stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wivi Lönn
Elämä > Ura > Uran alku

Lönn oli taloudellisten syiden takia aloittanut entisen opettajansa Onni Tarjanteen toimistossa jo ennen valmistumistaan. Tarjanteen toimistossa hän osallistui Kansallisteatterin piirtämiseen. Valmistuttuaan Lönn työskenteli yli vuoden, heinäkuulta 1896 lokakuulle 1897, arkkitehtuurin pääopettajan Gustaf Nyströmin toimistossa. Nyström tuki Lönnin uraa ja antoi tälle myös vastuullisia tehtäviä.
Lönn työskenteli Nyströmin toimistossa, kun hän sai entiseltä koulultaan Tampereen suomalaiselta tyttökoululta kutsun tulla suunnittelemaan oppilaitoksen uuden rakennuksen. Koululle oli päätetty rakentaa uudisrakennus, jonka suunnittelijaksi Lönn haluttiin. Tilaustyön ansiosta Lönn päätti perustaa Tampereelle oman toimiston. Hänestä tuli siten Suomen ensimmäinen itsenäisesti työskennellyt naisarkkitehti. Lönnin uran päätuotanto sijoittuu 1900-luvun alkuun, ja töitä oli niin paljon, että hän joutui palkkaamaan avustajia, joista monet olivat naisia, muun muassa piirtäjänä toiminut arkkitehti Hilja Gestrin. Lönnillä oli enimmillään kuusi työntekijää. Lönn vaati alaisiltaan paljon ja tarkisti aina iltaisin näiden tekemät työt. Luovan suunnittelutyön Lönn teki aina itse.
Lönn haki tyttökoulun tilauksen vuoksi apurahaa opintomatkaa varten. Nyströmin suosituksesta Lönnille myönnettiin apuraha, jonka turvin hän pystyi tekemään laajan opintomatkan Eurooppaan. Nyström oli todennut Konkordia-liitolle kirjoittamassaan suosituskirjeessä Lönnillä olevan hyvät edellytykset arkkitehdin uralle. Lönn halusi paneutua tyttökoulun tehtävään huolellisesti, ja kesällä 1898 tehdyn matkan pääkohde oli Skotlanti, joka tunnettiin Pohjoismaissa graniittiarkkitehtuuristaan. Lönn vaikuttui brittiläisestä koulusuunnittelusta ja alkoi suunnittelussaan soveltaa periaatetta, jossa koulun tilat ryhmiteltiin avointen hallien ympärille. Tampereen tyttökoulu edustaakin aiemmasta poikkeavaa suomalaista kouluarkkitehtuuria. Lönn suunnitteli luokkahuoneet hallitilojen ympärille ja sisäänkäynnille avaran tilan ulkovaatteita varten. Itse rakennuksessa oli nähtävissä suomalaisen arkkitehtuurin muutosvaihe. Rakennuksen pääovi oli ollut vielä piirustuksissa goottilainen kevytrakenteinen pariovi, mutta siitä muodostui kuitenkin kansallisromanttinen painava tammiovi.
Elämä > Ura > Jyväskylän-aika

Lönn muutti vuonna 1911 Tampereelta Jyväskylään Seminaarinmäelle itselleen suunnittelemaansa huvilaan. Lönnillä oli ilmeisesti useita syitä muuttaa Jyväskylään. Hän on itse maininnut muun muassa paenneensa Tampereelta kiirettä ja puhelinta. Lönnin työmäärä Tampereella oli niin valtava, että varsinaisiin suunnittelutöihin hän oli pystynyt keskittymään lähinnä viikonloppuisin ja öisin. Hänen veljensä Ville ja Emil asuivat myös jo ennestään kaupungissa. Lisäksi on väitetty, että Lönn olisi kyllästynyt Tampereella mieskollegoiden esittämään kritiikkiin.
Lönnin Jyväskylän-toimisto oli pienempi kuin Tampereella. Hänellä oli sielläkin apunaan vähintään yksi rakennusmestari ja osan aikaa insinöörikin. Lönn oli jo ennen muuttoaan suunnitellut Jyväskylään joitakin rakennuksia. Ensimmäinen niistä oli vuonna 1904 valmistunut Kuokkalan kartano. Veljelleen Villelle Lönn suunnitteli 1908 Juomatehtaan isännöitsijän talon, toimitusjohtaja I. W. Pesoniuksen talon vuonna 1910 ja kauppias E. F. Nousiaisen talon vuonna 1911. Lönn suunnitteli vuonna 1912 neljä huvilaa. Kaksi niistä oli Jyväskylän seminaarin lehtorille Kaarle Oksalalle, yksi tohtori Martti Airilalle ja yksi Emil-veljelle. Lisäksi Lönn piirsi 1913 kaupunginkamreerin Anton Heinosen talon ja vuonna 1914 maanmittausinsinööri J. F. Karpion talon. Nämä kaikki sijoittuivat Seminaarinmäelle, ja Lönn saattoikin sanoa suunnitelleensa ”melkein kokonaisen kaupunginosan”.
Asuintalojen lisäksi Lönn suunnitteli Jyväskylään muitakin rakennuksia. Kaupunki oli tilannut jo vuonna 1912 uuden kansakoulun rakennuksen. Pelastusarmeijan uuden rakennuksen ja uimalaitoksen Lönn suunnitteli vuonna 1914 ja postitalon lisärakennuksen vuonna 1915. Lönn jatkoi Jyväskylässä myös koulurakennusten suunnittelua. Naantalin kasvatusopillinen käsityö- ja talouskoulu rakennettiin 1911, Jyväskylän kansakoulu 1912, Rauman yhteislyseo 1912, Lappeenrannan kansakoulu 1912–1913, Kristiinan Suomalainen yhteiskoulu 1913/1915. Vuonna 1914 Lönn piirsi valmiiksi Rovaniemen yhteiskoulun, Säynätsalon kansakoulun ja Jämsän kansanopiston suunnitelmat. Keski-Pohjanmaan kansanopiston ja Nuolialan koulun suunnitelmat valmistuivat vuonna 1917.
Jyväskylässä Lönn ystävystyi pari vuotta nuoremman Hanna Parviaisen kanssa, jonka isä Johan Parviainen oli perustanut 1897 sahan Säynätsaloon. Lönnin ja Parviaisen ystävyyssuhde oli läheinen, ja he muun muassa matkustelivat paljon yhdessä ympäri Eurooppaa. Heillä oli huoneisto Pariisissa.
Elämä > Ura > Muutto Helsinkiin ja uran hiipuminen

Lönnin uran aktiivinen vaihe kesti jonkin verran yli 15 vuotta. Hän keskittyi 1920-luvullakin enää muutamiin suuriin tilaustöihin ja kieltäytyi useista tarjouksista Parviaisen kanssa tekemiensä matkojen takia. Lönnin äidin mielestä ystävyys Parviaiseen verotti uraa arkkitehtinä. Äidin kehotuksesta Lönn oli ostanut vuonna 1919 Helsingin Kulosaaresta talon, johon oli muuttanut. Se ei kuitenkaan lopettanut Lönnin ja Parviaisen ystävyyttä, sillä Parviainen rakennutti seuraavana vuonna itselleen talon viereiselle tontille.
Lönn suunnitteli Hanna Parviaisen aloitteesta 1920-luvulla Parviaisen teollisuusyhtiölle työväenasuntotyyppejä, lastentarhan, vanhainkodin ja sairaalan. Hän myös kaavoitti saaren työntekijöiden omakotitaloja varten. Teollisuusyhtiön talouden romahdettua 1930-luvun alussa osa Lönnin suunnitelmista ei toteutunut. Lönn tutustui Parviaisen kautta muihinkin teollisuussukuihin, kuten Serlachiuksiin ja Schaumaneihin. Konttorirakennusten ohella hänen teollisuustöitään ovat G. A. Serlachius Oy:lle, Kankaan paperitehtaille ja Tikkakosken tehtaille rakennetut virka-asunnot. Lönnin suurin teollisuuslaitostoimeksianto oli Tampereen verkatehtaan uusi varastorakennus sekä muutamien muiden rakennusten muutostyöt. Verkatehdas oli monimuotoinen ja laaja projekti, sillä pelkästään makasiini oli noin 70 metriä pitkä. Sen lisäksi Lönn laajensi muun muassa Theodor Höijerin piirtämää konttorirakennusta. Verkatehtaan rakennukset olivat 1970-luvulla Tampereella pitkällisten kiistojen kohteena, ja vuonna 1977 suurin osa rakennuksista päätettiin purkaa.
Lönn muutti vuonna 1927 NNKY:n taloon Helsingin Pohjoiselle Rautatienkadulle. Parviainen oli lahjoittanut talon rakennusrahastoon kymmenen miljoonaa markkaa, ja Lönn teki piirustukset Aili Ahteen kanssa. Parviaisen tekemän lahjoituksen ansiosta Lönnille ja Parviaiselle oli talosta varattu huoneisto. Parviaisen kuoleman jälkeen Lönn asui rakennuksessa yksin kuolemaansa asti.
Lönn vetäytyi 1930-luvun alussa käytännössä kokonaan arkkitehdin tehtävistä. Hänen viimeinen merkittävä työnsä oli vuoden 1944 Sodankylän observatorio. Lönn oli observatorion johtajan Eyvind Sucksdorffin täti. Lönn suunnitteli hänelle ilmaiseksi observatorion päärakennuksen. Suunnitelmat unohtuivat muutamaksi vuodeksi, ja rakennus valmistui vasta vuonna 1950.
Lönnin luopuminen urasta sijoittui aikaan, jolloin rakennustyyli vaihtui 1920-luvun klassismista funktionalismiin. Lönn on itse sanonut, että uudet tyylisuunnat ja erityisesti uudet rakennusmateriaalit olivat ajaneet hänen ohitseen. Tästä syystä hän oli katsonut viisaimmaksi lopettaa. Uran päätyttyä Lönn seurasi edelleen aktiivisesti arkkitehtuurin suuntauksia ja rakentamista.
Lönn kuoli 94-vuotiaana Helsingissä. Hänet haudattiin kotikaupunkinsa Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.
Yksityiselämä ja persoona

Lönn ei mennyt koskaan naimisiin eikä saanut lapsia. Hän ei kuitenkaan asunut kuin tilapäisesti yksin ennen äitinsä kuolemaa vuonna 1924. Äiti Mathilda Lönn vastasi pitkään tyttärensä taloudenpidosta. Mathilda ja Wivi Lönn asuivat yhdessä Tampereella, Jyväskylässä ja Helsingissä. Heidän suhteensa oli lämmin, ja Mathilda-äiti kannusti tytärtään urallaan. Lönnien kanssa asui myös palvelija Hilda Myllymäki.
Lönn eli pitkään yhdessä Hanna Parviaisen kanssa. He muun muassa matkustelivat ja asuivat yhdessä. Koska heidän kirjeenvaihtonsa on tuhottu, ei voida tietää, onko kyseessä ollut ystävyys- vai rakkaussuhde – todennäköisesti kuitenkin jälkimmäinen.
Lönn ei pitänyt puheiden pitämisestä eikä huomiosta, ja siksi häntä on välillä luonnehdittu ujoksi ja syrjäänvetäytyväksi. Sukulaisten mukaan Lönn oli vaatimaton, ystävällinen ja hienotunteinen, ja yksityishenkilönä häntä pidettiin sosiaalisena ja vieraanvaraisena. Hänellä olikin laaja ystävä- ja tuttavapiiri. Arkkitehtinä hän oli itsenäinen, määrätietoinen, sisukas ja luotti omiin kykyihinsä. Hän rakasti arkkitehtuuria ja uppoutui toisinaan työhönsä unohtaen syödä. Lönn keskittyi työhönsä niin kokonaisvaltaisesti, ettei hänellä juuri ollut harrastuksia. Hän hoiti kuitenkin puutarhaa, matkusteli sekä keräsi taidetta ja taide-esineitä.
Lönnin ainoa työn kanssa kilpaillut harrastus oli matkustelu. Varhaisista matkoista monet olivat lyhyitä ja suuntautuivat yhteen tai kahteen kaupunkiin, mutta myöhemmin hän teki jopa kolmen kuukauden mittaisia matkoja. Matkoihin liittyi kuitenkin usein myös työaspekti, sillä hän perehtyi arkkitehtuurikohteisiin myös työn kannalta. Lönnin matkakumppanina ennen ensimmäistä maailmansotaa oli usein häntä tyttökoulussa opettanut Aina Lindell. Myös opiskelutoveri Stina Östman-Beutinger oli vakituinen matkaseuralainen, ja Armas Lindgrenin kanssa Lönn teki erityisesti työhön liittyviä matkoja. Hanna Parviaisen kanssa Lönn teki vuoden 1921 jälkeen ainakin 14 Euroopan-matkaa. Lönn asui matkoillaan muun muassa Östman-Beutingerin luona Saksassa sekä perheystävä ja diplomaatti Pontus Artin luona Moskovassa.
Vuonna 1902 Lönn aiheutti pahennusta Joutsassa, kun hän ajoi polkupyörällä housupuvussa. Pitäjän pappi oli saarnassaan kuvannut näkyä: ”Nyt on synti tullut tähänkin pitäjään, sillä nainen ajaa polkupyörällä housuihin puettuna”
Tunnustukset ja merkitys

Naisarkkitehtien yhdistys Architecta kutsui Lönnin kunniajäsenekseen vuonna 1952, ja vuonna 1957 hän sai yhdistyksen ansiomerkin. Lönnin 85-vuotispäivän kunniaksi lyödyn kunniamerkin suunnitteli kuvanveistäjä Aarre Aaltonen tyttärensä, arkkitehti Liina-Kristiina Aaltosen avustamana. Lönn sai 1959 professorin arvonimen.
Tampereelle Aleksanterin koulun seinään kiinnitettiin 1986 Lönnin muistolaatta. Kuvanveistäjä Mauno Kivioja suunnitteli laatan Aaltosten muotoileman kunniamerkin pohjalta. Helsingissä paljastettiin vuonna 2006 Hotelli Helkan seinään kiinnitetty muistolaatta. Architectan järjestämän suunnittelukilpailun voitti arkkitehtiopiskelija Roni Koski-Tuuri.
Wivi Lönnin mukaan on nimetty monia kohteita. Tampereella ja Savonlinnassa on hänen nimeään kantavia saleja, ja Tampereen Lions Club -järjestö on nimetty hänen mukaansa. Jyväskylässä on lisäksi Wivi Lönnin katu. Tampereen kadunnimitoimikunta päätti joulukuussa 2020 nimetä osan Pyynikin kirkkopuistosta Wivi Lönnin puistoksi.
Lönn kuului 1800-luvun lopulla pioneerisukupolven naisiin, jotka hakeutuivat erikoiskoulutukseen. Hän oli ensimmäinen omaa arkkitehtitoimistoa johtanut nainen. Hän jäi kuitenkin ajalleen poikkeukselliseksi henkilöksi, sillä suurin osa naisarkkitehdeistä työskenteli vielä pitkään joko miestensä toimistoissa tai valtion rakennushallinnossa. Lönn oli kuitenkin pitkään rakentamisen kirjoitetussa historiassa melko tuntematon hahmo. Hänen elämäntyötään oli alettu arvostaa jo 1950- ja 1960-luvulla erilaisten palkintojen ja arvonimien osalta, mutta taidehistorian tutkimus kiinnostui hänestä vasta 1980-luvulla. Sen jälkeen Lönniä on alettu nostaa esiin eurooppalaisena arkkitehtuurin naispioneerina. Suomessa naiset nousivat itsenäisiksi suunnittelijoiksi paljon aiemmin kuin muissa Euroopan maissa.
Tyyli ja tekniikka

Lönnin tyyli oli ajalleen tyypillistä, eikä se juuri poikennut muiden johtavien arkkitehtien tyylistä. Hän seurasi myös läheltä monien muiden suomalaisten arkkitehtien tuotantoa. Hän oli Gustaf Nyströmin oppilas ja alainen ja työskenteli jonkin aikaa Onni Tarjanteen ja Lars Sonckin kanssa. Lönnin omaan tyyliin vaikutti selvästi myös hänen ystävyyssuhteensa Armas Lindgreniin.
Lönnin päätyöt syntyivät 1900-luvun alkukymmenillä, jolloin jugend oli vallitseva tyyli. Lönn edusti kuitenkin enemmän kansainvälistä kuin kansallisromanttista tyyliä ja toisaalta pikemminkin käytännöllistä kuin erityisen omaperäistä. Varhaiskauden julkisissa rakennuksissa on selkeitä romantiikan piirteitä. Hän siirtyi hiljalleen rationaalisempaan suuntaan, ja 1900-luvun alun ihanteista hän irrottautui viimeistään Armas Lindgrenin kanssa tekemissään yhteissuunnitelmissa. Lönnin suunnittelemissa julkisivuissa oli vain vähän koristeita, ja ne olivat edellisiin tyyleihin verrattuna askeettisia. Lönnin suunnittelemia rakennuksia hallitsi usein mahtava torni, ja julkisivuissa saattoi olla arkkitehtuuria keventäneitä koristepäätyjä.
Lönnin vahvuutena voidaan pitää taidokkaita pohjaratkaisuja, joiden ansiosta hän voitti useita kilpailuja. Lönn toteutti annetut tehtävät mielellään mahdollisimman käytännöllisellä ja yksinkertaisella tavalla. Hän säästi taitavasti rakennuskuutioita ja kustannuksia ja oli taloudellisuutensa ansiosta monien tilaajien suosiossa. Taitavuus tilaratkaisuissa näkyi erityisesti valoisissa ja vapaissa pohjakaavoissa. Lönn osasi sijoittaa rakennukset maastoon. Hän hyödynsi tonttien tarjoamat mahdollisuudet ja sijoitti huoneet valon mukaan.
Lönn pyrki materiaaleissaan aitouteen. Hän jätti usein siksi luonnonkiven, puun ja puhtaaksimuurauksen näkyviin. Rapattuja pintoja hän ei juuri käyttänyt.
Lönn oli koulussa matemaattisesti lahjakas ja taitava piirtäjä. Hän suoritti uransa aikana usein lujuuslaskelmat itse. Hän laski itse esimerkiksi kattotuolien, palkkien ja kupolien rakenteet. Hän hoiti myös rakennustyömaidensa valvonnan. Piirustuksissa Lönn käytti usein jo luonnosvaiheissa viivoitinta ja merkitsi piirustuksiin tarkat mitat. Perspektiivipiirustuksia hän teki vain kilpailutöihin.
Tuotanto

Lönnin koko tuotannosta ei ole olemassa täydellistä luetteloa. Suomen arkkitehtuurimuseossa on huomattavasti Lönnin eri aikoina tekemiään piirustuksia, mutta nekään eivät kata hänen koko uraansa. Lisäksi osassa ei ole päiväystä, eikä kaikkia suunnitelmia ole edes tunnistettu.
Lönnin tuotannon painotus on erityisesti kouluissa sekä lasten ja vanhusten hoitoon tarkoitetuissa rakennuksissa. Keskeisimmässä asemassa olivat koulut, joihin kuului myös tavallisista kouluista poikkeavia talouskouluja ja kansanopistoja. Koulut olivat yksityistalojen jälkeen Lönnin tuotannon yleisin talotyyppi. Kirkkorakennuksia Lönn ei saanut suunniteltavakseen kuin muutamia. Pispalan rukoushuoneen lisäksi hänen suunnitelmiinsa kuuluvat pari pappilaa ja toteutumaton Amurin rukoushuone. Ainoa merkittävä pankki- tai liikerakennus oli vuonna 1911 suunniteltu Oulun säästöpankin rakennus (nyk. tiloissa Säästöpankki Optia). Tämän lisäksi hän suunnitteli muutamia maaseutupankkeja ja apteekkeja. Teollisuuslaitoksille Lönn sen sijaan suunnitteli 1910–1920-luvuilla useita rakennuksia.
Tuotanto > Toteutumattomia suunnitelmia

| Rakennus | Suunniteltu | Paikkakunta | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Kansankirjastotalo | 1902 | Oulu |  |
| Vapaapalokunnan rakennus | 1908 | Tampere | kilpailuvoitto |
| Tallinnan virolainen tyttökoulu | 1909 | Tallinna |  |
| Kauppakuja | 1913 | Helsinki | kilpailuvoitto (2. palkinto) Armas Lindgrenin ja Bertel Liljequistin kanssa |
| Parviaisen tehtaat Oy:n johtajan asunto | 1926 | Säynätsalo |  |
Tuotanto > Kuvia Lönnin suunnittelemista rakennuksista

Tampereen suomalainen tyttökoulu, 1902.
Aleksanterin kansakoulu, Tampere, 1904.
Kuokkalan kartano, Jyväskylä, 1904.
Ebeneser-lastentarhanopettajain seminaari, Helsinki, 1908.
Pispalan rukoushuone, Tampere, 1908 (paloi 1968).
Sortavalan diakonissalaitos, 1908 (paloi 2018).
Yksityiskohta Turun Ruotsalaisesta yhteiskoulusta, 1909.
Kaukajärven kartano, Tampere, 1909 (purettu 1975).
Sakala-korporaation talo, Tartto, Viro (yhdessä Armas Lindgrenin kanssa), 1911.
Säästöpankki- ja asuintalo, Oulu, 1911.
Joensuun vapaaopisto, entinen yhteiskoulu, 1912.
Uusi ylioppilastalo, Helsinki (yhdessä Armas Lindgrenin kanssa), 1912.
Lapinniemen tehtaan isännöitsijän talo, Tampere, 1912.
Estonia-teatteri, Tallinna, Viro (yhdessä Armas Lindgrenin kanssa), 1913.
Villa Koli, Espoo, 1915.
Seminaarinmäen viljamakasiini, Jyväskylä (muutostyö 1851 valmistuneesta viljamakasiinista kirjastoksi), 1916.
Säynätsalon vanhainkoti ja sairaala, Jyväskylä, 1926.
NNKY:n talo, nykyinen Hotelli Helka, Helsinki (yhdessä Aili-Salli Ahde-Kjäldmanin kanssa), 1928.
NNKY:n talo, nykyinen Hotelli Hospitz, Savonlinna, 1933.
Kirjallisuutta

Jäppinen, Jussi: Wivi Lönn : muistojen albumi.  Jyväskylä:  Kauko Sorjosen säätiö, 2021.  ISBN 978-952-68170-6-4
Markkanen, Kristiina & Virtanen, Leena: Wivi & Hanna : arkkitehdin ja kauppaneuvoksen yhteiset vuodet.  Jyväskylä:  Atena, 2021.  ISBN 978-952-300-840-3
Kummala, Petteri (toim.): Wivi Lönn 1872–1966 Arkkitehti. Helsinki: Parvs, 2022. ISBN 978-952-7441-11-4
Aiheesta muualla

(
tiedot
)
Audiotiedosto luotu 19. tammikuuta 2020 eikä tiedosto sisällä myöhemmin tehtyjä muutoksia. (Kuunteluohjeet)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wivi Lönn Wikimedia Commonsissa
Wivi Lönn. Suomen arkkitehtuurimuseo.
Wivi Lönn. Oulun kirjasto.
Wivi Lönnin raitti Tampereella.
Lönn, Wivi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  EUTA  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Wivi Lönn (takana oikealla) arkkitehti­opiskelijoiden kanssa. Eturivissä Torsten Montell, Eliel Saarinen ja Armas Lindgren. Takana Lönnin vieressä Albertina Östman.
Lönn suunnitteli moniin rakennuksiin hallitsevan tornin. Tampereen keskuspaloaseman letkunkuivatustornin huipulla on alkujaan vartiopaikkana toiminut parveke.
Wivi Lönn toimistossaan noin vuonna 1918.
Lönn suunnitteli Jyväskylän Seminaarinmäelle lähes kokonaisen kaupunginosan. Jyväskylän juomatehtaalle hän piirsi punatiilisen tehdasrakennuksen ja kivestä ja puusta rakennetun asuin- ja konttorirakennuksen.
Lönn matkusteli paljon. Osa hänen matkoistaan oli työmatkoja, ja esimerkiksi Tampereen kauppaoppilaitosta varten hän sai todennäköisesti vaikutteita Tanskan tiiliarkkitehtuurista.
noicon
Puhuttu Wikipedia
Mikaela Sundström

Mikaela Strömberg (s. 1971 Lapinjärvi) on suomenruotsalainen  juristi ja kirjailija. Hän on työskennellyt lasten tv-ohjelmien parissa (Buu-klubben) ja tehnyt näytelmien käsikirjoituksia. Strömbergin kirja Dessa himlar kring oss städs oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1999.
Teoksia

Dessa himlar kring oss städs. Söderströms, Helsingfors 1999, ilmestynyt suomeksi Katriina Savolaisen kääntämänä nimellä Alati taivaat. Tammi 2000
Linnéa och änglarna text Mikaela Sundström ; bild Linda Bondestam. Söderströms, Helsingfors 2003, ilmestynyt suomeksi Marja Kyrön kääntämänä nimellä Linnea ja Äiti Enkeli. Tammi 2003
Till alla hästar och till vissa flickor : roman. Söderströms, Helsingfors 2004
Min bror Lev ;  text Mikaela Sundström ; bild Linda Bondestam. Söderströms, Helsingfors 2007, ilmestynyt suomeksi Hannele Huovin kääntämänä nimellä Veljeni Leevi. Tammi 2007
De vackra kusinerna : roman. Söderströms, Helsingfors 2008
Palkinnot

Akateemisen suosituin esikoisteos 1999
Svenska Litteratursällskapet, Akademens debutantpris 2000
Stokesin lause

Stokesin lause.
Stokesin lause yhdistää suljetun polkuintegraalin sekä polun rajaaman avoimen pinnan pintaintegraalin
missä:
\mathbf {F}  on vektorikenttä
\nabla \times \mathbf {F}  on vektorikentän  \mathbf {F}  roottori
S on avoin pinta euklidisessa kolmiulotteisessa avaruudessa
C on suljettu polku, joka rajaa avoimen pinnan S
Polkuintegraali lasketaan polkua vastapäivään, kun sitä katsotaan pinnan ulkopuolelta.
Stokesin lause voidaan esittää myös differentiaalimuodossa
missä F1, F2 ja F3 ovat F:n komponentteja karteesisessa koordinaatistossa.
Historia

Stokesin lause on saanut nimensä irlantilaisen Sir George Stokesin (1819–1903) mukaan. Stokesin lauseen kuitenkin keksi skotlantilainen Sir William Thomson (1824–1907, tunnetaan paremmin nimellä lordi Kelvin). Stokes sai lauseen Thomsonin kirjeesta vuonna 1850 ja pyysi oppilaitaan Cambridgen yliopistolla todistamaan sen oikeaksi vuonna 1854, lauseen todistaminen oli kahdeksas tehtävä vuosittaisessa Smith's Prize -kokeessa. James Clerk Maxwell ratkaisi tehtävän ensimmäisenä. Ensimmäisenä lauseen todistuksen julkaisi Hermann Hankel vuonna 1861 teoksessaan "Nesteiden liikkeen yleisestä teoriasta".
Kirjallisuutta

Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.
Aiheesta muualla

Mathworld. Stokes' Theorem
Mathworld. Curl Theorem
Nordel

Nordelista tuli vuonna 2009 ENTSO-E:n ryhmä RG Nordic.
Nordel oli vuosina 1963–2009 toiminut pohjoismaisten kantaverkkoyhtiöiden yhteistyöjärjestö. Nordelin järjestelmään kuuluivat kaikkien Pohjoismaiden kantaverkot ja niiden väliset yhteydet. Islanti toimi järjestössä täysivaltaisena jäsenenä, mutta sen oma kantaverkko toimi itsenäisenä alijärjestelmänä ilman yhteyttä yhteiskäyttöverkkoon. Pohjoismaisen yhteiskäyttöverkon muodostavat Suomen, Ruotsin (Gotlantia lukuun ottamatta), Norjan ja Itä-Tanskan verkot, jotka toimivat samalla taajuudella. Läntisen Tanskan verkko ja Gotlannin verkko liittyvät siihen suurjännitetasavirranjohdoin.
Nordel lopetettiin 1.7.2009 ja sen toiminnot ja vastuut on siirretty uudelle eurooppalaiselle yhteistyöjärjestölle ENTSO-E:lle.
Kantaverkkoyhtiöt

Energinet (Tanska)
Fingrid Oyj (Suomi)
Landsnet hf (Islanti)
Statnett SF (Norja)
Svenska kraftnät (Ruotsi)
Aiheesta muualla

Nordel
Energinet.dk (Arkistoitu – Internet Archive)
Fingrid Oyj
Landsnet hf
Statnett SF
Svenska Kraftnät
Osamäärätesti

Osamäärätesti tai suhdetesti on tapa tutkia reaali- tai kompleksitermisten sarjojen  \sum _{n=1}^{\infty }a_{n} suppenemista. Testin julkaisi Jean le Rond d'Alembert ja se tunnetaankin joskus nimellä d'Alembertin osamäärätesti. Testiä varten lasketaan sarjan kahden peräkkäisen termin itseisarvon raja-arvo indeksin n lähestyessä ääretöntä ja merkitään saatua raja-arvoa kirjaimella L. Matemaattisesti ilmaistuna
Saatua raja-arvoa tulkitaan seuraavasti:
jos  L<1\!, niin sarja suppenee.
jos  L>1\!, niin sarja hajaantuu.
jos  L=1\!, niin sarjan suppenemisesta ei voida sanoa mitään osamäärätestin perusteella.
Esimerkkejä > Suppeneva

Tutkitaan sarjan
suppenemista. Lasketaan sarjan kahden peräkkäisen termin itseisarvon raja-arvo
Koska raja-arvo  L={\frac {1}{e}} on pienempi kuin 1, niin sarja suppenee.
Esimerkkejä > Hajaantuva

Tutkitaan sarjan
suppenemista. Osamäärätestin mukaisesti lasketaan
Koska  L=e\approx 2{,}718\dots  on suurempi kuin 1, niin sarja hajaantuu.
Esimerkkejä > Testi ei kerro suppenemisesta

Jos sarjan raja-arvo L on tasan 1 eli
niin osamäärätestillä ei voida selvittää sen suppenemista.
Esimerkiksi sarja
hajaantuu, mutta
Sarja
puolestaan suppenee itseisesti, mutta
Sarja
suppenee ehdollisesti, mutta
Kirjallisuutta

Knopp, Konrad, "Infinite Sequences and Series", Dover publications, Inc., New York, 1956. (§ 3.3, 5.4) ISBN 0-486-60153-6
Whittaker, E. T., and Watson, G. N., A Course in Modern Analysis, fourth edition, Cambridge University Press, 1963. (§ 2.36, 2.37) ISBN 0-521-58807-3