stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kruununeitokolibri

| Kruununeitokolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Neitokolibrit Thalurania
Laji::  colombica
Kaksiosainen nimi
 Thalurania colombica  (Bourcier, 1843) 

Alalajit
 T. c. colombica  T. c. rostrifera  T. c. townsendi  T. c. venusta 
Katso myös
   Kruununeitokolibri Wikispeciesissä   Kruununeitokolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kruununeitokolibri (Thalurania colombica) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan ja Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kruununeitokolibri voi kasvaa noin 10–12 cm pitkäksi ja koiras on naarasta kookkaampi. Lajin koiras ja naaras eroavat toisistaan ulkonäöltään. Kruununeitokolibrikoiras on päälaeltaan, siivistään kiiltävän tumman violetti. Selkä on vihreä. Linnun pyrstö on väritykseltään sinertävän musta. Kruununeitokolibrikoiraan kurkussa ja rinnassa on vihreä kaulus ja vatsa on violetti. Naaras on vihreä selästään ja kurkku ja rinta ovat valkoiset ja vatsa harmaa. Kruununeitokolibrin nokka on pitkä, musta ja hieman alaspäinkaartunut.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kruununeitokolibria tavataan alueelta, joka ulottuu Guatemalasta Kolumbiaan, Venezuelaan ja Ecuadoriin. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Linnun ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja sen lisäksi se pyydystää ravinnokseen pieniä hyönteisiä ja hämähäkkejä. Kruununeitokolibrin pesimäkausi kestää helmikuulta kesäkuulle. Kuppimainen pesä on tehty kasvimateriaalista.
Kruununeitokolibrinaaras
Kubatši (kielimuoto)

Kubatši (kubatšiksi гIугъбуг мез) on kubatšilaisten puhuma kielimuoto, jota eräät tutkijat pitävät itsenäisenä dagestanilaisena kielenä. Virallisesti se katsotaan dargin murteeksi.
Kubatšilaiset pitävät itseään erillisenä etnisenä ryhmänä, jolla on oma kieli. Tutkijoiden mukaan sen eroaminen dargista on alkanut jo 200-luvulla eaa. Kielen nimitys perustuu Dagestanin Dahadajevin piirin Kubatšin kylään, jossa asuu valtaosa sen puhujista. Monet ovat muuttaneet Dagestanin kaupunkeihin sekä muille Venäjän alueille, Azerbaidžaniin ja Keski-Aasiaan. Vuoden 1926 väestönlaskennassa kubatšilaisia oli 2 600 henkeä, mutta sen jälkeen heidät on luettu dargeiksi. Nykyään kubatšilaisia arvioidaan olevan noin 5 000 henkeä, joista 95 % puhuu kubatšia. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 88 kubatšilaista.
Kubatši toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään kubatšilaiset käyttävät venäjää ja dargia. Vuoteen 1960 saakka koulussa opetettiin dargia, myöhemmin opetus tapahtui yksinomaan venäjäksi, ja vuodesta 1990 lähtien dargia on jälleen alettu opettaa aineena. Kubatšilaiset kirjailijat kirjoittavat teoksensa dargiksi. Vuonna 1998 ilmestyi kubatšinkielinen aapinen.
Kruunuyöhaikara

| Kruunuyöhaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Nyctanassa
Laji::  violacea
Kaksiosainen nimi
 Nyctanassa violacea  (Linnaeus, 1758) 
Alalajit
 N. v. bancrofti  N. v. caliginis  N. v. cayennensis  N. v. pauper  N. v. violacea 
Katso myös
   Kruunuyöhaikara Wikispeciesissä   Kruunuyöhaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kruunuyöhaikara (Nyctanassa violacea) on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kruunuyöhaikara voi kasvaa 55–70 cm pitkäksi ja koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Ruumiinrakenteeltaan laji on haikaraksi suhteellisen lyhytkaulainen ja -jalkainen. Nokka on hyvin pitkä. Kruunuyöhaikaran päälaen höyhenet ovat väriltään vaaleankeltaset ja muodostavat pitkän töyhdön. Lajin pää on musta ja silmien alapuolella kulkee valkoinen juova. Kaula, rinta ja vatsa ovat harmaat. Linnun selkä- ja siipisulat ovat mustat ja harmaareunaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Kruunuyöhaikaran levinneisyysalue on laaja. Sitä tavataan Yhdysvaltojen itäosista Teksasiin ja rannikkoa pitkin Brasiliaan ja lännessä Meksikosta Peruun. Lintua esiintyy myös useilla Karibianmeren saarilla ja Galápagossaarilla. Levinneisyysalueen pohjoisosien linnut muuttavat talvehtimaan etelämmäksi. Kruunuyöhaikaran elinympäristöä ovat rannikkoseutujen suot ja mangrovemetsät. Laji on yöaktiivinen ja sen ravintoa ovat erityisesti ravut, mutta ne voivat syödä myös muita vesieläimiä kuten kaloja tai sammakkoeläimiä. Pesä sijaitsee puussa, pensaassa tai kivikossa, ja se rakennetaan risuista. Naaras munii 3–5 vaaleansinivihreää munaa, ja myös koiras hautoo munia. Laji pesii usein 4–5 parin kolonioissa.
Krysoberylli

Krysoberylli
Krysoberylli on berylliumia ja alumiinioksidia sisältävä mineraali, jonka kemiallinen koostumus on BeAl2O4. Se on saanut nimensä kreikan kielen ’kultaista berylliä’ tarkoittavasta sanasta, joka viittaa krysoberyllille tyypilliseen kullankeltaiseen väriin. Mineraali voi olla myös ruskea tai vihreä; lisäksi krysoberyllin muunnos aleksandriitti on päivänvalossa vihreä ja keinovalossa punainen. Krysoberylli on kova mineraali. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 8,5. Ominaispaino 3,7 on myös varsin korkea. Läpinäkyvyys vaihtelee läpinäkyvästä läpikuultavaan; läpinäkyvät krysoberyllit ovat jalokiviä ja läpinäkymättömissä kappaleissa esiintyy joskus lukuisista sulkeumista johtuva kissansilmäilmiö, jolloin kyseisiä kiviä kutsutaan krysoberyllikissansilmiksi.
Hiottu krysoberylli
Krysoberyllin kidejärjestelmä on rombinen. Kiteet ovat muodoltaan tavallisesti levymäisiä tai prismaattisia; erikoistuntomerkkinä varsinkin kiilleliuskeessa kasvaneet kiteet ovat kolmosia, jotka ovat muodostaneet kuusikulmion muotoisen yhteenkasvettuman. Kiilleliuskeen ohella krysoberylliä esiintyy graniittisissa kivilajeissa ja pegmatiiteissa sekä myös irtonaisina kappaleina jalokiviuvassa, josta useimmat jalokiviluokan kivet ovat peräisin. Niitä löydetään sopivien kivilajiesiintymien läheisistä joki- ja merikerrostumista. Tunnetumpiin krysoberyllin esiintymisalueisiin luuluu Venäjän Uralvuoristo, josta sitä on saatu tuhansia vuosia. Myös Brasilia ja Sri Lanka tunnetaan mineraalin esiintymispaikkoina.
Aleksandriitti on syntynyt, kun pieni osa mineraalin alumiinista on korvautunut kromioksidilla. Tästä on aiheutunut aleksandriitin poikkeuksellisen voimakas pleokroismi, jolloin kivi näyttäytyy eri värisenä aallonpituudeltaan erilaisessa valossa; arvokkaimmat kivet ovat peräisin Venäjältä, josta muunnos löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1831 tsaari Aleksanteri II:n syntymäpäivänä, ja kivi nimettiin hänen mukaansa. Venäläisissä kivissä muutos vihreästä punaiseen näkyy erityisen selvästi, ja suuret yksilöt ovat jopa rubiineja arvokkaampia.lähde? Tavallinen krysoberylli, kuten myöskään krysoberyllikissansilmä, ei sen sijaan ole erityisen suosittu tai arvokas jalokivi kestävyydestään huolimatta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mindat: Chrysoberyl (englanniksi)
Webmineral: Chrysoberyl Mineral Data (englanniksi)
Gemdat.org: Chrysoberyl (englanniksi)
Kténia

| --- | --- |
Muut nimet:  Chténia (Χτένια)
Sijainti:  36°31′46″N, 26°13′45″E, Astypálaia Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,009 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kténia (kreik. Κτένια, myös Chténia, Χτένια) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Astypálaian saaren länsipuolella etelään Pontikoúsan saaresta. Saarten pinta-alat ovat noin 0,006 ja 0,003 neliökilometriä ja ne ovat asumattomia. Hallinnollisesti Kténian saaret kuuluuvat Astypálaian kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Krytsin kieli

| Krytsi |
| --- | --- |
Oma nimi:  кърыцIаь мез, qryc’ä mez
Tiedot
Alue:  Azerbaidžan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  8 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  lezgiläiskielet
ISO 639-3:  kry
 Ohje 
Kryzin eli krytsin kieli (kryziksi кърыцIаь мез, qryc’ä mez) on kryzien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Azerbaidžanin Quban piirin Kryzin kylässä ja sen lähikylissä sekä eräissä muissa Pohjois-Azerbaidžanin kylissä. 1990-luvulla puhujia arvioitiin olevan noin 8 000 henkeä.
Kryz kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään. Se jakautuu neljään murteeseen. Kryziä käytetään vain kotikielenä. Kirjakielenään kryzit käyttävät azeria, joka on vaikuttanut voimakkaasti kielen rakenteeseen. Paikoitellen kryzit osaavat myös lezgiä.
Aiheesta muualla

John M. Clifton, Janfer Mak, Gabriela Deckinga, Laura Lucht, and Calvin Tiessen: The Sociolinguistic Situation of the Kryz in Azerbaijan (SIL International, 2005) (englanniksi)
Dagestanilaiset kielet
aguli
ahvahi
andi
artši
avaari
bagval
bežta
botlih
buduhi
dargva
dido
godoberi
hinalug
hinuhi
hunzibi
hvarši
karata
krytsi
laki
lezgi
rutuli
tabasarani
tindi
tšahuri
tšamalali
udi
Ksantosiinimonofosfaatti

| Ksantosiinimonofosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3S,4R)-5-(2,6-diokso-3H-purin-9-yyli)-3,4-dihydroksioksoolan-2-yylu]metyylidivetyfosfaatti
CAS-numero:  523-98-8
PubChem CID:  122280
SMILES:  C1=NC2=C(N1C3C(C(C(O3)COP(=O)(O)O)O)O)NC(=O)NC2=O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H13N4O9P
Moolimassa:  364,214 g/mol
Ksantosiinimonofosfaatti (C10H13N4O9P) on nukleotidi ja esiintyy eliöissä osana puriinien aineenvaihduntaa.
Ksantosiinia muodostuu elimistössä, kun inosiinimonofosfaatista poistetaan vetyä inosiinimonofosfaattidehydrogenaasientsyymin katalysoimana entsyymi tarvitsee kofaktorikseen NAD+-molekyylin. Ksantosiinimonofosfaattiin liitetään glutamiinista aminoryhmä guanosiinimonofosfaattisyntaasin avulla, jolloin muodostuu guanosiinimonofosfaattia.
Ksantosiinin määrittämistä korkean erotuskyvyn nestekromatografian avulla voidaan käyttää inosiinimonofosfaattidehydrogenaasin aktiivisuuden määrittämiseen. Tätä tietoa voidaan käyttää hyväksi määritettäessä sopivaa merkaptopuriinilääkitystä erityisesti lasten akuutin lymfaattisen leukemian hoitoon.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Xanthosine 5'-phosphate (englanniksi)
Kubenskoje

| Kubenskoje |
| --- | --- |
 Kubenskojejärveä
Valtiot:  Venäjä
Paikkakunta:  Vologdan alue 
Koordinaatit:  59°38′25″N, 39°26′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Suhona
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109  m 
Pituus:  55  km
Leveys:  6  km 
Pinta-ala:  400 km²
Tilavuus:  1,67 km3 
Keskisyvyys:  2,5 m
Suurin syvyys:  4,5 m
Valuma-alue:  14 700 km²
 fiKubenskoje 
Kubenskoje (ven. Ку́бенское о́зеро) on Vienanjoen vesistöön kuuluva säännöstelty järvi Vologdan alueen keskiosassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 400 neliökilometriä, keskimääräinen syvyys 2,5 metriä ja suurin syvyys 4,5 metriä.
Järveen laskee noin 30 jokea, joista suurimmat ovat Kubena ja Uftjuga. Valuma-alueen laajuus on 14 500 neliökilometriä. Kubenskojen laskujoki on Suhona, jonka niskalla on säännöstelypato.
Kubenskojejärven kautta kulkee vuonna 1828 rakennettu ja vuonna 1917 uudistettu Volgan–Vienanjoen vesitie. Järveen laskeva Porozovitsajoki ja Vienanjoen kanava yhdistävät sen Volgan vesistöön kuuluvaan Šeksnaan. Suhonajoen niskalla on sulkujärjestelmä. Nykyään vesitietä käytetään Vologdan ja Kirillovin välisenä matkailureittinä.
Järven pohja ja rannat ovat etupäässä kivisiä tai hiekkaisia. Sen pinta-alasta 30 % on vitakasvien, kaislikon ja muun kasvillisuuden peitossa. Kalalajeja ovat nelma, lahna, hauki ja kuha. Järvellä harjoitetaan kalastusta ja se on suosittu retkeilykohde. Kamennyi-saarella on sijainnut vuonna 1260 perustettu Kristuksen kirkastumisen luostari.
Larry Lujack

Larry Lujack
Larry Lujack (synt. Larry Blankenburg, 6. kesäkuuta 1940 Quasqueton, Idaho – 18. joulukuuta 2013 New Mexico) oli yhdysvaltalainen DJ, joka työskenteli suurimman osan urastaan chicagolaisilla radioasemilla.
Larry Lujack nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2004 ja NAB Hall of Fameen vuonna 2008.
Raimo Lukander

Raimo Lukander (18. huhtikuuta 1934 – 27. elokuuta 2005) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Lukander edusti urallaan Pallo-Poikia 1954–1961, Helsingin Palloseuraa 1962–1964 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1965. Hän voitti HPS:ssa Suomen Cupin 1962. Kaikkiaan Lukander pelasi seitsemän pääsarjakautensa aikana 100 ottelua, joissa hän teki 14 maalia.
Lukander pelasi maajoukkueessa vuonna 1961 yhden A-maaottelun ja kaksi B-maaottelua.
Theresa Luke

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | St. Catharines 1999 | kaksikko i.p. |  |
|  Pronssia | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
Theresa Luke (s. 20. helmikuuta 1967) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja olympiapronssia Sydneyssä 2000. Perämiehettömässä kaksikossa hän sijoittui Sydneyssä neljänneksi. Luke voitti maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa Emma Robinsonin parina St. Catharinesissa 1999 ja saavutti samoissa kisoissa kahdeksikossa pronssia.
Ksyluloosi-5-fosfaatti

| Ksyluloosi-5-fosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3S)-2,3,5-trihydroksi-4-oksopentyyli]fosfaatti
CAS-numero:  60802-29-1
PubChem CID:  850
SMILES:  C(C(C(C(=O)CO)O)O)OP(=O)(O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H11O8P
Moolimassa:  230,108 g/mol
Ksyluloosi-5-fosfaatti (C5H9O8P) on ksyluloosisokerin johdannainen. Yhdistettä tavataan välituotteena pentoosifosfaattireitissä ja osana fotosynteesiin kuuluvaa Calvinin kiertoa.
Biologinen rooli

Ksyluloosi-5-fosfaattia muodostuu pentoosifosfaattireitissä sen epimeeristä ribuloosi-5-fosfaatista fosfopentoosiepimeraasientsyymin katalysoimana. Seuraavassa vaiheessa se reagoi riboosi-5-fosfaatin kanssa transketolaasin katalysoimana tuottaen sedoheptuloosi-7-fosfaattia ja glyseraldehydi-3-fosfaattia, jota eliöt voivat hyödyntää glykolyysissä. Transketolaasi katalysoi myös ksyluloosi-5-fosfaatin reaktiota erytroosi-4-fosfaatin kanssa, jolloin muodostuu fruktoosi-6-fosfaattia ja glyseraldehydi-3-fosfaattia. Calvinin kierrossa transketolaasi katalysoi sedoheptuloosi-7-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota riboosi-5-fosfaatiksi ja ksyluloosi-5-fosfaatiksi sekä fruktoosi-6-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota erytroosi-4-fosfaatiksi ja ksyluloosi-5-fosfaatiksi. Ksyluloosi-5-fosfaatti muunnetaan edelleen ribuloosi-5-fosfaatiksi fosfopentoosiepimeraasin katalysoimana.
Ksyluloosi-5-fosfaatin on todettu vaikuttavan hiirien rasva-aineenvaihduntaan. Runsas ksyluloosi-5-fosfaatin määrä aktivoi proteiinifosfataasi-2-entsyymiä, joka puolestaan aktivoi lipogeneesiä ja glykolyysiä säätelevää ChREBP-proteiinia.
Aleksandr Lukjanov

| Mitalit> Miesten soutu.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten soutu.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten soutu.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Miesten soutu> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | nelonen |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | kaksikko |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | kahdeksikko |  |
Maa:   Venäjä
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
Aleksandr Lukjanov (s. 19. elokuuta 1949) on venäläinen soutaja, joka kilpaili venekuntien perämiehenä. Hän voitti Montrealin olympialaisissa 1976 Neuvostoliittoa edustaen kultaa perämiehellisessä nelosessa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän saavutti hopeaa perämiehellisessä kaksikossa ja Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän edusti Venäjää ja saavutti pronssia kahdeksikossa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin.
Kryptondifluoridi

| Kryptondifluoridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13773-81-4
PubChem CID:  83721
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KrF2
Moolimassa:  121,8
Ulkomuoto:  Väritön kiteinen aine
Sulamispiste:  25 °C (hajoaa)
Sublimoitumispiste:  0 °C (alennetussa paineessa)
Tiheys:  3,24 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Kryptondifluoridi (KrF2) on kryptonin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja yksi jalokaasuyhdisteistä. Yhdistettä voidaan käyttää hapettavana ja fluoraavana epäorgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Kryptondifluoridi on pysymätön yhdiste ja hajoaa huoneenlämpötilassa kryptoniksi ja fluoriksi. Alle -78 °C:n lämpötilassa se on kuitenkin stabiili väritön kiteinen aine. Yhdisteestä tunnetaan kaksi kidemuotoa, jotka ovat α- ja β-muodot. Molempien alkeiskoppi on tetragonaalinen. Rakenteeltaan molekyyli on lineaarinen. Kryptondifluoridi on reaktiivista ja reagoi muun muassa veden kanssa ja metallit se hapettaa fluorideiksi, joissa metalli on useimmiten korkeimmalla mahdollisella hapetusluvulla. Yhdiste reagoi Lewis-happojen kanssa muodostaen yhdisteitä, joissa on fluorikryptonkationi (KrF+). Esimerkiksi reaktiossa antimonipentafluoridin kanssa muodostuva yhdiste on KrF[SbF6].
Valmistus ja käyttö

Kryptondifluoridi on ensimmäinen koskaan valmistettu kryptonyhdiste. Sitä valmisti ensimmäisen kerran D.R. MacKenzie vuonna 1963 suuntaamalla elektronisuihkun kryptonin ja fluorin seokseen -150 °:n lämpötilassa. Muita vaihtoehtoisia valmistustapoja ovat esimerkiksi säteilyttämällä kryptonin ja fluorin seosta ultraviolettivalolla tai valokaaren avulla alhaisissa lämpötiloissa.
Kryptondifluoridilla on käyttökohteita lähinnä akateemisissa tutkimuksissa. Sen avulla voidaan valmistaa esimerkiksi epäorgaanisia fluorideja, joissa metalli on korkealla hapetusluvulla.
Kubaninturi

| Kubaninturi |
| --- | --- |
 Kubaninturi Toronton eläintarhassa
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Capra
Laji::  caucasica
Kaksiosainen nimi
 Capra caucasica  Güldenstädt & Pallas, 1783 
Alalajit 
 C. c. caucasica (kubaninturi)  C. c. cylindricornis (kaukasianvuorikauris)  C. c. severtzovi 
Katso myös
   Kubaninturi Wikispeciesissä   Kubaninturi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kubaninturi eli länsikaukasianvuohi (Capra caucasica) on erittäin uhanalainen vuohieläin, jota tavataan vain Kaukasuksen länsiosassa Georgiassa ja Venäjällä. Sen nimi juontuu Pohjois-Kaukasiassa sijaitsevasta Kuban-joesta sekä venäjän kielen sanasta tur, joka merkitsee 'kaukasialaista vuohta'.
Kubaninturin levinneisyysalue on vain noin 250 kilometrin pituinen ja leveimmillään 70 kilometriä. Kubaninturit elävät vuorten rinteillä 800 ja 4 000 metrin välillä. Talvella ne keskittyvät aurinkoisille rinteille, ja osa yksilöistä pysyttelee puurajan alapuolella. Kesäksi ne levittäytyvät laajemmalle alueelle. Kaukasusvuoriston itäosassa eläviä kaukasianvuorikauriita (Capra caucasica cylindricornis) pidetään joskus omana lajinaan Capra cylindricornis, joskus saman lajin erillisenä populaationa. Näiden kahden populaation yksilöt muistuttavat muutoin melko paljon toisiaan, mutta niiden sarvet ovat muodoltaan erilaiset.
Kubaninturi kasvaa noin metrin korkuiseksi ja painaa noin 65 kiloa. Sen turkki on pääosin punaruskea, vatsa on vaaleampi kuin muu vartalo. Nimialalajin uroksella on jopa 18-senttinen leukaparta. Sarvissa on voimakkaita rengasmaisia kohoraitoja. Myös naaraalla on sarvet, mutta ne ovat pienemmät kuin uroksella, jonka sarvet voivat kehittyä jopa 70-senttisiksi.
Vuonna 2004 kubanintureja arvioitiin olevan jäljellä 5 000–6 000 yksilöä. Kannan vähenemiseen ovat olleet syynä salametsästys ja lisääntyvä kotieläinten laidunnus. Luonnollisia kuolemia aiheuttavat lumivyöryt ja kubanintureja saalistavat sudet ja ilvekset. Aiemmin niitä söi myös leopardi, joka on kuitenkin nykyisin alueella erittäin harvinainen. Itäisiä kaukasianvuorikauriita – joita muun muassa IUCN pitää erillisenä lajina Capra cylindricornis – on lisäksi noin 12 000 yksilöä, ja ne luokitellaan uhanalaisuudeltaan vain silmälläpidettäviksi.
Aiheesta muualla

ADW: Capra caucasica – West Caucasian tur (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q752141  Wikispecies: Capra caucasica  ADW: Capra_caucasica  ARKive: capra-caucasica  BOLD: 462323  CoL: QS65  EoL: 328689  EUNIS: 15688  GBIF: 2441051  iNaturalist: 42349  IRMNG: 11311388  ITIS: 625136  IUCN: 3794  MDD: 1006181  MSW: 14200768  NCBI: 72540  Observation.org: 82247  Open Tree of Life: 698611  Paleobiology Database: 149644  Paleobiology Database: 149644  Species+: 67978  TSA: 3391 
Prahan eläintarhassa kuvattu uros.
Kubena

| Kubena |
| --- | --- |
 Kubena lähellä joen suuta.
Alkulähde:  Konošan ylänkö
Laskupaikka:  Kubenskojejärvi
Maat:   Venäjä
Pituus:  368 km
Valuma-alue:  11 000 km²
Kubena (ven. Ку́бена) on Vienanjoen vesistöön kuuluva joki Arkangelin ja Vologdan alueella. Sen pituus on 368 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 11 000 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Konošan ylängöltä ja laskee Kubenskojejärveen laajan suistoalueen kautta. Sen sivujokia ovat Katroma, Sit, Kiht, Votša, Pigoma, Jeleba ja Sjamžena. Kubenan varrella sijaitsevat Harovskin kaupunki ja Ustjen piirikeskus.
Kubena on nelman kutujoki. Kauniiden maisemiensa ja suojelualueidensa ansiosta se on suosittu retkeily- ja virkistyskalastuskohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kubena Wikimedia Commonsissa
Kubatši (taajama)

Kubatšin vanhaa osaa, huipulla puolustustorni.
Kubatši (ven. Кубачи́) on kaupunkimainen taajama Dagestanin Dahadajevin piirissä Venäjällä. Asukkaita on 2 900 henkeä (vuonna 2009).
Taajaman asukkaat puhuvat dargin kielen kubatšin murretta, jota toisinaan pidetään itsenäisenä kielenä. Virallisesti kubatšilaiset ovat dargeja, mutta eräät tutkijat katsovat heidän olevan erillinen kansa. 400–900-luvuilla Kubatšin kylä oli yksi Kaukasian koillisosan keskuksista. Sen asukkaista käytettiin iranilaista nimitystä zirihgeranit ”panssaripaidan tekijät”. Sama merkitys on myöhemmällä turkkilaisella nimityksellä kubatši. 500-luvulta lähtien kylä maksoi veroa Persialle. Vuosina 738–739 sen valloittivat arabit ja vuonna 1396 Timur Lenkin joukot. 1200–1300-lukujen vaihteessa asukkaat kääntyivät muslimeiksi.
Kubatšin vanha osa on tyypillinen suuri vuoristokylä. Sen kivirakennukset on pystytetty vuorten etelärinteiden terasseille ahtaasti kylän puolustusta silmällä pitäen. Nähtävyyksiin kuuluu kaksi osittain säilynyttä puolustustornia, Dagestanin ainoa pelkästään naisille tarkoitettu moskeija sekä rakennuksia koristavat reliefit. 1960-luvulta lähtien taajama on laajentunut huomattavasti.
Kubatši on yksi Dagestanin käsityötaiteen keskuksista. Sen asukkaat olivat kuuluisia aseseppiä jo varhaisella keskiajalla. 1700–1800-luvuilla korkealle tasolle kohosivat kultasepän- ja metallityöt sekä kiven, puun ja luun käsittely. Vuodesta 1923 lähtien taajamassa on toiminut hopea-astioita ja koruja valmistava taidekäsityöyritys.
Aiheesta muualla

Kubatšin taajamalle omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Krya

| Krya> Κρύα.Sijainti |
| --- | --- |
 Krya
Koordinaatit:  36°41′51″N, 28°52′6″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Kapukargın, Dalaman, Muğla
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kaaria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krya (m.kreik. Κρύα, myös Κρούα, Krūa; lat. Crya) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Muğlan maakunnan Kapukargınin kylää.