stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lawsonien suku

Lawsonit olivat tärkeä suku Anéhossa, nykyisessä Togossa.
Eräs suvun perustajista oli ”kuningas” George Lawson, joka kuului Kultarannikon Accran Fanteihin. Hän oli ollut purserina orjalaivalla, kunnes asettui asumaan Anéhoon vuonna 1812 ja otti osaa orjien ja muiden tavaroiden kauppaan. George Lawson osallistui paikalliseen valtataisteluun, jonka jälkeen hänestä tuli Adjigon päällikkösuvun jäsen, jolloin hän nimitti itsensä ”Glidjin kuninkaaksi”.
Hänen kuoltuaan vuonna 1883 seuraajaksi tuli hänen poikansa G. A. Lawson, sekä toinen poika, joka muutti Anéhoon Lagosista. He toimivat molemmat verottajina Glidjin lapsikuninkaalle.
Useat Lawsoneista kävivät Euroopassa tai orjalaivoilla vuodesta 1780 lähtien.
Lawsonit olivat voimakkaasti brittimielisiä ja vastustivat Saksan laajenevaa vaikutusta alueella vedoten Britanniaan, jotta se vaikuttaisi alueeseen Lagosista käsin. Kostoksi tästä saksalaiset sieppasivat useita henkilöitä Lawsonin talon väestä ja kuljettivat heitä pois Sophie-laivalla. He palasivat takaisin Anéhoon Möwellä, jossa oli myös Gustav Nachtigal, joka perusti saksalaisen siirtokunnan, Togolandin.
Lawsonin suvun jälkeläiset ovat palvelleet lukuisissa julkisissa asemissa ja vapaissa ammateissa. Lawsonit olivat Guineanlahden afrobrasilialaista eliittiä, agudoja.
Sukuarkisto

Vuonna 2005 julkaistu An African Family Archive: The Lawsons of Little Popo/Aneho (Togo) 1841-1938 on eräs harvoja afrikkalaisia toimitettuja sukuarkistoja, jossa on yli 718 kirjettä ja dokumenttia. Kirjeenvaihto on pääosin vuosilta 1841-77, ajalta joka liittyy Atlantin orjakaupasta "lailliseen kauppaan" siirtymiseen, joka oli pääasiassa palmuöljykauppaa. Kirjeenvaihto koskee myös vuosia 1883-85, jolloin kuningas G.A. Lawson III pyrki  estämään Anéhoa ja sen ympäristöä tulemasta osaksi Ranskan tai Saksan siirtomaata.
Lillandt

Maanviljelijä Karl-Johan Lillandt (1879-1976) ja hänen vaimonsa Emilia (o.s. Thomasfolk, 1881-1950) ottivat sukunimekseen Lillandt isojaon yhteydessä Pohjanmaalla Tiukan kunnassa 1900-luvun alussa. Tiukka liitettiin v. 1973 Kristiinankaupunkiin. 
Pariskunnalla oli seitsemän lasta: kunnallisneuvos Ivar Lillandt (1911-1991), Signe Uppstu (1912-2009), metsäneuvos Sigurd Lillandt (1914-2011), Lennart Lillandt (1916-1996), Elvina Mitts (1918-2002), Runar Lillandt (1921, kaatui sodassa 1941), Bertel Lillandt (1922-2012). 
Maanviljelysneuvos Runar Lillandt (s. 1944) on Ivar Lillandtin poika ja metsäneuvos Martin Lillandt (s. 1945) on Sigurd Lillandtin poika. Karl-Johan ja Emilia Lillandtilla on 23 lastenlasta.
Martin Lillandt (s. 1945), metsänhoitaja, yritys- ja järjestöjohtaja, metsäneuvos, Sigurd Lillandtin poika
Runar Lillandt (s. 1944), maanviljelijä ja elinkeinoelämän vaikuttaja, maanviljelysneuvos
Sigurd Lillandt (1914–2011), metsänhoitaja, järjestöjohtaja, metsäneuvos.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Levi-Civita-symboli

Kolmiulotteisen Levi-Civita-symbolin graafinen esitys.
Levi-Civita-symbolia eli permutaatiosymbolia käytetään matematiikassa tietyissä tensorilaskuissa. Se on nimetty italialaisen matemaatikon Tullio Levi-Civitan mukaan.
Määritelmä

Levi-Civita-symbolin alaindeksien permutaatiossa jotkin sen vierekkäin olevan alaindeksit vaihtavat paikkaa keskenään.
Levi-Civita-symboli kolmessa ulottuvuudessa määritellään alaindeksien permutaatioiden kautta seuraavasti
eli Levi-Civita-symboli saa arvon  \scriptstyle \epsilon _{ijk}=1, jos  \scriptstyle (ijk) saadaan parillisella permutaatiomäärällä  \scriptstyle (1,2,3):sta ja arvon  \scriptstyle \epsilon _{ijk}=-1, jos  \scriptstyle (ijk) saadaan parittomalla permutaatiomäärällä  \scriptstyle (1,2,3):sta. Lisäksi, jos Levi-Civita-symbolissa on vähintään kaksi samaa alaindeksiä, se saa arvoksi  \scriptstyle \epsilon _{ijk}=0.
Määritelmä > Levi-Civita-symboli determinantin esityksessä

Levi-Civita-symbolia voidaan käyttää  \scriptstyle A:n  \scriptstyle 3\times 3-matriisin determinantin laskemiseen seuraavasti
missä siis  \scriptstyle a:t ovat matriisin  \scriptstyle A alkioita.
Määritelmä > Levi-Civita-symboli ja Kroneckerin delta

Levi-Civita-symbolin ja Kroneckerin deltan suhteen voi esittää kolmessa ulottuvuudessa seuraavasti
Saatua muotoa kutsutaan Levi-Civita-symbolin identiteetiksi.
Meksikon asevoimat

| Meksikon asevoimat Fuerzas Armadas de Mexico |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1884–
Valtio:   Meksiko
Rooli:  asevoimat
Koko:  280 000 ammattisotilasta 82 000 reserviläistä
Komentajat
Nykyinen komentaja:  kenraali Salvador Cienfuegos Zepeda
Meksikon asevoimat (Fuerzas armadas de México) koostuvat maavoimista, ilmavoimista ja merivoimista. Asevoimien ylipäällikkö on Meksikon presidentti, nykyään Andrés Manuel López Obrador. Puolustusministeri on Luis Cresencio Sandoval. Vuonna 2010 asevoimilla oli henkilökuntaa 264 517 henkeä.
Meksikolaisen sotilasakatemian kadetti
Mariaanienrastaskerttunen

| Mariaanienrastaskerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Ruokokerttuset Acrocephalus
Laji::  luscinius
Kaksiosainen nimi
 Acrocephalus luscinius  (Quoy & Gaimard, 1830) 
Katso myös
   Mariaanienrastaskerttunen Wikispeciesissä   Mariaanienrastaskerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mariaanienrastaskerttunen (Acrocephalus luscinius) on sukupuuttoon kuollut kerttuslaji, joka eli kotoperäisesti Mariaaneilla. Sitä tavattiin Alamaganin ja Saipanin saarilla (nimialalaji luscinius) sekä Aguijanilla (alalaji nijoi). Jean René Constant Quoy ja Joseph Paul Gaimard kuvailivat lajin holotyypin Guamilta 1830.
Levinneisyys ja alalajit

Naurulla ja Karoliineilla elävät kerttuset Acrocephalus syrinx "karoliinienkerttunen" ja Acrocephalus rehsei "naurunkerttunen" voidaan luokitella osaksi mariaanienrastaskerttusta tämän alalajeina, mutta nämä eroavat mariaanienrastaskerttusesta kokonsa, nokan muodon ja laulun perusteella, joten monet (esim. Birdlife International) luokittelevat ne omiksi lajeikseen.
Mariaanienrastaskerttusesta tunnettiin neljä alalajia:
luscinius - Nimialalaji ja runsaslukuisin alalajeista. Esiintyi Saipanilla ja Alamaganilla ja Guamilta
nijoi - Pienellä ja asumattomalla Aguijanilla, jonka ympäristöä villiintyneet vuohet ovat muuttaneet. Lintua oltiin etsitty saarelta neljä kertaa 2000-luvulla, mutta sitä ei ole löytynyt.  On epäilty, että mariaanienrastaskerttunen olisi aiemmin esiintynyt myös Aguijanin vieressä olevalla paljon suuremmalla Tinianin saarella. Tällöin on todennäköistä, että kyseessä olisi ollut juuri nijoi.
yamashinae - Paganilla, jonka asukkaat evakuoitiin tulivuorenpurkauksen takia 1981. Havaittu viimeksi 1970-luvulla ja on kuollut sukupuuttoon.
astrolabii - Arvoituksellinen alalaji, joka tunnetaan vain Dumont D'Urvillen retkikunnan näytteistä vuosilta 1838-39. Näytteiden keräyspaikasta on epäselvyyttä, mutta todennäköisin vaihtoehto on Yap Karoliineilla. Tästä alalajista ei ole muita havaintoja ja se on todennäköisesti kuollut sukupuuttoon.
Myös nämä alalajit voidaan lukea omiksi lajeikseen, mutta useimmiten näin ei tehdä.
Ulkonäkö ja laulu

Mariaanienrastaskerttunen oli suuri kerttunen, jolla oli kaikista sukunsa edustajista pisin nokka. Pituus 18-19 cm, paino 27-38 g. Päältä tasaisen oliivinruskea alta keltaisenvalkoinen. Nokka jopa 3 cm pitkä ja päästä alaspäin käyristynyt. Sukupuolet samannäköiset. Mariaanienrastaskerttusen levinneisyysalueen saarilla ei elä muita kerttuja, joten laji oli melko helppo tunnistaa. Muistutti paljon läheisimpiä sukulaislajejaan Karoliineilla ja Naurulla, mutta oli näitä suurempi ja pidempinokkainen.
Laulu oli hidasrytminen, melodinen ja kovaääninen sisältäen huilumaisia ja karkeita osia. Säkeistö kesti noin 4 sekuntia, jota seurasi 6-10 sekunnin tauko ennen uutta säettä. Lauloi usein öisin. Englanninkielinen nimi tarkoittaa "satakielikerttusta", ja kuvailee laulun sointia. Laulava lintu nosti usein päälaen höyheniään töyhdöksi. Kutsuääni oli luja 'tshak'.
Elinympäristö ja pesintä

Elinympäristö vaihteli saarelta toiselle, mutta pääsääntöisesti suosi tiheikköjä ja kosteikkoja. Esimerkiksi yamashinae oli ilmeisesti täysin rajoittunut Paganin kahden lammen rantatiheikköihin. Toisaalta Aguijanilla ei ole kosteikkoja ja mariaanienrastaskerttuset siellä pesivät pensaissa tai latvustoissa, jotka olivat tarpeeksi tiheitä. Saipanilla laji oli hyvin sopeutunut elämään myös ei-kotoperäisissä kasvustoissa, kuten lyijypuumetsissä.
Mariaanienrastaskerttunen söi kaikenlaisia pikkueläimiä, jotka olivat sopivan kokoisia sille. Näitä olivat etenkin hyönteiset, mutta myös etanat, hämähäkit ja pienet liskot.
Ylläpiti ja puolusti reviirejä pesintäaikaan, mutta oli sen ulkopuolella hyvin piilotteleva, eikä sen liikkeistä ollut juuri tietoa. Pesintöjä oli pääasiassa tammi-maaliskuussa ja heinä-syyskuussa. Muni 2-4 munaa pesään, joka oli yleensä puussa yli 2 m maanpinnan yläpuolella.
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus

Kerttusilla on ollut poikkeuksellinen kyky levitä Tyynenmeren alueen saarille ja muodostaa niille pysyviä populaatioita. Kaikilla Tyynenmeren merkittävimmistä saariryhmistä on joko Agrocephalus- tai Cettia-suvun kerttusia. Mariaaneilla on ollut ihmisiä jo 4000 vuotta. Näiden vuosituhansien aikana saarilla vielä paljon pidempään olleet eläimet ovat joutuneet sopeutumaan moniin ympäristönmuutoksiin. Luultavasti mariaanienrastaskerttunen on hävinnyt Tinianilta (ja ehkä myös Rotalta) paljon ennen modernin tieteen saapumista saarille.
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus > Yap?

Astrolabii-alalaji on arvoituksellinen, koska on herännyt epäilys siitä, mistä se voisi olla peräisin. Dumont D'Urvillen retkikunta keräsi kaksi lintua toisella Antarktisella purjehduksellaan vuosina 1838-1839. Molemmat ovat Pariisissa Ranskan kansallisessa luonnonhistoriallisessa museossa (Muséum national d'histoire naturelle). Linnut muistuttavat toisiaan niin paljon, että ne varmasti kuuluvat samaan lajiin. Toinen on merkitty olevan peräisin Mangarevalta Gambiersaarilta ja toinen Nuku Hivalta Marquesassaarilta. Nuku Hivalla tavataan toisen näköistä kerttusta eli polynesiankerttusta, eikä yhdelläkään Tyynenmeren saarista tavata kahta kerttuslajia. Mangarevalta ei tunneta lainkaan kerttusia. Tämä yhdistettynä siihen, että saarten välimatka on 1700km ja välillä on saaria, joilta tämän näköisiä kerttusia ei ole löytynyt, viittaa siihen, että linnut on kerätty jostain muualta kuin niiden arkistomerkintä sanoo. Ulkonäöltään nämä kaksi yksilöä muistuttavat Mikronesian kerttusia. Dumont D'Urvillen laiva pysähtyi Mikronesiassa seuraavilla saarilla: Losap, Truk, Guam, Yap ja Peleliu. Näistä ainakin Trukilla ja Guamilla on kerttusia, jotka eroavat museonäytteistä. Todennäköisimmäksi kotisaareksi astrolabiille on ehdotettu Yapia, joka on riittävän lähellä, tarjoaa riittävän määrän sopivaa habitaattia ja jossa seuraava tieteellinen retkikunta kävi vasta noin 1879 (Friedrich Hermann Otto Finsch, joka oli joitakin vuosia aiemmin tehnyt tutkimusmatkan Lappiin).
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus > Guam

Guamin mariaanienrastaskerttuset katosivat 1960-luvulla. Syitä ei täysin ymmärretä, mutta tärkeimpinä pidetään kosteikkojen vähenemistä ja tarhakäärmeisiin kuuluvan Boiga irregularis -käärmeen kulkeutumista saarelle. Käärme lisääntyi Guamilla ennennäkemättömän runsaaksi, hävitti jopa 12 lintulajia saarelta ja aiheutti lukemattoman määrän muuta harmia. Guamille on kulkeutunut myös lukuisia muita vieraslajeja.
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus > Pagan

Paganilla mariaanienrastaskerttusta tavattiin vain hyvin rajoitetulla alueella makeavetisten vesistöjen liepeillä. Nämä kosteikkoalueet hävitettiin joko kokonaan tai lähes täysin. Vuonna 1981 alkanut tulivuorenpurkausten sarja johti koko asujaimiston evakuointiin. Periaatteessa tämä voisi johtaa luonnon toipumiseen, mutta toisaalta purkaukset ovat myös hävittäneet saaren luontoa. Kerttusia ei ole havaittu saarella evakuoinnin jälkeen eikä tämän alalajin uskota enää olevan elossa. Muutama asukas on hallinnon kieltoja uhmaten palannut saarelle ja muidenkin paluuta suunnitellaan.
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus > Aguijan

Aguijan on 7 km² kokoinen pikkusaari Tinianin kupeessa. Paikalliset kutsuvat sitä "vuohisaareksi", koska sillä elää runsas villiintyneiden vuohien populaatio. Vuohet ovat muuttaneet saaren luontoa rajulla tavalla, ja kerttusten pesät olivatkin usein puiden latvustoissa, koska aluskasvillisuus oli kokonaan hävitetty. 1989 saarella aloitettiin vuohien hävitys, mutta projekti jäi kesken ja vuohien määrä palasi ennalleen. 2000-luvulla saarelle on tehty kolme etsintäretkikuntaa, mutta mariaanienrastaskerttusia ei ole löytynyt. Saarella ei ilmeisesti ikinä ollutkaan optimaalista elinympäristöä eli kosteikkoja, ja vuohet huononsivat ympäristöä entisestään, kunnes populaatio hävisi.
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus > Alamagan

Myös Alamagan on kärsinyt tulivuorenpurkauksista. Kun vielä 2009 taifuuni Choi-Wan kulki suoraan saaren yli, kaikki sen asukkaat evakuoitiin. Choi-Wan kaatoi lähes kaikki saaren puut, mutta myrskyn vaikutukset mariaanienrastaskerttuspopulaatiolle olivat ilmeisesti melko vähäiset. Vuonna 2000 kerttusia arvioitiin olevan saarella noin 1000 yksilöä ja vuonna 2010 arvio oli saman suuruinen. Alamaganin populaatio näyttäisi olevan siis melko vakaa. Kerttuset pesivät Alamaganilla avoimissa metsissä, joissa on pensaikkoinen aluskasvillisuus ja metsäisessä rotkossa. On epäselvää, kuinka optimaalinen tämä ympäristö on lajille ja miten saaren villiintyneet sorkkaeläimet vaikuttavat siihen jatkossa.
Populaatiohistoria ja uhanalaisuus > Saipan

Mariaanienrastaskerttusia on enemmän Saipanilla kuin missään muualla siitä huolimatta, että kanta on ollut viime vuosikymmenet jyrkässä laskussa. 2007 kerttusia arvioitiin olevan Saipanilla noin 3000 yksilöä. On arvioitu, että kolmen lintusukupolven aikana kanta on lukumäärältään puolittunut. Syiksi kannan pienenemiseen on epäilty saaren lukuisia vieraslajeja ja elinympäristön vähenemistä. Ihmisasutuksen käytössä oleva alue on laajentunut nopeasti ja Yhdysvaltojen armeijan tukikohdan toiminta on myös vähentänyt luonnontilaisen elinympäristön alaa. Saipan on kuitenkin laaja saari (115km²) ja mariaaninenrastaskerttunen esiintyy Saipanilla laajasti kaikenlaisissa tiheiköissä suosien etenkin lyijypuumetsissä ja korkeita ruovikkoja. Suurimpana uhkana pidetään sitä, että Boiga irregularis -käärme leviäisi Guamilta myös Saipanille ja Guamin tapahtumaketju toistuisi myös Saipanilla. Jos näin käy, voi lintukanta tuhoutua muutamassa vuodessa.
Levi Miller

| Levi Miller |
| --- | --- |
 Levi Miller vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 2002 (ikä 22)  Brisbane, Australia
Ammatti:  näyttelijä, malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2010–
Merkittävät roolit:  Peter Pan (Pan)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Levi Zane Miller (s. 30. syyskuuta 2002) on australialainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi vuoden 2015 elokuvasta Pan.
Ura

Miller esiintyi elokuvassa A Heartbeat Away (2012) ja lyhytelokuvissa kuten Akiva (2010) ja Great Adventures (2012). Hänen suuri läpimurtoroolinsa oli elokuvassa Pan, jossa hän oli pääosassa Peter Panina.
Samana vuonna hänet nimettiin Ralph Laurenin lasten syysmuodin Polo-lähettilääksi.
Panin jälkeen hän näytteli Mickiä elokuvassa Red Dog: True Blue (2016) ja Charlie Bucktinia australialaiseen kirjaan perustuvassa elokuvassa Jasper Jones (2017). Hänellä on rooli Calvin O'Keefenä tulevassa fantasia- ja seikkailuelokuvassa Hyppy ajassa, jonka ensi-ilta on 9. maaliskuuta 2018.
Filmografia > Elokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | Elokuva | Nimi | Muuta |
| 2010 | Akiva | Lavi | Lyhytelokuva |
| 2011 | A Heartbeat Away | Kalastajapoika |  |
| 2012 | Great Adventures | Nuori Billy | Lyhytelokuva |
| 2015 | Pan | Peter Pan |  |
| 2016 | Safe Neighborhood | Luke |  |
| 2016 | Red Dog: True Blue | Mick |  |
| 2017 | Jasper Jones | Charlie Bucktin |  |
| 2018 | Hyppy ajassa | Calvin O’Keefe |  |
| 2023 | Kraven the Hunter | nuori Sergei Kravinoff |  |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Sarja | Rooli | Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Terra Nova | kenraali Philbrick (lapsena) | "Vs." |
| 2015 | Supergirl | Carter Grant | Jakso 4: "How Does She Do It?" |
Aiheesta muualla

Levi Miller Twitterissä
Levi Miller Instagramissa
Levi Miller Allmoviessa
Levi Miller Facebookissa
Lidzbarkin piirikunta

Lidzbarkin piirikunta (puol. powiat lidzbarski) on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 41 180. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Lidzbark Warmiński. Neljä maalaiskuntaa ovat Kiwity, Lidzbark Warmiński, Lubomino sekä Orneta ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Orneta.
Lidzbarkin piirikunnan pinta-alasta lähes 24 prosenttia on metsän peitossa.
Lidzbarkin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 12,8 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Warmia-Masurian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Lidzbarkin piirikunnassa arvioitiin olevan 41 180 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 48,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 43 182 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 31 982 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,3 prosenttia ja eläkeikäisten 21,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 320 lasta.
Lidya Chepkurui

Lidya Chepkurui Oslon Timanttiliigassa 2012
| Mitalit> Maa:   Kenia.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kenia.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kenia.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Kenia> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 2013 | 3 000 m estejuoksu |  |
Lidya Chepkurui (s. 23. elokuuta 1984)  on kenialainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3 000 metrin estejuoksu. Chepkurui saavutti hopeaa 3000 metrin estejuoksussa Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ennätysajallaan 9.12,55.
Meriarkeologia

Vedenalaista tutkimusta seurantalaitteiden avulla.
Meriarkeologiassa tärkein tutkimuskohde on ihminen itsessään eivätkä niinkään vesistöihin uponneet alukset, kuten yleisesti luullaan. Toki siihen silti kuuluu myös laivanhylkyjen ja veden valtaamien asutusalueiden tutkimista. Ihmisen oma toiminta ja sen vaikutus ympäristöön on monien tieteiden kiinnostuksen aihe, mutta meriarkeologia paneutuu tutkimukseen niiden asioiden kautta, joissa ihminen on ollut vuorovaikutuksessa merien, jokien ja järvien kanssa. Esimerkiksi laivahylkyjen lastien jäännöksiä tutkineet meriarkeologit ovat saaneet paljon uutta tietoa varhaisista kauppasuhteista ja voivat yrittää paremmin ymmärtää kulttuurin ja elämäntapojen sekä eri ihmisrotujen kulkeutumista paikasta toiseen. Mereen uponneiden linnoitusrakennelmien, asuma-alueiden tai muinaisten satamalaitureiden tutkiminen kuuluu olennaisesti meriarkeologian piiriin.
Meriarkeologian tutkijaa kutsutaan nimellä meriarkeologi.
Meriarkeologian tutkimusmetodeja

Meriarkeologi ei suinkaan pyri nostamaan hylyistä mahdollisia aarteita kuivalle maalle tutkittaviksi ja esiteltäviksi. Alkuperäisestä ympäristöstään erotettu esine tai hylky ei pysty tarjoamaan läheskään niin paljon tietoa menneisyydestään, ja kuten kaikissa tutkimuksissa, se ei ole ollenkaan suotavaa. Laivan hylky on historian tutkijalle ainutlaatuisen antoisa tutkimuskohde, joka tarjoaa tutkittavaksi todellisen menneen ajan pienoismaailman. Maalla tehdyt löydöt ovat usein vaikeita tutkittavia jo senkin takia, että varhaisten esineistöjen päälle on vuosien kuluessa kasautunut tuoreempia esineistöjä ja maata, ja niiden toisistaan erottaminen on hankalaa ja vaivalloista. Esimerkiksi kivikautisen palvonta- ja juhlapaikan kaivauksia aloittava arkeologi saattaa ensimmäiseksi törmätä Prisman muovikassiin. Kuitenkin asioita helpottaa, että laivahylystä löytynyt esineistö on melkein poikkeuksetta yhdeltä ainoalta, muutaman vuoden mittaiselta jaksolta. Meriarkeologia turvautuu niin kutsuttuun kajoavaan tutkimukseen ja esineistön pinnalle nostoon aikaisintaan silloin, kun ollaan varmoja siitä, ettei löytö muilla tavoilla tuo tutkijoilleen uutta tietoa.
Meriarkeologia harrastuksena

Harrastuksena meriarkeologia liittyy yleensä urheilusukellukseen ja urheilusukellus taas hylkyjen etsintään ja tutkimiseen. Ammattimaiset meriarkeologit uskaltautuvat harvoin itse veteen, kun taas alan aloittelijat kuluttavat vapaa-aikaansa pääasiassa vain sukelluksen piirissä. Suomalaiset urheilusukeltajat ovat vuosikausia toimineet "virallisen" meriarkeologian vapaaehtoisina avustajina. Merihistoriallisen tutkimuksen määrärahat ovat vähissä ja viranomaiset ovat kiitollisuudella vastaanottaneet näiden "epävirallisten" tutkijoiden toimittamia hylkytietoja. Huvi ja hyöty näyttävät tässä harvinaisessa tapauksessa yhdistyvän mainiosti.
Meriarkeologien nostamista ja tutkimista hylyistä mainittakoon vaikka 1600-luvulla uponnut Vasa, Ruotsin kuninkaan kruunulaiva, joka on nykyään näytteillä Tukholmassa omassa museossaan.
Suomessa toimivista seuroista mainittakoon erityisesti Saaristomeren Meriarkeologinen Seura (SMS), joka ansiokkaasti avusti vuonna 1998 Jurmon vesillä järjestetyissä Vrouw Maria -nimisen hylyn etsinnöissä.
Kirjallisuutta

Rönnby, Johan: Marinarkeologi: En introduktion till vetenskapen om det sjunkna förflutna.  Lund:  Studentlitteratur, 2014.  ISBN 978-91-44-09737-4.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luokesai: Two Ancient Underwater Pile Settlements of Luokesai
Prehistoric Pile dwellings around the Alps (Arkistoitu – Internet Archive) tai lakedwellings
The deposition of bronzes at Swiss lakeshore settlements: new investigations [vanhentunut linkki]
Maxine Peake

Maxine Peake (2015)
Maxine Peake (s. 14. heinäkuuta 1974 Salford) on brittiläinen näyttelijä.
Peake varttui Boltonissa ja muutti 21-vuotiaana Lontooseen päästyään stipendillä opiskelemaan Royal Academy of Dramatic Artiin. Hän tuli tunnetuksi televisiosarjasta Dinnerladies vuosina 1998–2000 ja Veronican roolista televisiosarjassa Shameless (2004–2007). Peake sai kriitikoilta erinomaista palautetta Myra Hindleyn roolista minisarjassa See No Evil: The Moors Murders (2006). Hän sai Bafta-ehdokkuudet esiintymisistään elokuvassa Hancock and Joan vuonna 2009 ja sarjassa The Village vuonna 2014. Vuosina 2011–2014 Peake esiintyi Martha Costellon roolissa draamasarjassa Lain viitta.
Elokuvia, joissa Peake on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Kaiken teoria (2014), The Falling (2014), Funny Cow (2017), Peterloo (2018) ja Gwen. Hän on esiintynyt myös teatterissa. Lisäksi Peake on kirjoittanut näytelmät Beryl (aiheena kilpapyöräilijä Beryl Burton, 2014) ja The Last Testament of Lillian Bilocca (2018).
Peake kuului nuorena Britannian kommunistiseen puolueeseen ja on sittemmin määritellyt itsensä sosialistiksi.
Aiheesta muualla

Maxine Peake Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Meksikon avaruusjärjestö

Meksikon avaruusjärjestön logo.
Agencia espacial Mexicana (AEXA) on Meksikon avaruusjärjestö. Se perustettiin 4. marraskuuta 2008. Sen budjetti oli vuoden 2009 lopulla noin 9,5 miljoonaa dollaria - tuolloin organisaation juridinen perustaminen oli edennyt Meksikon kongressiin .
Aiheesta muualla

Agencia Espacial Mexicana