Eremitaaši
Historia

Talvipalatsi rakennettiin vuosina 1754–1762 arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrellin piirustusten mukaan Pietari Suuren tyttärelle keisarinna Elisabetille. Keisariperheet käyttivät Talvipalatsia 150 vuoden ajan asuin- ja edustuspalatsina. Palatsin koristeellinen julkisivu on arkkitehti Rastrellin ajalta. Sisustusta on muutettu useita kertoja, esimerkiksi vuoden 1837 tulipalon jälkeen.
Eremitaašiin alettiin kerätä taidetta vuonna 1764, kun suurlähettiläs, ruhtinas Vladimir Sergejevitš Dolgorukov sai Katariina Suurelta toimeksiannon ostaa Berliinistä taidekauppias Johann Ernst Gotzkowskyltä 225 taulua hollantilaisilta ja flaamilaisilta taiteilijoilta kuten Frans Halsin Hansikasta pitelevän nuoren miehen muotokuva, Dirk van Baburen, Hendrik van Balen vanhempi (n. 1573/1575–1632), Rembrandt van Rijnin Danaë, Jan Steen, Gerrit van Honthorst, Jacob Jordaens, Hendrik Goltzius, Peter Paul Rubens ja Antoon van Dyck, jotka oli aiemmin koottu Preussin kuningas Fredrik Suurelle. Tauluja varten rakennettiin vuosina 1764–1775 Pieni Eremitaaši, jonka keskeinen sali on Paviljonkisali.
Pieneen Eremitaašiin hankittiin vuonna 1769 saksilaisen kreivi Heinrich von Brühlin jälkeläisiltä 600 taulun kokoelma sekä vuonna 1772 paroni Pierre Crozat'n 400 taulun kokoelma. Näihin kuuluivat muun muassa Rembrandtin, Peter Paul Rubensin, Antoon van Dyckin, Giambattista Pittonin, Claude Lorrainen, Antoine Watteaun ja Nicolas Poussinin kuuluisia töitä sekä Rafaelin Pyhä perhe, Tizianin Danaë ja kultasade ja Pako Egyptistä sekä Giorgionen Juudit.
1800-luvulla Eremitaašiin tuotiin uusia arkeologisia löytöjä ja muun muassa skyyttien kultaesineitä. Eremitaaši avattiin yleisölle vuonna 1863. Kokoelmiin ostettiin täydennyksiä vuoteen 1917 asti.
Aleksanteri I:n ja Nikolai I:n hallituskauden aikana ei ostettu vain kokoelmia, vaan myös yksittäisiä teoksia taiteilijoilta, joiden teoksia ei vielä ollut Eremitaašissa. Roomassa markiisi Vincenzo Giustinianin kokoelmasta ostettiin Caravaggion Luutunsoittaja ja Pieter de Hoochin Nainen ja palvelija ostettiin Louvren johtaja, taidevälittäjä Dominique Vivant-Denonin kautta. Vuonna 1819 ostettiin Giorgionen Myrsky. Ranskan entinen keisarinna Joséphine de Beauharnais oli lahjoittanut Pariisissa Aleksanteri I:lle roomalaisen Gonzaga-kameen, ja tämän kuoleman jälkeen hankittiin Malmaisonin palatsin koko galleria, joka oli sotasaalista pääasiassa Hesse-Kasselin ruhtinassuvulta. Toinen virstanpylväs museolle oli englantilaisen pankkiiri Coesveltin espanjalaisten maalausten kokoelman hankinta Amsterdamista vuonna 1814-1815, jossa on 1500-1600 -lukujen teoksia Francisco de Zurbaránilta, Francisco Ribalta, Juan Pantoja de la Cruzilta, Antonio Peredalta ja Diego Velázquezilta.
Nikolai I, joka toteutti ajatuksen Eremitaašin muuttamisesta julkiseksi museoksi, antoi merkittävän panoksen Eremitaašin taidegallerian täydentämiseen. Coesvelt-kokoelmasta ostettiin Rafaelin Alba Madonna ja Annibale Carraccin Kolme Mariaa Kristuksen haudalla. Vuonna 1845 diplomaatti Dmitri Tatištševin testamenttikokoelmasta saatiin Eremitaašiin Robert Campinin triptyykki Méroden alttaritaulu, Jan van Eyckin varhainen diptyykki ”Ristiinnaulitseminen" ja "Viimeinen tuomio” sekä muita vanhojen mestareiden teoksia. Samoihin aikoihin Alankomaiden Vilhelm II:n kokoelman huutokaupasta ostettiin Rogier van der Weydenin Apostoli Luukas maalaa Neitsyt Marian muotokuvaa, Jan van Eyckin Marian ilmestys, Sebastiano del Piombon Pietá ja Jan Gossaertin Ristiltäotto. Venetsiasta ostettiin italialaisten renessanssimestarien teoksia, kuten Tizianin Ristin kantaminen ja Palma Vecchion mestariteoksia. 1800-luvun jälkipuolella kokoelmien kasvu hidastui. Vuonna 1886 ostettiin Milanon herttua Antonio Littalta Leonardo da Vincin Madonna Litta ja vuonna 1870 Perugian kreivi Conestabilelta Rafaelin Madonna Conestabile, joka oli vuoteen 1880 asti keisarinna Maria Aleksandrovnan yksityishuoneissa Talvipalatsissa.