stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ARA Almirante Brown (C-1)
Palvelus

Almirante  Brown luovutettiin 5. heinäkuuta 1931 Argentiinan laivastolle. Alus lähti 27. heinäkuuta Genovasta sisaraluksensa ARA Veinticinco de Mayon kanssa Argentiinan La Plataan, jonne ne saapuivat 15. syyskuuta. Seuraavana päivänä alukset liitettiin virallisesti laivastoon.
Ennen toista maailmansotaa aluksen palvelus oli normaalia rauhanajan palvelusta naapurimaihin tehtyine laivastovierailuineen.  Alus kolaroi 3. lokakuuta 1941 sotaharjoituksissa hävittäjä ARA Corientesin kanssa. Hävittäjä upposi. Alus jäi samassa yhteydessä taistelulaiva ARA Rivadavian alle, mikä aiheutti kolmen kuukauden korjaukset telakalla Puerto Belgranossa.
Alus osallistui 1947-1948 etelänapamantereen valloitukseen, minkä jälkeen sen palvelus jatkui rauhanajan tehtävissä. Se teki 1949 laivastovierailun New Yorkiin. Alukselle teki 20. huhtikuuta 1950 Bellin helikopteri onnistuneen laskun, mikä oli ensimmäinen helikopterin laskeutuminen Argentiinan laivaston alukselle.
Alus riisuttiin aseista 1960 ja poistettiin laivastoluettelosta 31. heinäkuuta 1961. Se myytiin romutettavaksi italialaiselle Soc. Com. Trasimeno Spalle Milanoon, jonne alus lähti 2. maaliskuuta 1962 hinattuna.
Akseli (osa)

Polkupyörän akseli.
Akseli on koneenelin, jonka tehtävänä on siirtää vääntömomenttia ja kannattaa pyöriviä tai heiluvia koneen osia sekä välittää niiden kiinnittyminen laakereihin ja runkoon. Kun siirretään vääntömomenttia, on silloin useimmiten kyseessä pyörivä akseli. Akseliksi sanotaan myös pyörimätöntä tankoa, jos pyörä tai muu osa voi pyöriä sen ympäri. Tällöin on kyseessä kannatinakseli, joka mitoitetaan kestämään taivutusmomenttia. Monissa tapauksissa akseliin kohdistuu sekä vääntöä että taivutusta.
Akseleita voidaan jaotella seuraavasti:
Suorat akselit
Jäykät akselit
Taipuisat akselit
Kampiakselit
Akseli voidaan tehdä umpimateriaalista tai se voi olla putkimainen. Putkimaisia akseleita voidaan sijoittaa sisäkkäin niin, että nämä akselit voivat pyöriä eri nopeuksilla ja eri suuntiin.
Akseliin saattaa kohdistua väännön tai taivutuksen lisäksi myös akselin suuntaista puristusta tai vetoa. Jotta lämpölaajeneminen ei aiheuttaisi ongelmia, niin akselin suuntaiset voimat ja siirtymät otetaan vastaan vain yhdessä laakerissa.
Voima akselista voidaan siirtää pyörään useilla tavoilla:
krymppiliitoksessa akselia jäähdytetään tai pyörää lämmitetään siten, että lämpötilaerojen tasaannuttua jää puristusvoima pyörän ja akselin väliin.
Kiilaliitoksessa sekä akseliin että pyörään jyrsitään kiilaura, johon liitettäessä lisätään kiila.
Laippaliitoksessa akseliin on tehty laippa, jossa on ruuveille vastaavat paikat kuin pyörässä.
Akselintapiksi sanotaan akselin päätyosaa, jossa laakeri on kiinni.
Ajoneuvojen akselit

Autotekniikassa akseleihin liittyvät seuraavat käsitteet:
Akseliväli on ajoneuvon etu- ja taka-akselin välinen etäisyys. Akseliväli vaikuttaa auton ajettavuuteen suuremmilla nopeuksilla ja kääntösäteeseen.
Akselileveys on samassa akselissa sijaitsevien pyörien keskikohdan välinen etäisyys.
Akselipaino on tienpitäjän asettama rajoitus suurimmalle sallitulle ajoneuvon akselipainolle. Liian suuri akselipaino voi vahingoittaa tietä. Tämän rajoitteen vuoksi kuorma-autoissa joko käytetään nostoakseleita etupyörien takana tai kaksiakselisen telin taaempi akseli on nostettavissa ylös. Kun kuorma-auto on vailla kuormaa, niin nostoakselit pidetään ylhäällä, jotta polttoaineen kulutus olisi mahdollisimman pieni. Kuormattuna nostoakselit lasketaan alas, ja kuorma jakautuu useammalle akselille.
Kuorma-auto, jossa ohjauksen mukaan kääntyvä nostoakseli. Suomalaisissa malleissa kolmiakselisissa teleissä on usein nostettavissa sekä ensimmäinen että viimeinen akseli.
Aino Siitonen

| Aino Siitonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. syyskuuta 1994 (ikä 30)
Uran tiedot
Laji:  Seiväshyppy
Seura:  Helsingin Kisa-Veikot
Saavutukset
Ennätykset:  Ulkona: 430 cm (24.6.2016, Leverkusen (GER))   Hallissa: 430 cm (5.3.2016, Helsinki)
 Tietolaatikko päivitetty 27. heinäkuuta 2016 
Aino Iida Inkeri Siitonen (s. 29. syyskuuta 1994) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmentaa Reijo Siitonen.
Siitosen ennätys on sekä ulko- että sisäradoilla 430 cm vuodelta 2016.
Ura

Siitonen karsiutui loppukilpailusta Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Hän sijoittui kymmenenneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2015.
Siitonen on saavuttanut hopeaa Vaasan Kalevan kisoissa 2013 tuloksella 400 cm, Porin Kalevan kisoissa 2015 uudella ennätyksellään 425 ja Oulussa 2016 tuloksella 410. Pronssille hän on sijoittunut Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 tuloksella 395 ja Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 tuloksella 391. Sisäratojen SM-kilpailuissa Siitonen on saavuttanut pronssia vuosina 2013, 2014, 2016 ja 2018. 19-vuotiaiden Suomen-mestaruuden hän voitti ulko- ja sisäradoilla vuonna 2013 ja 22-vuotiaiden Suomen-mestaruuden ulkoradoilla vuonna 2015 ja sisäradoilla vuonna 2014 ja 2016. Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän on kilpaillut vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016.
Agnosia

Agnosia on aivoperäinen havaitsemishäiriö. Agnosiasta kärsivä menettää kykynsä tunnistaa esineitä, henkilöitä, ääniä, hajuja tai muotoja, vaikka hänen aistinsa eivät ole vioittuneet eikä hän ole kärsinyt merkittävää muistinmenetystä. Hänen näköhavaintonsa jäsennys on normaalia.Agnosiat liittyvät yleensä aivovaurioihin tai neurologisiin sairauksiin, erityisesti ohimolohkon vaurioihin.
Tyypit

Agnosiaa on kolmea eri tyyppistä:
Visuaalinen agnosia, eli vaikeus tunnistaa näkemäänsä
Auditiivinen agnosia, eli vaikeus tunnistaa kuulemaansa
Taktiilinen agnosia, eli vaikeus tunnistaa koskettamaansa
Kirjallisuutta

Oliver Sacks: Mies joka luuli vaimoaan hatuksi. Määritä julkaisija! ISBN 9780330523622.
Aina (yhtye)

Aina on hollantilais-suomalainen yhtye, joka perustettiin Hollannissa 2004. Hollannissa työskentelevä suomalainen laulaja-laulunopettaja Pauliina May (Pauliina Pohjanheimo) tapasi säveltäjä-pianisti Izak Boomin. Boom oli kiinnostunut suomalaisesta lyriikasta ja pyysi Pauliina Maytä kokoamaan suomalaisia runoja, joita hän voisi säveltää. May valitsi Eino Leinoa, Kalevalaa ja Kanteletarta. Izak Boom sävelsi parikymmentä runoa. Sävellyksiä tulkitsemaan koottiin yhtye, johon muusikoiksi tulivat trumpetisti Sybren van Doessum, suomalainen Hollannissa asuva basisti Mikko Karjalainen, pianisti Izak Boom ja laulaja Pauliina May.
Aina on pitänyt Hollannissa lukuisia konsertteja. Kaikki laulut esitetään suomeksi, ja Pauliina May kääntää laulujen sisällön hollanniksi tai englanniksi. Aina esiintyi mm. helmikuussa 2007  Akseli Gallen-Kallelan näyttelyn avajaisissa Groningenissa ja Suomen itsenäisyyden 90-vuotisjuhlassa Haagissa 2007. Aina on esiintynyt myös Kajaanin Runoviikolla 2004 ja 2005 , Multian Lovisa Charlottan kirkossa 2004 sekä Keuruun vanhassa kirkossa ja Pukkilan Kohisevassa 2005. Osa Ainasta eli Duo Pauliina May ja Izak Boom kutsuttiin esiintymään hollantilaisen Geuzen-säätiön Geuzen-mitalin jakotilaisuuteen Vlaardingenin Suureen kirkkoon (Grote Kerk) 13.3.2008. Mitali luovutettiin presidentti Martti Ahtisaarelle hänen rauhantyöstään. Tilaisuutta kunnioitti läsnäolollaan kuningatar Beatrix.
Heinäkuussa 2008 Aina konsertoi Suomussalmen musiikkijuhlilla Ämmänsaaren kirkossa ja Kajaanin kirkossa.
Keväällä 2006 hollantilainen levy-yhtiö Munich Records julkaisi yhtyeen CD:n Aina Leino, joka sisältää yksinomaan Eino Leinon runoja. Levyn tuottivat Izak Boom ja suomalainen Sunny Notes Oy. Ainan Leino-levyn vihkosen englanninkieliset käännökset on tehnyt Hanna Kolari.
Julkaisut

Aina Leino -CD (BMCD 496, Hollanti). Runot Eino Leino, sävellykset Izak Boom. Suomalainen jakeluyhtiö Töölön Musiikkitukku  (Arkistoitu – Internet Archive)
Mua suutele kerran
Catena (säv. Izak Boom, Pauliina May ja Arwen Linnemann)
Morituri
Sua katselen silmin mä huikaistuin
Lintu
Syy
Kulkijatyttö
Ma uneksin
Rauhaton rinta (säv. Izak Boom ja Pauliina May)
Nocturne
Huolissaan huokaileva
Rondo
Olin nuori
Hiljaa
Marinan tanssi (Izak Boom, piano)
Aiheesta muualla

Aina-yhtye (Arkistoitu – Internet Archive)
Pauliina May
Izak Boom
Sunny Notes Oy
Aina Leino -CD:n kansi
Abraham’s Blue Refrain

| Abraham’s Blue Refrain Kalevala Orchestra |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : MTV-studiot
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP, CD (2010)
 Tuottaja(t): Tommi Liuhala & Kalevala
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 35.24
 Levy-yhtiö: Rocket Records (2010)
 Levymerkki: Hi-Hat (1977)
Kalevalan muut julkaisut
| Boogie Jungle 1975 | Abraham’s Blue Refrain 1977 | Anthology 2004 |
Singlet albumilta Abraham’s Blue Refrain
 ”Playground” / ”Lighthouse” Julkaistu: 1976  ”Highland Temple” / ”Silver Fish” Julkaistu: 1977
Abraham’s Blue Refrain on Kalevalan kolmas studioalbumi. Yhtye oli tuolloin uudelleennimennyt itsensä Kalevala Orchestraksi. Levyä markkinoitiin useisiin Euroopan maihin (tähän vaikutti ranskalainen Ange-yhtye, joka piti yhtyeen musiikista). Levyn julkaisi 1977 Hi-Hat Records. Levy on julkaistu remasteroituna 2004 Anthology -kokoelmalevyllä sekä erillisenä cd-julkaisuna vuonna 2010.
Kappaleet

Kaikki sanoitukset levylle on tehnyt Jim Pembroke.
Silver Fish – 3.30 (säv. Salonen, Vaahtera, Aitto-Oja)
Lighthouse – 4.00 (säv. Salonen, Leppänen)
Forever Train – 3.25 (säv. Salonen)
Abraham's Blue Refrain – 6.40 (säv. Salonen, Leppänen)
Brown'll Might Suit You – 2.41 (säv. Salonen, Leppänen)
Highland Temple – 3.50 (säv. Salonen)
Playground – 3.07 (säv. Salonen)
Marketbox Street – 3.07 (säv. Salonen)
Panamanian Red – 5.04 (säv. Salonen) (instrumentaali)
Kokoonpano

Lido Salonen – kitara
Zape Leppänen – laulu & lyömäsoittimet
Hessu Hiekkala – kosketinsoittimet
Ari Vaahtera – basso
Beaver Aitto-oja – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jim Pembroke – piano & taustalaulu (kappale 4)
Marianne Nyman – taustalaulu (kappale 4)
Raimo Karima – kosketinsoittimet & taustalaulu (kappaleet 2 ja 6)
Hessu Hiekkala – torvi
Kokoonpano > Tuotanto

Tommi Liuhala – tuottaja
Harri Sutinen – äänittäjä
Jukka Laaksonen – äänittäjä
Pertti Kärkkäinen – äänittäjä, remix
Space Riipinen – kansikuva
Alan Rusbridger

Alan Rusbridger 2018
Alan Charles Rusbridger (s. 29. joulukuuta 1953) on brittiläinen journalisti, Lady Margaret Hallin rehtori Oxfordissa sekä sanomalehti The Guardianin aikaisempi päätoimittaja. Hän astui virkaan päätoimittajana, kun hänellä oli talon sisällä kokemusta toimittajana ja kolumnistina. Toukokuussa 2015 Rusbridger astui sivuun. Hänen seuraajansa oli Katharine Viner. Rusbridger on nykyään Reuters Institute for the Study of Journalismin puheenjohtaja.
Abdulrahman Arif

| Abdulrahman Arif Aljumaily> عبد الرحمن محمد عارف الجميلي |
| --- | --- |
 Abdulrahman Arif vuonna 1950.
Irakin 3. presidentti
 16. huhtikuuta 1966 – 17. heinäkuuta 1968  
Pääministeri:  Abdulrahman al-Bazzaz Naji Talib Hän itse Tahir Yahya
Edeltäjä:  Abdulsalam Arif
Seuraaja:  Ahmad Hasan al-Bakr
Irakin 30. pääministeri
 10. toukokuuta 1967 – 10. heinäkuuta 1979  
Presidentti:  Hän itse
Edeltäjä:  Naji Talib
Seuraaja:  Tahir Yahya
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1916 Bagdad, Osmanien valtakunta
Kuollut: 24. elokuuta 2007 (91 vuotta) Amman, Jordania
Arvonimi: kenraali
Tiedot
 Nimikirjoitus
Abdulrahman Muhammad Arif (13. huhtikuuta 1916 – 24. elokuuta 2007) oli irakilainen sotilas ja maan entinen presidentti. Hän toimi virassa vuosina 1966–1968.
Arif oli ammattisotilas ja tuki sotilasvallankaappausta, jolla hänen veljensä Abdulsalam Arif tuli valtaan vuonna 1963. Hänet nimitettiin pääesikunnan päälliköksi. Kun nuorempi Arif kuoli helikopterionnettomuudessa, Abdulrahman al-Bazzazista tuli virkaatekevä presidentti kolmeksi päiväksi. Sen jälkeen armeija päätti, että entisen presidentin isoveljen pitäisi seurata tätä virassa. Päätöksellä oli mahdollisesti Egyptin johtajan Gamal Abdel Nasserin tuki. Abdulrahman Arif  valittiin presidentiksi 16. huhtikuuta 1966.
Abdulrahman Arif jatkoi veljensä poliittisella tiellä, mutta hieman nationalistisemmalla otteella. Presidenttikauden jatkuttua kaksi vuotta Arifin läheiset avustajat Baath-puolueesta syöksivät hänet vallasta.
Vallankumous tapahtui 17. heinäkuuta 1968 aamun tunteina, kun Arif oli vielä nukkumassa. Puolustusministeri Hardan al-Tikriti tuli palatsiin ja ilmoitti Arifille puhelimitse, ettei hän enää ollut presidentti.
Arif lähetettiin lentokoneella Lontooseen, josta hän matkusti maanpakoon Turkkiin ja palasi Irakiin 1980-luvun lopulla. Hän pysyi sen jälkeen enimmäkseen poissa julkisuudesta. Arif pakeni Jordaniaan Yhdysvaltain joukkojen syrjäytettyä Saddam Husseinin vuonna 2003. Vuonna 2004 Irakin väliaikaishallitus myönsi hänelle eläkkeen ja varoja hänen sairauskuluihinsa. Arifin sisar Sabiha kuoli 2004 autopommi-iskussa Bagdadissa.
Saddam Husseinin syrjäyttämisen jälkeen Arif antoi harvinaisen haastattelun uutistoimisto AP:lle ja kehotti irakilaisia unohtamaan menneen ja keskittymään paremman tulevaisuuden rakentamiseen. Hän kuoli 2007 Ammanissa Kuningas Husseinin lääketieteellisessä keskuksessa.
Abdulrašid Sadulajev

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:  Venäjä
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 86 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 97 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Taškent 2014 | 86 kg |  |
|  Kultaa | Las Vegas 2015 | 86 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 2018 | 97 kg |  |
|  Kultaa | Nur-Sultan 2019 | 97 kg |  |
|  Kultaa | Oslo 2021 | 97 kg |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2017 | 97 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | 86 kg |  |
|  Kultaa | Minsk 2019 | 97 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Vantaa 2014 | 86 kg |  |
|  Kultaa | Kaspijsk 2018 | 92 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2019 | 97 kg |  |
|  Kultaa | Rooma 2020 | 97 kg |  |
Abdulrašid Bulatševitš Sadulajev (ven. Абдулрашид Булачевич Садулаев, s. 9. toukokuuta 1996, Dagestan) on avaaritaustainen venäläinen vapaapainin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edustaa mahatškalalaista Gamid Gamidov -seuraa, ja häntä ovat valmentaneet vuodesta 2005 Šamil Amarov ja Magomed Magomedov, sittemmin myös Anvar Magomedgadžiev.
Sadulajev voitti sarjan 86 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Reineris Salasin. Hän uusi maailmanmestaruutensa Las Vegasissa 2015 voitettuaan finaalissa turkkilaisen Selim Yaşarin. Hän voitti 86-kiloisten olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa jälleen Yaşarin. Hän saavutti MM-hopeaa 97 kg:n sarjassa Pariisissa 2017 hävittyään finaalissa yhdysvaltalaiselle Kyle Snyderille. Hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden Budapestissa 2018 kukistettuaan Snyderin loppuottelussa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-finaalissa azerbaidžanilaisen Şərif Şərifovin. Vuonna 2021 hän voitti 97 kg:n sarjassa kultaa sekä Tokion olympialaisissa että Oslon MM-kilpailuissa. Molempien turnausten loppuottelussa hän voitti Kyle Snyderin.
Hän voitti 86-kiloisissa Euroopan-mestaruuden Vantaalla 2014 ja Euroopan kisat Bakussa 2015, 92-kiloisissa Euroopan-mestaruuden Kaspijskissa 2018 sekä 97-kiloisissa EM-kultaa vuosina 2019 Bukarestissa ja 2020 Roomassa sekä Euroopan kisojen kultaa Minskissä 2019.
Sadulajev voitti kadetti-ikäisten (17-vuotiaiden) maailmanmestaruuden 76 kg:n painoluokassa 2012 ja 85-kiloisissa 2013. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 86-kiloisissa 2016.
Akseli Gallen-Kallelan patsas

| Akseli Gallen-Kallelan patsas |
| --- | --- |

Nimi:  Akseli Gallen-Kallelan patsas
Tekijä:  Heikki Nieminen
Valmistumisvuosi:  1965
Julkistettu:  25. huhtikuuta 1965
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  Veistos
Materiaali:  Pronssi
Sijainti:  Porin puistoakselit, Suomi
Koordinaatit:  61°29′14″N 21°47′33″E﻿ / ﻿61.4873°N 21.7926°E﻿ / 61.4873; 21.7926
Akseli Gallen-Kallelan patsas on hänen syntymäkaupunkinsa Porin Pohjoispuistossa sijaitseva näköismonumentti. Sen on suunnitellut kuvanveistäjä Heikki Nieminen ja se on pystytetty vuonna 1965. Veistoksesta järjestettiin kilpailu, jonka osallistujien kesken kaupunginhallitus päätyi Niemisen luonnoksen kannalle.
Ahveniston Ampumahiihtäjät

Ahveniston Ampumahiihtäjät r.y. (lyhenne AAH) on vuonna 1977 perustettu Hämeenlinnassa ja sen lähialueilla toimiva urheiluseura. Seura on keskittynyt pääasiassa ampumahiihtoon, mutta myös ampumajuoksu ja muut näiden lajien sovellukset kuuluvat seuran valikoimaan.
Vuonna 1979 seuran ampumahiihtäjien talviharjoittelupaikaksi tuli Ahveniston moottorirata. Samana vuonna seura sai järjestettäväkseen ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut.
Tunnettuja AAH:n riveissä urheilleita ovat muun muassa Keijo Tiitola, Auli Kiskola, Jessika Rolig, Matti Hakala ja Mikael Koivunen.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Alina Renfors

Alina Renfors (13. syyskuuta 1855 Rauma – 4. joulukuuta 1937 Tampere) oli suomalainen koulunjohtaja ja Viipurin suomalaisen jatko-opiston perustaja.
Alina Renforsin vanhemmat olivat pastori Karl Gustaf Renfors (1827–1906) ja Olivia Adolfina Bergroth (k. 1884). Hän kävi Kuopion ruotsalaisen tyttökoulun 1872 ja sai päästötodistuksen Jyväskylän seminaarista 1877.
Renfors oli kansakoulunopettajana Asikkalassa 1877–1879 ja Käkisalmessa 1879–1881. Hän toimi sitten Viipurin yksityisen suomalaisen tyttökoulun opettajana vuodesta 1881 alkaen ja kun koulu siirtyi valtion haltuun Renfors oli koulun johtajana 1887–1915. Hän siirtyi eläkkeelle johtajan virasta 1915 mutta oli vielä parin vuoden ajan koulussa tuntiopettajana.
Vuonna 1889 Renfors perusti yliopistoon johtavan Viipurin suomalaisen jatko-opiston, joka koulutti aluksi myös opettajia. Hän johti tätä opistoa vuoteen 1917 saakka. Opisto luovutettiin 1915 Viipurin Nais-Opisto Oy:lle ja valtiolle se siirtyi 1925 jolloin se liitettiin yläluokiksi Viipurin tyttölyseoon.
Viimeiset vuotensa Renfors asui Tampereella. Hän kuoli Finlaysonin sairaalassa joulukuun alussa 1937. Alina Renforsin veljiä olivat Amerikassa kuollut pastori Karl Axel Adhemar Koski, ent. Renfors (1854–1907) ja Vapaakirkon saarnaaja ja toimittaja Emil Eskil Valfrid Renfors (1865–1953).
Afganistanin sota (täsmennyssivu)

Afganistanin sota tai Afganistanin sisällissota voi viitata useiseen eri konflikteihin:
Ensimmäinen afgaanisota 1838–1842
Toinen afgaanisota 1878–1880
Kolmas afgaanisota 1919
Afganistanin sisällissota (1928–1929)
Afganistanin sota 1979–1989  Neuvostoliiton miehitys
Afganistanin sisällissota (1989–1992) Najibullahin hallinnon kaatuminen
Afganistanin sisällissota (1992–1996) Taliban valtasi eteläisen Afganistanin ja Pohjoinen liitto pohjoisen
Afganistanin sisällissota (1996–2001) Talibanin  ja  Pohjoisen liiton välillä
Afganistanin sota (2001–2021)
Alina Rotaru-Kottmann

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alina Rotaru-Kottmann |  Alina Rotaru-Kottmann |  Alina Rotaru-Kottmann |  |
Maa:   Romania
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 2023 | pituushyppy |  |
Alina Rotaru-Kottmann (s. 5. kesäkuuta 1993) on romanialainen pituushyppääjä.
Rotaru-Kottmann saavutti pituushypyssä hopeaa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2009 tuloksella 609 cm ja alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2011 tuloksella 636 cm sekä pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 tuloksella 669 cm. Hän voitti kultaa universiadeissa 2017 tuloksella 665 cm.
Rotaru-Kottmann saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 pronssia tuloksella 688 cm, mikä oli samalla Romanian ensimmäinen aikuisten MM-mitali sitten vuoden 2009. Aikuisten arvokilpailuissa hän on yltänyt ulkoradoilla loppukilpailuun myös EM-kilpailuissa 2014, jolloin hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 655 cm, MM-kilpailuissa 2017, jolloin hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 646 cm, MM-kilpailuissa 2019, jolloin hän oli kuudes tuloksella 671 cm ja EM-kilpailuissa 2022, jolloin hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 626 cm. Sisäradoilla hän on sijoittunut neljänneksi EM-kilpailuissa 2015 tuloksella 674 cm, kymmenenneksi MM-kilpailuissa 2016 tuloksella 645 cm, yhdeksänneksi MM-kilpailuissa 2018 tuloksella 641 cm, viidenneksi EM-kilpailuissa 2019 tuloksella 664 cm ja niin ikään viidenneksi EM-kilpailuissa 2023 tuloksella 662 cm.
Rotaru-Kottmannin paras pituushyppytulos on 696 cm, jonka hän hyppäsi Inneringenissä heinäkuussa 2023. Hänen paras sisäratatuloksensa on EM-kilpailuissa 2015 hypätty 674 cm.
Abdulrahman Al-Shoaibi

Abdulrahman "Abdu" Al-Shoaibi (arab. عبدالرحمن ناصر الشعيبي‎; s. 10. joulukuuta 1980 Saudi Arabia), tunnetaan myös nimellä Abdul Rahman Al Shoaibi, on entinen saudiarabialainen jalkapalloilija, joka muistetaan parhaiten dramaattisesta kohtauksesta, jonka hän sai kesken jalkapallo-ottelun.
Al-Raed vastaan Al-Hajer -ottelu

Al-Raedin ja Hajer Al-Shaibin välisessä ottelussa 20. lokakuuta 2005[lähde? ] Abdulrahmanin takaraivoon tai niskaan osunut vastapelaajan potku aiheutti hänelle erittäin rajuja kouristuksia. Hänet saatettiin kentältä ja vietiin sairaalaan. Hänen huhuttiin kuolleen tai joutuneen kuoleman enkelin hallitsemaksi. Tosiasiassa hän kuitenkin pelasi jo seuraavassa Hajerin ottelussa Dhamkia vastaan[lähde? ]. Abdulrahman on myös tämän jälkeen pelannut Tunisiassa[lähde? ]. Vahvistamattomien tietojen mukaan hän on saanut myöhemmin toisen kohtauksen hotellihuoneessaan.[lähde? ]
Afghan Star

Afghan Star on afganistanilainen tositelevisiosarja, jonka kautta etsitään lahjakkaita laulajia Afganistanista. Sen näyttäminen Tolo TV -kanavalla aloitettiin syyskuussa 2005. Ohjelmasta tuli yksi Afganistanin katsotuimmista. Merkillepantavaksi nousi naisten laaja osallistuminen siihen. Yleisön joukkoon pääseminen on edellyttänyt useita turvatarkastuksia, ja show'ta on turvattu panssaroiduin ajoneuvoin.
Viimeisessä esiintymisessään Afghan Star -ohjelmassa osallistuja Setara Hussainzada tanssi ja poisti hijabin laulaessaan. Hän sai osallistumisensa jälkeen tappouhkauksia, ja hänet ajettiin lopulta kotoaan. Dokumenttielokuvassa Afghan Star (2009) seurataan neljän ohjelmaan osallistuneen elämiä. Dokumentissa Silencing the Song: An Afghan Fallen Star (2011) käsitellään Setara Hussainzadaa, johon kohdistettuja uhkauksia yhä jatkettiin.
Aino Suni

| Aino Suni> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1985 (ikä 38–39)
Ammatti:  elokuvaohjaaja käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
www.ainosuni.com
IMDb 
Elonet
Aino Suni (s. 1985) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut elokuvakäsikirjoittamisen maisteriksi Salfordin yliopistosta.
Sunin lyhytelokuva Sudenveistäjä (2011) valittiin Clermont-Ferrandin elokuvajuhlille 2012. Hänen dokumenttielokuvansa Ei koskaan enää (2018) sai ensi-iltansa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla syyskuussa 2018. Sunin esikoispitkä fiktioelokuva Sydänpeto (2022) sai kansainvälisen ensi-iltansa Göteborgin elokuvajuhlilla ja nähdään Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla syksyllä 2022. Sydänpedon ensi-ilta elokuvateattereissa oli marraskuussa 2022.
Filmografia ohjaajana

Kasvottomat (lyhytelokuva, 2009). Ohjaus ja käsikirjoitus.
Korpin laulu (lyhytelokuva, 2009). Ohjaus.
Sleep of Reason (lyhytelokuva, 2010). Ohjaus ja käsikirjoitus.
Niin paljon sinua halusin (lyhytelokuva, 2010). Ohjaus.
Sudenveistäjä (lyhytelokuva, 2011). Ohjaus ja käsikirjoitus.
Propinquity (lyhytelokuva, 2013). Ohjaus.
LunaChicks (lyhytelokuva, 2014). Ohjaus /w Jenni Kangasniemi.
Niin metsä vastaa (lyhytelokuva, 2015). Ohjaus.
Kääntöpaikka (lyhytelokuva, 2015). Ohjaus ja käsikirjoitus.
If I Ruled (lyhytelokuva, 2015). Ohjaus ja käsikirjoitus /w Jenni Tuli.
Seuraava taso (lyhytelokuva, 2015). Ohjaus. Käsikirjoitus /w Ulla Heikkilä.
Ei koskaan enää (dokumenttielokuva, 2018). Ohjaus. Käsikirjoitus /w Jussi Sandhu.
Pillupäiväkirjat (tv-sarja, 2019). Ohjaus.
Shake! (lyhytelokuva, 2019). Ohjaus ja käsikirjoitus /w Sonya Lindfors.
Sydänpeto (pitkä näytelmäelokuva, 2022). Ohjaus ja käsikirjoitus.
Aiheesta muualla

Aino Suni Elonetissä.
Aino Suni Internet Movie Databasessa. (englanniksi)