stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irezumi
Historia > Edo-kausi, irezumin synty

Edo-kautta pidetään japanilaisen taiteen kultakautena. Japani eristäytyi muusta maailmasta ja esimerkiksi kielsi kristinuskon harjoittamisen, karkotti ulkomaalaisia ja alkoi vahvasti kehittää omaa kulttuuriaan. Silloin syntyivät niin puupiirrostyyli ukiyo-e, teatteritaide kabuki kuin tatuointitaide irezumi. Kaikki kolme kannattelivat ja tukivat toisiaan, mikä edisti tatuointien yleistymistä.
Tatuoituja sankareita alkoi ilmestyä kuvataiteeseen ja romaaneihin. Hyvin suosittuun kiinalaiseen Shui hu zhuan -romaaniin perustuvien japanilaisten Suikoden-teosten myötä tatuointien suosio kasvoi entisestään. Romaanissa 108 alempaan yhteiskuntaluokkaan kuuluvaa soturia nousee kapinaan auktoriteetteja vastaan puolustaakseen köyhiä ja huono-osaisia. Vallassa olevat eivät pitäneet tämän kaltaisen tarinan suosiosta ja päättivät kieltää tatuoinnit. Niitä tehtiin kiellosta huolimatta, ja ne kasvattivat suosiotaan esimerkiksi yakuzan jäsenten keskuudessa, koska ne olivat kivulias tapa osoittaa vahvuutensa ja rohkeutensa.
Historia > Meiji-kausi

Edo-kausi päättyi 1800-luvulla 200 vuotta muusta maailmasta eristyksessä olleen Japanin avautumiseen. Japanin kehitys oli jäänyt muusta maailmasta jälkeen, ja maa halusi päästä nopeasti muiden rinnalle. Japani halusi näyttäytyä sivistyneenä kansakuntana, joten barbaarisina pidetyt tatuoinnit kiellettiin entistä tiukemmin keinoin.
Vaikka tatuointien takia ei yleensä tehty pidätyksiä, poliisi kuitenkin takavarikoi tatuoimiseen käytettäviä välineitä ja taideteoksia ja ratsasi tatuointiliikkeitä. Tebori-menetelmän opettamiseen tarkoitettu mestari–oppipoika-suhde kriminalisoitiin, mikä johti taitavien tatuointitaiteilijoiden vähenemiseen. Koska tatuoinnit olivat kiellettyjä, niiden kantajat alettiin yhdistää lainsuojattomuuteen, rikollisuuteen ja esimerkiksi yakuza-ryhmiin.
Vaikka tatuoiminen oli kiellettyä, sitä sai silti tehdä muiden maiden kansalaisille. Näin irezumi levisi maailmalle ja sai suosiota ympäri maailmaa.
Historia > Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika

Tatuointeihin liittyvä stigma alkoi pikkuhiljaa purkautua muualla maailmassa, ja irezumi sai osakseen paljon suosiota. Japanissa stigma kuitenkin pysyi vielä kauan, ja tatuointien tekemisestä tuli taas laillista vasta vuonna 1948. Yakuza- ja mafiaelokuvat tulivat suosituiksi 1970-luvulla, ja japanilaisten esittäminen televisiossa tatuoituina gangstereina ylläpiti Japanissa kuvaa tatuoinneista rikollisten merkkinä.
Historia > Tatuoinnit modernissa Japanissa

Vuonna 2001 Japanin terveys-, työ- ja hyvinvointiministeriö linjasi, että tatuoiminen on lääketieteellinen toimenpide, koska neula lävistää ihon. Vuonna 2015 japanilainen tatuointiartisti Masuda tuomittiin sakkoihin lääkärilain rikkomisesta, jonka mukaan ”lääketieteellisten toimenpiteiden tekeminen ilman virallista lääkärin statusta on tuomittavaa”. Tämän jälkeen Masuda perusti järjestön nimeltä ”Save Tattooing in Japan”, jonka tarkoitus on edistää japanilaisten tatuoijien oikeuksia sekä mahdollistaa tatuointien tekeminen ja irezumi-perinteen säilyminen. Lääkärilain rikkomisesta voi joutua jopa kolmeksi vuodeksi vankilaan tai saada miljoonan jenin sakot.
Japanissa tatuointeja paheksutaan edelleen vahvasti. Esimerkiksi noin puolet japanilaisista kylpylöistä epää tatuoiduilta ihmisiltä pääsyn. Erään japanilaisen teboriartistin mukaan 70 prosenttia hänen asiakkaistaan on ulkomaalaisia.
Tyyli

Irezumi-tatuoinneissa on paljon symboliikkaa, ja esimerkiksi luonto näyttelee niissä usein merkittävää osaa. Perinteisessä irezumissa ilmenevät aina kaikki neljä vuodenaikaa. Kun irezumi-tatuoinnit ovat valtavirtaistuneet ja tebori-tekniikan opetus on jäänyt uupumaan, tatuointien alkuperäiset merkitykset ovat kadonneet ja niihin liittyvä symboliikka on hiipunut varsinkin länsimaalaisten tekemissä tatuoinneissa.
Yleisiä irezumi-tatuoinneissa ilmeneviä aiheita ovat eläimet (esimerkiksi koikarppi, tiikeri, käärme), kukat (esimerkiksi kirsikka, pioni, lootus), kasvit (esimerkiksi bambu, vaahtera), kansanperinteen hahmot (esimerkiksi geisha, samurai, suikoden) ja mystiset olennot tai hirviöt (esimerkiksi lohikäärme, qilin ja leijonakoira).
Irezumit voivat olla isoja, koko vartalon kokoisia ”pukuja” ja kokonaisuuksia, joten niiden tekemiseen kuluu paljon aikaa varsinkin jos ne tehdään perinteisellä tebori-menetelmällä. Vaikka tatuointikoneiden käyttö on yleistynyt, perinteitä kunnioittavat japanilaiset artistit tekevät irezumi-tatuointeja edelleen tebori-tyylillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta irezumi Wikimedia Commonsissa
Irezumi-tyylillä tatuoitu mies taistelemassa ukiyo-e-puupiirroksessa.
Suikoden aihe
Siskotyttö

Taru Mäntynen: Siskotyttö, 1984.
Siskotyttö on kuvanveistäjä Taru Mäntysen suunnittelema pronssiveistos, joka sijaitsee kauppatorilla Kuopion kauppahallin länsipäädyssä. Veistoksen henkilö katsoo viistosti kaupungintalon suunnalle, hänellä on käsissään puntari. Teos paljastettiin vuonna 1984.
Kuopioon haettiin kutsukilpailulla savolaisen torimyyjän ”muotokuvaa”. Teoksellaan kilpailun voittanut Taru Mäntynen kertoi saaneensa inspiraation veistokseensa sekä torilta että tutuilta. Hän otti mallia Siskotytön kasvonpiirteisiin nuorelta opiskelijatytöltä, joka toimi myös torimyyjänä. Muotoidea vartaloon löytyi silloiselta naapurilta. Veistoksen teko vei pari vuotta. Teoksen lahjoitti Kuopion kaupungille liike- ja teollisuuslaitos
Martat tapaavat pestä ja kukittaa Siskotyttö-patsaan. Patsas on kauppahallin toisessa päädyssä sijaitsevan Velj’miehen tavoin vappuisin opiskelijoiden lakituksen kohteena. lähde?
Kuvia teoksesta

Siskotyttö sijaitsee Kuopion kauppahallin läntisen sisäänkäynnin edustalla.
Siskotytön lakitus vappuna 2005.
Angelica Moser
Aiheesta muualla

Angelica Moserin kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Yle
Koch

Koch voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä

Alexander Koch (s. 1988), yhdysvaltalainen näyttelijä
Anders Koch (s. 1997), tanskalainen jalkapalloilija
Ari Koch (s. 1956), suomalainen kuvanveistäjä
Beate Koch (s. 1967), saksalainen keihäänheittäjä
Bill Koch (s. 1955), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä
Bodil Koch (1903–1972), tanskalainen poliitikko ja ministeri
Carl Ludwig Koch (1778–1857), saksalainen eläintieteilijä
Carsten Koch (s. 1945), tanskalainen poliitikko ja ministeri
Charles Koch (s. 1935), yhdysvaltalainen liikemies, Koch Industries-yhtiön toimitusjohtaja
Christina Koch (s. 1979), yhdysvaltalainen avaruuslentäjä
David Koch (1940–2019), yhdysvaltalainen liikemies
Ed Koch (1924–2013), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Elisabeth Koch (1891–1982), suomalainen puutarha- ja pihasuunnittelija
Erich Koch (1896–1986), saksalainen Gauleiter ja valtakunnankomissaari
Erland von Koch (1910–2009), ruotsalainen säveltäjä
Friedrich Koch (1862–1927), saksalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi
Hans-Reinhard Koch (1929–2018), saksalainen katolinen piispa
Heinrich Christoph Koch (1749–1816), saksalainen musiikkiteoreetikko, säveltäjä, leksikograafikko ja viulisti
Helge von Koch (1870–1924), ruotsalainen matemaatikko
Herman Koch (s. 1953), alankomaalainen kirjailija ja kolumnisti
Howard Koch (1902–1995), yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
Ilse Koch (1906–1967), saksalainen keskitysleirivartija
Joel Koch (s. 1998), suomalainen ohjelmoija ja YouTube-videoiden tekijä
Johan Koch (s. 1984), ruotsalais-saksalainen jääpalloilija
Joseph Anton Koch (1768–1839), itävaltalainen taidemaalari
Julia Koch (s. 1962), yhdysvaltalainen miljardööri, David Kochin leski
Karl Koch (1892–1963), saksalainen elokuvaohjaaja
Karl Koch, Hagbard (1965–1989), saksalainen hakkeri
Karl Koch (1809–1879), saksalainen kasvitieteilijä
Karl Otto Koch (1897–1945), Buchenwaldin keskitysleirin komentaja
Kees Koch (1936–2021), alankomaalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
Lauge Koch (1892–1964), tanskalainen geologi
Marco Koch (s. 1990), saksalainen uimari
Marita Koch (s. 1957), saksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Martin Koch (s. 1982), itävaltalainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja
Martin Koch (1882–1940), ruotsalainen kirjailija
Pauline Einstein, o.s. Koch (1858–1920), Albert Einsteinin äiti
Robert Koch (1843–1910), saksalainen lääkäri ja mikrobiologi, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
Robin Koch (s. 1996), saksalainen jalkapalloilija
Rudolf Koch (1876–1934), saksalainen kalligraafikko, kirjasinsuunnittelija ja opettaja
Sebastian Koch (s. 1962), saksalainen näyttelijä
Sigurd von Koch (1879–1919), ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkikriitikko
Silvana Koch-Mehrin (s. 1970), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Thomas Koch (s. 1983), itävaltalainen jääkiekkoilija
Yrityksiä

Koch Guitar Electronics, alankomaalainen kitaravahvistimia valmistava yritys
Heckler & Koch, saksalainen aseteollisuusyritys
Koch Records, yhdysvaltalaisen levy-yhtiö E1 Musicin entinen nimi
Koch Industries, yhdysvaltalainen petrokemian alan suuryhtiö
Koch Media, saksalainen mediayhtiö
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Oulun Merenkävijät

Oulun Merenkävijäin pursilipussa on edelleen käytössä alkuperäinen ajankuvaan sopiva kansallisromanttinen tunnus 1900-luvun alusta
Oulun Merenkävijät ry (OM) on Oulussa vuonna 1927 perustettu urheiluseura. Seuran perusti joukko entisiä OPS:n jäseniä ajankuvaan sopivin aatteellisin perustein - täyssuomalaiseksi eli suomenkieliseksi purjehdusseuraksi. Aktiivisesti toimivassa urheiluseurassa on lähes 500 jäsentä- OM:ään kuuluu vuoden 2010 tietojen mukaan 116 purjevenettä, 46 moottorivenettä ja 28 kevytvenettä.
Seura on alun perin perustettu ylläpitämään veneilyharrastusta, kuten purje- ja moottoriveneilyä sekä soutu- ja melontaharrastusta. Seuran tavoitteena on kehittää ja edistää paikallista purjehduskulttuuria, jäsenten taitotietoa purjehduksessa, merenkulussa ja merimiestaidoissa sekä tutustuttaa ihmiset rehtiin merimieshenkeen.
Oulun Merenkävijät ry:n jäsenet ovat automaattisesti Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n jäseniä.
Historia > Seuran perustaminen

Seuran perustaminen ajoittuu nuoren itsenäisen Suomen alkutaipaleelle. Tuolloin itsenäistyneessä Suomessa vallitsi kiihkeä suomalaistumistarve, kieltä myöten. Kiihkeyden vastareaktio sai itsesäilytysvaiston pelaamaan ja ainekset kielikiistaan olivat valmiit. Tammikuun 11. päivä 1927 kokoontui Kiistolan kahvilassa "merihenkisyyden läpitunkemia kavereita" pohtimaan tilannetta. Kokouksen jälkeen 13.1.1927 julkaistiin Kaiussa ilmoitus, jossa kehotettiin kaikkia oululaisia purjehdusurheilun harrastajia saapumaan Oulun Lyseon voimistelusaliin sunnuntaina 16.1.1927 klo 14.00 tarkoituksena perustaa täys-suomalainen purjehdusseura Ouluun. Perustavassa kokouksessa oli läsnä 30 henkilöä ja samana päivänä allekirjoitettiin perustamisasiakirja. Seuran ensimmäinen yleiskokous pidettiin Oulun Lyseolla 23.1.1927. Tuolloin vahvistettiin seuran säännöt ja valittiin johtokuntaan seitsemän jäsentä. Ensimmäinen johtokunta kokoontui 15.2.1927 ja valitsi seuran ensimmäiseksi kommodoriksi merikapteeni N. Viljasen.
Historia > Ensimmäiset vuosikymmenet

Toiminnan alkuvaiheessa jäsenmäärä kasvoi nopeasti 200 jäseneen. Seura perusti huvitoimikunnan vastaamaan varainhankinnasta ja seuran toiminnan alkuvuosina rahantarve olikin erityisen kova. Huvitoimikunnan tuotoilla hankittiin seuran ensimmäinen maja Hietasaareen. Majaa kunnostettiin ja laajennettiin ja klubihuoneistossa oli A-anniskeluoikeudet sekä biljardipöytä.
Jäsenmäärä jatkoi tasaista kasvua ja 1940-luvulle tullessa jäseniä oli jo 300. Sotavuosien aikana 1941-1945 seuran toiminta hiljeni ja seuran maja oli saksalaisten sotilaiden käytössä. Toiminta elpyi nopeasti miesten palattua rintamalta, mutta seuran talous oli heikolla tolalla. Kunnossapitokustannusten kasvaessa ja viranomaismääräysten tiukentuessa jouduttiin maja myymään 1950-luvulla.
Historia > Telakkasäätiön perustaminen

Oulun Merenkävijät yritti ensisijaisesti saada perustettua venesataman Korkeasaareen, mutta Oulu Oy:n vastustuksesta johtuen hanke ei onnistunut. Oulun kaupungin kanssa käytyjen neuvotteluiden jälkeen solmittiin 13.9.1960 sopimus Kiikelin ja Elban saarien vuokraamisesta Oulun Merenkävijöille ja Oulun Purjehdusseuralle. Täytemaan ajo alkoi saman vuoden aikana ja 1961 aloitettiin venevajan rakennustyöt. Ensimmäiset veneet saatiin keskeneräiseen venevajaan saman vuoden aikana.
Vuonna 1962 päätettiin perustaa Oulun Purjehdusseuran ja Oulun Merenkävijöiden keskinäinen Telakkasäätiö S.R., jonk alkoi hallinnoimaan Kiikelin venevajaa ja telakka-aluetta. Perustamisvaiheessa kiinnitettiin erityistä huomiota seurojen tasa-arvoiseen edustukseen säätiössä. Kiikelin telakka-alueen rakentaminen talkootöillä ja rakennustöihin liittynyt varainhankinta vaati erittäin suuren ponnistuksen seuran jäseniltä ja vuosikymmenen aikana keskityttiin ensisijaisesti ylläpitämään rakennettua telakka-aluetta.
Historia > Muutto Hietasaareen

Seuran tukikohta oli vuoteen 1972 Oulun Kiikelin rannassa. Jouluaaton aattona 1972 Kiikelin venevaja paloi maan tasalle ja samalla paloi suurin osa seuran jäsenten venekalustosta. Kiikelin tukikohta oli ollut jo aiemmin Oulun torialueen monumenttisuunnitelman varjossa ja neuvotteluissa Oulun kaupungin kanssa päätettiin siirtää Oulun Merenkävijöiden ja Oulun Purjehdusseuran tukikohta Hietasaareen ns. Johanssonin rantaan. Kaupunki sitoutui samalla tarvittaviin ruoppaustöihin.
Ensimmäinen lipunnosto Kiikelin telakalta tuotuun mesaaniin tapahtui Hietasaaren veneilykeskuksessa keväällä 1975. Samana vuonna nostettiin ensimmäiset veneet talvisäilytykseen alueelle.
Historia > Purjehduskoulu

Oulun Merenkävijäin purjehduskoulu on perustettu vuonna 1979. Purjehduskoulu järjestää vuosittain Suomen Purjehtijaliiton auktorisoiman purjehtijakurssin, jonka tavoitteena on antaa oppilaalle käytännön taidot toimia purjeveneen miehistön jäsenenä sekä opettaa turvallista veneilyä.
Seuran purjehdusopetuksessa on käytössä seuran omistama Albin Express -mallin kouluvene Omppu. Vene on tarkoitettu purjehdukseen perehdyttämiseen sekä purjehdustaitojen harjoitteluun.
Historia > Kilpailujaos

Oulun Merenkävijäin kilpailujaos järjestää seuran purjehduskilpailut kesän aikana yhdessä muiden oululaisten purjehdusseurojen kanssa Racing Team Oulu -nimikkeen alla.
Oulun Merenkävijät on pyrkinyt turvaamaan ja edistämään kaikkien oululaisten kilpapurjehtijoiden harjoittelumahdollisuuksia Oulun kaupungin avustuksella merkitsemällä Oulun Selälle harjoittelualueen ratapurjehtijoille. Harjoittelualueen halkaisija noin 1 mpk ja keskimerkille lyhennetyn radan pituus 0.5 mpk.
Historia > Kilpailujaos > Historiallisia purjehduskisoja

Ohjaajakilpailut
Pitkänmatkanpurjehdus
Puosumaljakilpailu
Juniorikilpailu
Perhekilpailu
Sähkömaljakilpailu. Järjestettiin yhdessä OPS:n kanssa.
Veljesmaljakilpailu. Järjestettiin yhdessä OPS:n kanssa.
Edea Ocean Race / Matala Ocean Race Merenkävijät toimivat kisan teknisenä järjestäjänä.
Historia > Kilpailujaos > Aktiiviset purjehduskisat

Hailuoto Weekend. Purjehduskilpailu Hailuodon Marjaniemen edustalla.
Nautilus Cup. Kilpapurjehdus Elojuhlille Iin Röyttään
Marjaniemi-Oulu. Paluukisa Hailuoto Weekendistä Ouluun.
Oulun Regatta. Oulun Merenkävijöiden, Oulun Purjehdusseuran ja Oulun Työväen pursiseuran vuorottain järjestämä kaksipäiväinen kilpailu.
MyWay Runt. Avomerikilpailu, jonka reitti kiertää Perämeren majakoita.
Räntä Race. Syksyn viimeinen purjehduskilpailu Iin Röyttään
Toppila Ocean Race. Oulun Päivien yhteydessä järjestettävä kisa.
Lisäksi kesäaikana kesäkuusta syyskuun loppuun on tiistaisin Tiistaipurjehdus Oulun edustalla. Tiistaipurjehduksella voi harjoitella kilpailemista ja purjehdustaitoja. Purjehdukselle osallistutaan lähtemällä veneen LYS-luvun mukaisella hetkellä radalle.
Historia > Junioritoiminta

Oulun Merenkävijät ry:n järjestää aktiivisesti junioritoimintaa yhdessä Oulun Purjehdusseuran ja Oulun Työväenpursiseuran kanssa Sailing Team Oulun nimissä. Sailing Team Oulu (STO) järjestää junioreille useita alkeiskursseja kesän aikana, sekä tarjoaa harjoitusmahdollisuudet niin harraste kuin tavoitteellisessa kilpailumenestykseen tähtäävässä harjoittelussa 8–18-vuotiaille junioriurheilijoille. Vesiharjoituskausi alkaa toukokuussa ja päättyy syyskuun lopussa. Harjoitukset pidetään uudella Toppilansalmen Vesiliikuntakeskuksella. STO:n valmentajat ovat Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n pätevöimiä junioriohjaajia. Sekä juniori- että aikuisjäsenten käytettävissä on neljä optimisti-, kolme mini12 / 2.4 mR -venettä ja kolme Zoom8-jollaa. Vuonna 2006 Oulun Merenkävijät hyväksyttiin viidentenä pursiseurana nuorisotyön Sinettiseuraksi. Talvisin seura järjestää harjoituksia kerran viikossa.
Historia > Navigaatiokerho

Navigaatiokerho osallistuu navigaatiokoulutuksen järjestämiseen.
Historia > Jäsenlehti Ryöppy

Oulun Merenkävijöiden jäsenlehti Ryöppy ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden paperiversio postitetaan seuran jäsenille ja lehti on luettavissa digilehtenä seuran kotisivuilla.
Kotisatama

Seuran kotisatama sijaitsee Oulujoen suistossa Hietasaaren Veneilykeskuksessa. Veneilykeskuksessa on ravintolarakennus, huoltorakennus ja kolme telakointihallia. Veneilykeskuksessa Oulun Merenkävijät ja Oulun Purjehdusseura (OPS) tarjoavat jäsenilleen mahdollisuuden laituripaikkaan ja telakointiin. Vuodesta 1960 vuoteen 1972 Telakkasäätiön venevaja sijaitsi Oulun Torinrannassa Kiikelissä. Kiikelin venevaja ja suurin osa OM:n ja OPS:n venekannasta tuhoutui 1972 vuoden tulipalossa. Tämän jälkeen Telakkasäätiö vuokrasi nykyisen maa-alueen Johanssoninrannasta. Vuonna 1991 valmistuneen Johteenpooki-veneilykeskuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Harju.
Maja

Oulun Merenkävijöiden maja on Iin Röytässä. Majan maa- ja vesialueet vuokrattiin Metsähallitukselta 1960-luvulla. Tontilla ollut ensimmäinen maja paloi kunnostustöiden yhteydessä syttyneessä tulipalossa 1980-luvulla ja tilalle rakennettiin uusi maja.
Aiheesta muualla

Oulun Merenkävijät ry:n kotisivut
Oulun Hietasaaren veneilykeskus (Arkistoitu – Internet Archive), Oulun merenkävijöiden kotisatama.
Oulun Merenkävijäin kotisatama Karttapaikan kartalla
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Heitto  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Lyönti  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto 
Hietasaaren veneilykeskus lokakuussa 2008.
Panaman maantiede

| Panaman maantiede |
| --- | --- |
Maanosa:  Pohjois-Amerikka
Naapurimaat:  Kolumbia ja Costa Rica
Koordinaatit:  9°N, 80°W
Tilastot
Pinta-ala:  74 177,3 km²
Ennätykset
Korkein kohta:  Volcán Barú, 3 474 m
Ilmasto
Ilmasto:  trooppinen
Panaman maantiede kertoo Panaman maantieteeseen liittyvistä asioista. Panama sijaitsee Pohjois- ja Etelä-Amerikan välissä olevalla Keski-Amerikan kannaksella Kolumbian ja Costa Rican välissä. Karibianmeren rannikon läheisyydessä on Panamalle kuuluva San Blasin saaristo, johon kuuluu yli 600 saarta. Tyynenmeren puolella on Azueron niemimaa ja Panamanlahti.
Panaman pinta-ala on 74 177,3 neliökilometriä.
Maan keskiosan läpi kulkee vuorijono, jossa on katkos Panaman kanavalla olevan painanteen kohdalla. Tähän vuoristoon kuuluu tulivuori Barú. Maan keskiosassa on Panaman kannas, jonka kohdalla Atlantin ja Tyynenmeren välissä on vain 55 kilomtriä maata. Tällä alueella on alankoalueita, joilla on soita.
Panama sijaitsee lähellä päiväntasaajaa. Päivälämpötilat ovat alankomailla usein yli 30°C, mutta yölämpötila on paljon alhaisempi. Sateisinta on Karibianmeren rannikolla, missä joissain aluiella vuotuinen sademäärä on 5000 mm. Vuoristoalueista Karibianmerelle on trooppista sademetsää. Vuoristossa on tyypillistä vuoristometsää. Tyynenmeren rannikon seudulla kasvaa magrovekasvillisuutta. Metsissä kasvaa jättikokoisia puita, köynnöskasveja ja orkkideoita. Metsien eläimistöön kuuluu useanlaisia apinoita, kuten tamarindiapinat ja mölyapinat. Jotkut alueet ovat kuivempia ja siellä on enimmäkseen aroa.
3 474 metriä korkea Volcán Barú on Panaman korkein vuori.
Risto Jarva -palkinto

Risto Jarva -palkinto on Tampereen elokuvajuhlien yhteydessä jaettava elokuva-alan palkinto. Se on Suomen elokuvasäätiön rahoittama ja jakama vuosittainen tunnustuspalkinto kotimaiselle elokuvalle ja sen ohjaajalle. Palkintoa tavoittelee Tampereen elokuvajuhlien kotimaisessa kilpasarjassa ja kotimaisessa katselmuksessa esitettävät uudet elokuvat. Palkintoa on jaettu vuodesta 1979 alkaen ja vuonna 2012 sen arvo oli 10 000 euroa. Palkinto on nimetty elokuvaohjaaja Risto Jarvan mukaan, ja sen voittajan valitsee vuosittain vaihtuva, Suomen elokuvasäätiön asettama tuomaristo.
Palkinto oli pitkään rahallisesti suurin vuosittainen tunnustus kotimaiselle elokuvalle Suomessa. Vuodesta 2019 jaettu 20 000 euron Nordisk Film -palkinto on tällä hetkellä euromääräisesti Suomen suurin elokuva-alan palkinto.