stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun hautausmaa

| Oulun hautausmaa |
| --- | --- |
Sijainti:  Intiö, Oulu
Koordinaatit:  65°0′46″N, 025°29′29″E
Seurakunta:  Oulun seurakuntayhtymä
Avattu:  27. elokuuta 1781
Pinta-ala:  26,5 ha
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hauta-aluetta.
Oulun hautausmaa on Oulun evankelisluterilaisten seurakuntien hautausmaa. Oulun hautausmaa sijaitsee Intiön kaupunginosassa noin kilometrin päässä tuomiokirkosta. 26,5 hehtaarin suuruisen hautausmaan pinta-ala on noin kolmannes kaupunginosan alueesta. Hautausmaa kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Oulun seurakuntien muodostamalla seurakuntayhtymällä on lisäksi useita muita hautausmaita, mm. Oulujoen hautausmaa, Kiimingin sekä Jäälin hautausmaat, Oulunsalon hautausmaa, Haukiputaan hautausmaa, Ylikiimingissä sijaitsevat Ylikiimingin kirkkotarhat I ja II, Kiviharjun hautausmaa ja Ylivuoton hautausmaa. Vainajia on lisäksi haudattu Oulun tuomiokirkon kirkkotarhaan.
Historia

Keskiajalta 1700-luvun lopulle Oulussa, kuten muuallakin Ruotsin valtakunnassa kuolleet haudattiin pääasiassa kirkkotarhaan, merkkihenkilöitä myös kirkon lattian alle. Valtakunnassa esitettiin kirkkoon hautaamisen kieltämistä vuonna 1779. Oulussa kirkkoon hautaamisesta luovuttiin jo seuraavalla vuosikymmenellä.
Oulun hautausmaan vihki käyttöön kirkkoherra Carl Henrik Ståhle 27. elokuuta 1781. Kirkkoherran mukaan uutta hautausmaata alettiin kutsua Ståhleborgiksi. Hautausmaa oli Oulun kaupunki- ja maaseurakuntien yhteinen, kunnes Oulujoen kunta sai oman hautausmaan vuonna 1908.
Nykyisen tuomiokirkon ympärillä olleelle vanhalle jo 1600-luvun alussa muodostuneelle hautausmaalle, kirkkotarhalle, ei haudattu uusia vainajia enää vuoden 1792 jälkeen.
Hautausmaan alue

Alue jakautuu luonnonmukaisesti rakentuneeseen vanhaan osaan ja 1930-luvun jälkeen käyttöön otettuun suunnitelmalliseen osaan. Lounaisosassa lähimpänä kaupunkia oleva kaikkein vanhin osa, vanha Ståhleborg, jonka aluetta hallitsee Oulun läänin maaherran Robert Wilhelm Lagerborgin kookas muistomerkki, niin sanottu Kuvernöörin muistomerkki, joka on sijoitettu alueen korkeimmalle paikalle.
Vanhan osan sisääntuloportin vieressä on arkkitehti Harald Andersinin piirtämä entinen vahtitupa ja haudankaivajan asunto vuodelta 1915. Vanhan alueen läpi kulkeva kävelytie vie Vanhalle kappelille, jonka suunnitteli lääninarkkitehti Otto F. Holm vuonna 1922. Kappeli valmistui marraskuussa 1923, ja Oulun hiippakunnan piispa Juho Koskimies vihki sen käyttöön 16. joulukuuta 1923.
Sotien 1939–1945 sankarihauta-alue sijaitsee hautausmaan vanhimman osan kupeessa Kajaanintien varressa. Alueelle on haudattu 456 kaatunutta. Sankaripatsaan Taistelu on päättynyt on veistänyt kuvanveistäjä Oskari Jauhiainen. Patsas paljastettiin 1952. Sankarihauta-alueen suunnittelivat Tarja Salmio-Toiviainen ja  Esko Toiviainen.
Hautausmaan uusi alue sijaitsee vanhan osan itäpuolella. Alue on maisemaltaan ja hautakivien osalta yhdenmukaista. Alueen keskellä on professori, arkkitehti Seppo Valjuksen suunnittelema 1970-luvulla rakennettu Intiön kappeli, jonka yhteydessä on myös krematorio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun hautausmaa Wikimedia Commonsissa
Oulun hautausmaan kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun nähtävyydet
| --- | --- |
Puistot ja nähtävyydet:   Franzénin puisto  Heinätorin puisto  Hollihaan puisto  Hautausmaa  Mannerheimin puisto  Hupisaaret  Kasvitieteellinen puutarha  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Markkuun ryhmäpuutarha  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Hautausmaa  Äimäraution siirtolapuutarha 
Museot:   Automuseo  Kierikkikeskus  Merimiehenkotimuseo  Sahamuseo  Pohjois-Pohjanmaan museo  Taidemuseo  Turkansaaren ulkomuseo 
Rakennukset ja alueet:   Kauppahalli  Kauppatori  Kaupungintalo  Kaupunginteatteri  Maikkulan kartano  Nallikari  Nuijamiesten lava  Pikisaari  Rotuaari  Tietomaa  Tuiran sillat  Tuomiokirkko  Vesaisenlinna  Villa Hannala  Ylikiimingin kirkko 
Patsaat ja veistokset:   Frans Mikael Franzénin patsas  Futura – Tuntematon  Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus  Kalasääski ja lohi  Kevätmyrskyä  Pallautuneet  Pohjan neito  Polskis  Ruutuvihko  Siivet  Toripolliisi  Tuirasta Ruijan rannoille  Valaistuksen tie 
Kuvernöörin muistomerkki.
Vanha kappeli
Juovarintakotinga

| Juovarintakotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Viherkotingat Pipreola
Laji::  pulchra
Kaksiosainen nimi
 Pipreola pulchra  (Hellmayr, 1917) 

Katso myös
   Juovarintakotinga Wikispeciesissä   Juovarintakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovarintakotinga (Pipreola pulchra) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Juovarintakotingaa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Antti Hildén

| Antti Hildén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. toukokuuta 1981 (ikä 43) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Puoliso:  Julia Hildèn
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hilu
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Koovee
Sarja:  Suomi-sarja
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–
Aik. seurat:  Ilves (SML) Sport (Mestis) Hermes (Mestis) HPK (SML) IFK Arboga IK (Allsv.) LeKi (Mestis) Storhamar Dragons (Norja) HC Merano (ITA-2) SV Kaltern/Caldaro (ITA-2) Nokian Pyry (Suomi-sarja)
Antti Hildén (s. 3. toukokuuta 1981 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi viimeksi kaudella 2017–2018 Suomi-sarjajoukkue Kooveessa. Hän on pelannut aiemmin SM-liigassa yhteensä 109 runkosarjaottelua tehopistein 3+10=13 ja keräten 26 jäähyminuuttia sekä 19 playoff-ottelua keräten kaksi syöttöpistettä ja neljä jäähyminuuttia. Hildén on pelannut urallaan myös Ruotsissa, Norjassa ja Italiassa. Jatkoaika.com -sivusto on kuvaillut häntä voimahyökkääjäksi.
Ura > Maajoukkueura

Hildén on pelannut neljä nuorten ja kolme poikien maaottelua. Hän on edustanut myös Suomen Mestis-pelaajista koottua B-maajoukkuetta vuonna 2002.
Toisen asteen yhtälö

Toisen asteen käyriä diskriminantin arvoilla >0, =0 ja <0.
Toisen asteen yhtälö on polynomiyhtälö, jonka normaalimuoto on  ax^{2}+bx+c=0,\,\! kun  a\not =0.
Kun  a>0, on kuvaaja ylöspäin aukeava paraabeli, ja negatiivisilla arvoilla vastaavasti alaspäin aukeava.
Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava

Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava on kaava, jolla toisen asteen yhtälö voidaan ratkaista. Kaavan mukaan yhtälön ratkaisut ovat:
Tämä kaava pätee, olivatpa kertoimet a, b ja c reaali- tai kompleksilukuja. Jos ne ovat reaalilukuja, juurten luonne riippuu diskriminantin  D=b^{2}-4ac arvosta seuraavasti:
Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava > Ratkaisukaavan johtaminen

Ratkaisukaavan johtamisessa halutaan ratkaista yleinen toisen asteen yhtälö
Aloitetaan siirtämällä vakiotermi:
Saadun yhtälön vasen puoli pyritään täydentämään neliöksi. Aluksi kerrotaan termillä  4a.
Nyt lisäämällä yhtälön molemmille puolille  b^{2} saadaan binomin neliön muistikaavaa soveltamalla
ja lopulta
Ratkaisukaavan johtamisella on pyritty esittämään toisen asteen yhtälön ratkaisu helposti hallittavassa muodossa, vaikka sinänsä tarvittava matematiikka ei olekaan merkittävästi vaikeampaa kuin ensimmäisen asteen yhtälön tapauksessa.
Juurien summa ja tulo

Toisen asteen yhtälön ratkaisukaavasta voidaan yhtälön
 ax^{2}+bx+c=0
juurten  x_{1} ja  x_{2} summalle ja tulolle johtaa lausekkeet (Vietan kaavat):
x_{1}+x_{2}=-{\frac {b}{a}}\,
x_{1}x_{2}={\frac {c}{a}}\,.
Mikäli  a=1, saadaan juurten summa ja tulo suoraan yhtälöstä yksinkertaisesti:
x_{1}+x_{2}=-b\,
x_{1}x_{2}=c\,.
Espoon aikuislukio

Espoon aikuislukio on Espoossa toimiva lukio, jonka toimipaikka on Tapiolassa. Espoon aikuislukio on osa Espoon seudun koulutuskuntayhtymä Omniaa, johon se liittyi vuonna 2015. Espoon aikuislukiossa opiskelee vuosittain noin 2 400 opiskelijaa.
Opiskelumahdollisuudet

Espoon aikuislukiossa voi suorittaa lukion oppimäärän ja ylioppilastutkinnon tai opiskella yksittäisiä aineita aineopiskelijana. Lukiossa voi myös korottaa arvosanoja ja valmentautua pääsykokeisiin. Lukion oppimäärän voi suorittaa kokonaan verkossa. Aikuislukiossa on mahdollisuus suorittaa myös kaksoistutkinto eli ylioppilastutkinto samanaikaisesti ammatillisen perustutkinnon kanssa.
Lukiossa voi yhdistää tavoitteellisen urheilun ja opinnot, koska Omnia on virallinen urheiluoppilaitos. Omniassa on lukion lisäksi ammatillista koulutusta, aikuisten perusopetusta ja tutkintoon valmistavaa TUVA-koulutusta sekä vapaan sivistystyön opintoja Espoon työväenopistossa.
Historia

Aikuislukio sai alkunsa Tapiolan yhteiskoulun iltalinjasta, jonka toiminta alkoi vuonna 1969. Toiminta siirtyi Espoon aikuislukio -nimen alle vuonna 2005, jolloin Tapiolan aikuislukio ja Viherlaakson aikuislukio yhdistettiin. Vuoden 2009 syksyllä tehtiin päätös Viherlaakson toimipisteen lakkauttamisesta ja aikuislukion opetus keskitettiin Tapiolaan elokuusta 2010 alkaen.
Aiheesta muualla

Espoon aikuislukio Omnia: verkkosivut
Anu Raatevaara

Anu Raatevaara (s. 4. tammikuuta 1996) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on naisten Salibandyliigassa edustanut lappeenrantalaista NST:tä kausina 2012–2014 sekä nurmijärveläistä SB-Prota kaudesta 2014–2015 alkaen. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2018 ja 2019 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2015, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia vuonna 2016. Hän on pelannut liigan runkosarjassa yhteensä 146 ottelua, joissa hän on tehnyt 38 maalia ja saanut 30 syöttöpistettä, sekä pudotuspeleissä 56 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia ja antanut viisi maalisyöttöä. Raatevaaran kasvattajaseura on sysmäläinen Bandy Boys -88.
Toivo Antikainen

| Toivo Antikainen |
| --- | --- |
 Toivo Antikainen 1930-luvulla
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1898 Helsinki, Suomi
Kuollut: 4. lokakuuta 1941 (43 vuotta) Arkangeli, Neuvostoliitto
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Venäjän sisällissota, heimosodat
Joukko-osasto:   puna-armeija (1918–1924)
Toivo Antikainen (8. kesäkuuta 1898 Helsinki – 4. lokakuuta 1941 Arkangeli, Neuvostoliitto) oli suomalais-neuvostoliittolainen poliitikko ja puna-armeijan upseeri. Hän kuului Suomen Kommunistisen Puolueen johtoon ja loi sotilasuran Neuvostoliitossa. Antikainen tuli Suomessa kuuluisaksi 1930-luvulla paljon julkisuutta saaneessa poliittisessa murhaoikeudenkäynnissä, jossa hänelle vaadittiin rangaistukseksi kuolemaa.
Nuoruus Suomessa

Toivo Antikainen syntyi työläisperheeseen Helsingissä. Hänen vanhempansa ja sisaruksensa olivat työväenliikkeen aktiiveja, joten myös Toivo aloitti poliittisen toimintansa varhain. Hän kuului työväen varhaisnuorisojärjestö Ihanneliittoon kahdeksanvuotiaasta ja toimi jo 12-vuotiaana osastonsa puheenjohtajana. Antikainen kävi koulua kuusi luokkaa. Siirryttyään työelämään hän toimi muun muassa juoksupoikana, kunnes vuonna 1911 pääsi verhoilijan oppiin.
Myös lempinimellä ”Toiska” tunnettu Antikainen liittyi Suomen sosialidemokraattiseen nuorisoliittoon (SSN) 15-vuotiaana. 1916 Antikainen valittiin Sörnäisten nuoriso-osaston sihteeriksi ja seuraavana vuonna SSN:n liittoneuvostoon. Marraskuussa 1917 Antikainen valittiin Helsingin työväenjärjestöjen eduskuntaan sekä Työväen toimeenpanevan komitean sihteeriksi. Antikainen ei osallistunut sisällissodan taisteluihin 1918, mutta hän toimi punaisten hallinnollisissa tehtävissä. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni tuhansien muiden tavoin Neuvosto-Venäjälle.
Kommunistiksi Venäjällä

Heinäkuussa 1918 Antikainen liittyi Puna-armeijaan. Syksyllä hän oli mukana Suomen kommunistisen puolueen perustavassa kokouksessa. Antikainen valmistui Pietarin kansainvälisen sotakoulun upseerikurssilta ensimmäisten joukossa keväällä 1919. Antikainen komennettiin suoraan rintamalle ja hän osallistui moniin Venäjän sisällissodan taisteluihin. Antikainen suoritti myös sotakoulun jatkokurssin ja toimi sen jälkeen kyseisen koulun opettajana. Antikainen sympatisoi alkuaikojen SKP:ssa ryhmittymää, joka myöhemmin opittiin tuntemaan ”murhaoppositiona”. Niin sanottujen Kuusisen klubin murhien jälkeen hän oli pidättämässä samaa joukkoa. Antikainen osallistui myös Kronstadtin kapinan kukistamiseen.
Tammikuussa 1922 Toivo Antikainen valittiin johtamaan 200 sotakoululaisen hiihtokomppaniaa, jonka tehtävänä oli ajaa Neuvosto-Venäjälle tunkeutuneet valkoiset suomalaiset takaisin rajan taakse. Tämä sittemmin legendaarisen maineen molemmin puolin rajaa saavuttanut niin sanottu Kiimasjärven retki kuului osana Itä-Karjalan kansannousun kukistamiseen. Antikaisen joukot valtasivat 20. tammikuuta yllätyshyökkäyksellä vastapuolen leirin ja kuormaston, mikä johti kapinan kukistumiseen. Antikainen palasi sankarina ja jatkoi työtään sotakoulussa. Sotilasura keskeytyi kun hänet 1924 siirrettiin puna-armeijasta Kominternin alaisuuteen.
Antikainen valittiin SKP:n keskuskomiteaan vuonna 1923 ja poliittiseen toimikuntaan kaksi vuotta myöhemmin. Hän toimi myös puolueen pääsihteerinä. Antikainen oleskeli Suomessa useaan otteeseen vuodesta 1924 lähtien ja hän johti SKP:n maanalaista toimintaa. Vuosina 1930–1933 Antikainen oli SKP:n edustaja Kominternissa. Hän toimitti 1934 ilmestyneen muistelmakokoelman SKP:n taistelujen tieltä : muistelmia kuvauksia ja aineistoa SKP:n 15-vuotistaipaleelta. Hänet lähetettiin Suomeen maanalaiseen työhön vuonna 1934 paikkaamaan pidätysten harventamaa SKP:n organisaatiota.
Vankina Suomessa

Antikainen pidätettiin Suomessa häntä piilotelleen Yrjö Leinon luota 7. marraskuuta 1934. Oikeudenkäynti, jossa Antikaista syytettiin valtiopetoksen valmistelusta, alkoi helmikuussa 1935 ja se kesti yli kaksi vuotta. Syyttäjänä toimi Olavi Honka. Antikaista syytettiin myös siitä, että hän olisi tappanut heimosoturi Antti Marjoniemen, joka oli jäänyt vangiksi Kiimasjärven retken aikana vuonna 1922. Jyrkästi politisoitunut murhaoikeudenkäynti sai valtavan julkisuuden, sillä oikeistolehdistö väitti Antikaisen syyllistyneen surman yhteydessä kidutukseen (elävältä nuotiossa polttamiseen) ja jopa jonkinlaiseen kannibalismiin.
Antikaisen tapaus nosti julkisuuteen laajan keskustelun rangaistusmuodoista Suomessa. Osa oikeistosta alkoi vaatia kuolemanrangaistuksen käyttöönottoa. Oikeudenkäynti sai myös kansainvälistä näkyvyyttä, sillä Antikainen sai taakseen kommunistien johtaman maailmanlaajuisen solidaarisuusliikkeen, jonka toinen ikoni oli Saksassa vangittu Georgi Dimitrov. Kansainvälinen Puna-apu (MOPR) hankki Antikaiselle oikeusapua ja vaikutti siihen, että oikeudenkäyntiä saapui seuraamaan myös ei-kommunistisia kansainvälisiä asiantuntijoita. Suomessa perusti liberaali sivistyneistö kuolemanrangaistuksia vastustaneen toimikunnan, joka muun muassa keräsi kuolemanrangaistusta vastustavaan adressiin 120 000 nimeä. Hovioikeus tuomitsi Antikaisen kahdeksaksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta ja korkein oikeus viimein 12. toukokuuta 1937 elinkautiseen vankeuteen murhasta. Vuosikymmeniä myöhemmin ilmestyneissä postuumeissa muistelmissaan suomalaistaustainen KGB-upseeri Toivo Vähä tunnusti surmanneensa Marjoniemen puukolla Antikaisen käskystä, mitä ei ole voitu varmistaa todeksi.
Jälkeenpäin on arveltu, että kiinnijääminen ja vankeus Suomessa pelasti Antikaisen Stalinin vainoilta, joiden yhteydessä tuhottiin lähes kaikki Neuvostoliitossa asuneet johtavat suomalaiset kommunistit.
Takaisin Neuvostoliittoon

Moskovan rauhansopimuksen myötä Antikainen sekä Adolf Taimi luovutettiin Neuvostoliiton vaatimuksesta maan viranomaisille 3. toukokuuta 1940. Saavuttuaan Antikainen esitti kiusallisia kysymyksiä "kadonneista" tovereista ja – totuuden vähitellen valjettua hänelle – joutui usean kuukauden hermolomalle. Kesällä Antikainen valittiin Korkeimman neuvoston kansallisuuksien neuvostoon Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan edustajana. Syksyllä 1941 Antikaisen tehtävänä oli kuulustella puna-armeijan puolelle loikanneita Pärmin pataljoonan suomalaisia, joista hän valikoi desanteiksi sopivat. Antikainen kuoli lento-onnettomuudessa lokakuussa 1941 lähellä Arkangelia. Antikainen kritisoi Neuvostoliitossa muun muassa Pravdan linjauksia ja on spekuloitu sillä, oliko Antikaisen kuolema sittenkään onnettomuus. Hänet on haudattu Kegostrovin saarelle.
Itävaltalainen maanpakolaiskommunisti Ruth von Mayenburg on väittänyt, että Antikainen olisi asunut hänen naapurinaan Moskovan Hotelli Luxissa, joka oli Kominternin asuntola, ja että Antikainen olisi tehnyt itsemurhan heittäytymällä ulos ylimmän kerroksen ikkunasta salaisen poliisin jo murtaessa hänen oveaan.
Muuta

Antikaisen mukaan on nimetty Ulitsa Antikainena (”Antikaisenkatu”) -nimiset kadut Petroskoissa, Sortavalassa, Sekeessä, Kostamuksessa ja Kiestingissä. Vuonna 1968 Karjalan neuvostotasavallan hallitus teki päätöksen patsaan pystyttämisestä Antikaiselle Petroskoihin, mutta hanke ei toteutunut.
Kirjallisuutta

”Neuvostovakoilun tähti Toivo Antikainen (kirj. Markku Salomaa)”, Minä vakooja: vakoilun ja vastavakoilun vaiettu todellisuus, s. 70–83.  Helsinki:  Valitut palat - Reader's Digest, 2007.  ISBN 978-951-584-771-3  (suomeksi)
Aiheesta muualla

Risto Marjomaa: Toivo Antikainen Suomen Kansallisbiografiassa Viitattu 12.3.2011.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Toivo Antikainen puna-armeijan upseerina vuonna 1922.
Toivo Antikaisen oikeudenkäynti vuonna 1936 Helsingin keskusvankilassa. Antikainen kuvassa selin kameraan.
Toivo Antikainen vuonna 1968 julkaistussa neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Toivo Antikaisen hauta 
 Kegostrovin saarella.
Antti Hölli

| Antti Hölli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Kangasala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2016
Seurat:  Tappara (SML) HeKi (Mestis) LeKi (Mestis) Sport (Mestis) Herning Blue Fox (Tanska) Ilves (SML) Herlev Eagles (Tanska) SønderjyskE Ishockey (Tanska) MHC Martin (SloEL) MK Lightning (EPIHL)
Antti Hölli (s. 16. heinäkuuta 1987 Kangasala) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä, joka oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hölli pelasi urallaan kolme kautta SM-liigassa ja seitsemän kautta Mestiksessä. Hän pelasi on myös Tanskassa, Slovakiassa ja Isossa-Britanniassa.
Peliuran jälkeen Hölli siirtyi erotuomariksi. Hölli toimi päätuomarina Mestiksessä ja kuului SM-liigan erotuomarien ”tryout”-ryhmään.
Ura > Maajoukkueura

Hölli pelasi U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004. Yhteensä hän on pelannut seitsemän nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Antti Iivari

| Antti Iivari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Rovaniemi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  KeKi
Sarja:  II-divisioona
Pelinumero:  12
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Pelicans (SML) RoKi (S-S)
Antti Iivari (s. 11. maaliskuuta 1992 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Kemijärven Kiekossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Iivari on Rovaniemen Kiekon kasvatti. Hän jakoi kaudella 2006–2007 joukkueen C-nuorten II-divisioonajoukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Tuomas Riiven kanssa. Kauden 2007–2008 Iivari pelasi C ikäisenä B- junioreiden I-divisioonaa 24 ottelua tehoilla 11+11=22, ollen joukkueensa 4. paras pistemies. Kaudella 2008–2009 Iivari debytoi miesten peleissä edustettuaan 16-vuotiaana RoKi A:ta II-divisioonassa.
Kaudeksi 2009–2010 Iivari siirtyi Lahteen, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan Kiekkoreippaan B-nuorissa, edustaen samalla myös Pelicansin A-nuoria. Kaudella 2010–2011 Iivari oli Pelicansin A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä 11 osumallaan. Kaudella 2011–2012 hän voitti tehoilla 13+24=37 joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Tuukka Rajamäen ja Petr Stloukalin kanssa.
Iivari nousi kaudeksi 2012–2013 Pelicansin SM-liigarinkiin vuoden mittaisella sopimuksella (2013). Iivari nostettiin  ensimmäisen kerran Pelicansin pelaavaan kokoonpanoon 21. syyskuuta 2012 kauden neljänteen otteluun Helsingin IFK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia ja keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Iivari pelasi suurimman osan kaudestaan Pelicansin A-nuorissa, mutta hän kävi myös yhteensä kahdeksan Mestis-ottelun verran lainalla Heinolan Peliittojen ja HC Keski-Uusimaan joukkueissa. Siirtotakarajalla, tammikuun 2013 lopulla Iivari siirtyi lainalle kasvattajaseuraansa Rovaniemen Kiekkoon pelaamaan Suomi-sarjaa. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden, mutta RoKi jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudella 2013–2014 Iivari jatkoi vuoden mittaisella sopimuksella RoKissa. Syyskauden Iivari oli loukkaantuneena ja pelasi kauden ensimmäisen ottelunsa vasta joulukuun lopussa. Loukkaantumisten vuoksi pelejä kertyi kaudella ainoastaan neljä kappaletta. Kesken kauden 2014–2015 Iivari siirtyi II-divisioonajoukkue Kemijärven Kiekkoon.
Ura > Maajoukkueura

Iivari on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Avoin ja suljettu kuvaus

Avoin kuvaus on sellainen kahden topologisen avaruuden välinen kuvaus, jossa jokaisen avoimen joukon kuva on avoin. Vastaavasti suljettu kuvaus on sellainen kahden topologisen avaruuden välinen kuvaus, jossa jokaisen suljetun joukon kuva on suljettu. Samakin kuvaus voi olla sekä avoin että suljettu tai olematta kumpaakaan, mutta avoimen kuvauksen ei välttämättä tarvitse olla suljettu eikä päinvastoin. Avaruuksien välinen bijektio kuitenkin on avoin kuvaus, jos se ja vain jos se on myös suljettu.
Avoimen ja suljetun kuvauksen määritelmiä voidaan verrata eräisiin jatkuvan kuvauksen kriteereihin. Kuvaus on jatkuva, jos ja vain jos siinä jokaisen avoimen joukon alkukuva on avoin joukko, mikä on myös yhtäpitävää sen kanssa, että jokaisen suljetun joukon alkukuva on suljettu joukko.  Avoimet ja suljetut kuvaukset eivät kuitenkaan välttämättä ole jatkuvia.  Yleisessä tapauksessa kuvaus voi olla jatkuva tai ei-jatkuva riippumatonta siitä, onko se myös avoin, suljettu tai molempia; näin on laita siinäkin tapauksessa, että rajoitutaan käsittelemään vain metrisiä avaruuksia tapauksessa.  Vaikka avoin ja suljettu kuvaus saattavat määritelmiensä perusteella vaikuttaa luonnollisemmilta käsitteiltä kuin jatkuva kuvaus, jatkuvuus on topologiassa ja muillakin matematiikan aloilla paljon tärkeämpi käsite.
Avoimia kuvauksia tutki tiettävästi ensimmäisenä Simion Stoilow ja myöhemmin perusteellisemmin Gordon Thomas Whyburn.