Luettelo aluekiistoista
Pohjois-Amerikka

| Alue | Osapuolet | Huomaa |
| --- | --- | --- |
| Bajo Nuevo |  Kolumbia  Jamaika  Nicaragua  Yhdysvallat | Honduras on tunnustanut Kolumbian itsemääräämisoikeuden Bajo Nuevolle; muut osapuoluet eivät ole. Kansainvälinen tuomioistuin päätti 19. marraskuuta 2012, että Kolumbia hallitsee Bajo Nuevoa. |
| Conejonsaari |  Honduras  Slovenia |  |
| Navassa |  Yhdysvallat  Haiti | Yhdysvallat on ottanut saaren omistukseensa vuodesta 1857. Haitin vaatimus Navassasta juontaa juurensa vuonna 1697 tehtyyn Ryswickin sopimukseen, jolla perustettiin Ranskan omistukset Manner-Hispaniolaan, jotka siirrettiin Espanjalta sopimuksella sekä muita erityisesti nimettyjä läheisiä saaria. |
| Sapodilla Cayes |  Belize  Guatemala  Honduras |  |
| Serranilla |  Kolumbia  Honduras  Nicaragua  Yhdysvallat | Jamaika on tunnustanut Kolumbian itsemääräämisoikeuden Serranillalle; muut osapuoluet eivät ole. Kansainvälinen tuomioistuin päätti 19. marraskuuta 2012, että Kolumbia hallitsee Serranillaa. |
| Belizen eteläpuoli |  Belize  Guatemala |  |
| Machias Seal saari— North Rock |  Kanada  Yhdysvallat | Saaret sijaitsee niin sanotulla "harmaalla vyöhykkeellä" (kooltaan noin 717 km², jossa sijaitsee kanadalainen majakka, mutta Yhdysvallat on vaatinut aluetta itselleen, ja siellä käy  yhdysvaltalaiset kiertoajeluveneet. Aluetta partioivat Kanadan ja Yhdysvaltain rannikkovartiosto, mutta majakalla on vain Kanadan rannikkovartiosto. Ratkaisematon meriraja jakautuu kahteen osaan: saaren suvereniteettiin ja merirajan sijaintiin ottaen huomioon, kuka on saaren laillinen omistaja. |
| Juan de Fucan salmi |  Kanada  Yhdysvallat | Salmen suulla molemmat maat julistivat kalastusvyöhykkeiksi vuonna 1977. Kukin maa käytti lievästi erilaista menetelmää määrittääkseen yhtä kaukana olevan vesirajan. Kiistanalaiset kaksi erillistä vesialuetta ovat kooltaan noin 51,5 km² |
| Beaufortinmeri |  Kanada  Yhdysvallat | Kanada tukee Yukonin ja Alaskan välisen maarajan laajentamista mereen. Yhdysvallat ei, vaan tukee linjaa, joka olisi kauemnopana rannikosta. Tällainen rajaus tarkoittaa, että Kanadan luoteisalueiden yksinomaiseksi talousvyöhykkeeksi  ilmoittama pieni osa kuuluu myös Yhdysvalloille, koska Luoteisalueiden ja Yukonin välinen talousvyöhykkeen raja seuraa suoraa pohjois-eteläsuuntaista linjaa mereen. Yhdysvaltain väitteet loisi kolmion muotoisen talousvyöhykkeen Yukonille. Kiistanalainen alue on kooltaan noin 21 440 km² .  Vuoden 1825 anglo-venäläisen yleissopimuksen lauseen tarkka käännös, joka kirjoitettiin ranskaksi, on osa kysymystä. Yleissopimuksessa viitataan 141. meridiaaniin "sen jatkuessa jäätyneeseen valtamereen asti". Aito teksti on ranskaksi: "dans son prolongation jusqu’à la Mer Glaciale." Tarkka kysymys on tulkinta, joka pitäisi antaa prepositiolle "jusqu'à". Tarkemmin sanottuna, sisältääkö se objektin, johon prepositio liittyy, vai poissulkeeko se. |
| Luoteisväylä |  Kanada  Yhdysvallat | Kanada väittää väylän osaksi sen "sisäisiä vesiä", jotka kuuluvat Kanadalle, kun taas Yhdysvallat pitää sitä "kansainvälisenä salmena" (salmi, jossa on avoin kansainvälinen liikenne). Kanadan rannikkovartiosto ja Kanadan kuninkaallinen laivasto ovat ottaneet käyttöön uuden jäänmurtajan sekä useita offshore-partioaluksia vartioimaan ja partioimaan vesiä. |
| Dixon Entrance |  Kanada  Yhdysvallat | sisältää kaksi vesialuetta, jotka Kanada ja Yhdysvallat vaativat toisiaan. "A-B"-linjana tunnettu linja määritettiin vuonna 1903 tehdyssä välimiespäätöksessä Alaskan ja Brittiläisen Kolumbian rajasta. Tuomioistuin määritti alkuperäisen rajapisteen (piste "A") Dixonin sisäänkäynnin pohjoispäässä ja nimesi pisteen "B" 72 NM itään. Kanada luottaa A-B-linjaan, joka tekee lähes koko Dixon Entrancen sisävesiksi. Yhdysvallat ei tunnusta "A-B" -linjaa virallisena rajana, vaan pitää sen suvereniteetin jakavana maamassoja Dixonin sisäänkäynnin sisällä Kanadan maan kanssa linjan eteläpuolella. Yhdysvallat pitää vesiä kansainvälisen merilain alaisina, ja vuonna 1977 se määritteli yhtä kaukana sijaitsevan aluelinjan koko Dixon Entrancen alueelle, pääasiassa A-B-linjan eteläpuolelle. Leikkaavat viivat muodostavat neljä erillistä vesialuetta, joilla on erilaiset vaatimukset. Molemmat maat omistavat kaksi A-B-linjan eteläpuolista aluetta (noin 2 789 km²  ja 51,5 km² . Kaksi muuta vesialuetta ovat linjan "A-B" pohjoispuolella, eikä kumpikaan maa ole vaatinut niitä. Kaksi lunastamatonta aluetta ovat kooltaan noin 72 km²  ja 1,4 km² . Lisäksi Nunez Rocks on laskuveden korkeus  ("paljas puolivuorovesi"), joka sijaitsee A-B-linjan eteläpuolella ja jota ympäröi Yhdysvaltojen vaatima merialue. Yhdysvallat ei ole ratifioinut lakia merisopimuksen, vaikka se noudattaa useimpia sen periaatteita kansainvälisenä tapaoikeudena. Sopimuksen mukaan laskuveden korkeus   voidaan käyttää aluemeren tukipisteinä, ja Yhdysvallat käyttää Nunez Rocksia tukipisteenä. Koska se ei ole allekirjoittanut, mikään ei estä Yhdysvaltoja vaatimasta alueita, jotka eivät kuulu merioikeussopimuksen soveltamisalaan. Tosiasia on, että noin puolet jokaisesta päivästä veden yläpuolella olevaa aluetta, jota Kanada pitää kanadalaisena, ympäröi merialue, jonka Yhdysvallat on julistanut amerikkalaiseksi. |