stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kielensuunnittelu
Kategoriat > Korpussuunnittelu (kielen lingvistinen suunnittelu)

Termillä korpussuunnittelu (tai paremmin: kielen lingvistinen suunnittelu) tarkoitetaan kielen muotojen (kirjoitusjärjestelmän, taivutusopin, johto-opin, sanaston ja lauseopin) harkittua suunnittelua. Sanaston suunnittelu voi esimerkiksi olla vieraskielisten ilmausten korvaaminen (kuten anglismien ja svetisismien suomen kielessä) kotoperäisillä ilmauksilla. Ensimmäinen osa korpussuunnittelua kielessä, jolla ei ole ennestään kirjoitusjärjestelmää, on kirjoitusjärjestelmän luominen. Korpussuunnittelulla pyritään päivittämään kieltä siten, että se on toimiva väline kommunikaatiota varten. Erityisesti tämä on nähtävissä uudissanojen kautta, sillä yhteiskunnan muutosten mukana myös sanasto on muuttunut; viisikymmentä vuotta sitten ei tunnettu tietokoneita tai sata vuotta sitten ilmastonmuutosta.
Korpussuunnittelu voi olla mielivaltainen tai perustua empirian. Tekstikokoelmien avulla voidaan tarkistaa muun muassa uudissanojen tai uusien ilmausten luomista, jo olemassa olevan sanaston muokkausta tai vaihtoehtoisten muotojen välillä jonkin tietyn muodon suosittamista.
Kategoriat > Statussuunnittelu

Statussuunnittelulla viitataan tietoiseen pyrkimykseen kielen yhteiskunnallisen statuksen muuttamiseksi. Erityisesti tämä näkyy valtioiden virallisten kielten valinnoissa, jolloin jokin tietty kielen variaatio (sekä standardikieli että murteet) nostetaan erityisasemaan muihin kieliin nähden, mahdollisesti näiden muiden variaatioiden kustannuksella. Asemasuunnittelu on taustalla myös kansalliskielten statuksen saavuttaneissa kielissä. Juuri kielen aseman tietoiset muuttamispyrkimykset ovat kielipolitiikan kenties polemiikkia eniten nostattava kysymys.
Kategoriat > Kielenopetuksen suunnittelu

Kielenopetuksessa keskiössä on virallisen kielen (virallisten kielten) oppiminen joko äidinkielenä, toisena kielenä tai vieraana kielenä. Päätökset voivat vaikuttaa laajastikin joidenkin kielten puhuja-, lukija- ja kirjoittajamäärään. Tällaisten päätösten taustalla on usein vähemmistökulttuurien sulauttamista ja monikulttuurisuutta koskeva politiikka. Vaikka kielenopetuksen suunnittelu tapahtuukin suurimmaksi osaksi valtiollisella ja alueellisella tasolla, eräät kulttuurijärjestöt, kuten Società Dante Alighieri (italia) ja Goethe-Institut (saksa), pyrkivät edistämään omien kieltensä käyttöä muissa maissa. Muita vastaavia järjestöjä ovat Instituto Camões (portugali), British Council (englanti), Alliance française (ranska), Instituto Cervantes (espanja) ja Kungfutse-instituutti (kiina).
Kirjallisuutta

Bergroth, Mari: Språkplanering vid en tvåspråkig yrkeshögskola: Exemplet fackspråkligt språkbad.  (väitöskirja, Acta Wasaensia n:o 182)  Vaasa:  Vaasan yliopisto, 2007.  ISBN 978-952-476-195-6.  (ruotsiksi)
Tauli, Valter: Introduction to a theory of language planning.  (Studia philologiae Scandinavicae Upsaliensia, 6)  Uppsala:  Almqvist & Wiksell, 1968.  ISSN 0081-6809.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Language planning
Käännös suomeksi
Konnitsa

Konnitsa oli kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Kiimajärven luoteispäässä, Pyhäjärven ja Räisälän rajalla. Kylän halki virtasi Konnitsanjoki, jonka kautta Kiimajärven vedet purkautuivat Suvantoon lähellä Tiurinkylää. Konnitsan naapurikylät Pyhäjärvellä olivat Hassinmäki ja Musakanlahti Kiimajärven rannalla, kaakkoon Konnitsan kyläkeskuksesta, sekä Kahvenitsa, joka sijaitsi Konnitsan itäpuolella.
Kylän asutus

Konnitsa oli Pyhäjärven pitäjän tärkeimpiä ja suurimpia kyliä. Konnitsassa oli asukkaita kirkonkirjojen mukaan yhteensä 661 henkeä ennen talvisotaa. Kylä sai toimeentulonsa suurimmaksi osaksi maataloudesta. Peltoa kylässä oli vuonna 1929 yhteensä 540,12 hehtaaria ja niittyä 164,86 hehtaaria. Metsää kylän alueella oli yhteensä 2.285,83 hehtaaria. Vuoteen 1943 mennessä peltoa oli kuitenkin raivattu lisää peräti 211,17 hehtaaria, ja tuolloin kylä olikin peltopinta-alaltaan pitäjän suurin. Vuonna 1925 tiloja oli kylässä 99 kappaletta.
Kylän asutus > Kyläkeskus

Kiimajärven pään ja Konnitsanjoen ympärille muodostunut kyläkeskus oli muodostunut tiheäksi. Kylän tärkein kulkuväylä oli Alakylästä Kahvenitsan kautta Konnitsaan ja edelleen Räisälään johtava maantie, johon yhtyi pienempiä maanteitä kyläkeskuksen koillis-, etelä- ja lounaispuolelta. Maantie kiersi Kiimajärven pään lähellä rantaa, ja ylitti Konnitsanjoen siltaa myöden. Joen perkaus oli tuottanut runsaasti uudispeltoja joen varrelle, ja kyläkeskuksen viljelysaukeat olivatkin huomattavia. Kylään kuuluivat myös keskuskylään nähden erilliset Äijölän ja Kaurun kylänosat.
Konnitsan kylä toimi aktiivisena paikalliskeskuksena. Konnitsassa toimivat mm. osuuskassa, työväenyhdistys, marttayhdistys, sekakuoro, nuorisoseura ja raittiusyhdistys, joista kaksi viimeksi mainittua rakensivat omat toimitalonsa. Konnitsaan oli perustettu oma osuuskauppa vuonna 1907, ensimmäisenä Pyhäjärvellä. Osuuskauppa oli vakavarainen, ja rakensi vuonna 1938 uuden myymälärakennuksen kylän keskustaan. Kaupalla oli myös sivuliike Musakanlahden kylässä. Kylässä toimivat myös Topias Kaasalaisen, Tuomas Luukkasen ja Naskalin yksityiset kauppaliikkeet sekä Ala-Vuoksen osuusliikkeen paikallismyymälä.
Kylän asutus > Kansakoulu

Kansakoulu Konnitsan kylässä sai alkunsa vuonna 1894, jolloin Konnitsan lahjoitusmaahovilta vuokratuissa rakennuksissa alkoi opetus. Oma rakennus valmistui vuonna 1902. Koulurakennusta parannettiin vuonna 1934, jolloin koululle rakennettiin myös talousrakennus ja kellari. Vuosina 1894–1913 koulun opettajana toimi hist.-kielit. ylioppilas Bernhard Wuorio (1873–1913).
Konnitsa tuli myös tunnetuksi maamieskoulustaan, joka perustettiin lahjoitusmaahovin tiloihin vuonna 1907. Koulu antoi opetusta paitsi Pyhäjärven, myös lähikuntien asukkaille puolivuosittaisten talvikurssien muodossa. Koulu tuhoutui tulipalossa 15 vuotta myöhemmin.
Kitti Thonglongya

Kitti Thonglongya vuonna 1954.
Kitti Thonglongya (1928 − 1974) oli huomattava thaimaalainen lintutieteilijä ja nisäkästutkija.
Thonglongya tutki lepakoita ja lintuja Kaakkois-Aasiassa. Hän löysi maailman pienimmän nisäkkään, siankuonolepakon (Craseonycteris thonglongyai), vuonna 1973. Hän kuoli pian tämän jälkeen sydänkohtaukseen, ja lajin nimesi hänen brittiläinen kollegansa John E. Hill löytäjän kunniaksi.
Lintutieteen saralla Thonglongya tunnetaan parhaiten aasianjokipääskylöydöstään (Pseudochelidon sirintarae) vuonna 1969. Hän löysi tämän erittäin uhanalaisen suurikokoisen pääskylajin talvehtimasta eräällä järvellä keskisessä Thaimaassa. Hän nimesi linnun prinsessa Sirindhorn Thepratanasudan kunniaksi.
Hän keräsi kaksi ensimmäistä mekonginvästäräkkiä (Motacilla samveasnae) joulukuussa 1972. Laji nimettiin vasta vuonna 2001 (Duckworth ym.).
Thonglongya kirjoitti yhdessä John Edwardsin kanssa teoksen Bats from Thailand and Cambodia, ja hän aloitti Thaimaan lepakoiden taksonomisen tutkimuksen, jonka tulokset ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen teoksessa The Bats and Bat's Parasites of Thailand.
Teoksia

Edwards, John; Thonglongya, Kitti (1972): Bats from Thailand and Cambodia. Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology. 22(6)
Hill, J. E. & McNeely, Jeffrey A.: The Bats and Bat's Parasites of Thailand.
Kittilän kapina 1917

Kittilän kapina tapahtui Kittilässä marraskuun 1917 suurlakon jälkimainingeissa 24. marraskuuta 1917. Kapinan yhteydessä ammuttiin Lapin kihlakunnan kruununvouti Axel Sandström (1867–1917).
Tapahtumien kulku

Hitaan tiedonkulun vuoksi suurlakko pääsi Kittilässä alkamaan vasta 20. marraskuuta. Suurlakon päätyttyä järjestettiin Kittilän työväentalolla lauantai-iltana 24. marraskuuta Kittilän kunnallisjärjestön koollekutsuma kansalaiskokous, joka päätti muun muassa erottaa Kittilän poliisin, nimismies Aarne Auliksen ja kruununvouti Sandströmin. Kruununvouti Sandström oli mukana Kittilän kunnallispolitiikassa, ja hän oli jyrkillä ja kärkevillä mielipiteillään joutunut usein vastakkain paikallisten työväenliikkeen edustajien kanssa. Kokous valitsi lähetystön, jonka tehtävänä oli viedä tieto erottamisesta Sandströmille.
Kun lähetystö saattoväkineen tuli kruununvoudin virkatalolle myöhään samana iltana ja esitti tälle vaatimuksen erota virastaan sekä luovuttaa virka-arkisto, kruununvouti käski väkijoukkoa hajaantumaan ja ampui sitten eri lähteistä riippuen joko asuntonsa eteisen kattoon tai sitten väkijoukkoa kohti. Tällöin väkijoukossa ollut Väinö (Verneri) Vettanen ampui toverinsa Kalle Lehtisen yllytyksestä kohti kruununvoutia, joka sai kuolettavan osuman laukauksista. Vettanen oli entisen kirkkoväärti Mikko Vettasen poika, jonka kerrotaan saaneen kruununvoudilta aikanaan korvapuustin, ja Lehtinen oli puolestaan kruununvouti Sandströmin erottama entinen poliisi.
Samassa yhteydessä kapinalliset valtasivat Kittilän lennätin- ja puhelinlaitoksen. He lähettivät sähkeen SDP:n Lapin piirijärjestön sihteerille pyytäen lähettämään Kittilään aseita, mutta vastauksessaan piirisihteeri kehotti kittiläläisiä rauhallisuuteen. Myöhemmin tehdyn nimismiehen kertomuksen mukaan kapinalliset olisivat myös lähettäneet Oulun läänin maaherralle sähkeen, jossa ilmoitettiin kruununvoudin kuolleen "kansaa vastaan nostamassaan kapinassa". Kapinalliset lopettivat lennätintoimiston valtauksen jo seuraavana maanantaina ja lupasivat nimismies Aulikselle viran takaisin, jos tämä alkaisi esiintyä kansan miehenä ja luopuisi Sandströmin tapon selvittelystä. Vettanen ja Lehtinen pidätettiin, mutta työväestö esti heidän siirtämisensä Kittilästä Oulun vankilaan. Myöhemmin syytetyt pääsivät pakenemaan ja siirtyivät itärajan yli Venäjän puolelle. Sandströmin surma jakoi siihen saakka yhtenäisinä toimineen Kittilän työväestön maltillisiin ja jyrkän linjan kannattajiin. Aseellista toimintaa Kittilässä ei kuitenkaan enää jatkettu.
Knights’ Kingdom

Knights’ Kingdom oli Lego Castle -teeman lyhytikäinen alateema, jonka kaikki paketit julkaistiin vuonna 2000. Teeman pääosassa olivat ritarit joita johti kuningas Leo.
Aiheesta muualla

LEGO tuotesivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Brickipedia Knights Kingdom https://brickipedia.fandom.com/wiki/Knights%27_Kingdom
Kilpa-aerobic (FIG)

Kilpa-aerobic (KA) (eng. Aerobic gymnastics) on Suomen voimisteluliiton (Svoli) myöntämä voimistelulaji. ”Näyttävässä kilpa-aerobicin kilpailuohjelmassa energinen, tanssillinen koreografia yhdistyy vaativiin vaikeusliikkeisiin, kuten hyppyihin, punnerruksiin ja voimaosiin. Laji vaatii urheilijalta luovuutta ja esiintymisrohkeutta sekä voimaa, liikkuvuutta, koordinaatiota ja anaerobista kestävyyttä.”
Kilpa-aerobicissa kilpailevat sekä miehet että naiset. Kilpailla voi yksilönä, parina, triona (kolmen hengen joukkue), viiden hengen ryhmänä tai tanssillisemmassa AeroDance-sarjassa. Kilpasarjoissa joukkueissa henkilömäärä voi vaihdella kolmesta kuuteen henkilöön. Kilpailuohjelma muodostuu vähintään 8 aerobisesta liikesarjasta, siirtymistä ja vaikeusliikkeistä. Lisäksi ohjelmaan tuodaan koreografisia elementtejä ja voimistelijoilta odotetaan myös esiintymistä ja ohjelman koreografian omaksumista. Ohjelmassa arvioidaan taiteellisuutta, teknistä suoriutumista sekä vaikeutta. Lisäksi päätuomari arvioi SEN-sarjoissa nostot ja tekee tarvittavat vähennykset esimerkiksi rajaylityksistä.
Historia

Aerobic alkoi kehittyä Yhdysvalloissa 1960-luvun lopulla, kun tanssinopettajat yhdistivät musiikkia ilmavoimien kirurgin Kenneth H. Cooperin kehittämiin, mullistaviin aerobisiin harjoitusohjelmiin. Vauhdikas ja fyysinen laji nousi nopeasti suosioon nuorten keskuudessa.
Tanssin ja voimistelun lisäksi kilpa-aerobicissa on vaikutteita myös brasilialaisesta kamppailulajista capoeirasta. Ensimmäisen kerran kilpa-aerobicissa kilpailtiin 1980-luvulla (FISAF), ja maailmanmestaruuksista on kilpailtu vuodesta 1995 lähtien.
Kilpa-aerobicin kahdet säännöt

Suomessa kilpa-aerobicia voi harrastaa kahdenlaisilla säännöillä. Joskus saatetaan puhua jopa eri lajeista keskenään. 1990-2000-luvulla Suomessa kilpailtiin menestyksekkäästi FISAF:n säännöillä. Useita arvokisamitaleita Suomeen toivat muun muassa Tuuli Matinsalo, Tiia Piili ja Rita Niemi-Manninen. FIG:n säännöt poikkeavat FISAF:n säännöistä mm. ohjelman sisällön, kilpailuasujen sekä ohjelman pituuden kautta. FIG:n säännöissä kilpailusuorituksessa painotetaan enemmän voimistelua ja ilmaisu on hillitympää.
Kilpailujärjestelmä

Suomessa voi kilpailla kahdessa kilpailutasossa: SM-sarjoissa (AG1-, AG2- ja SEN-sarjat) sekä kilpasarjoissa (luokat 2-6). Ennen 8 vuoden ikää urheilijat kilpailevat STARA-kilpailuissa, joissa urheilija sekä valmentaja saavat tuomareilta kirjallisen palautteen suorituksesta. Urheilijoita ei STARA-kilpailuissa sijoitella pisteiden mukaan.
Vuoden aikana kilpaillaan 4–5 cupkisaa, joista parhaiden sijoitusten perusteella jaetaan rankingpisteitä. Pisteet otetaan huomioon kansainvälisten kilpailujen urheilijavalinnoissa ja  Cup-kilpailuiden päätöskilpailussa palkitaan SM-sarjoista eniten rankingpisteitä kerännyt urheilija. EM- ja MM-kilpailuihin on erilliset karsintakilpailut, jotka usein käydään cup 1 ja 2 kilpailuissa keväisin. Sarjasta riippuen kilpailuohjelma suoritetaan joko 7x7 m tai 10x10 m alueella. Kilpailualustana toimii kilpa-aerobicin joustoparketti.
SM-sarjat:
AG1 (12–14-vuotiaiden sarja)
AG2 (15–17-vuotiaiden sarja)
SEN (väh. 18-vuotiaiden sarja)
AG (= Age Group), SEN (=Senior) SM-sarjoissa kilpailuohjelmissa kuuluu suorittaa pakolliset vaikeusliikkeet, jotka vaihtelevat sarjoittain. Poikkeuksena on SEN-sarja, jossa on  vapaavalintaiset vaikeusliikkeet. SM-sarjoissa noustaan iän mukaan ja nousupisteitä ei tarvita. Urheilija nousee sarjaan sinä vuonna kun täyttää sarjan määräämän ikäkriteerin. Poikkeuksena SEN-sarjaan tarvitaan täysi-ikäisyyden lisäksi nousupisteet. 9–11-vuotiaat voivat kilpailla ND-sarjassa (National Development), joka vastaa kilpasarjojen 3 luokkaa ja on tasoltaan kovempi.
Kilpasarjat luokat 2–6
2lk (8–9-vuotiaiden sarja)
3lk (yli 9-vuotiaiden sarja)
4lk (yli 12-vuotiaiden sarja)
5lk (yli 15-vuotiaiden sarja)
6lk (yli 18-vuotiaiden sarja)
Kilpasarjoissa voi nousta ainoastaan nousupisteillä, jotka saattavat vaihdella kilpailukausien välillä. Sarjoissa ei ole pakollisia vaikeusliikkeitä, mutta vaikeusliikkeiden maksimimäärät ja sallitut arvot vaihtelevat sarjojen välillä.
AeroDance 12–17-vuotiaat
AeroDance yli 18-vuotiaat
Aerodanceen ei sisälly vaikeusliikkeitä ja sarjassa kilpaillaan 5–10 hengen ryhmissä (kansanvälisissä kilpailuissa kokoonpanossa tulee olla 8 henkilöä). Ryhmäohjelma tulee olla tanssillista aerobiccia, ohjelmassa pitää olla sisällytettynä 32–64 iskua tanssiosioita, jonka tulee olla street-tanssia. Ohjelmassa saa olla myös akrobatia- ja vaikeusliikkeitä, mutta niistä ei anneta pisteitä.
Korsikan ralli 1984

|  Korsikan ralli 1984 |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 1984. 
Ajankohta:  3.–5. toukokuuta 1984
Pituus:  30 erikoiskoetta, 1 130,29 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Markku Alén    Ilkka Kivimäki  (Martini Racing)
Toinen:   Miki Biasion    Tiziano Siviero  (Jolly Club Totip)
Kolmas:   Jean Ragnotti    Pierre Thimonier  (Renault Elf)
Korsikan ralli 1984 (viralliselta nimeltään 28. Tour de Corse - Rallye de France) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1984. Kilpailu järjestettiin 3.–5. toukokuuta 1984 Ajacciossa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 1 130,29 kilometriä.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Lancia Rally 037 | 13:24.56 | 0.0 |  |
| 2. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Lancia Rally 037 | 13:29.11 | +4.15 |  |
| 3. |  Jean Ragnotti |  Pierre Thimonier | Renault 5 Turbo | 13:33.16 | +8.20 |  |
| 4. |  Jean-Pierre Nicolas |  Charley Pasquier | Peugeot 205 Turbo 16 | 13:44.50 | +19.54 |  |
| 5. |  Stig Blomqvist |  Björn Cederberg | Audi Quattro A2 | 13:45.55 | +20.59 |  |
| 6. |  Jean-Claude Andruet |  Martine Rick | Lancia Rally 037 | 13:48.07 | +23.11 |  |
| 7. |  Attilio Bettega |  Sergio Cresto | Lancia Rally 037 | 13:55.40 | +30.44 |  |
| 8. |  François Chatriot |  Michel Périn | Renault 5 Turbo | 13:57.24 | +32.28 |  |
| 9. |  Guy Fréquelin |  'Tilber' | Opel Manta 400 | 14:08.53 | +43.57 |  |
| 10. |  Yves Loubet |  Patricia Trivero | Alfa Romeo GTV6 | 14:48.11 | +1:23.15 |  |
Lähde:
Knistan kirkko

| Knistan kirkko Knista kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Strängnäsin hiippakunta
Seurakunta:  Knistan seurakunta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirkon kattomaalauksia
Knistan kirkko (ruots. Knista kyrka) on Ruotsissa Lekebergin kunnan Fjugestassa sijaitseva kirkkorakennus. Knistan kirkko on rakennettu 1100-luvulla, ja se on Närken vanhin ajoitettu kirkko. Runkohuoneen puumateriaalista otetut näytteet todistavat sen olleen rakennettuna jo vuonna 1123. Kirkon vieressä sijaitsee hauta-alue, jota on käytetty jo rautakaudella.
Varhaiskeskiajalla kirkon runkohuoneen eteläisellä sivulla oli sisäänkäynti, joka muurattiin umpeen vuonna 1889 ja otettiin takaisin käyttöön 1950-luvulla tehdyssä remontissa. Sisäänkäynnin taottu rautaovi on nykyisin Örebron lääninmuseossa. Myöhemmin keskiajalla kuoria laajennettiin ja runkohuoneen pohjoissivulle rakennettiin sakaristo. Kuoria laajennettiin uudestaan 1720-luvulla. Sakariston vieressä oleva lisärakennus tehtiin vuonna 1986 varastoksi.
Myöhäiskeskiajalla tai 1600-luvulla tehtiin nykyiset holvit. Holeveissa ja seinissä on 1600-luvulta hyvin säilyneet maalaukset, joiden aiheena ovat Vanhan testamentin kertomukset. 1950-luvulla tehdyn remontin tarkoitus oli palauttaa kirkon vanhempi ulkonäkö, ja silloin muun muassa saarnastuoli ja alttaritaulu saivat takaisin alkuperäisen värityksensä. Kirkon vanhimmat kattotuolit on rakennettu tavalla, joka muistuttaa sauvakirkkoja. Joissakin niistä on myös jälkiä maalauksista, mikä todistaa, että ne ovat olleet näkyvissä alusta asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Knistan kirkko Wikimedia Commonsissa
Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
Knista församling: Knista kyrka (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Knista kyrka
Käännös suomeksi
Kaunotar ja hirviö – Lumottu joulu

| Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu> Beauty and the Beast: The Enchanted Christmas |
| --- | --- |
 Englanninkielisen elokuvan DVD-kansi
Ohjaaja:  Andy Knight
Käsikirjoittaja:   Filip Kobler  Cindy Marucs  Bill Motz  Bob Roth 
Tuottaja:  Lori Forte John C. Donkin
Säveltäjä:  Rachel Portman
Leikkaaja:  Tony Migalaski
Pääosat:   Paige O’Hara  Robby Benson  Jerry Orbach  David Ogden Stiers  Bernadette Peters  Tim Curry  Andrew Keenan-Bolger  Paul Reubens 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Disney Television Animation  WDAC  DisneyToon Studios 
Levittäjä:  InterCom Disney+ Walt Disney Studios Home Entertainment
Ensi-ilta:   1997-11-1111. marraskuuta 1997 (Yhdysvallat)  1998-11-2525. marraskuuta 1998 (Suomi)  2016-10-2626. lokakuuta 2016 (Yhdysvallat, uudelleenjulkaisu)  
Kesto:  72 min.
Alkuperäiskieli:  englanti, jälkiäänitetty
Edeltäjä:  Kaunotar ja hirviö
Seuraaja:  Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu (engl. Beauty and the Beast: The Enchanted Christmas ja Beauty and the Beast 2) on Disney Television Animationin vuonna 1997 julkaistu animaatioelokuva. Se on jatkoa vuonna 1991 julkaistulle Kaunotar ja hirviö -elokuvalle.
Syyskuussa 1997 julkaistiin elokuvan soundtrack. Levyn säveltäjänä toimii Rachel Portman ja sanoittajana Don Black.
Walt Disney Studios Home Entertainment uudelleenjulkaisi Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu -elokuvan Blu-ray-kokoelmapaketissa 26. lokakuuta 2016.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robby Benson  | … |  Hirviö   |
|  Paige O’Hara  | … |  Belle   |
|  Jerry Orbach  | … |  Lumiere   |
|  David Ogden Stiers  | … |  Könni   |
|  Haley Joel Osment  | … |  Kippo   |
|  Angela Lansbury  | … |  Rouva Pannu   |
|  Bernadette Peters  | … |  Angelique   |
|  Tim Curry  | … |  Forte   |
|  Paul Reubens  | … |  Fife   |
|  Frank Welker  | … |  Phillippe-hevonen ja Sulttaani   |
|  Jeff Bennett  | … |  Kirves   |
|  Kath Soucie  | … |  Lumoojatar   |
Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matti Olavi Ranin  | … |  Hirviö   |
|  Mervi Hiltunen  | … |  Belle   |
|  Juha Muje  | … |  Lumiere   |
|  Tom Wentzel  | … |  Könni   |
|  Dimitri Qvintus  | … |  Kippo   |
|  Anneli Saaristo  | … |  Rouva Pannu   |
|  Salla Talvi  | … |  Angelique   |
|  Markus Bäckman  | … |  Forte   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Huilu   |
|  Esa Saario  | … |  Kirves   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Lumoojatar   |
Julkaisu

Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu julkaistiin suoraan videolle nopeasti Jafarin paluun ja muiden vastaavanlaisesti julkaistujen jatko-osien menestyksen myötä. Lumottu joulu oli Disneyn uuden Disney Television Animation -tytäryhtiön ensimmäinen julkaisu.
Aiheesta muualla

Disneyn kotisivut
Kaunotar ja hirviö – Lumottu joulu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuva-arvostelu – leffatykki.com
Kniivilän kotiseutumuseo

| Kniivilän kotiseutumuseo |
| --- | --- |
 Museon päärakennus elokuussa 2017.
Tyyppi:  Kotiseutumuseo, paikallismuseo 
Osoite:  Marjaniementie 20, 90480 Hailuoto  
Sijainti:  Hailuoto 
Kotisivut:  hailuoto.fi/nuoret-kulttuuri-j... 
Koordinaatit:  65°00′29″N, 24°41′53″E
 fiKniivilän kotiseutumuseo 
Kniivilän kotiseutumuseo on Hailuodossa sijaitseva kulttuurihistoriallinen ja paikallismuseo, joka muodostuu 20 rakennusta käsittävästä kokonaisuudesta alueineen ja sen esineistöön kuuluu noin 3 000 esinettä. Alue on säilytetty sellaisena, kuin se oli viimeisten asukkaiden asuessa siellä 1900–1970-luvuilla. Museo sijaitsee Hailuodon kuntakeskuksessa Marjaniementien varrella.
Museo perustettiin vuonna 1978 kun Kniivilän tilan viimeinen perillinen kuoli. Päärakennus ja pihapiiri on säilytetty lähes sellaisina, kuin ne olivat viimeisten asukkaiden eläessä. Alun perin museon alueella oli yhdeksän rakennusta, ja sinne on myöhemmin siirretty yksitoista muuta rakennusta eri puolilta Hailuotoa. Museoidut rakennukset käsittävät mm. tuulimyllyn, aittoja, riihiä sekä torpan piharakennuksineen.
Museon kokoelmat esittelevät perinteisiä hailuotolaisia elinkeinoja maa- ja karjataloudesta metsästykseen ja kalastukseen. Suurin osa kokoelmien esineistöstä on alkuperäistä Kniivilän tilan esineistöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kniivilän kotiseutumuseo Wikimedia Commonsissa
Hailuodon kunta: Kniivilän kotiseutumuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Hailuoto
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Kirkonkylä · Huikku · Järventakusta · Koivukylä · Marjaniemi · Ojakylä · Pöllä · Santonen · Ulkokarvo · Vaski
Vesistöt ja vesialueet:  Haaralampi · Hannuksenlampi · Hannuksenrantalampi · Iso Sunijärvi · Kaakkurijärvi · Kangasjärvi · Kaunislampi · Kestinperä · Kurajärvi · Maasyvänlahti · Mäntylampi · Nuottajärvi · Ojakylänlahti · Pajuperänlampi · Pikku Sunijärvi · Pitkäjärvi · Potinlahti · Riestenkulju · Simpukkalampi · Syväkulju · Valkjärvi · Ämmänarkku
Muuta Hailuotoon liittyvää:  Hailuotolaiva · Hyypänmäki · Kirkko · Vanha kirkko · Hiidenniemen pooki · Keskiniemen pooki · Kotiseutumuseo · Luotokeskus · Merisilta-lautta · Meriluoto-lautta · Marjaniemen majakka · Retkeilyreitit · Hailuodon lentokenttä · Hailuodon Panimo