stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tietoja Suomen tasavallan presidenteistä
Presidenttien huomionosoitukset > Presidentit, joiden mukaan on nimetty katu, tie, aukio tai puisto

K. J. Ståhlberg: Ståhlbergintie, Kulosaari, Helsinki, Ståhlberginkatu Lahti, Ståhlberginkuja Suomussalmi
Lauri Kristian Relander: Relanderinaukio, Kulosaari, Helsinki; Relanderinkatu, Varkaus; Reissu-Lassin polku ja Reissu-Lassi (puisto), Jokiniemi, Vantaa
P. E. Svinhufvud: Svinhufvudintie, Kulosaari, Helsinki; Svinhufvudinkatu, Lahti; Ukko-Pekantie, Heinola, Myllykoski, Ylivieska; Ukko-Pekankaari, Taavetti
Kyösti Kallio: Kyösti Kallion tie Helsingin Kulosaaressa, Kyösti Kallion katu Lahdessa ja Nivalassa, Kyösti Kallion puisto Oulussa
Risto Ryti: Risto Rytin tie Helsingin Kulosaaressa, Risto Rytin katu Huittisissa
Gustaf Mannerheim: kadut, aukio Fiskars, Hamina, Hanko, Helsinki (Mannerheimintie), Karvia, Kokkola, Lahti, Lappeenranta, Loviisa, Mikkeli, Naantali, Nastola, Oulu, Parkano, Porvoo, Skogby, Vaasa
J. K. Paasikivi: kadut, aukio Helsinki (Paasikivenkatu, Paasikivenaukio), Hämeenlinna (Paasikiventie), Kankaanpää, Kerava, Lahti, Tampere (Paasikiventie, Paasikivenkatu)
Urho Kekkonen: kadut, aukiot ym. Hamina, Helsinki (Urho Kekkosen katu), Kajaani, Orimattila, Pielavesi, Saarijärvi, Suomusjärvi, Tampere (Kekkosentie, Kekkosenkatu), Rostock (Urho-Kekkonen-Straße)
Mauno Koivisto: aukio, Helsinki; arboretum-puisto Ylivieska
Martti Ahtisaari: aukio, Helsinki, Oulu
Tarja Halonen: puisto, Helsinki (Tarja Halosen puisto)
Presidenttien huomionosoitukset > Presidenttien mukaan nimetyt laitokset

P. E. Svinhufvud: P. E. Svinhufvudin muistosäätiö
Kyösti Kallio: Kyösti ja Kalervo Kallion museo, Kyösti Kallion koulu
Gustaf Mannerheim: Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Marsalkka Mannerheimin perinnesäätiö, Mannerheim-museo
J. K. Paasikivi: Paasikivi-seura, Paasikivi-opisto
Urho Kekkonen: Urho Kekkosen arkisto/UKK-seura, UKK-instituutti, Urho Kekkosen museo
Martti Ahtisaari: Martti Ahtisaaren koulu, Kuopio; Martti Ahtisaari -instituutti, Oulu; Martti Ahtisaari Primary School, Windhoek; Martti Ahtisaari School, Sudan
Presidenttien huomionosoitukset > Presidenteistä kertovat elokuvat

C. G. E. Mannerheim: Mannerheim – Suomen marsalkka (dokumentti), ohjaaja Kari Uusitalo, 1968
Tarja Halonen: Rouva presidentti (dokumentti), ohjaaja Aleksi Bardy, 2012
Presidenttien huomionosoitukset > Presidentit, joiden kuva on ollut setelissä

K. J. Ståhlberg: 50 markan seteli 1963, 5 000 markan seteli 1955, 50 markan seteli 1977.
J. K. Paasikivi: 1 000 markan seteli 1955, 10 markan seteli 1963, 1980
Urho Kekkonen: 500 markan seteli 1975
Presidenttien huomionosoitukset > Presidentit, joiden kuva on ollut postimerkissä

K. J. Ståhlberg: 1945, 1965
Lauri Kristian Relander: 1983
P. E. Svinhufvud: 1931, 1944
Kyösti Kallio: 1941, 1973
Risto Ryti: 1941
Gustaf Mannerheim: 1937, 1941, 1952, 1967
J. K. Paasikivi: 1947, 1950, 1970
Urho Kekkonen: 1960, 1970, 1980, 1986
Mauno Koivisto: 1983, 1993, 2017
Martti Ahtisaari: 1997, 2008, 2023
Tarja Halonen: 2003
Sauli Niinistö: 2013
Presidenttien huomionosoitukset > Presidentti, jolla on ollut myös valtioneuvoksen arvo

J. K. Paasikivi 1930
Presidenttien huomionosoitukset > Presidentti, joka on saanut Nobelin palkinnon

Martti Ahtisaari 2008 (rauhanpalkinto)
Presidenttien asunnot

Presidentit, jotka asuivat Presidentinlinnassa
K. J. Ståhlberg
Lauri Kristian Relander
P. E. Svinhufvud
Kyösti Kallio
Risto Ryti
J. K. Paasikivi
Mauno Koivisto
Presidentit, jotka asuivat Tamminiemessä
Risto Ryti
Gustaf Mannerheim
Urho Kekkonen
Presidentit, jotka ovat asuneet Mäntyniemessä
Mauno Koivisto
Martti Ahtisaari
Tarja Halonen
Sauli Niinistö
Presidentti, joka asuu Valtion vierastalossa
Alexander Stubb
Aiheesta muualla

Itsenäisen Suomen valtionpäämiesten yksityisarkistot
Riikka Haapalainen

Riikka Haapalainen (s. 1968)  on suomalainen taidehistorioitsija, professori, tutkija ja museokouluttaja. Hän on julkaissut useita teoksia ja tietokirjoja, ja tehnyt uraa myös taidekriitikkona. Haapalainen on Kiasman entinen koulutusjohtaja.
Nykyisin hän työskentelee Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professorina. Aikaisemmin hän on työskennellyt luennoitsijana myös Taideyliopistossa, Helsingin yliopistossa, Helsingin avoimessa yliopistossa.lähde?
Haapalainen on aikuiskoulutuksen kandidaatti v. 2002 ja taidehistorian maisteri v. 2004. Hänen väitöskirjansa vuonna 2018 Helsingin Yliopistossa käsittelee nykytaiteen osallistavia muotoja ja opettavaa muutosta nykytaiteen kentällä.
Riikka Haapalainen on myös Suomen Museopedagogisen yhdistyksen, Pedaalin hallituksen jäsen.lähde?
Palkinnot

Kunniamaininta, Vuoden opettaja -palkinto, 2021
Pedaali-palkinto (Melanie Oreniuksen kanssa) 2021
Julkaisuja

Suomen taiteen multakausi (toim. Riikka Haapalainen, Tiina Pusa, Helena Sederholm) Aalto ARTS, 2023. ISBN 978-952-64-1372-3
Erinomaisen jouheva - Kuvataidekasvatuksen sanakirja (toim. Riikka Haapalainen, Tiina Pusa, Marja Rastas, Helena Sederholm, Tomi Slotte Dufva, Minna Suoniemi, Taneli Tuovinen, Henrika Ylirisku). Aalto ARTS 2021. ISBN 978-952-64-0597-1
Riikka Haapalainen, Reka Kiraly: Yks, kaks, monta : kiasmatematiikkaa kaikille. Kiasma, Nykytaiteen museo 2008 ISBN 978-951-53-3042-0
Riikka Haapalainen & Susanne Lehtinen: Kurkistuksia = Öppningar. Kiasma, Nykytaiteen museo 2006 ISBN 951-53-2808-X
Riikka Stewen, Riikka Haapalainen, Kaija Kaitavuori (toim.): Nykytaidetta etsimässä : neljä keskustelua Kiasmassa. Like, 2007
Riikka Haapalainen, Göran Schildt, Vidar Lindqvist : Hajj : pyhällä vaelluksella : Ylä-Egyptin hajj-maalausperinne.  Christine ja Göran Schildtin säätiö, 2004 ISBN 952-91-7431-4
Tšerykau

| Tšerykau, Tšerikov (Чэрыкаў, Че́риков) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Tšerykau, Tšerikov
 Koordinaatit: 53°34′10″N, 31°22′46″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Mahiljoun alue
Korkeus:  noin 130–170 m
Väkiluku (10/2009):  8 177
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.cherikov.mogilev-region.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tšerykau (valkoven. Чэрыкаў) eli Tšerikov (ven.  Че́риков) on pikkukaupunki ja hallintopiiri Valko-Venäjän Mahiljoun alueella vajaa 80 kilometriä Mahiljousta itäkaakkoon. Syksyn 2009 väestönlaskennan mukaan Tšerykaun kaupungissa asui 8 177 ja koko piirissä 14 875 ihmistä.
Kaukokulkeumana levinneen cesium-137:n aiheuttama aktiivisuus on kohonnut Tšerykaun lähistöllä Tšernobylin ydinkatastrofin johdosta.
Tšerykaun piirin etelä- ja itäosissa on kärsitty merkittävästi Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin seurauksena levinneen radioaktiivisen saasteen pitkäaikaisista vaikutuksista.
Aiheesta muualla

Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kaupungin keskustan kartta (venäjäksi) (BYcity.org)
Чериковский район - Tietoa piiristä taajamineen (venäjäksi) (dorogiby.info)
Энциклопедический словарь Ф.А. Брокгауза и И.А. Ефрона: Venäläisen tietosanakirjan artikkeli kaupungista ja sen historiasta (venäjäksi)
WikiMapia karttalinkki kaupungista ympäristöineen, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Neuvostoliiton aikaista topografiakarttaa 1:100 000 ja 1:200 000 alueesta (venäjäksi)
Piirin perustietoja ja kartta (venäjäksi) (emaps-online.com)
Tietoa piirin palveluista ja kuvia rakennuksista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (region.mogilev.by)
Hallintopiiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (region.mogilev.by)
Daniel Tšonkadze

Daniel Tšonkadze
Daniel Tšonkadze (georg. დანიელ ჭონქაძე, Daniel Tš'onkadze, 1830 – 16. kesäkuuta 1860) oli  georgialainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti pienoisromaanistaan Suramis tsikhe ("Suramin linnoitus").
Tšonkadze syntyi talonpoikaisperheeseen Dušetin lähellä. Hänen syntymäkylänsä yhteisö koostui georgialaisista ja osseeteista. Tšonkadze sai koulutuksensa Vladikavkazin ja Tbilisin seminaareissa, ja opetti osseetin kieltä Stavropolissa ja Tbilisissä 1850-luvulla. Samaan aikaan hän toimi kirkon virkamiehenä, mutta hylkäsi myöhemmin tämän ammatin.
Suuri osa hänen työstään keskittyi georgialaiseen ja ossetialaiseen kansanperinteeseen. Hän oli valmistumatta jääneen osseetti-venäjä-sanakirjan tekijä, ja kirjoitti muistiin kokoelman ossetialaisia sananlaskuja käyttäen professori Andreas Sjögrenin kielelle kehittämää aakkostoa. Tästä syystä jotkut pitävät häntä "ossetialaisen kirjallisuuden isänä". Tšonkadzen ensimmäinen ja viimeinen julkaistu teos, Suramis tsikhe, sai osakseen pitkäaikaista menestystä. Se julkaistiin vuosina 1859–1960 georgialaisessa Tsiskari-lehdessä. Pienoisromaani on sekoitus kansanperinnettä, historiaa, poliittista protestia ja romanttista draamaa, jossa Tšonkadze hyökkää intohimoisesti maaorjuutta vastaan. Sensuurisyistä tarinalle annettiin keskiaikainen asetelma, ja se oli täynnä allegorioita: tuon aikaista yhteiskuntapoliittista järjestelmää symboloi rapistuva Suramin linnoitus, joka vaatii elävän henkilön haudattavaksi muuriensa sisäpuolelle pysyäkseen pystyssä. Novellan teki kuuluisammaksi tunnettu armenialainen elokuvaohjaaja Sergei Paradžanov, joka ohjasi palkintoja saaneen Ambavi Suramis tsikhitsan 1980-luvulla.
Tšonkadze kuoli tuberkuloosiin vain kolmenkymmenen vuoden ikäisenä, ja hänen sukulaisensa tuhosivat useita hänen kirjoituksiaan mahdollisen tartunnan lähteinä.
Käännös suomeksi
Luettelo Suomen suuriruhtinaskunnan ajan kenraaleista

Tunnetuimpia suurruhtinasajan kenraaleja oli tuleva presidentti C. G. E. Mannerheim. Tässä Venäjän armeijan univormussa vuodelta 1909-1910.
Tämä on luettelo Suomen suuriruhtinaskunnan alamaisista, jotka saavuttivat kenraalin arvon Venäjän keisarillisissa joukoissa. Luettelossa on suomalaisia, sukujuuriltaan suomalaisia sekä Suomen aateliin merkittyjä venäläisiä henkilöitä.lähde?
Aiheesta muualla

Jarmo Huhtanen, Tutkija jäljitti suomalaiset "ryssän upseerit", Helsingin Sanomat, 22.2.2020, s. A 12 – A 13.
Tsentrobalt

Tsentrobalt eli Itämeren laivaston keskuskomitea (ven. Центральный комитет Балтийского флота, Tsentralnyi komitet Baltijskogo flota) oli Venäjän vallankumouksen aikana lähinnä Helsingistä johdettu Venäjän Itämeren laivaston demokraattinen hallintoelin. Se perustettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen huhtikuussa 1917. Myöhemmin komitealla oli merkittävä osuus myös lokakuun vallankumouksen tapahtumissa.
Perustaminen ja ensimmäinen edustajainkokous

Tsentrobaltin perustava kokous järjestettiin Helsingissä 23. huhtikuuta. Mukana oli lisäksi matruuseja Itämeren laivaston Pietarin, Tallinnan ja Hangon tukikohdista. Ensimmäisen varsinaisen istuntonsa se piti 11. toukokuuta Helsinkiin ankkuroidussa kuljetuslaiva Violassa. Tsentrobaltissa oli aluksi 33 jäsentä, joista bolševikkeja tai heidän tukijoitaan oli kymmenen, lisäksi mukana oli maltillisempia sosialisteja, anarkisteja ja sitoutumattomia matruuseja. Puheenjohtajaksi valittiin risteilijä Gromoboin päällikkö, sitoutumaton Roman Grundman ja kuusimiehisen puheneuvoston puheenjohtajaksi bolševikki Pavel Dybenko. Hänen poliittiseksi neuvonantajakseen Helsinkiin saapui Aleksandra Kollontai, joka myöhemmin tuli tunnetuksi Suomen ja Neuvostoliiton välisenä rauhantunnustelijana. Tallinnaan sijoitetut Itämeren laivaston yksiköt eivät olleet Suomen suuriruhtinaskunnan, Pietarin ja Kronstadtin laivastoyksiköiden tavoin yhtä aktiivisesti mukana Tsentrobaltin toiminnassa, koska ne osallistuivat myös ensimmäisen maailmansodan taisteluihin.
Tsentrobaltin koollekutsuma Itämeren laivaston ensimmäinen edustajainkokous järjestettiin Helsingissä 7.–28. kesäkuuta. Siihen osallistui yli 130 matruusia, jotka edustivat laivaston tukikohtia Suomesta ja Pietarista. Venäjän väliaikainen hallitus ei kuitenkaan 21. kesäkuuta hyväksynyt Tsentrobaltin esittämiä sääntöjä, jolloin keskuskomiteaan valittiin uusi jäsenistö. Tämän jälkeen enemmistö Tsentrobaltin jäsenistä oli bolševikkeja ja uudeksi puheenjohtajaksi valittiin heidän edustajansa Dybenko. Pietaria hallitsivat tuolloin rinnakkain väliaikainen hallitus ja Pietarin neuvosto. Tsentrobaltin siirtyminen bolševikkien haltuun tarkoitti käytännössä sitä, että mahdollisessa valiaikaishallituksen ja neuvoston välisessä kiistassa Itämeren laivasto tukisi jälkimmäistä.
Kohti lokakuun vallankumousta

Pietarissa heinäkuun kansannousun yhteydessä Dybenko vangittiin ja väliaikainen hallitus hajotti Tsentrobaltin. Uusittu Tsentrobalt kokoontui 7. elokuuta. Sen johdossa oli menševikki Sergei Magnistski, ja myös muut jäsenet olivat enimmäkseen maltillisia sosialisteja. Suomeen sijoitettujen matruusien keskuudessa bolševikkien kannatus pysyi edelleen suurena, kun taas Tallinnassa kannatettiin menševikkejä; lisäksi Kronstadtin linnoituksessa oli anarkisteilla vahva jalansija. Syyskuussa 1917 Tsentrobalt tuki niin sanotun Kornilovin kapinan aikana väliaikaista hallitusta, kun vastapuolella oli oikeistolaisten upseerien vallankaappaushanke. Kapinan myötä väliaikainen hallitus menetti valtaansa Pietarin neuvostolle. Lokakuun alussa se yrittii jälleen hajottaa radikaalimmaksi muuttuneen Tsentrobaltin, mutta komitea julistautuikin irti hallituksen käskyvallasta. Tämän jälkeen Helsingin Marianpalatsissa pidettiin edustajainkokous, jossa hyväksyttyjen sääntöjen mukaan Tsentrobalt päättäisi jatkossa Itämeren laivastossa kaikista muista paitsi sotilaallisista ja teknisistä asioista, joihin niihinkin tarvittiin laivakomiteoiden suostumus. Edustajainkokous valitsi puheenjohtajaksi jälleen Dybenkon ja varapuheenjohtajaksi anarkisti Anatoli Železnjakovin. Pietarissa puolestaan pidettiin 24.–26. lokakuuta kokous, jossa Tsentrobalt päätti antaa tukensa bloševikkien vallankumoushankkeelle, joka käynnistyi lopulta 6. marraskuuta. Seuraavana päivänä Helsingistä lähti kohti Pietaria kolmella junalla ja viidellä sota-aluksella yli 4 800 matruusia. Kronstadtin linnoituksesta Pietariin suuntasi saman verran apuvoimia.
Karsinnat Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2007

Kesällä 2006 karsittiin Venäjällä ja Belgiassa joukkueita vuoden 2007 Euroopan-mestaruuskilpailuun. Kummassakin ryhmässä pelasi kahdeksan joukkuetta, jotka jaettiin kahteen lohkoon.
Lohko 1

25. - 29. heinäkuuta Venäjällä.
Lohko 1 > Ryhmä A

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Venäjä | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | - | 11-1 | - |
|  Itävalta | 3 | 2 | 1 | .667 | 1-12 |  | - | 14-2 |
|  Puola | 3 | 1 | 2 | .333 | - | 4-7 |  | - |
|  Georgia | 3 | 0 | 3 | .000 | 1-12 | - | 5-19 |  |
Lohko 1 > Ryhmä B

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Valko-Venäjä | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | - | - | 11-1 |
|  Liettua | 3 | 2 | 1 | .667 | 6-10 |  | - | 8-5 |
|  Suomi | 3 | 1 | 2 | .333 | 3-13 | 2-15 |  | - |
|  Turkki | 3 | 0 | 3 | .000 | - | - | 16-23 |  |
Lohko 1 > Loppusarja C

sijoista 5-8
| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Puola | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | - | 16-6 | 11-1 |
|  Georgia | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | - | - |
|  Suomi | 3 | 1 | 2 | .333 | - | 5-10 |  | - |
|  Turkki | 3 | 0 | 3 | .000 | - | 13-16 | - |  |
Alkusarjassa pelattu keskinäinen ottelu laskettu mukaan loppusarjan taulukkoon.
Lohko 2

1. - 5. elokuuta Belgiassa.
Lohko 2 > Ryhmä A

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kroatia | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | 2-1 | 8-0 | - |
|  Irlanti | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | - | 7-1 |
|  Slovakia | 3 | 1 | 2 | .333 | - | 2-6 |  | 13-2 |
|  Norja | 3 | 0 | 3 | .000 | 5-20 | - | - |  |
Lohko 2 > Ryhmä B

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | 7-0 | - | 11-1 |
|  Sveitsi | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | - | 10-0 |
|  Slovenia | 3 | 1 | 2 | .333 | 1-7 | 4-8 |  | - |
|  San Marino | 3 | 0 | 3 | .000 | - | - | 2-12 |  |
Lohko 2 > Loppusarja C

sijoista 5-8
| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Slovakia | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | 13-3 | 7-2 | - |
|  Slovenia | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | - | 13-2 |
|  San Marino | 3 | 1 | 2 | .333 | - | - |  | - |
|  Norja | 3 | 0 | 3 | .000 | - | - | 3-13 |  |
Alkusarjassa pelattu keskinäinen ottelu laskettu mukaan loppusarjan taulukkoon.
Trundholmin aurinkovaunut

| Trundholmin aurinkovaunut Solvognen  |
| --- | --- |
 Aurinkovaunut GIF-animaationa nähtynä eri puolilta
Löytyminen
Valtio:  Tanska 
Löytöpaikka:  Trundholm Mose (d) 
Löytäjä:  Frederik Willumsen
Löytöpäivä:  1902 
Säilytys
Paikkakunta:  Kööpenhaminan kunta 
Kokoelma:  Tanskan kansallismuseo 
Kotisivut:  Nationalmuseet
Kuvaus
Esinetyyppi:  kulttiesine
Materiaali:  pronssi ja kulta 
Esittää:  aurinkovaunu (d) ja hevosajoneuvo 
Valmistettu
Kulttuuri:  Skandinavian pronssikausi
Ajanjakso:  pronssikausi, periodi II
Valmistettu:  1400 eaa. 
Alue:  Sjælland
 fiTrundholmin aurinkovaunut 
Commons:  galleria luokka
Vaunun oikea puoli vuonna 2004, sen jälkeen kun lisää löydettyjä osia on lisätty vaunuun.
Kulta- ja pronssipuolen koristeluita
Trundholmin aurinkovaunut (tansk. Solvognen) on muinainen Skandinavian pronssikauteen ajoittuva kulttiesine, joka löytyi Trundholmin kuivatetulta suolta Tanskan Pohjois-Sjællannista vuonna 1902. Se on näytteillä Tanskan kansallismuseossa ja sisältyy Tanskan kulttuurikaanoniin. Kansallismuseo ajoittaa vaunut Monteliuksen periodille II eli noin 1350 eaa.
Historiaa

Vuonna 1902 valtion asettama tarkastaja oli kyntämässä ensimmäistä kertaa Trundholmin kuivatettua suota Odsherredin niemimaalla Højbyn kylässä, kun aurinkovaunujen kappaleita tuli pintaan kynnösmaasta. Hän kokosi löytämänsä kappaleet ja toimitti ne museoon tarkastettavaksi.
Vuonna 1998 aurinkovaunujen löytöpaikkaa tutkittiin metallinpaljastimella, jonka avulla maasta löytyi vielä 21 aurinkovaunujen osaa lisää. Osat olivat pyörien akseleita, pyöränpinnoja ja pyörän renkaan kappaleita. Osat konservoitiin ja niillä täydennettiin alkuperäisiä aurinkovaunuja.
Kuvaus > Esine

Kyseessä on pronssista ja kullasta valmistettu 54 senttimetriä pitkä, 29 senttimetriä leveä ja 35 senttimetriä korkea pienoismallimainen esine. Se on valmistettu monesta osasta vahavaluna. Tutkijat otaksuvat, että esine rikottiin ennen suohon upottamista uhrilahjana.
Vaunujen takaosan pyöreä levy on halkaisijaltaan 25 senttimetriä, ja se on kullattu vain sen oikealta sivultansa. Levy on valmistettu kahdesta kuperasta levynpuoliskosta yhdistämällä ne toisiinsa sauman päällä kiertävällä ulkoisella renkaalla. Kultaus on kiinnitetty pronssilevyn pintaan ja sitten se on koristeltu pakottamalla ja kaivertamalla siinä näkyvät kuviot. Kuviot ovat keskeisiä koristerenkaita, joiden välissä on spiraali- ja ympyräkuvioita. Myös hevosenpää on koristeltu pakottamalla siihen silmäkuviot, harjakset ja muita kuvioita. Hevosen häntä on suppilomainen tynkä, joka laajenee ulospäin. Siihen on voitu työntää hevosenjouhia koristeeksi. Sen kuusi pyörää ovat pyörineet akselien ympäri niin, että pyörät ovat pyörineet kun pienoismallia on liikutettu eteenpäin. Pyörissä on ollut kussakin neljä pinnaa.
Kuvaus > Tulkinta

Esine esittää tutkijoiden mielestä aurinkovaunuja, jonka idea on peräisin uskomuksesta, jonka mukaan myyttinen hevonen vetää aurinkoa taivaalla ikuisella matkalla. Päivällä se vetää aurinkoa taivaalla ja yöllä se vetää sitä maan alla, jolloin se matkaa lännestä takaisin itään. Esineessä hevonen ja aurinko on asetettu kuuden pyörän varaan, jotta aurinkovaunuja voisi oikeasti vetää perässään narusta.
Valmistuspaikka ja ajoitus

Aurinkovaunujen kultauksessa on käytetty koristeena spiraalielementtejä, jotka ovat Skandinavian pronssikauden omaleimainen piirre. Tämän vuoksi arvellaan, että esine olisi myös valmistettu Skandinaviassa. Tanskassa on tehty toinenkin löytö Jægersborg Hegnista, joka sijaitsee myös Pohjois-Sjællannissa. Löytö on aurinkovaunujen aurinkolevyn kappaletta muistuttava osa. Jos vaunuja tehtiin useita kappaleita, saattaa niiden valmistuspaikkakin sijaita näiden löytöpaikkojen ympäristössä eli Sjællannissa.
Aurinkovaunut on valmistettu valamalla. Ensin valmistettiin esine vahasta, jonka ympärille muovailtiin savesta valurunko. Samalla jätettiin savirunkoon ilma-aukot ja valukanavat. Saven annettiin kuivua ja sitten se poltettiin keramiikaksi. Polton aikana vaha suli nesteeksi ja valui kanavien kautta pois, kun savirungosta kovettui ontto valumuotti. Muottiin kaadettiin sulaa pronssia, joka kovettuessaan jäi muotin muotoon. Esine saatiin esille hajottamalla savinen muotti.
Vaunun ajoituksesta ollaan monta eri mieltä. Tanskan kansallismuseo ilmoittaa sen ajoitukseksi noin 1350 eaa. Tämän mukaan se kuuluisi varhaiseen pronssikauteen periodille II. Tähän tulokseen on tultu vertaamalla muiden pronssista valmistettujen esineiden koristelun tyyliä. Spiraali- ja ympyräkuvioita käytettiin runsaasti juuri tuona aikana. Toistaiseksi Euroopasta ei ole löydetty kovinkaan vanhoja vaunuja, joilla olisi pinnatut pyörät. Sellaisia käytettiin kuitenkin Mesopotamiassa ja Egyptissä noin 1500 eaa. Euroopassa niitä arvellaan käytetyn kelttien keskuudessa ainakin noin vuodesta 500 eaa. alkaen, mikä vastaisi myöhäistä pronssikautta periodilla VI tai esiroomalaista rautakautta. Toisaalta Bohuslänin myöhäisen pronssikauden kalliopiirrokset sisältävät piirroksia samasta aiheesta. Ne on ilmeisesti tehty periodien IV, V tai VI aikana.
Galleria

Piirros vuodelta 1905
Vaunun oikea puoli, vuosi 2005
Replika Aurinkovaunuista, Gasometer OB - Sternstunden, vuosi 2010
Vaunun oikea puoli
Vaunun vasen puoli, vuosi 2004
Aurinkovaunut vasemmalta puolelta, vuosi 2010
Hevonen yläpuolelta
Aiheesta muualla

Söderberg, Anders: Reconstructing the Trundholm Sun Chariot (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Radio Helsinki

| Radio Helsinki |
| --- | --- |
 Olet ystävien seurassa.
Perustettu:  1. syyskuuta 2000
Kuuluvuus: puolivaltakunnallinen ja Internet
Helsinki: 89,7 MHz
Turku: 89,3 MHz
Tampere: 106,8 MHz
Oulu: 90,9 MHz
Lahti: 99,7 MHz
Jyväskylä: 105,2 MHz
Pori: 97,6 MHz
Kuopio: 97,2 MHz
Joensuu: 92,3 MHz
Mediatiedot
Omistaja:  Livelaboratorio Oy (Muusikkojen liitto)
Peittoalue:  3 200 000 asukasta
www.radiohelsinki.fi
Internet-lähetys
Radio Helsinki on suomalainen puolivaltakunnallinen radioasema, joka perustettiin syyskuussa 2000. Vakituiset FM-lähetykset alkoivat 1. maaliskuuta 2001. Nykyisen toimiluvan haltija on Muusikkojen liiton omistama Livelaboratorio Oy, joka omistaa myös G Livelab -musiikkiklubit. Radio Helsinki on mainosrahoitteinen kanava, ja se eroaa useimmista muista asemista muun muassa soittolistattomuudellaan.
Radio Helsinki toimii useiden tapahtumien yhteistyökumppanina kuten Flow Festivalin, Lost In Musicin, Kesärauhan ja Provinssin.
Taajuudet > FM-taajuudet

Kanavan FM-lähetys kuuluu:
Helsingin seudulla taajuudella 89,7 MHz
Turun seudulla taajuudella 89,3 MHz
Tampereen seudulla taajuudella 106,8 MHz
Oulun seudulla taajuudella 90,9 MHz.
Porin seudulla 97,6 MHz
Jyväskylän seudulla 105,2 MHz
Lahden seudulla 99,7 MHz
Kuopion seudulla 97,2 MHz
Joensuun seudulla 92,3 MHz
Taajuudet > Nettiradio

Kanavaa voi kuunnella myös internetin kautta. Nettilähetyksissä kanava on ollut alan pioneereja Suomessa, ja sillä on nykyisin oma applikaatio, josta voi kuunnella vanhoja lähetyksiä myös on demandina.