stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emily VanCamp

| Emily VanCamp |
| --- | --- |
 Emily VanCamp vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Emily Irene VanCamp
Syntynyt: 12. toukokuuta 1986 (ikä 38)  Port Perry, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Josh Bowman
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:  Amy Abbott (Everwood) Rebecca Harper (Perhesiteet) Emily Thorne / Amanda Clarke (Kosto) Sharon Carter (Marvel Cinematic Universe)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Emily Irene VanCamp (s. 12. toukokuuta 1986 Port Perry, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Everwood, Perhesiteet, Kosto ja Resident. VanCamp on näyttellyt myös Sharon Carteria Marvel Studiosin elokuvissa Captain America: The Return of the First Avenger ja Captain America: Civil War sekä Disney+-sarjassa The Falcon and the Winter Soldier. Hän on kotoisin Kanadan Port Perrystä, mutta muutti Los Angelesiin vuonna 2002.
VanCamp on seurustellut vuodesta 2011 asti Kosto -sarjan vastanäyttelijänsä Josh Bowmanin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 2018. Heillä on vuonna 2021 syntynyt tytär.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Lost and Delirious | Lost and Delirious | Allison Moller |
| 2002 | No Good Deed | No Good Deed | Connie |
| 2004 | Petetty rakkaus | A Different Loyalty | Jen Tyler |
| 2005 | Ring 2 | The Ring Two | Emily |
| 2007 | Black Irish | Black Irish | Kathleen McKay |
| 2009 | Carriers | Carriers | Kate |
| 2010 | Norman | Norman | Emily Harris |
| 2014 | Captain America: The Return of the First Avenger | Captain America: The Winter Soldier | Sharon Carter / Agentti 13 |
| 2015 | The Girl in the Book | The Girl in the Book | Alice Harvey |
| 2016 | Captain America: Civil War | Captain America: Civil War | Sharon Carter |
| 2016 | Boundaries | Boundaries | Emily Price |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Pelottaako? | Are You Afraid of the Dark? | Peggy Gregory | 3 jaksoa |
| 2000 | Radio Active | Radio Active | Becky Sue Drummond | ”Bully for You” |
| 2001 | All Souls | All Souls | Kirstin Caine | ”Spineless” |
| 2001 | Dice | Dice | Johanna Wilson | minisarja |
| 2002 | Glory Days | Glory Days | Sam Dolan | 9 jaksoa |
| 2002–2006 | Everwood | Everwood | Amy Abbott | 89 jaksoa |
| 2007 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Law & Order: Special Victims Unit | Charlotte Truex | ”Dependent” |
| 2006–2011 | Perhesiteet | Brothers & Sisters | Rebecca Harper | 75 jaksoa |
| 2010 | Ben Hur | Ben Hur | Esther | minisarja |
| 2011–2015 | Kosto | Revenge | Emily Thorne / Amanda Clarke | 89 jaksoa |
| 2018–2021 | Resident | The Resident | Nicolette ”Nic” Nevin | vakituinen rooli |
| 2021 | The Falcon and the Winter Soldier | The Falcon and the Winter Soldier | Sharon Carter | 4 jaksoa |
| 2021–2024 | What If...? | What If...? | Sharon Carter, Sharon Carter / Vallantekijä (ääni) | 2 jaksoa |
Aiheesta muualla

Emily VanCamp TV.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Tapio Wirkkala

| Tapio Wirkkala |
| --- | --- |
 Tapio Wirkkala vuonna 1959.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tapio Veli Ilmari Wirkkala
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1915 Hanko
Kuollut: 19. toukokuuta 1985 (69 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Ala:  Kuvataiteilija, muotoilija
Palkinnot
 Pro Finlandia 1955 Suomen Akatemian jäsen Prinssi Eugen -mitali 1980 
Aiheesta muualla
www.wirkkala.fi
Tapio Veli Ilmari Wirkkala (2. kesäkuuta 1915 Hanko – 19. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja kuvanveistäjä. Wirkkalaa pidetään Suomen uudenaikaisen taideteollisuuden johtavana hahmona. Suomalaisen taideteollisuuden sodanjälkeistä kultakautta aina 1960-luvulle asti onkin kutsuttu ”Wirkkalan kaudeksi”.
Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten Kantarelli-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä Ultima Thule -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa.lähde?
Designesineitä > Tapio-karahvi

Wirkkala suunnitteli Tapio-lasiston vuoden 1954 Milanon triennaaliin. Asiakkaiden toivomuksesta vuonna 1983, pari vuotta ennen kuolemaansa, Wirkkala täydensi sarjaa suunnittelemalla siihen karahvin. Wirkkala oli suunnitellut Iittalan lasitehtaalle aikaisemminkin karahveja. Vuonna 1962 tuotantoon olivat tulleet karahvit, joilla ei ollut mitään erityistä nimeä, vain tuotantonumero. Tällaisia olivat karahvit numero 2512 ja 2513 sekä 2515 ja 2516. Näitä karahveja ei enää valmisteta, mutta Tapio-karahvi on edelleen tuotannossa.
Tapio-karahvin tullessa markkinoille sen muoto herätti paljon huomiota. Karahvit olivat tuohon aikaan yleensä melko suoraviivaisia, kun taas Tapio-karahvi on muotoiltu loivalinjaiseksi. Karahvin leveä pohja yhdistyneenä kapeaan suuhun oli erikoista. Karahvin katsottiin olevan aikaansa edellä, koska muoto mahdollisti erityisesti punaviinin hyvän dekantoitumisen. Karahvin korkkiosassa on ilmakupla, joka on kehitetty taidelasin tuotannossa. Sarjatuotantoon se otettiin vasta Tapio-lasiston yhteydessä. Ilmakupla puhalletaan niin sanotulla tikkupuhallusmenetelmällä. Menetelmässä vesi höyrystyy ja muodostaa lasimassan sisään ilmakuplan, kun märällä puutikulla pistetään lasimassaan. Karahvit eivät ole lasiston menekkituotteita, mutta niillä on omat ihailijansa. Erityisen suosittu Tapio-karahvi ja -lasisto on ollut Saksassa ja Japanissa.
Designesineitä > Ultima Thule -sarja

Ultima Thule -lasisarjalle on tunnusomaista jäätä muistuttava pinta. Lasit tehdään puumuoteissa, jotka kärventyvät sulan lasimassan kuumuudesta. Näin esineisiin tulee joka valmistuskerralla erityispiirteitä ja yksilöllisyyttä.
Designesineitä > Tapio Wirkkalan Lapin Puukko

Lapin Puukko Ky valmisti vuosina 1977–1978 kolmea erilaista Wirkkalan puukkomallia. Kaksi niistä oli ponsikahvaisia, mallit Wirkkalan ponsipuukko ja Wirkkalan väistinponsipuukko, sormisuojalla ja ilman. Molempia valmistettiin saman verran, 2 800 kpl, eli yhteensä 5 600 kpl.
Designesineitä > Wirkkalan suunnittelemia esineitä

Ultima Thule -sarjan laseja vuodelta 1968.
Wirkkalan suunnittelema yhden markan seteli vuodelta 1963.
Kantarelli-maljakoita.
Caravelle-ruokailuvälineet
Finlandia Vodka -pullo
Paperipussin muotoinen posliinimaljakko saksalaiselle Rosenthalille, noin 1970.
Koskenkorva-pullo
Kanttarelli-vaasi, 1946
Wintereisse
Tunturi-veistos
Puukko
Pulloja Veninille
Designesineitä > Veistoksia

Raivaajapatsas, 1939, Veteli.
Saksalan hautausmaan sankarimuistomerkki, 1941, Luumäki.
Suomen Leijona, 1940-luku (arvio), Helsinki.
Vartija, sankarimuistomerkki, 1946, Tohmajärvi.
Vapautemme hinta, sankarimuistomerkki, 1947, Veteli.
Elämän laiva, Kalvolan sankarimuistomerkki, 1959, Hämeenlinna.
Palkintoja ja kunnianosoituksia

1. ja 2. palkinto, Suomen Pankin setelikilpailu 1947
4 palkintoa, Olympialaismerkkikilpailu 1951
3 Grand Prix’tä, Milano 1951
3 Grand Prix’tä, Milano 1954
Lunning-palkinto 1951
Pro Finlandia -mitali 1955
1. Palkinto, maailmannäyttelyn teemakilpailu Bryssel 1957
Society of Industrial Arts: Medal of the Year 1958
Grand Prix ja kultamitali, Milano 1960; hopeamitali, Milano 1963
Domus-lehden kultainen obeliski 1963
Italian presidentin kultamitali Faenza 1963, 1966, 1967, 1969 ja 1973
Premio Internazionale Vicenza 1963, 1966 ja 1967
Honorary Royal Designer of Industry, Lontoo 1964
Suomen kulttuurirahaston kunniapalkinto 1968
Lontoon Royal College of Artsin kunniatohtori 1971
Lontoon Worshipful Company of Goldsmithsin kunniajäsen 1971
Suomen Akatemian jäsen vuodesta 1972
Teoston luovan työn mitali 1980
Prinssi Eugen -mitali 1980
Tapio Wirkkalan mukaan on nimetty Tapio Wirkkalan puisto Helsingin Arabianrannassa.
Näyttelyt

Wirkkalan syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi järjestettiin vuoden 2015 aikana näyttelyitä muun muassa Ateneumin taidemuseossa, Designmuseossa ja Suomen lasimuseossa. Toukokuussa 2016 Espoon modernin taiteen museo Emmassa avautui näyttely Rut Brykin töistä.
Saksalainen keräilijä myi Rosenthal-kokoelmansa Suomeen Kaustisen Kulttuuri -nimiselle yritykselle, joka asetti kokoelman näytteille kesäkuusta 2015 alkaen Kaustiselle. Kokoelmaan kuuluu 411 esinettä.
Kirjallisuutta

Matiskainen, Heikki (toim.): Tapio Wirkkala: Lasin ja hopean runoilija – A Poet in Glass and Silver.  (Näyttely Suomen lasimuseossa 17.5.–31.12.2013)  Riihimäki:  Suomen lasimuseo, 2013.  ISBN 978-952-5571-52-3
Kivirinta, Marja-Terttu: Tapio Wirkkala – taiteilija.  Maahenki Oy, 2019.  ISBN 978-952-30-1116-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tapio Wirkkala Wikimedia Commonsissa
Wirkkala.fi.
Tapio Wirkkala – Rut Bryk Säätiö.
Iittalan suunnittelija Tapio Wirkkala. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tapio Wirkkalan suunnittelemia lasiesineitä. (Arkistoitu – Internet Archive) Designlasi.com.
Tapio Wirkkala 100 v. Yleisradio.
Wirkkala, Tapio hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Tapio Wirkkala Iittalan lasitehtaalla
Tapio
Ultima Thule
Tapio Wirkkala 1970-luvun alkupuolella.
Constantin Guys

Moderni, se on ohimenevä, katoava, satunnainen; se on se taiteen puolisko, jonka toinen puoli on ikuinen ja muuttumaton... Constantin Guys, Aitio.
Félix Nadar: Constantin Guys.
Constantin Guys (3. joulukuuta 1802 Vlissingen, Hollanti – 13. joulukuuta 1892 Pariisi, Ranska) oli sotakirjeenvaihtaja ja kuvittaja englantilaisille ja ranskalaisille sanomalehdille. Hän oli myös akvarellisti, jota Charles Baudelaire kutsui ”modernin elämän maalariksi”.
Elämä

Constantin Guys syntyi Vlissingenissä, Hollannissa 1802 Pohjois-Hollannin kauppalaivaston pääjohtajan poikana. Hän eli pitkän kulkijanelämän ja kuoli yhdeksänkymmenvuotiaana vuonna 1892 valtion hoitolaitoksessa Pariisissa lähes pennittömänä. Guysista on saatavana vain vähän varmaa tietoa. Joissakin kirjoituksissa hänet kuitataan toisarvoisena taiteilijana.
Guys työskenteli sanomalehdelle Illustrated London News 1839–1860, lähettäen tarinoita ja piirustuksia Englantiin Espanjasta, Italiasta, Saksasta, Turkista, Egyptistä ja Krimiltä. Guys kuvitti myös Punch-lehteä. Hän tallensi muun muassa Kreikan itsenäisyyden muistojuhlallisuudet Ateenassa ja sulttaanin Bairam juhlan Konstantinopolissa. Vuonna 1855 hänet lähetettiin kuvittamaan Krimin sotaa ja hän todisti Inkermanin ja Balaklavan taistelut.
Modernisti ennen modernisteja

Jälkimaailma tuntee Guys´n enemmänkin hänen maineensa kuin teostensa ansiosta. Guys oli modernisti ennen varsinaista modernismia, koska hänen teoksensa kuvittavat runoilija Charles Baudelairen kaavailemaa moderniteettia. Baudelaire kirjoitti esseensä Modernin elämän maalari vuosina 1859–1860, jonka kohdehenkilö ’M. G.” on juuri Constantin Guys.
Baudelaire kirjoitti Guys’ta:
»Hän etsii jotakin mitä luvalla sanoen kutsuisin ’moderniksi’, sillä sattuvampaa sanaa ei ole tarjolla tätä ajatusta ilmaisemaan. Hän pyrkii erottamaan muodista sen historiallisuuteen sisältyvän runollisen, sen hetkellisyyteen sisältyvän ikuisen...Moderni, se on ohimenevä, katoava, satunnainen; se on se taiteen puolisko, jonka toinen puoli on ikuinen ja muuttumaton.»
Schjerfbeckin ihailema

Helene Schjerfbeck
Maalauksia
Hjördis | Hälytys | Mustataustainen omakuva | Omakuva, valoa ja varjoa | Ovi | Ryöväri paratiisin portilla | Sininauhainen tyttö | Tanssiaiskengät | Toipilas | Tyttö hiekkakuopassa | Äitini
Artikkeleita
Constantin Guys | Einar Reuter | Magnus Schjerfbeck | Gösta Stenman | Helena Westermarck | Maria Wiik
Paitsi Baudelairen modernin elämän kuvittaja, Guys oli useiden modernistien ihailema taiteilija 1900-luvun alkupuolella. H. Ahtela/Einar Reuter kertoo kirjassaan Kauneutta tavoittamassa nähneensä Guys’n teoksia ensimmäisen kerran 1907 Meyer-Graffen Impressionisteja -taidekirjassa. Hän tutustui alkuperäisiin teoksiin myöhemmin Pariisin Carnavalet –museossa. Schjerbeck innostui Guysin maalauksista ja teki mukaelmia niistä ja joskus laveerauksia ”á la Guys”.
Helene Schjerfbeck kiinnostui Guys’ta, kun hänen ystävänsä Einar Reuter suositteli hänelle innokkaasti tutustumista Guys’n tuotantoon Ivar Aroseniuksen ohella heti heidän ensimmäisestä tapaamisestaan vuonna 1915 alkaen.lähde?
Schjerfbeckin elämäkerran kirjoittaja Riitta Konttinen toteaa hänen kiinnostuneen Guys’stä niin paljon, että maalasi joitakin toisintoja tämän teoksista. Konttisen mukaan Schjerfbeck kiintyi taiteilijaan yhä enemmän, koska tämä oli niin inhimillinen, mutta häntä kiehtoi myös Guys’n kyky muutamalla kynänvedolla loihtia eloon esimerkiksi henkilöidensä ihon pehmeys ja kalpeus.lähde?
Guys täytti kaikki modernin elämäntavan tunnukset, joihin kuuluivat flaneeraus, dandyismi, ehostus, hetkellisyys, journalismi ja karakterimaisuus.
Konttisen mukaan Guys alkoi kiinnostaa Schjerfbeckiä varsinkin talvella 1918–1919 yhä enemmän:
»...hän oli vaarallinen, mutta kiehtova. Helene saattoi kuvitella, miten Guys joka yö lähti ulos valoista kimaltelevaan maailmaan ja palattuaan vinttikamariinsa piirsi sen mitä oli nähnyt ja minkä koki kauniiksi. Helene maalasi vuonna 1919 teoksen, jolle hän antoi nimeksi Á la Guys, ja jotain Guysin kalpeista, mondeeneista naisista ja himmeistä sävyistä tuntuu siirtyneen myös hänen joihinkin teoksiinsa.»
Töitä

Keittiöteltta Kalafatissa, kuvitusta The Illustrated London Newsiin, 1854.
Turhuuden turuilla, 1875–1885.
Vaunut ja kolme herrasmiestä.
Nimetön (Kaksi neitoa).
Nuori espanjalainen tyttö.
Kaksi kaunotarta kävelyllä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Constantin Guys Wikimedia Commonsissa
Constantin Guys Artcyclopediassa (englanniksi)
Charles Baudelaire – Constantin Guys (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Kävlingen kunta

| Kävlingen kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Keskustaajama:  Kävlinge
Kuntakoodi:  1261
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  152,54 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  32 341
 – Väestötiheys:  212 as./km²
 
 www.kavlinge.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Entiset pitäjät Lomman, Kävlingen ja Landskronan kuntien alueella sekä aiemmat maalaiskunnat. Pitäjien nimet lukevat pienimmällä, vuoden 1952 uudistuksen jälkeiset kunnat suuremmalla ja nykyisten kuntien nimet on kehystetty. Pitäjien rajat ovat mustalla, vuoden 1952 kunnat rosalla ja nykyiset rajat punaisella.
Kävlingen kunnantalo.
Kävlingen kunta (ruots. Kävlinge kommun) on Skånen läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Skåneen. Kunnan keskustaajama on Kävlinge.
Kunnan maapinta-ala on 152,54 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 32 341 henkeä (31.12.2021).
Kunnan alueeseen kuuluvassa Barsebäckissä sijaitsee Barsebäckin ydinvoimala, joka suljettiin vuonna 2005.
Vuonna 2007 kunnassa oli 72,08 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 46,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Nykyisen Kävlingen kunnan alue muodostuu 13 entisen kunnan alueista. Vuonna 1901 alueelle perustettiin kaksi taajaväkistä yhdyskuntaa: Furulund Lackalängan maalaiskuntaan ja Kävlinge Kävlingen maalaiskuntaan. Koko Kävlingen maalaiskunta muutettiin vuonna 1946 Kävlingen kauppalaksi, jolloin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Dösjebro (Annelöv, Dagstorp, Saxtorp ja Västra Karaby)
Harrie (Lilla Harrie, Remmarlöv, Stora Harrie, Virke, Västra Sallerup (osa) ja Örtofta)
Löddeköpinge (Barsebäck, Hofterup, Hög ja Löddeköpinge)
Teckomatorp (Källs-Nöbbelöv, Norra Skrävlinge, Norrvidinge ja Södervidinge)
Lisäksi muodostettiin Furulundin kauppala yhdistämällä Lackalängan ja Stävien maalaiskunnat. Samalla Furulundin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Kävlingen kauppalaan uudistus ei vaikuttanut.
Kuntablokin muodostamisen jälkeen Kävlingen kauppalaan liitettiin Dagstorpin ja Västra Karabyn seurakunnat jaetusta Dösjebron maalaiskunnasta. Vuonna 1969 Kävlingen kauppalaan liitettiin Furulundin kauppala sekä osia Harrien (Stora Harrie, Lilla Harrie ja Virke) ja Teckomatorpin (Södervidinge) maalaiskunnista. Vuonna 1971 Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon ja Kävlingen kauppala muutettiin Kävlingen kunnaksi. Vuonna 1974 kunta sai nykyiset rajansa, kun Löddeköpingen kunta liitettiin siihen.
Väestönkehitys

| Kävlingen kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 11 673 | 11 673 |
| 1955 | 1955 |    | 11 728 | 11 728 |
| 1960 | 1960 |    | 11 526 | 11 526 |
| 1965 | 1965 |    | 12 585 | 12 585 |
| 1970 | 1970 |    | 14 496 | 14 496 |
| 1975 | 1975 |    | 19 239 | 19 239 |
| 1980 | 1980 |    | 20 643 | 20 643 |
| 1985 | 1985 |    | 21 154 | 21 154 |
| 1990 | 1990 |    | 23 178 | 23 178 |
| 1995 | 1995 |    | 24 169 | 24 169 |
| 2000 | 2000 |    | 24 583 | 24 583 |
| 2005 | 2005 |    | 26 704 | 26 704 |
| 2010 | 2010 |    | 29 013 | 29 013 |
| 2015 | 2015 |    | 30 104 | 30 104 |
| 2020 | 2020 |    | 32 020 | 32 020 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 2 707 | 9,0 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 709 | 2,4 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 2 170 | 7,2 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 24 518 | 81,4 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 127 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 5,5 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 105 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 218 042 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 145 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 24,6 %
18–64-vuotiaat: 58,6 %
65 vuotta täyttäneet: 16,8 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 2,6 | 1,5 |
|   | jalostus | 20,0 | 21,5 |
|   | palvelut | 75,8 | 76,1 |
|   | tuntematon | 1,7 | 0,9 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 7 282 | 14 288 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 51,0 |  |
Taajamat

Kunnassa on 11 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 90,5 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 768 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kävlinge | 9 049 |
| 2 | Löddeköpinge | 6 290 |
| 3 | Furulund | 4 180 |
| 4 | Hofterup | 3 501 |
| 5 | Dösjebro | 858 |
| 6 | Sandskogen | 621 |
| 7 | Barsebäck | 524 |
| 8 | Barsebäckshamn | 438 |
| 9 | Lilla Harrie | 371 |
| 10 | Västra Karaby | 229 |
| 11 | Saxtorpsskogen* | 184 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Saxtorpsskogenin taajamassa on 973 asukasta, ja se kuuluu pääosin Landskronan kuntaan.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Ålstorp
Ålstorp on sittemmin kasvanut yhteen Hofterupin taajaman kanssa.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Hög
Järavallen
Lundåkra
Stora Harrie
Särslöv
Särslöv (södra delen)
Södervidinge station
Vikhög
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Västra Karaby