stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Miseducation of Cameron Post
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chloë Grace Moretz  | … |  Cameron Post   |
|  John Gallagher Jr.  | … |  Reverend Rick   |
|  Sasha Lane  | … |  Jane Fonda   |
|  Forrest Goodluck  | … |  Adam Red Eagle   |
|  Marin Ireland  | … |  Bethany   |
|  Owen Campbell  | … |  Mark   |
|  Kerry Butler  | … |  Ruth Post   |
|  Quinn Shephard  | … |  Coley Taylor   |
|  Emily Skeggs  | … |  Erin   |
|  Melanie Ehrlich  | … |  Helen Showalter   |
|  Isaac Jin Solstein  | … |  Steve Cromps   |
|  Dalton Harrod  | … |  Jamie   |
|  Jennifer Ehle  | … |  Dr. Lydia Marsh   |
|  Christopher Dylan White  | … |  Dane Bunsky   |
|  Steven Hauck  | … |  Pastor Crawford   |
|  McCabe Slye  | … |  Brett   |
|  Dale Soules  | … |  Grandma   |
Aiheesta muualla

The Miseducation of Cameron Post Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Judith Ayaa

Judith Ayaa (15. kesäkuuta 1952 – 2002 Kampala) oli ugandalainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä ja eteni semifinaaliin naisten 400 metrin juoksussa sijoittuen siellä eränsä seitsemänneksi. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä 400 metrissä on 52.68.
Kansainyhteisön kisoissa 1970 Edinburghissa Ayaa sai pronssimitalin 400 metrin juoksussa.
John Esposito

| John Esposito |
| --- | --- |
 John Esposito WPT-turnauksessa vuonna 2005.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  1
WSOP-rahasijat:  17 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  1 939 966
Päivitetty:  8. elokuuta 2007
John Esposito on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Esposito on urallaan voittanut yhden World Series of Pokerin (WSOP) turnauksen: 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksen vuonna 1999. Turnauksen ykköspalkinto oli 219 225 dollaria. WSOP:n pääturnauksesta hänellä on useita hyviä sijoituksia: yhdestoista vuonna 1989, kahdestoista vuonna 1995, yhdeksästoista vuonna 1996 ja 26. vuonna 2001.
Vuonna 1993 Esposito voitti L.A. Poker Classicin 5 000 dollarin no limit hold'em -turnuksen ja vuonna 2002 saman tapahtuman 1 000 dollarin pot limit hold'emin sekä vuonna 2003 1 500 dollarin omaha hi/lon. Marraskuussa 2004 Esposito ansaitsi 235 711 dollaria oltuaan ykkönen Five-Diamond World Poker Classicin 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa.
Elokuussa 2007 Espositon pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

John Esposito The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Judith Blunt-Lytton

| Judith Blunt-Lytton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1873
Kuollut: 1957
Ammatti:  hevostenkasvattaja
Arvonimi: Wentworthin paronitar
Vanhemmat:  Wilfrid Scawen ja Anne Blunt
Puoliso:  Neville Bulwer-Lytton
Judith Anne Dorothea Blunt-Lytton, Wentworthin 16. paronitar (1873–1957) oli brittiläinen aatelinen ja hevostenkasvattaja. Hän oli kirjailija Wilfrid Scawen Bluntin ja Wentworthin paronittaren Anne Kingin tytär. He perustivat Englantiin Crabbet Arabian Stud -nimisen hevossiittolan, jonka Judith Blunt peri. Hän hoiti siittolaa kuolemaansa 1957 asti. Siittolan merkitys on suuri, sillä 2010-luvulla yli 90 prosentilla arabianhevosista on siittolan sukulinjaa. Blunt jalosti 1920-luvulla omistamansa Skowronek-nimisen arabianhevosorin welshponitamman kanssa ja loi welara-ponirodun. Blunt oli naimisissa Neville Bulwer-Lyttonin kanssa.
Judit Reigl

Judit Reigl (2012)
Judit Reigl (alun perin Némedy; 1. toukokuuta 1923 Kapuvár – 7. elokuuta 2020 Marcoussis) oli unkarilais-ranskalainen taidemaalari.
Reigl opiskeli maalaustaidetta Unkarin kuvataideakatemiassa Budapestissa István Szőnyin johdolla. Hän pääsi stipendillä opiskelemaan vuosiksi 1946–1948 Italiaan. Lokakuussa 1948 Reigl palasi Unkariin, josta kuitenkin päätti lähteä. Useiden epäonnistuneiden loikkausyritysten jälkeen hän pääsi vuonna 1950 Itävallan, Sveitsin, Saksan ja Belgian kautta Pariisiin. Reiglin varhaiset työt Pariisin-ajoilta ovat tyyliltään lähinnä surrealistisia, mutta hän teki sekä figuratiivista että abstraktia taidetta. Toukokuussa 1954 taiteilija Simon Hantaï vei André Bretonin Reiglin studiolle. Breton tarjosi tälle soolonäyttelymahdollisuutta, josta hän aluksi kieltäytyi. Marraskuussa 1954 hän kuitenkin suostui hankkeeseen. Tässä näyttelyssä oli esillä vielä myös figuratiivisia töitä, mutta näyttelyn jälkeen Reigl omaksui selkeästi abstraktin tyylin.
Vuonna 1963 Reigl muutti Pariisista Marcoussisiin. 1960-luvulta alkaen hänen erääksi innoituksen lähteekseen tuli taas ihmishahmo. Reiglin teosten soolonäyttelyitä on järjestetty Unkarissa, Ranskassa, Saksassa, Itävallassa, Belgiassa, Alankomaissa ja Yhdysvalloissa. Teoksia on julkisissa kokoelmissa esimerkiksi Metropolitan Museum of Artissa, New Yorkin Museum of Modern Artissa, Solomon R. Guggenheim -museossa, Lontoon Tate Modernissa ja Pariisin Pompidou-keskuksessa. Reiglin saamien palkintojen joukossa olivat Guggenheim International Award (1964), Carnegie Prize (1967–1968) ja Kossuth-palkinto (2016). Vuonna 2008 Reigl sai Unkarin ansioritarikunnan ristin, ja vuonna 2016 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n komentaja.
Joonas Hiirikoski

| Joonas Hiirikoski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. tammikuuta 1989 (ikä 35) Nurmo,  Suomi
Pesäpalloilija
Seura:  Oulun Lippo
Pelaajaura
Junioriseurat
1995-2010:  Nurmon Jymy
Ammattilaisjoukkueet
2005-2008   2009   2010-2012   2013   2015-2016:  Nurmon Jymy   Ylistaron Kilpa-Veljet   Nurmon Jymy   Jymy-Jussit   Oulun Lippo
Joonas Hiirikoski (s. 30. tammikuuta 1989 Nurmo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 2005–2016 Hiirikoski pelasi Suomensarjassa ja Superpesiksessä pääsääntöisesti Nurmon Jymyssä sekä Seinäjoen JymyJusseissa. Hiirikosken kasvattajaseura on Nurmon Jymy, jossa hän teki myös Superpesis-debyyttinsä kaudella 2008. Hiirikoski on Nurmon ja Seinäjoen lisäksi edustanut urallaan Ylistaron Kilpa-Veljiä kaudella 2009 sekä Oulun Lippoa kausina 2015 ja 2016.
Ura

Nurmon Jymyn kasvatti on pelannut aikuisten sarjoissa vuodesta 2005 lähtien jolloin hän pelasi ensimmäisen Suomensarja-pelinsä. Kaudet 2005−2008 Hiirikoski pelasikin lähinnä Suomensarjaa ja Nuorten Superpesistä. Kaudella 2009 Hiirikoski pelasi Nurmon Jymyn farmiseurana tuolloin toimineessa Ylistaron Kilpa-Veljissä, jonka jälkeen hänet nostettiin seuraavaksi kaudeksi mukaan Superpesiksen rinkiin. Kaudet 2010−2012 Hiirikoski pelasi Nurmon edustusjoukkueessa. Kaudeksi 2013 Hiirikoski siirtyi uuteen Jymy-Jussien seuraan, joka muodostui Nurmon Jymyn ja Seinäjoen Maila-Jussien edustusjoukkueiden fuusiosta.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-pronssi: 2008
Aiheesta muualla

http://www.jymypesis.fi/joonas_hiirikoski.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Johnny Grande

John A. Grande (14. tammikuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi Bill Haleyn taustayhtye Bill Haley & His Cometsin pianistina ja harmonikansoittajana vuodesta 1949 vuoteen 1963.
Grande kuoli vuonna 2006 Houstonissa syöpään liittyvien komplikaatioiden johdosta.
Aiheesta muualla

Johnny Grande Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Mirror (Ja Rulen albumi)

| The Mirror Ja Rule |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006–2007
 Julkaistu: heinäkuu 2009
 Tyylilaji: hip hop
 Levy-yhtiö: Mpire
Ja Rulen muut julkaisut
| R.U.L.E. 2004 | The Mirror 2009 | Icon 2012 |
Singlet albumilta The Mirror
 ”Uh-Ohhh!” Julkaistu: 1. elokuuta 2007  ”Body” Julkaistu: 20. syyskuuta 2007
The Mirror on rap-artisti Ja Rulen vuonna 2009 julkaisema digitaalinen albumi. Sen olisi pitänyt ilmestyä 13. lokakuuta 2007, mutta oikeasti se ilmestyi 31. heinäkuuta 2009.[lähde? ]
Kappaleet

Mirror Intro
Message to Mankind
Uh-Ohhh! (feat. Lil Wayne)
Body (feat. Ashley Joi)
Sunset (feat. The Game)
300 (feat. NEWZ & Tre & Merc Montana)
Enemy of the State
Ladies (feat. Jay-Z)
Father Forgive Me
Judas
Damn
The Mirror (tuottanut NOVA)
Something New (feat. Vita)
Rules of Engagement
It’s All Hood Now
Hear Say
Sing a Prayer for Me
Arvostelut

Blender:
Entertainment Weekly: B–
XXL:
Italianajokoira

| Italianajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Italia
Määrä:  Suomessa 138 (karkeakarvaisia 112; lyhytkarvaisia 26)
Rodun syntyaika:  esiroomalainen kausi
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen, villisian, villilampaan, vuohen ja ilveksen metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Segugio Italiano, Italian Hound, Italian Segugio, chien courant italien, Italienischer Laufhund, sabueso italiano, itaalia hagijas, Segugio
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #198 (karkeakarvainen) #337 (lyhytkarvainen)
Ulkonäkö
Paino:  18–28 kg
Säkäkorkeus:  karkeakarvainen: uros 52–60 cm narttu 50–58 cm lyhytkarvainen: uros 52–58 cm narttu 48–56 cm
Väritys:  fawn, tummanpunainen mustin karvankärjin tai black & tan
Italianajokoira (ital. segugio italiano) on italialainen koirarotu. Siitä on olemassa sekä lyhyt- (ital. a pelo raso) että karkeakarvainen (ital. a pelo forte) muunnos. Karkeakarvaisia on rekisteröity Suomessa enemmän kuin lyhytkarvaisia, vaikka rodun kotimaassa tilanne on päinvastainen.
Ulkonäkö

Italianajokoira on rakenteeltaan neliömäinen, keskivahva ja tasapainoinen, ääriviivoiltaan kuiva ja lihaksikas. Rungon pituuden tulee vastata säkäkorkeutta.
Värityksistä sallitaan kaikki kellanruskean sävyt vaaleasta (fawn) tummanpunaiseen (mustin karvankärjin) sekä black & tan (musta punaruskein merkein). Valkoisia merkkejä tulee olla mahdollisimman vähän: kellanruskeilla vähäisin merkein kallossa, kuonossa, kaulassa, rinnassa, ranteissa, kintereissä, käpälissä ja hännänpäässä; musta-ruskeilla vain yksittäinen valkoinen tähti rinnassa. Musta-ruskeilla tan-merkkien tulee sijaita silmien yläpuolella, kuonossa, rinnassa, raajoissa ja peräpeilissä.
Karkeakarvainen fawn
Karkeakarvainen black & tan
Lyhytkarvainen fawn
Lyhytkarvainen black & tan
Karkeakarvaisten urosten säkäkorkeus on 52–60 cm, narttujen 50–58 cm (2 cm korkeampi korkeus sallitaan muutoin erinomaisille yksilöille); lyhytkarvaisten urosten säkäkorkeus on 52–58 cm, narttujen 48–56 cm (2 cm poikkeama suuntaan tai toiseen sallitaan muutoin erinomaisille yksilöille). Paino vaihtelee molemmilla muunnoksilla 18–28 kg välillä - karkeakarvaiselle on määritelty erikseen urosten painoksi 20–28 kg ja narttujen 18–26 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Italianajokoira soveltuu metsästämään erilaisiin, vaikeisiinkin maastoihin tasangoilta vuoristoon. Se on hyvin kestävä ja nopea, ja sopii sekä yksin että ajueessa työskentelyyn. Ääni on soinnukas ja miellyttävä. Kahdesta muunnoksesta karkeakarvainen on varautuneempi ja vähemmän vilkas; lisäksi sitä kuvaillaan rauhalliseksi, älykkääksi ja aina valmiiksi työskentelemään.
Rodun taipumus jäljestää hajun perusteella on samanlainen kuin vihikoiralla, mutta toisin kuin viimeksi mainittu, se myös ottaa saaliinsa kiinni ja tappaa sen. Se on omapäinen, mutta samalla kuitenkin lapsirakas ja ystävällinen.[lähde? ]
Alkuperä

Rodun uskotaan olevan ikivanhaa alkuperää ja kehittyneen esiroomalaisella kaudella muinaisen Egyptin riistaa ajaneista koirista, jotka levisivät foinikialaisten kauppiaiden mukana ympäri Välimeren rannikkoa. Monet muinaiset egyptiläiset piirrokset kuvaavat riippuvakorvaisia ajavia koiria, jotka muistuttavat paljon nykyistä segugiota. Toisen teorian mukaan italianajokoira polveutuu kelttiläisestä ajokoirasta (mahdollisesti sama rotu kuin kelttienvinttikoira). Desmond Morris uskoo puolestaan molempiin teorioihin: hänen mielestään sekä foinikialaisten mukanaan tuoma vinttikoira että kelttiläinen ajokoira ovat vaikuttaneet nykyisen segugion syntyyn. Hänen mukaansa rotu olisi perinyt päänpiirteensä kelttiläiseltä ajokoiralta ja pitkät raajansa foinikialaiselta vinttikoiralta.
Varmaa kuitenkin on, että nykyisen italianajokoiran kokoisia ja tyyppisiä koiria on kuvattuna napolilaisessa museossa säilytettävässä patsaassa "Metsästävä Diana" ja vatikaanilaisessa museossa säilytettävässä patsaassa "Diana jousen ja nuolen kanssa". Myös Veronan provinssissa sijaitsevalta muinaiselta Lombardian hautausmaalta on löytynyt kaksi koiraeläimen luurankoa, jotka vastaavat rakenteeltaan täysin nykyistä italialaista rotua. Borso d'Esten linnassa on 1600-luvulta peräisin oleva segugion kaltaista ajokoiraa kuvaava maalaus.
Renessanssin aikaan italianajokoira oli erittäin suosittu, mutta seuraavien vuosisatojen aikaan metsästyksen vähentyessä se alkoi harvinaistua. 1900-luvulla perustettiin mm. Societa Italiana Pro Segugio, joka edesauttoi rodun säilymistä.
Vuonna 2019 lyhytkarvainen italianajokoira oli Italian suosituimpien rotujen listalla 8. sijalla. Sen suosio Italiassa johtuu sen erinomaisista metsästysominaisuuksista.[lähde? ] Vaikka italialaiset käyttävät myös muita ajokoiria kuten ariègenajokoiraa, gascogne-saintongenajokoiran pienempää muunnosta, porcelainea, posavinanajokoiraa ja istrianajokoiraa, heidän oma rotunsa on pysynyt metsästäjien enemmistön valintana sen poikkeuksellisen kyvykkyyden vuoksi. Ne jotka metsästävät jänistä yksin tai pienissä ryhmissä pitävät sitä ihanteellisena.[lähde? ]
Italianajokoira voi metsästää myös kookkaampaa riistaa, kuten villisikoja (vaikkei se olekaan erityisesti tarkoitettu juuri kyseisen eläimen ajamiseen), villilampaita, vuohia ja hirviä. Se työskentelee riistasta riippuen joko yksin tai ajueessa. Se on ennen kaikkea työkoira ja sitä pidetään pelkkänä lemmikkinä vain harvoin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Lyhytkarvainen (Arkistoitu – Internet Archive), Karkeakarvainen (Arkistoitu – Internet Archive) Italian Kennelliitossa.
Italianajokoira-video
Italianajokoira-video 2
Italianajokoira-video 3
Italianajokoira villisian metsästyksessä Piemontessa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Segugio Italiano
Käännös suomeksi
José Gómez Mustelier

| José Gómez> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. tammikuuta 1959 (ikä 65) Kolumbia, Las Tunas, Kuuba
Kansalaisuus:  Kuuba
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Laji:  nyrkkeily
Valmentaja:  Rolando Guerra
Saavutukset
Voitot:  olympiakulta Moskovassa 1980
| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 75 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1978 | 75 kg |  |
José Gómez Mustelier eli Jovani Gomez (s. 28. tammikuuta 1959 Kolumbia, Las Tunas, Kuuba) on entinen kuubalainen nyrkkeilijä, joka voitti keskisarjan kultamitalin vuoden 1980 Moskovan olympiaturnauksessa. Kaksi vuotta aiemmin hän voitti maailmanmestaruuden Belgradin MM-kilpailuissa.
José Gómez Mustelier aloitti nyrkkeilyn 15-vuotiaana Teófilo Stevensonin menestyksen innoittamana. Koulun jälkeen hän siirtyi armeijaan, jossa hän jatkoi nyrkkeilyharrastustaan. Ensimenestyksensä hän saavutti vuonna 1977, kun hän voitti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden. Vuotta myöhemmin hänestä tuli Kuuban mestari ja myös neljänä seuraavana vuonna.
Vuonna 1978 José Gómez edusti maataan menestyksekkäästi keskisarjassa Belgradin MM-kisoissa. José Gómez eteni välieriin kahdella voitolla. Välierässä hän kohtasi Jugoslavian Slobodan Kacar, josta hän sai voiton keskeytyksellä 2. erässä. Loppuottelussa vastaan tuli Suomen Tarmo Uusivirta, josta hän otti selvän pistevoiton 5-0.
Seuraavana vuonna hän voitti myös Pan-Amerikan mestaruuden kukistaen loppuottelussa Brasilian Carlos Fonsecan.
Gómez joutui auto-onnettomuuteen vähän ennen vuoden 1980 olympialaisia. Hän loukkaantui, mutta pystyi kilpailemaan Moskovassa. Hän edusti Kuubaa Moskovan olympialaisten keskisarjassa. Ensimmäisessä otelussaan hän sai niukan 3-2 -pistevoiton Sambian Enock Shamasta, sen jälkeen kukistuivat Pohjois-Korean Mung Jan Bong ja Romanian Valentin Silaghi. Loppuotelussa vastaan tuli Neuvostoliiton Viktor Savtšenko, josta hän sai pistevoiton luvuin 4-1.
Olympiakullan jälkeen Jose Gomez Mustelier jatkoi nyrkkeilyuraansa vielä kolme vuotta voittaen kansallisia mestaruuksia ja pieniä kansainvälisiä turnauksia. Hän lopetti urheilijauransa vuonna 1983 26 vuoden iässä.
Italianpaimenkoira

| Italianpaimenkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Italia
Määrä:  ei Suomessa
Rodun syntyaika:  1975
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, suojelu- ja vartiokoira
Elinikä:  n. 17 vuotta
Muita nimityksiä:  Cane Pastore Italiano, Italian Shepherd
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  uros 35–45 kg, narttu 25–35 kg
Säkäkorkeus:  uros 62–70 cm, narttu 55–65 cm
Väritys:  musta, fawn, kerma tai musta minkä tahansa muun värin sävyin
Italianpaimenkoira (Cane da Pastore Italiano) on italialainen koirarotu.
Ulkonäkö

Koira muistuttaa suuresti saksanpaimenkoiraa, joskin on tätä kookkaampi. Sen koko vaihtelee keskikokoisesta suureen. Kookkaudestaan huolimatta se on erittäin ketterä ja voimakas. Yleisin väritys on musta, mutta myös fawnin- ja kermanvärisiä yksilöitä esiintyy. Lisäksi sallitaan musta, jossa on minkä tahansa muunvärisiä sävyjä. Urokset ovat 62–70 cm ja nartut 55–65 cm korkeita. Paino on uroksilla 35–45 kg ja nartuilla 25–35 kg.
Alkuperä

Italianpaimenkoiran historia alkoi vuonna 1975, kun Piero Accettella pescaralaisesta Little Ranch Cepagatti-kennelistä huomasi Abruzzin, Marchen, Pohjois-Latiumin, Toscanan ja Umbrian alueilla keskikokoisia koiria, joilla oli susimaisia piirteitä ja joita käytettiin karjapaimenina. Rotu tunnettiin paikallisten keskuudessa nimellä cane toccatore. Accettella risteytti sen abruzzinmastiffin kanssa suurentaakseen kokoa. Risteytyksen tuloksena oli erittäin älykäs, vieraita kohtaan varautunut koira, joka oli sinnikäs omaisuuden ja karjan vahti. Rotu on ihanteellinen vartio- ja suojeluskoira, ja se on helppo kouluttaa näihin tehtäviin.
Terveys

Rotu on erittäin terve. Se on sukukypsä 4-vuotiaana[lähde? ] ja voi elää peräti 17-vuotiaaksi.
Aiheesta muualla

Centro Cinofilo del Cane da Pastore Italiano
Rotukuvaus (it)
Artikkeli italianpaimenkoirasta
Käännös suomeksi
John Kundla

John Albert Kundla (3. heinäkuuta 1916  – 23. heinäkuuta 2017 Minneapolis) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja.
Pennsylvaniassa syntynyt Kundla toimi Minneapolis Lakersin päävalmentajana vuosina 1948–1959. Hän voitti yhteensä 5 NBA:n mestaruutta ja ensimmäisenä valmentajana kolme peräkkäin vuosina 1952–1954. Hän valmensi myös yliopistokoripalloa; hän oli Minnesotan yliopiston koripallojoukkueen päävalmentajana vuosina 1959–1968.
Kundla kelpuutettiin vuonna 1995 maineikkaimmille koripalloilijoille ja koripallovalmentajille pyhitettyyn Basketball Hall of Fameen.
Johnny Gioeli

| Johnny  Gioeli |
| --- | --- |
 Johnny Gioeli (etualalla) ja Axel Rudi Pell
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1967 (ikä 57) Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Muusikko
Aktiivisena:  1991—
Tyylilajit:  Hard rock Heavy metal
Soittimet:  Laulu
Yhtyeet:  Hardline (1991–) Crush 40 Accomplice Axel Rudi Pell
Levy-yhtiöt:  Frontiers Records
Aiheesta muualla
www.johnnygioeli.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johnny Gioeli (s. 5. lokakuuta 1967 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen rocklaulaja. Hän on ollut muun muassa yhtyeissä Hardline, Crush 40 ja Accomplice, sekä kitaristi Axel Rudi Pellin laulajana.
Aiheesta muualla

Axel Rudi Pellin virallinen sivusto
Brunetten virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Johnny Gioeli -fanisivu MySpacessa
Jenny Oldfield

Jenny Oldfield on eläintarinoita kirjoittava englantilainen kirjailija, joka tunnetaan ennen kaikkea Puolikuun ratsutila -sarjastaan. Oldfield on kirjoittanut yli 50 nuorten kirjaa. Hän syntyi ja kasvoi Harrogatessa Yorkshiressa.
Suomennettuja teoksia

Tarinoita lumoavista hevosista  (Horse & pony stories) 2006
Maaginen ponini -sarja
Tuikkiva tähti (Shining Star) 2008
Aamun kajo (Dawn Light) 2009
Kesän varjot (Summer Shadows) 2009
Keskiyön lumi (Midnight snow) 2009
Pohjoinen Tähti (North Star) 2010
Kalpea kuu ( Pale moon) 2010
Meren usva (Sea haze) 2010
Punataivas (Red skies) 2011
Putoavat lehdet (Falling leaves) 2011
Säihkysilmä (Bright Eyes)
Hopeasumu (Silver Mist)
Puolikuun ratsutila -sarja
Villihevoset (Wild horses), 2003
Kesytön Rocky (Rodeo Rocky), 2003
Cadillac kateissa (Crazy horse), 2005
Johnnyn kohtalo (Johhny Mohawk), 2005
Yön selkään (Midnight Lady), 2006
Matka Montanaan (Third time lucky), 2006
Kotkavuoren karkulainen (Navaho Joe) 2008
Tähtiratsu (Hollywood Princess) 2008
Musta varsa (Danny Boy) 2010
Talleilla palaa (Little Vixen ) 2010
Omilla puoluilla (Gunsmoke) 2013
Tulva yllättää (Golden dawn) 2013
Kadonnut Riipus (Silver spur) 2015
Kesytön kaunotar 2015
Eläinlääkäriasema Beach Hill -sarja
Kultainen noutaja kuoleman kielissä  ( Animal alert - intensive care) 1998
Kissanpennut kiipelissä (Animal alert - abandoned) 1999
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Joseph Maher

| Joseph Maher |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1933  Westport, Irlanti
Kuollut: 17. heinäkuuta 1998 (64 vuotta)  Los Angeles, Kalifornia, USA
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Joseph Maher (29. joulukuuta 1933 – 17. heinäkuuta 1998) oli irlantilainen 43 elokuvassa esiintynyt näyttelijä.
Biografia

Maher syntyi Westportissa Mayon kreivikunnassa Irlannissa. Hänen vanhempansa olivat Delia A. (o.s. O'Malley) ja luokanopettaja Joseph Maher. Maherin perheessä oli kymmenen lasta.
Maherin Broadway-näytelmiin kuuluvat The Prime of Miss Jean Brodie, King Henry V, The Royal Family, Night and Day ja Loot.
Maher kuoli kotonaan Los Angelesissa 17. heinäkuuta 1998 aivokasvaimeen.
Valikoitu filmografia

Voihan veljet! (For Pete's Sake, 1974)
Taivas saa odottaa (Heaven Can Wait, 1978)
Kuu taivaalta, vai? (Just Tell Me What You Want, 1980)
Menestyksen hinta (I'm Dancing as Fast as I Can, 1981)
Pirullinen kosto (The Evil That Men Do, 1984)
Äitipuoli avaruudesta (My Stepmother is an Alien, 1988)
Maalla on mukavaa (Funny Farm, 1988)
Nunnia ja konnia (Sister Act, 1992)
Rakkauden yhtälö (I.Q., 1995)
Ollako vai eikö olla? (In & Out, 1997)
Nykistä sekaisin (The Out-of-Towners, 1999)
Johannes II (täsmennyssivu)

Johannes II on ainakin seuraavien hallitsijoiden ja kirkonmiesten nimi:
Johannes II, paavi 533–535
Johannes II Komnenos, Bysantin keisari 1118–1143
Johannes II, Trebizondin keisari 1280–1284 ja 1285–1297
Johannes II Pietarinpoika, Suomen piispa 1368–1370
Johannes II Kappadokialainen, Konstantinopolin patriarkka 518–520
Yohannes II, Etiopian keisari, 1769
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Johannes II”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.