Paula Havaste
Elämä ja ura

Havaste valmistui ylioppilaaksi Rovaniemen keskustan lukiosta. Hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1987. Hän väitteli filosofian tohtoriksi kirjallisuustieteestä Oulun yliopistosta vuonna 1998. Väitöskirja Tarzan ja valkoisen miehen arvoitus (Like 1998) käsitteli miehisiä malleja Tarzan-kirjoissa. Havaste on työskennellyt kirjallisuuden tutkijana, opettajana, suomentajana, kriitikkona ja toimittajana.
Havasten kipinä kirjailijanuralle syntyi hänen ollessaan äitiyslomalla kolmannen lapsensa syntymän jälkeen. Havaste vertaili omaa elämäänsä historian kulkuun ja ihmisten arkipäivän elämään aikaisemmin. Hän tutustui kansanperinteeseen ja kirjoitti vanhojen runojen ja kertomusten innoittamana kohtauksia savupirtissä asuvan naisen elämästä.lähde? Työn tuloksena julkaistiin vuonna 2003 Havasteen esikoisromaani Kymmenen onnen Anna, joka sai kiittävän vastaanoton. Toisessa romaanissaan Kotasavun Marja (2004) Havaste valottaa saamelaisten historiaa, savupirttien ja kotalappalaisten aikaa. Myös Havasteen kolmas kirja Lapinmaan Nilla (2005) sijoittuu pohjoisen maisemiin ja sai kiitosta tarkasta ajankuvauksesta ja hahmojen todentuntuisuudesta.lähde? Romaani kuvaa kristinuskon leviämistä syrjäseuduille. Sarjan neljäs ja viimeinen osa, Maaren, samaanien sukua (2008) kuvaa muinaisten uskomusten maailmaa ja yhdistää edelliset osat toisiinsa.
Havasteen romaanien päähenkilöt elävät pakanuuden ajan Pohjois-Suomessa uskoen enteisiin ja vanhoihin jumaliin, tehden entisaikojen taikoja ja käyttäen luonnon yrttejä parantamiseen. Tarut ja taikuus ovat osa heidän elämäänsä, jossa selviäminen on usein pienestä kiinni. Pakkastalvet verottivat voimia, kun ruoka oli vähissä ja olot ankarat. Romaaneissa oikean parannuskeinon tunteminen tai taitava ansalankojen virittely saattoi pelastaa lapset ja perheen. Kirjoja on kiitetty historiallisten yksityiskohtien paikkansapitävyydestä, kiinnostavasta tietoaineksesta, kauniista luonnonkuvauksesta ja vauhdikkaasta juonesta.lähde? Romaanien kerrontateknisessä rakenteessa erottuu Havasteen ura kirjallisuuden tutkijana.
Kaksi rakkautta (2010), Yhden toivon tie (2012) ja Kolme käskyä (2013) on Lapin sodan aikaan ja jälleenrakennuksen ensimmäisiin vuosiin sijoittuva trilogia, jonka tapahtumapaikkana on Havasteen lapsuuden kotikaupunki, Rovaniemi.
Loitsukirja (2007) on tietokirja, jonka kalevalamittaisiin loitsuihin liittyy kertomuksia loitsujen entisaikojen käyttötavoista ja ehdotuksia uudesta humoristisesta nykykäytöstä. Loitsukirjan kalevalamittaisisista runoista on tehty sävellyksiä ja teatteriesitys. Kalevalan ja Kantelettaren juhlavuonna ilmestyi Taika päivässä. 365+1 suomalaista taikaa (Gummerus 2015). Se kokoaa yhden Havasteelle tyypillisen perusteellisen taustatyön alueista: loitsut ja taiat.
Vihat-sarja (Tuulen vihat 2014, Maan vihat 2015, Veden vihat 2016 ja Lumen armo 2016) kuvaa 1200-luvun lopun Suomea ja Itämeren lähimaita, joissa taioilla ja uskomuksilla on elävä merkitys. Historialliset tapahtumat kerrotaan selviytymistarinoina, päähenkilö Kerten arjen kautta.
Saarenmaa-sarja (Pronssitähti 2018, Vierashuoneet 2019, Morsiusmalja 2020 ja Saarelaislaulu 2021) sijoittuu neuvostoajan Viroon, vaarallisiin vuosiin, jolloin Saarenmaalta vietiin junalasteittain ihmisiä Siperiaan. "Ihmisten enemmistö kulki sopeutumisen tietä. Neuvostovallalle ei näkynyt loppua, joten elämää oli jatkettava. Paula Havaste kuvaa tätä mukautumisen pohjatilannetta, elämänmenoa annetuissa rajoissa." Arki tarjoaa silti myös onnen hetkiä, etenkin kun Viljan mies Villem saa tunnustusta runoistaan. Koko pieni perhe saa uuden tehtävän, kun kotitalosta pihapiireineen tulee neuvostotaiteilijoiden lomaparatiisi. Sarjan neljäs osa päättää sarjan ja kuvaa vuotta 1967, ennen kuin kaikki jälleen muuttui.
Nuijasodasta kertovat Laahus (2021) ja Lieka (2022) aloittavat uuden historiallisten romaanien sarjan. Niissä sotaa kuvataan kahdesta näkökulmasta: nuijasoturien mukaan tempautuvan nuoren naisen silmin, ja jälkimmäisessä kirjassa kuninkaan puolella sotivan huovin näkökulmasta. ”En osannut kuvitella, kuinka ajankohtainen nuijasotaan sijoittuva teosparini olisi. Romaanit näyttävät kaksi puolta repivästä sodasta: sotilaan ja siviilin. En päästä Lieka-kirjan päähenkilöä helpolla. Huovi Kristof joutuu pohtimaan tarkkaan, mikä on sotilaan moraali ja mikä siviilien asema sodan jaloissa”, Paula Havaste kertoo.