stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Wahlstrom

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | peräm:inen nelonen |  |
Richard Wayne Wahlstrom (8. marraskuuta 1931 Seattle, Washington – 18. joulukuuta 2003 Edmonds, Washington) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Wahlstrom voitti perämiehellisessä nelosessa olympiapronssia Helsingissä 1952.
Aiheesta muualla

Richard Wahlstrom Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Rihmakampela

| Rihmakampela |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kampelakalat Pleuronectiformes
Heimo::  Rihmakampelat Samaridae
Suku::  Samaris
Laji::  cristatus
Kaksiosainen nimi
 Samaris cristatus  Gray, 1831 
Katso myös
   Rihmakampela Wikispeciesissä   Rihmakampela Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rihmakampela (Samaris cristatus) on rihmakampeloiden heimoon kuuluva kalalaji. John Edward Gray kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1831.
Ulkonäkö ja koko

Rihmakampelan ruumis on lähes kauttaaltaan tummien pilkkujen peitossa. Lajin tavallinen pituus on noin 16 senttimetriä. Suurin tavattu yksilö oli 22 senttimetrin mittainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Rihmakampelaa tavataan Punaisellamerellä. Maanosista lajia tavataan Aasiasta, Afrikasta ja Oseaniasta.
Ford Mustang (1974)

| Ford Mustang (2>  sukupolvi) |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat Dearborn, Michigan San Jose, Kalifornia Edison, New Jersey  Meksiko, Mexico City
Valmistaja:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1973 – 1978
Muut nimet:  Ford Mustang II
Korimalli:  2-ovinen coupe 3-ovinen liftback
Muotoilija:  Dick Nesbitt (1971)
Edeltäjä:  Ford Mustang 1. sukupolvi
Seuraaja:  Ford Mustang 3. sukupolvi
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Pinto Mercury Bobcat
Tekniset tiedot
Moottori:  140 CID (2,3 l) Lima I4 171 CID (2,8 l) Köln V6 302 CID (4,9 l) Windsor V8
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Mitat
Pituus:  175.0 in (4445 mm)
Akseliväli:  96.2 in (2443 mm)
Leveys:  70.2 in (1783 mm)
Korkeus:  2-ov: 50.3 in (1278 mm) 3-ov: 50.0 in (1270 mm)
1978 Ford Mustang Cobra T-top
78 Ford Mustang II
Toisen sukupolven Ford Mustang oli Fordin vuosina 1974–1978 valmistama pony car -luokan auto. Malli esiteltiin syyskuussa 1973, coupe- ja liftback -koriversioina seuraavalle mallivuodelle, juuri vuoden 1973 öljykriisin aattona. Mustang II:ssa ei ollut mitään yhteisiä korin osia edeltäjiensä kanssa. Malli jakoi pohjalevynsä subcompact-luokan Ford Pinton kanssa.
Taustaa

Ensimmäisen sukupolven Mustang oli kasvanut elinkaarensa aikana kokoa ja vuoden 1973 malli oli huomattavasti alkuperäistä vuoden -64 mallia kookkaampi. Pony car -segmentin autojen myynti oli laskussa 1970-luvun alkuvuosina, koska ostajat siirtyivät edullisemman hintaluokan ja polttoainetaloudellisempiin malleihin. Mustangin markkinaosuutta söi mm. Fordin oma menestysmalli  Maverick Mustang oli kasvanut intermediate-luokan autoksi ja etääntynyt alkuperäisestä ideastaan ja asiakaskunnastaan. Mustangin alkuperäisenä konseptina oli olla vakiokomponenteista valmistettu edullinen ja nuorekas malli, joka oli kuitenkin persoonallisempi kuin urheilullinen perhesedanin alaversio. Detroitin autovalmistajat olivat tutkineet markkinoita jo tovin ja tarve pienempien autojen valmistamiseksi oli selvinnyt. Valmistajien tilanne oli heikentynyt jo kesään 1973, kun myymättömiä autoja alkoi enenevässä määrin jäädä varastoon. Joulukuussa 1973 tilanne riistäytyi, kun öljykriisi romahdutti isokoristen ja -moottoristen autojen markkinat lähes täydellisesti
Tultuaan nimetyksi Ford Motor Companyn pääjohtajaksi joulukuussa 1970, Lee Iacocca käynnisti pienemmän Mustangin suunnittelutyöt. Mallin tulisi olla markkinoilla vuodelle 1974. Ensimmäisissä suunnitelmissa hahmoteltiin kutistetun Mustang -mallin perustuvan kompaktimalli Maverickiin. Tämä hanke hylättiin ja jatkoon pääsi suunnitelma, jossa uuden Mustangin perustana käytettiin pienempää Pintoa  Mustang II:n lopullisen tuotantomallin suunnitelmat viimeisteli Dick Nesbitt vuonna 1971.
GM oli kehittänyt alkuperäisen Mustangin kilpailijoiksi Chevrolet Camaro ja Pontiac Firebird -mallit, mutta uusi Mustang II kilpaili nyt pikemminkin urheilullisia subcompact-malleja vastaan. Näihin kuuluivat GM:n Buick Skyhawk, Oldsmobile Starfire, Pontiac Sunbird ja Chevrolet Monza. Fordilla ajateltiin että uusi malli voisi kamppailla menestyksekkäästi myös 2+2-korisia tuonti-coupeita vastaan. Näitä olivat mm. Toyota Celica, Datsun 240Z, Mazda RX-3 ja eurooppalainen Ford Capri — joka itse oli syntynyt Mustangin innoittamana. Mallia oli huhtikuusta 1970 lähtien myyty Yhdysvalloissa Mercuryn nk. captive import -mallina. Saksasta tuli vuonna 1974 markkinaosuuksista kilpailemaan uusi Volkswagen Scirocco, BMW 2002 oli ollut tarjolla USA:ssa jo 1960-luvun lopulta lähtien.
Fordin pääinsinööri Stuart M. Freyn mukaan Iacocca odotti auton kokoonpanolta ja viimeistelyltä korkeaa tasoa, sen tuli olla "pieni jalokivi". Mustang II:n ensimmäisen mallivuoden tuotantomäärä oli 385 993 autoa, kun 1973 Mustang oli päässyt lukemaan 134 867 autoa. Mallia myytiin kaikkiaan hieman yli 900 000 kappaletta joka osoitti Ford Mustang II -mallin oikean ajoituksen.
Muutokset vuosittain > 1974

Suunnittelijat ja insinöörit olivat työskennelleet tiivisti uuden mallin ympärillä. Vaikka auto uudistui täydellisesti, sen designissa haettiin viittauksia alkuperäiseen versioon. Mustang II tuotiin markkinoille perinteiseen tapaan, mallivuotta edeltävän kalenterivuoden syksyllä. Kokonsa puolesta uusi Mustang II palasi lähelle alkuperäistä, vuoden 1965 mallia. Uutuus valittiin amerikkalaisen autoilun aikakauslehti Motor Trendin Vuoden Autoksi. Tärkeimpänä syynä Mustang II:n ensimmäisen vuoden suosiolle voidaan pitää vuoden 1973 öljykriisiä, joka sai kuluttajat siirtymään taloudellisiin malleihin.
Mustang II:n oli ominaisuuksiltaan ajan tasalla oleva auto ja tehoiltaan se oli täysin vertailukelpoinen muiden sen aikaisten Detroitin valmisteiden kanssa. Mallinimi silti kantoi urheilullisen auton imagoa mukanaan ja koska Mustang ei moottoriensa puolesta pystynyt tarjoamaan varsinaisille vauhtipäille juuri mitään, nämä siirtyivät tuontiautojen käyttäjiksi. Urheilulliset japanilaismallit Toyota Celica ja Datsun 240Z kasvattivat myyntiään reilusti ja tämä oli pois Mustangin markkinaosuuksista."
Mustang II:n perusmoottori oli 140-kuutiotuumainen (2,3 l) SOHC-rivinelonen, ensimmäinen kokonaan metrijärjestelmän mitoilla Amerikassa valmistettu moottori. Ainut optiomoottori oli 171-kuutiotuumainen (2,8 l) V6. Vuosi 1974 oli ainoa, jolloin Mustangilla ei ollut tarjolla V8-optiomoottoria lukuun ottamatta Meksikossa valmistettuja autoja. Alustan uusia ominaisuuksia olivat hammastanko-ohjaus ja moottorin kiinnittäminen erilliseen apurunkoon, jolla vähennettiin NVH:ta (noise, vibration, harshness).
Iacoccan vaatimuksesta autosta tehtiin porras- ja viistoperäversiot." Coupe- ja liftback -malleina tarjolla olleen Mustang II:n muotoihin oli eittämättä vaikutusta myös italialaisella Ghian suunnittelutoimistolla, joka oli siirtynyt Fordin omistukseen vuonna 1970. Mustangin alkuperäiselle tyylille uskollisesti autossa oli pitkä keula ja lyhyt perä. Uuden muotoilunsa myötä Mustang menetti välitolpattoman designinsa. Takasivuikkuna oli nyt kiinteästi asennettu, vaikka auton kromipäällysteinen ja ohut B-pilari saikin sen muistuttamaan hardtopia. Mainonnassaan Ford käytti porrasperä-Mustangin yhteydessä silti surutta ilmaisua "Hardtop".  Mustang II:n perusvarusteversiot olivat Hardtop, 3-door 2+2, luksus-varusteinen Ghia ja V6-moottorinen Mach 1.
Muutokset vuosittain > 1975

Öljykriisin alkaessa pikkuhiljaa painua kuluttajien ajatuksissa taka-alalle, Fordilla todettiin Mustang II:n imagon kaipaavan V8-moottoria. Mallivuodelle 1975 auton konehuone suunniteltiin uusiksi, jotta sinne saatiin sovitettua 302-kuutiotuumainen (4,9 l) V8 -optiomoottori. Samalla konepelti ja lukkopelti kokivat muutoksia. Moottori oli tarjolla ainoastaan kaksikurkkuisella kaasuttimella ja sen nettoteho oli 140 hv. Koska Mustang II:ta oli valmistettu mallin markkinoille tulosta lähtien Meksikossa V8-moottorilla, keulan suunnitelmat lainattiin sieltä, sen sijaan että yhtiö olisi käyttänyt vastaavan rakenteen uudelleen suunnitteluun aikaa ja rahaa.
Road & Track kellotti V8-moottorilla varustetulle Mustangille 0–60 mph (96 km/h) kiihtyvyyden ajassa 10,5 sekuntia ja 106 mph (171 km/h) huippunopeuden. Mustang II:n 302-kuutiotuumaisesta versiosta tuli USA-Fordin ensimmäinen metrijärjestelmän mukaisella kuvauksella nimetty V8 Mustang: 5.0 L.
Uuden V8-optiomoottorin lisäksi malli sai osakseen joitain pienempiä muutoksia vuodelle 1975. Ghia sai C-pilareihinsa oopperaikkunat ja topatun puoli-vinyylikaton. "Perus"-Ghian rinnalla oli ao. vuonna tarjolla astetta elegantimpi Silver Ghia. Mallivuoden keskellä valikoimaan lisättiin uusi versio, 2.3 L "MPG". Mallin oli tarkoitus täyttää Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston asettama 23 mpg (10 l/100 km) kaupunki- ja 34 mpg (6,9 l/100 km) maantiekulutus sekä päästövaatimukset. Siksi se oli varustettu katalysaattorilla ja  perävälitys oli harva 3.18:1 (vakiovälitys oli 3.40:1). Alleviivatakseen polttoainetaloudellisuutta, kaikki 2,3 L perus-Mustang II:t saivat vuoden 1975 jälkeen mallinimeensä lisäliitteen MPG.
Muutokset vuosittain > 1976

Nimi "Cobra" teki paluun mallivuonna 1976. Nyt tarjolle tullut Cobra II oli varustepaketti, johon kuului mm. kisaraidoitus, etu- ja takaspoilerit, konepellin valescooppi ym. Ao. mallivuoden erikoisversio oli Stallion-paketti, jonka sai sekä porras- että viistoperämalliin. Pakettiin kuului mm. musta maski, mustat ikkunalistat ja tuulilasinpyyhinten varret, musta korin alaosa ym. Edellisenä vuonna Ghia-mallien optiovarusteena esitelty manuaalitoiminen, lasinen Moonroof-kattoluukku tuli optioksi myös muihin malleihin
Muutokset vuosittain > 1977

Vuoden 1977 erikoismalli oli Appearance-paketti, johon kuului mm. Tu-Tone-kaksivärimaalaus, kyljen dual-aksenttiraidat, vanteiden kromirenkaat, täysvinyyli- tai kangas-vinyyli -istuimet, kojetaulun harjattua alumiinia olevat applikoinnit ym. Toinen uutuus oli Ghia Sports -paketti, johon kuului musta tai kellanruskea (tan) maalaus, Black Odense- tai Chamois Lugano -puolivinyylikatto, saman väriset kylkilistojen vinyyli-insertit sekä kyljen aksenttiraidat, takaluukun päälle tavarateline em. värisillä nahkahihnoilla, alumiinivanteet Chamois-värisillä puolilla ja musta maski. Uutena optiovarusteena oli raotettava tai halutessa irrotettava Flip-Up Open Air -kattoluukku. Tuulilasinpyyhinten ja pesulaitteen katkaisimet siirtyivät kojetaulusta vilkkuviikseen. Fastback-malleihin sai etuspoilerin valinnaisena no-cost-varusteena. Mallin suunnitellun elinkaaren lähestyessä päätepistettään Ford muutti tai lisäsi autojen varustusta kesken mallivuoden. Cobra II sai uudet näyttävät teippaukset ja konepellin valescooppi käännettiin toisinpäin eli takaa imeväksi. Kaikkein lähemmäksi avoautoa pääsi fastback-mallin T-top -optiolla, johon kuului katon irrotettavat lasipanelit.
Muutokset vuosittain > 1978

Viimeiselle mallivuodelle Mustang II toi enää vähän uutta. Edellisen mallivuoden aikana valikoimaan tulleiden T-roof Convertiblen ja uuden Cobra II -teippauksen ohella ostajia houkuteltiin uudella King Cobralla ja naisväelle suunnatulla Fashion-versiolla.
King Cobran varustukseen kuului luonnollisesti kaikki Cobra II:n varustus, lisättynä Rallye-paketin varusteilla. Tähän päälle vielä tehostettu jäähdytys, heavy duty -jousitus, säädettävä iskunvaimennus ja kallistuksenvakain myös takana. Ulkoisesti mallin tunnisti konepellin näyttävästä King Cobra-motiiviteippauksesta, omasta etuspoilerista ja takaspoilerin King Cobra -dekaalista. Fashion-paketti jakautui kahteen erikseen hankittavaan osaan, Fashion Accessory -ulko- ja sisäpakettiin. Mallin väri oli pirteän oranssi Tangerine. Sisätilapaketin värit oli soinnutettu ulkovärin kanssa yhteen ja varusteisiin kuului mm. kuljettajan häikäisysuojan valaistu meikkipeili, ovien tavarataskut, seisontajarrun kahvan koteloinnin kolikkorenki ym.
Robert Berdella

Bobin Berdella, kuvattuna Bazaar Bizarre -kaupassaan joulukuussa vuonna 1986.
Robert Berdella (31. tammikuuta 1949 Cuyahoga Falls, Ohio – 8. lokakuuta 1992 Jefferson City, Missouri) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja.
Berdella joutui raiskauksen uhriksi 16-vuotiaana. Samassa iässä hän menetti isänsä, joka kuoli 39-vuotiaana sydänkohtaukseen. Vuosina 1967–1969 hän opiskeli Kansas City Art Institutessa. Tänä aikana hän sai tuomion amfetamiinin myynnistä (peitetehtävissä toimineelle agentille) ja joutui lisäksi pidätetyksi epäiltynä LSD:n ja kannabiksen hallussapidosta.
Berdella työskenteli kokkina ja omassa Bob's Bazaar Bizarre -kaupassaan.
Berdella tappoi vuodesta 1984 alkaen kuusi uhria; lisäksi yksi uhri pääsi pakenemaan häneltä. Hän valikoi uhreikseen 20–30-vuotiaita miesprostituoituja ja huumeidenkäyttäjiä. Hän teki uhreilleen seksuaalista väkivaltaa, antoi heille yliannostuksia ja tukehdutti heitä. Hän teki uhreihin kohdistamastaan kidutuksesta yksityiskohtaisia muistiinpanoja. Yhden uhrin pelastuttua Berdellan asunnosta tämä jäi kiinni keväällä 1988. Hän sai elinkautistuomion ja kuoli vankilassa sydänkohtaukseen.
Financial Stability Board

| Financial Stability Board |
| --- | --- |
 FSB-järjestön logo
Perustettu:  Huhtikuussa 2009
Päämaja:  Basel, Sveitsi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Financial Stability Board (myös: FSB) on kansainvälinen G20-järjestöön kuuluva elin, joka tutkii ja tekee suosituksia kansainvälisen finanssijärjestelmän säätelemiseksi. Se perustettiin Lontoossa huhtikuussa 2009 pidetyn G20-kokouksen päätteeksi. Järjestö jatkaa Financial Stability Forumin (FSF) toimintaa, johon kuului noin kymmenen jäsenmaan, mm. USA:n, Japanin, Saksan, Britannian, Ranskan, Italian, Kanadan, Australian ja Hollannin keskuspankit sekä useita talousjärjestöjä eri maista.
Nykyiseen FSB:hen kuuluvat kaikki G20-maat, FSF:n jäsenet sekä Euroopan komissio. Sen päämaja on Baselissa Sveitsissä.
Robert Bergland

| Robert Bergland |
| --- | --- |

Yhdysvaltain maatalousministeri
 23.1.1977 – 20.1.1981  
Edeltäjä:  John Knebel
Seuraaja:  John Block
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1928 Roseau, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 9. joulukuuta 2018 (90 vuotta) Roseau, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  maanviljelijä
Puoliso:  Helen Grahn
Lapset:  7
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Robert Selmer ("Bob") Bergland (22. heinäkuuta 1928 – 9. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän kasvoi minnesotalaisella maatilalla lähellä Roseauta ja opiskeli Minnesotan yliopistossa.
Bergland aloitti Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Minnesotan seitsemännestä vaalipiiristä 3. tammikuuta 1971. Hän voitti vuoden 1970 vaaleissa republikaanivastustajansa Odin Langenin. Hän erosi edustajainhuoneesta 22. tammikuuta 1977, kun Jimmy Carter nimitti hänet Yhdysvaltain maatalousministeriksi.
Bergland oli naimisissa Helen Grahnin kanssa. Parilla on kaksi tytärtä ja viisi poikaa.
Franciszek Smuda

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Franciszek Smuda
Syntymäaika: 22. kesäkuuta 1948
Syntymäpaikka: Lubomia, Sleesian voivodikunta, Puola
Kuolinaika: 18. elokuuta 2024 (76 vuotta)
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970 1970–1971 1971–1974 1975 1975–1977 1978 1978 1978 1980–1982 1982 |  Stal Mielec  CPiast Gliwice  Wisla Garfield  Hartford Bicentennials  Legia Varsova  Oakland Stompers  Los Angeles Aztecs  San Jose Earthquakes  SpVgg Greuther Fürth VfB Coburg |  |
Valmennusura
1983 1984–1987 1988 1989–1990 1990–1992 1993 1993–1995 1995–1998 1998–1999 1999–2001 2001–2002 2002 2002–2003 2003–2004 2004 2005 2005–2006 2006–2009 2009 2009–2012 2013 2013–2015 2016–:  VfB Coburg  ASV Forth  1. FC Herzogenaurach  Altay Izmir  Konyaspor  FFV Wendelstein  Stal Mielec  Widzew Łódź  Wisła Krakova  Legia Varsova  Wisła Krakova  Widzew Łódź  Piotrcovia Piotrków Trybunalski  Widzew Łódź  AC Omonia  Odra Wlodszisław Śląski  Zagłębie Lubin  KKS Lech Poznań  Zagłębie Lubin  Puolan maajoukkue  SSV Jahn Regensburg  Wisła Krakova  Górnik Łęczna
Franciszek Smuda (22. kesäkuuta 1948 –  18. elokuuta 2024) oli puolalainen jalkapalloilija ja -valmentaja.
Ura > Pelaajana

Smuda aloitti peliuransa Unia Racibórzin ja Odra Wodzislawin juniorijoukkueissa ja teki ammattilaisdebyyttinsä Stal Mielecissä 1970. Smuda pelasi urallaan kotimaassaan muun muassa Legia Varsovassa 1975–1977 sekä Yhdysvalloissa ja Saksassa. Hän lopetti peliuransa 34-vuotiaana vuonna 1982 saksalaisseura VfB Coburgissa.
Ura > Valmentajana

Smuda aloitti valmennusuransa Coburgissa 1983 ja luotsasi Saksan alasarjaseuroja 1980-luvulla. Vuosikymmenen taitteessa hän valmensi kolme vuotta Turkissa Altay Izmirin ja Konyasporin joukkueita. 1993 hän palasi kotimaahansa ja Stal Mielecin joukkueeseen. Smuda luotsasi debyyttikaudellaan seuran nousuun Puolan pääsarjaan ja 1995 hänestä tuli Widzew Łódźin päävalmentajana. Widzewissä Smuda teki läpimurtonsa ja johdatti seuran kahteen perättäiseen Puolan mestaruuteen. Seuran kanssa hän eteni myös Mestarien liigan lohkovaiheeseen kaudella 1996–1997 ja sijoittui kolmanneksi lohkossa, jossa pelasivat sittemmin koko liigan voittanut Borussia Dortmund, Club Atlético de Madrid sekä Steaua Bukarest. Smuda sai potkut kauden 1997–1998 päätteeksi Widzewin jäätyä liigassa neljänneksi.
Smuda siirtyi kesällä 1998 Wisła Krakovan peräsimeen ja johdatti seuran kauden päätteeksi Puolan mestariksi. Hän jätti seuran huipulla ja valmensi kaksi seuraavaa kautta Legia Varsovaa palaten jälleen kaudeksi 2001–2002 Wisla Krakovaan. Tämän jälkeen hän on toiminut valmentajana puolalaisseuroissa Piotrcovia Piotrków Trybunalskissa, toistamiseen Widzew Łódźissa, kasvattajaseurassaan Odra Wodzisławissa sekä Zagłębie Lubinissa. Vuonna 2004 hän toimi lyhyen aikaa myös kyproslaisen AC Omonian päävalmentajana.
Kesällä 2006 Smuda siirtyi KKS Lech Poznańin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura taisteli paikastaan Puolan terävimmässä kärjessä voittaen kaudella 2008–2009 Puolan cupin mestaruuden ja sijoittuen liigassa kolmanneksi. Syyskuussa 2009 hän jätti Poznánin ja palasi Zagłębie Lubinin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä lokakuussa 2009 hänestä tuli Puolan maajoukkueen uusi päävalmentaja.  Smudan johdolla Puola tavoitteli jatkopaikkaa koti-EM-kisoissa 2012 samassa alkulohkossa Venäjän, Kreikan ja Tšekin kanssa. Puolalaisten turnaus päättyi pettymykseen, kun joukkue jäi Venäjää ja Kreikkaa vastaan pelattujen tasapelien sekä Tšekille kärsityn tappion myötä lohkonsa viimeiseksi. Turnauksen jälkeen Smuda ilmoitti jättävänsä tehtävänsä.
Tammikuussa 2013 Smuda teki kauden loppuun ulottuvan sopimuksen Saksan 2. Bundesliigan viimeisenä olleen SSV Jahn Regensburgin kanssa.  Smuda ei onnistunut nostamaan Regensburgia pois sarjan jumbosijalta ja hän ilmoitti huhtikuussa jättävänsä tehtävänsä kauden jälkeen.  Regensburg jäi lopulta 2. Bundesliigan viimeiseksi ja putosi 3. Ligaan.
Kesäkuussa 2013 Smuda palasi Wisła Krakovan päävalmentajaksi 11 vuoden tauon jälkeen.  Krakovalaiset tavoittelivat Smudan johdolla paluuta mestaruuskantaan, mutta tuloksetta. Kaudella 2013/14 seura jäi liigassa viidenneksi, eikä selvinnyt mukaan edes europeleihin. Kausi 2014/15 ei sujunut yhtään paremmin ja lopulta Wisła erotti kokeneen Smudan maaliskuussa 2015.
Joulukuussa 2016 Smudasta tuli Puolan liigan toiseksi viimeiseksi juuttuneen Górnik Łęcznan päävalmentaja.
Ura > Meriitit valmentajana

Puolan mestaruus (3): 1996, 1997, 1999
Puolan cup: 2009
Frankie Valli

| Frankie Valli |
| --- | --- |
 Valli esiintymässä 27. lokakuuta 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Francis Stephen Castelluccio
Syntynyt: 3. toukokuuta 1934 (ikä 90) Newark, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Puoliso:  Mary Mandel (vih. 1957; ero 1971)​ Randy Clohessy (vih. 1984; ero 2004)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Frankie Valli
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1953–
Tyylilajit:  pop, rock, doo wop
Yhtyeet:  The Four Lovers, The Four Seasons
Levy-yhtiöt:  Philips, Motown, Private Stock, Warner Bros., MCA, UMG
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Frankie Valli (oik. Francis Stephen Castelluccio; s. 3. toukokuuta 1934 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten The Four Seasons -yhtyeen solistina.
Valli levytti The Four Seasonsin kanssa 29 top 40 -hittiä Yhdysvaltojen listoille (yhden salanimellä ”Wonder Who?”) ja yhdeksän top 40 -hittiä sooloartistina. The Four Seasonsin jäsenyyden aikana ykköshittejä olivat ”Sherry”, ”Big Girls Don’t Cry”, ”Walk Like a Man”, ”Rag Doll” ja ”December 1963 (Oh, What a Night)”. Sooloartistina Valli nousi listaykköseksi kappaleilla ”My Eyes Adored You” ja ”Grease”. Vallin todennäköisesti tunnetuin soolokappale on ”Can’t Take My Eyes off You”, joka nousi Yhdysvalloissa listakakkoseksi vuonna 1967. Vuonna 1966 äänitetty soolokappale ”You’re Ready Now” oli hitti Britanniassa, kun se nousi sijalle 11 joulukuussa 1970.
Valli ja muut The Four Seasonsin alkuperäiset jäsenet Tommy DeVito, Nick Massi ja Bob Gaudio valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1990 sekä lauluyhtyeiden Hall of Fameen vuonna 1999.
Diskografia > Sooloalbumit

Frankie Valli: Solo (1967)
Timeless (1968)
Half & Half (1970)
Closeup (1975)
Inside You (1975)
Our Day Will Come (1975)
Frankie Valli... Is the Word (1978)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frankie Valli Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Renkomäki

Renkomäen kaupunginosan Renkomäki lännestä itäänpäin kuvattuna
Renkomäki on Lahden kaupunginosa noin 5–7 kilometriä keskikaupungin eteläpuolella. Alueen maisemaa leimaa korkea hiekkaharju, josta on otettu soraa. Kasvavan pientaloasutuksen ohella kaupunginosaan sijoittuu autoliikkeitä, bensiinin jakelupiste ja rautakauppa sekä tullin toimitilat. Renkomäki kuului aikaisemmin Orimattilaan, mutta se pakkoliitettiin Lahteen vuonna 1956.
Helsinki-Lusi-moottoritien osuudella valtatie 4:stä erkanevat Renkomäessä eritasoliittymät Lahteen sekä seututie 167:n reitille Orimattilan keskustan ja Myrskylän kautta Loviisan Koskenkylään. Lisäksi Renkomäeltä lähtee seututie 296 Lahden Ala-Okeroisten kautta Hollolan Salpakankaalle.
Renkomäen pikavuoropysäkiltä 88 kilometrin matka linja-autolla Helsingin Viikkiin kestää nopeimmillaan noin tunnin ja 98 kilometrin matka Helsingin Kamppiin noin tunnin ja 15 minuuttia.
Yhdistystoimintaa edustaa Renkomäellä vapaaehtoinen palokunta, joka on perustettu 1947. Lahden kaupunginkirjasto korjasi Renkomäen sivukirjaston ja järjesti kirjaston nimestä yleisökilpailun. Sen nimeksi tuli Renki.
Bussiyhteydet: Renkomäen kautta kulkevat linjat 7 (Ämmälä - Karisto), 31 (Soltti - Myyntimiehenkatu) sekä 61 (Renkomäki) - (Orimattila) ja viikonloppuisin 69 (Renkomäki) - (Orimattila) linja-autot 61 ja 69 kulkevat (Renkomäen salaisen keulasuora) eli (Renkomäen väylä) läpi.
Renkomäen aluetta on merkitty Päijät-Hämeen liiton 2014 maakuntakaavaan keskustatoimintojen alakeskukseksi ca7:nä.
Kaupungin palvelut

Renkomäellä toimii 90 päivähoitopaikan Renkomäen päiväkoti Lakkitehtaantie 3:ssa, jonne pääsee linja-autovuorolla 89.  Alueella on myös Renkomäen kirjasto.
Kiinteät muinaisjäänteet

Kangasmäen kivikautinen asuinpaikka
Mattilan kivikautinen asuinpaikka
Myllymäen kivikautinen asuinpaikka
Myllyojan kivikautinen asuinpaikka
Renkomäen kivikautinen asuinpaikka
Ristolan kivikautinen asuinpaikka
Simolan vesimylly
Uusitalon kivikautinen asuinpaikka
Ämmälän vesimylly