stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
JDS Yukikaze
Palvelus

Aluksen taaempi masto, takakannen 5 tuuman tykkitorni, syvyyspomminheittimet ja syvyyspommikisko poistettiin ja sille asennettiin vedettävä passiivinen kaikuluotain. Alus muutettiin 27. maaliskuuta 1981 siirrettiin laivaston koulutus ja kehitysosastoon koululaivaksi runkonumerolla ASU-7003 (engl. Special Use Auxiliary). Alusta muutettiin 1980 lisää, kun sille jäi ainoastaan yksi 5 tuuman tykkitorni, neljä 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, kun sitä valmisteltiin testaamaan uudempaa hinattavaa kaikuluotain järjestelmää. Se poistettiin palveluksesta 1985.
Jean-Berchmans Nterere

Jean-Berchmans Nterere (1. syyskuuta 1942 – 5. toukokuuta 2001) oli burundilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. lokakuuta 1970 ja nimitettiin Muyingan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 23. tammikuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Roger Mpungu, jota avustivat Bernard Bududira ja Simon Ntamwana.
Ntererestä tuli 1. heinäkuuta 1994 Muyingan piispa, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Jakov Džugašvili

Jakov Džugašvili vuonna 1941.
Jakov Iosifovitš Džugašvili (georg. იაკობ ჯუღაშვილი; ven. Я́ков Ио́сифович Джугашви́ли; 18. maaliskuuta 1907 – 14. huhtikuuta 1943) oli Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin poika. Hän oli yksi neljästä tunnetusta Stalinin lapsesta. Muut ovat Svetlana Allilujeva, Vasili Džugašvili ja vasta myöhemmin paljastunut Konstantin Kuzakov. Jakovin äiti oli Jekaterina Svanidze. Jakov Džugašvili jäi toisen maailmansodan aikana saksalaisten sotavangiksi ja kuoli Sachsenhausenin keskitysleirissä. Virallisten tietojen mukaan hän teki itsemurhan heittäytymällä päin sähköaitaa.
Jean-Blaise Evéquoz

| Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Maa:   Sveitsi> .Miesten miekkailu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montreal 1976 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Jean-Blaise Evéquoz (s. 27. marraskuuta 1953) on sveitsiläinen entinen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa ja oli siellä mukana saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa.
Jakov Bljumkin

Jakov Bljumkin pidätyskuvassa vuonna 1929.
Jakov Grigorjevitš Bljumkin (ven. Яков Григорьевич Блюмкин; 1898 tai 1900 – 3. marraskuuta 1929 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen vallankumouksellinen ja Neuvosto-Venäjän salaisen poliisin Tšekan virkailija, joka yhdessä Nikolai Andrejevin kanssa murhasi Saksan Moskovan-lähettilään Wilhelm von Mirbachin vuonna 1918.
Bljumkin syntyi juutalaisperheeseen Odessassa. Hän liittyi sosialistivallankumouksellisiin vuonna 1914 ja vasemmistososialistivallankumouksellisiin vuonna 1917. Hän tuli Tšekan palvelukseen toukokuussa 1918 ja kohosi sen ulkomaisen vakoilun vastaisen osaston päälliköksi. Vasemmistososialistivallankumouksellisten kapina käynnistyi Moskovassa 6. heinäkuuta 1918, kun Bljumkin ja Nikolai Andrejev menivät Saksan lähetystöön teeskennellen olevansa Tšekan asialla mutta murhasivatkin lähettiläs Wilhelm von Mirbachin vastaanoton aikana. Varsinaisesti Mirbachin ampui Andrejev, koska Bljumkin ei osunut häneen. Kapinan kukistuessa seuraavana päivänä Bljumkin onnistui pakenemaan. Hänet tuomittiin poissaolevana kolmen vuoden vankeuteen.
Kun Bljumkin ilmoittautui toukokuussa 1919 neuvostoviranomaisille Kiovassa, hän sai armahduksen ja hänet palkattiin uudelleen Tšekan palvelukseen. Hän liittyi nyt kommunistiseen puolueeseen. Bljumkin toimi 1920-luvulla Tšekan ja sen seuraajien GPU:n ja OGPU:n agenttina muun muassa Persiassa, Mongoliassa, Palestiinassa ja Georgiassa. Hän työskenteli myös sota- ja laivastoasiain kansankomissariaatissa. 1920-luvun lopulla Bljumkin oli OGPU:n residenttinä Turkissa. Vuonna 1929 hän tapasi salaa Neuvostoliitosta karkotetun Lev Trotskin Prinkipon saarella lähellä Istanbulia. Bljumkin lupautui toimittamaan Trotskin viestin Karl Radekille Neuvostoliittoon, mutta Radek ilmeisesti kertoi asiasta OGPU:lle. Bljumkin pidätettiin, tuomittiin kuolemaan salaliitosta Trotskin kanssa ja teloitettiin ampumalla.
Thomas Vermaelen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Thomas Vermaelen
Syntymäaika: 14. marraskuuta 1985 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Kapellen, Belgia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 cm
Lempinimi: The Verminator
Junioriseurat
1991–1999: Germinal Ekeren
1999–2000: Germinal Beerschot
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2009 | Ajax | 94 | (8) |
| 2004–2005 | → RKC Waalwijk | 13 | (3) |
| 2009–2014 | Arsenal | 110 | (13) |
| 2014–2019 | Barcelona | 34 | (1) |
| 2016–2017 | → Roma | 9 | (0) |
| 2019–2021 | Vissel Kobe | 45 | (1) |
Maajoukkue
| 2006–2021 | Belgia | 85 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Thomas Vermaelen (s. 14. marraskuuta 1985) on belgialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Vermaelen oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Vermaelen aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Germinal Ekerenissä (myöh. Germinal Beerschot). Vuonna 2004 hän siirtyi Ajaxiin, jossa hän debytoi 15. helmikuuta FC Volendamia vastaan. Se olikin ainoa peli, jossa hän pääsi pelaaman kaudella, jolla Ajax voitti Eredivisien mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi hänet lainattiin RKC Waalwijkin joukkueeseen, jossa hän kaudella 2004–2005 pelasi yhteensä 13 ottelua, joissa kaksi tehtyä maalia.
Kaudeksi 2005–2006 Vermaelen palasi Ajaxiin, jossa hän teki läpimurron ykkösjoukkueeseen, ja oli voittamassa Hollannin cupia. Hyvät peliesitykset Ajaxissa toivat hänelle mahdollisuuden pelata Belgian maajoukkueessa, jossa hän on esiintynyt heinäkuun 2021 puoliväliin mennessä 85 kertaa ja tehnyt kaksi maalia.
Kesäkuussa 2009 Vermaelen siirtyi Ajaxista Arsenaliin 10 miljoonalla eurolla (8,45 miljoonalla punnalla).
Vermaelen teki debyytin 15. elokuuta 2009 Evertonia vastaan tekemällä maalin vapaapotkusta Robin van Persien syöttämänä. 19. syyskuuta Vermaelen teki kaksi maalia Wigan Athletica vastaan: ensimmäisen päällä kulmapotkusta ja toisen laukomalla ylänurkkaan boxin ulkopuolelta. Peli päättyi lopulta 4–0 Arsenalin hyväksi.
Kausi 2010–2011 meni Vermaelenilta ohi maaottelussa saadun pitkään jatkuneen akillesjänne-vamman takia. Hän pelasi vain kolmessa ottelussa. 17. maaliskuuta 2011 Arsene Wenger ilmoitti seuran sivuilla Vermaelenin kauden olevan ohi. 15. huhtikuuta pidetyssä lehdistötilaisuudessa Wenger ilmoitti, että Vermaelen on mukana joukkueen harjoituksissa ja hänellä on hyvät mahdollisuudet pelata vielä tällä kaudella. Vermaelen palasikin pelikentille ja pelasi kauden kaksi viimeistä ottelua, näin ollen hän pelasi kaudella kaikkiaan viisi ottelua.
Elokuussa 2014 Vermaelen siirtyi Arsenalista viisivuotisella sopimuksella katalaaniseura Barcelonaan. Siirtosumma oli 10 miljoonaa euroa (plus 8,8 miljoonaa euroa suorituksesta riippuvia bonuksia).[lähde? ] Ensimmäisellä kaudellaan Barcelonassa hän pelasi loukkaantumisen vuoksi vain yhden liigaottelun. Sen jälkeenkin hänelle kertyi kaudessa parhaimmillaan 14 liigaottelua, kaudella 2017–2018. Ainoan La Liga -maalinsa hän teki elokuussa 2015 Málagaa vastaan. Joulukuussa 2015 hän oli voittamassa seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, ja Barcelonan mestaruuskaudella 2014–2015 hän istui vaihtopenkillä ensimmäisen välieräottelun mutta ei päässyt kentälle. Kauden 2016–2017 hän edusti lainasopimuksella italialaista AS Romaa ja pelasi yhdeksän Serie A -ottelua.
Vermaelenin sopimus Barcelonan kanssa päättyi kauden 2018–2019 jälkeen ja elokuussa 2019 Vermaelen siirtyi japanilaiseen Vissel Kobeen vuoden 2021 loppuun ulottuvalla sopimuksella. Tammikuussa 2022 Vermaelen ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura

Vermaelen edusti Belgiaa nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 joukkueensa toisen alkulohko-ottelun Venäjää vastaan mutta joutui loukkaantumisen vuoksi vaihtoon jo puolen tunnin pelin jälkeen. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi täydet minuutit neljässä ottelussa mutta oli poissa tappiollisesta puolivälieräottelusta Walesia vastaan saatuaan aiemmissa otteluissa kaksi varoitusta ja niiden myötä yhden ottelun pelikiellon. Hän saavutti MM-pronssia 2018 ja pelasi lopputurnauksessa avauskokoonpanossa alkulohko-ottelun Englantia vastaan sekä tuli vaihdosta kentälle puolivälierässä Brasiliaa ja pronssiottelussa Englantia vastaan, jälkimmäisessä jo 39. minuutilla loukkaantuneen Nacer Chadlin tilalle. Kesän 2021 EM-kilpailuissa Vermaelen tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja pelasi täydet minuutit lopuissa kolmessa ottelussa.
Vermaelen pelasi urallaan 85 A-maaottelua. Hän teki kaksi maaottelumaalia: marraskuussa 2009 ystävyysottelussa Unkaria vastaan ja syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Skotlantia vastaan.
Ura valmentajana

Vermaelen toimi vuoden 2022 MM-kilpailuissa Belgian apuvalmentajana. Elokuussa 2023 Vermaelen aloitti Belgian alle 18-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana sekä alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Vermaelen Wikimedia Commonsissa
Belgian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Courtois |
2 Alderweireld |
3 Vermaelen |
4 Kompany |
5 Vertonghen |
6 Witsel |
7 De Bruyne |
8 Fellaini |
9 Lukaku |
10 Hazard |
11 Mirallas |
12 Mignolet |
13 Bossut |
14 Mertens |
15 Van Buyten |
16 Defour |
17 Origi |
18 Lombaerts |
19 Dembélé |
20 Januzaj |
21 Vanden Borre |
22 Chadli |
23 Ciman |
Valmentaja Wilmots
Belgian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Courtois |
2 Alderweireld |
3 Vermaelen |
4 Nainggolan |
5 Vertonghen |
6 Witsel |
7 De Bruyne |
8 Fellaini |
9 R. Lukaku |
10 Hazard |
11 Carrasco |
12 Mignolet |
13 Gillet |
14 Mertens |
15 Denayer |
16 Meunier |
17 Origi |
18 Kabasele |
19 Dembélé |
20 Benteke |
21 J. Lukaku |
22 Batshuayi |
23 Ciman |
Valmentaja Wilmots
Belgian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Courtois |
2 Alderweireld |
3 Vermaelen |
4 Kompany |
5 Vertonghen |
6 Witsel |
7 De Bruyne |
8 Fellaini |
9 Lukaku |
10 E. Hazard |
11 Carrasco |
12 Mignolet |
13 Casteels |
14 Mertens |
15 Meunier |
16 T. Hazard |
17 Tielemans |
18 Januzaj |
19 Dembélé |
20 Boyata |
21 Batshuayi |
22 Chadli |
23 Dendoncker |
Valmentaja Martínez
Belgian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Courtois |
2 Alderweireld |
3 Vermaelen |
4 Boyata |
5 Vertonghen |
6 Witsel |
7 De Bruyne |
8 Tielemans |
9 Lukaku |
10 E. Hazard |
11 Carrasco |
12 Mignolet |
13 Sels |
14 Mertens |
15 Meunier |
16 T. Hazard |
17 Vanaken |
18 Denayer |
19 Dendoncker |
20 Benteke |
21 Castagne |
22 Chadli |
23 Batshuayi |
24 Trossard |
25 Doku |
26 Praet |
Valmentaja Martínez
Jacob Bjerselius

| Jacob Bjerselius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. elokuuta 1998 (ikä 26) Vendelsö, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Södertälje SK
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Haninge Anchors HC (Ruotsi I) Örebro HK (SHL) Västerviks IK (Allsv.) IPK (Mestis)
Jacob Nils Lennart Bjerselius (s. 4. elokuuta 1998 Vendelsö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Bjerselius osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura

Bjerselius on Vendelsö IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Haninge Anchors HC:hen. Kaudella 2014–2015 hän voitti seuran J18-junioreiden sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+23=36. Joukkue nousi kaudeksi 2015–2016 J18 Elitiin, jossa Bjerselius voitti myös Anchorsin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 14+26=40. Karsintasarjassa hän oli joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan. Anchorsin kausi päättyi putoamiseen takaisin J18 Division 1:een. 17-vuotias Bjerselius debytoi samalla kaudella myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa, jossa hän pelasi 12 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä.
Kaudeksi 2016–2017 Bjerselius siirtyi Örebro HK:n J20-junioreihin. Hän debytoi myös seuran SHL-joukkueessa, jossa Bjerselius pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-debyyttinsä 1. joulukuuta 2016 Leksands IF:ää vastaan. Bjerselius sai ottelussa jääaikaa 2.13 minuuttia. Kaudella 2017–2018 hän oli tehoilla 16+22=38 Örebron J20-junioreiden paras maalintekijä Carl Wasseniuksen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Bjerselius voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia. Joulukuussa 2017 seura lainasi hänet Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin paikkaamaan poissaoloja. Bjerselius pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä.
Bjerselius siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Västerviks IK:hon. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa sarjassa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 1+9=10 ja viidessä nousukarsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2. Helmikuussa 2019 Bjerselius teki Västervikin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Häneltä ei jäänyt kolmen seurassa viettämänsä kauden aikana väliin yhtään ottelua.
Kaudeksi 2021–2022 Bjerselius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Hän oli tehoilla 6+25=31 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Janne Hämäläisen jälkeen. Pudotuspeleissä Bjerselius oli IPK:n paras syöttäjä neljällä syöttöpisteellään Erkka Seppälän kanssa.
Bjerselius palasi kaudeksi 2022–2023 Allsvenskaniin ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Södertälje SK:hon.
Ura > Maajoukkueura

Bjerselius on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Pelityyli

IPK:n joukkueenjohtaja Mika-Matti Hyvärisen mukaan Bjerliuksen todellinen vahvuus on luistelu. Hyvärisen mukaan hän on todella luotettava kahden suunnan sentteri, joka on kantanut Allsvenskanissa isoa vastuuta aloitusympyrässä, alivoimalla ja ottelun lopuissa, kun pelejä ratkottiin.
Muuta

Bjerseliuksen pikkuveli Oscar pelaa hyökkääjänä Djurgårdens IF:ssä.
Keväällä 2020 Bjerselius tuomittiin törkeästä rattijuopumuksesta ehdolliseen vankeustuomioon ja 40 päivän yhdyskuntapalveluun, kun hänen verestään mitattiin 1,2 promillea alkoholia. Lokakuussa Bjerselius pyysi Västerviks-Tidningen -lehdessä tekoaan anteeksi hänen silloisen seuransa Västerviks IK:n sponsoreilta, kannattajilta ja joukkuetovereiltaan.
Jelena Tomašević

Jelena Tomašević
Jelena Tomašević (serb. Јелена Томашевић, s. 1. marraskuuta 1983 Kragujevac, Jugoslavia) on serbialainen poplaulaja. Hän edusti Serbiaa vuoden 2008 Euroviisuissa Belgradissa kappaleella "Oro".
Aiheesta muualla

Jelena Tomaševićin kotisivut (serbiaksi)
Jimmy Lemi Milla

Jimmy Lemi Milla (k. 9. helmikuuta 2011) oli eteläsudanilainen poliitikko. Hän oli maaseudun kehityksen ministerinä elokuusta 2010, kunnes joutui ministeriön entisen työntekijän ampumaksi. Sudanin vapautusarmeijan edustajien mukaan surman motiivi oli enemmän henkilökohtainen kuin poliittinen. Milla oli entinen pohjoista Sudania hallitsevan puolueen kannattaja, mutta siirtyi Sudanin vapautusarmeijaan vuoden 2005 jälkeen. Ministerin murhaajan raportoitiin ensin surmanneen itsensäkin, mutta myöhemmin ilmeni, että hän joutui pidätetyksi.
Jari Tyynelä

| Jari Tyynelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. helmikuuta 1966 (ikä 58) Kinnula
Pesäpalloilija
Seura:   Seinäjoen Maila-Jussit  Kaisaniemen Tiikerit  Ulvilan Pesä-Veikot 
Tehtävä:  Polttaja
Jari Tyynelä (s. 18. helmikuuta 1966, Kinnula) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1983–2001 Tyynelä pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 475 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Kaisaniemen Tiikereiden ja Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueissa. Tyynelän kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Pelipaikaltaan Tyynelä toimi polttolinjassa. Tyynelä valittiin 10 kertaa Itä–Länsi- ja viisi kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1983, 1985, 1987
2 SM-hopeaa: 1988, 1998
3 SM-pronssia: 1991, 1995, 1996
10 Itä–Länsi-ottelua: 1985-1989, 1991-1992, 1994-1997
5 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1984, 1985, 1986, 1989, 1992
Kultainen maila: 1995
Jaan Tooming

Jaan Tooming (28. maaliskuuta 1946 – 5. huhtikuuta 2024) oli virolainen näyttelijä, teatteri- ja elokuvaohjaaja ja kirjailija.
Elämä ja ura

Jaan Tooming syntyi Tallinnassa 28. maaliskuuta 1946. Vuonna 1968 hän valmistui Tallinnan valtion konservatoriosta (nykyisin Viron musiikki- ja teatteriakatemia). Vuosina 1969–2009 hän toimi näyttelijänä ja ohjaajana Vanemuisen teatterissa Tartossa. Tooming kuoli 78-vuotiaana 5. huhtikuuta 2024.
Aiheesta muualla

Jaan Tooming Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jimmy Knepper

Jimmy Knepper
James Minter "Jimmy" Knepper (22. marraskuuta 1927 Los Angeles – 14. kesäkuuta 2003 Triadelphia) oli yhdysvaltalainen jazzpasunisti.
Knepper varttui Los Angelesissa, aloitti pasuunansoiton 9-vuotiaana ja siirtyi ammattimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän tuli tunnetuksi soitostaan Charles Mingusin kokoonpanoissa vuosina 1957–1962. 1940–1950-luvuilla Knepper työskenteli myös Freddie Slackin, Roy Porterin, Charlie Spivakin, Charlie Barnetin, Woody Hermanin ja Claude Thornhillin big bandeissa. Vuonna 1959 hän soitti Stan Kentonin kanssa. Vuonna 1960 hän kiersi Afrikassa Herbie Mannin ja vuonna 1962 Neuvostoliitossa Benny Goodmanin kanssa.
12. lokakuuta 1962 Knepper joutui Charles Mingusin tekemän pahoinpitelyn uhriksi. Hän menetti yhden hampaan, minkä lisäksi pasuuna vahingoittui ja seurauksena oli äänialan ylimmän oktaavin menettäminen. Mingus sai teostaan ehdollisen tuomion. Knepper soitti vuosina 1968–1974 Thad Jonesin ja Mel Lewisin orkesterissa. Hän työskenteli 1960–1970-luvuilla myös Gil Evansin ja Lee Konitzin kanssa. Vuonna 1977 Knepper palasi Mingusin yhtyeeseen, jossa soitti, kunnes Mingus kuoli vuonna 1979. 1980-luvulla hän työskenteli Mingus Dynasty -yhtyeessä ja American Jazz Orchestrassa. Hän kiersi paljon Euroopassa 1980–1990-luvuilla.
Knepper levytti välillä kokoonpanon johtajana, esimerkiksi albumin Cunningbird, joka toi hänelle vuonna 1980 Grammy-ehdokkuuden. Knepperillä oli vaimo Maxine ja tytär. Hän kuoli tyttärensä kotona 75-vuotiaana Parkinsonin taudin komplikaatiohin.
Jelena Vesnina

| Jelena Vesnina |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Venäjä
Tennispelaaja
Pituus:  176 cm
Paino:  65 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2002–
Palkintorahat:  13 052 758 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  21. (22.7.2013)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  419–341
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2006, 2013)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2015, 2017)
Wimbledon:  välierät (2016)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2009, 2014, 2016, 2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  3. (17.2.2014)
Turnausvoittoja:  10
Voitot/tappiot:  437–234
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2012, 2013)
Ranskan avoimet:  voitto (2013)
Wimbledon:  loppuottelu (2010)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2009, 2010, 2013)
Aiheesta muualla
www.elena-vesnina.ru
ITF
WTA
Jelena Sergeevna Vesnina (ven. Елена Сергеевна Веснина; s. 1. elokuuta 1986 Lviv, Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen tennispelaaja. Vesninan paras sijoitus kaksinpelissä on 21 ja nelinpelissä kolmas. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä ja kymmenen turnausta nelinpelissä, joista merkittävimpänä Ranskan avointen nelinpelimestaruus vuodelta 2013. Hänen valmentajanaan toimii entinen tennispelaaja Andrei Chesnokov.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jelena Vesnina Wikimedia Commonsissa
Jelena Vesninan verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Islamilainen kehityspankki

| Islamilainen kehityspankki |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  12. elokuuta 1974
Kotipaikka:  8111 King Khalid St., Al Nuzlah Al Yamania Dist., Unit No. 1., Jedda 22332-2444, Saudi-Arabia
Toimiala:  kansainvälinen rahoituslaitos, kehityspankki
Kotisivu:  www.isdb.org
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Islamilainen kehityspankki (lyhenne IsDB tai IDB; arab. البنك الإسلامي للتنمية‎, Al-bank Al-islāmī Lil-istithmār) on elokuussa 1974 perustettu, Saudi-Arabian Jeddassa kotipaikkaansa pitävä kansainvälinen rahoituslaitos. Pankin operatiivinen toiminta alkoi 20. lokakuuta 1975. IsDB:llä on pysyvän tarkkailijan asema YK:ssa.
Pankin tarkoituksena on edistää taloudellista ja sosiaalista kehitystä jäsenvaltioissaan ja yksittäisissä muslimiyhteisöissä muuallakin. Pankki on ensimmäinen kansainvälinen rahoituslaitos, joka on noudattanut toiminnassaan islamilaisen lain (sharia) periaatteita.
IsDB lainaa rahaa erityisesti jäsenvaltioihin sijoittuviin hankkeisiin, hiukan (alle 1 % rahoituksesta) myös jäsenmaiden ulkopuolelle. Vuonna 2013 pankin lainapääomaa kasvatettiin 150 miljardiin Yhdysvaltain dollariin. Lisäyksellä oli tarkoitus helpottaa lainoitustarpeita muissakin kuin enemmistöltään islamilaisissa jäsenvaltioissa. IsDB:n lainoituskohteiden suurimmat toimialat olivat (2015) energia (40,5 %), rahoitus (14,6  %), liikenne (13,0 %), maatalous (9,9 %), vesihuolto ja sanitaatio (6,8 %) sekä teollisuus ja kaivostoiminta (6,2 %).
Islamilainen kehityspankki poikkeaa omistusjärjestelyjensä ja rahoituskohteittensa osalta tunnetuimmista kansainvälisistä kehityspankeista (kuten Aasian kehityspankki tai Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki) ja alueellisista kehityspankeista (kuten Itä-Afrikan kehityspankki). Esimerkiksi Maailmanpankki ryhmittelee IsDB:n samaan rahoituslaitosten ryhmään Euroopan investointipankin ja Pohjoismaisen investointipankin kanssa. IsDB:n tavoitteena (visio) on vuoteen 2020 mennessä nousta tunnettujen kansainvälisten kehityspankkien joukkoon.
Pankin luottoluokitus on korkea eli AAA (eli Aaa),
Lokakuussa 2015 tiedotettiin Yhdistyneiden kansakuntien, Maailmanpankin ja Islamilaisen kehityspankin yhteisestä, usean miljardin dollarin suuruiseksi luonnehditusta tukihankkeesta voimakkaasti kasvaneiden pakolaisvirtojen hillitsemiseksi.
Jäsenvaltiot

Helmikuun 2016 alussa Islamilaisella kehityspankilla oli yhteensä 56 jäsenvaltiota, jotka ovat myös pankin osaomistaja. Jäseneksi voidaan hyväksyä hakijavaltio, joka 1) on  Islamilaisen yhteistyöjärjestön jäsen, 2) maksaa vaadittavan IsDB:n osakepääoman minimiosuuden ja 3) hyväksyy muut ehdot ja edellytykset, joita IsDB:n johtokunta siltä mahdollisesti vaatii.
Jäsenvaltiot > Suurimmat osakkaat

Jäsenvaltioiden omistusosuus vaihtelee 26,57 prosentin (Saudi-Arabia) ja 0,02 prosentin (Komorit, Uzbekistan) välillä (helmikuun 2016 alun tilanne). Suurimpia osakkeenomistajia, joilla oli vähintään 1,0 prosentin omistus pankista, olivat:
| Valtio | Osuus pankin  osakepääomasta (%) |
| --- | --- |
 Saudi-Arabia: 26,57
 Libya: 10,66
 Iran: 9,32
 Egypti: 9,22
 Turkki: 8,41
 Yhdistyneet arabiemiraatit: 7,54
 Kuwait: 7,11
 Algeria: 3,31
 Pakistan: 3,31
 Indonesia: 2,93
 Malesia: 2,12
Aiheesta muualla

Islamilaisen kehityspankin esittelyvideo (englanniksi) (youtube.com)
Diego Hernandez and Krishna Chaitanya Vadlamannati: Politics of Religiously Motivated Lending: An Empirical Analysis of Aid Allocation by the Islamic Development Bank (July 2014, pdf) (englanniksi) (uni-heidelberg.de)
Islamic Development Bank Bats for Islamic Finance in Asian Infrastructure Investment Bank (2015)[vanhentunut linkki] (englanniksi) (indiatimes.com)  [vanhentunut linkki]
Suomen suurlähetystö, Kairo: Islamilainen rahoitus: uusi keino Pohjois-Afrikan talouskasvun nousuun?  5.3.2013. Ulkoasiainministeriö, formin.finland.fi. Viitattu 3.2.2016. [vanhentunut linkki]