stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Resident Evil: Revelations 2

| Resident Evil: Revelations 2 |
| --- | --- |
 Pelin kansikuva
Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Jakelija:  Capcom, Steam, Humble Store, Nintendo eShop, PlayStation Now ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Yasuhiro Ampo
Tuottaja:  Michiteru Okabe Masachika Kawata
Suunnittelija:  Kazunori Kadoi
Käsikirjoittaja:  Dai Sato
Taiteilija:  Jun Takeuchi
Säveltäjä:  Kota Suzuki Hideki OkugawaAkihiko Narita Seiko Kobuchi Wataru Hokoyama
Pelisarja:  Resident Evil
Pelimoottori:  MT Framework
Julkaistu:   24. helmikuuta 2015 Episodi 1: PlayStation 3, PlayStation 4 NA 24. helmikuuta 2015 EU JP 25. helmikuuta 2015 Windows, Xbox 360, Xbox One 25. helmikuuta 2015 Episodi 2: PlayStation 3, PlayStation 4 NA 3. maaliskuuta 2015 EU JP 4. maaliskuuta 2015 Windows, Xbox 360, Xbox One 4. maaliskuuta 2015 Episodi 3: PlayStation 3, PlayStation 4 NA 10. maaliskuuta 2015 EU JP 11. maaliskuuta 2015 Windows, Xbox 360, Xbox One 11. maaliskuuta 2015 Episodi 4: PlayStation 3, PlayStation 4 NA 17. maaliskuuta 2015 EU JP 18. maaliskuuta 2015 Windows, Xbox 360, Xbox One 18. maaliskuuta 2015 Levyversio: PlayStation 3, PlayStation 4 NA 18. maaliskuuta 2015EU JP 20. maaliskuuta 2015 Windows, Xbox 360, Xbox One 20. maaliskuuta 2015 Nintendo Switch 28. marraskuuta 2017 PlayStation Vita: 18. maaliskuuta 2015 
Lajityyppi:  selviytymiskauhu
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18   ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, PlayStation 4, PlayStation Vita, Xbox 360, Xbox One, Nintendo Switch
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        : 
Resident Evil: Revelations 2 on Capcomin kehittämä ja julkaisema Resident Evil -pelisarjaan kuuluva selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin alun perin neljänä ladattavana episodina helmi–maaliskuussa 2015 ja lopulta maaliskuussa myös kokonaisena levyversiona.
Peli on jatko-osa pelille Resident Evil: Revelations, ja juonellisesti se sijoittuu Resident Evil 5 ja Resident Evil 6 -pelien väliin. Pelin päähenkilöitä ovat aiemmista osista tuttujen Claire Redfieldin ja Barry Burtonin lisäksi Barryn tytär Moira sekä pieni Natalia-tyttö. Juoni etenee pelissä epäkronologisesti. Pelin konsoliversioissa on mukana kaksinpeli, jossa yhteistyö jakautuu käsiaseita käyttävään taistelevaan osapuoleen (Claire, Barry) ja kevyitä lyömä-aseita käyttävään heikompaan hahmoon (Moira, Natalia). Moiralla on hallussaan taskulamppu, ja Natalialla on yliluonnollisia erikoiskykyjä.
Juoni

Claire Redfield ja Moira Burton, Barry Burtonin tytär, työskentelevät erilaisia tartuntoja vastaan taistelevassa Terra Save -järjestössä. Naamioituneet sotilaat hyökkäävät järjestöön ja kaappaavat Clairen ja Moiran vankilasaarelle. He onnistuvat pakenemaan selleistään, ja huomaavat joutuvansa taistelemaan mutantteja vastaan. Tuntematon nainen, joka kutsuu itseään ”Valvojaksi”, välittää Clairelle ja Moiralle epämääräisiä viestejä heille asennettujen rannekkeiden kautta. Claire ja Moira lähettävät avunpyyntöviestin radiotornin avulla.
Ennen Barryn saapumista saarelle Claire ja Moira tutkivat ympäristöä ja kohtaavat muita Terra Saven työntekijät Pedron, Gaben ja Neilin. Pako helikopterilla epäonnistuu, ja selviytyneet joutuvat taistelemaan mutantteja vastaan. Clairen täytyy tappaa työtoverinsa Neil kun tämä mutatoituu Uroboros-viruksella. Kun Monument-rakennuksen itsetuhojärjestelmä käynnistyy, Moira uhraa itsensä pelastaakseen Clairen. Claire pakenee, ja kohdatessaan Barryn hän kehottaa tätä pelastamaan tyttärensä. Sortuneesta rakennuksesta Moiran pelastaa venäläismies Evgeny Rebic, jonka Claire ja Moira olivat aiemmin tavanneet viemärissä.
Barry löytää saaren kuukausien kuluttua. Hän tapaa orvon Natalia-tytön, joka kertoo Moiran kuolleen. Salaperäinen Natalia ohjaa Barryn Valvojan torniin, josta tämä löytää valokuvan Albert Weskeristä ja tuntemattomasta naisesta. Barry tajuaa, että nainen on Alex Wesker. Alex hyökkää Barryn ja Natalian kimppuun, ja nämä joutuvat pakenevat viemäriin. Vanhan kaivoksen luona he kohtaavat uudelleen Alexin, joka tyrmää Barryn ja yrittää tappaa Natalian. Natalia kuitenkin käyttää salaperäisiä erikoiskykyjään, mikä pelästyttää Alexin. Alex tartuttaa itsensä Uroboroksella ja mutatoituessaan taistelee Barrya vastaan.
Pelissä on kaksi erilaista lopetusta, jotka määräytyvät pelaajan valintojen mukaan.
Huono lopetus: Kun Claire tappaa Neilin eikä Moira menetä pelkoaan aseisiin, Alex onnistuu lopulta tappamaan Natalian. Alex ottaa haltuunsa Natalian kehon, ja Barry jää saarelle.
Hyvä lopetus: Moira kukistaa Neilin ja pelastaa Natalian. Barry, Moira ja Natalia pakenevat mutatoitunutta Alexia. Claire saapuu saarelle helikopterilla, ja yhdessä he onnistuvat kukistamaan Alexin. Barry päättää adoptoida Natalian, mutta hänen tietämättään Alex on kuitenkin jossain määrin onnistunut ottamaan haltuunsa Natalian kehon.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Resident Evil: Revelations 2 Resident Evil Wikissä (englanniksi)
Resident Evil: Revelations 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Resident Evil -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Resident Evil Zero  Resident Evil  Resident Evil 2  Resident Evil 3  Resident Evil Code: Veronica  Resident Evil 4  Resident Evil 5  Resident Evil 6  Resident Evil 7  Resident Evil Village 
Gun Survivor:   Resident Evil: Survivor  Resident Evil Survivor 2 – Code: Veronica  Resident Evil: Dead Aim 
Outbreak:   Resident Evil Outbreak  Resident Evil Outbreak: File 2 
Chronicles:   Resident Evil: The Umbrella Chronicles  Resident Evil: The Darkside Chronicles 
Revelations:   Resident Evil: Revelations  Resident Evil: Revelations 2 
Uudet versiot:   Resident Evil (2002)  Resident Evil 2 (2019)  Resident Evil 3 (2020)  Resident Evil 4 (2023) 
Muut:   Resident Evil Gaiden  Resident Evil: The Mercenaries 3D  Resident Evil: Operation Raccoon City  Umbrella Corps 
Hahmot:   Chris Redfield  Jill Valentine  Albert Wesker  Leon S. Kennedy  Claire Redfield  Ada Wong  Ethan Winters  Lady Dimitrescu
René Adler

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: René Adler
Syntymäaika: 15. tammikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Leipzig, Itä-Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 191 senttimetriä
Paino: 83 kilogrammaa
Seura
Seura: Hamburger SV
Pelinumero: 15
Junioriseurat
1991–2000: VfB Leipzig
2000–2003: Bayer Leverkusen
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2006 | Bayer Leverkusen II | 30 | (0) |
| 2006–2012 | Bayer Leverkusen | 138 | (0) |
| 2012– | Hamburger SV | 35 | (0) |
Maajoukkue
| 2000–2001 | Saksa U15 | 7 | (0) |
| 2001–2002 | Saksa U17 | 15 | (0) |
| 2002–2003 | Saksa U18 | 6 | (0) |
| 2003–2004 | Saksa U19 | 9 | (0) |
| 2004–2005 | Saksa U20 | 8 | (0) |
| 2005 | Saksa U21 | 4 | (0) |
| 2008–2014 | Saksa | 12 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. syyskuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. elokuuta 2013.
René Adler (s. 15. tammikuuta 1985 Leipzig, Saksin osavaltio, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hänen seuransa on vuodesta 2012 lähtien ollut Hamburger SV.
Adler teki Bundesliiga-debyyttinsä 25. helmikuuta 2007, kun Leverkusen ykkösmaalivahti Hans-Jörg Butt oli pelikiellossa. Adler torjui ottelussa kymmenen kertaa, kun  Leverkusen kaatoi Schalken yllättäen 1-0.  Ensimmäisen kansainvälisen pelinsä Adler pelasi 8. maaliskuuta 2007 UEFA Cupissa ranskalaista RC Lensia vastaan.
Päivät joina kukat kukkivat

| Päivät joina kukat kukkivat> De dagar som blommorna blommar.Tuotanto |
| --- | --- |
Ohjaaja(t):  Simon Kaijser
Käsikirjoittaja(t):  Jonas Gardell
Säveltäjä(t):  Andreas Mattsson
Leikkaaja(t):  Simon Kaijser Anneli Ossiander
Kuvaaja(t):  Niklas Johansson
Tuotantoyhtiö(t):  Sveriges Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Päivät joina kukat kukkivat (De dagar som blommorna blommar) on Jonas Gardellin käsikirjoittama ja Simon Kaijserin ohjaama ruotsalainen television minisarja vuodelta 2019. Kolmiosaisessa draamassa kerrotaan kolmen keskiluokkaisen perheen vaiheita 1970-luvulta nykypäivään perheen poikien näkökulmasta. Pojat ovat parhaita ystäviä koulussa, mutta erkanevat sitten omille teilleen omine ongelmineen ja ihmiskohtaloineen. Sarja ensiesitettiin tammikuussa 2019 sekä Ruotsin televisiossa että Yle Fem -kanavalla ja Yle Areenassa.
Juoni

Sarjassa kolmea tarinaa seurataan limittäin. Törnbladin perheessä Mikael ja hänen äitinsä kärsivät huumeisiin sortuneen väkivaltaisen esikoispojan ja saamattoman isän varjossa. Aikuisenakin Mikael on yhä itsekkään isonveljen Torbjörnin vietävissä. Munksåsin perheessä varttuvan Erikin on toivuttava juutalaisen isoisänsä kuolemasta ja tutustuttava tarkemmin oman sukunsa juuriin 1990-luvun uudelleen itsenäistyneessä Virossa, kohtalokkain seurauksin autolautta Estonian turmayönä. Tunnetuksi teatterintekijäksi edennyt Benny Elofsson on jäänyt pohtimaan vanhempiensa avioeroa ja ohjaa aiheesta kirjoittamaansa komediallista näytelmää.
Rooleissa > Munksåsin perhe

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rasmus Luthander  | … |  Erik   |
|  Peter Schildt  | … |  Josef   |
|  Rebecka Hemse  | … |  Bodil   |
|  Julia Marko-Nord  | … |  Barbro   |
|  Sofia Pekkari  | … |  Kerstin   |
|  Dante Wiechel  | … |  Erik 15-vuotiaana   |
|  Walter Karlström  | … |  Erik 7-vuotiaana   |
Rooleissa > Elofssonin perhe

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eva Röse  | … |  Eva   |
|  Magnus Krepper  | … |  Per Ove   |
|  Johan Rheborg  | … |  Benny   |
|  Anton Forsdik  | … |  Benny 15-vuotiaana   |
|  Elsa Wörmann  | … |  Sofi   |
|  Laura Kajser da Silva  | … |  Kajsa   |
|  Agnes Lindsten  | … |  Lina   |
Rooleissa > Törnbladin perhe

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anja Lundqvist  | … |  Anita   |
|  Torkel Petersson  | … |  Roffan   |
|  Jacob Eriksson  | … |  Torbjörn   |
|  Gustav Lind  | … |  Torbjörn 18-vuotiaana   |
|  Ulf Friberg  | … |  Mikael   |
|  Birger Robach  | … |  Mikael 15-vuotiaana   |
|  Gloria Tapia  | … |  Karin   |
Rooleissa > Muissa rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vilhelm Blomgren  | … |  luokanvalvoja   |
|  Simon J. Berger  | … |  poliisi   |
|  Ibrahim Faal  | … |  apulaisohjaaja   |
|  Kodjo Akolor  | … |  tv-haastattelija   |
|  Sigrid Herrault  | … |  tulkki Virossa   |
|  Raivo E. Tamm  | … |  Simon Lipschitz   |
|  Robert Enckell  | … |  Mariellan kapteeni   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoittaa Gardellin taidon vedota häpeilemättä katsojan tunteisiin näyttäytyneen jo tämän edellisessä minisarjassa ja sen pohjana olevassa romaanitrilogiassa Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin (2012). Nyt Gardellin näkökulma Ruotsin lähihistoriaan on Virtasen mukaan laajempi. Nopeat siirtymät tarinasta ja perheestä toiseen vaikeuttavat hänestä varsinkin aloitusjakson seuraamista.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Aftonbladet Karolina Fjellborg: 
Expressen Mattias Bergqvist: 
Svenska Dagbladet Elias Björkman:
Aiheesta muualla

”Elämän hauraudessa on kauneutta”, Gardell kertoo draamasarjastaan Ylen sivustolla
Renáta Medgyesová

Renáta Medgyesová (s. 28. tammikuuta 1983 Komárno) on slovakialainen pituushyppääjä, joka kilpaili nuorempana korkeushypyssä.
Medgyesová osallistui vuosina 1997–2002 arvokisoihin korkeushyppääjänä: alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin (1998: karsiutui, 2000: karsiutui, 2002: viides tuloksella 185 cm), alle 18-vuotiaiden MM-kisoihin (1999: hopeaa tuloksella 183 cm, lisäksi viides kolmiloikassa tuloksella 13,22 m), alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuihin (1997: kuudes, 1999: seitsemäs),  ja aikuisten sisäratojen EM-kisoihin (2000: karsiutui, 2002: karsiutui). Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän osallistui pituushyppyyn ollen seitsemäs tuloksella 671 cm. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän karsiutui.
Medgyesován pituusennätys on 679 cm, jonka hän hyppäsi Nottwilissa 8. elokuuta 2010. Sisäradoilla hän on hypännyt 656 cm Bratislavassa 28. helmikuuta 2010. Korkeushypyssä hänen ennätyksensä ovat vuodelta 2000: sisäradoilla 188 cm (Bratislavassa 5. helmikuuta) ja ulkoradoilla 187 cm (Banská Bystricassa 9. heinäkuuta). Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on Bydgoszczissa 18. heinäkuuta 1999 hypätty 13,22 m.
Radu Mihaileanu

| Radu Mihăileanu |
| --- | --- |
 Radu Mihăileanu Lyonissa 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1958 (ikä 66) Bukarest, Romania
Ammatti:  elokuvaohjaaja käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Radu Mihaileanu, oik. Mihăileanu (s. 23. huhtikuuta 1958 Bukarest, Romania) on juutalainen romanialaissyntyinen ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän muutti Romaniasta vuonna 1980 Israeliin ja myöhemmin Ranskaan. Hän valmistui Pariisissa IDHECin elokuvaoppilaitoksesta. Elokuvatyönsä ohessa hän on julkaissut vuonna 1987  runokokoelman Une vague en mal de mer. Hänen elokuvansa La Source des femmes tuli ensi-iltaan kilpailusarjassa vuonna 2011 Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuva Mene, näe, elä oli vuonna 2006 César-ehdokkaana.
Filmografia

Les Quatre Saisons (lyhyt) 1980
Trahir 1993
Bonjour Antoine (televisioelokuva) 1997
Elämän juna (Train de vie) 1998
Les Pygmées de Carlo (televisioelokuva) 2002
Mene, näe, elä (Va, vis et deviens) 2005
Video Lettre au père-noël (Patrick Bruel)
Opération Moïse (dokumentti) - Voir Opération Moïse 2007
Konsertti (Le Concert) 2009
La Source des femmes  2011
Radu Sîrbu

Radu Sîrbu
Radu Alexei Sîrbu (s. 15. kesäkuuta 1978 Chișinău, Moldavian SNT) on moldovalainen laulaja. Hän oli jäsenenä O-Zone -lauluryhmässä.  Soolouransa debyyttilevyn Alone hän julkaisi vuonna 2006. Hän tuottaa musiikkia myös muille artisteille. Vuonna 2020 hän levytti yhteisen kappaleen Lay Down Arsenie Todirașin kanssa.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Maailmanmestarit Melissa Humana-Paredes ja Sarah Pavan.
Maailmanmestarit Oleg Stojanovski ja Vjatšeslav Krasilnikov.
Rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailut 2019 pelattiin Hampurissa, Saksassa 28. kesäkuuta – 7. heinäkuuta. Nämä olivat rantalentopallon 12. maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailupaikkana oli 13 000 katsojan Am Rothenbaum -stadion. Sekä miesten että naisten turnaukseen osallistui 48 paria. Molemmissa sarjoissa voittajapari sai palkintorahoina 60 000 Yhdysvaltain dollaria, toiseksi sijoittunut pari 45 000 ja kolmanneksi paras pari 35 000 dollaria.
Miesten loppuottelussa venäläispari Oleg Stojanovski / Vjatšeslav Krasilnikov voitti saksalaisparin Julius Thole / Clemens Wickler erin 2–1 (19–21, 21–17, 15–11). Pronssiottelussa norjalaispari Anders Mol / Christian Sørum voitti yhdysvaltalaisparin Tri Bourne / Trevor Crabb erin 2–1 (19–21, 21–15, 15–10). Stojanovskista tuli 22 vuoden, 9 kuukauden ja 11 päivän iässä lajin historian nuorin miesten maailmanmestari.
Naisten loppuottelussa kanadalaispari Sarah Pavan / Melissa Humana-Paredes voitti yhdysvaltalaisparin Alix Klineman / April Ross erin 2–0 (23–21, 23–21). Pronssiottelussa australialaispari Taliqua Clancy / Mariafe Artacho del Solar voitti sveitsiläisparin Nina Betschart / Tanja Hüberli erin 2–0 (21–18, 22–20).
Rantakotilo

| Rantakotilo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Neotaenioglossa
Heimo::  Rantakotilot Littorinidae
Suku::  Littorina
Laji::  littorea
Kaksiosainen nimi
 Littorina littorea  (Linnaeus, 1758)  
Katso myös
   Rantakotilo Wikispeciesissä   Rantakotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rantakotilo eli litorinakotilo (Littorina littorea) on rantakotiloiden heimoon (Littorinidae) kuuluva pieni kotilo, joka elää Pohjois-Atlantin rantavyöhykkeessä.
Ulkonäkö

Rantakotilolla on luja kuori, joka on enintään 3,2 cm korkea ja 2,5 cm leveä. Kuoressa on viisi tai kuusi pulleaa kierrettä, joiden välissä on vain ohut sauma. Kierteiden muodostama spiraali on ulkoneva ja teräväkärkinen varsinkin nuorilla kotiloilla. Ylimmät kierteet ovat joskus täysin litteät tai jopa koverat, ja alin kierre voi olla peräti 85 % koko kotilon korkeudesta. Kuori näyttää sileälle vanhoilla kotiloilla, mutta siinä on lukemattomia kasvurenkaita ja hentoja, spiraalin suuntaisia harjanteita.
Kuori on tavallisesti musta tai harmaanruskea, mutta joskus myös punainen, oranssi tai valkoinen. Väri on tummempi kierteiden välissä ja vaaleampi spiraalin kärjessä. Kuoren suuaukko on korvanmuotoinen ja kotilo voi halutessaan peittää sen kalkkikannella. Suuaukon tumma ulkoreuna saa alkunsa viimeisestä kierteestä ja paksu sisäreuna valkoisen keskuspylvään eli columellan tyvestä. Tuntosarvet ovat litteät ja leveät, ja niissä on mustia juovia.
Levinneisyys

Rantakotilon alkuperäinen levinneisyysalue on Euroopassa ja ulottuu Pohjois-Espanjaan etelässä ja Vienanmerelle pohjoisessa. Sitä tavataan yleisesti Britteinsaarten, Alankomaiden ja Helgolandin rannikolla. Sen sijaan Englannin kanaalin ja Scillynsaarilla se on harvinainen.
Laji on levinnyt Euroopasta ihmisen mukana Pohjois-Amerikan itärannikolle jo ennen 1800-luvun puoltaväliä. Nykyisin sitä tavataan paikoin myös Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikolla.
Levinneisyys > Litorinameri

Suolapitoisuus rajoittaa rantakotilon levinneisyyttä, eikä se tämän takia menesty nykyisessä Itämeressä. Itämeren varhaisvaiheista Litorinameren aikaan (noin 7000–4000 vuotta sitten) suolapitoisuus oli nykyistä korkeampi, ja tuon ajan kerrostumissa ranta- l. litorinakotilon kuoret ovat yleisiä Itämeren sisäosissakin. Näistä kuorista merivaihe on saanut nimensä.
Elintavat

Rantakotilot sietävät hyvin murtovettä ja viihtyvät kaikenlaisilla rannoilla suojattomia kalliorantoja lukuun ottamatta. Ne elävät yleensä vuorovesivyöhykkeessä, mutta levinneisyysalueen pohjoisosissa myös sen alapuolella 60 metrin syvyyteen saakka. Suojaisissa oloissa ne saattavat lähteä vaeltamaan liejuisille rannoille ravinnon perässä.
Kalastus ja käyttö

Rantakotiloita kerätään ihmisravinnoksi keskimäärin 2 000–3 000 tonnia vuodessa pääasiassa Irlannissa.
Elävä rantakotilo, jalka näkyvissä.
Yhdyskunta Syltillä.
Keitettyjä rantakotiloita.
Resident Evil: The Final Chapter

| Resident Evil: The Final Chapter |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul W. S. Anderson
Käsikirjoittaja:  Paul W. S. Anderson
Perustuu:  Capcomin Resident Evil -pelisarjaan.
Tuottaja:   Jeremy Bolt  Paul W. S. Anderson  Robert Kulzer  Samuel Hadida 
Säveltäjä:  Paul Haslinger
Kuvaaja:  Glen MacPherson
Leikkaaja:  Doobie White
Pääosat:   Milla Jovovich  Ali Larter  Shawn Roberts  Ruby Rose  Eoin Macken  William Levy  Iain Glen  Rola  Lee Joon-gi 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa  Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat  Ranska  Kanada  Australia 
Tuotantoyhtiö:   Constantin Film  Davis Films  Impact Pictures 
Levittäjä:  Screen Gems
Ensi-ilta:   2016-12-2323. joulukuuta 2016 (Tokio)  2017-1-2525. tammikuuta 2017 (Yhdysvallat)  
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 miljoonaa $
Tuotto:  312,2 miljoonaa $
Edeltäjä:  Resident Evil: Retribution
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Resident Evil: The Final Chapter on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut tieteistoimintaelokuva. Se on Resident Evil -elokuvasarjan kuudes ja viimeinen osa. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Paul W. S. Anderson. Elokuvan sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 27. tammikuuta 2017.
Elokuvan nimi on Resident Evil: The Final Chapter, mutta kuudennesta elokuvasta on puhuttu myös nimellä Resident Evil: Rising.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Milla Jovovich  | … |  Alice   |
|  Ali Larter  | … |  Claire Redfield   |
|  Shawn Roberts  | … |  Albert Wesker   |
|  Ruby Rose  | … |  Abigail   |
|  William Levy  | … |  Christian     |
|  Iain Glen  | … |  Alexander Isaacs   |
|  Eoin Macken  | … |  Doc   |
|  Lee Joon-gi  | … |  Lee   |
|  Rola  | … |  Cobalt   |
Tuotanto

Kuudes Resident Evil -elokuva vahvistettiin syyskuussa 2012 sen jälkeen kun elokuvasarjan viides osa Resident Evil: Retribution oli menestynyt taloudellisesti. Kuvauksien oli tarkoitus alkaa Etelä-Afrikassa elokuussa 2014, mutta ne siirtyivät syyskuulle 2015 Milla Jovovichin raskauden vuoksi. Kuvaukset alkoivat 18. syyskuuta 2015 ja päättyivät 9. joulukuuta. Elokuva kuvattiin 3D:nä.
Elokuvan kuvauksissa sattui kaksi onnettomuutta. Milla Jovovichin stunt-näyttelijä Olivia Jackson törmäsi moottoripyörällä kameratelineeseen ja joutui kahdeksi viikoksi koomaan. Jackson mursi useita ruumiinosiaan ja hänen vasen kätensä amputoitiin. Elokuvan lavasteissa työskennellyt Ricardo Cornelius kuoli 
Humvee-sotilasajoneuvon pudotessa hänen päälleen.
Sekä ohjaaja-käsikirjoittaja Paul W. S. Anderson että näyttelijä Ali Larter ovat vahvistaneet The Final Chapterin olevan viimeinen Resident Evil -elokuva.
Aiheesta muualla

Resident Evil: The Final Chapter Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Resident Evil -elokuvat ja -sarjat
Renault Cléon-Alu -moottori

Renault Cléon-Alu -moottori ovat nestejäähdytteisiä, nelisylinterisiä rivimoottoreita. Ketjukäyttöinen nokka-akseli sijaitsee lohkossa, venttiilikoneisto on työntötankokäyttöinen OHV, kaksi venttiiliä / sylinteri. Märät sylinteriputket. Tuotannossa 1965 - 93.
A-sarja kehitettiin 1960-luvun alussa, puhtaalta pöydältä, Renault'n uusien keskiluokan autojen voimanlähteeksi. Jo tuotannossa olevat Billancourt- ja Cléon-Fonte -moottori olivat tilavuudeltaan pienempiä, ja uusiin malleihin haluttiin isompi ja moderni moottori. Ensimmäinen versio oli A1K ja se asennettiin uuden Renault R16:n keulalle. Ajan kuluessa moottorista tehtiin eri versioita ja niiden variantteja.
A1K ( 697 )

1470 cc, poraus 76 mm, isku 81 mm, kaasutin yksikurkkuinen Solex 35DITA, 35DISA tai Zenith 36, puristussuhde 8,6:1
Sovellukset:
Renault 16 1.5 1965 - 70, 63 hv / 5000 rpm ( 697-01 )
Renault 16 1.5 1965 - 70, 60 hv / 5000 rpm ( 697-02 )
AxL

1470 cc ja 1565 cc, puolipallonmuotoiset palotilat, poraus 76 mm, isku 81 mm ja 77 mm x 84 mm,
Variantit:
A2L ( 807 ) 1565 cc, puristussuhde 8,6:1, joillain markkina-alueilla 7,6:1, kaksikurkkuinen Weber, 83 hv / 5750 rpm, 123 Nm / 3500 rpm.
Sovellukset:
Renault 16 1.6 1968 - 80, 87 hv / 5750 rpm
Renault 16 1.6 1974 - 80, 83 hv / 5750 rpm
A2L ( 821 ) 1565 cc, puristussuhde 8,6:1, myös 7,6:1, kaksikurkkuinen Weber, 70 hv / 5000 rpm, 113 Nm / 3000 rpm
Sovellukset:
Renault 16 1.5 1965 - 70, 1470 cc, 63 hv / 5000 rpm ( 821-02)
Renault 16 1.6 1968 - 80, 1565 cc, 70 hv / 5200 rpm ( 821 )
A2L ( 807-10 ) 1565 cc, puristussuhde 9,25:1, kaksikurkkuinen Weber, 90 hv / 5500 rpm, 122 Nm / 3000 rpm
Sovellukset:
Renault 15 1.6 1972 - 75,  90 hv / 5500 rpm ( 807-10 / 11 )
Renault 17 1.6 1972 - 75,  90 hv / 5500 rpm ( 807-10 / 11 )
Renault 17 1.65 1972 - 75,  90 hv / 5500 rpm ( 807-11 )
A2L ( 807-20 ) puristussuhde 10,25:1, kaksikurkkuinen Weber 45 DCOE
Sovellukset:
Renault 12 1.6 1972 - 80, 125 SAE hv (113-115 DIN hv lähteestä riippuen) / 6250 rpm
A2L ( 807-G ) 1596 cc, poraus 77,8, puristussuhde 11,5:1, 160 SAE hv (145DIN hv), 167 Nm. Vain kilpakäytössä Renault R12 Gordini -autoissa
A3L ( 807-12 ) Renault'n ensimmäinen  polttoaineen epäsuorasuihkutusmoottori, puristussuhde 10,25:1, 108 DIN hv / 6000 rpm, 134 Nm / 5500 rpm. Puolivälistä 1973 versio 1605 cc, 124 SAE hv (108 DIN hv)
Sovellukset:
Renault 17 1.6 1972 - 75,  108 hv / 6000 rpm
A5L ( 807 ) Garrett-turboahdin, välijäähdytin, kaasutin Solex 32DIS, puristussuhde 8,6:1, teho 110 hv / 5000 rpm, 181 Nm / 2250 rpm
Sovellukset:
Renault Fuego 1.6 Turbo 1981 - 83, 110 hv / 5000 rpm
Renault 18 1.6 Turbo 1981 - 83, 109 hv / 5000 rpm
AxM

A2M, A3M, A5M poraus 79 mm, tilavuus 1647 cc, teho vaihtelee asennusversioittain
841
Renault 16 1970 - 80, 79 hv / 5500 rpm
Renault Trafic I 1980 - 93, 67 hv / 5000 rpm
841-25 / 26
Renault 18 1978 - 81, 79 hv / 5500 rpm ( Espanja )
843
Renault 16 1974 - 80, 90 hv / 6000 rpm
843-705 / 06
Renault 17 1975 - 79, 98 hv / 5750 rpm
843-720 / 721
Renault 20 1.6 1976 - 77, 90 hv / 5750 rpm
Renault 20 1.65 1981 - 84, 96 hv / 5750 rpm
A5L (Renault R18 Turbo)
Käännös suomeksi