stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anders Holmberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Holmberg Savoien MM-kilpailuiden 2011 sprintin finaalissa. |  Holmberg Savoien MM-kilpailuiden 2011 sprintin finaalissa. |  Holmberg Savoien MM-kilpailuiden 2011 sprintin finaalissa. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Savoie 2011 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Sotkamo 2013 | viesti |  |
|  Pronssia | Savoie 2011 | viesti |  |
|  Pronssia | Lausanne 2012 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Falun 2012 | viesti |  |
Anders Holmberg (s. 4. syyskuuta 1984) on ruotsalainen suunnistuksen MM-mitalisti.
Nuorten MM-kilpailuissa 2002 Holmberg saavutti viestipronssia. Aikuisten MM-kilpailuissa hän saavutti Savoiessa 2011 sprintissä hopeaa ja suunnisti aloitusosuuden pronssia ottaneessa viestijoukkueessa. Lausannen MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti viestissä toistamiseen pronssia ja Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 hopeaa.
Seuratasolla hän edustaa Järla IF:ää.
Presidentti Perónin kansainvälinen lentoasema

Presidentti Perónin kansainvälinen lentoasema (esp. Aeropuerto Internacional Presidente Perón) (IATA: NQN, ICAO: SAZN) on kansainvälinen lentoasema Argentiinassa, joka palvelee Neuquénin kaupunkia. Lentoasemalla on yksi 2 750 metriä pitkä kiitotie. Lentoasmean terminaalilla on kokoa 5 200 neliömetriä.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Aerolíneas Argentinas: Buenos Aires (Jorge Newbery)
Austral Líneas Aéreas: Buenos Aires (Jorge Newbery)
American Jet: Rincón de los Sauces, San Martín de los Andes
LAN Argentina: Buenos Aires (Jorge Newbery)
Sol Líneas Aéreas: Comodoro Rivadavia, Córdoba
Aiheesta muualla

World Aero Data - NQN; SAZN (Arkistoitu – Internet Archive)
Kärsäkkäät

| Kärsäkkäät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthopoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Kärsäkäsmäiset Curculionoidea
Heimo::  Kärsäkkäät  Curculionidae  Latreille, 1802
Katso myös
   Kärsäkkäät Wikispeciesissä   Kärsäkkäät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kärsäkkäät (Curculionidae) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva heimo. Se on eläinkunnan suurin heimo ja lajeja on kymmeniä tuhansia. Monet kärsäkkäistä ovat tuholaiseläimiä puutarhassa ja viljelyksillä.
Ulkonäkö ja koko

Kärsäkkäille tyypillistä on pitkä kärsä. Tuntosarvet ovat polvekkaita ja niissä on jaokkeita, joista ensimmäinen on pitkä ja nuijamainen. Ruumiin muoto on päärynämäinen. Siipien ja ruumiin pinta on kova, uurteinen, epätasainen ja joskus suomumainen. Suurin osa kärsäkkäistä on väriltään himmeitä, mutta jotkut lajit ovat kirkasvärisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kärsäkkäitä esiintyy eniten tropiikissa.
Luokitus

Kärsäkkäisiin kuuluvia sukuja ovat viljakärsäkkäät (Sitophilus), suppilokärsäkkäät (Rhynchites), käärökärsäkkäät (Byctiscus), hernekärsäkkäät (Sitona) ja nirput (Apion). Heimoon kuuluvia lajeja ovat puuvillakärsäkäs (Anthonomus grandis), tukkimiehentäi (Hylobius abietis), korvakekärsäkäs (Phytomus nigrirostris) ja luumuleikkuri.
Kärsäkkäiden alaheimoja

Entiminae
Sitoninae
Lixinae
Cyclominae
Hyperinae
Curculioninae
Bagoinae
Cossoninae
Mesoptiliinae
Molytinae
Cryptorhynchinae
Baridinae
Ceutorhynchinae
Conoderinae
Orobitidinae
Kaarnakuoriaiset (Scolytinae)
Platypodinae
Lisääntyminen

Naaras munii siemeniin, silmuihin tai kasvien varsille, mistä toukat saavat ravintonsa.
Ravinto

Kärsäkkäät ovat kasvinsyöjiä. Ravintokasvi vaihtelee lajeittain.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kärsäkkäät (Curculionidae)
Kuvia ja tietoja eri kärsäkkäistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Bug Guide: Family Curculionidae - Snout and Bark Beetles (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Curculionidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7415384  Wikispecies: Curculionidae  ADW: Curculionidae  AFD: Curculionidae  BioLib: 12366  BOLD: 1752  BugGuide: 139  CoL: 8HBQ5  EoL: 5240  EPPO: 1CURCF  Fauna Europaea: 11185  Fauna Europaea (new): 30f5352c-4936-4191-8733-bc358913fa9c  GBIF: 4239  iNaturalist: 48736  IRMNG: 104606  ITIS: 114666  NBN: NHMSYS0020151946  NCBI: 7042  NZOR: 76119f93-79f6-4c83-ae86-49ee3b25f76a  Open Tree of Life: 787472  Paleobiology Database: 69436  PPE: curculionidae  Plazi: B718293D-FFEC-F228-FF0D-FDB6BB36F615  WoRMS: 150716
Samuli Toivio

Samuli Tuure Taneli Toivio (8. huhtikuuta 1923 Antrea – 30. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli rovasti ja kanslianeuvos, joka muistetaan Suomen kirkollisen väestökirjanpidon kehittäjänä ja Helsingin seurakuntien keskusrekisterin pitkäaikaisena johtajana.
Ura

Toivio valmistui teologian kandidaatiksi 1950] ja työskenteli seurakuntapappina Metsämaalla, Siikaisissa ja Tuusulassa. Vuosina 1953–1963 hän työskenteli Helsingissä Malmin seurakunnassa, muun muassa vt. kirkkoherrana 1961–1963.
Hänet nimitettiin Helsingin seurakuntien keskusrekisterin apulaisjohtajaksi 1963 ja johtajaksi 1971. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1989. Keskusrekisteri oli perustettu vuonna 1950 tarkoituksella koota Helsingin seurakuntien väestökirjanpito yhteen paikkaan. Sidotut kirkonkirjat säilytettiin keskusrekisterissä, ja päivittäiseen työskentelyyn kehitettiin aakkosellinen kortisto, jolloin jokaisesta seurakuntalaisesta oli kortti sekä keskusrekisterissä että omassa kirkkoherranvirastossa.
Toivio sai rovastin arvonimen 1973 ja kanslianeuvoksen arvonimen 1990.
Perhelehtijärjestelmä väestökirjanpidossa

Toivio kehitti kirkonkirjoihin perustuvasta väestökirjanpidosta perhelehtijärjestelmän, jossa yhdellä A4-kokoisella kortilla on yhden perheen tiedot. Perhelehden perusmuotona oli isä, äiti ja lapset. Lapset pysyivät perhelehdellä myös täysi-ikäisinä niin kauan kuin he olivat naimattomia ja kirjoilla jossakin keskusrekisterin kirjanpitoon kuuluvassa seurakunnassa. Lehdelle merkittiin kirkonkirjan sivunumero, josta tieto oli peräisin. Perhetietojen muutokset merkittiin perhelehdelle ja tarvittaessa tehtiin uusi perhelehti. Näin tehtiin avioliiton solmimisen yhteydessä tai jos perhelehdellä ollut lapsi oli synnyttänyt avioliiton ulkopuolisen lapsen. Uuteen perhelehteen tehtiin viitemerkintä, miltä lehdeltä tiedot oli siirretty. Vanhan perhelehden tiedot jäivät tältä osin niin sanotuiksi passiivitiedoiksi. Jokainen merkintä tai siirto uudelle lehdelle perustui luotettavaan tositteeseen, joita olivat muun muassa syntymätodistus, kuolintodistus tai tuomioistuimen päätös avioerosta.
Järjestelmä otettiin käyttöön koko maassa 1961. Suomessa oli kaksi rinnakkaista väestökirjanpitoa: toisaalta seurakuntien (ja kirkkoon kuulumattomien osalta siviilirekisteritoimistojen) ylläpitämä perhekohtainen ja toisaalta henkikirjoittajien ylläpitämä asuinkuntaan ja kotiosoitteeseen perustuva kirjanpito. Toivion kehittämä järjestelmä otettiin 1960-luvulla käyttöön myös henkikirjoituksessa ja se oli käytössä vuosituhannen vaihteeseen saakka. Sitä ei enää päivitetä, mutta historiatietojen osalta se on käytössä edelleen. Tietoja tarvitaan muun muassa sukututkimuksessa ja perunkirjoituksissa.
Aiheesta muualla

Helsingin seurakuntien keskusrekisterin historia
Helsingin seurakuntien keskusrekisteri 50-vuotias (Arkistoitu – Internet Archive)
Grímsvötnin tulivuorenpurkaus 2011

Grímsvötn ja tuhkapilvi 22. toukokuuta 2011.
Grímsvötnin tulivuorenpurkaus 2011 alkoi lauantaina 21. toukokuuta 2011, kun Islannin aktiivisin tulivuori Grímsvötn syöksi taivaalle valkoista savua noin 10–15 kilometrin, hetkellisesti jopa 20 kilometrin, korkeuteen. Grímsvötn sijaitsee Vatnajökull-jäätiköllä. Purkauksen ohella alueella oli myös pieniä maanjäristyksiä. Tulivuori purkautui edellisen kerran vuonna 2004. Purkauksesta odotettiin Grímsvötnin rajuinta sataan vuoteen.
Tuhka saavutti maanantaina 23. toukokuuta Skotlannin. Se jatkoi levittäytymistä Länsi-Euroopan ja Pohjoismaiden yli samalla laimentuen. Suomen ilmatilaa ei tarvinnut sulkea tuhkapilven takia. Tiistaina 25. toukokuuta Islannin Ilmatieteen laitos (Iceland Met Office, IMO) vahvisti purkauksen tauonneen 2.40 UTC. Myöhemmin tiistaina IMO tiedotti, ettei enempiä tuhkapilviä ole odotettavissa.
Vaikutukset lentoliikenteeseen

Purkauksesta ei ollut odotettavissa samanlaista katastrofia Euroopan ilmaliikenteelle kuin edellisenä vuonna sattuneesta Eyjafjallajökullin tulivuorenpurkauksesta, koska nyt tuhka oli rakenteeltaan karkeampaa. Eyjafjallajökullin tapauksessa tuhka oli hyvin hienoa, ja se nousi erittäin korkealle ilmakehään. Vain Islannin, Grönlannin, Irlannin ja Skotlannin ilmatilat olivat suljettuina tai rajoitettuina tuhkan vuoksi. Purkauksella ei ollut vaikutuksia Euroopan sisäiseen tai Atlantin ylittävään liikenteeseen.
Islannin ilmatilan sulkeminen vaikutti lähinnä Islantiin suuntautuviin ja Islannista lähteviin lentoihin. Tuhkan saavutettua Skotlannin paikalliset lentoyhtiöt peruivat lentojaan ainakin maanantailta 23. toukokuuta ja tiistailta 24. toukokuuta. Viranomaiset sulkivat ilmatilan Skotlannissa tiistaina 24. toukokuuta. Irlantilainen halpalentoyhtiö Ryanair vastusti jyrkästi ilmatilan sulkemista ja suoritti tiistaina koneillaan koelentoja suljetussa ilmatilassa osoittaakseen sulkemisen olevan tarpeetonta.
Euroopassa peruttiin yli 900 lentoa 90 000:sta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eurocontrolin sivut, jatkuva tilanneseuranta
Jatkuvasti päivittyvä kartta maanjäristyksistä Vatnajökullin alueella (englanniksi)
Webcam by Míla, Iceland (ei tietoa kameran tarkasta sijainnista)
Webcam Jökulsárlónissa etelään tulivuoresta (Arkistoitu – Internet Archive)
Pekka Nieminen

| Pekka Nieminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pekka Eerikki Nieminen
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1979 (ikä 45) Suomi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Nupi
Pelipaikka:  Maalivahti
Seura:   Nokian Krp
Pelinumero:  69
Pituus:  189 cm
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2000–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2011 2011–2014 2014-2016 | Gunners Classic Gunners Oilers AIK G-KooVee KooVee Classic Nokian KrP | 87 (0+11=11) 31 (0+2=2) 27 (0+4=4) 24 (0+0=0) 22 (0+1=1) 26 (0+0=0) 47 (0+3=3) 69 (0+6=6) 15 (0+0=0) | 87 (0+11=11) 31 (0+2=2) 27 (0+4=4) 24 (0+0=0) 22 (0+1=1) 26 (0+0=0) 47 (0+3=3) 69 (0+6=6) 15 (0+0=0) |
Maajoukkue
| 2002–2008 |  Suomi | 36 (0+0=0) | 36 (0+0=0) |
Valmennusura
2020 naiset: Classic
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2006 | Salibandy |  |
Pekka Nieminen (s. 3. heinäkuuta 1979) on suomalainen salibandymaalivahti. Hän edusti Salibandyliigassa pelaavaa Nokian Krp:tä. Hän on pelannut urallaan yli 200 liigaottelua.
Ura

Nieminen aloitti pääsarjauransa kaudella 2000–2001 Gunnersissa. Hän vietti seurassa neljä kautta, kunnes siirtyi kaudeksi 2004–2005 toiseen paikallisseuraan Classiciin. Nieminen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kauden jälkeen hän palasi takaisin Gunnersiin, josta matka jatkui kaudella 2006–2007 Espoon Oilersiin.
Kaudella 2007–2008 Nieminen siirtyi vuodeksi Ruotsiin, jossa hän edusti AIK:ta. Nieminen saavutti vuoden aikana hopeaa Ruotsin pääsarjassa ja EuroFloorball Cupin mestaruuden.
Kauden jälkeen Nieminen palasi takaisin Suomeen ja KooVeen riveihin. Joukkue käytti aluksi nimeä G-Koovee kaudella 2008–2009, kun Gunners yhdistyi Kooveen kanssa.
Vuonna 2011 Nieminen siirtyi Classicin maalille, ja vuonna 2014 lopetti, tai ainakin luuli lopettavansa, uransa SM-hopeaan Happeeta vastaan. Hän palasi kuitenkin salibandyn maailmaan joulukuussa 2014, kun häntä pyydettiin Nokian Krp:hen. Hänellä oli sopimus vielä seuraavallekin kaudelle.
Saavutukset > Maailmanmestaruuskilpailut

Hopeaa: 2006
Saavutukset > Salibandyliiga

Hopeaa: 2014
Pronssia: 2005 ja 2013
Saavutukset > Ruotsin Superliiga

Hopeaa: 2008
Saavutukset > EuroFloorball Cup

Kultaa: 2008
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Salibandyliiga
Kuukauden pelaaja: lokakuu 2002
Kolavian lento 348

| Kolavian lennon 348 onnettomuus |
| --- | --- |
 Onnettomuuskonetta muistuttava Kolavian Tupolev Tu-154B-2.
Yhteenveto
Päivämäärä:  1. tammikuuta 2011
Onnettomuustyyppi:  toistaiseksi tuntematon
Tapahtumapaikka:  Surgutin kansainvälinen lentoasema.
Lähtöpaikka:   Surgutin kansainvälinen lentoasema, Surgut, Venäjä
Määränpää:   Domodedovon kansainvälinen lentoasema, Moskova, Venäjä
Kuolleita:  3
Loukkaantuneita:  43
Eloonjääneitä:  121
Lentokone
Konetyyppi:  Tupolev Tu-154B-2
Lentoyhtiö:  Kolavia
Rekisteritunnus:  RA-85588
Matkustajia:  116
Miehistöä:  8
Kolavian lennon 348 onnettomuus tapahtui 1. tammikuuta 2011 Surgutin kansainvälisellä lentoasemalla, kun Tupolev Tu-154B-2 -tyyppinen matkustajakone, rekisteriltään RA-85588, syttyi tuleen ja myöhemmin räjähti rullatessaan kohti kiitotietä. Kone oli lähdössä Surgutista kohti Moskovaa mukanaan 116 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä. Toistaiseksi tuntemattomasta syystä syttynyt kone tuhoutui palossa täysin. Onnettomuudessa kuoli kolme ihmistä ja loukkaantui 43.
Lentoreitti

Kolavia operoi säännöllisiä reittilentoja Surgutin ja Moskovan välillä. Kaupunkien välimatka on noin 2 125 kilometriä.
Lentokone

Onnettomuudessa tuhoutunut kone oli Tupolev Tu-154B-2 -tyyppinen matkustajakone rekisteriltään RA-85588. Koneen ensilento tapahtui vuonna 1983. Kone luovutettiin Aeroflotille, jonka palveluksessa se aloitti rekisterillä CCCP-85588. Vuosien 1994 ja 1999 aikana kone oli Mavial Magadan Airlinesin käytössä, minkä jälkeen se jatkoi Vladivostok Airin palvelukseen. Huhtikuusta 2007 alkaen kone oli Kolavian palveluksessa.
Tupolev Tu-154 -tyyppisiä matkustajakoneita pidetään yleisesti ottaen vanhentuneina, ja niillä ei saa operoida enää esimerkiksi Länsi-Euroopassa melurajoitusten vuoksi. Konetyypin ensilento tapahtui 1968. Vanhempaa B-mallia, jollainen tuhoutunut kone oli, valmistettiin vuodesta 1975 alkaen kaikkiaan 111 kappaletta. Venäjän liikenneviranomaisten mukaan konetyyppiä on edelleen aktiiviliikenteessä 14 kappaletta Kolavian onnettomuuden jälkeen. Uudemman M-mallin valmistus alkoi 1984.
Konetyypille on sattunut monia ihmishenkiä vaatineita onnettomuuksia, ja huoli koneen turvallisuudesta ja luotettavuudesta on kasvanut. Monet lentoyhtiöt, mukaan lukien Venäjän kansallinen lentoyhtiö Aeroflot, on luopunut konetypistä sen epäluotettavuuden ja ikääntyneisyyden vuoksi. Huhtikuussa 2010 Puolan presidentti Lech Kaczynski menehtyi Puolan ilmavoimien Tupolev Tu-154M -koneen maahansyöksyssä Länsi-Venäjällä.
Onnettomuus

Onnettomuus tapahtui noin kello 13.12 paikallista aikaa (8.12 UTC) Surgutin kansainvälisellä lentoasemalla. Kone oli rullaamassa kiitotielle, kun palo syttyi ja levisi nopeasti matkustamoon. Palo oletettiin aluksi saaneen alkunsa koneen moottoreista, mutta myöhemmin tutkinnan aikana palon on todettu alkaneen koneen rungon keskiosasta, mahdollisesti oikosulusta. Koneen miehistö antoi välittömästi evakuointimääräyksen havaittuaan uhkaavan palon. Onnettomuudessa menehtyi kolme ihmistä ja loukkaantui 43 ihmistä, pääasiassa hengitettyään vaarallisia palosta aiheutuneita kaasuja. Kone räjähti palon saavutettua polttoainetankit, jolloin tuli levisi yli sadan neliömetrin alueelle. Suurin osa matkustajista oli ehditty evakuoimaan ennen räjähdystä. Onnettomuuden silminnäkijöiden mukaan evakuointi oli tapahtunut verkkaisesti ja kesti kauan ennen kuin varauloskäynnit saatiin auki. Kone tuhotui kokonaan onnettomuudessa. Palo saatiin sammumaan kello 13.45 paikallista aikaa (8.45 UTC). Tapahtumahetkellä lämpötila oli noin −30 °C. Koneen käyttöhistorian aikana koneen moottoreissa tiedetään olleen ongelmia.
Tiedot uhriluvuista ja tapahtumien kulusta vaihtelevat. Helsingin Sanomien mukaan Venäjän turvallisuusviranomaisten edustaja oli kertonut koneen räjähtäneen kiitotielle rullauksen aikana. Lisäksi alun perin ilmoitettiin, että onnettomuus olisi vaatinut vain yhden uhrin. Luku nostettiin myöhemmin kolmeen. CNN tietojen mukaan menehtyneitä olisi ollut neljä. RIA Novosti ehti uutisoimaan onnettomuuden jälkeen, että tuhoutunut kone olisi ollut Tupolev Tu-134 -tyyppinen ja että onnettomuus olisi tapahtunut lentoonlähdön aikana. Uutistoimisto oikaisi myöhemmin artikkeliaan, mutta se tosin kertoi myös, että koneessa olisi ollut 18 miehistön jäsentä, mikä oli huomattavasti enemmän kuin muiden lähteiden tiedoissa. Myöhemmin RIA Novosti tarkensi koneessa olleen kahdeksan miehistön jäsentä ja kymmenen Kolavian työntekijää. Uusimpien tietojen mukaan työntekijöitä koneessa olisikin ollut 11.
Onnettomuustutkinta

Venäjän onnettomuustutkintaviranomaiset avasivat tutkinnan onnettomuussyyn selvittämiseksi. Koneen lentoarvotallennin ja ohjaamokeskustelunauhoitin on kerätty talteen ja niiden analysoiminen on aloitettu. Venäjän liikenneturvallisuusvirasto kehotti onnettomuutta seuranneena päivänä venäläisiä lentoyhtiöitä jäädyttämään lennot Tupolev Tu-154B -koneilla. Tutkintalautakunta ilmoitti tutkivansa, noudatettiinko tilanteessa ilmailumääräyksiä.
Toistaiseksi tutkimuksissa on todettu palon alkaneen koneen rungosta, ei moottoreista. Myös APU on suljettu pois palon aiheuttajista. Mahdollisena syynä pidetään tällä hetkellä oikosulkua.
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Kolavian Tupolev Tu-154 -kone tuhoutui tulipalossa Venäjällä
Kolavian kriisisivusto sekä luettelo matkustajista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Petronas Towers

| Petronas Twin Towers |
| --- | --- |

 Petronas Towers joulukuussa 2019.
Tiedot
Sijainti:  Jalan Ampang, Kuala Lumpur, Malesia
Peruskiven muuraus:  1992
Rakennettu:  1992–1998
Avajaiset:  31.8.1999
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  César Pelli
Insinööri:  Thornton Tomasetti
Urakoitsija:  Torni 1: Hazama Corporation  Torni 2: Samsung Engineering & Construction ja  Kukdong Engineering & Construction  B.L. Harbert International
Kehittäjä:  KLCC Holdings Sdn Bhd
Omistaja:  KLCC Holdings Sdn Bhd
Tekniset tiedot
Kerroksia:  88
Kerrospinta-ala:  395 000 m²
Hissien määrä:  78
Korkeus
Antenni:  451,9 m
Kattokorkeus:  378,6 m
Ylin kerros:  375,0 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petronas Towers eli Petronas Twin Towers (malaijiksi Menara Berkembar Petronas) ovat vuonna 1999 valmistuneet 452 metrin korkuiset pilvenpiirtäjät Kuala Lumpurissa Malesiassa. Ne olivat maailman korkeimmat rakennukset vuodet 1999–2004, kunnes Taipei 101 valmistui.
Ne ovat yhä maailman korkeimmat kaksoistornit ja korkeimmat 1900-luvulla valmistuneet rakennukset. Tornit ovat saaneet nimensä malesialaisen öljy- ja kaasuyhtiön Petronasin mukaan.
Tekniset tiedot ja arkkitehtuuri

Molemmat tornit ovat korkeudeltaan 451,9 metriä, ja niiden korkein kerros sijaitsee 375 metrin korkeudella. Rakennusten kattotasolla on 74 metrin korkuinen piikkimäinen torni. Molemmissa rakennuksissa on 88 kerrosta. Tornit maksoivat kokonaisuudessaan noin 1,6 miljardia dollaria, ja niiden lattiapinta-ala on noin 395 000 neliömetriä.
Tornit suunnitteli arkkitehti César Pelli. Ne on rakennettu pääosin betonista ja lasista, koska Malesialla ei ollut mahdollisuutta valmistaa tarvittavaa määrää terästä torneihin. Niiden ulkonäkö on suunniteltu islamilaiset perinteet huomioon ottaen, vaikka perusrakenne on peräisin Chicagoon suunnitellusta, rakentamatta jääneestä tornista.
Käyttö ja asema

Tornit tarjoavat 1 300 – 2 000 neliömetriä toimistotilaa yhtä kerrosta kohti. Rakennusten välissä 41. kerroksen korkeudella sijaitsee käytävä, jota pitkin tuhannet ihmiset kulkevat päivittäin. Lisäksi torneissa on konserttisali ja ostoskeskus.
Kaksoistornit olivat maailman korkeimmat rakennukset vuodet 1999–2004, kunnes Taipei 101 valmistui. Ne ovat nykyään maailman korkeimmat kaksoistornit.
Populaarikulttuurissa

”Hämähäkkimiehenä” tunnettu ranskalainen Alain Robert kiipesi onnistuneesti toiseen torneista vuonna 2009, yritettyään sitä aikaisemmin vuosina 2007 ja 1998.
Tornit ovat merkittävässä osassa myös Sean Conneryn ja Catherine Zeta-Jonesin tähdittämässä elokuvassa Ansa viritetty sekä tietokonepeleissä Hitman 2 ja Just Cause 2. Ne näkyvät myös televisiosarjan 24 ensimmäisessä jaksossa sekä elokuvissa Fair Game ja Independence Day: Uusi uhka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petronas Towers Wikimedia Commonsissa
Structurae: Petronas Towers
360 asteen panoraamakuva tornien ympäristöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
Digimon World 2003

| Digimon World 2003 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bandai
Julkaisija:  Bandai
Pelisarja:  Digimon
Julkaistu:  NA 5. kesäkuuta 2002 JP 4. heinäkuuta 2002 EU 15. marraskuuta 2002
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E PEGI: 3+
Alusta:  PlayStation
Jakelumuoto:  CD-ROM
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Digimon World 2003 (Euroopan ja Australian ulkopuolella Digimon World 3) on Bandain kehittämä ja julkaisema Digimon World 2:n uudempi versio. Peli julkaistiin PlayStationille vuonna 2002.
Pelaaminen

Pelin tarkoitus on kouluttaa Digimoneja ja käydä pelin tarinaa läpi. Pelin alussa Digimoneja on vain kolme, ja muut Digimoneista kertyvät pelin edetessä. Aloitus-Digimoneja ovat Kotemon, Patamon, Renamon, Guilmon, Kumamon (oikea nimi Bearmon), Agumon ja Monmon.
Tarina

Poika nimeltä Junior lähtee Digimon-maailmaan ja alkaa kouluttaa Digimoneja. Hän kohtaa muita kouluttajia ja villejä Digimoneja. Digimon-maailman portti suljetaan, eikä Junior pääse takaisin normaaliin maailmaan. Junior alkaa kerätä myös Digimon-kortteja, joilla hän voi kamppailla toisia keräilijöitä vastaan.
Jälleenmyyntikorvaus

Jälleenmyyntikorvaus  (useissa kielissä ransk. droit de suite) on kuvataiteen teoksen tekijän tekijänoikeuslain mukainen oikeus saada korvaus teostensa jälleenmyynneistä. Oikeus korvaukseen koskee kaikkia sellaisia kuvataiteen teoksia, joiden tekijänoikeudellinen suoja-aika on edelleen voimassa. Suoja-aika on voimassa 70 vuotta tekijän kuolinvuoden päättymisestä.
Kuvataiteen teosten taloudellisesti merkittävin käyttötapa on alkuperäisten taideteosten jälleenmyynti. Tässä kuvataiteen teosten tekijänoikeudellisesti merkityksellinen käyttö eroaa muista teoslajeista, joissa taloudellisesti keskeisin tekijänoikeuslain tarkoittama käyttö on toisintaminen ja toisinnettujen kappaleiden julkinen esittäminen.
Suomessa jälleenmyyntikorvauksesta säädettiin tekijänoikeuslain muutoksella, joka tuli voimaan 1995.
Korvauksen määrittely ja organisointi

Jälleenmyyntikorvausta ei kerätä teosten ensimyynneistä, eli tekijän omistaman teoksen myynnistä tai välittämisestä, vaan ainoastaan tekijän  jo omistuksestaan luovuttamien teosten jälleenmyynneistä.
Jälleenmyyntikorvaus koskee kuvataiteen teoksia ja valokuvateoksia, mutta oikeutta ei ole valokuvilla, jotka eivät ylitä teoskynnystä. Oikeutta korvaukseen ei ole rakennustaiteen tuotteiden jälleenmyynnistä.
Korvauksen voi saada sellaisesta kuvataiteen teoksen jälleenmyynnistä, johon osallistuu taidemarkkinoiden ammattilainen myyjänä, ostajana tai välittäjänä. Oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen ei kuitenkaan ole, jos museo ostaa teoksen yksityishenkilöltä.
Jälleenmyyntikorvauksen kerää ja tilittää kuvataiteen teosten tekijöille Suomessa myytyjen teosten tekijöitä edustava järjestö. Tällainen tekijänoikeusjärjestö on Suomessa Kuvasto. Kuvasto edustaa 1 900 kotimaista oikeudenhaltijaa asiakassopimuksen perusteella. Järjestö edustaa Suomessa myös kansainvälisten sisarjärjestöjen kanssa solmittujen sopimusten perusteella noin 50 000 ulkomaista taiteilijaa.