stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viljo Suokas
Kuolema

Viljo Suokkaan johtama kahdeksan miehen partio teki kymmenen päivän mittaiseksi suunnitellun retken Muurmannin radalle lokakuussa 1943. Tämä oli Suokkaan 11. operaatio. Partio oli aamuneljältä 4. lokakuuta panostanut radan ja kaksi tuntia myöhemmin he aloittivat hyökkäyksen Sekeen lentokentän lähellä sijainneeseen vihollisen tukikohtaan. Tukikohdasta oli tarkoitus muun muassa saada ruokaa noin 50 kilometrin paluumatkalle omille linjoille. Hyökkäyksen yhteydessä muonavaraston uunin takana piileskellyt vihollissotilas pääsi yllättämään Suokkaan, joka haavoittui vatsaan. Partion miehet kyhäsivät paarit ja kantovuoroja vaihdellen he lähtivät vihollisen takaa-ajamina kuljettamaan alaruumiistaan halvaantunutta Suokasta läheiselle lammelle, josta lentokone olisi noutanut hänet hoitoon. Suokkaan tullessa viimeisen kerran tajuihinsa, hänen kerrotaan kuiskanneen: ”Pojat, minä en jaksa. Ottakaa lakki päästänne ja lukekaa minulle Isä meidän.” Viljo Suokas haudattiin aamukahdeksalta männyn juurikon jättämään kuoppaan, jonka ympäristö miinoitettiin.
Hänet siunattiin kentälle jääneenä Suojärven hautausmaalle. Suokkaan hautaa on sotien jälkeen etsitty kahteen kertaan tuloksetta.
Talo perheelle

Viljo Suokkaan isä, äiti ja kolme siskoa olivat joutunut evakkoon ja heidän kotinsa oli tuhoutunut. Hänen 76-vuotias Juho-isänsä ei ollut suostunut ottamaan hänelle tarjottua huollon apua vastaan, vaan elätti perheensä yhä omalla työllään rautatieläisenä. Suokkaan aseveljet rakensivat rintamalla perheelle uuden kodin, joka luovutettiin heille alle kuukauden päästä hänen kuolemastaan 4. helmikuuta 1943.
Mannerheim-ristin perustelut

»Ylipäällikkö on pvm:llä 13.12.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi vääpeli Viljo Suokkaan.


Jo aikaisemmin, jouduttuaan suorittamaan asevelvollisuuttaan eräässä sissijoukossa, hän saavutti mainetta kykenevänä ja taitavana sissinä. Tätä mainettaan hän on lisännyt koko tämän sodan aikana, jouduttuaan jälleen erääseen sissijoukkoon. Neuvokkuutensa ja päättävän rohkeutensa ansiosta hän kohosi vääpeliksi ja sai oman sissiosaston johdettavakseen. Tämän, vääpeli Suokkaan johtaman osaston seikkailut ovat täysin verrattavissa aikaisempien kuuluisten suomalaisten sissien aikaansaannoksiin ja seikkailuihin. Kaikkea sitä, mitä vääpeli Suokas on näillä retkillään aikaansaanut, ei voida vielä yksityiskohtaisesti selostaa.»
Viljo Suokkaan johtama partio juuri vihollisen alueelle tehdyltä hävitysretkeltä palanneenna 25. lokakuuta 1941.
Viljo Suokas hoidettavana sotasairaalassa mm. vasempaan käsivarteensa Karhumäellä saamiensa vammojen vuoksi 13. joulukuuta 1941.
Vilho Suokkaan aseveljien hänen vanhemmilleen rakentaman talon luovutusjuhla 4. helmikuuta 1943.
Kivikukko

Kivikukko Oulussa vuonna 2013.
Kivikukko on kivirakennelma, joita rakennettiin Suomessa toisen maailmansodan aikana keskeisten rautatieasemien yhteyteen. Ne rakennettiin vara-asemiksi ja kriisiajan junansuorituspaikoiksi ja niiden tehtävänä oli turvata junien kulku kaikissa olosuhteissa.  Kivikukkoja pystytettiin muun muassa Huutokoskelle, Iisalmeen, Kajaaniin, Kokkolaan, Kontiomäelle, Mikkeliin, Ouluun, Pieksämäelle, Riihimäelle, Seinäjoelle, Viinijärvelle ja Ylivieskaan.
Valtionrautateiden vara-asemat rakennettiin kaikki samojen piirustusten mukaan 1940-luvun alussa. Kivikukot muodostuvat maanpäällisestä puolipallon muotoisesta osasta ja maanalaisesta lieriön muotoisesta sirpalesuojasta. Maanpäällinen osa on porakiveä ja sirpalesuoja teräsbetonia. Sirpalesuojat tehtiin täyttämään toisen luokan sirpalesuojan vaatimukset. Sirpalesuoja on halkaisijaltaan 7,5 metriä ja pinta-alaltaan noin 40 neliömetriä. Se sisältää pari pientä oleskelutilaa, ilmastointihuoneen ja käymälän.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kivikukko Wikimedia Commonsissa
Marinointi

Miekkakalapihvi oliiviöljyä, sitruunamehua, paprikaa ja minttua sisältävässä marinadissa.
Marinointi on ruoankäsittelytapa, jossa ruoan raaka-aine, kuten liha, riista, kala tai kasvikset, maustetaan pitämällä sitä hieman happamassa mausteliemessä eli marinadissa. Marinadin ainesosia voivat olla esimerkiksi viini, olut, vesi, viinietikka, ruokaöljy, sipuli ja mausteet.
Suurin osa suomalaisten kuluttamasta lihasta on nykyisin teollisesti marinoitua, koska sitä on helppo valmistaa ruoaksi. Lihamarinadiin on lisätty yleensä öljyn ja mausteiden lisäksi etikan, sitruunamehun tai jogurtin kaltaista hapanta nestettä. Marinadin sisältämillä hapoilla on lihaa mureuttava vaikutus. Lyhytkestoinen, tunnin tai parin, marinointi lähinnä maustaa lihaa, kun taas pitkäkestoinen, yleensä vähintään vuorokauden mittainen marinointi öljypohjaisessa marinadissa myös mureuttaa lihaa. Lihan mureutumiseen tarvitaan aika, jonka kuluttua lihassa olevat entsyymit rikkovat proteiinien rakenteita. Marinadin mureuttava vaikutus perustuu sen happamuuteen. Marinadin mureuttamisen merkitys riippuu siitä, millaista käytetty liha on. Niska- ja kylkiliha on kypsennettävä kauan marinoimisesta huolimatta, kun taas jotkut naudan ruhon osat mureutuvat jo raakakypsytyksessä, joten niiden osalta marinadin mureuttavalla vaikutusella ei ole merkitystä.
1990- ja 2000-lukujen aikana markkinoille on tullut erilaisia valmiiksi marinoituja liha-, kala- ja kanatuotteita, niin kutsuttuja puolivalmisteita, joita käytettäessä marinoinnin vaatima aika jää pois ja varsinainen ruoanlaittoaika lyhenee. Näitä valmiita marinointituotteita ovat makeat chilikastikkeet, barbeque-kastikkeet ja pestot.
Paras marinointikeino on laittaa marinoitava aines ja marinadi suljettuun pussiin, joka laitetaan jääkaappiin. Marinointiaika kestää muutamasta tunnista vuorokauteen. Marinoitavaa ainesta täytyy välillä käännellä.
Sana marinointi (< ransk. marinade < lat. marinus, 'merta koskeva') tarkoittaa alun perin ruoka-aineitten käsittelyä niin, että ne säilyvät purjelaivoilla pitkillä merimatkoilla. Aikoinaan ennen jääkappeja ja pakastimia ainoa keino oli joko suolata tai marinoida ruokatarvikkeet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marinointi Wikimedia Commonsissa
Entwicklung-sarja

Pienoismalli E-100:sta
Entwicklung- eli E-sarjan panssarivaunut olivat saksalaisten toisen maailmansodan aikainen suunnitelma korvata kaikki panssarivaununsa uusilla yhtenäistetyillä vaunuilla, joiden osat olisivat vaihtokelpoisia vaunutyypistä toiseen. Tähän sarjaan kuuluivat:
E-5 – 5–10-tonninen kevyt panssarivaunu, tiedusteluvaunu, panssarintorjuntavaunu ja panssaroitu miehistönkuljetusvaunumallisto.
E-10 – 10–25-tonninen Panzer 38(t)n ja siihen perustuvat vaunut korvaava malli.
E-25 – 50-tonninen Panzer III- ja Panzer IV -panssarivaunut ja niihin perustuvat vaunut korvaava malli.
E-50 – 50–75-tonninen Standardpanzer korvaamaan Panther- ja Tiger-panssarivaunut ja niihin perustuvat vaunumallit.
E-75 – 75–100-tonninen Standardpanzer korvaamaan Tiger II- ja Jagdtiger-vaunut
E-100 – 140-tonninen ”Tiger-Maus ”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Entwicklung-sarja Wikimedia Commonsissa
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut: Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö: Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit: StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut: Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut: SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot: SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut: Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit: Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat: Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Nuudeli

Nuudeliannos sienten kera.
Nuudeleita kuivumassa.
Nuudeli on nauhamainen pastavalmiste. Nuudeleita valmistetaan usein hapattamattomasta taikinasta, joka tehdään vehnästä tai riisistä, mutta myös mungopapuja ja muita vilja- ja palkokasveja käytetään. Nuudelit kypsennetään keittämällä vedessä tai lihaliemessä tai keiton seassa. Nuudelit kuuluvat etenkin aasialaiseen ruokakulttuuriin. Niitä on käytetty Kiinassa yli neljätuhatta vuotta.
Nuudelityyppejä

Lasinuudelit valmistetaan mungopavun jauhosta. Ne ovat läpinäkyviä ja niitä käytetään etenkin salaateissa, keitoissa ja Kevätkääryleiden täytteenä. Lasinuudelit sopivat gluteenittomaan ruokavalioon.
Munanuudelit ovat nuudeleita, jotka sisältävät vehnäjauhojen lisäksi kananmunaa. Parhaan lopputuloksen saavuttamiseksi ne keitetään nopeasti, paistetaan sen jälkeen kovalla lämmöllä ja käytetään esimerkiksi vokkeihin.
Pikanuudelit ovat pienissä muovipakkauksissa myytäviä nuudeleita, joista voi valmistaa nopeasti aterian. Pikanuudeleiden mukana tulee yleensä maustetta tai öljyä tai molempia. Nuudeleiden energiasisällöstä noin 28–87 prosenttia on hiilihydraatteja. Pikanuudelit ovat edullisen hintansa ja nopean valmistuksensa vuoksi muun muassa opiskelijoiden suosiossa.
Rāmen on japanilainen vehnästä valmistettu nuudeli. Sitä käytetään etenkin rāmen-keittoon, johon lisätään nuudeleiden lisäksi pitkään haudutettua lientä sekä lihaa, kananmunaa, merilevää ja/tai kasviksia.
Riisinuudelit valmistetaan riisijauhoista. Ne ovat väriltään valkoisia, ja niitä on niin ohuita kuin paksuja nauhamaisia. Ne kypsyvät nopeasti ja niitä ei tarvitse keittää, vaan nopea liottaminen kuumassa vedessä riittää. Riisinuudeleita voi käyttää esimerkiksi vokkeihin tai keittoihin, kuten vietnamilaiseen phở-keittoon. Ne soveltuvat gluteenittomaan ruokavalioon, jos ne ovat täysin riisijauhoista valmistettuja.
Soba on japanilainen ohut nuudeli, joka valmistetaan tattarijauhoista tai vehnä- ja tattarijauhojen sekoituksesta. Säädösten mukaan nuudelin on sisällettävä vähintään 30 prosenttia tattarijauhoja, jotta sitä voidaan kutsua sobaksi. Sobanuudelit tarjotaan joko viileänä kastikkeen kanssa tai kuumassa liemessä nuudelikeittona.
Sōmen on japanilainen hyvin ohut vehnäjauhoista tai vehnä- ja riisijauhojen sekoituksesta valmistettu nuudeli. Se tarjoillaan yleensä kylmänä dippikastikkeen kanssa.
Udon on japanilainen paksu, vehnäjauhoista valmistettu nuudeli. Se paksuuntuu keitettäessä. Yleisimmin udonia tarjotaan kuumana nuudelikeittona miedosti maustetun liemen ja mahdollisesti lisukkeiden, kuten tempuran, kera.
Vehnänuudelit valmistetaan vehnäjauhoista. Ne kestävät hyvin keittämistä ja imevät itseensä hyvin makuja, joten ne sopivat hyvin kastikkeiden kanssa tarjottaviksi.
Vermisellinuudelit valmistetaan riisijauhon ja tapiokatärkkelyksen sekoituksesta. Ne ovat hyvin ohuita ja lähes läpinäkyviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuudeli Wikimedia Commonsissa
Nuudelin ravintoainekoostumus – Fineli (Arkistoitu – Internet Archive)
Radio86.fi: Nuudelit – kansainvälistä kulttuurivaihtoa parhaimmillaan
Noodle Encyclopedia Britannica (englanniksi)
Aku Rautala

August Ripatti, käytti kirjailijanimeä Aku Rautala (16. elokuuta 1896 Hartola – 12. syyskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija.
Rautala kävi kansakoulun ja Paimion kansanopiston. Hän työskenteli vuosina 1912–1918 konepaja-, rakennus-, saha-, tehdas- ja satamatyöläisenä ja oli vangittuna poliittisista syistä Suomen sisällissodan jälkeen. Vapauduttuaan Rautala toimi Suomen työväenpuolueen toimitsijana Jyväskylässä 1919–1923 sekä WSOY:n palveluksessa ensin varastomiehenä ja myöhemmin 1930–1931 kustannusvirkailijana.
Rautala oli naimisissa kirjailija Iris Uurron kanssa, heidän poikansa oli kirjailija Aku-Kimmo Ripatti. Rautala kuoli jäätyään raitiovaunun alle Helsingissä. Rautala oli yrittänyt hypätä Hakaniementorilla Hämeentie 2:n kohdalla liikkeellä olleen raitiovaunun perävaunun etusillalle mutta epäonnistui ja joutui perävaunun alle, jolloin häneltä katkesi toinen jalka, kylkiluita ja lonkkaluu. Rautala kuoli tunnin kuluttua tajuihinsa tulematta sairaalassa.
Teoksia

Hehkuvan raudan miehiä, novelleja.  WSOY 1930
Kädettömien taistelu, romaani.  WSOY 1930
Markku Pulier eli Kanonisoimaton pyhimys : elämäkertaromaani, kirjoittanut Aku Rautala ; toimittanut ja esittelyn kirjoittanut kirjastoneuvos E. J. Ellilä.   Pertunmaan kunta ja Pertunmaan seurakunta 1975
Suuri uni, runokokoelma.  Ei julkaistu, löytyi jälkeenjääneissä papereissa.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia August Ripatin (Aku Rautalan) e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data
Never Gone

| Never Gone Backstreet Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2003 - marraskuu 2004 Westlake Audio (Hollywood), Dr. Luke's New York (New York), Woodland Ranch (Woodland Hills)
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2005
 Formaatti: CD, CD/DVD, DualDisc
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Jive Records
Listasijoitukset
 Suomen virallinen albumilista: #5
Backstreet Boys:n muut julkaisut
| The Hits: Chapter One 2001 | Never Gone 2005 | Unbreakable 2007 |
Never Gone on Backstreet Boysin vuonna 2005 julkaistu albumi. Backstreet Boys teki levyn myötä comebackin julkaistuaan edellisen levynsä The Hits: Chapter One vuonna 2001. Suunniteltu ilmestymispäivä oli jo vuonna 2004, mutta sitä lykättiin tuntemattomasta syystä vuoden 2005 kesäkuun 14. päivään.
Ensimmäinen albumilta julkaistu single oli "Incomplete" ja sitä seurasi "Just Want You To Know". Kolmas maailmanlaajuinen single on "I Still...". Muita kappaleita ovat esimerkiksi "Weird World", "Beautiful Woman" ja "Climbing The Walls". Never Gone on myynyt platinaa USA:ssa. Se myi 293 000 kopiota julkaisuviikkonsa aikana ja debytoi Billboard 200 -listan kolmossijalla . Japanissa albumi myi 528 000 kopiota ja oli toiseksi suurin lännestä tulleen artistin albumi vuonna 2005.
Never Gone julkaistiin myös DualDisc-versiona. DualDisc sisältää musiikkivideon kappaleesta "Incomplete" ja lyhyen dokumentin videon teosta. Se on julkaistu myös CD:llä ja tuplalevynä DVD:llä.
Tämän albumin jälkeen Kevin Richardsonin erosi yhtyeestä.
Never Gone -kiertue alkoi hieman albumin ilmestymisen jälkeen.
20. joulukuuta 2005 yhtye julkaisi Never Gone "The Videos", mikä sisälsi "behind the scenes" -materiaalia "Incomplete":sta, videon "Just Want You To Know" sekä singlen "I Still..." ja kommentteja Backstreet Boysilta kuvauksista ja videosta.
Kappaleet > Vakiopainos

Incomplete – 3.59  (Dan Muckala, Jess Cates, Lindy Robbins)
Just Want You to Know – 3.53  (Max Martin, Lukasz Gottwald)
Crawling Back to You – 3.44  (Chris Farren, Blair Daly)
Weird World – 4.12  (John Ondrasik)
I Still... – 3.49  (Max Martin, Rami)
Poster Girl – 3.56  (Billymann, Rasmus Bahncke, René Tromborg)
Lose It All – 4.04  (Wally Gagel, Shelly Peiken, Alexander Barry)
Climbing the Walls – 3.43  (Max Martin, Lukasz Gottwald)
My Beautiful Woman – 3.38  (Paul Wiltshire, Victoria Wu)
Safest Place to Hide – 4.40  (Tom Leonard, Robin Lerner)
Siberia – 4.17  (Max Martin, Rami, Alexandra)
Never Gone – 3.46  (Kevin Richardson, Gary Baker, Steve Diamond)
Kappaleet > Euroopan painos

13. Song for the Unloved – 3.40  (Billymann, Chris Rojas)
14. Rush Over Me – 3.28  (Harvey Mason Jr, Damon Thomas, Howie Dorough, AJ Mclean, Nick Carter, Kevin Richardson, Brian Litrell)
Kappaleet > Japanin painos

13. Song for the Unloved – 3.40  (Billymann, Chris Rojas)
14. Rush Over Me – 3.28  (Harvey Mason Jr, Damon Thomas, Howie Dorough, AJ Mclean, Nick Carter, Kevin Richardson, Brian Litrell)
15. Movin’ On – 3.32  (Howie Dorough, Wade Robson, Nate Butler)
Kappaleet > CD- ja DVD-painos

Last Night You Saved My Life. (Dolby 5.1) 3:27
Listasijoitukset

| Lista(2005) | Listasija |
| --- | --- |
U.S. (Billboard 200): 2
Iso-Britannia: 11
Australia (ARIA): 6
Kanada: 1
Uusi-Seelanti (RIANZ): 21
Sveitsi: 3
Itävalta: 4
Ranska: 19
Hollanti: 3
Belgia (Flanders): 13
Belgia (Walonia): 19
Ruotsi: 3
Suomi: 5
Norja: 20
Tanska: 11
Italia: 4
Espanja: 2
Portugali: 8
Japani: 1
Singlet

| Single | Julkaistu |
| --- | --- |
"Incomplete": 28. maaliskuuta 2005
"Just Want You To Know": 4. lokakuuta 2005
"I Still...": 31. tammikuuta 2006
Juha Blomberg

Juha Blomberg on (s. 1961) Radio Suomen valtakunnallisen kanavatoimituksen toimittaja vuodesta 2004. Hän juontaa muun muassa Luonto-Suomi  ja Metsäradio -ohjelmia. Toisinaan hän myös tuottaa legendaarista Puhelinlangat laulaa -ohjelmaa toimien samalla sen toisena juontajana. Aiemmin hän juonsi myös Kiekuu-aamuohjelmaa vuorotellen nykyisin Yle TV1:n Puoli Seitsemän -ohjelmassa juontajana olevan Mikko Kekäläisen kanssa. Blomberg on saanut meriittiä Luonto-Suomi -ohjelmassa, jossa hän otti lähetykseen mukaan myös tasavallan presidentti Sauli Niinistön pelkkänä Saulina Naantalista. Tapaus herätti jopa kansainvälistä huomiota.
Radio Suomen suosittuja Klassikkokäräjiä Blomberg on tehnyt vuodesta 2015 lähtien. Blomiksen luonto -sarjassaan Blomberg kertoo tarinoita luonnosta ja julkaisee tarinoihin liittyviä luontokuviaan.lähde?
Blomberg on myös luontokuvaaja ja satunnainen maailmanmatkaaja. Hän on kierrellyt useissa kehitysmaissa Aasiassa, Afrikassa ja Etelä-Amerikassa tehden juttusarjoja Nenäpäivän, WWF:n ja Plan Suomen kohteista.lähde?
Blomberg on työskennellyt aiemmin myös YleQ:ssa ja Etelä-Savon Radiossa. Radiouransa hän aloitti Mikkelin maakuntaradiossa (myöhemmin Radio Mikkeli ja Etelä-Savon Radio).lähde?
Blomberg avioitui vuonna 2021 Jenni Blombergin kanssa.lähde?
Aiheesta muualla

Juhablomberg.fi
Sherman Firefly

| M4A4 Sherman VC Firefly |
| --- | --- |
 Sherman Firefly
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  ? m
– pelkkä runko:  5,81 m
Leveys:  2,62 m
Korkeus:  2,75 m
Taistelupaino:  33 t
Maksiminopeus:  
– tiellä:  40 km/h
– maastossa:  20 km/h
Pääase:  76 mm O.Q.F. 17 pdr- panssarintorjuntatykki
Muu aseistus:  2 konekivääriä
Panssarointi:  12,5–75 mm
Moottori:  ?
– hevosvoimat:  (Chrysler A57 Multibank) 470 hv
Miehistö:  johtaja, ajaja, ampuja, lataaja
Sherman Firefly on brittiläisellä 76,2 mm O.Q.F 17-pdr-tykillä aseistettu versio yhdysvaltalaisesta M4 Sherman -panssarista. Sitä käytettiin toisessa maailmansodassa.
Fireflyt rakennettiin muuntamalla olemassa olevia M4 Sherman -vaunuja. Alustana käytettiin kolmea mallia: M4, M4 Composite, jossa oli valettu rungon yläosa, ja M4A4, joista britit käyttivät nimiä Sherman I, Sherman I Hybrid ja Sherman V. Yleisin muunnettu vaunu oli M4A4/Sherman V, jossa oli pidennetty hitsattu runko ja Chrysler A57 Multibank -moottori. M4A1-mallia ei voitu käyttää, koska sen pyöristetty valettu runko ei jättänyt tilaa 17-paunaisen tykin ammustelineille. Myös miehistöä vaunuun mahtui vain neljä.
Sherman Firefly tuli liittoutuneiden käyttöön juuri ennen Normandian maihinnousua vuonna 1944.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sherman Firefly Wikimedia Commonsissa
Pleven

| Pleven Плевен |
| --- | --- |
 Plevenin keskustaa
 vaakuna
 Plevenin sijainti Bulgariassa
Valtio:  Bulgaria
Alue:  Pleven
Väkiluku (2011):  131 152
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pleven (bulg. Плевен, aiemmin Plevna) on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 131 152 (2011). Pleven sijaitsee Pohjois-Bulgariassa Tonavan tasangon maatalousalueen keskellä muinaisessa Moesiassa, 170 kilometriä Sofiasta ja 50 kilometriä Tonavasta.
Pleven tunnetaan osana Turkin sotaa vuonna 1877 käydystä Plevnan piirityksestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pleven Wikimedia Commonsissa
Bulgarian kaupungit
Aitos
Asenovgrad
Blagoevgrad
Botevgrad
Burgas
Dimitrovgrad
Dobritš
Dupnitsa
Gabrovo
Gorna Orjahovitsa
Gotse Deltšev
Harmanli
Haskovo
Jambol
Karlovo
Karnobat
Kazanlăk
Kărdžali
Kjustendil
Lom
Lovetš
Montana
Nova Zagora
Panagjurište
Pazardžik
Pernik
Petritš
Pleven
Plovdiv
Primorsko
Razgrad
Ruse
Samokov
Sandanski
Sevlievo
Šumen
Silistra
Sliven
Smoljan
Sofia
Stara Zagora
Svištov
Tărgovište
Trojan
Varna
Veliko Tărnovo
Velingrad
Vidin
Vratsa
Kimmo Tiilikainen

| Kimmo Tiilikainen |
| --- | --- |
 Kimmo Tiilikainen ympäristöministerien epävirallisessa kokouksessa Tallinnassa heinäkuussa 2017.
Suomen ympäristöministeri
 Vanhasen II hallitus 28.9.2007–10.4.2008 Sipilän hallitus 29.5.2015–6.6.2019  
Edeltäjä:  Paula Lehtomäki Sanni Grahn-Laasonen
Seuraaja:  Paula Lehtomäki Krista Mikkonen
Suomen maa- ja metsätalousministeri
 Sipilän hallitus 29.5.2015–5.5.2017  
Edeltäjä:  Petteri Orpo
Seuraaja:  Jari Leppä
Kansanedustaja
 19.3.2003–16.4.2019  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kymen vaalipiiri Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1966 (ikä 58) Ruokolahti
Ammatti:  maatalousyrittäjä
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Koulutus:  maatalous- ja metsätieteiden maisteri (1991)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kimmo Kalevi Tiilikainen (s. 17. elokuuta 1966 Ruokolahti) on suomalainen poliitikko. Hän edustaa keskustaa ja on erikoistunut ympäristöpolitiikkaan. Taustaltaan Tiilikainen on maanviljelijä Ruokolahdelta. Tiilikainen oli kansanedustaja vuosina 2003–2019 ja toimi keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2011–2015. Hän oli Vanhasen II hallituksen ympäristöministeri 2007–2008, Sipilän hallituksen maa- ja metsätalousministeri sekä ympäristöministeri 2015–2017 ja salkkujen uudelleenjaon jälkeen asunto-, energia- ja ympäristöministeri 2017–2019. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Tiilikainen siirtyi ehdolle Kaakkois-Suomesta Helsingin vaalipiiriin eikä tullut valituksi kansanedustajaksi. 2020 Tiilikainen toimi Marinin hallituksessa työ- ja elinkeinoministeri Mika Lintilän ja maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän valtiosihteerinä. Tiilikainen valittiin Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtajaksi 22. huhtikuuta 2021. Koska Tiilikaisella ei ole geologian alan koulutusta tai työkokemusta, hänen valintaa pääjohtajaksi on pidetty poliittisena virkanimityksenä.
Tausta

Tiilikainen syntyi vuonna 1966 Ruokolahdella. Hän valmistui ylioppilaaksi Vuoksenniskan yhteiskoulun lukiosta vuonna 1985. Yliopistossa Tiilikainen opiskeli metsänhoitajaksi ja teki tutkielmansa metsätalouden kannattavuudesta maatiloilla. Hän valmistui maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi Joensuun yliopistosta vuonna 1991. Valmistuttuaan Tiilikainen muutti takaisin lapsuudenkotinsa luo Ruokolahden Äitsaareen, rakensi vanhan kotitalonsa pihapiiriin uuden rakennuksen ja ryhtyi luomuviljelijäksi. Viljelyn lisäksi hän teki pätkätöitä tutkijana ja osallistui paikallisiin kansanliikkeisiin muun muassa kyläkoulujen säilyttämisen puolesta. Tiilikainen toimi koulutussuunnittelijana Maaseudun tutkimus- ja koulutuskeskuksessa Mikkelissä vuosina 1994–1995. Hän koulutti luomuviljelijöitä ryhmänvetäjiksi välittämään luomutietoa viljelijöiden opintopiireissä. Tiilikainen oli Luomuliiton puheenjohtaja 1995–1999.
Poliittinen ura > Mukaan politiikkaan: ehdolla 1995 ja 1999

Vihreät pyysivät Tiilikaista ehdokkaakseen vuoden 1995 eduskuntavaaleihin ja hän oli sitoutumattomana ehdokkaana puolueen listalla Kymen vaalipiirissä. Hän sai noin tuhat ääntä eikä tullut valituksi. Tiilikainen liittyi keskustan jäseneksi vuonna 1997. Hän oli puolueen ehdokas eduskuntavaaleissa 1999. Hän sai noin 3 800 ääntä ja jäi 500 äänen päähän eduskuntapaikasta.
Poliittinen ura > Ensimmäinen kausi kansanedustajana: 2003–2007

Vuoden 2003 vaaleissa Tiilikainen sai noin 7 900 ääntä ja tuli valituksi kansanedustajaksi.
Tiilikainen toimi ensimmäisellä kaudellaan kansanedustajana maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä huhtikuusta 2003 helmikuuhun 2005, sitten valiokunnan varajäsenenä helmikuuhun 2006 asti ja jälleen jäsenenä maaliskuuhun 2007 asti. Hän toimi 2003–2007 myös työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä ja 2004–2007 suuren valiokunnan jäsenenä. Tiilikainen valittiin luonnonvarainneuvoston jäseneksi vuonna 2004.
Joulukuussa 2006 eduskunta hyväksyi hallituksen esityksen Euroopan perustuslaista. Tiilikainen äänesti puolesta, kuten selvä enemmistö keskustalaisista. Keskustan ryhmästä 38 äänesti esityksen puolesta, 4 vastaan ja 3 äänesti tyhjää.