stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruokolahden leijona
Ruokolahden leijona mediassa

Ensimmäisen uutisen Ruokolahden leijonasta julkaisi Ylä-Vuoksi. Lehden toimittaja Hannu Ojala kuuli leijonasta Auvisen ilmoitettua sen poliisille ja epäröi laskea juttua eteenpäin. Lopulta hänen ehdotuksestaan lehti julkaisi uutisen etusivullaan.
Vilkkaimmillaan uutisointi leijonasta oli 29.–30. kesäkuuta, jolloin kaikki suomalaiset päivittäismediat julkaisivat siitä juttuja. Pian huomio kuitenkin laantui pikkujutuiksi siitä, ettei leijonasta ole uusia havaintoja. Myöhemmät havainnot Rautjärvellä eivät enää saaneet uutisvälineiden suosiota. Uutinen levisi myös ulkomaille, ja Associated Press ja Reuters levittivät tapausta uutisena. Kun Ruokolahden kunta tilasi Sanomalehtien ilmoitustoimistolta kaikki leijonaa käsittelevät lehtiuutiset, tuli leikekirjasta A3-kokoisena 10 senttimetriä paksu.
Ruokolahden leijonaa kutsuttiin levikkieläimeksi, koska se lisäsi Ilta-Sanomien ja Iltalehden myyntiä. Ilta-Sanomien 75-vuotishistoriikissa Ruokolahden leijonaa kutsuttiin lehden eläinreportaasien ehdottomaksi kuninkaaksi. Iltalehden päätoimittaja Martti Backman kuvaili: ”Suomalaismetsissä harhaileva leijona on melkein ideaalitapaus. Olisi vaikea keksiä parempaa kesäuutista.” Backmanin ja Ilta-Sanomien uutispäätoimittaja Hannu Savolan mielestä Ruokolahden leijona ei kuitenkaan ollut mätäkuun juttu. Vuonna 2010 Tiede käytti kuitenkin Ruokolahden leijonaa ”klassisimpana esimerkkinä” mätäkuun jutusta.
Tiedotusopin professori Pertti Hemánuksen mukaan innostuksen selittivät aikuisten ja lasten kiinnostus eläimiin, itse leijona ja uutisanniltaan muuten hiljainen kesä. Hän myös uskoi, että tavallisten ihmisten halu päästä otsikoihin sai heidät näkemään, mitä halusivat.
Helsingin Sanomat liitti leijonan edellisten kesien uutisiin, jotka paisuivat hiljaisen uutistarjonnan vuoksi. Näistä viimeisimpiä olivat kesällä 1991 pikkutyttöä haavoittanut tappajahauki ja Karjalohjan ufo, vuonna 1990 kadonnut Käckin perhe ja vuonna 1989 paljastunut Reino Gikmanin vakoilu sekä Oleg Kozlovin ja Mihail Varfolomejevin lentokonekaappaus.
Vuoden 2007 Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon saaja Marja Manninen, joka oli Ylen tv-uutisten aluetoimittajana Kaakkois-Suomessa, kommentoi työstään: ”Ruokolahden leijonasta, jota koskaan ei edes ollut, tein varmasti kolmekymmentä juttua.”
Aiheesta muualla

Ruokolahden leijona[vanhentunut linkki], Ruokolahden kunnan sivuilla oleva näkemys
Leijonasta Ruokolahden kunnan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
http://personal.inet.fi/luonto/ruokolahden-leijona/index.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: Ruokolahden leijona
Leijonahavaintojen paikat vuonna 1992. Punaisilla pisteillä merkityt ovat ministeriöiden varmistamia, sinisillä muut mediassa uutisoidut.
Ruokolahden kunnan 2.7.1992 käyttöön ottama logo, jossa yhdistyvät leijona, kunnalle symboliset järviruo'ot ja kunnan tunnuslause. Sen suunnitteli ja piirsi kunnan konekirjoittaja Marjatta Mustonen. Logoa käytettiin postileiman osana.
Ruokolahden Eukkoaukiolle pystytettiin vuonna 2017 Leijonapatsas. Jalustan toisella puolella on teksti ”Ruokolahti 2017”.
Assurbanipal

Assurbanipal metsästämässä.
Assurbanipalin kirjaston kokoelmiin kuulunut savitaulu. Taulussa on katkelma  Gilgames-eepoksesta. British Museumin kokoelmat.
Assurbanipal (myös Aššurbanipal) oli Assyrian kuningas 669–627 eaa. Häntä pidetään Assyrian viimeisenä suurena kuninkaana. Hän oli kuninkaana kuuluisa siitä, että hän osasi itse lukea ja kirjoittaa. Assurbanipal kokosikin suuren kirjaston.
Assurbanipalin edeltäjän Assarhaddonin jälkeen valtakunta oli jakautunut kahtia, Assyriaan ja Babyloniaan. Babyloniaa hallitsi Assurbanipalin veli Šamaš-šum-ukin. Assurbanipal hyökkäsi Babyloniaan ja tuhosi sen pääkaupungin Babylonin. Hän hallitsi rautaisella otteella ja murskasi myöhemmätkin kansannousut Babyloniassa ja Egyptissä. Assurbanipal valloitti myös Elamin, Foinikian ja Armenian sekä suuren osan Arabiaa. Assurbanipalin aikana Assyrian kulttuuri ja taide saavuttivat kukoistuksensa. Assurbanipalin kirjastosta pääkaupunki Ninivessä on säilynyt suuri kokoelma savitauluja nykyaikaan.
Elämäkerta > Nuoruus

Assurbanipal oli Sanheribin pojanpoika. Sanheribin omat pojat murhasivat hänet, ja yksi pojista, Aasarhaddon, valittiin kuninkaaksi. Assurbanipal valittiin saamaan erityinen kuninkaallinen kasvatus Aasarhaddonin hovissa. Assurbanipal kävi temppelikoulua, jossa opetettiin tähtitiedettä ja tähdistä ennustamista, matematiikkaa ja nuolenpääkirjoitusta, uhrieläinten teurastamista ja ennustamista uhrieläimen maksasta. Assurbanipal oli uskonnollinen, sivistynyt ja älykäs mies, joka kykeni johtamaan Assyriaa paremmin kuin isänsä Assarhaddon.
Vuonna 672 eaa. kuningas Assarhaddon nimitti poikansa Assurbanipalin kruununprinssiksi.
Elämäkerta > Kuninkuus

Assurbanipalin noustessa kuninkaaksi hänen armeijansa oli sotaretkellä Egyptissä ja voitti Egyptin faaraon Taharkan vuodessa. Assyrian sotilaat tunkeutuivat Egyptin pääkaupunki Thebaan, jonka asukkaita ryöstelevät sotilaat kohtelivat julmasti. Foinikiassa merilinnoitukseen saarrettu Tyyroksen kuningas antautui välttääkseen Theban kohtalon.
Šamaš-šum-ukia tukivat Elam, Egypti, aramealaiset ja arabian heimot. Assyrian armeija eteni pian piirittämään Babylonia ja muita maan kaupunkeja. Babyloniassa puhkesi kauhea nälänhätä ja sairaudet riehuivat siellä. Assurbanipalin mukaan ihmiset söivät toisiaan. Elamissa vallitsi kaaos, ja sen lähettämä arabialainen kameliosasto pakeni Babyloniin taisteluista.
648 eaa. assyrilaiset kostivat saarretulle Babylonille ryöstäen, kiduttaen, tappaen ja polttaen kaupungissa.
Šamaš-šum-ukin paloi palatsiinsa, mutta temppeleitä ei tuhottu. Jo vuonna 664 Babyloniaan hyökänneessä Elamissa vahvistui assyrialaisvastainen mieliala. Assyrialaiset hyökkäsivät Teummanin johtamaan Elamiin tappaen kuninkaan ja hänen poikansa.
Pian Elamissa nousi kapina ja sen jälkeen Persia valtasi maan. Assurbanipalin viimeisistä hallitusvuosista tiedetään hyvin vähän, koska nuolenpääkirjoituksia ei ole säilynyt. Nimrudin kaupunkiin Assurbanipal loi suuren kirjaston, jonne hän keräsi yli 5000 savitaulua.
Babylonialainen kuun jumala Sin oli Assurbanipalille tärkeä uskonnollisista ja poliittisista syistä. Kuun palvonnan keskuspaikkoja olivat Ur ja Harran. Sumerinkielinen sana Kharran tarkoittaa tietä ja on paikkakunnalle kuvaava, koska Harran sijaitsi aasikaravaaniteiden risteyskohdassa. Assurbanipal määräsi suoritettavaksi peruskorjauksen kuun jumala Sinin temppelissä Harranissa. Temppelin nimi E-khulkhul tarkoittaa Ilojen taloa. Assurbanipal valitsi yhden veljistään E-khulkhulin kulttipapiksi. Täydenkuun aikaan valkopukuiset kulttipapit suitsuttivat hopealla silatulle kuun jumalan kuvalle temppelissä ja suorittivat ihmisuhrin. Kasvavan kuun ja vähenevän kuun aikaan uhrattiin nautaeläimiä, sillä härän sarvet muistuttavat kuun sirppiä, jonka kärjet osoittavat ylöspäin. Sarvekas päähine oli kuunpalvojien tunnus. Kulttimenoissa teurastetun naudan uhriveri pirskotettiin kuun jumalan patsaan päälle ja lihat keitettiin padassa.
Elämäkerta > Loppuelämä

Asurbanipalin elämän loppupuolella nousi monia eri oppositioryhmiä. Sotaintoilijat olivat häntä vastaan ja Babyloniaan myönteisesti suhtautuvat syyttivät häntä Babylonin julmasta hävityksestä. Pahin vastustaja oli kenraali Sinshumlishirin johtama armeija, joka kaappasi vallan ja pakotti kuninkaan lähtemään sisäiseen maanpakoon Harraniin, jota hän hallitsi vuoteen 627 eaa asti, jolloin hän kuoli.
Perheen riidat

Vuonna 671 eKr. Aasarhaddonin vielä ollessa kuninkaana tähdistäennustajat olivat laskeneet, että kaksi täydellistä kuunpimennystä sattuu varsin lähelle toisiaan ja niiden välisenä aikana kuun jumala Sin uhkaa kuninkaan henkeä. Loitsupapit ehdottivat kuninkaan sijaisen valitsemista kuunpimennysten väliseksi ajaksi. Näin tehtiin, Aasarhaddon piilotteli, kunnes uhka oli väistynyt ja sitten surmautti kuninkaan sijaisen ja tämän vaimon, ilmeisesti lepytelläkseen kuun jumalaa.
Kirjallisuutta

Ito, Sanae: Royal Image and Political Thinking in the Letters of Assurbanipal.  (Diss)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2015.  ISBN 978-951-51-0972-9  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Assarhaddon | Assyrian kuningas 669–627 eaa. | Seuraaja: Assur-Etil-Ilani |
Assurbanipalin henkivartijoita. Korkokuva Assurbanipalin palatsissa Ninivessä n. 645 eaa. Nykyään Louvressa.
Luumu

| Luumu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Tuomet Prunus
Alasuku::  Luumut Prunus
Laji::  domestica
Kaksiosainen nimi
 Prunus domestica  L. 
Alalajit
 Prunus domestica ssp. domestica – jaloluumupuu eli luumupuu  Prunus domestica ssp. insititia – kriikunapuu eli kriikuna 
Katso myös
   Luumu Wikispeciesissä   Luumu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luumu eli luumupuu tai tarhaluumupuu (Prunus domestica) on tuomien (Prunus) sukuun kuuluva puu. Sen hedelmä on luumarja.
Piirteet

Luumupuu kasvaa 12 metriä korkeaksi ja 10 metriä leveäksi.
Valkoiset kukat kukkivat toukokuussa. Hedelmät voivat olla sinisiä, punaisia, keltaisia, sinipunaisia tai vihreitä.
Historia

Luumupuun on ajateltu syntyneen kirsikkaluumun (Prunus cerasifera) ja oratuomen (Prunus spinosa) risteymästä, tai sitten se olisi suoraan syntynyt kirsikkaluumusta, jonka kromosomiluku olisi kolmentunut. Kirsikkaluumua käytetään nykyisin luumun perusrunkona. Ensimmäinen tunnettu viljelty luumulaji oli japaninluumu (Prunus salicina), jota kiinalaiset viljelivät yli 4 000 vuotta sitten. Varsinainen luumu (Prunus domestica) saapui läntiseen Eurooppaan ristiretkeläisten mukana. Keskiajan luostareissa oli usein suuria luumuviljelmiä. Ranskalaiset viljelivät luumua innokkaasti 1500-luvulla, jolloin he kehittivät monia uusia lajikkeita. Suomeen luumu tuli 1600-luvulla, ja Suomessakin on monia paikallisia lajikkeita, kuten "sinikka", "yleinen punaluumu" ja "yleinen keltaluumu". Väskynäksi kutsutaan tavallisesti luumun sokeripitoisia tummia lajikkeita.lähde?
Kasvatus

Parhaita luumun kasvupaikkoja ovat lämpimät, loivasti viettävät hiekka- tai moreenipitoiset rinteet. Kasvu onnistuu paremmin kostealla kuin kuivalla maalla. Luumupuut voivat helposti paleltua kovina pakkastalvina, mutta ne pystyvät kehittymään uudelleen satokuntoisiksi muutamassa vuodessa vesomisen avulla. Kumivuoto voi aiheuttaa kumimaisen eritteen pursuamista rungosta ja oksista, joka kovettuu. Sairaat kohdat tulisi leikata pois. Tauti on yleensä merkkinä siitä, että kasvupaikka ei ole paras mahdollinen.
Tuholaiset

Luumun ja myös kriikunan tuholaisina Suomessa esiintyy luumukirvaa (Hyalopterus pruni) ja luumunäkämäpunkkia (Eriophyes similis).lähde?
Hedelmä

Luumupuun hedelmä eli luumu syödään useimmiten tuoreena. Tummissa luumuissa on runsaasti antioksidantteja. Jotkin lajikkeet soveltuvat hyvin kuivatettaviksi, ja joistain lajikkeista tehdään hilloja, mehuja, säilykkeitä tai alkoholijuomia.
Hedelmä > Hedelmän ravintoarvot / 100 g

Energiaa 50 Kcal
Hiilihydraatteja 11,20 g
Rasvaa 0,2 g
Proteiini 0,80 g
Kalsiumia 16 mg
Rautaa 0,50 mg
Fosforia 20 mg
Kaliumia 210 mg
Natriumia 25 mg
A-vitamiinia 0,11 mg
B1-vitamiinia 0,08 mg
B2-vitamiinia 0,05 mg
Aiheesta muualla

Fineli: Luumun ravintosisältö
Fineli: Luumun ravintosisältö (kuivattu)
The Chemistry of Plums & Prunes: Constipation & Chewing Gum Compound Interest.
United States Department of Agriculture (USDA): Prunus domestica (englanniksi)
Flora of China: Prunus domestica (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): European plum (Prunus domestica) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Prunus domestica (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Prunus domestica (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Prunus domestica (plum) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q44120  Wikispecies: Prunus domestica  APDB: 152752  APNI: 112612  BioLib: 39511  BOLD: 291920  Calflora: 10269  CoL: 4N8SY  Ecocrop: 16203  eFloraSA: Prunus_domestica  EoL: 301139  EPPO: PRNDO  EUNIS: 179700  FNA: 200011157  FoC: 200011157  GBIF: 3021365  GRIN: 29888  IFPNI: E4432A64-E48D-4CD0-ADC8-8ED380993D88  iNaturalist: 63735  IPA: 11718  IPNI: 30221374-2  ITIS: 24774  IUCN: 50135950  MichiganFlora: 2521  NatureServe: 2.161266  NBN: NBNSYS0000003413  NCBI: 3758  NSWFlora: Prunus~domestica  NZOR: 36aeda7a-4200-4bf1-bd77-2361c15db946  NZPCN: 2857  Observation.org: 18339  Open Tree of Life: 731554  PalDat: Prunus_domestica  PFI: 2223  Plant List: rjp-1123  PLANTS: PRDO  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30221374-2  Tropicos: 27800332  VASCAN: 8863  VicFlora: bbbc69c7-f079-4f33-8ae3-25ec7408e943  WFO: wfo-0000984349  Laji.fi: MX.38935 
Luumun hedelmiä, eri lajikkeita.
Swiss League

| Swiss League |
| --- | --- |
 National Leaguen logo
Laji:  Jääkiekko
Maa(t):   Sveitsi
Perustettu:  1943
Joukkueita:  11
Hallitseva mestari:  EHC Kloten
Ylempi taso:  National League
Alempi taso:  1. Liga
Aiheesta muualla
Sivusto
Swiss League on Sveitsin jääkiekon toiseksi korkein sarjataso National Leaguen jälkeen. Liigan voittaja pelaa joka kauden päätteeksi paras seitsemästä -järjestelmällä National Leaguen viimeistä vastaan. Jos Swiss Leaguen joukkue voittaa, se nousee National Leagueen ja häviäjä joutuu Swiss Leagueen.
Swiss League tunnettiin ennen nimellä Nationalliga B.
Joukkueet kaudella 2024-2025

| Joukkue | Kaupunki | Kotihalli | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- | --- |
| EHC Basel | Basel | St. Jakob Arena | 6 600 |
| EHC Chur | Olten | Thomas Domenig Stadion | 6 500 |
| EHC Olten | Olten | Kleinholz Stadion | 6 020 |
| EHC Visp | Visp | Lonza Arena | 5 150 |
| EHC Winterthur | Winterthur | Zielbau Arena | 2 496 |
| GC Küsnacht Lions | Küsnacht | KEK Kunsteisbahn Küsnacht | 2 200 |
| GDT Bellinzona Snakes | Bellinzona | Centro Sportivo | 2 180 |
| HC La Chaux-de-Fonds | La Chaux-de-Fonds | Patinoire des Mélèzes | 5 800 |
| HC Sierre | Sierre | Graben | 4 358 |
| HC Thurgau | Weinfelden | Güttingersreuti | 3 100 |
Käännös suomeksi
Gröstorp

| Gröstorp |
| --- | --- |
 Gröstorp
 Koordinaatit: 55°33′25″N, 14°18′41″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Simrishamn
Väkiluku (31.12.2023):  205
Gröstorp on taajama Simrishamnin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 205 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gröstorp Wikimedia Commonsissa
Dumppi

| Dumppi ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1968
Toimiala:  Opiskelijoiden ainejärjestö
Kotipaikka:  Jyväskylä
Jäsenmäärä:  n. 1100
Puheenjohtaja:  Aaron Bondfolk
Jäsenlehti:  Ei jäsenlehteä
Aiheesta muualla
http://www.dumppi.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dumppi ry on Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan tietojärjestelmätiedettä, kognitiotiedettä, turvallisuutta ja strategista analyysiä tai kyberturvallisuutta opiskelevien opiskelijoiden ainejärjestö. Liittymällä Suomen Ekonomien jäseniksi KTK/KTM-opiskelijajäsenet liittyvät automaattisesti Dumppi ry:n jäseneksi. Aiemmin tämä tapahtui sisarjärjestön Pörssi ry:n kautta. Yhdistys on perustettu vuonna 1968 ja sen jäseneksi voivat liittyä kaikki Jyväskylän yliopiston Informaatioteknologian tiedekunnassa kauppatieteiden maisterin tai kandidaatin tutkintoa suorittavat opiskelijat sekä filosofian maisterin tutkintoa pääaineenaan kognitiotiede, turvallisuus ja strateginen analyysi tai kyberturvallisuus suorittavat opiskelijat.
Dumppi ry:ssä on noin 1100 jäsentä. Järjestön toimintaa johtaa hallitus, joka valitaan vuosittain marras-joulukuun aikana järjestettävässä sääntömääräisessä syyskokouksessa. Dumpin toimitilat ovat Jyväskylän yliopiston Mattilanniemen kampuksella, jossa sijaitsee yhdistyksen toimisto sekä opiskelijoiden oleskelutila.
Dumppi ry:n toiminta

Yhdistyksen tehtävänä on jäsentensä etujen valvominen ja erilaisten opiskelua tehostavien sekä helpottavien palveluiden tarjoaminen. Dumppi ry toteuttaa tätä tehtävää muun muassa olemalla aktiivisesti mukana opetuksen kehittämisessä yhdessä opiskelijoiden ja tiedekunnan kanssa. Yhdistyksen edustajat osallistuvat Jyväskylän yliopiston Informaatioteknologian tiedekunnan tiedekuntaneuvoston kokouksiin ja tiedekunnan työryhmiin, joissa yhdistys edustaa jäseniään ja tuo opiskelijoiden ääntä kuuluviin. Lisäksi Dumppi tekee yhteistyötä opiskelijoille hyödyllisten verkostojen kanssa, tukee opiskelijoiden urheilu- ja liikuntatoimintaa sekä järjestää esimerkiksi erilaisia yritysvierailuita, ekskursioita sekä juhlia.
Dumppi ry on vahvasti esillä Jyväskyläläisessä opiskelijakulttuurissa. Dumpin järjestämiä tapahtumia ovat mm. Poikkitieteelliset Suursitsit, VappuAppro sekä ura- ja rekrytointitapahtuma DuunIT-messut. Dumppi järjestää lisäksi jäsenilleen monipuolisesti erilaisia aktiviteetteja ja tapahtumia ympäri vuoden.
Dumppi ry:n kulttuuri

Dumppi ry:n jäseniä kutsutaan tuttavallisesti dumppareiksi. Ensimmäisen vuoden opiskelijat ovat fukseja; virallisesti heistä tulee dumppareita fuksiaisissa Harjun päällä vannottavan "Dumpparien valan" jälkeen. Dumpin järjestämiin vapaa-ajan tapahtumiin dumpparit pukeutuvat viininpunaisiin opiskelijahaalareihin. Agora Centerissä sijaitsevaa Dumpin jäsenten oleskelutilaa kutsutaan Dumpin toimistoksi. Oleskelutilassa jäsenet voivat viettää aikaa kahvitellen ja toistensa seurasta nauttien.
Aiheesta muualla

Dumppi ry:n kotisivut
Dumppi alumnit ry:n kotisivut
Augustuksen Rooman alueet

Augustuksen Rooman alueet.
Augustuksen Rooman alueet (lat. regiones quattuordecim, ”neljätoista aluetta”) olivat antiikin Rooman kaupungin aluejako, jossa kaupunki jaettiin neljääntoista alueeseen (regio). Jaon teki keisari Augustus ja sitä käytettiin paikallishallinnossa.
Historia

Vanhastaan Rooman kaupunki oli jaettu neljään alueeseen (regiones quattuor), jotka olivat Suburana, Esquilina, Collina ja Palatina. Jako oli perua Servius Tulliuksen ajalta. Vaikka Rooma oli kasvanut ulos Tulliuksen sille määrittelemistä rajoista, hänen tekemänsä aluejako säilyi käytössä aina Augustuksen ajalle saakka. Augustus suoritti uuden aluejaon vuonna 7 eaa. Se käytti vanhempaa mallinaan sikäli kun muuttuneet olosuhteet sen mahdollistivat.
Uusia alueita oli yhteensä neljätoista, eli kaksinkertainen määrä Rooman perinteisiin seitsemään kukkulaan nähden. Alueisiin viitattiin alun perin vain numeroilla. Myöhemmin käyttöön otettiin myös nimet, epäilemättä kansan suullisen käytön kautta. Nimet eivät kuitenkaan ilmeisesti koskaan olleet virallisia. Nimet esiintyvät muun muassa Rooman niin kutsutuissa alueluetteloissa. Esimerkiksi Regio X:n nimi ”Palatium” on luonnollinen suullisessa käytössä, koska Palatium-kukkula on alueen hallitseva kohde, ja esiintyy viimeistään Suetoniuksella. Esimerkiksi Regio IV:n nimi ”Templum Pacis” puolestaan on voinut vakiintua käyttöön vasta sen jälkeen kun sille nimen antanut Rauhan temppeli valmistui Vespasianuksen aikana. Alueisiin viitataan numeroilla vielä Basis Capitolinassa, joka on Hadrianuksen ajalta ja päivätty vuodelle 136 jaa.
Jaon jälkeen Roomasta käytettiin sellaisia ilmaisuja kuin ”urbs regionum XIV” (”14 alueen kaupunki”) ja ”urbs sacra regionum XIV”  (”14 alueen pyhä kaupunki”). Jako neljääntoista alueeseen oli voimassa 600-luvulle saakka, jolloin otettiin käyttöön kirkollinen jako seitsemään alueeseen. Se avasi tien täysin erilaiselle keskiaikaiselle hallinnolle.
Augustus jakoi myös Italian yhteentoista alueeseen.
Aluejako

Aluejaossa alueiden rajat määriteltiin maanmittauksella jalan tarkkuudella ja merkittiin julkisilla rakennuksilla ennemmin kuin rajakivillä. Alueet pitivät sisällään myös pomoeriumin ulkopuolisia esikaupunkialueita. Aluejako ei noudattanut Serviuksen muurin linjaa, sillä muuri toimii vain joissakin kohdissa kahden alueen rajana, ja moniin alueisiin kuului maata muurin kummaltakin puolelta. Augustuksen alueiden ulkorajat eivät vastaa myöskään myöhemmin rakennettua Aurelianuksen muuria.
Alueet jakautuivat vicuksiin. Alueluetteloiden mukaan kussakin alueessa oli vicuksia 7–78 väliltä. Tavallisen kansan keskuudesta valittiin uusi virkamiesryhmä, magistri vicorum, alun perin neljä jokaisesta vicuksesta, mutta myöhemmin 48 jokaisesta alueesta riippumatta vicusten määrästä, sekä kaksi curator-virkamiestä (mon. curatores). Näiden virkamiesten tehtävät liittyivät pääasiassa alueiden kultteihin, kun taas varsinaiset hallinnolliset tehtävät pysyivät korkea-arvoisempien viranhaltijoiden vastuulla.
Alueiden rajoja ei tunneta tarkasti. Alueluetteloiden perusteella on kyllä mahdollista määrittää suhteellisen tarkasti rajat niiden kirjoitusaikaan 300-luvulla, mutta alkuperäisen Augustuksen aikaisen jaon määrittäminen on vaikeampaa. On varmaa, että ainakin ulkorajoja oli laajennettu joissakin kohdissa noiden 300 vuoden aikana, ja lisätiedot varhaisemmista olosuhteista ovat hyvin niukkoja. On kuitenkin säilynyt tietoja muun muassa pomeriumin laajennuksista Claudiuksen, Vespasianuksen ja Hadrianuksen aikana; Plinius vanhemman kuvaus kaupungin alueesta hänen aikanaan; tietoja kaupungin tullialueen rajoista Commoduksen ajalta; sekä luettelo vicuksista Basis Capitolinassa.
Aluejako > Alueet

Augustuksen Rooman neljätoista aluetta olivat:
Regio I Porta Capena – Kaupungin kaakkoisosassa. Sai nimensä Porta Capenasta, jonka kautta Via Appia kulki, ja käsitti tien ja Caelius-kukkulan välisen alueen aina myöhemmille Aurelianuksen muureille saakka.
Regio II Caelimontium – Kaupungin kaakkoisosassa. Sai nimensä Caelius-kukkulasta, ja käsitti Colosseumin kaakkoispuolisen alueen.
Regio III Isis et Serapis – Kaupungin itäosassa Esquilinus-kukkulalla ja sen ympäristössä Colosseumin länsi- ja koillispuolella. Sai nimensä Via Praenestinan varrella olleesta Isiksen ja Serapiksen temppelistä.
Regio IV Templum Pacis – Kaupungin keskiosissa. Sai nimensä Rauhan temppelistä ja käsitti alueen Colosseumin luoteispuolella.
Regio V Esquiliae – Käsitti kaupungin itäisimmän osan Esquilinus-kukkulalla.
Regio VI Alta semita – Käsitti kaupungin koillisosan. Sai nimensä sen läpi kulkeneesta Alta semita -kadusta.
Regio VII Via lata – Kaupungin pohjoisosassa, käsitti sille nimen antaneen Via latan eli Via Flaminian alun muodostaneen kadun itäpuolen.
Regio VIII Forum Romanum – Kaupungin keskiosissa. Käsitti Forum Romanumin ja keisariforumien alueet.
Regio IX Circus Flaminius – Kaupungin luoteisosassa. Sai nimensä Circus Flaminiuksesta, ja käsitti sen lisäksi koko Campus Martiuksen alueen Via latan länsipuolella sen ja Tiberin välissä.
Regio X Palatium – Kaupungin keskiosissa, käsitti sille nimen antaneen Palatium-kukkulan alueen.
Regio XI Circus maximus – Circus maximuksen ja Forum boariumin alue.
Regio XII Piscina publica – Kaupungin eteläosassa. Sai nimensä alueella aiemmin olleesta Piscina publicasta eli julkista vesialtasta tai uimalasta.
Regio XIII Aventinus – Kaupungin eteläosassa, käsitti sille nimen antaneen Aventinus-kukkulan alueen.
Regio XIV Transtiberim – Tiberin länsipuolinen tai alueen nimen mukaisesti ”toispuolinen” osa kaupungista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Augustuksen Rooman alueet Wikimedia Commonsissa