stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilho Helanen
Teokset

Omalla nimellä:
Suomalaiset Viron vapaussodassa. Kustannusosakeyhtiö Kirja, Helsinki 1921, Oppian 2023
Sarastus : koulupoikaromaani. Gummerus 1923
Satu hyvästä kuninkaasta. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1923
Ankarat tähdet : romaani. WSOY 1926
Heräävä heimo. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 99. WSOY 1926
"Isä, jos sinä kuolisit millä eläisimme me sitten?". Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1932
Vanhan Pohjalaisen osakunnan jakaminen teoksessa Pohjois-Pohjalainen osakunta 1907-1932. Pohjois-Pohjalainen osakunta, Helsinki 1932
Veli Vilho Helasen yleisessä kokouksessa 27.4.32 käyttämä puheenvuoro. Akateeminen Karjala-seura, Helsinki 1932
Pohjalainen osakunta vv. 1828-1855 1, Vv. 1828-1837, väitöskirja. Tekijä, Porvoo 1937
Suuri murros : Pohjalainen osakunta 1828-1837. WSOY 1937
Porthanin-juhlat vv. 1839-1866. Helsinki 1941
Palava pensas : Elias Simojoen puheita ; koonnut ja johdannolla varustanut Vilho Helanen. WSOY 1942
Anni : 1-näytöksinen näytelmä Itä-Karjalasta. Otavan näytelmäkirjoja n:o 30. Otava 1943
Valvova silmä : salapoliisiromaani. Kustannusosakeyhtiö Viiri, Imatra 1946, Oppian 2023
Ylioppilas lehtorinnaamion takana : tarina huolettomista ylioppilasvuosista. Kustannusosakeyhtiö Karhu, Helsinki 1946
Berenike : neliosainen historiallinen draama. Seuranäytelmiä 490. Karisto 1947
Rauhaton rannikko : salapoliisiromaani. Gummerus 1947, 3. painos 1969, Oppian 2023
Filmitalon murhenäytelmä : salapoliisiromaani. Gummerus 1948, 3. painos 1952, Oppian 2023
Vene tulee valkamaan : 3-näytöksinen näytelmä. Seuranäytelmiä 498. Karisto 1948
Ristilukin arvoitus : salapoliisiromaani. Gummerus 1949, 3. painos 1960, Oppian 2023
Kolme laukausta yössä : salapoliisiromaani. Gummerus 1950, 4. painos 1969, Oppian 2023
"Kansantuhooja" : salapoliisiromaani. Gummerus 1951; Oppian 2023 ISBN 978-951-877-832-8 (uuden painoksen otsikko ilman lainausmerkkejä)
Oulu, koskien kaupunki - Uleåborg forsarnas stad ; toim. ja valokuvannut Uuno Laukka ; tekstit Atte Kalajoki ja Vilho Helanen. WSOY 1951
Kohtalon silta : salapoliisiromaani. Gummerus 1952, Oppian 2023
Nimimerkillä Heikki Aksila, myöhemmin oikealla nimellä:
Helsingissä tapahtuu: salapoliisiromaani. Otava 1941, Seaflower 1995 ISBN 952-6666-87-9; Oppian 2023 ISBN 978-951-877-829-8
Nimimerkillä V. H.:
Ilmoitus. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1916
Siunattua työtä. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1923, 1927
Isä, jos sinä kuolisit, millä eläisimme me sitten?. Salama, Helsinki 1925
Mies, joka uskalsi. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1928
Luota minuun : tarina keväästä ja takatalvesta. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1932
Pieni tähtityttö. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1932
Harkitkaa!. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1936
Nimimerkillä V. P.:
Spes patriae. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1937, 1943
Teokset > Toimittajana

Palava pensas: Elias Simojoen puheita. (Helanen koonnut ja kirjoittanut johdannon) WSOYk 1942; Kansallinen kehitys ry. 2021 ISBN 978-952-69712-1-6
Kirjallisuutta

Harri Kousa: Suuren Suomen puolesta. Vilho Helanen 1918–1929 (pro gradu -tutkielma, Turun yliopisto 1995)
Heikki Roiko-Jokela ja Heikki Seppänen: Etelän tien kulkija – Vilho Helanen (1997)
Paula Arvas: Rauta ja ristilukki. Vilho Helasen salapoliisiromaanit. SKS, 2009. ISBN 978-952-222-105-6.
Aiheesta muualla

Viho Helasen kirjailijanura (englanniksi)
Ylioppilaslehden arviointi teoksesta Etelän tien kulkija
Vilho Helanen Estofilia. 2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 4.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
| n k Akateeminen Karjala-Seura (1922–1944) |
| --- | --- |
Puheenjohtajat:  Hallikorpi (1922–1923)  Kaila (1923–1927)  Helanen (1927-1928)  Kaila (1928–1930)  Kantele (sij. 1928)  Virta (sij. 1929–1930)  Kantele (1930–1931)  Valle (1931–1932)  Vuorjoki (1932–1934)  Helanen (1934–1935)  Kallia (1935–1936)  Helanen (1936–1944) 
Järjestöt:  Naisylioppilaiden Karjala-Seura  Maan Turva  Suomen Talkoo  Vihan veljet 
Julkaisut:  Suomen heimo 
Historia:  Suur-Suomi 
Luettelo Akateemisen Karjala-Seuran jäsenistä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Petri Helo

Petri Tapani Helo (s. 11. joulukuuta 1975, Rauma) on ollut Vaasan yliopiston tuotantotalouden, erityisesti logististen järjestelmien professori vuodesta 2003.
Ura

Helon tutkimukset koskevat toimitusketjujen hallintaa, päätöksentekojärjestelmiä ja teknistaloudellisia analyyseja. Helo valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1997 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2001 Vaasasta. Helo toimi vuonna 1999 Isossa-Britanniassa Cranfieldin yliopiston vierailevana tutkijana. Hän oli Vaasan yliopiston projektitutkija 1997–1999 ja yliopiston lehtori vuonna 2001. Vuodesta 2005 Helo on ollut Bangkokissa sijaitsevan Kasetsart-yliopiston Industrial Engineering International Graduate Programme -ohjelman vieraileva professori.
Helo toimii useissa teknologiayrityksissä. Hän on Wapice Oy:n hallituksen puheenjohtaja, NoSwing Oy:n hallituksen puheenjohtaja, Jubic Oy:n hallituksen jäsen sekä Merinova Oy:n hallituksen varajäsen.
Helo on päässyt Stanfordin yliopiston ja Elsevierin vuoden 2024 listalle, joka sisältää alakohtaisesti uransa aikana vaikuttavimmat 2 prosenttia tutkijoista näiden tutkimuksiin tehtyjen viittausten perusteella.
Ura > Julkaisut

Helo on julkaissut useita alan tieteellisiä artikkeleita ja kirjoituksia liittyen teknologian käyttöön toimitusketjujen ohjauksessa.
Hän on kirjoittanut esimerkiksi
pilviteknologian käytöstä tuotannonohjauksessa ja logistiikassa,
Internet of Things -teknologian muutoksista toimitusketjuissa ja
lohkoketjuteknologian käytöstä toimitusketjuissa.
Ura > Julkaisut > Teokset

Helo, Petri & Gunasekaran, Angappa & Rymaszewska, Anna (2017): Designing and Managing Industrial Product-Service Systems. SpringerBriefs in Operations Management. 2017. Springer International Publishing. https://doi.org/10.1007/978-3-319-40430-1 ISBN 9783319404301 (online) ISBN 9783319404295
Addo-Tenkorang, Richard & Jussi Kantola  & Helo, Petri & Shamssuzoha, Ahm. (2016). Supply Chain Strategies and the Engineer-to-Order Approach. IGI Global; 1 edition. March 29, 2016. ISBN 9781522500216.
Tunnustuksia

Vuonna 2014 Helo sai Tulevaisuuden tekijä -palkinnon.
Helluntai

Helluntain jumalanpalveluksen alttari. Helluntain liturginen väri on punainen, Pyhän Hengen väri.
Helluntai on Pyhän Hengen vuodattamiselle ja kristillisen kirkon perustamiselle omistettu kristillinen juhlapäivä. Helluntaita vietetään seitsemän viikon kuluttua pääsiäisestä ja kymmenen päivää helatorstain jälkeen. Läntisten kirkkojen pääsiäissäännön mukaan helluntai on aikaisintaan 10. toukokuuta (viimeksi vuonna 1818, seuraavan kerran 2285) ja viimeistään 13. kesäkuuta (1943 ja 2038). Suomeen sana helluntai on tullut muinaisruotsin sanoista hælgho dagher (suom. "pyhät päivät").
Alkuperältään ja ajankohdaltaan helluntai liittyy myös juutalaisten šavuot-juhlaan eli viikkojuhlaan, jota vietetään seitsemän viikkoa juutalaisten pääsiäisen eli pesahin jälkeen toisaalta sadonkorjuujuhlana, toisaalta Siinailla tapahtuneen lain antamisen muisto­juhlana. Uudessa testamentissa tästä juhlasta käytetään nimitystä helluntai.
Helluntai on kristikunnan kolmanneksi suurin juhla pääsiäisen ja joulun jälkeen. Suomessa helluntai on kirkkolain mukainen kirkollinen juhlapäivä. Koska se on aina sunnuntai, se ei useimmilla työ­paikoilla kuitenkaan vaikuta työaikajärjestelyihin.
Helluntaipäivä on seitsemäs sunnuntai pääsiäisestä, joka taas määräytyy vanhojen pääsiäissääntöjen mukaan. Joissakin maissa helluntai on kaksipäiväinen juhla.
Helluntai kristinuskon juhlana

Kristityt viettävät helluntaita Pyhän Hengen vuodattamisen ja kristillisen kirkon perustamisen muistoksi, jotka Raamatun mukaan tapahtuivat šavuot-juhlan päivänä, kymmenen päivää Kristuksen taivaaseen­astumisen jälkeen.
Helluntai on erityisen tärkeä juhla helluntailaisuudessa. Ortodoksit nimittävät varsinaista helluntaipäivää Pyhän Kolminaisuuden päiväksi ja sitä seuraavaa maanantaita (toista helluntaipäivää) Pyhän Hengen päiväksi.
Helluntai vapaapäivänä

Varsinainen helluntaipäivä on aina sunnuntaina ja helluntaimaanantai on yleinen vapaapäivä monissa maissa, mukaan lukien Andorra, Itävalta, Belgia, Benin, Kypros, Tanska, Ranska, Saksa, Kreikka, Unkari, Islanti, Liechtenstein, Luxemburg, Alankomaat, Norja, Romania (vuodesta 2008), Senegal, (suurin osa Sveitsiä, Togo ja Ukraina. Se on myös yleinen vapaapäivä Kataloniassa, jossa se tunnetaan nimellä la Segona Pasqua (toinen pääsiäinen).
Suomessa helluntaimaanantai oli yleinen vapaapäivä vuoteen 1972 saakka.
Ruotsissa  helluntaimaanantai (Annandag Pingst) korvattiin Ruotsin kansallispäivällä 6. kesäkuuta hallituksen päätöksellä 15. joulukuuta 2004.
Italiassa ja Maltalla se ei ole enää yleinen vapaapäivä.
Irlannissa se oli yleinen vapaapäivävuoteen 1973 saakka, jolloin se korvattiin Early Summer Holidaylla kesäkuun ensimmäisenä maanantaina.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa päivä tunnetaan nimellä Whit Monday jossa se oli pyhäpäivä vuoteen 1967 asti, jolloin se korvattiin keväällä toukokuun viimeisenä maanantaina.
Ranskassa Journée de solidarité envers les personnes âgées -aloitteen täytäntöönpanoon saatujen reaktioiden seurauksena helluntaimaanantai on palautettu tavalliseksi (ei työpäiväksi) 3. toukokuuta 2005.
Useissa maissa myös seuraava maanantai, toinen helluntaipäivä, on pyhäpäivä.selvennä
Ruotsissa ennen vuotta 1774 myös seuraava tiistai ja keskiviikko olivat pyhäpäiviä.
Myöhemmin, vuosina 1973–1991, Suomessa vietettiin pyhäpäivänä varsinaisen helluntaipäivän lisäksi myös edeltävää lauantaita, jonka nimi oli tuolloin helluntain valmistuspäivä.
Tapahtumat Raamatun mukaan

Ensimmäisestä kristillisestä helluntaista kerrotaan Raamatussa Apostolien tekojen toisessa luvussa:
»Ja he näkivät ikään kuin tulisia kieliä, jotka jakaantuivat ja asettuivat heidän itse kunkin päälle. Ja he tulivat kaikki Pyhällä Hengellä täytetyksi ja alkoivat puhua muilla kielillä, sen mukaan mitä Henki heille puhuttavaksi antoi.»
Samassa Apostolien tekojen luvussa kerrotaan myös, että Jerusalemiin oli tuolloin saapunut suuri joukko juutalaisia pyhiinvaeltajia eri maista, ja he hämmästelivät sitä, kuinka oppimattomat galilealaiset saattoivat puhua heidän kaikkien kotimaidensa kieliä. Jotkut epäilivät apostolien olleen juovuksissa, mutta Pietari kumosi tämän väitteen pitämällä saarnan, jossa hän selitti erään Joelin kirjassa olleen profetian nyt toteutuneen. Tämän saarnan vaikutuksesta noin 3 000 henkeä otti vastaan kasteen ja liittyi ensimmäiseen kristilliseen seurakuntaan.
On erilaisia näkemyksiä siitä tapahtuiko Pyhän Hengen vuodatus yläsalissa vaiko juutalaisten temppelissä.
Helluntai suomalaisessa kansanperinteessä

Entisajan nuoriso lauloi, leikki ja tanssi helluntain aikaan. Parisuhdetta kesäksi etsivien parissa pidettiin otollisena, että heila löytyi helluntaihin mennessä: ”jos ei ole heilaa helluntaina, ei ole koko kesänä.”
Helluntaisunnuntaita edeltävänä lauantaina on Etelä- ja Lounais-Suomessa poltettu helavalkeita. Kuuluisin kansanperinteen kevätjuhla on Sääksmäen Ritvalan helkajuhla. Helkajuhlassa neidot kulkevat kylän teitä laulaen kalevalamittaisia lauluja, helkavirsiä.
Yksi juhlan osa oli helluntaisauna. Koivun lehdet ovat tulleet esiin ja uusilla vastoilla voi vihtoa. ”Helluntaina, lauantaina, uusi vihta vihdotaan.” Saunominen oli myös naimaonnen nostattamissauna, puhutaan lemmensaunasta eli neidiskylvyistä. Pohjoisessa naimattomat tytöt saattoivat sanoa: ”en joutunut joululle, enkä päässyt pääsiäiselle, vaan kyllä hellun helluntaille.” Voitiin myös kehaista: ”heilani on kuin helluntai”.
Vanhassa suomalaisessa uskonnossa kyläyhteisö järjesti keväällä vakkajuhlat. Ukon vakat -nimistä juhlaa on voitu viettää arvioiden mukaan 25. toukokuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helluntai Wikimedia Commonsissa
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuosi
adventti | 
joulu | 
uusivuosi |
loppiainen |
kynttilänpäivä |
laskiainen |
Marian ilmestyspäivä |
palmusunnuntai |
kiirastorstai |
pitkäperjantai |
pääsiäinen |
helatorstai

helluntai |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
juhannus |
apostolien päivä |
kirkastussunnuntai |
mikkelinpäivä |
reformaation päivä |
pyhäinpäivä |
tuomiosunnuntai
Ortodoksisen kirkon kirkkovuosi
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian syntymä | 
Kunniallisen ja eläväksi tekevän Ristin ylentäminen | 
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian temppeliin tuominen |
Herramme Jeesuksen Kristuksen syntymä |
Teofania (loppiainen) |
Herramme Jeesuksen Kristuksen temppeliin tuominen |
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian ilmestys |
Herran ratsastus Jerusalemiin |
Herran Pääsiäinen, Kristuksen ylösnouseminen |
Herran taivaaseen astuminen |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
Herramme Jeesuksen Kristuksen kirkastuminen |
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian kuolonuneen nukkuminen
Helluntaiaatto Norjassa vuonna 1961.
Pyhän Hengen vuodatus. Jean Fouquet’n kuvitus 1400-luvulta.
Helsingin yliopiston voimistelulaitos

Voimistelulaitos oli yksi Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston, sittemmin Helsingin yliopiston laitoksista. Se perustettiin vuonna 1834 ja lakkautettiin asteittain vuosina 1972–1974, kun yliopistollinen liikunnanopettajakoulutus siirrettiin Jyväskylän yliopiston liikunta- ja terveystieteiden tiedekuntaan.
Opettajakunta

Voimistelulaitoksen yliopettajina toimivat seuraavat henkilöt:
1835–1848 Joachim Otta
1848–1853 David August Hirn
1854–1874 Florentin Wilhelm Bergholm
1875–1911 Viktor Heikel, kasvatusopillisen voimistelun yliopettaja 1908–1911
1909–1930 Axel Hellsten, lääkitysvoimistelun yliopettaja
1912–1945 Kalle Rikala, kasvatusopillisen voimistelun yliopettaja
Laitoksen johtajina toimivat vastaavasti seuraavat henkilöt:
1930–1944 Kalle Rikala
1945–1950 Lauri Tanner
1950–1953 Klaus Suomela
1953–1957 Martti Karvonen
1957–1967 Paavo Teräsvirta
1967–1974 Jouko Tikkanen
Laitoksen muuhun opettajakuntaan kuuluivat samaan aikaan seuraavien erityisalojen edustajat: kasvatusopillinen voimistelu, lääkitysvoimistelu (fysioterapia), miekkailutaito, urheilu, fysiologia ja urheilulääketiede.
Toimitilat

Perustamisestaan lähtien aina 1930-luvulle asti laitos toimi Kirahvi-korttelissa Fabianinkadun varrella Carl Ludvig Engelin suunnittelemassa rakennuksessa, joka purettiin Helsingin yliopiston päärakennuksen laajennuksen tieltä. Tämän jälkeen voimistelulaitos sai toimitiloikseen Tieteellisten seurojen talon (nykyisin Arkkitehtuurimuseo) osoitteessa Kasarmikatu 24.
Aiheesta muualla

Atle Wilskman: Yliopistomme voimistelulaitoksen perustaminen ja alkuvaiheet. [Helsinki]: [kustantaja tuntematon], [1908]. NBN-FI f426929
Komitealta, joka on asetettu tutkimaan kysymystä yliopiston voimistelulaitoksen muuttamisesta korkeakouluksi fyysillistä kasvatusta varten (= Komiteanmietintö; 1921, n:o 5). Helsinki: [kustantaja tuntematon], 1921. NBN-FI f436087
Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen juhlajulkaisu 1834–1934. Helsinki: [Helsingin yliopisto], 1934. NBN-FI f490276
Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen opiskelijoiden kirjalliset erikoistyöt vuoteen 1971 (= Julkaisuja, ISSN 0357-2374; n:o 10). Jyväskylä: Jyväskylän yliopiston kirjasto, 1977. ISBN 951-677-746-5 (nidottu)
Kalervo Ilmanen, Touko Voutilainen: Jumpasta tiedekunnaksi: suomalainen voimistelunopettajakoulutus 100 vuotta, 1882–1982 (= Liikuntatieteellisen seuran julkaisuja, ISSN 0356-746X; nro 84). [Helsinki]: Valtion painatuskeskus, 1983. ISBN 951-859-232-2 (sidottu)
Voimistelulaitoksen tiloja, henkilökuntaa ja opiskelijoita esittäviä valokuvia Finna.fi-palvelussa
2C-SE

| 2C-SE |
| --- | --- |

PubChem CID:  44719515
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H17NSe
Moolimassa:  274,22 g/mol
2C-SE on vähän tunnettu psykedeelinen huume 2C-luokasta. Se on 4-seleno muunnos 2C-T:stä.
2C-SE:n kehitti ensimmäisenä Alexander Shulgin, ja kirjassaan PiHKAL hän on listannut annostukseksi noin 100 mg ja vaikutusajaksi 6–8 tuntia. 2C-SE aiheuttaa vähäisiä visuaalisia harhoja.
2C-SE:stä on olemassa vain vähän tietoa, muun muassa sen farmakologisista ominaisuuksista, metabolismista ja myrkyllisyydestä; seleeniyhdisteet yleensä ovat myrkyllisiä suurina määrinä, vaikka seleeni onkin tärkeä hivenaine.
Aiheesta muualla

PiHKAL-kirja osoitteessa Erowid (englanniksi)
isomerdesign.com (englanniksi)
2C-sarjan kemikaalit
2C-B -
2C-C -
2C-D -
2C-E -
2C-F -
2C-G -
2C-G-3 -
2C-G-4 -
2C-G-5 -	
2C-G-N -
2C-H -
2C-I -
2C-N -
2C-O -
2C-O-4 -
2C-P -
2C-SE -
2C-T -
2C-T-2 -	
2C-T-4 -		
2C-T-7 -
2C-T-8 -
2C-T-9 -
2C-T-13 -
2C-T-15 -
2C-T-17 -
2C-T-21 -
2C-TFM
Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit
| --- | --- |
Amfetamiinit: 3C-E | 4-FMP | 4-MTA | Alfametyylidopamiini  | Amfetamiini  | Bentsfetamiini  | Bromo-DragonFLY | Deksamfetamiini | Dimetoksiamfetamiini | DOB | DOC | DOI | DOM | Efedriini | Fenfluramiini | Katiini | Levoamfetamiini | Levometamfetamiini | Lisdeksamfetamiini | MBDB | MDA | MDE | MDMA | Metamfetamiini | PMA | Pseudoefedriini | Tranyylisypromiini
Katekoliamiinit: Adrenaliini |  Dopamiini | Metyylidopa | Noradrenaliini
Katinonit: 4-bromimetkatinoni | Bupropioni | Katinoni | Mefedroni | Metkatinoni | Dimetyylikatinoni
Muut: 2C-B |  2C-B-FLY | 2CBFly-NBOMe | 2C-C | 2C-D | 2C-E | 2C-F | 2C-I | 2C-N | 2C-SE | 2C-T | 2C-T-2 | 2C-T-4 | 2C-T-7 | 2C-T-8 | 2C-T-21 | 2C-TFM | 25C-NBOMe | 25I-NB34MD | 25I-NBF | 25I-NBMD | 25I-NBOMe | 25P-NBOMe | 25TFM-NBOMe | Allyylieskaliini | Eskaliini | Fenformiini | Fentermiini |  HOT-7 | Meskaliini |  Metyylifenidaatti | Synefriini | Trifluorimeskaliini | Tyramiini
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Heinäkuun 20. päivän salaliitto

Hitler näyttämässä Mussolinille pommin aiheuttamaa tuhoa.
Heinäkuun 20. päivän salaliitto, josta käytetään myös nimitystä operaatio Valkyyria, oli epäonnistunut yritys murhata Adolf Hitler ja kukistaa natsi-Saksan hallinto 20. heinäkuuta 1944.
Salaliiton juuret juontavat vuoteen 1938, jolloin Saksan yleisesikunnan silloinen päällikkö, kenraalieversti Ludwig Beck oli eronnut virastaan vastalauseena Hitlerin politiikalle. Gestapon attentaatin jälkeen suorittamissa tutkimuksissa kävi ilmi, että Saksan armeijan korkeimmassa johdossa oli jo vuonna 1938 syntynyt ryhmittymä, joka vastusti Hitlerin sotapolitiikkaa, arvosteli juutalaisten ja muiden etnisten ryhmien vainoja, Saksan kirkon vastaisia toimia sekä muita natsihallinnon laittomuuksia.
Salamurhan suunnittelu

Eversti Claus von Stauffenberg alkoi suunnitella Hitlerin salamurhaa syyskuussa 1943. Salamurhan suunnitteluun osallistuivat Stauffenbergin ohella Henning von Tresckow ja Friedrich Olbricht. Alkuperäinen tavoite oli murhata Hitlerin ohella samanaikaisesti myös Hermann Göring ja Heinrich Himmler.
Stauffenberg sopi tapaamisen Hitlerin kanssa 11. heinäkuuta 1944 Kotkanpesässä Hitlerin huvilalla. Stauffenberg oli pakannut räjähteet mukaan, mutta joutui lopulta perumaan aikeensa, koska Göring ja Himmler eivät olleet saapuneet paikalle. Seuraava mahdollisuus salamurhan toteuttamiseksi tuli 15. heinäkuuta 1944 Sudenpesässä, mutta myös tuolloin suunnitelma peruttiin, koska Himmler ei ollut paikalla. Stauffenberg katsoi vallanvaihdoksen onnistuvan vain, jos Himmler olisi myös paikalla ja hän saisi murhattua Hitlerin ja Himmlerin samanaikaisesti.
Lopullinen salamurhayrityksen päivä tuli lopulta olemaan 20. heinäkuuta 1944. Vaikka Himmler ja Göring eivät osallistuneet kokoukseen Sudenpesässä, ei Stauffenberg enää halunnut perua suunnitelmaa. Hitler oli saatava hengiltä hinnalla millä hyvänsä.
Tapahtumien kulku

Heinäkuun 20. päivän salaliitto oli vakavin kansallissosialistisen Saksan aikana tehty vallankaappausyritys, ja sen taustalla oli useita korkea-arvoisia upseereita ja virkamiehiä.
Salaliitto huipentui attentaattiyritykseen, jossa Stauffenbergin tehtävä oli viedä kaksi yhden kilon painoista räjähdettä laukussaan Hitlerin pitämään kokoukseen Itä-Preussissa sijaitsevaan Sudenpesään. Kokouksen oli määrä alkaa klo 13.00, mutta sitä siirrettiin alkavaksi puoli tuntia aikaisemmin eli klo 12.30.
Stauffenberg sai kuulla kellonajan muuttuneen vasta klo 12.20, joten hänelle tuli kiire mennä virittämään pommi valmiiksi. Stauffenberg meni Sudenpesään yhdessä luutnantti Werner von Haeften kanssa ja pyysi päästä jonnekin siistiytymään ennen kokouksen alkamista. Stauffenberg ja von Haeften alkoivat virittää kaksi kappaletta räjähteitä, joiden paino oli yhteensä kaksi kiloa, mutta oven takana koputeltiin ja pyydettiin Stauffenbergiä jo tulemaan, koska kokous oli alkanut. Stauffenberg ehti virittää vain yhden pommin valmiiksi. Pommi asetettiin laukkuun, jonka Stauffenberg sijoitti kokoushuoneeseen tammipöydän alle, vajaan metrin päähän Hitleristä.
Pommissa oli varoaika, joka oli noin 10–30 minuuttia. Kuumalla säällä tosin pommi saattoi räjähtää myös ennen aikojaan. Stauffenberg kuiskasi vieressä olevalle upseerille, että hänen täytyi käydä soittamassa puhelu Berliiniin esikuntaan. Stauffenbergin poistuttua paikalta eversti Heinz Brandt potkaisi vahingossa laukun kumoon. Brandt nosti laukun ylös mutta siirsi sen Hitlerin jaloista tammipöydän paksun tukijalan taakse.
Stauffenberg poistui ulos Sudenpesästä kello 12.40 ottaen samalla autokyydin yhdessä luutnantti von Haeftenin kanssa. Kello 12.42 pommi räjähti juuri kun Stauffenberg ja von Haeften olivat istuneet autoon. Stauffenberg käski kuljettajaa ajamaan lentokentälle joka sijaitsi noin kahdeksan kilometrin päässä. Stauffenberg ja Haeften lensivät suoraan Berliiniin ja olettivat Hitlerin kuolleen.
Tapahtumien kulku > 20. heinäkuuta Berliinissä

Berliinissä Stauffenberg sai kuulla, että Hitler olisi edelleenkin hengissä. Hän ei uskonut sitä ollenkaan. Stauffenberg piti mahdottomana sitä, että räjähdyksestä olisi voinut kukaan selvitä. Stauffenberg määräsi, että radioasemat sekä hallintokortteli otettaisiin välittömästi haltuun. Myös Gestapo, Waffen-SS ja propagandaministeri Joseph Goebbels piti pidättää.
Tapahtumien kulku > 21. heinäkuuta Berliinissä

Stauffenberg käski majuri Otto Ernst Remerin komentaman vartioprikaatin hoitamaan kyseiset tehtävät. Remer meni Goebbelsin huvilalle pidättämään tämän kertoen hänelle samalla, että Hitler oli kuollut. Goebbels soitti puhelun Sudenpesään ja pyysi saada Hitlerin puhelimeen. Hitler vastasi ja kertoi olevansa kunnossa. Samalla Hitler pyysi Remerin puhelimeen ja antoi tälle ohjeet pidättää salaliittoon osallistuneet välittömästi ja ottamaan haltuun hallintokorttelin. Remer teki työtä käskettyä ja vielä samana iltana teki rynnäkön Bendlerblockin hallintorakennukseen, jossa Stauffenberg piti majaansa muiden salaliittolaisupseereiden kanssa. Koko salaliittoon osallistunut joukko pidätettiin ja vietiin Bendlerblockin pihalle teloitettavaksi. Teloituksessa kuolivat Stauffenberg, von Haeften, Olbricht ja Albrecht Mertz von Quirnheim. Hyvin tehtävänsä suorittanut Remer ylennettiin vielä samana iltana suoraan majurista everstiksi.