stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Aldebaran (T107)
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Lürsseniltä. Se laskettiin vesille 16. elokuuta 1954 ja liitettiin laivastoon 27. tammikuuta 1955.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1981.
Kittelä (Hyvinkää)

| Kittelä |
| --- | --- |

Kaupunki:  Hyvinkää
Suuralue:  Lounainen alue
Kaupunginosa nro:  22
Postinumero(t):  05840
Kittelä on Hyvinkään kaupunginosa. Kittelän ja Mäkivehkojan kaupunginosien rajana on Kaskentie.
Ensimmäinen maininta Kittelän maatilasta on vuodelta 1539. Tilan nykyinen päärakennus rakennettiin 1900-luvun alussa. Kittelässä on vuonna 1975 rakennettu jätevedenpuhdistamo, jonka käyttö lopetettiin, kun Kaltevaan rakennettiin uusi puhdistamo.
Formula 2 -kausi 2019

Formula 2 -kausi 2019 oli FIA Formula 2 Championship -sarjan kolmas kausi.
Tapahtumia

Belgiassa Span kilpailussa Anthoine Hubert kuoli ja Juan Manuel Correa loukkaantui vakavasti onnettomuudessa, jossa oli osallisena monta autoa.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Nro | Kuljettaja | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carlin | 1 |  Louis Deletraz | Kaikki |
|  Carlin | 2 |  Nobuharu Matsushita | Kaikki |
|  ART Grand Prix | 3 |  Nikita Mazepin | Kaikki |
|  ART Grand Prix | 4 |  Nyck de Vries | Kaikki |
|  DAMS | 5 |  Sergio Sette Camara | Kaikki |
|  DAMS | 6 |  Nicholas Latifi | Kaikki |
|  UNI-Virtuosi Racing | 7 |  Zhou Guanyu | Kaikki |
|  UNI-Virtuosi Racing | 8 |  Luca Ghiotto | Kaikki |
|  Prema Racing | 9 |  Mick Schumacher | Kaikki |
|  Prema Racing | 10 |  Sean Gelael | Kaikki |
|  Charouz | 11 |  Callum Ilott | Kaikki |
|  Charouz | 12 |  Juan Manuel Correa | 1–9 |
|  Charouz | 12 |  Matevos Isaakjan | 11–12 |
|  Campos Racing | 14 |  Dorian Boccolacci | 1–5 |
|  Campos Racing | 14 |  Arjun Maini | 6–8 |
|  Campos Racing | 14 |  Marino Sato | 9–12 |
|  Campos Racing | 15 |  Jack Aitken | Kaikki |
|  MP Motorsport | 16 |  Jordan King | 1–3, 5–12 |
|  MP Motorsport | 16 |  Artjom Markelov | 4 |
|  MP Motorsport | 17 |  Mahaveer Raghunathan | 1–5, 7–12 |
|  MP Motorsport | 17 |  Patricio O'Ward | 6 |
|  BWT Arden | 18 |  Tatiana Calderon | Kaikki |
|  BWT Arden | 19 |  Anthoine Hubert | 1–9 |
|  BWT Arden | 22 |  Artjom Markelov | 11–12 |
|  Trident | 20 |  Giuliano Alesi | Kaikki |
|  Trident | 21 |  Ralph Boschung | 1–5, 8–9, 11 |
|  Trident | 21 |  Ryan Tveter | 6 |
|  Trident | 21 |  Dorian Boccolacci | 7 |
|  Trident | 21 |  Christian Lundgaard | 12 |
Mestaruuspisteet

Pisteet jaettiin lauantain pitkän kilpailun kymmenen parhaan joukkoon sijoittuneille kuljettajille ja kahdeksalle parhaalle sunnuntain sprinttikisassa. Lauantain pitkään kilpailuun paalupaikalle ajanut kuljettaja palkittiin neljällä pisteellä. Nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai kaksi pistettä, mikäli hän on ajanut 90 % kisakierroksista ja sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon lopputuloksissa. Sprinttikisaan paalupaikan ottanut kuljettaja ei saanut ylimääräisiä pisteitä.
| Sijoitus | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  | 5>  | 6>  | 7>  | 8>  | 9>  | 10>  | Paalupaikka | Nopein kierros |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lähtö 1 | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 4 | 2 |
| Lähtö 2 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |  |  |  | 2 |
Kilpailukalenteri

| Kisa | Rata | Päivä | Paalupaikka | Nopein kierros | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Bahrain International Circuit | 30.maaliskuuta |  Luca Ghiotto |  Zhou Guanyu |  Nicholas Latifi |
| 1 |  Bahrain International Circuit | 31.maaliskuuta |  |  Nyck de Vries |  Luca Ghiotto |
| 2 |  Bakun katurata | 27.huhtikuuta |  Nobuharu Matsushita |  Jack Aitken |  Jack Aitken |
| 2 |  Bakun katurata | 28.huhtikuuta |  |  Sergio Sette Camara |  Nicholas Latifi |
| 3 |  Circuit de Barcelona-Catalunya | 11.toukokuuta |  Luca Ghiotto |  Jordan King |  Nicholas Latifi |
| 3 |  Circuit de Barcelona-Catalunya | 12.toukokuuta |  |  Nicholas Latifi |  Nyck de Vries |
| 4 |  Circuit de Monaco | 24.toukokuuta |  Nyck de Vries |  Nobuharu Matsushita |  Nyck de Vries |
| 4 |  Circuit de Monaco | 25.toukokuuta |  |  Nicholas Latifi |  Anthoine Hubert |
| 5 |  Circuit Paul Ricard | 22.kesäkuuta |  Sergio Sette Camara |  Nyck de Vries |  Nyck de Vries |
| 5 |  Circuit Paul Ricard | 23.kesäkuuta |  |  Nobuharu Matsushita |  Anthoine Hubert |
| 6 |  Red Bull Ring | 29.kesäkuuta |  Nyck de Vries |  Sergio Sette Camara |  Nobuharu Matsushita |
| 6 |  Red Bull Ring | 30.kesäkuuta |  |  Nyck de Vries |  Sergio Sette Camara |
| 7 |  Silverstone Circuit | 13.heinäkuuta |  Zhou Guanyu |  Sergio Sette Camara |  Luca Ghiotto |
| 7 |  Silverstone Circuit | 14.heinäkuuta |  |  Jack Aitken |  Jack Aitken |
| 8 |  Hungaroring | 3.elokuuta |  Nyck de Vries |  Jordan King |  Nicholas Latifi |
| 8 |  Hungaroring | 4.elokuuta |  |  Nobuharu Matsushita |  Mick Schumacher |
| 9 |  Circuit de Spa-Francorchamps | 31.elokuuta |  Nyck de Vries | Kilpailu keskeytettiin | Kilpailu keskeytettiin |
| 9 |  Circuit de Spa-Francorchamps | 1.syyskuuta | Kilpailu peruttiin | Kilpailu peruttiin | Kilpailu peruttiin |
| 10 |  Autodromo Nazionale Monza | 7.syyskuuta |  Callum Ilott |  Mick Schumacher |  Nobuharu Matsushita |
| 10 |  Autodromo Nazionale Monza | 8.syyskuuta |  |  Mick Schumacher |  Jack Aitken |
| 11 |  Sotši Autodrom | 28.syyskuuta |  Nyck de Vries |  Luca Ghiotto |  Nyck de Vries |
| 11 |  Sotši Autodrom | 29.syyskuuta |  |  Nicholas Latifi |  Luca Ghiotto |
| 12 |  Yas Marina Circuit | 30.marraskuuta |  Sergio Sette Camara |  Zhou Guanyu |  Sergio Sette Camara |
| 12 |  Yas Marina Circuit | 1.joulukuuta |  |  Nicholas Latifi |  Luca Ghiotto |
Televisiointi

Suomessa F2-kilpailut esitti kaudella 2019 maksutelevisiokanava C More Max.
Selostajat
Niki Juusela
Ville Lepistö
Asiantuntijat
Aaro Vainio
Niko Kari
Ossi Oikarinen
Tommi Pärmäkoski
Kitsiputous

Kitsiputous on yksi Mallan luonnonpuiston nähtävyyksistä. Kuva on otettu loppukesästä, jolloin virtaama on sulamisvesien huvettua vähäinen.
Kitsiputous (pohjoissaameksi Gihcigorži) on vesiputous Mallan luonnonpuistossa Enontekiöllä, Käsivarren Lapissa. Putouksen yhteiskorkeus on noin 100 metriä, korkein porras on 30 metrin korkuinen.
Kitsiputousten sarjassa on putousta yhteensä 118 metriä 400 metrin matkalla.
Kokonaiskorkeus saatiin ensimmäisen kerran mitattua tarkasti dronen avulla syyskuussa 2018. Kokonaisputouksesta ensimmäisen pystysuoran portaan osuus on 29 metriä ja sitä seuraavan 25 metriä. Näiden könkäiden jälkeen joessa on useita alle 10-metrisiä putouksia ja koskia.
HMS Theseus (1786)

| HMS Theseus |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Perry, Blackwall
Kölinlasku:  3. syyskuuta 1783
Laskettu vesille:  25. syyskuuta 1786
Palveluskäyttöön:  marraskuu 1793
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1814
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 660 bm
Pituus:  51,82 m (tykkikansi)
Leveys:  14,38 m
Syväys:  6,07 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Theseus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 11. heinäkuuta 1780 Perry and Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 1783. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1786 ja valmistui 28. syyskuuta Woolwichissa, mistä se siirrettiin Deptfordiin.
Palvelus

Alus oli Santa Cruz de Tenerifen taistelussa 25. heinäkuuta 1797 kontra-amiraali Horatio Nelsonin lippulaivana. Taistelussa aluksella sai surmansa 46 ja haavoittui 25 mukaan lukien Nelson. Aboukirin taistelussa 1. elokuuta aluksen miehistöstä sai surmansa viisi ja haavoittui 30. Akrassa 18. maaliskuuta 1798 tapahtuneessa räjähdysonnettomuudessa aluksen miehistöstä sai surmansa 40 mukaan lukien päällikkö Ralph Miller.
Alus siirrettiin joulukuussa 1813 reserviin Chathamissa, missä se romutettiin toukokuussa 1814.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Theseus (1786) Wikimedia Commonsissa
Culloden-luokan linjalaivat
Hagan kirkko

| Haga kirkko Haga kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Samnanger, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1995
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  230
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hagan kirkko (norj. Haga kyrkje) on Samnangerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hagan kirkko Wikimedia Commonsissa
HMS Theseus (R64)

| HMS Theseus |
| --- | --- |
 HMS Theseus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan, Skotlanti
Kölinlasku:  6. tammikuuta 1943
Laskettu vesille:  6. heinäkuuta 1944
Palveluskäyttöön:  9. helmikuuta 1946
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 400 t (standardi)
Pituus:  212 m
Leveys:  24,4 m
Syväys:  7,2 m
Koneteho:  40 000 hp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  1 300
Aseistus
Aseistus:  30 x Bofors 40 mm ilmatorjuntatykkiä 48 x lentokonetta
HMS Theseus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Colossus-luokan lentotukialus. Alus valmistui 1946 toisen maailmansodan loputtua.
Valmistus

Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 6. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1944 ja valmistui 9. helmikuuta 1946.
Palvelus

Palveltuaan Kauko-Idässä ja kotivesillä alus siirrettiin 1950-luvun puolivälissä suihkukoneiden yölentotoiminnan koealukseksi. Alus oli Korean sodassa 1950-1951 ja vuodesta 1954 alkaen se oli lähinnä koululaivana lukuun ottamatta vuoden 1956 Suezin kriisiä. Alus siirrettiin 1957 reserviin ja myytiin 1960. Alus romutettiin toukokuussa 1962.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Theseus (R64) Wikimedia Commonsissa
Maritimequest HMS Theseuksen kuvagalleria (englanniksi)
Colossus-luokan lentotukialukset
Keräsjoki

| Keräsjoki |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Norrbotten
Kunnat:  Haaparanta, Ylitornio
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Keräsjoen vesistö
Pinta-ala:  426,6 km²  
Järvisyys:  2 % 
Pääuoman pituus:  60 km 
Pääuoman osuudet:  Keräsjoki ←Lapinjoki ←Littiäisjoki ←Kurunoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Koutojärven kulmakunta 
 :  66.0889°N, 23.5608°E
Laskupaikka:  Nikkala, Haaparanta
 :  65.7967°N, 23.9334°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  57 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  57 m
Pituus:  47 km  
Kaltevuus:  1,21 m/km
Keskiylivirtaama:  42,8 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  4,78 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,72 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Keräsjoki on Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 47 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Keräsjoen vesistön 60 kilometriä pitkän pääuoman alajuoksun. Yläjuoksulta tuleva Lapinjoki vaihtaa kuntarajan kohdalla vain nimeä. Joen valuma-alueen pinta-ala on 427 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Perämereen Haaparannan kunnassa.
Käännös suomeksi
Hafþór Júlíus Björnsson

| Hafþór Júlíus Björnsson |
| --- | --- |
 Hafþór Júlíus Björnsson vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1988 (ikä 35) Reykjavík, Islanti
Ammatti:  voimamies, nyrkkeilijä, näyttelijä
Puoliso:  Kelsey Henson (vih. 2018)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2010–2020 (voimamies) 2014– (näyttelijä)
Merkittävät roolit:  Gregor Clegane (Game of Thrones)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Hafþór Júlíus Björnsson (s. 26. marraskuuta 1988 Reykjavík) on islantilainen näyttelijä, nyrkkeilijä sekä voimamies. Hän on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa henkilö, joka on voittanut Arnold Strongman Classicin, Euroopan vahvin mies -tittelin sekä Maailman vahvin mies -tittelin saman kalenterivuoden aikana. Lukuisten titteleiden lisäksi Hafþórilla on hallussa monia maailmanennätyksiä.
Vuonna 2020 rikottuaan maastavedon maailmanennätyksen Hafþór haastoi ennätyksen edellisen haltijan, Eddie Hallin, nyrkkeilyotteluun. Ottelua alettiin kutsua nimellä ”Historian raskain nyrkkeilyottelu”. Hafþór voitti 6 erää kestäneen ottelun tuomariäänin 3-0.
Vuosina 2014–2019 Hafþór näytteli Gregor Cleganea televisiosarjassa Game of Thrones. Vuonna 2022 hän näytteli sivuroolia Robert Eggersin viikinkielokuvassa The Northman.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hafþór Júlíus Björnsson Wikimedia Commonsissa
Hafþór Júlíus Björnsson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Keräsienet

| Keräsienet |
| --- | --- |
 Rhizophagus irregularis-lajin rihmastoa härkäpavun (Vicia faba) juuristossa
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Keräsienet Glomeromycota  C.Walker & A.Schuessler, 2001
Luokka::  Glomeromycetes  Caval.-Sm., 1998
Lahkot
 Archaeosporales  Diversisporales  Glomerales  Paraglomerales 
Katso myös
   Keräsienet Wikispeciesissä   Keräsienet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keräsienet (Glomeromycota) on yksi sienten (Fungi) kaarista. Sen ainoa luokka on Glomeromycetes, johon kuuluu neljä lahkoa. Se luokiteltiin ennen osaksi yhtymäsieniä (Zygomycota), joista ne erotettiin DNA-sekvenssianalyysien perusteella. Kaareen luokitellaan noin 200 lajia. Kaikki lajit Geosiphon pyriformisia lukuun ottamatta muodostavat kaarelle tyypillisen keräsienijuuren.
King Kong (nyrkkeilijä)

King Kong, oikealta nimeltään Ezekiel Dlamini (1. tammikuuta 1921 – 3. huhtikuuta 1957), oli zulu-heimoon kuulunut raskaansarjan nyrkkeilijä.
Dlamini oli maalaispoika, josta tuli ammattipeluriselvennä Johannesburgin pelikortteleissa. 20-vuotiaana hän näki bantumiesten kerhossa ensi kertaa nyrkkeilyä. Hän pilkkasi miehiä jotka tappelivat "tyynyt käsissä", kunnes yksi valmentajista, William “Baby Batter” Mbatha, hermostui ja käski hänen tulla kehään. Pidettyään hetken suunsoittajaa pilkkanaan torjumalla kaikki tämän iskut valmentaja tyrmäsi hänet - ja Dlamini huomasikin että nyrkkeilyssä olikin ideaa.
Hänestä tulikin nyrkkeilijä ja raskaassa sarjassa hän saavutti kohtalaisen menestyksen. Nimeksi hänelle annettiin "King Kong",. Mestaruutta King Kong ei koskaan saavuttanut. Hän turhautui ja lopulta hänet karkotettiin nyrkkeilyn piiristä kun hän syyllistyi varoituksista huolimatta jatkuvaan likaisten temppujenselvennä käyttöön.[lähde? ]
King Kong otteli urallaan viisi ammattiottelua joista voitti neljä. Häviämässään ottelussa Kong kohtasi välisarjalaisen Simon Greb Mthimkulun joka tyrmäsi hänet kolmannessa erässä. Voittamissaan otteluissa Kong kohtasi debyyttiotteluaan tekeviä nyrkkeilijöitä. Mthimkululle häviämisestä seurasi pilkantekoa, ja King Kong iski kahakassa erään tappelupukarin kuoliaaksi mutta vapautettiin hätävarjelun nimissä.[lähde? ]
Hänen naisystävänsä Maria Miya  jäi kiinni vieraan miehen seurasta ja King Kong puukotti naisen kuoliaaksi. Oikeudessa hän vaati kuolemantuomiota ja raivostui kun tuomioksi tulikin kaksitoista vuotta pakkotyötä.  Dlamini hukuttautui vankisiirtolaa ympäröineeseen Rivonia-jokeen 3. huhtikuuta 1957
King Kongin elämästä tehtiin vuonna 1959 Johannesburgissa jazz-ooppera mustien harrastenäyttelijöiden voimin. Naispääosaa näytteli laulajatar Miriam Makeba jolle tämä rooli merkitsi lopullista läpimurtoa . Ooppera oli menestys, kotimaassa sitä kävi katsomassa 120 000 henkilöä ja esitys vietiin myös ulkomaille, muun muassa Lontooseen.
Aiheesta muualla

Boxrec.com
The Sweet Science: The life and times of King Kong (Arkistoitu – Internet Archive)
Karolin Ohlsson

Karolin Ohlsson
Karolin Ohlsson (s. 29. elokuuta 1991 Tukholma) on ruotsalainen suunnistaja. Riian MM-kilpailuissa 2018 Ohlsson saavutti kaksi MM-mitalia: kultaa sprinttiviestissä ja hopeaa pitkässä viestissä. Sarpsborgin MM-kilpailuissa 2019 Ohlsson oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa viestijoukkueessa. Edinburghin MM-kilpailuissa 2024 Ohlsson saavutti hopeaa pudotussprintissä. Suunnistuksen EM-kilpailuissa Ohlsson on ollut toiseksi tulleessa viestijoukkueessa 2014 ja 2018 ja toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa 2018.
Suunnistuksen maailmancupissa Ohlsson on voittanut yhden osakilpailun, sijoittunut kahdesti toiseksi ja kerran kolmanneksi.
Ohlssonin seura on Järla Orienteering.
Karolina Bielawska

| Karolina Bielawska |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Łódź, Puola
Ammatti:  malli
Malli
Hiusten väri:  vaaleat
Silmien väri:  vihreät
Karolina Bielawska (s. 11. huhtikuuta 1999 Łódź, Puola) on puolalainen malli. Hänet kruunattiin Miss Maailmaksi vuonna 2021. Sitä ennen hänet oli kruunattu Miss Puolaksi vuonna 2019.
Grand Prix -autoilu

Georges Boillot ajaa vuonna 1912 Ranskan GP:n voittoon Dieppessä.
Grand Prix -autokilpailujen juuret ovat Ranskassa vuonna 1894 järjestetyissä autokilpailuissa. Ajan mittaan autokilpailut kehittyivät yksinkertaisista kaupungista toiseen suuntautuvista katuajoista todellisiksi autojen ja kuljettajien nopeutta ja kestävyyttä mittaaviksi koitoksiksi. Kilpailuista kehittyi vuosikymmenten aikana nykyinen Formula 1-luokka, jonka kilpailuista nimitystä yhä käytetään.
Erilaiset tekniset innovaatiot mahdollistivat autojen nopeuksien kohoamisen nopeasti yli 160 kilometriin tunnissa, mutta koska kilpailut käytiin varhaisvuosina poikkeuksetta yleisillä teillä, olivat sekä kuljettajien että sivustakatsojien kuolemaan johtaneet onnettomuudet varsin yleisiä.
Ensimmäiset autokilpailut

Tiettävästi ensimmäisen suunnitellun autokilpailun oli määrä olla vuonna 1887 Pariisissa järjestettäväksi tarkoitettu lyhyehkö La Velocipede -nimeä kantanut kilpailu, joka kuitenkin peruttiin paikalle ilmestyttyä ainoastaan yhden osanottajan. Ensimmäinen varsinainen järjestetty kilpailu "hevosettomille vaunuille", kuten tuohon aikaan autoja kutsuttiin, oli 126 kilometrin mittainen kestävyysajo Pariisista Roueniin vuonna 1894, jonka järjesti sanomalehti Le Petit Journal. Kilpailun voittoon ajoi kreivi De Dion höyrytraktorillaan, mutta kilpailun tuomaristo hylkäsi hänet ja myönsi palkinnon toisena maaliin tulleille Peugeot'lle ja Panhard-Levassorille. Voittajan keskinopeus oli 17 kilometriä tunnissa.
Seuraavina vuosina järjestettiin lukuisia vastaavaa kaavaa noudattaneita kilpailuita. Eräs tunnetuimmista oli ajo Pariisista Bordeaux'hon ja takaisin Pariisiin, joka ensimmäistä kertaa käytiin vuonna 1895. Kilpailu kesti yhteensä 48 tuntia ja 48 minuuttia, eikä lepotaukoja pidetty. Voittoon ajoi Emille Levassor Panhard-Levassorillaan, mutta koska hänen autossaan oli ainoastaan kaksi paikkaa vaaditun neljän sijasta, ei hän saanut 31 000 frangin palkintoa. Toinen merkillepantava osanottaja kilpailussa oli André Michelinin Peugeot, joka käytti ilmatäytteisiä renkaita ajalle tyypillisten umpikumien sijaan. Michelin joutuikin kilpailussa useaan otteeseen renkaanvaihtoon johtuen teiden heikosta kunnosta.
Kilpa-autoilua hallitsi vuosisadan loppuun saakka Panhard, kunnes autojen nopeus alkoi moottoritilavuuden kasvun myötä saavuttaa uusia mittasuhteita. Pian 7–8-litraiset koneet olivat arkipäivää. Myös autojen rungot kehittyivät, samoin jarrut ja renkaat. 1901 esiteltiin vallankumouksen 35-hevosvoimainen Mercedes, joka oli jo täysverinen kilpa-auto, ja myöhemmin moottoria kehitettiin 60-hevosvoimaiseksi.
Vuonna 1900 New York Herald ja Pariisissa ilmestyneen Herald Tribune -sanomalehtien amerikkalainen omistaja James Gordon Bennett, Jr. järjesti Euroopassa ensimmäisen kilpa-autojen Gordon Bennett Cupin, vuosittaisen autokilpailun, johon otti osaa kuljettajia eri puolilta maailmaa. Kustakin maasta sai osallistua kilpailuun kolme autoa. Bennettin esimerkin innoittamana rikkaan rautatiesuvun vesa William Kissam Vanderbilt II järjesti Atlantin toisella puolella New Yorkin Long Islandilla vastaavanlaisen Vanderbilt Cupin vuonna 1904. Näistä autokilpailuista vaikuttuneena sveitsiläissyntyinen ranskalaisten moottoriajoneuvojen valmistaja Louis Chevrolet muutti Yhdysvaltoihin ajamaan kilpaa. Hän ajoi vuonna 1911 General Motorsin perustajan W. C. Durantin alaisuudessa Buickia Indy 500 -kilpailussa. Durant ja Chevrolet perustivat yhdessä Chevrolet Motor Car Companyn, mutta he riitautuivat kun eivät päässeet yhteisymmärrykseen valmistettavasta autosta. Durant olisi halunnut valmistaa "joka miehen" -autoja, kun taas Chevrolet luksusautoja. Chevrolet myi osuutensa firmasta Durantille, joka yhdisti firman myöhemmin GM:ään. Chevroletin nimi jäi kuitenkin elämään automerkissä.
Ensimmäinen Grand Prix

Vuonna 1906 Automobile Club de France järjesti ensimmäinen ja tuohon aikaan ainoan Grand Prix (suom. "suuri palkinto") -nimeä kantaneen autokilpailun. Kaksipäiväisen kilpailun kotipaikkana toimi Le Mansin kaupunki, ja ratana toimi noin 105 kilometrin mittainen, karkeasti kolmion muotoinen yleisistä teistä koostunut rata, joka kumpanakin päivänä kierrettiin kuusi kertaa. Yhteen kierrokseen meni tuon ajan kalustolla aikaa noin tunnin verran. Grand Prix'hin otti osaa 32 kilpailijaa, ja erilaisia autonvalmistajia oli mukana 12 kappaletta. 1 260 kilometrin mittaisen kilpailun voittoon ajoi unkarilainen Ferenc Szisz Renault'lla.
1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä kilpa-autoiluissa oli mukana voimakkaita kansallismielisiä tunteita. Useat maat järjestivät omia autokilpailujaan, mutta vielä tuolloin järjestäytynyttä mestaruussarjaa ei ollut. Säännöt vaihtelivat maasta ja kilpailusta toiseen, ja tyypillisesti autoille oli säädetty enimmäis-, muttei vähimmäispainoa tavoitteena rajoittaa moottorin kokoa. 10–15-litraiset moottorit olivat melko yleisiä, tavallisimmin niissä oli enintään neljä sylinteriä ja alle 50 hevosvoimaa. Kussakin autossa oli ykköskuljettajan vierellä mekaanikko, eikä kilpailun aikana muiden kuin auton miehistön ollut sallittua koskea autoihin. Ensimmäisen Grand Prix'n voiton saavuttaneen Renault'n yhtenä salaisuutena olikin Michelinin kehittämät irrotettavat pyöränvanteet. Renkaiden vaihto sujui nopeammin, kun muut autokunnat joutuivat irrottamaan kumin vanteesta ja laittamaan uuden tilalle. Teiden heikon kunnon vuoksi renkaidenvaihdot olivat yleisiä.
Kilparatojen kehittyminen

Suurin osa alkuaikojen autokilpailuista järjestettiin tarkoitusta varten rakennettujen kilparatojen sijaan suljetuista yleisistä teistä koostuneilla pitkillä radoilla. Tällaisilla radoilla käytiin muun muassa vuoden 1906 ensimmäinen Grand Prix, kuten myös perinteiset Targa Florio (yli 100 kilometriä pitkä sisilialaisista kyläteistä koostuva rata), saksalainen Kaiserpreis (120 kilometriä) ja vuoden 1907 Grand Prix'in areenana toiminut Dieppe (noin 75 kilometriä), jotka kierrettiin useampaan kertaan.
Poikkeuksiakin oli, kuten vuonna 1907 kilpailukäytössä ollut kananmunan muotoinen soikio Englannin Brooklandsilla sekä kuuluisa Indianapolis Motor Speedway, jolla järjestettiin ensimmäinen Indianapolisin 500 mailin ajo vuonna 1911. Vuonna 1922 avattiin Italian Monzaan huimapäinen Autodromo Nazionale Monza.
Valmistumisvuonnaan Monzassa järjestettiinkin ensimmäinen Ranskan ulkopuolella ajettu Grand Prix -nimeä kantanut kilpailu. Vuonna 1924 myös Belgia ja Espanja järjestivät omat GP:nsä, ja myöhemmin myös muita maita tuli mukaan Grand Prix -perheeseen. Virallisesti kilpailut eivät edelleenkään muodostaneet varsinaista mestaruussarjaa, vaan eräänlaisen löyhän autokilpailujen kokoelman vaihtelevin säännöin. Kuitenkin vuonna 1924 monet kansalliset moottorikerhot muodostivat kansainvälisen liiton, AIACR:n (Internationale des Automobile Clubs Reconnus), johon kuuluva CSI (Commission Sportive Internationale) velvoitettiin määrittelemään yleispätevät säännöt Grand Prix -autoilulle sekä muille kansainvälisille autokilpailuille. Sääntöjen astuessa voimaan moottorin koko ja auton paino oli tiukasti rajoitettu. Säännöistä luovuttiin kuitenkin vuonna 1928, ja alkoi Formula Libre -nimellä tunnettu aika – kilpailuja järjestettiin lähes ilman minkäänlaisia rajoituksia. Vuosien 1927 ja 1934 välisenä aikana Grand Prix -kilpailujen määrä kasvoi räjähdysmäisesti. Kun vuonna 1927 kilpailuja oli viisi, 1929 jo yhdeksän ja 1934 peräti kahdeksantoista, mikä oli suurin määrä ennen toista maailmansotaa.