stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robin Rahm
Ura

Rahm on Sunne IK:n kasvatti. Hän torjui joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2005–2006, kun Sunne pelasi Ruotsin I-divisioonaa. Rahm oli kaudella 2006–2007 luukkuvahtina sarjatasoa ylempänä HockeyAllsvenskanissa pelanneessa Södertälje SK:ssa kahden ottelun verran. Kaudella 2007–2008 hän sai HockeyAllsvenskanista torjuntavastuuta, kun hän siirtyi kauden lopulla Boråsin maalinsuulle. Borås joutui kauden päätteeksi karsintasarjaan, mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa Rahmin toimiessa joukkueen ykkösmaalivahtina. Hän oli kauden ajan myös Elitserien-joukkue Frölundan kolmosmaalivahti. Rahmia ei merkitty kertaakaan joukkueen kokoonpanoon.
Kauden 2008–2009 Rahm torjui kokonaan Boråsissa. Hän teki huhtikuussa 2009 kaksivuotisen sopimuksen Färjestads BK:n kanssa. Rahm toimi lähtökohtaisesti kakkosmaalivahtina Henrik Karlssonille ja pelasi runkosarjassa 19 ottelua, mutta hän nousi pudotuspeleissä joukkueen ykkösmaalivahdiksi torjuen seitsemän ottelua.
Rahm jäi kiinni dopingin käytöstä 28. kesäkuuta 2010. Hänen A-näytteessään oli viitteitä anabolisista steroideista. Rahm myönsi käyttäneensä dopingia ja hän sai kahden vuoden pelikiellon. Kilpailukiellon jälkeen Rahm teki keväällä 2013 sopimuksen Allsvenskanin Örebrohon. Hän sai kuitenkin tämän jälkeen sopimustarjouksen Elitserienin Brynäsistä. Rahm väitti, että Örebrosta annettiin hänelle suullinen lupaus mahdollisuudesta siirtyä pääsarjaan, jos saisi sieltä sopimuksen. Asiasta nousi pieni kiista, sillä Örebro ei halunnut ensin päästää Rahmia, mutta joukkue taipui vapauttamaan hänet. Tämän jälkeen Rahm allekirjoitti sopimuksen Brynäsiin. Tammikuussa 2023 SM-liiga -joukkue Kalevan Pallo tiedotti Rahmin liittyvän joukkueeseen loppukauden kattavalla sopimuksella.
Ruskovatsamedestäjä

| Ruskovatsamedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Kaunomedestäjät Cinnyris
Laji::  bouvieri
Kaksiosainen nimi
 Cinnyris bouvieri  (Shelley, 1877) 
Synonyymit
 Nectarinia bouvieri 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskovatsamedestäjä (Cinnyris bouvieri) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Ruskovatsamedestäjää tavataan Afrikan keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rudy Winkler

Rudy Winkler (s. 6. joulukuuta 1994) on yhdysvaltalainen moukarinheittäjä. Hän sijoittui vuonna 2019 Pan-Amerikan kisoissa kahdeksanneksi ja Dohan MM-kilpailuissa 11:nneksi. MM-kilpailujen karsinnassa hän heitti ennätyksensä 77,06. Heinäkuussa 2020 Wallkillissa hän paransi ennätyksekseen 77,47 ja viikkoa myöhemmin 80,70. Huhtikuussa 2021 Eugenessa hän paransi ennätyksekseen 81,98. Kesäkuussa 2021 hän heitti 82,71 ja rikkoi Lance Dealin lähes 25 vuotta vanhan Yhdysvaltain ennätyksen 19 senttimetrillä. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 78,99. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli kahdeksas tuloksella 76,04.
Winkler on voittanut moukarinheiton Yhdysvaltain mestaruuden vuosina 2016, 2018, 2021 ja 2023.
Salomäki

Salomäki on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eemeli Salomäki (s. 1987), seiväshyppääjä
Hanna Salomäki, teologi ja yhteiskuntatieteilijä, Kirkon tutkimuskeskuksen johtaja
Jouko Salomäki (s. 1962), painija ja olympiavoittaja
Maarit Salomäki (s. 1968), malli
Matti Salomäki (s. 1968), Lapuan hiippakunnan piispa 2022–
Miikka Salomäki (s. 1993), jääkiekkoilija
Nelli Salomäki (s. 1997), jääkiekkoilija
Aki Yli-Salomäki (s. 1972), säveltäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ruuvikierre

Ruuvikierre on Jorma Napolan ensimmäisenä julkaistu salapoliisiromaani. Se ilmestyi vuonna 1962 sen voitettua samana vuonna WSOY:n järjestämän suuren salapoliisiromaanikilpailun. Teosta on myyty yli 20000 kappaletta.
Ruuvikierre sukeltaa päähenkilön, yksityisetsivä Jaakko Piiran mukana Helsingin alamaailmaan, tämän selvittäessa kadonneen merimiehen kohtaloa.
Ruuvijarru

Ruuvijarru on  rautatiekalustossa käytetty jarrutyyppi. Ruuvijarru toimii erilliseen telineeseen asennetun välityskoneiston avulla. Koneisto vaikuttaa kalustotyypistä riippuen 2 – 4 akseliin.
Ruuvijarrua käytetään nykyisin varsinaisena käyttöjarruna vain kapearaiteisilla museoradoilla, tavallisessa rautatieliikenteessä sen on syrjäyttänyt paineilmatoiminen jarru. Ruuvijarru vaatii yleensä erillisen käyttäjän, jollaisena museoliikenteessä toimii jarrumies.
Normaali- ja leveäraideradoilla ruuvijarrua käytetään kaluston seisontajarruna niin vetureissa kuin vaunuissakin.
Rääf i Finland

Rääf i Finland -suvun vaakuna
Rääf i Finland on Liedon Raukkalasta lähtöisin oleva vanha aatelissuku, joka on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle numerolla 58.
Ruskovanga

| Ruskovanga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vangat Vangidae
Suku::  Schetba
Laji::  rufa
Kaksiosainen nimi
 Schetba rufa  (Linnaeus, 1766) 
Alalajit
 S. r. occidentalis  S. r. rufa 
Katso myös
   Ruskovanga Wikispeciesissä   Ruskovanga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskovanga (Schetba rufa) on vangoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilla.
Koko ja ulkonäkö

Ruskovanga kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Ruskovangakoiraan pää ja rinta ovat mustat, mutta naaraan kurkku ja rinta ovat valkoiset. Lajin selkä, siivet ja pyrstö ovat punaruskeat. Linnun vatsa on valkoinen.
Levinneisyys ja elintavat

Ruskovangaa tavataan Madagaskarin länsi-, pohjois- ja itärannikolta. Lajin elinympäristöä ovat niin kuivat kuin sademetsätkin. Se liikkuu useimmiten yksin tai pareittain, mutta voi toisinaan liittyä myös sekaparviin. Ruskovangan ravintoa ovat hyönteisten lisäksi pienet selkärankaiset eläimet. Laji rakentaa pesän puuhun oksanhaaraan.
Rääkkylän kirkonkylä

| Rääkkylän kirkonkylä |
| --- | --- |
 Rääkkylän kirkonkylä
 Koordinaatit: 62.31268°N, 29.62606°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Karjala
Kunta:  Rääkkylä
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kirkonkylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,37 km2 km²
Väkiluku (2019):  542
 – Väestötiheys:  228,7 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2019 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rääkkylän kirkonkylä on kirkonkylä ja Rääkkylän kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan eteläosassa, Saimaaseen kuuluvan Pyhäselän etelärannalla.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Rääkkylän kirkonkylän pinta-ala oli 2,37 neliökilometriä ja väkiluku 542 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Stolbovan rauhan (1617) jälkeen Rääkkylään alkoi muuttaa savolaisia. Rääkkylän kylän tienoo on mainittu kirjallisissa lähteissä muodossa: Räckilä 1640, Kräckonwaara 1642, Kräckylä 1647, Krekylä 1651, Rääkynwara 1686. Nimet viittaavat lintujen ääntelyyn, vertaa rääkkyä, rääkyä. Toisinaan asiakirjoihin on merkitty kirjain k paikannimen alkuun. Tämä saattaa johtua siitä, että kirjuri on jäljitellyt sanan länsisuomalaista muotoa krääkkyä. Rääkkylän kirkonkylä sijaitsee mäellä, joka ilmeisesti on 1600-luvulla mainittu (K)rääkynvaara. Rääkkylän kantanimi on siten ollut Rääkynvaara tai Rääkkyvaara. Sanan loppuosa (vaara) on korvattu lä-johtimella, kun paikannimellä on haluttu viitata asutukseen.
Nykyisen kirkon tienoille rakennettiin rukoushuone 1680-luvulla. Rääkkylästä tuli Kiteen kappeli 1697, ja Kiteen papit kävivät toisinaan pitämässä jumalanpalveluksia.  Rapistuvan rakennuksen jälkeen uusi kirkko päätettiin rakentaa lähemmäs Kiteetä Oravilahteen; se valmistui 1739. Varsin pian kirkko lahosi ja seuraava kirkko rakennettiin Rääkkylään 1780-luvulla. Rääkkylä sai kappalaisen vuonna 1794. Puinen, 1200 istumapaikan Rääkkylän kirkko valmistui E. B. Lohrmannin suunnittelemana vuonna 1851. Itsenäinen seurakunta 1857.
Ryan Shannon

| Ryan Shannon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Darien, CT, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskus-/laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  ZSC Lions
Sarja:  NLA
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Cincinnati Mighty Ducks (AHL), Portland Pirates (AHL), Anaheim Ducks (NHL), Vancouver Canucks (NHL), Manitoba Moose (AHL), Binghamton Senators (AHL),  Ottawa Senators (NHL)   Tampa Bay Lightning (NHL)
Ryan Shannon (s. 2. maaliskuuta 1983 Darien, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Sveitsin pääsarjan ZSC Lionsiin. Hän on edustanut urallaan lisäksi NHL:n Anaheim Ducksia, Vancouver Canucksia, Ottawa Senatorsia ja Tampa Bay Lightningia. Kaudella 2006–2007 Shannon oli voittamassa Ducksissa Stanley Cupia.
Vuosipäivä

| Vuosipäivä Happoradio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 12. syyskuuta 2005 – 22. helmikuuta 2006
 Julkaistu: 26. huhtikuuta 2006
 Tuottaja(t): AH Haapasalo ja Aki Tykki
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.39
 Levy-yhtiö: SonyBMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 23.
Happoradion muut julkaisut
| Pienet ja keskisuuret elämät 2004 | Vuosipäivä 2006 | Kaunis minä 2008 |
Singlet albumilta Vuosipäivä
 ”Tavikset” Julkaistu: 2006  ”HC-sää” Julkaistu: 2006  ”Suru on” Julkaistu: 2006
Vuosipäivä on suomalaisen rockyhtye Happoradion kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23. Vuosipäivä-albumista lähtien Aki Tykki ja AH Haapasalo on säveltäneet yhdessä biisejä. Albumi tuotettiin ja äänitettiin Loimaan Popstudiolla.
Kappaleet

Varo miestä – 3.16
HC -sää – 4.02
Suru on – 4.34
Palaset – 4.00
Lumen alle – 3.32
Tomu – 4.07
Tavikset – 3.33
Pumppu – 3.36
Tytön täytyy tehdä – 4.31
Encore – 5.23
Kokoonpano

Aki Tykki – laulu, kitara, kosketinsoittimet
AH Haapasalo – kitara, taustalaulu
Jatu Motti – basso
Markku DeFrost – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Metropoli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Levyn sanoitukset
Happoradio
| --- | --- |
Studioalbumit::   Asemalla  Pienet ja keskisuuret elämät  Vuosipäivä  Kaunis minä  Puolimieli  Elefantti  Kauniin kääntöpiiri  Majakka 
Kokoelmat::   Jälkiä 2001–2011  Ihmisen mittainen – Tarinoita 2002–2022 
Singlet::   ”Pahoille teille”  ”Sinä”  ”Pois Kalliosta”  ”Ikävä ihollesi”  ”Kaupunki täynnä ihmisiä”  ”Tanssi”  ”Linnusta sammakoksi”  ”Hitaasti”  ”Tavikset”  ”HC-sää”  ”Suru on”  ”Unelmia ja toimistohommia”  ”Hirsipuu”  ”Che Guevara”  ”Puhu äänellä jonka kuulen”  ”Olette kauniita”  ”Ihmisenpyörä”  ”Pelastaja”  ”Ahmat tulevat”  ”Anna anteeksi”  ”Rakkaus”  ”Hiljaa niin kuin kuolleet”  ”Sinä (2011)”  ”Sinä & hän”  ”Luonasi on linnani”  ”Vakava nainen”  ”Pimeäntaite”  ”Valopallo”  ”Älä puhu huomisesta”  ”Sinun vaikka hajoat”  ”Iholla”  ”Tehdään jotain kaunista”  ”Silta”  ”Super Mario”  ”Sukellus”  ”Jos et olis siinä”  ”Ihmisen mittainen” 
Muuta::   Diskografia  Luettelo kappaleista
Väinö Valkola

Väinö Pekka (Pietari) Valkola (15. kesäkuuta 1880 Muhos – 29. kesäkuuta 1961) oli suomalainen koneinsinööri, teollisuusneuvos ja Ammattienedistämislaitoksen johtaja.
Valkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pekka (Pietari) Valkola ja Eeva Liisa Tomperi. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1906. Valkola toimi Valtionrautateiden konepiirtäjänä ja opettajana 1906–1912, Tampereen teknillisen opiston ja ammattikoulun opettajana 1912–1920, Helsingin kirjapainokoulun johtajana 1920–1926 sekä Ammattienedistämislaitoksen johtajana vuodesta 1926 alkaen. Hän oli Suomen Teollisuuslehden päätoimittajana 1908–1911, Koneteollisuus-lehden päätoimittajana 1911–1914, Teknillisen käsikirjan päätoimittajana 1911–1913 ja Teknillisen Aikakauslehden toimitussihteerinä 1920–1926. Valkola sai teollisuusneuvoksen arvon 1940.
Teoksia

Konepiirustusoppi. Gummerus 1916, 2. täydennetty painos 1921, 4. painos nimellä Konepiirustusoppi : piirustusstandardit. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 5. Otava 1935, 5. painos nimellä Konepiirustusoppi 1940, 6. uud. ja lis. painos 1943, 7. painos 1945, 8. uusittu painos 1948, 9. uus. painos nimellä Koneenpiirustusoppi 1953, 10. painos nimellä Koneenpiirustus 1958, 11. täyd. painos 1961, 12. uus. painos 1966, 13. tark. painos 1968, 14. uud. painos 1970, 15. painos 1972 (12. painoksesta lähtien toisena tekijänä Uljas Lehtonen)
Metalliteollisuuden tarveaineet : oppikirja teknillisille oppilaitoksille, tieto- ja käsikirja ammattimiehille. Gummerus 1916
Sorvinterät. Tekijä, Tampere 1919
Teknillinen fysiikka. Otava 1920, 2. lisätty painos 1926, 3. laajennettu ja tarkistettu painos 1930, 4. laajennettu ja tarkistettu painos 1939, 5. laajennettu ja tarkistettu painos 1944, 6. laajennettu ja tarkistettu painos 1948, 7. uusittu ja tarkistettu painos 1952, 8. uusittu painos 1962, 9. painos 1967 (8. ja 9. painoksen toisena tekijänä Uljas Lehtonen)
Konepajojen mittausvälineet ja niiden käyttö. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 1. Gummerus 1921
Jyrsijän käsikirja. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 4. Otava 1928, 2. uusittu ja laajennettu painos 1945, 3. uus. painos 1953
Piirustusstandardit. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 5. Otava 1929
Levysepän levitysoppi. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 22. Otava 1938, 2. laaj. painos 1945, 3. tarkistettu ja lisätty painos 1952, 4. painos 1960, 1964
Metallityöpiirustuksen opas ammattikouluja ja jatkoluokkia varten. Otava 1941, 2. uud. painos 1950, 3. tark. painos 1956, 4. nykyaikaistettu painos nimellä Metallityöpiirustuksen opas : ammattikouluille sekä kansalaiskouluille. Otava 1960, 1964, 5. perusteellisesti uus. painos nimellä Metallityöpiirustuksen opas ammattikouluille, ammattikursseille sekä kansalaiskouluille. Otava 1967, 6. painos 1968
ISA-toleranssijärjestelmä : käsikirja koneenpiirtäjille, konepajoille, tekniikkaa opiskeleville. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 28. Otava 1943
Työ ja väsymys teollisuudessa. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 26. Otava 1943
Ammattienedistämislaitos 25-vuotias. Ammattienedistämislaitos, Helsinki 1947
Toleranssit ja sovitteet : oppi- ja käsikirja koneenpiirtäjille, konepajoille ja tekniikkaa opiskeleville. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 28. 2. laaj. painos Otava 1950, 3. painos 1960, 1963, 1966
Toimitustöitä

Teknillinen käsikirja ; toimitus Emil Saraoja ja Väinö Valkola ; päätoimittajat Hugo Ahlberg ym. Gummerus 1914
Ammattienedistämislaitos 10-vuotiaana ; toim. Väinö Valkola. Otava 1922
Tekniikan sanasto ; toim. Väinö Airas, Väinö Valkola, Lauri Hendell-Auterinen, Kari Reenpää, Vilho Setälä ja O. J. Tuulio. 1940
Suomennoksia

A. R. Enckell : Höyrykattiloiden lämmitys ja hoito. Tampereen Teknillinen Seura, Tampere 1914
Fr. W. Hülle : Konepajojen työkalukoneet : rakenne ja käyttö. 1 osa, Työkalukoneitten rakenne ; tekijän luvalla neljännestä saksankielisestä painoksesta lyhennellen suom. Väinö Valkola. Otava 1923
Tahkoaminen ; saksankielestä mukaellen suom. Väinö Valkola. Gummerus 1923
Fr. W. Hülle : Konepajojen työkalukoneet : rakenne ja käyttö. 2 osa, Työkalukoneitten taloudellinen käyttö ; tekijän luvalla kolmannesta saksankielisestä painoksesta lyhennellen suomentanut Väinö Valkola. Otava 1924
Gösta Ekelöf : Työnjohto ; mukaellen suomentanut Väinö Valkola. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 24. Otava 1941
Vuokralainen (albumi)

| Vuokralainen Zen Café |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : HIP Studiot & Soundtrack Studio, Helsinki
 Julkaistu: 13. syyskuuta 2002
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Martti Salminen
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, poprock
 Kesto: 48.25
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  1. (38/2002)
Zen Cafén muut julkaisut
| Helvetisti järkeä 2001 | Vuokralainen 2002 | Jättiläinen (kokoelma) 2003 |
Vuokralainen on Zen Cafén viides studioalbumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2002.
Albumia on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Zen Café, sanoittanut Samuli Putro sekä sovittanut Martti Salminen ja Zen Café.
Tämä on syksy – 3.53
Aamuisin – 4.01
Nainen vailla historiaa – 4.03
Vuokralainen – 4.25
Tien päällä joka päivä – 3.54
Auto parkissa – 3.59
Kotona kaikuu – 4.19
Ensimmäinen – 4.07
Puuenkeli – 3.50
Ihminen – 3.54
Ongelma – 4.00
Kosketuksen alla – 4.03
Kokoonpano > Yhtye

Samuli Putro – laulu, kitara
Kari Nylander – bassokitara
Pete Parkkonen – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Muut tekijät

Markku Veijonsuo – pasuuna
Martti Salminen – kitara, taustalaulu, kosketinsoitin, tuottaja, miksaaja
Ilkka Herkman – äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Pekka Ruuska – A&R
Matti Sipiläinen – kansikuva
Elina Brotherus – valokuvat
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Vuokralainen discogs.com-sivustolla
Zen Café
| --- | --- |
Studioalbumit::   Romuna  Idiootti  Ua ua  Helvetisti järkeä  Vuokralainen  Laiska, tyhmä ja saamaton  STOP 
Kokoelmat::   Jättiläinen
Rypinin piirikunta

Rypinin piirikunta (puol. powiat rypiński) on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 43 486. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Rypinin kaupunkikuntaan sekä viiteen maalaiskuntaan (Brzuze, Rogowo, Rypin, Skrwilno sekä Wąpielsk).
Rypinin piirikunnan pinta-alasta arviolta 20,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Rypinin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa kymmenen prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Kujavia-Pommerin voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Rypinin piirikunnassa oli 43 486 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 44 892 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 36 962 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19 prosenttia, työikäisten 60,4 prosenttia ja eläkeikäisten 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 391 lasta.
Waymo

Googlen automatisoima Toyota Prius testiradalla.
Waymo (ennen lokakuuta 2016 Google driverless car) on Googlen projekti kehittää itseohjautuva auto. Projektia johtaa Googlen insinööri Sebastian Thrun, yksi Google Street Viewin keksijöistä ja Stanfordin yliopiston keinoälylaboratorion johtaja. Vuonna 2005 Thrunin ryhmä Stanfordissa kehitti robottiajoneuvo Stanleyn, joka voitti DARPA Grand Challengen ja kahden miljoonan dollarin palkinnon Yhdysvaltain puolustusministeriöltä. Ryhmä, joka kehittää järjestelmää, koostuu 15 Googlen insinööristä.
Waymon robottiautot ovat Chrysler Pacifica -merkkisiä tila-autoja.
Historia

Google aloitti robottiautojen testaamisen vuonna 2010. Itseohjautuvilla autoilla pyritään parantamaan liikenneturvallisuutta, vähentämään liikenteen päästöjä ja säästämään ihmisten aikaa.
Elokuussa 2012 Google ilmoitti että autot ovat kulkeneet lähes puoli miljoonaa kilometriä ilman yhtäkään kolaria. Autot ovat ajaneet Nevadassa sekä Googlen testiradalla.
Nevadan ajoneuvoviraston johtaja Bruce Breslow arvelee autojen tulevan markkinoille vuosien 2015–2017 aikana.
Google kehitti alussa autoja yhteistyössä autonvalmistajien kanssa, mutta toukokuussa 2014 yritys kertoi aikovansa ottaa autojen kehittämisen kokonaan itselleen. Google oli päättänyt panostaa lisää autojensa kehittämiseen. Hakukonejätti alkoi rakennuttaa pika-aikataululla parisen sataa pientä sähköautoa, jotka toimivat automaattiohjauksella. Maksiminopeus oli rajoitettu 25 mailiin tunnissa.
Teknologia

Autoihin on lisätty videokamerat ja tutkat. Autot käyttävät apunaan Google Street View -kuvia. Autojen katoille on asennettu laseretäisyysmittari, joka tuottaa yksityiskohtaisen 3D-kartan ympäristöstä.
Googlen robottiautoissa on noin 150 000 Yhdysvaltain dollarin arvosta laitteita vuoden 2012 hinnoin, mukaan lukien noin 70 000 dollarin lidar (light radar) järjestelmä. Etäisyyden mittaava katolle kiinnitetty 64-säteinen laser on Velodyne. Tämä laser mahdollistaa sen, että ajoneuvo luo yksityiskohtaisen kolmiulotteisen kartan sen ympäristöstä. Tämän jälkeen auton ohjelmisto yhdistää tämän kartan korkearesoluutioisiin karttoihin maailmasta, tuottaen erilaisia datamallien tyyppejä, jotka mahdollistavat sen ajaa itseään.
Onnettomuudet

Elokuussa 2011 ihmisen ohjaama "Google driverless car" oli osallisena törmäykseen lähellä Googlen pääkonttoria Mountain View’ssä Kaliforniassa. Googlen mukaan autoa ohjasi onnettomuushetkellä manuaalisesti ihminen. Aiemmassa onnettomuudessa 2010 toinen ajoneuvo ajoi Googlen auton perään, kun se oli pysähtyneenä liikennevaloissa. Googlen mukaan molemmat onnettomuudet ovat olleet muita autoja ohjanneiden ihmiskuljettajien syytä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waymo Wikimedia Commonsissa
Google Self-Driving Car Projectin videoita YouTubessa
Ruutupirkko

| Ruutupirkko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea
Heimo::  Leppäkertut Coccinellidae
Alaheimo::  Coccinellinae
Tribus::  Coccinellini
Suku::  Propylea
Laji::  quatuordecimpunctata
Kaksiosainen nimi
 Propylea quatuordecimpunctata  Linnaeus, 1758 
Synonyymit
 Propylaea quatuordecimpunctata 
Katso myös
   Ruutupirkko Wikispeciesissä   Ruutupirkko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruutupirkko (Propylea quatuordecimpunctata) on leppäkerttujen heimoon kuuluva hyönteislaji. Se on noin 3,5–4,5 mm kokoinen ja sen etuselkä on keltainen, mustakirjauksinen. Ruutupirkon peitinsiivissä on keltaisella pohjalla enemmän tai vähemmän ruutumaisia, osin yhteensulautuneita kuvioita. Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta levinnyt Oulun korkeudelle asti.
Ruutupirkon toukka.
Ruutupirkko elelee ruohikossa ja sitä ahdistettaessa se voi tirskauttaa oranssin väristä nestettä ruumiin jaokkeistaan. Ruutupirkon aikuiset ilmestyvät keväällä ja toukkia näkee keskikesällä. Syksyllä aikuiset ruutupirkot hakeutuvat talvehtimispaikkoihin.
Ruutupirkko on peto ja sitä voidaan käyttää tuholaisten biologisessa torjunnassa, sillä se syö erityisesti kirvoja (Aphididae) ja kemppejä (Psylloidea).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ruutupirkko (Propylea quatuordecimpunctata)
Ötökkätieto: Ruutupirkko (Propylaea quatuordecimpunctata)
Ruutupirkko (Propylaea quatuordecimpunctata) (Arkistoitu – Internet Archive)
iNaturalist: Ruutupirkko (Propylea quatuordecimpunctata)
ITIS: Propylaea quatuordecimpunctata (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Propylea quatuordecimpunctata - Fourteen-spotted Lady Beetle (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Propylea quatuordecimpunctata (fourteen-spot lady beetle (USA)) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Propylaea quatuordecimpunctata, the Fourteen-spotted ladybird (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)