stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fairchild C-119 Flying Boxcar

| C-119 Flying Boxcar |
| --- | --- |

Tyyppi:  kuljetuslentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Fairchild Aircraft
Ensilento:  17. marraskuuta 1947
Esitelty:  joulukuussa 1949
Poistettu käytöstä:  1995 (Taiwanin ilmavoimat)
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Yhdysvaltain ilmavoimat Yhdysvaltain laivasto Yhdysvaltain merijalkaväki
Valmistusmäärä:  1 183 
Valmistusvuodet:  1949–1955
Kehitetty mallista:  Fairchild C-82 Packet
Fairchild C-119 Flying Boxcar (suom. Lentävä tavaravaunu) on yhdysvaltalainen Fairchild Aircraftin 1949-1955 sotilaskäyttöön valmistama kaksimoottorinen kuljetuslentokone, jonka ensilento tapahtui 1947. Yli 1 100 kappaletta valmistettua konetta käytettiin muun muassa Korean ja Vietnamin sodissa.
Konetta käytti Yhdysvaltain ilmavoimien lisäksi Yhdysvaltain laivasto ja merijalkaväki. Lentokonetta käytettiin myös Afrikan, Amerikan ja Euroopan maissa.
C-82 Packet -tyypistä kehitetyn koneen konstruktio oli kehtomaisella erillisellä keskirungolla varustettu ylätaso. Peräsimet olivat kaksiosaiset, rungosta erilliset puomiperäsimet, joiden välissä korkeusvakain sijaitsi. Koneen propellit olivat tavanomaisimmin nelilapaiset, kummankin mäntämoottorin sijainti oli paripuomien edessä. Moottoreina käytettiin sekä Wright'n että Pratt & Whitneyn kaksoistähtimoottoreita. Koneen runkoratkaisu mahdollisti maahanlaskujoukkojen laskuvarjohyppäämisen.
Kuljetuskoneversio oli aseistamaton mutta AC-119G Shadow ja AC-119K Stinger olivat konekivääreillä ja konetykeillä aseistettuja maajoukkojen tukemiseen suunniteltuja gunship -tyyppisiä alatyyppejä.
Koneen tavanomainen matkanopeus oli 330 km/h ja huippunopeus 450 km/h. Kantama eli pisin lentomatka oli 3 220 kilometriä. Lakikorkeus oli noin 7 500 metriä. Moottorit olivat 3 500 hevosvoiman tehoiset.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aiheesta muualla

Fairchild C-119 Flying Boxcar History - YouTube
http://www.youtube.com/watch?v=xw_gkzEZKu0
http://www.ruudleeuw.com/c119-info.htm
http://www.canadianwings.com/Aircraft/aircraftDetail.php?FLYING-BOXCAR-118
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=379
http://www.bharat-rakshak.com/IAF/Images/Vintage/Transports/Packet/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.airplane-pictures.net/type.php?p=1014
Fearbringer

| Fearbringer Domination Black |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. joulukuuta 2005
 Tyylilaji: power metal, goottimetalli, sinfoninen metalli
 Kesto: 44.23
 Levy-yhtiö: Poison Arrow
Domination Blackin muut julkaisut
|   | Fearbringer 2005 | Dark Legacy 2006 |
Fearbringer on Domination Blackin esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2005 levymerkillä Poison Arrow. Albumin kansitaiteen on toteuttanut Mr. Lordi.
Kappaleet

Ultra-Speed Destructor – 4.17
Nightmare Asylum – 5.09
Traitor Within – 5.36
Alone in the Darkness – 4.19
From Abyss – 4.51
The Psycho – 4.38  (julkaistu myös videona)
Haunted Hellhouse – 5.12
Frozen Tears – 5.51
Fear Re-LoaDEAD – 4.30
Fearbringer Turbocharged Madness (demo mix)  – 7:46 (2011 cd bonus)
Your Biggest Fan (Ode to Syd) –  3:23 (2011 cd bonus)
11 Years Of Torment – (2011 cd bonus)
Kokoonpano

Kari A. Kilgast – laulu
Teppo Heiskanen – kitara
Ville Wiren – kitara
Lauri "Sir" Eerola – bassokitara
Juha Beck – rummut
Juuso "Welder" Elminen – kosketinsoitin
Sami "Äinöväinö" Kumpulainen – bassokitara (bonusraidat)
Arvostelut

Imperiumi.net:
Noise.fi: 4/5
Aiheesta muualla

Fearbringer Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Fearbringer Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ar Ram

| Ar Ram |
| --- | --- |
 Näkymä Ar Ramaan.
 Ar Ram
 Koordinaatit: 31°51′13″N, 35°14′00″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Jerusalem
Väkiluku (2018)  (arvio):  16 026
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ar Ram on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin pohjoispuolella. Sen asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 16 026.
Maantiede

Ar Ram sijaitsee Jerusalemin kuvernoraatissa noin 8 kilometriä Jerusalemin kaupungista pohjoiseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat Jaba' idässä, Kafr 'Aqab ja Qalandiyan pakolaisleiri pohjoisessa, Bir Nabala lännessä ja Beit Hanina etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 718 metriä.
Keskimääräinen vuotuinen sadanta Ar Ramin seudulla on noin 464 mm ja vuoden keskimääräinen lämpötila 16°C.
Historia

Jotkin nykytutkijat ovat yhdistäneet nykyisen Ar Ramin raamatulliseen paikannimeen Rama. Joosuan kirjassa sen mainitaan kuuluvan Benjaminin heimolle. Sama kaupunki mainitaan myös muissa yhteyksissä. Esimerkiksi jeremian kirjassa se liitetään Raakelin hautapaikkaan. Raamatussa esiintyy myös muita Rama-nimisiä kaupunkeja. Nimi Rama viittaa korkeaan paikkaan.
Roomalaiset tunsivat paikan nimellä Ar Ramah ja nykyinen kaupunki on mahdollisesti saanut alkunsa heidän valtakaudellaan. Arabien vallattua alueen paikannimi vääntyi muotoon Aram. Ristiretkeläiset tunsivat paikan sen arabinimellä. Ristiretkien aikana kylä oli läänitetty Pyhän haudan kirkolle.
Talous

Vuonna 2011 Ar Raman työssäkäyvistä 59 % oli työllistynyt Israelin työmarkkinoilla. 23 % oli työllistynyt kaupanalalla, 6 & palvelualalla, 6 % hallinnossa tai yksityissektorilla ja 6 % teollisuudessa. Samana vuonna kaupungin työttömyysaste oli 15 %.
Väestö

Ar Raman asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 16 026.
Ar Ram piirroksessa vuodelta 1881.
Felicitas Woll

| Felicitas Woll |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1980 (ikä 44) Hessen, Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Lolle  (Nuori nainen Berliinissä)
Aiheesta muualla
IMDb 
Felicitas Woll (s. 20. tammikuuta 1980 Hessen, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta Nuori nainen Berliinissä. Hän esitti sarjassa pääosaa Carlotta 'Lolle' Holzmannia tuotantokausina 2002–2005.
Filmografia

Camper, Die1 (1998-2001)
Geschichten aus dem Leben (1999)
Nesthocker - Familie zu verschenken (2000)
Mädchen, Mädchen (2001)
Nuori nainen Berliinissä (2002–2005)
Club der Träume - Türkei, Marmaris (2003)
Tatort (2003)
Dr. Sommerfeld - Neues vom Bülowbogen (2003)
Abgefahren (2004)
Krone für Isabell, Eine (2006)
Dresden liekeissä (2006)
Zwei Wochen Chef (2007)
Wir sind das Volk - Liebe kennt keine Grenzen (2008)
König Drosselbart (2008)
Kindersuche (2009)  (alkuvaiheissa)
Palkinnot

2002 Deutscher Fernsehpreis (paras näyttelijä - Sarjat - Nuori nainen Berliinissä)
2003 Adolf-Grimme-Preis (Pääroolistaan sarjassa Nuori nainen Berliinissä)
2004 Rose d'Or (paras näyttelijä - Sitcom - Nuori nainen Berliinissä)
2006 Bayerischer Fernsehpreis (Dresden liekeissä -elokuvasta)
Aiheesta muualla

Felicitas Woll Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Atlanticin piirikunta

Atlanticin piirikunta (engl. Atlantic County) on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 274 534 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Mays Landing ja suurin kunta on Egg Harbor Township. Piirikunta on perustettu 1837.
Kuvia piirikunnasta

Auringonnousu Atlantic Cityn rannalla.
Atlantic Cityn kaupunkikuvaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atlanticin piirikunta Wikimedia Commonsissa
New Jerseyn osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Jersey  Delaware Valley  Jersey Shore  Meadowlands  North Jersey  Pine Barrens  Shore Region  Skylands Region  South Jersey  New Yorkin metropolialue  Tri‑State Region 
Huomattavat kaupungit ja kunnat:   Atlantic City  Bayonne  Camden  Clifton  Edison  Elizabeth  Hackensack  Hoboken  Jersey City  Lakewood  Newark  New Brunswick  Ocean City  Paterson  Perth Amboy  Trenton (pääkaupunki)  Vineland  Woodbridge 
Piirikunnat:   Atlantic  Bergen  Burlington  Camden  Cape May  Cumberland  Essex  Gloucester  Hudson  Hunterdon  Mercer  Middlesex  Monmouth  Morris  Ocean  Passaic  Salem  Somerset  Sussex  Union  Warren
Bellevuen rautatieasema

| Berlin Bellevue |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  Bbev
Sijainti:  52°31′12″N, 013°20′53″E
Kunta:  Berliini
Avattu:  1882
Liikenne
Paikallisjunat:  S5, S7, S75, S9
Asemarakennus
Tyyppi:  silta-asema
Lipunmyynti:  kyllä
Ratapiha
Raiteisto:  2 laituriraidetta 2 läpimenevää raidetta
Bellevuen rautatieasema on rautatieliikennepaikka Saksan pääkaupungin Berliinin keskustassa Hansaviertelin kaupunginosassa. Asema sijaitsee lähellä Bellevuen linnaa, joka on Saksan liittopresidentin asunto.
Asemaa alettiin rakentaa vuonna 1875 ja se otettiin käyttöön 7. helmikuuta 1882. Se sijaitsee Berliinin Stadtbahnin (itä-länsi-suunnassa keskustan poikki kulkevan rataosuuden) varrella ja on Hackescher Marktin rinnalla toinen tämän radan alkuperäisessä asussa säilyneistä rautatieasemista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bellevuen rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Arnafjorden

| Arnafjorden |
| --- | --- |
Sijainti:  Sogn ja Fjordane,  Norja
Päävuono:  Sognevuono
Merialue:  Atlantin valtameri
Arnafjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Vikin kunnan alueelle. Vuono haarautuu etelässä kahdeksi lahdeksi, Indrefjordeniksi ja Framfjordeniksi.
Keskeisimmät vuonon varrella sijaitsevat kylät ovat Arnafjord ja Framfjord.
Finnair Cargo

| Finnair Cargo Oy |
| --- | --- |
Solmukohdat:  Helsinki-Vantaa
Emoyhtiö:  Finnair Oyj
Kotipaikka:  Helsinki
Yhtiön sivut:  cargo.finnair.com
Finnair Cargon Boeing 737-200C vuonna 1989.
Finnair Cargo Oy on rahtikapasiteettia myyvä Finnairin tytäryhtiö. Se on Baltian ja Pohjoismaiden suurin rahtiyritys.
Finnair Cargo hyödyntää Finnair-konsernin Aasia-strategiaa ja on erikoistunut Euroopan ja Aasian väliseen lentorahtiliikenteeseen. Finnairin rahtiliiketoiminnan parissa työskentelee yli 300 rahtiliikenteen ammattilaista. Helsingistä on muodostunut tärkeä Eurooppa–Aasia-liikenteen solmukohta ja suurin osa Aasiasta tulevasta tuontiliikenteestä jatkaa Helsingin kautta muualle Eurooppaan.
Uusi 2018 avattu COOL Nordic Cargo -terminaali on auki ympäri vuorokauden, ja se tarjoaa palvelut lentorahdin purkuun, lastaukseen, vastaaottoon ja luovutukseen. Terminaali sijaitsee Vantaalla osoitteessa Turbiinikuja 4, 01530 Vantaa.
Aiheesta muualla

Finnair Cargo Oy
Facel

1948 Bentley Mk. VI Cresta (Facel-kori)
Vuoden 1955 Facel Vega FV1.
Facel-Vega Excellence EX2, taustalla EX1 (1958-1964)
Vuonna 1959 esitelty Facel Vega HK 500.
Facel Vega Facellia.
Facel S.A. oli ranskalainen autojen ja lentokoneiden metalliosien valmistaja, joka vuosina 1954–1964 valmisti myös omia loistoautomalleja nimellä Facel Vega ja Facellia.
Facel (Forges et Ateliers de Constructions d’Eure-et-Loir) perustettiin 1939 Pariisin länsipuolelle Courbevoien esikaupunkiin valmistamaan komponentteja Bronzavian sotilaslentokoneisiin. Vuonna 1945 Facel alkoi valmistaa avo- ja coupé-erikoismallien koreja Simcalle, Fordille, Panhardille ja Delahayelle.
Kun itsekantavat korit alkoivat vallata alaa sarjavalmisteisten henkilöautojen tuotannossa, Facel menetti isoja asiakkaita ja päätti ryhtyä suunnittelemaan ja valmistamaan omia automalleja. Niissä käytettiin Chryslerin, Volvon ja Austinin moottoreita. Ensimmäinen Vegaksi ristitty malli esiteltiin 1954.
Alkuvuosien menestyksestä huolimatta Facelin tarina päättyi lokakuussa 1964 tehtaan sulkemiseen. Autonvalmistusta ei koskaan ollut saatu kannattavaksi, vaan sitä oli rahoitettu Facel-yhtiön muilla liiketoimilla. Tappiokierre syveni vuonna 1959 esitellystä Facellia-urheiluautosta ja sen runsaista takuukorjauksista.
Kuuluisia omistajia

Facel-autot olivat jo valmistusaikanaan pienten piirien luksusajoneuvoja. Niiden omistajiin ovat lukeutuneet tuolloin tai myöhemmin Pablo Picasso, Ava Gardner, Christian Dior, Joan Collins, Ringo Starr, Max Factor Jr, Joan Fontaine, Stirling Moss, Tony Curtis, Dean Martin, Fred Astaire, Danny Kaye, Louis Malle, François Truffaut, Robert Wagner, Anthony Quinn, Debbie Reynolds, Frank Sinatra ja Maurice Trintignant sekä monet Saudi-Arabian prinssit, Persian šaahi Mohammad Reza Pahlavi ja muut kuninkaalliset.
Nobel-palkittu kirjailija Albert Camus kuoli 1960 kustantajansa Michel Gallimardin kyydissä tämän Facel Vegan suistuttua tieltä..
Aiheesta muualla

Turkulainen Facel Vega II Helsingin Sanomien esittelyssä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Facel Vega
Käännös suomeksi
Asking Alexandrian diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 8 |  |
| ↙Livealbumit | 1 |  |
| ↙Kokoelmat | 1 |  |
| ↙EP:t | 4 |  |
| ↙Singlet | 24 |  |
| ↙Videot | 1 |  |
| ↙Musiikkivideot | 22 |  |
Asking Alexandria on brittiläinen vuonna 2008 perustettu  metalcore-yhtye North Yorkshirestä.
Studioalbumit

The Irony of Your Perfection (2007)
Stand Up and Scream (2009)
Reckless and Relentless (2011)
Stepped Up and Scratched (2011)
From Death to Destiny (2013)
The Black (2016)
Asking Alexandria (2017)
Like a House on Fire (2020)
See What's on the Inside (2021)
Where Do We Go From Here? (2023)
Livealbumit

Live from Brixton and Beyond (2014)
EP:t

Life Gone Wild EP (2010)
Under the Influence: A Tribute to the Legends of Hard Rock (2012)
Never Gonna Learn (2022)
Dark Void EP (2024)
Remixalbumit

Stepped Up and Scratched (2011)
Singlet

| --- | --- |
 Final Episode (Let's Change the Channel) (2009)  Not the American Average (2011)  Run Free (2012)  The Death of Me (2013)  Killing You (2013)  Break Down the Walls (2013)  Movingg On (2014)  Someone, Somewhere (Popkong Remix) (2015)  I Wont  Give In (2015)  Undivided (2015)  The Black (2016)  Here i Am (2016) :  Into the Fire (2017)  Alone in a Room (2018)  Vultures (2019)  The Violence (2019)  They Don't Want What We Want (And They Don't Care) (2020)  Antisocialist (2020)  Down To Hell (2020)  House on Fire (2020)  Alone Again (2021)  Never Gonna Learn (2022)  Faded Out (2022)  Dark Void (2023)
Musiikkivideot

| --- | --- |
 Final Episode (Let's Change the Channel) (2009)  A Prophecy (2010)  If You Can't Ride Two Horses at Once... You Should Get Out of the Circus (2010)  Closure (2011)  To the Stage (2011)  Not the American Average (2011)  Reckless & Relentless (2012)  Dear Insanity (2012)  Breathless (2012)  The Death of Me (Rock mix) (2013)  Run Free (2013)  Killing You (2013)  Moving On (2014)  I Won't Give In (2015)  The Black (2016) :  Let it Sleep (2016)  Here I Am (2016)  Into the Fire (2017)  Alone in  a Room (2018)  Vultures (2018)  The Violence (2019)  Antisocialist (2020)  House on Fire (2020)  Alone Again (2021)  Never Gonna Learn (2021)  Faded Out (2022)  See What's on the Inside (2022)  Dark Void (2023)  Psycho (2023)
Etätyö

Etätyön tekemistä
Etätyö on työtä, joka tehdään kiinteän toimiston ulkopuolella, esimerkiksi kotoa, etäpisteestä, hotellista tai liikkuvasta toimistosta käsin. Uusista tavoista organisoida työtä käytetään muun muassa nimityksiä etätyö, eTyö, mobiili työ ja monipaikkainen työ. Yhteinen piirre näille on sähköisen tieto- ja viestintätekniikan keskeisyys.
Etätyön ymmärretään usein olevan vain kotona tehtävää toimistotyötä, mutta monissa muissakin ammateissa (esimerkiksi myyntiedustajat, huoltoasentajat ym. liikkuvat ammatit) raja etätyön ja ”muun työn” välillä hämärtyy tietoliikenneyhteyksien nopeuden ja peiton jatkuvasti parantuessa. Etätyöstä on tullut myös hajautettavampaa ja työtä tehdään liikkuvasti. Nykyisin etätyön rinnalla käytetään myös täsmällisempiä käsitteitä kuten hajautettu työ ja läsnätyö.
Toimistotyössä säännöllinen etätyö on voitu järjestää niin, että työntekijä tekee kaikki tai osan töistään työpaikan ulkopuolella. Käsiteltävä tietoaineisto välitetään yrityksen ja työntekijöiden tietokoneiden välillä esimerkiksi työnantajan järjestämän suojatun verkkoyhteyden (VPN) kautta ja kokoukset pidetään konferenssipuheluiden sekä erityisten virtuaalikokousohjelmien avulla. Etätyömahdollisuuden tarjoaminen työntekijälle edellyttää työnantajan vahvaa luottamusta työntekijään ja mahdollisuutta pilkkoa työ itsenäisesti suoritettaviin palasiin.
Tietoammateissa on helpompi järjestää etätyön mahdollisuus kuin perinteisemmissä ammateissa. Etätyön mahdollisuus voidaan järjestää työntekijöille, joiden työn tekeminen ei ole paikkaan sidottua. Nykyisin työntekijä voi olla tehokkaalla tavalla yhteydessä työnantajaansa tietoliikenneverkkojen avulla ja yhteydenpito onnistuu helposti.
Kiinnostus etätyöhön alkoi 1990-luvun loppupuolella, kun tietokoneiden halventuminen ja tietoliikenneyhteyksien kehittyminen vähensivät riippuvuutta työpaikan toimistoympäristöstä. Ihmiset halusivat työskennellä ainakin osan aikaa kotonaan, mökeillään tai maatiloilla.  Työntekijällä on etätyössä mahdollisuus jaksottaa työ pienempiin jaksoihin ja ottaa huomioon henkilökohtaiset ja  ympäristölliset seikat. Etätyön kielteisenä puolena pidetään työ- ja vapaa-ajan mahdollista sotkeutumista ja työpaikan sosiaalisten suhteiden heikkenemistä sekä kuunteluväsymystä.
Vuonna 2020 alkanut koronaviruspandemia toi etätyön arkipäiväksi monille.
Etätyön kehittyminen Suomessa ja soveltaminen

Suomi on eri tutkimusten mukaan yksi Euroopan kärkimaita etätyösovelluksissa. Tarkkaa etätyön tekijöiden lukumäärää on mahdoton sanoa, koska etätyön määritelmät vaihtelevat suuresti tutkimuksesta toiseen. Arviot vaihtelevat viidestä prosentista lähelle kahtakymmentä.
Suurin etätöitä tekevistä aloista on hallinnon ala, johon on helppo liittää etätyön mahdollisuus. Etätyön mahdollisuus kohdistuu myös selvästi selvemmin yksityiselle sektorille kuin kunnalliselle.
Suomessa on vietetty vuodesta 2011 kerran vuodessa syksyisin kansallista etätyöpäivää, jolloin suomalaisia kannustetaan kokeilemaan etätyötä esimerkiksi ympäristösyistä.
Etätyön johtaminen

Etätyöskentely voi asettaa haasteita työn johtamiselle, mutta tärkeimpänä tekijänä etätyöskentelyn onnistumiselle voi pitää molemminpuolista luottamusta työntekijän ja esimiehen välillä. Etätyö nousi tärkeimmäksi työsuojeluhenkilöstön tunnistamaksi uudeksi työsuojelutoimintaan vaikuttavaksi haasteeksi Työterveyslaitoksen ja Tapaturmavakuutuskeskuksen toteuttamassa kyselyssä syksyllä 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etätyö Wikimedia Commonsissa
Arnljot Nyaas

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lake Placid 1950 | 18 km |  |
Arnljot Nyaas (14. toukokuuta 1916–16. heinäkuuta 1995) oli norjalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1950-luvulla. Hän voitti pronssia MM-kisoista vuonna 1950 18 kilometrin matkalla.
Aiheesta muualla

Arnljot Nyaas Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Eugene Nida

Eugene Nida vuonna 1997.
Eugene A. Nida (11. marraskuuta 1914 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat – 25. elokuuta 2011 Bryssel, Belgia) oli yhdysvaltalainen raamatunkääntäjä, kielitieteilijä ja kääntämisen teoreetikko.
Kääntämisen teoriassa Nida käyttää termejä formaalinen ja dynaaminen ekvivalenssi. Formaalinen ekvivalenssi tarkoittaa, että lukija saa tekstin lähtötekstin sisällöstä tarkan kuvan, dynaaminen ekvivalenssi puolestaan, että tekstin vaikutus vastaa lähtötekstiä. Jälkimmäisen termin Nida myöhemmin korvasi funktionaalisella ekvivalenssilla.
Kielitieteessä Nida tunnetaan yhtenä merkityspiirreanalyysin ensimmäisistä amerikkalaisista kehittäjistä samanaikaisesti mutta ilmeisen erillään ensimmäisten eurooppalaisten kehittäjien kuten Algirdas Julien Greimas’n kanssa.
Nida kuului Wycliffin raamatunkääntäjien perustajajäseniin.
Elämä

Nida väitteli tohtoriksi vuonna 1943. Samana vuonna hänet myös vihittiin baptismiseurakuntaan papiksi sekä avioliittoon Althea Spraguen kanssa. [lähde? ]Lisäksi hän aloitti työt kielitieteen ja kääntämisen parissa American Bible Societyssa,
Nidan ensimmäinen vaimo Althea kuoli vuonna 1993, ja vuonna 1997 Nida vihittiin kääntäjä-tulkki María Elena Fernandez-Mirandan kanssa. Nida jäi eläkkeelle 1980-luvun alussa ja muutti Eurooppaan, mutta jatkoi luennointia yliopistoissa ympäri maailman. Hän kuoli 96-vuotiaana elokuun 25. päivä, vuonna 2011.
Ura

Vuonna 1943 Nida aloitti uransa kielitieteilijänä American Bible Societyssa (Amerikkalainen raamattuyhdistys). Hänet ylennettiin pian johtamaan raamatunkäännösprojektia, jonka parissa hän työskentelikin eläkkeelle siirtymiseensä asti. Liityttyään American Bible Societyyn, Nida alkoi matkustella ulkomailla tarkoituksenaan kääntää raamattu mahdollisimman monelle eri kielelle. Näiden matkojen aikana Nida työskenteli lähetystyötä tekevien kääntäjien kanssa lingvististen ongelmien ratkaisemiseksi, sekä löytääkseen kääntäjiä alkuperäisväestön joukosta. Uransa aikana Nida matkusti yhteensä yli 85 maassa. Vuonna 1949 Nida perusti lehden nimeltä The Bible Translator (’raamatunkääntäjä’). Lehdessä julkaistaan raamatunkääntämisen teoriaan ja käytäntöön liittyviä artikkeleita, ja nykyään se ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Nida oli ratkaisevassa asemassa Vatikaanin ja United Bible Societiesin projektissa, jonka tavoitteena oli tehdä sellaisia raamatunkäännöksiä, joita voitaisiin käyttää kaikissa kirkkokunnissa ympäri maapallon. Tämä työ alkoi vuonna 1968, ja se tehtiin Nidan funktionaalisen ekvivalenssin periaatteen mukaisesti. Vuonna 1978 Nida matkusti Pohjois-Kanadaan. Hän aloitti siellä 24 vuotta kestäneen projektin, jonka lopputulos oli inuiittien kielelle käännetty Raamattu.
Käännösteoriat

Nida muistuttaa, että koska kääntämisessä ei ole olemassa ns. ”identtistä vastinetta”, täytyy kääntäjän löytää ”lähin luonnollinen vastine”. Tähän hän tarjoaa kääntämisen kaksi perussuuntausta, jotka perustuvat kahteen ekvivalenssityyppiin: formaaliseen ja dynaamiseen ekvivalenssiin.
Formaalisen ekvivalenssin hallitsevat perusteet voisivatkin olla: kieliopillisten yksikköjen uudelleentuottaminen, sanastonkäytön yhtenäisyys ja lähdekontekstin termien merkitykset.
Nida on painottanut erityisesti käännöskielen luontevuutta. Hänen kehittämänsä dynaamisen ekvivalenssiteorian mukaan käännöksen tulisi vaikuttaa vastaanottajaan suurin piirtein samalla lailla kuin lähtöteksti on vaikuttanut sen vastaanottajaan.
Käännöstä on vaikea ymmärtää silloin, kun se ilman syytä myötäilee lähtötekstin muotoa, sillä tällaisessa formaalisesti lähtötekstiä muistuttavassa käännöksessä ns. viestintäkuormitus nousee lähtötekstin viestintäkuormitusta korkeammaksi. Tähän on syynä se, että tällaisessa käännöksessä on liian vähän toistetta, joka auttaisi sen ymmärtämisessä. Toisin sanoen siinä on liikaa vastaanottajan kannalta odottamattomia aineksia: kollokaatioita, harvinaisia sanoja, ja syntaktisia rakenteita. Jotta käännös olisi helpommin ymmärrettävissä, siihen on lisättävä toistetta ”mm. korvaamalla lähtötekstin mallin mukaiset sanat, kollokaatiot ja rakenteet aidoilla tulokielisillä sanoilla, kollokaatioilla ja rakenteilla”.
Nidaa kritisoivien mielestä varsinkin dynaamisen ekvivalenssin vaikutuksen osoittaminen on vaikeaa.