stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruijanesikko
Ulkonäkö ja koko

Ruijanesikko kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Kasvin lehtiruusuke on heleänvihreä, ja vihertää keväällä jo nurmikon ollessa ruskeana. Lehdet ovat lusikkamaiset, puikeita tai pyöreänsoikeita ja melko ehjälaitaiset. Lehden ruoti on pitkä. Kukat ovat vaaleanpunaiset, keskeltä keltaiset, ja niitä on kaksi tai kolme varressaan. Ruijanesikko kukkii kesä-heinäkuussa.
Ruijanesikko leviää sekä rönsyistä että siemenistä. Siemenet putoavat kasvin viereen ja itävät tulvavedessä. Ne eivät kellu, mutta nousevat pintaan sirkkalehtien puhjettua. Kelluvien lehtien avulla ruijanesikko leviää tulvaveden mukana uusille kasvupaikoille.
Levinneisyys

Ruijanesikkoa tavataan Pohjois-Norjan, Kuolan niemimaan ja Vienanmeren rannoilla. Perämeren rannoilla on erillinen esiintymisalue. Näillä alueilla kasvaa ruijanesikoksi kutsuttua alalajia finmarchica (joskus laskettu myös eri lajiksi tai vain muunnokseksi, Perämeren rannoilla var. jokelae). Itä-Siperian pohjoisosissa ja Alaskassa Beringinsalmen lähistöllä sekä toisaalta Keski-Aasian vuoristoissa kasvaa alalajia sibirica. Keski-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa on myös muita läheisiä lajeja.
Suomessa ruijanesikkoa tavataan Perämeren rannikolla Ruotsin rajalta Himangalle. Suurimmat esiintymät ovat Kalajoella, Raahessa, Haukiputaalla, Iissä ja Simon–Tornion alueella. Lajia on aikanaan tavattu myös muutamilla kasvupaikoilla sisämaassa. Kaikkiaan esiintymiä tunnetaan Suomesta noin 300, joista neljännes on hävinnyt. Euroopan unionin ruijanesikoista Suomessa kasvaa arviolta 15–20 prosenttia.
Elinympäristö

Ruijanesikko kasvaa Suomessa avoimilla tulvivilla ja hiesuisilla rantaniityillä ja -laitumilla. Se on huono kilpailija, joten se pärjää parhaiten alueilla, joissa uutta maata nousee jatkuvasti merestä. Laiduntamisen loppumista ja vesistöjen rehevöitymisestä seurannut ruijanesikkojen kasvupaikkojen umpeenkasvu uhkaavat lajia Suomessa. Myös rantarakentaminen on paikoin lajin uhkana.
Aiheesta muualla

Pohjolan kasvien pauloissa: Primula nutans subsp. finmarchica var. jokelae - nuokkuesikko subsp. ruijannuokkuesikko var. perämerennuokkuesikko
Kasviatlas 2014: Ruijanesikon levinneisyys Suomessa
Den virtuella floran: Ruijanesikon levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1632073  Wikispecies: Primula nutans  CoL: 4MD75  EoL: 485637  EUNIS: 178829  FNA: 200017341  FoC: 200017341  GBIF: 5414318  GRIN: 29661  iNaturalist: 167430  IPNI: 702337-1  IRMNG: 10208317  ITIS: 504605  NatureServe: 2.154510  NCBI: 159012  Observation.org: 136056  Open Tree of Life: 805454  Plant List: kew-2565333  PLANTS: PRNU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:702337-1  Tropicos: 26400033  VASCAN: 8376  WFO: wfo-0000483713  Laji.fi: MX.38658
Nisán

Nisán on juutalaisessa kalenterissa kuukausi, joka vastaa maalis-huhtikuuta. Ennen Babylonin vankeutta kuukaudesta käytettiin nimitystä aviv, mutta vankeuden jälkeen kuukauden nimeksi vakiintui nisán.
Nisán-kuun 15. -21. päivinä juutalaiset viettävät pääsiäistä eli pesahia.
Raamatun mukaan nisán on vuoden ensimmäinen kuukausi, josta vuosi alkaa. Nykyisin juutalaisen kalenterivuoden katsotaan kuitenkin alkavan syksyllä tišri-kuusta, jonka alussa vietetään roš hašana-juhlaa, juutalaisten uuttavuotta. Tämän laskutavan mukaan nisán on vuoden seitsemäs tai karkausvuosina kahdeksas kuukausi.
Ruhtinas (kirja)

| Ruhtinas> Il Principe |
| --- | --- |
 Ruhtinas, 1550
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Niccolò Machiavelli
Kieli:  italia
Genre:  poliittinen filosofia
Julkaistu:  1532

Seuraava:  Valtiollisia mietelmiä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ruhtinas (Il Principe) on Niccolò Machiavellin vuonna 1513 kirjoittama kirja, joka julkaistiin vuonna 1532. Se on renessanssin ajalle hyvin tyypillinen: se on ohjekirja hallitsijoille. Teos on erityisesti osoitettu Lorenzo de’ Medicille, joka oli myös paavi Leo X:n veljenpoika, siinä toivossa, että hän Machiavellin ohjeiden avulla olisi se suuri hallitsija, jota Firenze tarvitsi palauttaakseen itsenäisen valta-asemansa. Luultavasti Machiavelli myös toivoi, että kirja saattaisi hänet takaisin Medicien suosioon, jolloin hän voisi palata maanpaosta ja nousta takaisin politiikan keskiöön.
Machiavelli ihannoi useita myyttisiäkin muinaisen maailman johtajia, kuten Romulusta (Rooman perustajaa), Moosesta, Kyyrosta (Persian keisarikunnan perustajaa) ja Theseusta (Ateenan kuningasta) sekä myös Filippos Makedonialaista, Aleksanteri Suuren isää. Aikalaisistaan hän tarkasteli ihannoiden Espanjan kuningas Ferdinand Aragonialaista ja erityisesti paavi Aleksanteri VI:ta ja hänen poikaansa Cesare Borgiaa ja tämän häikäilemätöntä tapaa juonitella omien etujensa edistämiseksi. Machiavelli ei kuitenkaan jätä kirjassaan väliin tilaisuutta arvostella Julius Caesaria.
Machiavellin ohjeet hallitsijalle

Vaikka Machiavellilla itsellään oli klassinen humanistinen koulutus, Ruhtinaassa hän esittää aikalaisiaan kauhistuttaneita ohjeita. Machiavelli ei silti ylistänyt jyrkkää vallankäyttöä sinänsä, vaan ainoastaan välineenä luoda vahva ja itsenäinen valtio, joka turvaa kansalaisten vapaudet ja turvallisuuden. Machiavelli piti myös tärkeänä eroa välttämättömän julmuuden ja mielivaltaisen, jatkuvan julmuuden välillä. Hänen mielestään väkivallan kuuluu olla kertaluontoista. Hallitsijan tuli kuitenkin olla välittämättä, jos kansa piti häntä julmana, kunhan kansalaiset vain pysyivät uskollisina ja kunnioittivat hallitsijaansa.
Machiavellin mukaan ruhtinaan vallassapysymiselle oleellista on tasapainotella sotilaiden, ylimysten ja kansan suhtautumisessa ruhtinaaseen. Sotilaat ovat vaaraksi ruhtinaan vallalle, jos he pitävät ruhtinasta heikkona. Kansan arvostuksen saaminen usein aiheuttaa närää ylimystössä ja päinvastoin. Machiavelli toteaa tästä muun muassa että ylimyksiä voi ruhtinas aina vaihtaa, mutta kansaa ei. Hän piti myös parempana hallita kansaa virkamiesten ja ministerien kuin perintöaatelin avulla.
Machiavelli haaveili Italian yhdistymisestä ja Ruhtinas sisälsi ohjeita sen toteuttamiseen: Yhdistyminen onnistuisi vain miehekkäällä voimalla (virtú) toimivalta ruhtinaalta, jonka tuli käyttää hyväkseen tilanteen vaatimuksia (necessitá) ja onnen vaihteluja (fortuna). Nämä ajatukset Machiavelli on saanut antiikin filosofeilta, mutta hänen kuvaamansa häikäilemättömyyden ja petollisuuden ilmiöt ovat pääasiassa peräisin hänen oman aikansa tapahtumista.
Ulkopolitiikassa Machiavelli piti tärkeänä, että ruhtinas ei liittoudu itseään voimakkaampien valtioiden kanssa, koska piti väistämättömänä näiden ikeen alle joutumista. Lisäksi hänen mielestään ei naapurivaltioiden sodissa saanut jäädä koskaan puolueettomaksi, koska hävinnyt valtio kantaisi kaunaa, kun ei saanut ruhtinaan apua ja voittanut pitäisi ruhtinasta heikkona.
Machiavelli käsittelee Ruhtinaassa laajalti sotataitoa ja arvosteli erityisesti aikansa Italiassa vallinnutta palkka-armeijakäytäntöä. Hänen mielestään palkka-armeijoiden uskollisuus on häilyvä eikä palkka-armeija ole yhtä uhrautuvainen kuin kansallinen armeija. Hän myös esitti, että on palkka-armeijan etujen mukaista lietsoa ja pitkittää väkivaltaisuuksia kuin saada ne loppumaan. Sekä palkka-armeijan että koko kansan osalta hän oli muutenkin sitä mieltä, että kaikki vannovat uskollisuutta helposti rauhan aikana, mutta kun on tosi kyseessä, niin uskollisuus katoaa.
Teoksen vastaanotto ja merkitys

Paavi Paavali IV kielsi kirjan vuonna 1559 ja kirja päätyi myös vuonna 1564 Trenton kirkolliskokouksen kiellettyjen kirjojen listalle (Index Librorum Prohibitorum). Kirjasta tuli suosittu valistusaikana, jolloin se julkaistiin ranskaksi (1768) ja englanniksi (1772).
Teos herätti aikalaisissa ja seuraavissakin sukupolvissa julkista närkästystä ja salattua ihastusta. Kaikesta Ruhtinaan saamasta kritiikistä huolimatta Machiavellilla on ihailijansakin. Tunnetuimpia heistä ovat Machiavellin aikalainen, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija ja Espanjan kuningas Kaarle V, kardinaali Richelieu, Ruotsin kuningatar Kristiina, Benito Mussolini ja Francis Bacon. Sen sijaan Preussin kuningas Fredrik II Suuri vastusti Machiavellin ajatuksia ja kirjoitti kirjalle vastakirjoituksen nimeltään Antimachiavell. Nykyajan arvioissa Machiavelli on usein nähty isänmaallisena ja demokraattisen ajattelun kehittäjänä.
Antonio Gramscin tulkinnan mukaan Ruhtinas, johon Machiavelli viittaa, onkin kansa. Machiavelli ei kirjoittanut Ruhtinasta suinkaan oppikirjaksi ruhtinaille – he eivät tarvinneet opasta vallankäyttöön, koska he jo tiesivät kuinka valtaa käytetään – vaan paljastaakseen kansalle pikkuruhtinaiden metkut. Näin Gramsci käänsi käsityksen Ruhtinaan moraalittomuudesta nurin päin; teoksen päämäärä oli moraalinen: Italian yhdistäminen ja rauhoittaminen niin, että jatkuvista sodista päästäisiin eroon. Toteuttaakseen päämääräänsä Gramscin mukaan Machiavelli yritti kertoa kansalle sen olevan poliittinen toimija ja että kansan tulisi valita itselleen hyvä ruhtinas. Saman tulkinnan mukaan kirjan joutuminen katolisen kirkon indeksiin johtui nimenomaan siitä, että se paljasti myös kirkon kaksinaismoralistisen tavan käyttää valtaa, ei niinkään itse teoksen ”moraalittomuudesta”.
Ruhtinaan ansiosta valtioelämän ja politiikan analyysi alkoi perustua havainnointiin ja tapahtumien realistiseen tarkasteluun. Tätä perinnettä jatkoi 1500-luvun lopulla esimerkiksi ranskalainen Jean Bodin.
Suomennokset

Machiavelli, Niccolò: Ruhtinas.  (Il principe, 1532.) Suomentanut ja johdannolla varustanut O. A. Kallio. 3. painos (1. painos 1918)  Hämeenlinna:  Karisto, 1997.  ISBN 951-23-3769-X
Machiavelli, Niccolò: Ruhtinas.  (Il principe, 1532.) Suomentanut Aarre Huhtala. 3. tarkistettu painos (1. painos: Otava, 1969)  Helsinki:  WSOY, 1995 (7. painos 2001).  ISBN 951-0-16641-3
Machiavelli, Niccolò: Ruhtinas.  (Il principe, 1532.) Suomentanut Taru Nyström. (1. painos: Basam Books, 2021)  Basam Books, 2021.  ISBN 978-952-3790-86-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alkuperäisteksti italiaksi (Il Principe). Wikisource.
Ruhtinas suomeksi (käännös Oskar Albin Kallio). Gutenberg-projekti
Ruhtinas englanniksi kokotekstinä. Project Gutenberg.
Ninna-ji

| Ninna-ji> 仁和寺 |
| --- | --- |
 Ninna-jin päähalli Kondō.
Perustiedot
Sijainti:   Kioto, Japani
Rakennustyyppi:  Temppeli
Uskonnollinen käyttö:  Shingon-buddhalaisuus
Arkkitehtuuri
Rakennuttaja:  Keisari Kōkō
Valmistumisvuosi:  886
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ninna-ji (jap. 仁和寺) on shingon-buddhalainen temppeli Japanissa Kioton länsiosassa Ukyō-kun alueella. Sen perusti alun perin palatsiksi keisari Kōkō vuonna 886, ja hänen kuoltuaan rakennustyöt saatti päätökseen keisari Uda vuonna 888. Uda asettui alueelle astuttuaan valtaistuimelta, ja se tunnettiinkin sittemmin "Omuron palatsina" (Omuro gosho) Omuron alueen mukaan. Myöhemmin palatsista tehtiin buddhalainen temppeli. Ninna-jistä tuli Kioton ensimmäinen monzeki-temppeli, jonka apotti oli keisarillisesta perheestä.
Aikoinaan Ninna-jillä oli laajat maa-alueet ja kuusikymmentä alatemppeliä. Temppeli paloi Ōnin-sotien aikana 1400-luvun loppupuolella, mutta sen rakensivat osittain uudelleen Tokugawat ja keisari Go-Mizuno'o 1630-luvulla. Uudelleenrakennuksen aikaisia rakennuksia ovat viisikerroksinen pagoda, Kondō (päähalli) ja Mieidō (perustajan halli), jotka olivat alun perin palatsin keskeisimmät rakennukset, sekä temppelin alueen lounaisosassa sijaitseva alkuperäisen palatsin paikalle rakennettu Omuro gosho.
Temppelin pohjoispuolelle on rakennettu miniatyyrikoossa Shikokun 88 temppelin pyhiinvaellus kunnioittamaan saarella syntynyttä Kūkaita. Reitti valmistui alun perin vuonna 1832.
Ninna-ji otettiin yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ninna-ji Wikimedia Commonsissa
| n k Muinaisen Kioton historialliset monumentit |
| --- | --- | --- |
| Kioto |  Daigo-ji  Ginkaku-ji  Kamigamo-jinja  Kinkaku-ji  Kiyomizu-dera  Kōzan-ji  Nijōn linna  Ninna-ji  Nishi-Hongan-ji  Ryōan-ji  Saihō-ji  Shimogamo-jinja  Tenryū-ji  Tō-ji  |  |
| Uji |  Byōdō-in  Ujigami-jinja  |  |
| Ōtsu | Enryaku-ji |  |
Nípouri

| --- | --- |
Muut nimet:  Nipoúri (Νιπούρι), Níppouri (Νίππουρη)
Sijainti:  36°11′55″N, 27°40′21″E, Chálki Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,024 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nípouri (kreik. Νήπουρι, myös Nipoúri, Νιπούρι, Níppouri, Νίππουρη) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Chálkin saaren kaakkoispuolella sen ja Ródoksen saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,024 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Nípouri kuuluu Chálkin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Leena Nilsson

Leena Sisko Nilsson (s. 5. heinäkuuta 1962 Helsinki) on suomalainen laulaja, jonka laulajanura alkoi vuonna 1978 Ernos-yhtyeessä. Myöhemmin Nilsson lauloi mainoksissa, joista tunnettuja ovat muun muassa Valion "Aina kun mä maitoo juon" sekä "Hyppää Hassen siivelle". Nilsson on osallistunut Suomen Eurovision laulukilpailun alkukarsintoihin useamman kerran, vuosina 1984, 1987 ja 1992. Nilsson oli 1985–2000 naimisissa viihdetaiteilija Heikki "Rele" Kosusen kanssa ja pariskunnalla on yksi poika.
Diskografia

Tää on mun elämää (1983)
Minne tahansa meetkin (1984)
Tyhjät huoneet (1992)
Aiheesta muualla

Leena Nilssonin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Leena Nilsson YLE:n elävässä arkistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Roxy Music (albumi)

| Roxy Music Roxy Music |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 14.–29. maaliskuuta 1972;
 Studio : Command Studios, Lontoo 
 Julkaistu: 16. kesäkuuta 1972 
 Tuottaja(t): Peter Sinfield
 Tyylilaji: taiderock   glam rock   progressiivinen rock
 Kesto: 43.39
 Levy-yhtiö:  Island Records    Reprise Records
Listasijoitukset
  Yhdistynyt kuningaskunta – 10.   Kts. lisää sijoituksia
Roxy Musicin muut julkaisut
|   | Roxy Music 1972 | For Your Pleasure 1973 |
Roxy Music on brittiläisen Roxy Music -yhtyeen 16. kesäkuuta 1972 julkaistu esikoisalbumi. Levyllä yhdistyvät 1950-luvun rock sekä avaruusajan elektroniikka. Levyn kaikki kappaleet ovat solisti Bryan Ferryn käsialaa. Albumilla on sanottu olleen suuri vaikutus musiikkiin vuonna 1972, ja levyä pidetään edelleen yhtenä kaikkien aikojen innovatiivisimmista ja jännittävimmistä esikoisalbumeista.
Albumi ylsi Britannian albumilistalla sijalle kymmenen syyskuussa 1972. Single ”Virginia Plain” nousi sijalle 4 – tosin kyseistä kappaletta ei ollut levyn alkuperäispainoksessa. Graham Simpson erosi yhtyeestä albumin äänitysten ja julkaisun välissä, ja lauluäänensä menettänyt Bryan Ferry joutui sairaalahoitoon.
Levyn kansi on saanut vaikutteita 1950-luvulta, ja siinä poseeraa huippumalli Kari-Ann Muller.
Tyyli ja äänitykset

Roxy Music -albumin on sanottu määrittäneen uudelleen rockmusiikin rajat ja sijoittuvan musiikillisen primitivismin ja taiderockin kunnianhimoisuuden välimaastoon. Allmusic-sivuston Stephen Thomas Erlewinen mukaan yhtye korvasi tuolloiset tekniset puutteensa rajattomalla mielikuvituksellaan ja levyn on sanottu olevan ”mahtava seikkailu”. Albumin tuotti entinen King Crimson -yhtyeen jäsen Peter Sinfield, mikä toi albumille vaikutteita kyseiseltä yhtyeeltä.
»Levyllä on tarkoituksellisesti lukuisia eri tyylejä, koska emme halunneet, että meillä olisi yksi tunnistettava soundi. Haluamme olla vaikeasti kuvailtavia ja niin monipuolisia kuin mahdollista.» 
(Solisti Bryan Ferry.)
Albumi nauhoitettiin Lontoon Command Studiosissa 14.–29. maaliskuuta 1972 yhdessä Peter Sinfieldin kanssa. Äänitykset maksoivat 5 000 puntaa. Miksaus alkoi maanantaina 3. huhtikuuta ja päättyi perjantaina 7. huhtikuuta. Levy-yhtiö Island Records ilmoitti suostumisestaan albumin julkaisuun 2. toukokuuta. Basisti Graham Simpson erosi yhtyeestä äänitysten ja julkaisun, 16. toukokuuta, välillä. Syynä tähän olivat masennus, henkinen romahdus sekä kiinnostus sufilaisuuteen. Simpsonia tuli korvaamaan BBC:n John Peelin isännöimää radio-ohjelmaa Sounds of the Seventies varten Rik Kenton.
Yleistä kappaleista

Musiikkinäytteet
Albumin viisiminuuttinen avausraita edustaa tyylillisesti glam rockia.
kakkosraidalla yhdistyvät klassiset ja modernit instrumentit.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Nopea, glam rock -tyylinen avausraita ”Re-Make/Re-Model” on saanut vaikutteita Derek Boshierin maalauksesta Re-Think/Re-Entry ja siinä toistetaan brittiläistä auton rekisteritunnusta CPL593H. Kappaleen on sanottu muistuttavan perinteistä rockia aina siihen asti, kunnes Brian Enon syntetisaattori tulee mukaan. Sitä seuraavassa ”Ladytronissa” yhdistyvät modernit ja klassiset instrumentit, joille avaruusaluksen laskeutumista muistuttavat äänet luovat taustakulissin. Bryan Ferryn lauluääntä on verrattu määkivään vuoheen, ja kappale sisältää myös Andy Mackayn oboe-soolon. Brian Enon Moog-syntetisaattori ja mellotron yhdistyvät Phil Manzaneran kitaroihin King Crimson -vaikutteisessa ja futuristiseksi countryksi kuvatussa kappaleessa ”If There Is Something”, joka koostuu vähintään kolmesta hyvin erilaisesta osasta.
B-puolen avaava kappale, pastoraalinen ja eeppinen ”The Bob (Medley)” kertoo toisen maailmansodan mielettömyydestä. ”Chance Meeting” muistuttaa tyyliltään surullista joutsenlaulua, mutta on samalla levyn tasaisimpia kappaleita. ”Would You Believe?” alkaa rauhallisesti mutta muuttuu elektroniseksi versioksi Chubby Checkerin ”The Twististä”, kunnes kappale lopuksi jälleen rauhoittuu tamburiinin ja häivytyksen myötä. ”Sea Breezes” on levyn hitain kappale. Päätöskappaleessa ”Bitters End” on vaikutteita The Platters -tyylisestä doo-wop musiikista.
Roxy Musicin myöhempiin painoksiin lisättiin singlekappale ”Virginia Plain”, ja vaikka Rik Ketton soitti vain ”Virginia Plainissa”, hänet ilmoitettiin virheellisesti albumin basistiksi. Todellisuudessa alkuperäisen albumin kaikissa kappaleissa bassoa soitti Graham Simpson.
Julkaisu ja vastaanotto

Roxy Music ilmestyi perjantaina 16. kesäkuuta 1972. Britanniassa se nousi albumilistalle 29. heinäkuuta 1972, jolloin sijoitus oli 22. Korkeimmillaan levy oli 10:ntenä syyskuun 30. päivä. Yhteensä listaviikkoja top 50:ssä kertyi 16. Kun albumia oli myyty 60 000 kappaletta, siitä myönnettiin hopealevy 1. tammikuuta 1976. Yhdysvalloissa albumi epäonnistui eikä saavuttanut sijoitusta top 200:ssa. Kappaleesta ”Re-Make/Re-Model” tekivät esittelyvideon Royal College Of Artin oppilaat. 20. heinäkuuta yhtye esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa, BBC:n ohjelmassa The Old Grey Whistle Test, jossa se esitti kokonaisuudessaan kappaleen ”Ladytron”.
Ennen kuin albumi oli noussut listalle, Roxy Musicin levy-yhtiö oli pyytänyt yhtyettä julkaisemaan promootiotarkoituksessa siltä singlen. Yhtye kuitenkin äänitti tätä tarkoitusta varten kokonaan uuden kappaleen: ”Virginia Plain” ja sen b-puoli ”The Numberer” äänitettiin 10.–12. huhtikuuta ja miksaus tehtiin viikkoa myöhemmin. Single julkaistiin 4. elokuuta, ja se nousi Britannian singlelistalle elokuussa 1972 ja pääsi parhaimmillaan sijalle 4.
Kriitikoilta albumi sai hyvän vastaanoton. New Musical Expressin Tony Tyler kuvasi Roxy Musicia 24. kesäkuuta 1972 ilmestyneessä arvostelussaan vuoden levyksi sekä parhaaksi esikoisalbumiksi, jonka hän on koskaan kuullut. Yksittäisistä kappaleista Tyler ylisti eniten ”Sea Breezesia”, jota hän kuvasi kauniiksi ja Bryan Ferryn pianonsoittoa sekä sanoituksia loistaviksi. Osansa kiitoksista sai myös albumin äänimaailma. Robert Christgau oli omassa arviossaan maltillisempi: hän kutsui albumin musiikkia hienostuneen epämuodostuneeksi ja totesi albumin kakkospuolen nojaavan liiaksi syntetisaattoriin, jota soittaa ”kaljuuntuva, pitkätukkainen eunukinnäköinen mies nimeltään Eno”.
Jukka Nummelin arvosteli albumin suomalaisen MUSA-lehden vuoden 1972 toisessa numerossa. Nummelin kutsui Bryan Ferryn musiikkia impulsiiviseksi. Hänen tekstinsä ovat runollisia ja niissä on suurkaupungin köyhälistön dramatiikkaa hänen lapsuudestaan. Samalla Nummelin kuitenkin myöntää Roxy Musicin olevan yliampuva.
»LP:n kansi saattaa tuntua mauttomalta, mutta se on osa heidän yksilöllistä tyyliään. Nämä seikat yhdessä antavat Roxylle sen harvinaisen voiman, joka nostaa sen useimpien muiden uusien bändien yläpuolelle. Pankaa nimi mieleen, tästä yhtyeestä kuullaan vielä paljon.» 
(Jukka Nummelin, MUSA 2/1972.)
Allmusicin Stephen Thomas Erlewinen tuoreemmassa arvostelussa levy sai neljä tähteä viidestä mahdollisesta. Erlewinen mielestä Roxy Music murtautui jo esikoisalbumillaan taidekouluprojektista 1970-luvun alun seikkailunhaluisimmaksi rockyhtyeeksi.
Arvostelut
Allmusic:
Robert Christgau: B+
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Bryan Ferry.
Kaikki sovitukset Roxy Music.
A-puoli
Re-Make/Re-Model – 5.14
Ladytron – 4.26
If There Is Something – 6.34
Virginia Plain – 2.58 (ei mukana alkuperäisellä Britannian-painoksella)
2HB – 4.30
B-puoli
The Bob (Medley) – 5.48
Chance Meeting – 3.08
Would You Believe? – 3.53
Sea Breezes – 7.03
Bitters End – 2.03
Kokoonpano

| --- | --- |
 Roxy Music Bryan Ferry – laulu, piano  Brian Eno – syntetisaattori  Andy Mackay – oboe, saksofoni  Phil Manzanera – kitara  Graham Simpson – bassokitara  Paul Thompson – rummut :  Muut Peter Sinfield – tuotanto  Andy Hendriksen – äänitys  Nicholas Deville – taidetyö  Karl Stoecker – valokuvaus  Anthony Price – vaatetus, kampaus, meikkaus, stylisti
Painokset

Albumista on julkaistu lukuisia versioita. Alkuperäinen Island Recordsin julkaisema Britannian-painos oli avattavakantinen ja keskiaukeamalla oli kuva yhtyeestä lava-asuissa. Kyseisellä painoksella ei myöskään ollut kappaletta ”Virginia Plain”. Yhdysvalloissa albumin julkaisi Reprise Records, ja sen sisältöön kappale sen sijaan kuului. Toinen merkittävä ero oli se, että keskiaukeaman kuva basisti Graham Simpsonista oli poistettu, ja tilalle oli laitettu uuden basistin Rik Kentonin kuva. Myöhemmät Yhdysvaltain-painokset eivät olleet avattavakantisia.
Levyn ensimmäinen CD-versio julkaistiin vuonna 1984. Suurin osa CD-versioista sisältää ”Virginia Plain” -kappaleen.
Valikova julkaisulista:
| Formaatti | Valtio | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu |
| --- | --- | --- | --- |
| LP |  | Island ILPS 9200 | 1972 |
| LP |  | Island 6396 019 | 1972 |
| LP |  | Island 86 259 IT | 1972 |
| LP |  | Island 86 259 IT | 1972 |
| LP |  | Island, Phonogram 410.018 | 1972 |
| LP |  | Island ILS-80155 | 1972 |
| LP |  | Reprise MS 2114 | 1972 |
| LP |  | Reprise MS 2114 | 1972 |
| LP |  | Island ILPS 19200 | 1972 |
| LP |  | ATCO SD 36-133 | 1976 |
| LP |  | Polydor 2302 048 | 1977 |
| CD |  | Polydor, E'G 821 522-2 | 1984 |
| CD |  | Reprise 9 26039-2 | 1984 |
| CD |  | E'G, Virgin EGCD 6, 0777 7 086480 2 4 | 1991 |
| CD |  | Virgin, ROXYCDX1, 7243 8 47448 2 3 | 1999 |
| CD |  | SomeWax SW 004-2 | 2000 |
| CD |  | Toshiba EMI Ltd. TOCP-65822 | 2001 |
| LP |  | Virgin 5099924303316 | 2008 |