stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itämerenkastikka
Ulkonäkö

Itämerenkastikka muodostaa kasvustoja kantalajiensa yhteisillä kasvupaikoilla. Kooltaan se on 75–130 senttimetriä korkea. Lehdet ovat litteämmät kuin rantakauralla. Itämerenkastikan kukinto on röyhy, jonka tähkylät ovat 9–12 mm pitkiä. Ulkohelpeiden tyven karvakiehkura yltää helpeiden puoleen väliin. Vihneet ovat 1–2 mm pitkät. Lajin siitepöly on heikkolaatuista, joten se on marto.
Levinneisyys

Pohjoismaissa itämerenkastikka on levinneisyydeltään eteläinen. Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa sitä tavataan melko harvinaisena Itämeren ja Pohjanmeren rannikoilla. Suomessa risteymälaji on hyvin harvinainen ja kasvaa vain Hankoniemellä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Itämerenkastikka – Calamagrostis arenaria × epigejos
Isomyyri

| Isomyyri |
| --- | --- |

 Isomyyri Liesikujan puolelta vuonna 2021
Sijainti:  Myyrmäki, Vantaa
Avattu:  1987
Omistaja:  Citycon Oyj 78,6 % (2018)
Liikkeiden määrä:  noin 20
Päävuokralaisia:  Cityvarasto (2018)
Kerrospinta-ala:  11 700 m²
Kerrosten määrä:  2
Vuosimyynti:  15,5 milj. euroa (2020)
Pysäköintipaikkoja:  500 (joista katettuja 174) 
Kotisivu
Isomyyri on kauppakeskus Vantaan Myyrmäessä. Kauppakeskus sijaitsee Myyrmäen keskustassa, rautatieaseman tuntumassa. Isomyyrin pääomistaja on kiinteistösijoitusyhtiö Citycon Oyj.
Historia

Isomyyri on rakennettu vuonna 1987. Aluksi kauppakeskuksen kolmannessa kerroksessa toimi myös kirjasto, kunnes se muutti uuteen Myyrmäkitaloon vuonna 1993. Isomyyrin kirjaston tilalle avattiin tuolloin suuri nuorisotila. Vuonna 1994 Isomyyrin läheisyyteen avattiin suurempi kauppakeskus Myyrmanni, jolloin Isomyyri jäi jalkoihin. Esimerkiksi Anttila muutti Myyrmanniin vuonna 1994.
Citycon osti Isomyyrin vuonna 1999.
Kauppakeskuksen alakerrassa on aiemmin toiminut K-Supermarket Ykköshalli ja S-market, joista ensimmäinen lopetti vuonna 2009 ja jälkimmäinen vuonna 2017. Vuosina 2011–2020 kauppakeskuksessa toimi myös Tokmanni-tavaratalo, aluksi Tarjoustalo-nimisenä. Syksyllä 2017 kauppakeskukseen avattiin Lidl, joka muutti Myyrmanniin syksyllä 2023.
Liikkeet ja palvelut

Kauppakeskuksessa on kaksi kerrosta ja parisenkymmentä yritystä, muun muassa kirpputoreja, etnisiä kauppoja, ravintoloita, parturi-kampaamoita ja järjestötoimijoiden tiloja. Rakennuksen kolmannessa kerroksessa toimii Myyrmäen nuorisotila, joka tarjoaa 10-17-vuotiaille nuorille maksutonta avointa nuorisotilatoimintaa sekä harrastustoimintaa.
Tulevaisuus

Isomyyri on purku-uhan alla. Myyr York Downtown -nimisen suunnittelukilpailun voittajaehdotuksen mukaan Isomyyrin ja Myyrinpuhoksen paikalle rakennetaan korkeita tornitaloja ja alueelle kokonaisuudessaan paljon uusia asuntoja.
Kuvagalleria

Isomyyri, näkymä Vaskivuorentien suunnalta
Kauppakeskus Isomyyrin pääsisäänkäynti Liesikujan puolelta.
Kierrätyskeskuksen Myyrmäen myymälä.
Fida Secondhandin Myyrmäen myymälä.
Aiheesta muualla

Isomyyrin kotisivut
Myyrmäen nuorisotila
Kauppakeskus Isomyyristä muutama kuva, osa isompaa kokonaisuutta (Myyrmäki kuvin : Myyrinraitti) (Arkistoitu – Internet Archive)
J. Samuel White and Company

| J>  Samuel White and Company |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityinen
Lakkautettu:  1981
Kotipaikka:  Cowes, Wightsaari
Toimiala:  laivanrakennus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
J. Samuel White and Company oli brittiläinen viktoriaanisen ajalta periytyvä laivanrakennusyritys, joka otti nimensä John Samuel Whitelta (1838–1915). Yritys keskittyi 1900-luvulla hävittäjien valmistamiseen sekä Kuninkaalliselle laivastolle että vientiin.
Historia

Suvulla oli pitkät laivanrakennusperinteet Kentissä, jossa James White valmisti 1763–1764 Broadstairsissa Kuninkaalliselle laivastolle kutteri HMS Lapwingin, nopeita kauppa-aluksia sekä kalastusaluksia. Näiden lisäksi valmistui myös muutama Itä-Intian purjehtija. Ainakin kolme sukupolvea Whiteja valmisti aluksia ennen kuin Samuel Whiten isoisä Thomas White (1773–1858) muutti 1802 Broadstairsista East Cowesiin, josta hän osti Medinajoen itärannalta yli satavuotiaan telakan. Napoleonin sotien loppuvuosina hän aloitti työt Thetis-telakallaan. Telakka aloitti 1. lokakuuta 1815 virallisesti toimintansa uudella omistajalla. White lopulta rakensi itärannalle telakan, josta muodostui 1825 Falconin telakka.
Telakka tarjosi 1850-luvulla töitä noin 500 hengelle. Se laajeni edelleen aina vuoteen 1899. Telakasta tuli pienten ja keskisuurten sota- ja kauppalaivojen johtava suunnittelija ja valmistaja, joka valmisti myös runsaasti pienempiä aluksia kuten pelastusveneitä. Laivanrakennusteollisuuden supistuminen johti siihen, että telakka toimitti 1963 viimeisen aluksensa Kuninkaalliselle laivastolle ja samalla telakka suljettiin. Telakan toiminta lakkasi lopullisesti 1981.
Telakalla valmistettiin sen olemassaolon aikana (1803–1963) yli kaksituhatta alusta.
Lentokoneteollisuus

Yritykseen kuului 1912–1916 lentokoneosasto, joka valmisti vesilentokoneita nimellä Wight Aircraft. Valmistuneita malleja olivat:
Wight Pusher Seaplane
Wight Twin
Wight Seaplane
Wight Baby
Wight Bomber
Wight Converted Seaplane
AD Seaplane Type 1000
Yritys valmisti 1913 lentoveneen, joka esiteltiin samana vuonna Lontoon ilmailunäyttelyssä. Se valmisti lisäksi 110 kappaletta Short Brothersin suunnittelemaa Type 184 -lentokonetta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jauhopukit

| Jauhopukit |
| --- | --- |
 Pirttipukki (Tenebrio obscurus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Tenebrionoidea
Heimo::  Pimikkökuoriaiset Tenebrionidae
Alaheimo::  Tenebrioninae
Tribus::  Tenebrionini
Suku::  Jauhopukit Tenebrio  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Jauhopukit Wikispeciesissä   Jauhopukit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jauhopukit (Tenebrio) ovat kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva pimikkökuoriaissuku. Maailmanlaajuisesti suvun lajimääräksi ilmoitetaan jopa kahdeksan, mutta ilmoitettu lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Suvun tunnetuimman lajin eli jauhopukin toukkia eli jauhomatoja käytetään yleisesti lemmikkieläinten ruokana.
Sukuun kuuluvia lajeja

Tenebrio opacus
Pirttipukki (Tenebrio obscurus)
Jauhopukki (Tenebrio molitor)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Jauhopukit (Tenebrio)
ITIS: Tenebrio (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Tenebrio (englanniksi)
Kansanvallan päivä

| Kansanvallan päivä |
| --- | --- |
Vietetään:  17. heinäkuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  1992
Kansanvallan päivää on vietetty 17. heinäkuuta vuoden 1919 Suomen hallitusmuodon vahvistamisen kunniaksi vuodesta 1992 alkaen.
Kansanvallan päivän ideoi silloinen Suomen Pankin johtokunnan jäsen, entinen pääministeri Kalevi Sorsa, joka toimi vuonna 1992 myös Suomen itsenäisyyden 75-vuotisjuhlavuoden toimikunnan puheenjohtajana. Ensimmäisen kansanvallan päivän pääjuhla pidettiin Savonlinnassa, ja juhlapuheen pitänyt Kalevi Sorsa korosti, että ”kaikki mitä meillä on, on kansanvallan varassa rakennettu”. Virkamiesten valmistelema juhlapäivä ei saavuttanut valtakunnallista suosiota ja sen vietto hiipui nopeasti.
Päivän juhlistaminen on muodostunut tavaksi vain entisissä Vammalan ja Mouhijärven kunnissa, jotka nykyisin kuuluvat Sastamalan kaupunkiin. Kansanvallan päivän juhla on kesäinen toritapahtuma, jossa muun ohjelman lisäksi ihmisillä on mahdollisuus puhua haluamistaan asioista julkisesti. Tapahtumassa julkistetaan joka vuosi myös äänestyksellä valittu Sastamalan Avainhenkilö. Avainhenkilön tulee olla syntyperäinen sastamalalainen tai Sastamalassa asuva henkilö, joka on toiminut paikkakunnan hyväksi ja tehnyt sitä tunnetuksi.
KV Mechelen

KV Mechelen on jalkapalloseura Mechelenin kaupungista Belgiasta. Se pelaa maan pääsarjassa Jupiler Pro Leaguessa.
KV Mechelen perustettiin vuonna 1904. Sen ensimmäinen menestyskausi oli 1940-luvulla, jolloin se voitti Belgian mestaruuden vuosina 1943, 1946 ja 1948. Vielä 1954 Mechelen sai pronssia vain pisteen mestaruuden voittaneelle RSC Anderlechtille hävinneenä, mutta kaksi vuotta myöhemmin se putosi toiseen divisioonaan. 1960- ja 1970 -luvuilla Mechelen vaihtoi moneen kertaan sarjatasoa kahden ylimmän divisioonan välillä. Vuonna 1967 se selviytyi Belgian Cupin loppuotteluun, jonka hävisi Standard Liègelle jatkoajalla 1–3.
KV Mechelen voitti Belgian Cupin 1987 kukistettuaan finaalissa RFC de Liègen 1–0. Samalla kaudella se sai myös liigahopeaa. Keväällä 1988 Mechelen voitti Cup-voittajien cupin kukistettuaan Strasbourgissa pelatussa loppuottelussa AFC Ajaxin Piet Den Boerin maalilla 1–0. Lisäksi se sijoittui jälleen toiseksi Belgian liigassa. UEFA Super Cupissa se voitti Euroopan Cupin mestarin PSV Eindhovenin kahden ottelun yhteistuloksella 3–2.
Kaudella 1988–1989 Mechelen voitti historiansa neljännen Belgian mestaruuden. Samana vuonna se oli paras myös Joan Gamper Trophy -turnauksessa. Keväällä 1991 seura sai liigahopeaa ja selviytyí cupin loppuotteluun, jonka kuitenkin hävisi Club Bruggelle. Seuraavalla kaudella se kärsi cupfinaalissa tappion Royal Antwerpille rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Menestyksekkään 1980-1990 -luvun vaihteen jälkeen KV Mechelen putosi Belgian kärkiseurojen joukosta. Se putosi aina 3. divisioonaan saakka, mutta palasi pääsarjaan keväällä 2007. Se selviytyi Belgian cupin loppuotteluun 2009, mutta hävisi KRC Genkille 0–2.
Seura voitti Belgian cupin vuonna 2019 pelatessaan toisella sarjatasolla, mutta todettiin kesäkuussa 2019 syylliseksi kaudella 2017/18 ottelussa Waasland-Beverenia vastaan tapahtuneeseen ottelumanipulaation yritykseen ja suljettiin ulos Europa Leaguesta johon osallistumiseen cup-voitto olisi seuran muuten oikeuttanut. Myös Mechelenin saavuttama sarjanousu mitätöitiin ja useita seuran johtohenkilöitä tuomittiin toimintakieltoon. Seuralle langetettiin lisäksi kahdentoista pisteen rangaistus seuraavalle sarjakaudelle.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (hollanniksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Kansanvalta (täsmennyssivu)

Kansanvalta tarkoittaa seuraavia asioita:
demokratia, kansanvalta
Kansanvalta, Helsingissä vuosina 1906–1907 ilmestynyt viikkolehti
Kansanvalta, Lahdessa vuonna 1914 ilmestynyt SDP:n sanomalehti
Kustannusosakeyhtiö Kansanvalta, vuonna 1918 perustettu vasemmistolainen lehden- ja kirjankustantamo
Kansan Valta, talvisodan aikana Neuvostoliitossa ilmestynyt Terijoen hallituksen lehti
Osuuskunta Kansan Valta (perustettu 2013), Viikko Pohjois-Karjala -lehden julkaisija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kansanvalta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kansanvalistus- ja propagandaministeriö

Kansanvalistus- ja propagandaministeriön rakennus (1936)
Kansanvalistus- ja propagandaministeriö (saks. Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda) oli Kansallissosialistisen Saksan ministeriö, joka perustettiin 13. maaliskuuta 1933. Sen tehtäviin kuului muun muassa lehdistön valvominen. Ministeriön johdossa toimi Joseph Goebbels.
Ministeriön musiikkiosaston Reichsmusikprüfstellen pääintendentti oli vuodesta 1937 Heinz Drewes (1903–1980), joka oli vaikutusvaltaimpia Saksan silloisessa musiikkielämässä. Drewesin ja Reichsmusikkammeria säveltäjä Richard Straussin vuonna 1935 tapahtuneen erottamisen jälkeen johtaneen Peter Raaben välillä oli jatkuva kamppailu siitä, kumpi valtakunnan musiikkielämää johti.
Käännös suomeksi
Jangtse

| Jangtse |
| --- | --- |
 Jangtse iltahämärällä Kolmen rotkon kohdalla.
Alkulähde:  Geladaindong (jäätikkö/vuori) noin 5 100 metrin korkeudella, Tanggulavuoret, Qinghai, noin 33.429°N, 91.182°E  (pisimmän uoman alku idempänä: 32.604°N, 94.512°E) Qinghai
Laskupaikka:  Shanghai ja Jiangsu, Itä-Kiinan meri (noin 31.394°N, 121.983°E)
Maat:  Kiina
Pituus:  6 300 km
Virtaama:  31 900 m³/s
Valuma-alue:  1 800 000 km²
 Jangtsen kartta
Jangtsen valuma-alueen kartta.
Jangtse (kiin. 揚子江,  Yángzǐ Jiāng (ohje)) on Aasian pisin ja maailman kolmanneksi pisin joki Niilin ja Amazonin jälkeen. Kiinassa joesta käytetään nimeä Changjiang (長江,  Chángjiāng (ohje)), ja tätä nimeä käytetään myös useissa nykyaikaisissa kartoissa muualla maailmassa. Nimen hanzi-merkit tarkoittavat kirjaimellisesti ’pitkää jokea’. Jangtse laskee Itä-Kiinan mereen Shanghain pohjoispuolella. Joki on tunnettu suomeksi aiemmin myös nimellä Sininen joki.
Jangtsen pituus on noin 6 300 kilometriä. Valtamerialukset voivat nousta jokea tuhannen kilometrin matkan ja pienemmät laivat 1 600 kilometriä. Shangain lisäksi muita merkittäviä jokivarren kaupunkeja ovat Chongqing, Wuhan ja Nanjing. Jangtse on erittäin merkittävä joki Kiinan tavaraliikenteessä. Joen suistoalueelle sijoittui vuonna 2011 yksitoista maan 26:sta yli 100 miljoonan tonnin vuosirahtiin yltävästä maailmanluokan suursatamasta.
Jokea on perinteisesti pidetty Etelä- ja Pohjois-Kiinan välisenä rajana.
Jangtsen vuosittain levittämä hedelmällinen liete on ensiarvoisen tärkeää Jiangsun provinssin riisinviljelylle.
Jangtsen tulviminen on ollut alueella suuri ongelma. Edellisen kerran joki tulvi vuonna 1998, mutta paljon tuhoisampi oli vuoden 1954 tulva, jolloin kuoli yli 30 000 ihmistä. Vakavia tulvia on sattunut myös vuosina 1911 (100 000 kuollutta), 1931 (145 000 kuollutta) ja 1935 (142 000 kuollutta).
Yichangiin Hubein maakuntaan rakennettu Kolmen rotkon pato on vähentänyt tulvimista huomattavasti ja helpottanut alueen sähköntuotantoa, tosin monien veden alle pysyvästi jääneiden kaupunkien ja ympäristölle aiheutuvien vakavien haittojen kustannuksella.
Jangtsejoen vesistön ja samalla koko Kiinan suurimmat makeanveden järvet ovat Poyangjärvi ja Dongtingjärvi. Osa Jangtsen sivujoista laskee pääuomaan näiden järvien kautta, mutta etenkin Jangtsejoen tulviessa vettä virtaa myös järviin päin.
Keskeisiä sivujokia

Poyangjärvi ja Ganjoki Jiangxin maakunnassa.
Hanjoki Hubein maakunnassa.
Dongtingjärvi ja Yuanjoki, Zijoki, Lishuijoki (Lijoki) ja  Xiangjoki Hunanin maakunnassa.
Wujoki Guizhoussa.
Jialingjoki itäisessä Sichuanissa ja Chongqingissa.
Minjoki Sichuanin keskiosissa.
Yalongjoki läntisessä Sichuanissa.
Kuvia

Jangtsen ensimmäinen 180 asteen mutka Yunnanin Shigussa.
Kuimen-portti Qutangin rotkoon.
Kolmen rotkon pato (2006).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jangtse Wikimedia Commonsissa
Yangze River Basin Study (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jangtsekiang (Pieni Tietosanakirja)
Kairo-trilogia

Kairo-trilogia on egyptiläisen kirjailijan Naguib Mahfouzin teossarja, jonka osat ovat Palatsikatu, Intohimon palatsi ja Sokerikuja. Alkuperäisteokset ilmestyivät 1956 ja 1957, Pekka Sunin suomennokset 1990-luvulla Tammen kustantamana.
Aloitusteos Palatsikatu kertoo Sayyid Ahmad Abd al-Jawadista ja hänen perheestään. Kauppias Sayyid on menestyvä, varakas kaksinaamainen perheenpää, jolta vaimo ja lapset saavat osakseen ankaran kohtelun. Sayyid on kuitenkin kotinsa ulkopuolella hurmaava seuramies, joka ottaa vapauden pitää rakastajattaria ja joka on seurueen keskipiste ystävien tapaamissa. Sayyidin vaimo Amina on miehensä edessä nöyrä ja kohtelee poikiaan pehmeästi. Kodin seinien sisään suljetut naiset näkevät ulkomaailmaa vain ikkunasta kurkkien.
J. P. Pulkkinen sanoo Ylen sivulla kirjoituksessaan, että hänet yllätti Mahfouzin kerronnallisten keinojen tuttuus, vaikka hän ennakkoon oli varautunut joutuvansa kamppailemaan ymmärtääkseen orienttia ja islamia:
»Mahfouz tuntuikin tutulta, hänen henkilönsä tulivat lähelle, heidän ajattelunsa ja motiivinsa ymmärrettäviltä. Itse asiassa jouduin tekemisiin oman vieraaseen kohdistuvan ennakkoasenteeni ja torjuntani kanssa. Tai ehkä tämä egyptiläinen klassikko on hyvä osoitus kirjallisuuden kyvystä rakentaa siltoja, olla universaali kieli ja rajojen ylittäjä. - - [O]lin yllättynyt siitä, miten tuttuja ja toimivia Mahfouzin kerronnalliset keinot olivat, miten eepos solahti tuntemaani kirjallisuuden kaanoniin. Kirja tuntui ikään kuin länsimaiselta ja jostain lukemani vertaus Thomas Mannin Buddenbrookeihin osuvalta.»
K. H. Seppälä

K. H. Seppälä 1956
Kaarle Heikki Seppälä (8. maaliskuuta 1881 Kuhmalahti – 11. kesäkuuta 1959 Tampere) oli aikanaan eräs Suomen tunnetuimmista papeista ja sananjulistajista. Seppälä toimi 1926–1956 Tampereen tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherrana ja oli samalla tuomiorovastina Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulin varapuheenjohtaja. Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta myönsi hänelle 1942 teologisista ja kirkollisista ansioista kunniatohtorin arvon.
Elämä ja ura

K. H. Seppälän vanhemmat olivat vuokraaja Simo Seppälä ja Henrika Hukkila. Hän oli kotoisin vaatimattomista oloista, mutta pääsi opintielle. Tultuaan ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta Seppälä kirjoittautui 1900 teologiseen tiedekuntaan. Hänet vihittiin papiksi 1905. Toimintaa ylimääräisenä pappina Hämeen maalaispitäjissä seurasi määräys Tampereelle 1909 ja valinta seurakunnan 4. kappalaiseksi 1917 ja kirkkoherraksi 1925. Seppälä solmi 1921 avioliiton musiikinopettaja Anna Karolina Levónin kanssa. Avioliitosta syntyi viisi lasta, joista vanhin, Heikki Seppälä (diplomiurkuri, director musices, 1922–1990), toimi Tampereen tuomiokirkon urkurina 1957–1974. Muut lapset: Elina (Laustela, 1924–), lääketieteen lisensiaatti, Antti (1926–1927), Simo (1926–1956) ja Anna (Kautto, 1930–), valtiotieteen maisteri, kirjastonhoitaja.
Tamperelaisten sielunhoitajana Seppälä joutui kohtaamaan aikakauden suuret onnettomuudet: sisällissodan 1918, elokuvateatteri Imatran palon 1927 (21 kuollutta), Kuru-laivan haaksirikon 1929 (138 hukkunutta) ja sotavuodet 1939–1945.
Seppälä toimi kirkolliskokousedustajana 1928–1953. Tampereella hän vaikutti monissa kaupungin, kirkollisten järjestöjen ja talouselämänkin luottamustehtävissä. Seppälä toimitti 1918–1939 Kaupunkilähetyksen viikoittain julkaisemaa Sunnuntaitervehdys-lehteä. Hän julkaisi kolme kokoelmaa saarnojaan ja hartauspuheitaan, yliopistollisena kurssikirjanakin käytetyn tutkielman Paavalin kristologiasta ja muistelmateoksen.
Vaikuttavimman osan elämäntyöstään Seppälä teki saarnaajana. Hänen puhetaidollisesti korkeatasoiset ja sisällöllisesti puhuttelevat saarnansa tekivät hänestä tamperelaisten halukkaasti kuunteleman mutta myös valtakunnallisesti arvostetun julistajan. Seppälän maanlaajuista mainetta lisäsivät myös 1920-luvulla aloitetut jumalanpalvelusten radioinnit, jotka lähetettiin usein Tampereen tuomiokirkosta, sekä sadat eri lehdissä julkaistut saarnat ja hartauskirjoitukset.
K. H. Seppälästä on lukuisia juttuja, jotka todistavat hänen sanavalmiuttaan. Toisinaan Seppälä oli varsin teräväsanainen. Niinpä hän sanoi nuoremmalle tyttärelleen impulsiivisen Eelis Gulinin ollessa Tampereen hiippakunnan piispa: ”Kun Aleksi Lehtonen oli täällä piispana, minä toivoin, että Lehtonen edes jonakin päivänä unohtaisi olevansa piispa. Nyt minä joudun toivomaan, että Gulin edes joskus muistaisi olevansa piispa.”
Seppälän veli oli pakinoitsijana ja maallikkosaarnaajana tunnettu kansakoulunopettaja Juho Haavisto.
Teoksia

Onnellinen mies : puhe. Sotavankien kasvatustoimi, Helsinki 1918
Piirteitä apostoli Paavalin kristologiasta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 12. Jyväskylä 1922
Autuutta ja iloa : saarna Pyhäinpäivänä 1926. Tekijä, Helsinki 1926
Jaakko Gummerus Tampereen hiippakunnan piispana teoksessa Tampere. Tutkimuksia ja kuvauksia 2. Tampere 1934
Kanssamme on Jumala : saarnoja ja hartauspuheita. Otava 1935
Kallis on armosi, Jumala : saarnoja ja puheita. Otava 1938
Sisun ja uskon sankareita : kertomuksia rintamalta ja kotoa sotatalvelta 1939-1940 ; kirj. K. H. Seppälä, Jussi Sinnemäki, A. P. Tanskanen, Alli Valli ym. Kotimaa, Helsinki 1940
Valo loistaa pimeässä : puheita. Otava 1941
Muistot jäivät : elämäni varrelta talletettua. Tampere-seuran julkaisuja 21. Tampere 1958, 3. painos 1972
Kahden keikan välillä

| Kahden keikan välillä> All About the Benjamins |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Kevin Brey
Käsikirjoittaja:  Ronald Lang Ice Cube
Tuottaja:  Matt Alvarez Ice Cube Douglas Curtis Toby Emmerich Mike Epps Ronald Lang Matt Moore Ronald G. Muhammad Claire Rudnick Polstein Lamont Cain
Säveltäjä:  John Murphy
Kuvaaja:  Glen MacPherson
Leikkaaja:  Suzanne Hines
Pukusuunnittelija:  Sophie de Rakoff
Pääosat:  Ice Cube Mike Epps Eva Mendes Tommy Flanagan Carmen Chaplin Valarie Rae Miller Roger Guenveur Smith Anthony Michael Hall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  14 000 000 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kahden keikan välillä (engl. All About the Benjamins) on yhdysvaltalainen toimintakomedia vuodelta 2002. Kevin Breyn ohjaaman elokuvan pääosia näyttelevät Ice Cube ja Mike Epps. Elokuvan alkuperäinen nimi viittaa sadan dollarin seteleihin, joissa on Benjamin Franklinin kuva.
Juoni

Palkkionmetsästäjä Bucum haaveilee omasta etsivätoimistosta. Hän saakin tilaisuutensa, kun hän nappaa kiinni pikkuhuijarin, jolla on kätensä ulottuvilla 60 miljoonan dollarin arvoinen voittoarpa. Lisäksi mies tietää 20 miljoonan arvoisesta timanttiryöstöstä, joka aiotaan toteuttaa. Metsästäjä ja saalis ryhtyvät kumppaneiksi ja päättävät nujertaa kilpailevat roistot.
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut
Kahden keikan välillä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kahden keikan välillä Elonet.
Kantanen

Kantanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eeva Kantanen (myöh. Saanila, 1929–2011), näyttelijä
Eino Kantanen (1902–1965), toimitusjohtaja, päätoimittaja ja kunnallisneuvosmies
Emma Kantanen (s. 1989), graafikko ja kirjailija
Jenni Kantanen (s. 2001), jalkapalloilija
Kati Kantanen (s. 1974), jalkapalloilija
Katja Ahopelto (o.s. Kantanen, s. 1991), kuulantyöntäjä
Kimmo Kantanen (s. 1946), jääkiekkoilija
Sandra Kantanen (s. 1974), valokuvataiteilija
Tapio Kantanen (s. 1949), kestävyys-, este- ja maastojuoksija ja estejuoksun olympiamitalisti
Tiia Kantanen (s. 1985), pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kansalaisvelvollisuus

Kansalaisvelvollisuudet ovat valtion kansalaisen velvollisuudet valtiota kohtaan.
Erityisesti kansalaisvelvollisuuksiin kuuluvat lainkuuliaisuus ja uskollisuus. Usein kansalaisvelvollisuuksilla tarkoitetaan erityisesti niitä velvollisuuksia, joita valtion alueella oleskelevalla ulkomaalaisella ei ole. Tällaisia ovat muun muassa asevelvollisuus ja velvollisuus ottaa vastaan julkisia tehtäviä. Kansalaisvelvollisuuksia ovat myös vero-, oppi- ja työvelvollisuus.
Kankeakarvamaite

| Kankeakarvamaite |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Tribus::  Loteae
Suku::  Maitteet Lotus
Laji::  subbiflorus
Kaksiosainen nimi
 Lotus subbiflorus  Lag. 
Katso myös
   Kankeakarvamaite Wikispeciesissä   Kankeakarvamaite Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kankeakarvamaite (Lotus subbiflorus) on yksivuotinen ruohovartinen hernekasvi. Se kasvaa tyypillisesti kuivissa heinikoissa ja kallioilla, varsinkin rannikkoseuduilla.
Vuonna 2011 lajista oli yksi havainto Suomesta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kankeakarvamaite (Lotus subbiflorus)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lotus subbiflorus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lotus subbiflorus (englanniksi)