodan ja rauhan miehet (1978).lähde?
Yksityiselämä

Wirtasen ensimmäinen puoliso oli kirjailija Maj-Lis von Wachenfeldt, jonka kanssa hän oli avioliitossa 1942–1943. Vuonna 1954 Wirtanen avioitui tanssitaiteilija Irja Hagforsin kanssa. Wirtanen oli vapaaehtoisesti lapseton. 1940-luvulla Wirtanen oli pitkään Tove Janssonin rakastettu ja avopuoliso. Kyseessä oli Janssonin elämän vakavin miessuhde. Hänen mukaansa pari seurusteli seitsemän vuoden ajan suunnitellen avioliittoa ja jopa perheen perustamista, mutta aikeet kariutuivat Wirtasen päättämättömyyteen.
Muuta

Wirtanen on Lars Janssonin ohella Tove Janssonin luoman Nuuskamuikkusen esikuva ja hahmon vihreä hattu on lainattu häneltä. Wirtasen ideasta Jansson ryhtyi piirtämään Muumipeikko-sarjakuvia, joista ensimmäiset julkaistiin Ny Tidissä lokakuussa 1947. Janssonin piirtämän Nuuskamuikkusen on myös sanottu muistuttavan ulkonäöltään Wirtasta. Lisäksi Wirtanen oli esikuvana Viking Sundin hahmolle Jörn Donnerin romaanissa Isä ja poika (1985).
Teoksia

Den skapande handen.  Helsingfors:  tekijä, 1931.
Kaos och kristall.  Helsingfors:  Söderström, 1935.
Svenska folkpartiet, socialdemokratin och det förestående valslaget.  Helsingfors:  Finlands svenska arbetarförbund, 1939.
Stoft och öde.  Helsingfors:  Söderström, 1941.
Amor fati : dikter.  Stockholm:  Bonnier, 1942.
Ett enat Norden : morgondagens nödvändighet.  Helsingfors:  Söderström, 1942.
Nietzsche : den otidsenlige.  Helsingfors:  Söderström, 1945.
Ofärd och gryning : artiklar åren 1933-1946.  Helsingfors:  Arbetarförlaget, 1945.
Atos Wirtanen skriver brev till en kamrat.  Helsingfors:  tekijä, 1945.
Socialdemokratins väg.  Helsingfors:  tekijä, 1948.
Framåt – men hur? Tankar om arbetarrörelsens samverkan och enhet.  Helsingfors:  Socialistiska enhetspartiet, 1951.
Framtida.  Helsingfors:  tekijä, 1951.
Tekniken och människan : ett darwinistiskt-marxistiskt perspektiv.  Helsingfors:  tekijä, 1951.
Mygg med musköt.  (nimimerkillä Musketören)  Helsingfors:  tekijä, 1951.
Tekniken, människan, kulturen : teknokratisk historietolkning.  Uppsala:  Bokgillet, 1959.
August Strindberg : Liv och dikt.  Helsingfors:  Söderström, 1962.
Mot mörka makter.  Helsingfors:  Söderström, 1963.
Aforistik i urval.  Helsingfors:  Söderström, 1965.
Wirtanen, Atos ; Kajanti, Caius (toim.): Salaiset keskustelut : eduskunnan suljettujen istuntojen pöytäkirjat 1939-1944.  Helsinki:  Caius Kajanti, 1967.
Lenin : Elämä ja työ.  Helsinki:  Tammi, 1970.
Politiska minnen.  Helsingfors:  Söderström, 1973.  ISBN 951-52-0144-6
Wirtanen, Atos ; Andersson, Claes (toim.): Och så vidare? : betraktelser av en utopist i vår tid.  Helsingfors:  Söderström, 1984.  ISBN 951-52-0925-0
Teoksia > Suomennetut teokset

Yhtynyt Pohjola : huomispäivän välttämättömyys.  Helsinki:  Söderström & Co, 1943.
Sosialidemokratian tie.  Helsinki:  tekijä, 1948.
Eteenpäin – mutta miten? Ajatuksia työväenliikkeen yhteistyöstä ja yhtenäisyydestä.  Helsinki:  Sosialistinen yhtenäisyyspuolue, 1951.
Tekniikka ja ihminen : darwinistis-marxilaisia näköaloja.  Helsinki:  tekijä, 1951.
August Strindberg : Ihminen ja kirjailija.  Helsinki:  WSOY, 1962.
Pimeitä voimia vastaan.  Helsinki:  Aalto, 1964.
Poliittiset muistelmat.  Helsinki:  Otava, 1972.