stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Danny Rose

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Daniel Lee Rose
Syntymäaika: 2. heinäkuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Doncaster, Englanti
Pelipaikka: vasen puolustaja, laitalinkki
Pituus: 173 cm 
Seura
Seura:  Tottenham Hotspur
Junioriseurat
2005–2006:  Leeds United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 |  Leeds United | 0 | (0) |
| 2007– |  Tottenham Hotspur | 156 | (8) |
| 2009 | →  Watford | 7 | (0) |
| 2009 | →  Peterborough | 6 | (0) |
| 2010–2011 | →  Bristol City | 17 | (0) |
| 2012–2013 | →  Sunderland | 27 | (1) |
| 2020 | →  Newcastle United | 11 | (0) |
Maajoukkue
| 2005−2006 |  Englanti U16 | 5 | (0) |
| 2006–2007 |  Englanti U17 | 13 | (0) |
| 2007−2008 |  Englanti U18 | 2 | (0) |
| 2008–2009 |  Englanti U19 | 6 | (1) |
| 2009–2013 |  Englanti U21 | 29 | (3) |
| 2012 |  Britannian olympiajoukkue | 3 | (0) |
| 2016– |  Englanti | 29 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. maaliskuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. maaliskuuta 2021.
Daniel Lee "Danny" Rose (s. 2. heinäkuuta 1990) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa vasempana puolustajana tai laitalinkkinä. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria. Hän on pelannut myös Englannin maajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Doncasterissa syntynyt Rose on Leeds Unitedin junioriakatemian kasvatti. Hän oli ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueen kokoonpanossa Englannin liigacupin ottelussa Barnetia vastaan syyskuussa 2006. Häntä ei nähty kauden aikana enää kokoonpanossa.
Heinäkuussa 2007 Rose siirtyi miljoonan punnan sopimuksella Englannin valioliigassa pelaavaan Tottenham Hotspuriin. Rose kuului Tottenhamissa sekä akatemiaan että reserveihin ja hän pääsi ensimmäistä kertaa kokoonpanoon Valioliigassa Sunderlandia vastaan tammikuussa 2008. Maaliskuussa 2009 Rose lainattiin Watfordiin loppukaudeksi 2008–2009.
Syyskuussa 2009 Rose siirtyi tammikuuhun 2010 asti ulottuvalla lainasopimuksella Peterborough Unitediin. Hän palasi Tottenhamiin marraskuussa 2009 Peterboroughin managerin Darren Fergusonin erottua. Rose oli ensimmäistä kertaa Spursin avauskokoonpanossa vanhaa seuraansa Leedsiä vastaan FA Cupissa marraskuussa 2010. Rose debytoi Valioliigassa Arsenalia vastaan huhtikuussa 2010 ja teki samassa ottelussa ensimmäisen maalinsa. Volley-maalia kuvailtiin erittäin heinoksi ja se äänestettiin joillakin sivustoilla kauden maaliksi. Syyskuussa 2010 Rose siirtyi Mestaruussarjassa pelaavaan Bristol Cityyn loppukauden mittaisella lainasopimuksella. Rose pelasi seurassa 17 ottelua sarjassa ja palasi Spursiin keväällä 2011 korvaamaan loukkaantuneita pelaajia. Hän pelasi loppukaudella loistavia otteluita Spursin paidassa vasempana puolustajana. Seuraavalla kaudella hän pelasi 11 valioliigaottelussa, mutta vain kolme kertaa avauskokoonpanossa.
Rose pelasi kaudella 2012−2013 lainasopimuksella Sunderlandissa kaikkiaan 27 valioliigaottelua, joista 25 avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän nousi Tottenhamin avauskokoonpanon pelaajaksi. Hän on kärsinyt useista loukkaantumisista, pahimpana polvivamma, joka piti hänet sivussa kentiltä yli yhdeksän kuukautta 2017. Kaikkiaan hän on pelannut Tottenhamissa kauden 2019−2020 loppuun mennessä 156 valioliigaottelua. Hän pelasi kaudella 2018−2019 Mestarien liigassa kahdeksan ottelua mukaan lukien tappiollinen loppuottelu Liverpoolia vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 18 ottelua Mestarien liigassa ja 14 ottelua Eurooppa-liigassa. Kevätkaudella 2020 Rose pelasi lainasopimuksella Newcastle Unitedissa 11 valioliigaottelua.
Maajoukkueura

Rose pelasi Englannin kaikki kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2008. Kesäkuussa 2009 hänet kutsuttiin Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen saman vuoden 21-vuotiaiden EM-kilpailuihin korvaamaan loukkaantunutta Danny Welbeckiä. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun Englannin hopeajoukkueessa. Hän pelasi saman ikäluokan EM-kilpailuissa kolme ottelua 2011 ja kaksi ottelua 2013.
Rose pelasi kolme ottelua Britannian olympiajoukkueessa Lontoon olympialaisissa 2012. Englannin jalkapallomaajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran syyskuussa 2014. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Saksaa vastaan maaliskuussa 2016. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2016 avauskokoonpanossa ottelut Venäjää, Walesia ja Islantia vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän oli aloituksessa molemmissa Belgia-otteluissa sekä tuli vaihdosta kentälle Panamaa, Kolumbiaa ja Kroatiaa vastaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rose Tottenham Hotspurin nettisivustoilla (englanniksi)
Rose soccerbase.com-sivustolla (englanniksi)
Tottenham Hotspur – Englannin Valioliiga
1 Vicario |
3 Reguilón |
6 Drăgușin |
7 Son |
8 Bissouma |
9 Richarlison |
10 Maddison |
13 Udogie |
14 Gray |
15 Bergvall |
16 Werner |
17 Romero |
19 Solanke |
20 Forster |
21 Kulusevski |
22 Johnson |
23 Porro |
24 Spence |
28 Odobert |
29 Sarr |
30 Bentancur |
33 Davies |
37 Van de Ven |
40 Austin |
41 Whiteman |
45 Devine |
Valmentaja Postecoglou
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Hart |
2 Walker |
3 Rose |
4 Milner |
5 Cahill |
6 Smalling |
7 Sterling |
8 Lallana |
9 Kane |
10 Rooney |
11 Vardy |
12 Clyne |
13 Forster |
14 Henderson |
15 Sturridge |
16 Stones |
17 Dier |
18 Wilshere |
19 Barkley |
20 Alli |
21 Bertrand |
22 Rashford |
23 Heaton |
Valmentaja Hodgson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Pickford |
2 Walker |
3 Rose |
4 Dier |
5 Stones |
6 Maguire |
7 Lingard |
8 Henderson |
9 Kane |
10 Sterling |
11 Vardy |
12 Trippier |
13 Butland |
14 Welbeck |
15 Cahill |
16 Jones |
17 Delph |
18 Young |
19 Rashford |
20 Alli |
21 Loftus-Cheek |
22 Alexander-Arnold |
23 Pope |
Valmentaja Southgate
Commandos (pelisarja)

| Commandos |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Pyro Studios
Julkaisija:  Eidos Interactive
Lajityyppi:  reaaliaikainen strategia, hiiviskely
Ensijulkaisu:  Commandos: Behind Enemy Lines (1998)
Viimeisin julkaisu:  Commandos: Strike Force (2006)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Commandos on Pyro Studiosin kehittämä reaaliaikainen strategiapelisarja, joka perustuu osittain historiallisiin tapahtumiin. Sarjan ensimmäinen osa on julkaistu vuonna 1998 ja viimeisin 2006.
Vuonna 2018 Kalypso Media on ilmoittanut hankkineensa oikeudet pelisarjaan ja aikovansa julkaista uusia osia.
Pelaaminen

Sarjan peleissä pelattavuus on pysynyt samanlaisena alusta asti, mutta poikkeuksen on tehnyt viimeisin osa, Strike Force, jossa toiminta vaihtui lintuperspektiivistä ensimmäisen persoonan ammuntapelien tapaiseksi, joka omalta osaltaan muutti myös pelattavuutta. Sarjan yksi tärkeimmistä ominaisuuksista on ollut taktiset valinnat pelin edetessä sekä ryhmäläisten yhteistoiminta.
Peleissä ohjataan kuuden kommandon joukkuetta sabotaasin ja salamurhien tehtävissä.
Pelisarja

Commandos: Behind Enemy Lines , sarjan ensimmäinen osa, julkaistu 1998.
Commandos: Beyond the Call of Duty, itsenäinen lisäosa, julkaistu 1999.
Commandos 2: Men of Courage, sarjan toinen osa, julkaistu 2001.
Commandos 3: Destination Berlin, sarjan kolmas osa, julkaistu 2003.
Commandos: Strike Force, sarjan neljäs osa, julkaistu 2006.
Commandos: Origins, sarjan neljäs osa, julkaistaan 2024.
Aiheesta muualla

Pyro Studiosin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Behind Enemy Lines Beyond the Call of Duty  Men of Courage  Destination Berlin  Strike Force
Christian Friedrich Schröder

Fagervikin kartano
Christian Friedrich Schröder (29. huhtikuuta 1722 Westfalen – 1789) oli saksalainen muurimestari ja Turun kaupunginarkkitehti yli kolmen vuosikymmenen ajan. Hän tuli Tukholmaan kisälliksi 1744 ja antoi mestarinäytteen Tukholmassa 1755. Tukholmasta hän tuli turkuun vuonna 1756 ja nousi kaupungin ammattikunnan vanhimmaksi.
Schröder suunnitteli Turun palon 1775 jälkeen tehtyjä kaupunkitaloja, ja viimeisteli tuomiokirkon tornin huipun uudisrakennuksen jo vuonna 1759. Hän suunnitteli myös useita kartanoita Suomeen, kuten Lempisaaren kartanon Askaisissa, Teijon kartanon Perniössä ja Paimion Viksbergin kartanon, joka on kuitenkin myöhemmin uusittu. Tyylillisesti hän liittyi Carl Hårlemaniin ja Carl Wijnbladhiin. Wijnbladin mallikirjoihin perustui muun muassa Schröderin johdolla rakennetun Inkoossa sijaitsevan Fagervikin kartanon arkkitehtuuri. Schröderille oli ominaista rokokoo ja ranskalainen uusklassismi.
Schröder laati myös Mustion kartanon päärakennuksen  eli niin sanotun Mustion linnan alkuperäiset piirustukset, mutta kartanonomistaja Magnus Linder tilasi uudet piirustukset ruotsalaiselta Erik Palmstedtilta.
Töitä

Ala-Lemun kartano
Bagarlan kartano (tuhoutunut)
Fagervikin kartano
Haaroisten kartano
Lapilan kartano
Lempisaaren kartano
Nuhjalan kartano
Paddaisten kartano
Rauman raatihuone
Saaren kartano (Mietoinen)
Selkeen kartano
Teijon ruukin päärakennus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Friedrich Schröder Wikimedia Commonsissa
Uutta tietoa 1700-luvun kartanoarkkitehtuurista Turun yliopisto. Arkistoitu 13.9.2012. Viitattu 26.9.2012.
Dustin Diamond

Dustin Diamond vuonna 2012
Dustin Neil Diamond (7. tammikuuta 1977 San José, Kalifornia – 1. helmikuuta 2021 Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Samuel ”Screech” Powersin roolista televisiosarjassa Saved by the Bell (1989–1993).
Dustin Diamond syntyi San Joséssa 1977. Hän kävi Anaheimissa Zion Lutheran Schoolia, ja hänen vanhempansa työskentelivät tietokonealalla.
Diamond aloitti elokuvauransa jo nuorena, sillä vuonna 1987 hän näytteli televisioelokuvassa Yogi’s Great Escape ja yhdessä televisiosarjan It’s a Living jaksossa. Diamond sai vuonna 1988 roolin 5 000 hakijan joukosta Disney Channelin komediasta Good Morning, Miss Bliss. Diamond näytteli sarjassa Samuel ”Screech” Powersia, jota hän esitti myös sarjaa seuranneessa komediassa Saved by the Bell, jota esitettiin neljän kauden ajan 1989–1993. Diamond jatkoi samassa roolissa myös sarjoissa Saved by the Bell: The College Years (1993–1994) ja Saved by the Bell: The New Class (1994–2000).
Saved by the Bellin jälkeen Diamond esiintyi omana itsenään monissa elokuvissa ja sarjoissa. Hän sai myös vuonna 2006 julkisuutta seksinauhasta Screeched — Saved by the Smell. Hän myönsi vuonna 2013, että todellisuudessa 52 minuuttia kestäneellä nauhalla oli ”stunt-esiintyjä”, jonka kasvot muutettiin editointivaiheessa. Sen jälkeen Diamond oli mukana monissa tositelevisio-ohjelmissa, kuten Celebrity Big Brotherissa ja Celebrity Boxing 2:ssa.
Diamond oli vuosina 2009–2013 naimisissa Jennifer Misnerin kanssa. Diamond ilmoitti tammikuussa 2021 sairastuneensa syöpään. Hän kuoli sairauteensa 1. helmikuuta 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dustin Diamond Wikimedia Commonsissa
Dustin Diamond Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Brigitte Bardot

| Brigitte Bardot |
| --- | --- |
 Brigitte Bardot vuonna 1962
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1934 (ikä 90) Pariisi, Ranska
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  BB
Aktiivisena:  1952–1973
Merkittävät roolit:  Juliette Hardy (...ja Jumala loi naisen)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.brigitte-bardot.fr
IMDb 
Elonet
Brigitte Anne-Marie Bardot (s. 28. syyskuuta 1934 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä ja eläinaktivisti. Hänen läpimurtoelokuvansa oli ...ja Jumala loi naisen (1956), joka teki hänestä yhden 1950- ja 1960-lukujen tunnetuimmista seksisymboleista. Hän lopetti näyttelijänuransa 1973 ja on sen jälkeen kampanjoinut julkisuudessa eläinten oikeuksien puolesta.
Varhainen elämä

Brigitte Anne-Marie Bardot syntyi 28. syyskuuta 1934 Pariisissa. Perhe oli varakas ja asui Pariisin 16. kaupunginosassa lähellä Eiffel-tornia. Bardot opiskeli teini-ikäisenä balettia. Hänestä tuli myös suosittu valokuvamalli, ja hän sai kuvansa Ranskan Ellen kanteen 15-vuotiaana. Hän tapasi elokuvantekijä Roger Vadimin, ja heistä tuli rakastavaisia. Naimisiin he pääsivät vasta joulukuussa 1952, kun Bardot oli täysi-ikäinen.
Ura

Bardot esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan Ei kiltti tyttö vuonna 1952. Hänen ensimmäiset elokuvaroolinsa olivat pieniä ja pohjasivat hänen kauneuteensa ja seksikkyyteensä. Bardot’n läpimurtoelokuva oli hänen aviomiehensä Roger Vadimin ohjaama ...ja Jumala loi naisen (1956), jossa Bardot esitti seksuaalisesti vapaamielistä eteläranskalaista nuorta naista. Rohkean elokuvan myötä Bardot’sta tuli kansainvälinen elokuvatähti ja Euroopan tunnetuin naisnäyttelijä. Hänestä tuli vapaan ja luonnollisen sensuaalisuuden symboli niin elokuvissaan kuin yksityiselämässäänkin. Bardot ja Vadim erosivat 1957, mutta he tekivät senkin jälkeen elokuvia yhdessä.
Bardot näytteli 1950-luvun lopussa ja 1960-luvulla kymmenissä elokuvissa, mukaan lukien mestariohjaajien Jean-Luc Godardin ja Louis Mallen elokuvissa. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat ...ja Jumala loi naisen (1956), Sen täytyi tapahtua (1963) ja Viva Maria! (1965).
Bardot oli myös laulaja, ja hän äänitti 1960-luvulla joitain musiikkialbumeita, kuten Brigitte Bardot Sings (1960) ja Special Bardot (1968). Hän nauhoitti hittikappaleita myös Serge Gainsbourgin kanssa. Bardot oli ranskalaisuuden symboli Mariannen rintakuvan mallina 1970.
Bardot lopetti näyttelemisen 39-vuotiaana 1973 ja muutti Saint-Tropeziin.
Eläinaktivismi

Bardot on ollut aktiivinen eläinten oikeuksien puolustaja näyttelijänuransa jälkeen. Hän perusti eläinten pelastusjärjestön ja alkoi kampanjoida eläinten oikeuksien puolesta. Hän on vuodesta 1977 alkaen kampanjoinut esimerkiksi hylkeenpyyntiä, Japanin valaanpyyntiä, hevosten kuljetuksia ja teurastusta, eläinkokeita, härkätaistelua, teollisia eläintiloja, metsästystä sekä turkiksia vastaan. Toimintaansa hän on rahoittanut muun muassa myymällä omaisuuttaan.
Yksityiselämä

Bardot on ollut naimisissa neljä kertaa. Hänen aviomiehiään ovat olleet Roger Vadim (1952–1957), Jacques Charrier (1959–1962), Gunter Sachs (1966–1969) ja Bernard d'Ormale (1992–). Bardot’lla on ollut useita rakastajia niin avioliittojensa aikana kuin niiden välissäkin.
Poika Nicolas liitosta Charrierin kanssa jäi Bardot’n ainoaksi lapseksi.  Bardot’n rooli poikansa elämässä muodostui kuitenkin niin vähäiseksi, etteivät heidän suhteensa kehittyneet koskaan läheisiksi. Bardot luopui poikansa huoltajuudesta pariskunnan erotessa. Bardot ei ollut halunnut hankkia lapsia, mutta ei onnistunut saamaan myöskään raskaudenkeskeytystä.
Isä ja poika Charrier haastoivat Bardot’n myöhemmin oikeuteen, koska hän oli rinnastanut vuonna 1996 kirjoittamissa muistelmissaan sikiönsä kasvaimeen ja kirjoittanut, että olisi synnyttänyt poikansa sijaan mieluummin vaikka koiran. Isä ja poika Charrier toivoivat, että Nicolas’ta koskevat kohdat ja valokuvat poistettaisiin kirjasta, eikä sitä saisi julkaista Nicolas’n uudessa kotimaassa Norjassa. Oikeus ei suostunut tähän, mutta määräsi Bardot’n ja hänen kustantamonsa maksamaan kummallekin suuria vahingonkorvauksia ja edellytti lisäksi, että kirjan alkulehdelle laitetaan maininta Bardot’n saamasta tuomiosta.
Bardot kärsi elokuvauransa aikana kuuluisuudestaan ja imagopaineista, ja teki jo 26-vuotissyntymäpäivänään itsemurhayrityksen. Hänen tiedetään yrittäneen itsemurhaa yhteensä neljä kertaa.
Bardot on kirjoittanut omaelämäkerran BB, joka ilmestyi suomeksi 1997.
Bardot on tukenut poliittisesti Ranskan Kansallista rintamaa ja sen johtajaa Marine Le Penia. Bardot on saanut useaan kertaan sakkoja rotuvihan lietsomisesta arvosteltuaan maan muslimiväestöä ja etenkin heidän harjoittamaansa eläinten rituaalista massateurastusta Id al-Adha -juhlan aikana tapana, joka ei kuulu Ranskaan.
Teatteri

| Teatteri> Vuosi | Teatteri> Näytelmän suomenkielinen nimi | Teatteri> Näytelmän alkuperäinen nimi | Teatteri> Rooli | Teatteri> Paikka | Teatteri>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1953 | Linnan vieraskutsut | L’Invitation au château | Isabelle | Théâtre de l’Atelier, Pariisi, Ranska |  |
Kirjallisuutta

Bardot, Brigitte: BB.  ((Initiales B.B., 1996.) Suomentanut Maija-Leena Remes)  Porvoo Helsinki Juva:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22019-1.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Brigitte Bardot Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Brigitte Bardot NNDB:ssä. (englanniksi)
Fondation Brigitte Bardot. (ranskaksi)
Brigitte Bardot vuonna 1958.
Bardot vuonna 2002.
Camilla Stoltenberg

Camilla Stoltenberg.
Camilla Stoltenberg (s. 5. helmikuuta 1958) on norjalainen lääkäri ja tutkija. Hän on toiminut Norjan kansanterveyslaitoksen pääjohtajana 13. elokuuta 2012 lähtien.
Koulutus

Stoltenberg opiskeli sosiologiaa ja lääketiedettä Oslon yliopistossa, jossa hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi. Myöhemmin hän valmistui kirurgian tohtoriksi samassa yliopistossa. Hän on opiskellut myös lääketieteellistä antropologiaa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä.
Ura

Stoltenberg aloitti uransa harjoittelijana Helgelandin alueella, ennen kuin hän työskenteli kirjaajana Rikshospitaletin yliopistollisessa sairaalassa. Myöhemmin hän työskenteli onnettomuusosastoilla sekä Aurskog-Hølandissa että Oslossa.
Hän oli mukana FAFO: n tutkimuksessa Gazan, Länsirannan ja Jerusalemin elinoloista. Myöhemmin hän osallistui ECONin lähetystyöhön bioteknologian alalla vuosituhannen vaihteessa.
Stoltenberg tutki väitöskirjaansa varten lapsikuolleisuutta, sosiaalista eriarvoisuutta ja avioliittoa maahanmuuttajaryhmissä.   Hän oli vieraileva tutkija Columbian yliopistossa, ennen kuin hän alkoi työskennellä Norjan kansanterveyslaitoksessa vuonna 2001. Siellä hän on työskennellyt epidemiologian osaston johtajana, apulaispääjohtaja ja nykyään sen pääjohtaja.
Stoltenbergillä on ratkaiseva rooli kansallisessa terveysrekisterihankkeessa.  Hankkeen tavoitteena on nykyaikaistaa Norjan terveysrekisterit. Stoltenberg oli myös kansallisen FUGE-alustan, Biobanks for Healthin johtaja, ja on nyt Biobank Norjan , kansallisen tutkimusbiopankkien infrastruktuurin, puheenjohtajana. Lisäksi hän on johtanut norjalaista osaa autismin syntymätutkimuksessa.  Hänen tutkimuksensa keskittyy autismin ja muiden hermoston kehityshäiriöiden syihin ja riskitekijöihin.
Ura > Jon Sudbø-tapaus

Stoltenbergillä oli tärkeä rooli laajan tutkimusvilpin paljastamisessa vuonna 2006. Siinä selvisi, että lääkäri Jon Sudbø oli kertonut väitöskirjassaan suuontelosyövästä faktoja, joita ei ollut tarkistanut.
Muu toiminta

Lancet Public Health, toimituksellisen neuvottelukunnan jäsen (vuodesta 2016)
Yksityiselämä

Hän on poliitikko Thorvald Stoltenbergin ja perinnöllisyyslääkäri Karin Stoltenbergin tytär ja Naton pääsihteeri Jens Stoltenbergin ja televisiopersoona Nini Stoltenbergin sisar.
Detroitin katurata

| Detroit Street Circuit |
| --- | --- |

Sijainti:  Detroit, Yhdysvallat
Radan pituus:  4,02 km
Mutkia:  22
Rataennätys:  1.38,301 (Ayrton Senna, Lotus-Renault, 1986)
Detroitin katurata oli katurata Detroitissa, Michiganissa. Siellä ajettiin Formula 1 -kilpailuja vuosina 1982–1988 ja CART -sarjaa 1989–1991.
Ensimmäisen kilpailun voitti John Watson 17. lähtöruudusta. Seuraavana vuonna hän voitti 22. ruudusta.
Kapea rata aiheutti monia keskeytyksiä autojen törmätessä suojavalliin. F1-vuosina ainakin puolet autosta keskeytti, mutta 1984 kisassa 20 autoa jäi saapumatta maaliin.
1985 kilpailun voitti Keke Rosberg. Sen jälkeen Ayrton Senna voitti viimeiset kolme kisaa putkeen.
Vuodeksi 1989 kilpailu siirrettiin Phoenixiin. Tämän jälkeen radalla ajettiin kolme kertaa CART -sarjaa.
Formula 1 -voittajat

Formula 1 -kilpailujen voittajat:
| Vuosi | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1982 |  John Watson | McLaren | Raportti |
| 1983 |  Michele Alboreto | Tyrrell | Raportti |
| 1984 |  Nelson Piquet | Brabham | Raportti |
| 1985 |  Keke Rosberg | Williams | Raportti |
| 1986 |  Ayrton Senna | Lotus | Raportti |
| 1987 |  Ayrton Senna | Lotus | Raportti |
| 1988 |  Ayrton Senna | McLaren | Raportti |
Damian Grichting

| Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten curling | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten curling | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten curling | Maa:   Sveitsi> .Miesten curling |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | joukkuekilpailu |  |
Damian Grichting (s. 8. huhtikuuta 1973 Leukerbad) on sveitsiläinen entinen curlingpelaaja. Hän kilpaili vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä ja sai siellä lajissa pronssia Andi Schwallerin, Christof Schwallerin, Markus Egglerin ja Marco Ramsteinin kanssa. Lisäksi Grichting muun muassa kuului curlingin Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen vuonna 2006.
Christian Fuchs

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Christian Fuchs
Syntymäaika: 7. huhtikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Neunkirchen, Itävalta
Pelipaikka: vasen puolustaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
1992–2001 2001–2002: SVg Pitten 1. Wiener Neustädter SC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2003 2003–2008 2008–2011 2010–2011 2011–2015 2015–2021 | 1. Wiener Neustädter SC SV Mattersburg VfL Bochum → 1. FSV Mainz 05 (laina) Schalke 04 Leicester City | 21 (3) 141 (12) 53 (6) 31 (0) 99 (4) 116 (2) |
Maajoukkue
| 2002–2003 2003–2005 2005–2006 2006– | Itävalta U17 Itävalta U19 Itävalta U21 Itävalta | 21 (6) 7 (1) 10 (3) 78 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. toukokuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. toukokuuta 2021.
Christian Fuchs (s. 7. huhtikuuta 1986 Neuenkirchen, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän voi pelata myös vasempana keskikenttäpelaajana. Hän edusti kevääseen 2021 saakka Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. Fuchs on pituudeltaan 186 cm.
Fuchs aloitti uransa aikuisten tasolla 1. Wiener Neustädterissa, jossa pelasi kauden 2002–2003. Seuraavat viisi kautta hän edusti Itävallan Bundesliigassa pelannutta SV Mattersburgia. Hän pelasi seuran tappiollisissa Itävallan cupin loppuotteluissa 2006 ja 2007.
Fuchs siirtyi Saksan Bundesliigassa pelanneeseen VfL Bochumiin kesällä 2008. Pelattuaan seurassa kahden kauden aikana 53 bundesliigaottelua hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 lainalle Mainz 05:een. Siirto vakinaistettiin kesällä 2011, mutta hän siirtyi vielä ennen kauden alkua Mainzista Schalkeen. Hän pelasi Schalkessa neljän kauden aikana yhteensä 99 bundesliigaottelua. Hän voitti seurassa DFL-Supercupin 2011.
Fuchs siirtyi ilmaisella siirrolla Leicesteriin kesällä 2015. Hän pelasi 32 valioliigaottelua Leicesterin voittaessa mestaruuden kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän pelasi 36 liigaottelua ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 25 valioliigaottelua, mutta seuraavalla kaudella vain kolme. Kaudella 2019–2020 hän pelasi yksitoista sarjaottelua ja viimeisellä Leicester-kaudellaan 2020–2021 yhdeksän valioliigaottelua. Hän pelasi yhdessä ottelussa Leicesterin tiellä FA Cupin mestaruuteen 2021.
Maajoukkue

Fuchs pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Itävallan jalkapallomaajoukkueessa ystävyysottelussa Kroatiaa vastaan toukokuussa 2006. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2008 ottelun Saksaa vastaan. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan marraskuussa 2010. Hän pelasi Itävallan kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2016. Hän ei ole esiintynyt maajoukkueessa sen jälkeen.