stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tukholman ohitustie
Rakentaminen

Liikennevirasto ja Tukholman maakäräjät aloittivat tien rakentamisen tammikuussa 2015, jolloin sitä vastustanut ympäristöpuolue ei enää onnistunut viivyttämään töiden aloittamista. Liikennevirasto aikoo kuitenkin selvittää joukkoliikenteen parantamisedellytyksiä hankkeen yhteydessä. Kaiken kaikkiaan hanke tulee kestämään noin kymmenen vuotta valmistuen vuonna 2026.
Työmaaliikenteen vähentämiseksi hankealueelle on rakennettu tilapäisiä satamia, joista louhemursketta kuljetetaan pois laivoilla.
Kritiikkiä

Vastustajien mukaan väylä lisäisi liikennettä jo olemassaolollaan ja olisi suoranaisena esteenä sille, että Ruotsi saavuttaisi ympäristöpäämääränsä. Väylän puoltajatkin arvioivat, että juuri heillä on oikeat ympäristöargumentit.
Ohitustien rakentamisen vaihtoehdoksi on esitetty niin sanottua Diagonal Ulvsunda -hanketta.
Aiheesta muualla

Liikenneviraston hankesivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Urho Lahti

Urho Evert Lahti (7. syyskuuta 1901 Maaninka – 3. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Ura

Lahden ura alkoi Jyväskylän Työväen Näyttämön näyttelijänä 1920–1927. Sen jälkeen hän toimi teatterinjohtajana, ohjaajana ja näyttelijänä Joensuun Työväen Näyttämöllä 1927–1933, Oulun Näyttämöllä (nyk. Oulun kaupunginteatteri) 1933–1940, Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) 1940–1943, Lappeenrannan Työväen Näyttämöllä 1943–1944 ja Joensuun Teatterissa 1944–1947 sekä näyttelijänä ja näyttämöpäällikkönä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa (nyk. Helsingin kaupunginteatteri) 1947–1957.
Lahden elokuvaura alkoi vasta hänen muutettuaan Helsinkiin. Ensimmäinen elokuvarooli oli tohtori Kallio elokuvassa Maaret – tunturien tyttö vuodelta 1947. Kymmenvuotisella elokuvaurallaan Lahti ehti esittää sivurooleja noin kolmessakymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Oskar Merikantoa elokuvassa Ruusu ja kulkuri, ja oli mukana muun muassa filmeissä Niskavuoren Heta, Niskavuori taistelee, 1918 – mies ja hänen omatuntonsa.
Urho Lahti menehtyi 56-vuotiaan vaikeaan sairauteen. Hänen veljensä Toivo Lahti oli myös näyttelijä.
Lahti on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Filmografia

Maaret – tunturien tyttö (1947)
Hormoonit valloillaan (1948)
Laitakaupungin laulu (1948)
Ruusu ja kulkuri (1948)
Toukokuun taika (1948)
Isäpappa ja keltanokka (1950)
Professori Masa (1950)
Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin (1950)
Tapahtui kaukana (1950)
Radio tekee murron (1951)
Vihaan sinua – rakas (1951)
"Jees, olympialaiset", sanoi Ryhmy (1952)
Niskavuoren Heta (1952)
Yhden yön hinta (1952)
2 hauskaa vekkulia (1953)
Huhtikuu tulee (1953)
Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953)
Lentävä kalakukko (1953)
Herrojen Eeva (1954)
Onnelliset (1954)
Opri (1954)
Nukkekauppias ja kaunis Lillith (1955)
Pastori Jussilainen (1955)
Ratkaisun päivät (1956)
Silja – nuorena nukkunut (1956)
1918 – mies ja hänen omatuntonsa (1957)
Herra sotaministeri (1957)
Niskavuori taistelee (1957)
Risti ja liekki (1957)
Kohtalo tekee siirron (1959)
Aiheesta muualla

Urho Lahti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
VHL-B

| VHL-B |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Venäjä
Perustettu:  2011
Edeltäjä:  Pervaja Liga
Joukkueita:  5
Hallitseva mestari:  Rusi Krasnojarsk
Eniten mestaruuksia:  HK Rostov (3)
Ylempi taso:  KHL VHL
Sivusto:  www.vhl.su
VHL-B (ven. Первенство Высшей хоккейной лиги, ВХЛ-Б) on Venäjän jääkiekon kolmanneksi korkein sarjataso. Venäjän jääkiekkoliitto perusti sarjan syksyllä 2011 korvaamaan lakkautetun Pervaja Ligan. Aluksi sarjaa pelattiin nimellä Venäjän jääkiekkoliiga (ven. Российская хоккейная лига, РХЛ eli RHL). Vuonna 2015 sarja siirtyi VHL:än alaisuuteen, ja otti käyttöön nykyisen nimensä.
Kaudella 2021–2022 sarjassa pelaa viisi joukkuetta.
Joukkueet 2020–2021

| Joukkue | Kaupunki | Perustettu | Liittynyt |
| --- | --- | --- | --- |
| Dinamo-Altai Barnaul | Barnaul | 2006 | 2011 |
| Kristall Saratov | Saratov | 1946 | 2015 |
| HK Tšeboksary | Tšeboksary | 2016 | 2016 |
| HK Tšelny | Naberežnyje Tšelny | 2004 | 2016 |
| Rusi Krasnojarsk | Krasnojarsk | 2011 | 2018 |
Mestarit

2020–2021: Rusi Krasnojarsk
2019–2020: mestaruutta ei jaettu
2018–2019: HK Rostov
2017–2018: HK Tambov
2016–2017: HK Rostov
2015–2016: HK Tambov
2014–2015: HK Rostov
2013–2014: Slavutitš Smolensk
2012–2013: HK Mordva
2011–2012: Slavutitš Smolensk
Uuden-Kaledonian kansanäänestys itsenäisyydestä 2020

Uuden-Kaledonian kansanäänestys itsenäisyydestä järjestettiin 4. lokakuuta 2020. Kyseessä kolmen äänestyksen sarjan toinen äänestys. Aiempi kansanäänestys pidettiin vuonna 2018, jolloin 56,67% vastusti itsenäisyyttä. Toisen kansanäänestyksen päivämäärää siirrettiin kesäkuussa koronapandemian vuoksi: aiempi päivämäärä on 6. syyskuuta.
Heinäkuussa 2020 Uuden-Kaledonian työväenpuolue ilmoitti tukevansa itsenäisyyttä ja kannusti äänestäjiään äänestämään sen puolesta.
Taustoja

Uusi-Kaledonia on kuulunut virallisesti Ranskalle vuodesta 1853 ja aluksi siirtokunta tuotiin vankeja. Separatistiset liikkeet ovat ottaneet väkivaltaisesti yhteen Ranskan saarella olevien sotilasjoukkojen kanssa 1980-luvulla.
Kolmen erillisen äänestyksen järjestämisestä sovittiin vuonna 1998 Nouméan sopimuksessa. Vuoden 2020 kansanäänestys oli toinen osa kolmen äänestyksen sarjaa, joissa selvitetään Uuden-Kaledonian halua itsenäistyä Ranskasta. Kolmas äänestys pidetään vuonna 2021. Mikäli enemmistö kannattaa itsenäisyyttä yhdessäkin kansanäänestyksessä, Uusi-Kaledonia aloittaa itsenäistymisneuvottelut Ranskan kanssa.
Tulokset

Enemmistö äänesti itsenäistymistä vastaan 53 prosentilla. Nouméan sopimuksen mukaan kansanäänestyksiä tulee järjestää vielä yksi, joka sopimuksen mukaan piti järjestää vuoden 2022 loppuun mennessä, mutta myöhemmin se päätettiin pitää jo vuoden 2021 lopulla.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Vaihtoehto | Ääniä | Osuus (%) |
|  Ei | 81 503 | 53,26 |
| Kyllä | 71 533 | 46,74 |
| Hyväksytyt äänet | 153 036 | 98,79 |
| Mitätöidyt tai tyhjät äänet | 1 882 | 1,21 |
| Ääniä yhteensä | 154 918 | 100,00 |

| Äänioikeutettuja ja äänestysprosentti | 180 799 | 85,69 |
Lähde:
Týlisos

| Týlisos Τύλισος |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Týlisos
 Koordinaatit: 35°17′51″N, 25°01′02″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Malevízi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  710503
Väkiluku (2011):  2 867
 – Kylä:  933
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Týlisos (kreik. Τύλισος; myös Týlissos, Tílisos) on Kreikan kylä sekä samanniminen Malevízin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τυλίσου, Dimotikí Enótita Tylísou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 867 ja varsinaisen Týlisoksen kylän väkiluku 933 (vuonna 2011).
Týlisoksen kylä sijaitsee linnuntietä noin 12 kilometriä Iraklionin kaupungista länsilounaaseen. Sen nimi on peräisin Tylissoksen minolaisaikaisesta asutuksesta, jonka arkeologinen kohde sijaitsee kylän koillislaidalla. Paikan nimi palautuu todennäköisesti alkuperäiseen nimeen, joka tunnetaan mykeneläisaikaisissa lineaari-B-teksteissä muodossa tu-ri-so. Kylän lähellä sijaitsee myös toinen minolainen kohde, Sklavókampos.
Týlisos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Malevízin kunnaksi yhdessä Gázin ja Krousónaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Minolaisaikaisen Tylissoksen raunioita.
Kunnallisyksikön osat

Týlisoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Aidonochóri | Aidonochóri | 87 |
| Astyráki | Astyráki | 278 |
| Astyráki | Kamaráki | 40 |
| Damásta | Astrinó | 1 |
| Damásta | Damásta | 244 |
| Goníes | Goníes | 323 |
| Kamári | Kamári | 58 |
| Kamariótis | Kamariótis | 48 |
| Keramoútsi | Keramoútsi | 309 |
| Márathos | Márathos | 351 |
| Moní | Moní | 195 |
| Týlisos | Týlisos | 933 |
Yhteensä: 2 867
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Týlisos Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Týlisoksen kunnallisyksikkö Wikimedia Commonsissa
Týrnavos

| Týrnavos Týrnavoksen kunta Τύρναβος Δήμος Τυρνάβου |
| --- | --- |
 Týrnavoksen kaupunki Thessalian tasangolla.
 Kunnan sijainti
 Týrnavos
 Koordinaatit: 39°44′N, 22°17′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Lárisa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  2206
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  516,3 km²
Väkiluku (2011):  25 032
 – Kunnallis­yksikkö:  16 977
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  12 572
 – Kaupunki:  11 069
 – Väestötiheys:  48,48 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  401 00
Rekisterikilpi:  ΡΙ
 
 www.tirnavos.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Týrnavos (kreik. Τύρναβος) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Τυρνάβου, Dímos Tyrnávou), joka sijaitsee Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 516,3 neliökilometriä ja väkiluku 25 032. Varsinaisen Týrnavoksen kaupungin väkiluku on 11 069 (vuonna 2011).
Týrnavoksen kaupunki sijaitsee Thessalian tasangolla hallintoalueen pohjoisosassa. Nykyinen Týrnavoksen kunta muodostui, kun Týrnavos ja Ampelónas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Týrnavoksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ampelónas | Ampelónas | Ampelónas | 6 083 |
| Ampelónas | Deléria | Deléria | 655 |
| Ampelónas | Rodiá | Kórdesi | 0 |
| Ampelónas | Rodiá | Rodiá | 732 |
| Ampelónas | Vryótopos | Mikrólithos | 25 |
| Ampelónas | Vryótopos | Vryótopos | 560 |
Ampelónas: Yhteensä: 8 055
| Týrnavos | Argyropoúleio | Áno Argyropoúleio | 1 |
| Týrnavos | Argyropoúleio | Argyropoúleio | 1 667 |
| Týrnavos | Argyropoúleio | Votanochóri | 2 |
| Týrnavos | Damási | Damási | 1 380 |
| Týrnavos | Damási | Damasoúli | 64 |
| Týrnavos | Déndra Tyrnávou | Agía Sofía | 109 |
| Týrnavos | Déndra Tyrnávou | Déndra | 619 |
| Týrnavos | Déndra Tyrnávou | Platanoúlia | 563 |
| Týrnavos | Týrnavos | Kritíri | 1 415 |
| Týrnavos | Týrnavos | Lygariá | 56 |
| Týrnavos | Týrnavos | Períchora | 32 |
| Týrnavos | Týrnavos | Týrnavos | 11 069 |
Týrnavos: Yhteensä: 16 977
Yhteensä: 25 032
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Δήμος Τυρνάβου. Týrnavoksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Thessalian alue
| --- | --- |
Kardítsan alueyksikkö:   Argithéa  Kardítsa  Límni Plastíra  Mouzáki  Palamás  Sofádes 
Lárisan alueyksikkö:   Agiá  Elassóna  Fársala  Kilelér  Lárisa  Témpi  Týrnavos 
Magnesian alueyksikkö:   Almyrós  Nótio Pílio  Rígas Feraíos  Vólos  Zagorá-Mourési 
Sporadien alueyksikkö:   Alónnisos  Skiáthos  Skópelos 
Tríkalan alueyksikkö:   Farkadóna  Metéora  Pýli  Tríkala
Vaski (Hailuoto)

Vaski on kylä Hailuodon Santosen niemellä. Kylä sijaitsee Ojakylänlahden pohjoisrannalla Santosen eteläosassa Luovontien varrella, noin neljä kilometriä länteen Huikun lautta- ja kalasatamasta, ja noin 17 kilometrin päässä Hailuodon kirkonkylältä.
Kylän rakennukset ovat levittäytyneet noin kilometrin matkalle Ojakylänlahden rannan ja Luovontien väliselle alueelle. Alueella on jonkin verran niittyjä ja peltoja, mutta pääasiassa alue on metsäistä. Päätienä toimivan Luovontien lisäksi alueella ei ole muita rannansuuntaisia teitä, vaan tiestö on lähes yksinomaan Luovontieltä haarautuvia piha- ja metsäautoteitä.
Vaskessa on Hailuodon kunnan ylläpitämä autiotupa.
Uno Wallmo

Uno Wallmo
Uno Wallmo (29. huhtikuuta 1860 Ljusnarsbergin seurakunta, Örebron lääni – 3. marraskuuta 1946) oli ruotsalainen metsänhoitaja.
Wallmosta tuli opiskelija vuonna 1879 ja valmistui Metsäinstituutista vuonna 1882, jonka jälkeen hänestä tuli ylimääräinen metsänhoitaja samana vuonna. Wallmo aloitti metsänhoitajana Jönköpingin piirikunnassa vuonna 1899, Örebron piirikunnassa vuonna 1902 ja päämetsästäjä Bergslagin piirikunnassa vuonna 1903, josta hänet siirrettiin vuonna 1920 Tukholman-Gävlen piirin johtajaksi. Hän erosi päämetsästäjän tehtävästä vuonna 1925. Wallmo oli myös valvomassa metsänhoitoa monissa yksittäisissä tehtaissa, kuten Högforsin mylly selvennä, Hällefors, Skogaholmin ruukki, Alkvettern ja Högsjö (Vingåkerin kunta). Hän oli metsävaltion palkkakomitean (1906 palkkakomitea) jäsen ja korkeakouluopetuksen uudelleenjärjestelyjen (1906–08) ja Värmlannin läänin metsien 1910–12 arviointikomitean puheenjohtaja. Wallmo oli varapuheenjohtaja 1907-12 hallituksessa ja metsänhoitoyhdistyksessä ja vuodesta 1918 jäsenenä Ruotsin maatalousakatemiassa.
Vuonna 1897 Wallmo julkaisi kirjan Rationell skogsafverkning, joka herätti paljon huomiota metsäpiireissä. Siinä hän suhtautui erittäin kriittisesti aikansa metsään, johon käytännössä kuului vain vanhempien metsien hakkuita, ja usein puuttui sekä nuorempien kasvavien metsien aktiivinen hoito että aktiiviset nuorentamistoimenpiteet. Sen sijaan Wallmo kannatti aktiivista harventamista ja luontaista uudistamista. Nykyään me kutsumme toimenpiteitä puuston harventamisiseksi ja luukkujen leikkaamiseksi, mutta Wallmo itse kutsui toimenpiteitä yksilölliseksi ja ryhmäsokeutumiseksi. Tämän seurauksena Wallmo on tullut mielletyksi lehtien viljelyn käyttöönottajaksi Ruotsissa huolimatta siitä, että hän itse huomautti terävästi, ettei halunnut ehdottomasti "täysin eri-ikäisiä metsiä", vielä vähemmän puhdasta kuusimetsää.
1900-luvun alkupuoliskolla Uno Wallmo keskusteli voimakkaasti ideoistaan ennen kaikkea Domain Boardin päämetsästäjän Anders Holmgrenin kanssa sekä kirjallisesti että matkoillaan.
Uno Wallmo oli erittäin tuottava kirjailijana. Hänen esseitä vuonna "Metsäyhdistys lehdessä" kuuluu Grant Hurricane (1904), että on tärkeää Ruotsin metsien suojelun ja ekvivalentit (1905), jos uudistaminen on blädningshuggningar (1906), kestävän metsätalouden (1907), jos blädnings- ja harvennus prosenttiosuudet (1914 ) ja Vår skogsavdikningspolitik (1918), viisi viimeksi mainittua luentoa Skogsvårdsföreningenin vuosikokouksissa, "joissa hänen kätevyytensä ja tarinoineen maustetut postit ovat aina saaneet metsänhoitajien huomion", Gunnar V.Schotte Nordisk Familjebokissa .
Kirjallisuutta

Löjtnant Rustan Stormfeldt : roman. Stockholm: Fritze. 1900. Libris länk. Verkkoversio: http://hdl.handle.net/2077/58332
Tulisukarapu

| Tulisukarapu |
| --- | --- |
 Munia kantava naaras.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Caridea
Heimo::  Harjaravut Atyidae
Suku::  Caridina
Laji::  (cf. cantonensis)
Katso myös
   Tulisukarapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulisukarapu (Caridina cf. cantonensis ”Crystal Red” tai Caridina serrata var. ”Crystal Red”) on oranssinsävyinen harjarapujen heimoon (Atyidae) kuuluva makean veden katkarapulaji. Harjarapujen eturaajoissa ei ole saksia kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput.
Ulkonäkö ja koko

Tulisukarapu kasvaa noin 2–3 cm pitkäksi. Se on oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia poikkiraitoja. Japanissa lajista on erilaisia värimuotoja, joilla on eri levyiset raidat. Saksassa on onnistuttu jalostamaan myös täyspunaisia sukarapuja.
Alkuperä

Tulisukarapu on Caridina serrata -lajiryhmään kuuluvasta tummasta sukarapulajista Japanissa jalostettu muoto, jota on levitetty akvaariokaupassa vuodesta 1996.
Ravinto

Tulisukarapu syö leväpitoista sekaruokaa. Nille kelpaa myös pohjassa syöville akvaariokaloille tarkoitettu kuivaruoka. Tulisukaravut syövät myös täysleviä(mm. viherlevä). Syödessään ne sukivat pienillä eturaajoillaan, jolloin ravinto päätyy suuhun. Luonnossa laji syö kalanraatoja ja levää.
Lisääntyminen

Tulisukaravut lisääntyvät akvaariossa helposti. Naaras kantaa munia 3–4 viikkoa pyrstönsä alla, riippuen siitä kuinka paljon munia on. Jos kantoaika jää liian lyhyeksi, poikaset kuolevat pian synnyttyään. Jos rapunaaras stressaantuu, se voi pudottaa munansa jolloin ne eivät kuoriudu vaan alkavat homehtua. Sukaravut voivat lisääntyäselvennä 1–2 päivän säteellä edellisistä poikasista, yleensä suurin ja värikkäin naaras on koiraitten suosiossa.
Aiheesta muualla

Kuivalainen S: Akvaario katkaravuille ? Verkkolehti Aponogeton 3/2005 (s. 21)
The Aquarium Wiki
Valkoperäkäpinkäinen

| Valkoperäkäpinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Harmaakäpinkäiset Coracina
Laji::  leucopygia
Kaksiosainen nimi
 Coracina leucopygia  (Bonaparte, 1850) 
Katso myös
   Valkoperäkäpinkäinen Wikispeciesissä   Valkoperäkäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoperäkäpinkäinen (Coracina leucopygia) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkoperäkäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen Sulawesin saarella. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaskikala

| Vaskikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Piikkikalat Gasterosteiformes
Heimo::  Piikkikalat Gasterosteidae
Suku::  Spinachia  Cuvier, 1816
Laji::  spinachia
Kaksiosainen nimi
 Spinachia spinachia  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Vaskikala Wikispeciesissä   Vaskikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaskikala (Spinachia spinachia) on piikkikaloihin kuuluva kala ja on sukunsa (Spinachia) ainoa laji. Se elää merialueiden rantavesissä. Se on ainoa piikkikalalajeista, joka ei elä suolattomassa vedessä.
Vaskikalan tunnistaa selän 14–15 piikkiruodosta sekä pitkänomaisesta päästä. Se voi kasvaa 22 cm pitkäksi. Itämeressä suurimmatkin yksilöt ovat olleet alle 15-senttisiä.
Lajia esiintyy pääasiassa Luoteis-Euroopassa, mutta sitä esiintyy harvalukuisena myös Suomen merialueilla, lähinnä Suomenlahden ulkosaaristossa, Ahvenanmerellä sekä Selkämeren rannikolla. Vaskikalan suosimia olinpaikkoja ovat kesällä rakkoleväkasvustot ja meriajokaspohjat. Kolmi- ja kymmenpiikkiin verrattuna se suosii hieman syvempiä vesiä.
Kutuaika on touko–kesäkuussa. Koiras rakentaa pesän levästä ja merenpohjan jätteistä. Naaras laskee 150–200 mätimunaa pesään, jota koiras puolustaa. Poikaset varttuvat aikuisiksi vuodessa.
Vaskijärvi (Yläne)

| Vaskijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pöytyä
Koordinaatit:  60°50′34″N, 22°16′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Valasoja
Järvinumero:  31.003.1.008 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  58  m 
Rantaviiva:  5,5 km 
Pinta-ala:  0,71 km² 
 fiVaskijärvi 
Vaskijärvi on Laajoen valuma-alueeseen kuuluva, Yläneellä Pöytyän kunnassa sijaitseva, noin 70 hehtaarin laajuinen järvi. Se sijaitsee Vaskijärven luonnonpuiston etelälaidalla, hieman yli viiden kilometrin päässä Yläneen keskustaajamasta. Vaskijärvi laskee pienen puron kautta pohjoispuolellaan sijaitsevaan Vähä-Valanen -nimiseen järveen, joka puolestaan laskee Valasojan kautta Elijärveen ja sitä kautta lopulta Laajokeen.
Vaskijärvi ei nimestään huolimatta sijaitse luonnonpuiston alueella, vaan puiston eteläraja myötäilee järven suohon rajoittuvaa pohjoisrantaa. Järven metsäisellä ja kallioisella etelärannalla on puolestaan runsaasti vapaa-ajan asutusta.
Vaskikarppinen

| Vaskikarppinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Seeprakalat Danionidae
Suku::  Amblypharyngodon
Laji::  mola
Kaksiosainen nimi
 Amblypharyngodon mola  Hamilton, 1822 
Synonyymit
 Cyprinus mola Hamilton, 1822  Leuciscus mola (Hamilton, 1822)  Leuciscus pellucidus McClelland, 1839  Amblypharyngodon pellucidus (McClelland, 1839)  Mola buchanani Blyth, 1860  Amblypharyngodon saranensis Chaudhuri, 1912  Amblypharyngodon gadigarhi Malhotra & Singh Dutta, 1975 
Katso myös
   Vaskikarppinen Wikispeciesissä   Vaskikarppinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaskikarppinen (Amblypharyngodon mola) on seeprakalojen heimoon (Danionidae) kuuluva eteläaasialainen kalalaji. Se on sukunsa Amblypharyngodon tyyppilaji.
Vaskikarppinen on makean veden kala, joka voi kasvaa enintään 20 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on pitkänomainen ja voimakkaasti litistynyt. Suomut ovat hyvin pieniä ja niitä on kalan kylkiviivassa 66 kappaletta rivissä. Silmät ovat suhteellisen suuret. Alaleuka on huomattavasti yläleukaa pidempi. Vatsa on pyöreä. Vaskikarppista tavataan Indusjoen valuma-alueella Intian, Nepalin, Pakistanin ja Bangladeshin valtioissa. Vahvistamattomia havaintoja lajista on myös Chindwin-joen valuma-alueelta Koillis-Intiasta ja Myanmarista.. Se saavuttaa sukukypsyyden noin kuuden senttimetrin mittaisena. Intiassa Länsi-Bengalin osavaltiossa on tutkimuksessa havaittu vaskikarppisen sukupuolten määräsuhteen olevan koiraille noin 1:3.
Vaskikarppinen on tärkeä ruokakala Intian niemimaan alueella.  Maailman ruokapalkinnon (2021) voittanut Shakuntala Thilsted havaitsi Bangladeshissa ja Tanskassa tekemissään tutkimuksissa kalan sisältävän erityisen runsaasti A-vitamiinia. Koska vitamiini on tärkeä esimerkiksi näön kehitykselle, hän kannusti äitejä ja pieniä lapsia syömään näitä pikkukaloja.
Turtiainen

Turtiainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aino Turtiainen-Visala (s. 1960), Fazerin konserttitoimiston toimitusjohtaja
Ano Turtiainen (s. 1967), voimanostaja, yrittäjä ja poliitikko, Valta kuuluu kansalle -puolueen perustaja
Arvo Turtiainen (1904–1980), kirjailija
Eino M. Turtiainen (1920–1983), runoilija
Jaakko Turtiainen (s. 1991), jääkiekkoilija
Maarit Turtiainen (s. 1957), ruotsinsuomalainen kirjailija ja toimittaja.
Pertti Turtiainen (s. 1946), Vasemmistoliiton ent. kansanedustaja
Toivo Turtiainen (1883–1920), apulaisjohtaja ja SDP:n kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tunturihiirenporras

| Tunturihiirenporras |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Polypodiopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Hiirenporraskasvit Athyriaceae
Suku::  Hiirenportaat Athyrium
Laji::  distentifolium
Kaksiosainen nimi
 Athyrium distentifolium  Tausch ex Opiz 
Synonyymit
 Athyrium alpestre (Hoppe) Rylands ex T.Moore  Pseudathyrium alpestre (Hoppe) Newman 
Katso myös
   Tunturihiirenporras Wikispeciesissä   Tunturihiirenporras Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturihiirenporras (Athyrium distentifolium tai Pseudathyrium alpestre) on lähinnä vuoristoalueilla kasvava saniainen.