stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
That’s All Right
Presleyn levytys > Julkaisu

Sam Phillips antoi singlestä kopioita paikallisille radioasemien tiskijukille. Näitä olivat WHBQ:n Dewey Phillips (ei sukua Sam Phillipsille), WMPS:n "Uncle" Richard ja WHHM:n "Sleepy Eyed" John Lepley. Heinäkuun 7. 1954 Dewey Phillips soitti "That's All Rightin" suositussa mustaan musiikkiin keskittyneessä radio-ohjelmassaan "Red, Hot & Blue". Kuultuaan uutisen, että Dewey aikoi soittaa levyn ohjelmassaan Elvis meni elokuviin rauhoittamaan mielialaansa.
Radioesitys herätti niin paljon huomiota, että Dewey soitti levyn 14 kertaa ja sai yli 40 puhelinsoittoa. Presley suostuteltiin tulemaan radioasemalle haastatteluun jo samana iltana. Haastatelussa Elvis ei edes ollut tietoinen, että mikrofoni oli auki lähetystä varten. Dewey muun muassa kysyi Elvikseltä missä high schoolissa tämä opiskeli. Tällä hienovaraisella tavalla yleisö sai tietoonsa, että kappaleen esittäjä oli itse asiassa valkoinen.
"That's All Right" julkaistiin virallisesti 19. heinäkuuta 1954 ja se myi paikallisesti noin 20 000 kopiota ja Memphisin alueella se kipusi listasijalle 4. Määrä ei kuitenkaan ollut niin suuri, että kappale olisi noteerattu kansallisella listalla.
Merkitys musiikin historiassa

Rolling Stone -lehti esitti vuoden 2004 artikkelissaan, että Elvis Presleyn levytys kappaleesta "That's All Right" on maailman ensimmäinen rock and roll -levy.
That's All Right -singlen (Sun Records 209, 1954) etiketti. Esittäjiksi merkitty Elvis Presley, Scotty and Bill.
Luettelo Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsenistä

Tämä on luettelo merkittävistä henkilöistä, jotka olivat jossain vaiheessa Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäseniä. Jotkut heistä onnistuivat pakenemaan ODESSA-järjestön avulla.
A

Gustav Abb
Wolfgang Abel
Otto Abetz
Albert Abicht
Franz Abromeit
Karl Ferdinand Abt
Humbert Achamer-Pifrader
Ernst Achenbach
Eberhard Achterberg
Josef Ackermann
Karl Adam
Wilhelm Adam
Ernst Ahl
Wolf Albach-Retty
Herbert Albrecht
Gunter d'Alquen
Günther Altenburg
Johann Altfuldisch
Josef Altstötter
Georg Altner
Ludolf von Alvensleben
Wolfgang Aly
Max Amann
Otto Ambros
Johann Appler
Benno von Arent
Karl Astel
Heinz Auerswald
Franz Augsberger
Hans Aumeier
Hans Walter Aust
Artur Axmann
B

Erich von dem Bach
Richard Baer
Alfred Baeumler
Josef Bauer
Klaus Barbie
Rudolf Batz
Werner Best
Wilhelm Beiglböck
Gottlob Berger
Heinrich Berutz
Helmut Bischoff
Kurt Blome
Ernst Wilhelm Bohle
Herta Bothe
Martin Bormann
Viktor Brack
Karl Brandt
Rudolf Brandt
Wernher von Braun
Petar Brzica
Alois Brunner
D

Konrad Dannenberg
Luise Danz
Richard Walther Darré
Carl Diem
Otto Dietrich
Eduard Dietl
Heimito von Doderer
Karl Dönitz
E

Erhard Eppler
Manfred Ewald
F

Gottfried Feder
Eugen Fischer
Fritz Fischer
Friedrich Flick
August Frank
Hans Frank
Karl Frenzel
Hans Fritzsche
Wilhelm Frick
Walther Funk
G

Karl Gebhardt
Karl Genzken
Hermann Göring
H

Karl von Halt
Heinrich Harrer
Martin Heidegger
Aribert Heim
Rudolf Hess
Adolf Hitler
Otto Hofmann
August Wilhelm von Hohenzollern
Waldemar Hoven
K

Ernst Kaltenbrunner
Herbert von Karajan
Wilhelm Keitel
Kurt Georg Kiesinger
Helmut Knochen
Horst Kopkow
Walter Kopp
Gustav Krupp von Bohlen und Halbach
Lutz Graf Schwerin von Krosigk
L

Heinz Lammerding
Hans Lammers
Fritz Lenz
Siegfried Lenz
Robert Ley
Eduard Lorenz
Werner Lorenz
Georg Lörner
M

Guido von Mengden
Josef Mengele
Otto Meissner
Hermann Michel
Erhard Milch
Otfrid Mittmann
Joachim Mrugowsky
N

Konstantin von Neurath
O

Herta Oberheuser
Carl Oberg
Theodor Oberländer
P

Franz von Papen
Paul Pleiger
Oswald Pohl
Helmut Poppendick
R

Walter Rauff
Hermann Rauschning
Heinz Reinefarth
Lothar Rendulic
Joachim von Ribbentrop
Eduard Roschmann
Alfred Rosenberg
Gerhard Rose
Paul Rostock
Erich Priebke
Arthur Rudolph
S

Martin Sandberger
Fritz Sauckel
Hjalmar Schacht
Walter Schellenberg
Walter Schreiber
Baldur von Schirach
Franz Schlegelberger
Hanns-Martin Schleyer
Carl Schmitt
Elisabeth Schwarzkopf
Franz Schönhuber
Arthur Seyss-Inquart
Wolfram Sievers
Franz Six
Otto Skorzeny
Hans Sommer
Albert Speer
Franz Stangl
Otto Steinbrinck
Otto Strasser
Julius Streicher
Wilhelm Stuckart
T

Fritz Thyssen
V

Otmar Freiherr von Verschuer
W

Gustav Wagner
Kurt Waldheim
Ernst von Weizsäcker
Paul Theroux

Paul Theroux vuonna 2008
Paul Edward Theroux (s. 10. huhtikuuta 1941 Medford, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen matkakirjailija. Hänen teoksiaan ovat The Great Railway Bazaar (1975) ja The Mosquito Coast (1981).Blinding Light (2006).
Theroux oli kanadanranskalaisen Albert Eugene Theroux'n ja amerikanitalialaisen Anne Dittamin poika. Päätettyään opintonsa University of Massachusetts Amherstissa hän lähti opettajaksi Afrikkaan, ensin Malawiin, sitten Ugandaan. Hän asui myös Singaporessa. Hän oli naimisissa Anne Castlen kanssa (1967–1993) ja solmi 1995 uuden avioliiton Sheila Donnellyn kanssa. Televisiotoimittaja Louis Theroux (Theroux'n vinksahtaneet viikonloput) on Paul Therouxin poika.lähde?
Theroux'n esikoisromaani Waldo ilmestyi vuonna 1967.lähde?
Theroux palkittiin vuonna 1981 James Tait Blackin muistopalkinnolla. Hän on ollut vuodesta 1984 Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsenenä. Hänen kirjoistaan on tehty elokuvia.
Suomennetut teokset

Suuri junamatka.  (The Great Railway Bazaar, 1975.)  Suomentanut Taisto Nieminen. WSOY, 1977.  ISBN 951-0-21507-4
Paikallisjunalla Patagoniaan.  (The Old Patagonian Express, 1979.)  Suomentanut Arto Häilä. WSOY, 1980.  ISBN 951-0-09986-4
Joulukortti (A Christmas Card), suom. Kaarina Helakisa, Helsinki: WSOY 1981 ISBN 951-0-10761-1
Moskiittorannikko.  (The Mosquito Coast, 1982.)  Suomentanut Arto Häilä. WSOY, 1982.  ISBN 951-0-11235-6
Saarivaltakunta: Brittein saarten ympäri junalla ja jalkaisin.  (The Kingdom by the Sea, 1983.)  Suomentanut Leena Tamminen. WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12700-0
Saarista vihrein ja muita kertomuksia (World's End and Other Stories), suom. Arto Häilä 1985, Helsinki: WSOY 1985 ISBN 951-0-12844-9
Rautakukon kyydissä: Junalla halki Kiinan.  (Riding the Iron Rooster: By Train through China, 1988.)  Suomentanut Risto Mäenpää. WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15110-6
Salainen elämäni (My Secret History), suom. Eeva Siikarla, Helsinki: WSOY 1992 ISBN 951-0-18194-3
Tyynenmeren onnelliset saaret.  (The Happy Isles of Oceania, 1992.)  Suomentanut Pirkko Huhtanen. WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18895-6
Herkuleen pylväät: Suuri matka Välimeren ympäri. (The Pillars of Hercules: A Grand Tour of the Mediterranean, 1995.), suom. Pirkko Huhtanen. WSOY, 1996| ISBN = 951-0-21271-7.
Junalla halki Intian, osa 1–2. Julkaisussa: Suomen Kuvalehti 1987: 4–5
Paratiisisaarten taistelu menneisyydestä ja tulevaisuudesta: Havaiji. Julkaisussa: National Geographic 2002: 13 (National geographic. Suomi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Theroux Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Thaimaan arkkitehtuuri

Khmeriläisvaikutteisen Prasat Hin Phimain esikuvana olivat Angkorin hindutemppelit
Thaimaan arkkitehtuuri on kehittynyt omintakeiseksi tyylisuunnakseen vuosisatojen aikana useista vaikutteista, joita on saatu kiinalaisista kauppiastaloista ja khmeriläisestä temppeliarkkitehtuurista, sekä länsimaisesta klassismista ja siirtomaatyylistä. Thaimaan rakennustaide on ensisijaisesti nähty uskonnollisena ja yläluokan palatsiarkkitehtuurina, koska tavallisen kansan käyttämät asumukset ovat puisina hävinneet, mutta nykyään vanhojen perinteiden mukainen thaitalo on taas arvostettu ja haluttu thailaisen identiteetin ilmentymänä. Tärkeimpänä elementtinä thaiarkkitehtuurin kehityksessä on ollut tarve mukautua kuumaan ilmastoon. Väestönkasvu ja maan hinnan nousu, sekä sademetsien hakkuut ovat pakottaneet siirtymään luonnonmateriaalista betoniin ja yhden perheen tai suvun asunnoista kerrostaloihin ja perinteisistä kauppiastaloista pilvenpiirtäjiin.
Historia

Thaimaan alueella vaikuttaneiden arkkitehtuurikausien vaiheet jaetaan tavallisesti seuraavasti:
Dvaravatikausi (500–900-luku)
Kaudelta on hyvin vähän jäänteitä Lamphunissa ja Hariphunchaissa, jotka ovat valtaosin kuitenkin myöhempää perua.
Mon-Khmer tai Khmer-Lopburi -kausi (900–1200-luku)
Khmerien valta ulottui Angkorista syvälle nykyisen Thaimaan alueelle, jonne rakennettiin kivestä mahtavia temppeleitä. Jäänteitä näistä on säilynyt Nakhon Ratchasimassa (Phimai) ja Buriramissa (Phanom Rung).
Thaikausi (1200–1600-luku)
Tämä kausi voidaan jakaa edelleen kolmeen: Sukhothain, Ayutthayan ja Chiang Main tyyleihin. Sukhothai ei vielä edennyt kauaksikaan khmer-vaikutteista, johon sekoittui intialaisia, ceylonilaisia, mon-dravidalaisia ja mon-baganilaisia (burmalaisia) elementtejä. Ayutthayassa kehittyi jo selkeä thaityyli, joka ilmeni buddhalaisissa temppeleissä - wateissa, joissa chedit rakennettiin ceylonilaiseen tyyliin neliskulmaisella jalustalla seisovan kellon muotoon. Chiang Maissa ulkomaiset vaikutteet olivat vähemmän esillä. Seinämaalaukset olivat patsaiden ohella merkittävä taiteen keino.
Bangkokin kausi (1700–1800-lukujen vaihteesta nykypäivään)
Uusi pääkaupunki Bangkok rakennettiin tuhotun Ayutthayan kaltaiseksi, mutta kiinalaisten maahanmuuttajien vaikutus alkaa näkyä. Rakennusten julkisivut päällystettiin usein keramiikkatiilillä ja punatiiliset seinät rapattiin ja maalattiin valkoisiksi. Vaalean julkisivun vastapainona monikerroksiset limittäiset katot olivat värikkäitä. Kuvakieleen kuuluivat päätykolmioissa ja räystäslaudoissa naga-käärmehahmot ja myttisellä linnulla garudalla ratsastavat Vishnut.
Temppelit ja palatsit

Perinteinen thaimaalainen rakennustaide käytti sankkojen metsien vielä peittäessä maan materiaalinaan melkein yksinomaan puuta, joka koristeltiin taidokkailla leikkauksilla. Pitkään vain uskonnollisiin rakennuksiin oli sallittua käyttää kestävämpää materiaalia, mistä johtuen muinaisista kaupungeista, kuten Sukhothaista, ovat jääneet jäljelle vain viharat, ubosotit ja chedit, jotka rakennettiin poltetusta tiilestä ja kivestä .
Ayutthayan tuhon jälkeen sen entinen loisto pyrittiin siirtämään Bangkokiin sellaisenaan, mutta 1800-luvun lopulla selvästi länsimaiset vaikutteet ja arkkitehdit saapuivat hoviin. Ensimmäiset länsimaiset rakennukset kohosivat Lopburiin jo 1600-luvulla kuningas Narain hallituskaudella, kun ranskalaiset saapuivat lähettiläineen maahan , mutta nyt tuloksena saatiin nähdä eklektisiä yhdistelmätyylejä, kuten Chulalongkornin aikana englantilaisen arkkitehdin suunnittelema kuninkaallinen palatsi Chakri Mahaprasat, jonka kupolit kuningas muutti thailaisiksi suippotorneiksi (mondop) .
Kauppiastalo

Perinteinen kauppiastalo, joita alun perin asuttivat pääasiassa kiinalaista sukujuurta olevat thaimaalaistuneet maahanmuuttajat 1800-luvulla, on kaksi- tai kolmikerroksinen liukuovin varustettu rakennus. Alin kerros saattoi olla tiilestä muurattu yläosan ollessa puuta. Yleensä rakennus on jaettu itsenäisiin lohkoihin, joissa kussakin on oma haltijansa ja liiketoimensa.
Thaitalo

Perinteisestä asumuksesta, thaitalosta, erotetaan kolme tyyliä: pohjoinen, keskinen ja eteläinen. Puusta tai bambusta rakennettu talo rakennettiin tolpille, joiden suojissa pidettiin kotieläimiä, kuten vesipuhvelia. Katto oli jyrkkä, ja leveät räystäät suojasivat auringolta ja sateelta. Ylhäällä oli makuuhuone, veranta ja kattamaton terassi, jonka nurkassa tulisija. Maasta nostettuna rakenne oli kuumankosteassa ilmastossa viileä, tuulettui hyvin ja suojasi villieläimiltä. Pohjoisen talossa seinät viettivät yläosastaan ulospäin. Talo saatettiin pystyttää veden äärelle tai jopa sen pinnalle kelluvana, sillä vesireittejä käytettiin kulkureitteinä, koska teitä ei juurikaan ollut. Bangkokin ensimmäinen katu, Charoen Krung, saatiin pääkaupunkiin vasta Mongkutin hallituskaudella . Asuintalot tehtiin irrotettavista seinäelementeistä, jotka voitiin purkaa ja koota toisaalle, kun jokiuomat muuttivat paikkaa ja maanomistussuhteet vaihtelivat. Toisinaan kokonainen kyläyhteisö saattoi muuttaa taloineen  paremmalle viljelysmaalle. Pilarien määrä (välien täytyi olla parittomia, yleensä 3 tai 5 ) ja talon ilmansuunnat oli tarkoin määritelty buddhalaisuuteen sekoittuneen henkiuskonnon sanelemien ehtojen mukaan. 1950-luvulla thaitalot olivat jo katoavaa kansanperinnettäkenen mukaan?, kunnes Jim Thompson, amerikkalainen thaisilkkiteollisuuden elvyttäjä, kiinnostui niistä ja kokosi 1958–1959 asunnokseen viidestä keskithaimaalaisesta talosta kodin, joka on nykyään Bangkokin suosituimpia nähtävyyksiä.lähde?
Nykyarkkitehtuuri

Vanhat tavat ja uskomukset heijastuvat edelleen Thaimaan nykyarkkitehtuurissa, jossa tontin rajalle pystytetään henkien talo, ja buddhalaiset munkit vihkivät ostoskeskukset ja pilvenpiirtäjät käyttöönsä. Puu on väistynyt betonin, tiilen ja lasin tieltä. Suuri väestönkasvu ja valtausoikeuden piirissä olevan maan loppuminen ovat nostaneet maan hintaa myös varsinaisten kasvukeskusten ulkopuolella, minkä vuoksi rivitalotyyppinen ja kerrostalorakentaminen on yleistä pienilläkin paikkakunnilla.
Länsimainen antiikin Roomasta ja Kreikasta lainattu muotokieli elää rinta rinnan thailaisen ornamentiikan kanssa. Tuiki tavallinen talotyyppi kaupungeissa on kolmikerroksinen kauppiastalo aakhaan phaanit, jonka katutasossa on liiketiloja peltisten rullaovien rivistön takana. Yläkerroksissa asutaan ja pidetään varastoja, tai tiloja on vuokrattu ulkopuolisille.
Aiheesta muualla

Oriental Architecture: Thai House
Thaimaan paviljonki vuoden 1958 maailmannäyttelyssä Brysselissä.
Keskithaimaalainen ubosot, jossa valkoiseksi maalattua julkisivua koristavat värikkäät mosaiikit. Katonharjan päätykoristetta kutsutaan nimellä chofah ja räystäiden pääteulokkeita nimellä ngao.
Vimanmekin palatsia Bangkokissa pidetään maailman suurimpana tiikkirakennuksena
Puinen kauppiastalo Nakhon Ratchasimassa.
Tolpille rakennettu perinteinen thaitalo (Suan Pakkard Bangkokissa).
Jim Thompsonin talo Bangkokissa on yhdistetty useasta keskithaimaalaisesta talosta.
Fredrik Thesleff

Fredrik Thesleff (17. syyskuuta 1859 Viipurin maalaiskunta – 12. joulukuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Henkilöhistoria

Thesleffin vanhemmat olivat eversti, valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleff (1824–1893) ja Olga Maria Thesleff (1830–1893). Hänen nuorempi veljensä oli kasvitieteilijä ja mustalaisten kielen ja tapojen tutkija Arthur Thesleff. Fredrik Thesleff pääsi ylioppilaaksi 1879 Helsingin reaalilyseosta ja valmistui 1884 arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta. Thesleff teki useita opintomatkoja muun muassa Ranskaan, Italiaan ja Venäjälle. Hän toimi Yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehtina 1884–1887 ja oli sen jälkeen talonrakennuksen lehtorina Vaasan teollisuuskoulussa 1889–1908. Thesleffillä oli Vaasassa yhteinen arkkitehtitoimisto lääninarkkitehti Waldemar Backmanssonin kanssa ja hän toimi jonkin aikaa myös Vaasan kaupunginarkkitehtina. Thesleffin pääasiassa Viipuriin ja Vaasaan suunnittelemat rakennukset edustivat tyylillisesti uusrenessanssia ja jugendia.
Thesleff on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle.
Töitä

Punaisenlähteentorin apteekkitalo, Viipuri
Konsuli E. Wolffin talo, Linnankatu 1, Viipuri
Nya svenska läroverket, Kaisaniemi, Helsinki 1886
Raatihuoneenkadun kansakoulu, Vaasa 1890
Vaasan Sähkö Oy:n keskusaseman konehalli, Vaasa 1893
Pikkupalatsi, Hämeenpuisto, Tampere 1897
Pohjolan Viinatehtaan viinapolttajamestareiden asuintalo, Vöyrinkatu 12, Vaasa 1897, nykyisin Wasa Sångargillen Cantare-kulttuuritalo
Pohjoisvalli 11, asuintalo, Viipuri 1897, tuhoutunut tulipalossa heinäkuussa 2014
Satamapuiston jugendtyylinen kioski, Vaasa 1900
Vaasan Sähkö Oy:n keskusaseman päärakennus, Vaasa 1903
Vaasan Osakepankin talo, Vaasa 1904
Kurtenia, jugendtyylinen 5-kerroksinen asuintalo, Vaasa 1904–1905
Palosaaren kansakoulu, Vaasa 1905
Pikkupalatsi Tampereella.
Luettelo Tähtiportti-sarjan roduista

Tähtiportti on tieteiselokuva ja sitä seurannut televisiosarja. Sarjassa esitellään useita erilaisia ihmis-, humanoidi- ja muukalaisrotuja. Tämä luettelo on keskeneräinen.
Tähtiportin ihmisrodut

Muinaisten egyptiläisten jumalat paljastuvat Tähtiportti-elokuvassa goa'uldeiksi. Nämä veivät aikoinaan Maan ihmisiä tähtiporttien kautta lukemattomille planeetoille, joissa pitivät näitä orjinaan. Sen takia monet TP-1-ryhmän eri planeetoilla tapaamat muukalaiset ovatkin ihmisiä, jotka ovat alun perin lähtöisin Maasta.
Tähtiportin ihmisrodut > Tau'rit

Tau'ri on goa'uldien kieltä ja tarkoittaa "esikoista", alkuperäisiä Maapallon ihmisiä. Tau'reihin kuuluu siis suurin osa sarjan päähenkilöistä, mm. Jack O'Neill, Daniel Jackson, Samantha Carter, Cameron Mitchell ja George Hammond.
Tähtiportin ihmisrodut > Abydoslaiset

Abydos oli ensimmäinen planeetta, johon Maan ihmiset matkustivat tähtiportin kautta. Sen kulttuuri muistutti suuresti muinaista egyptiläistä kulttuuria aavikkoineen ja pyramideineen. Goa'uld Ra orjuutti Abydoksen ihmisiä, kunnes Jack O'Neill auttoi joukkueensa kanssa tuhoamaan tämän. Daniel Jacksonin vaimo Sha're (elokuvassa Shau'ri) oli abydoslainen.
Tähtiportin ihmisrodut > Argoslaiset

Argoslaiset ovat ihmiskulttuuri, joka muistuttaa muinaisia kreikkalaisia niin ulkonäöltään kuin tekniseltä kehitystasoltaan. TP-1:n saapuessa Argos-planeetalle argoslaiset elivät keskimäärin vain sata päivää, sillä goa'udit olivat aikoinaan asentaneet heidän vereensä mikroskooppisen pieniä nanobotteja, jotka kiihdyttivät heidän ikääntymistään. Tällä goa'uldit pyrkivät kehittämään mahdollisimman nopeasti optimaalisen ihmisisäntäruumiin itselleen. Jack O'Neillin vereen joutui myös kyseisiä ainesosia, ja hän kävi lähellä kuolemaa ennen kuin SGC löysi vasta-aineen, jolla niin O'Neillin kuin argoslaistenkin ikääntyminen saatiin taittumaan ja palaamaan normaaliksi.
Tähtiportin ihmisrodut > Aschenit

Aschenit ovat kehittynyt ihmisrotu, jotka tarjoavat muille roduille auliisti apuaan, mutta osoittautuvat myöhemmin hyväksikäyttäjiksi. Jos Maa olisi sopinut yhteistyöstä ascheneiden kanssa olisivat aschenit lopulta tukahduttaneet tau'rien syntyvyyden ja näin saaneet maapallon kokonaan haltuunsa. Tämä paljastui jaksossa 2010, jossa näytettiin mitä olisi tapahtunut jos aschenien vilppiä ei olisi huomattu ajoissa.
Tähtiportin ihmisrodut > Cimmerialaiset

Cimmeria on asgardi Thorin suojelema planeetta, jonka elämäntyyli ja tekninen kehitystaso muistuttaa muinaisten viikinkien aikoja. Goa'uldit eivät pitkiin aikoihin pystyneet tunkeutumaan Cimmeriaan, koska asgardi-teknologia esti heitä astumasta planeetalle. TP-1 joutui tuhoamaan goa'uldit poissa pitävän laitteen, jolloin Cimmeria jäi suojattomaksi ja goa'uld Heru'ur valtasi planeetan. TP-1 sai kuitenkin yhteyden Thoriin, joka saapui pelastamaan cimmerialaiset.
Tähtiportin ihmisrodut > Enkaralaiset

TP-1:n tapaama enkaralaisten joukko oli kauan sitten viety pois alkuperäiseltä Enkara-planeetalta, jonne suurin osa heidän heimostaan oli jäänyt. Enkaran sijaintia ei tiedetty, mutta SGC etsi heille toisen sopivan kotiplaneetan. Koska enkaralaisten fysiologia oli aikojen saatossa muuttunut niin, että he kestivät muita ihmisrotuja huonommin auringon UV-säteilyä, sopivia planeettoja löytyi vain yksi. Kun enkaralaiset oli viety paikan päälle, planeetalla havaittiin kuitenkin muukalaisrotu. Muukalaiset kutsuivat itseään Gad-Meereiksi. Gad-Meerit olivat muuttamassa planeettaa itselleen sopivaksi elinympäristöksi. Kyseinen planeetta on ainoa mahdollinen asuinpaikka Gad-Meereille sen olosuhteidensa vuoksi, mutta tekeillä olleen muutoksen jälkeen enkaralaiset eivät kuitenkaan olisi pystyneet elämään siellä. Gad-Meerit tiesivät, missä alkuperäinen Enkara-planeetta sijaitsi, tosin Daniel Jacksonin avustuksella ja lopulta veivät enkaralaiset sinne esi-isiensä luokse.
Tähtiportin ihmisrodut > Hebridanilaiset

Hebridanilaiset ovat ilmeisesti muinaisten kelttien jälkeläisiin pohjautuva ihmisrotu, ja he ovat eräitä teknologisesti kehittyneimpiä ihmisiä, jotka TP-1 on kohdannut. Tämä ei ole pelkästään hebridanilaisten omaa ansiota, vaan he ovat velkaa naapuriplaneettansa väestölle, humanoidirotu serrakineille, jotka ovat luovuttaneet hebridanilaisille teknologiansa. Serrakinit ajoivat vuosituhansia sitten pois hebridanilaisia piinanneet goa'uldit, ja nyt Hebridan-planeetalla elävät sulassa sovussa niin ihmiset kuin sinne muuttaneet serrakinitkin. Poikkeuksena tästä on vain pieni vähemmistö ihmisiä, joiden mielestä serrakinit yrittävät alistaa ihmiset toisen asteen kansalaisiksi ja sekoittaa heidän puhdasverisyytensä omilla geeneillään. Serrakinit ja ihmiset pystyvätkin tuottamaan jälkeläisiä keskenään ja Hebridanin väestöstä kasvavalla prosentilla on myös serrakin-sukujuuret. Serrakinit ovat kuitenkin rauhanomainen ja hyväsydäminen rotu, ja ihmisten yhteistyö heidän kanssaan on ollut poikkeuksellisen hedelmällistä. Myös tau'rit ovat olleet hyvissä väleissä niin serrakinien kuin hebridanilaisten kanssa. Serrakinit ja heidän mukanaan hebridanilaiset olivat Linnunradan galaksissa harvoja rotuja, joita goa'uldit eivät olleet alistaneet. Nyt orit ovat kuitenkin vallanneet heidänkin planeettansa.
Tähtiportin ihmisrodut > Koskemattomat

Planeetalla P3X-797 vallitsi tarttuva sairaus, joka muutti tartunnan saaneet ihmiset luolamiesten kaltaisiksi. Tarttuneiden puolella planeettaa vallitsi pimeys ja valoisalla puolella "Valon maassa" asuvat terveet ihmiset kutsuivat itseään koskemattomiksi. Koskemattomat menettivät jatkuvasti läheisiään sairaudelle, mutta eivät voineet asialle mitään. SGC kehitti sairautta vastaan vasta-aineen, jonka avulla sairastuneet paranivat. Valon maa muistuttaa kulttuuriltaan muinaista Kreetaa.