Garth Snow
Ura

Vuonna 1987 Quebec Nordiquesin toimesta NHL:ään varattu (numerolla 114 kierroksella kuusi) Snow pelasi ammattilaisuraansa edeltävinä vuosina Mainen yliopiston kiekkojoukkueen maalilla. Hän oli voittamassa Mainen joukkueessa kolmea Hockey Eastin mestaruutta, joista kahta ykkösvahtina, ja vuonna 1993 hän oli johdattamassa Mainea NCAA:n mestaruuteen joukkuetovereinaan muun muassa Paul Kariya ja Ferraron veljekset Chris ja Peter. Hänet nimettiin kahdesti, vuosina 1992 ja 1993, Hockey Eastin toiseen tähdistökenttään ja vuonna 1993 hänet nimettiin NCAA:n mestaruusturnauksen tähdistöön.
Snow'n ensimmäinen ammattilaiskausi kului osaksi Nordiquesin farmiseurassa Cornwall Acesissa AHL:ssä, osaksi Nordiquesin riveissä NHL:ssä ja osaksi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa. Hän pääsi pelaamaan kaudella 1993–94 viidessä NHL:n runkosarjaottelussa torjuen kiekkoja prosentilla 87,4. Seuraavan kauden hän pelasi pääasiassa Acesin riveissä AHL:ssä, NHL-otteluja hänelle kertyi runkosarjassa vain kaksi ja pudotuspeleissä yksi. Pysyvästi NHL:ään Snow nousi kaudella 1995–96 Philadelphia Flyersin riveissä; ennen kauden alkua Colorado Avalanche (Nordiques siirtyi Denveriin edellisen kauden päätyttyä) oli kaupannut hänen pelaajaoikeutensa Flyersille vaihdossa kahteen varausvuoroon. Hän pelasi Flyersissa vajaan kolmen kauden aikana yhteensä 90 runkosarjaottelua ja 13 pudotuspeliottelua. Hän toimi pääasiassa seuran kakkosvahtina Ron Hextallin takana, mutta kevään 1997 pudotuspeleissä hän sai enemmän vastuuta ja oli osaltaan johdattamassa Flyersia Stanley Cupin loppuotteluihin, joissa Detroit Red Wings oli kuitenkin vahvempi suoraan voitoin 4–0; Snow pelasi vuoden 1997 pudotuspeleissä Flyersin maalilla 12:ssa ottelussa ja Hextall kahdeksassa. Flyers-vuosiensa parhaan torjuntaprosentin hän saavutti kaudella 1996–97, jolla hän pelasi 35 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 90,3.
Maaliskuussa 1998, ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista, Flyers kauppasi Snow'n Vancouver Canucksiin vaihdossa Sean Burkeen. Snow sai Canucksissa ykkösmaalivahdin aseman kaudeksi 1998–99, jolla hän edusti Vancouveria yhteensä 65:ssä NHL:n runkosarjaottelussa torjuntaprosentilla 90 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 2,93. Seuraavalla kaudella Canucksilla ei ollut selkeää ykkösvahtia, Snow'lle kertyi otteluja yhteensä 32 ja Félix Potvinille 34. Canucks-pestinsä päättymisen jälkeen Snow teki syksyllä 2000 sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa, jossa pelasi vain yhden kauden. Kesällä 2001 hän siirtyi vapaana pelaajana New York Islandersiin, jossa pelasi viimeiset neljä NHL-kauttaan. Ensimmäisillä kahdella Islanders-kaudellaan hän jakoi torjuntavastuun pääasiassa Chris Osgoodin kanssa ja kahdella jälkimmäisellä Rick DiPietron kanssa. Tilastojen perusteella hänen Islanders-vuosiensa ja samalla koko NHL-uransa paras kausi oli kausi 2002–2003, jolla hän pelasi yhteensä 43 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 91,8 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 2,31. NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi, hän pelasi myös vuoden SKA Pietarin riveissä Venäjällä.
Snow päätti pelaajauransa kauden 2005–2006 jälkeen siirryttyään heinäkuussa 2006 New York Islandersin GM:ksi tehtävässä vain runsaan kuukauden toimineen Neil Smithin tilalle. Snow pelasi NHL-urallaan yhteensä 368 runkosarjaottelua ja 20 pudotuspeliottelua.
Snow edusti urallaan maataan kaksissa lajin aikuisten arvokisoissa, Lillehammerin olympialaisten kiekkoturnauksessa vuonna 1994 ja Sveitsissä vuonna 1998 järjestetyissä MM-kilpailuissa. Hänelle kertyi molemmissa turnauksissa viisi ottelua.