stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anna Barkova
Kirjallinen ura

Vuonna 1918 Barkova liittyi 'Aitojen proletariaattirunoilijoiden piiri' -kirjailijaryhmän jäseneksi Ivanovossa. Pian liittymisen jälkeen hän alkoi kirjoittaa lyhyitä teoksia ryhmän 'Työläisten maa' -lehteen. Hän julkaisi lehdessä runoutta myös salanimellä Kalika perehozhaia ("vaeltava rampa"). Tämä nimi annettiin sokeille tai vammaisille laulajille, jotka kulkivat kylästä kylään laulamassa hartaita balladeja saadakseen almuja. Runoilijan salanimellä kirjoitetut runot herättivät kriitikoiden huomion: "Proletkultistit suhtautuivat vihamielisesti runoihini ... Kaikki syytökset heitettiin vasten kasvojani: mystiikka, estetismi, individualismi, täydellinen proletaarisen ideologian ja tietysti "proletaarisesta" runoudesta vieraantuminen. Vain Boris Pasternak puolusti minua.”, muisteli Anna Barkova kirjessään vuonna 1975.
Barkovan varhainen runous herätti bolševikkien kirjallisuuspiirien huomion, mukaan lukien johtava kriitikko Aleksandr Voronski ja valistuskomissaari Anatoli Lunatšarski. Lunatšarskiska tuli hänen suojelijansa ja vuonna 1922 Barkova muutti Moskovaan tämän sihteeriksi lyhyeksi aikaa. Hän jätti sihteeristön sisäisten riitojen vuoksi ja yritti etsiä töitä lehdistä ja kustantamoista Moskovassa. Vuonna 1922 julkaistiin hänen ensimmäinen runokokoelmansa 'Nainen' (ven. Женщина) Petrogradissa Lunatšarskin innostuneella esipuheella varustettuna. Vuonna 1923 julkaistiin Moskovassa eripainoksena Barkovan 1700-luvulle sijoittuva näytelmä Nastasia Koster.
1920-luvun alku oli Barkovan kirjallisen uran huippuaikaa, hänestä puhuttiin "proletaari Ahmatovana"; "haalaripukuisena Ahmatovana" ja Venäjän vallankumouksen "naiskasvoisena ilmentäjänä".
Barkova kävi myös kirjailijakoulua Moskovassa, jota johti Valeri Brjusov, ja kirjoitti hänen lehteensä 'Printti ja vallankumous' (ven. Печать и революция). Maria Uljanova, Vladimir Leninin sisar, löysi Annalle paikan Pravda-lehdessä ja auttoi häntä kokoamaan toisen runokokoelman, jota ei koskaan julkaistu.
Barkova pettyi yhä enemmän Neuvostoliiton elämään 1920-luvun lopulla. Hänen 1930-luvun alun runonsa olivat erittäin kriittisiä Neuvostoliiton elämää ja sen instituutioita kohtaan.
Hän kirjoitti jo vuonna 1925: [vapaa käännös runosta] "Ihmisiä ja heidän tekojaan ruokkiva helakanpunainen veri ja keltainen sappi; pahantahtoinen kohtalo joka on tehnyt ihmisten sydämet kyltymättömiksi kuin sudet; hampaat ja kynnet joilla murskaamme ja revimme äitimme ja isämme; emme kivitä naapureitamme, luotimme repivät heidän sydämensä kahtia; Onkohan parempi olla ajattelematta näin?; Hyvä on, kuten haluat: ojenna minulle kaikenkattava ilo, kuin leipää ja suolaa vadilla."
Пропитаны кровью и желчью
Наша жизнь и наши дела.
Ненасытное сердце волчье
Нам судьба роковая дала.
Разрываем зубами, когтями,
Убиваем мать и отца,
Не швыряем в ближнего камень-
Пробиваем пулей сердца.
А! Об этом думать не надо?
Не надо—ну так изволь:
Подай мне всеобщую радость
На блюде, как хлеб и соль.
Poliittinen vaino

Vuonna 1934 Barkova pidätettiin ja tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen, ja osaa hänen runoistaan ​​käytettiin todisteena häntä vastaan . Hänet pidätettiin uudelleen vuonna 1947, jolloin hänet tuomittiin 10 vuodeksi vankeuteen ja viideksi vuodeksi rajoitettuihin oikeuksiin. Hänen tuomionsa kumottiin joulukuussa 1955 ja hänet vapautettiin.
Hänet rehabilitoitiin lokakuussa 1957, pidätettiin uudelleen kolmannen kerran marraskuussa ja tuomittiin 10 vuodeksi vankeuteen ja viideksi vuodeksi rajoitettuihin oikeuksiin. Hänet vapautettiin lopulta, kun kolmas tuomio kumottiin toukokuussa 1965. Hän myös kärsi kaksi maanpakojaksoa Kalugassa vuosina 1940–1947 ja 1965–1967.
Vuonna 1967 hän sai 66-vuotiaana palata Moskovaan Aleksandr Tvardovskin ja Konstantin Fedin johtaman kirjailijaryhmän väliintulon jälkeen. Hän eli loppuelämänsä köyhyydessä yhteisasunnossa, kuitenkin säilyttäen intonsa kirjoja, ystäviä ja keskusteluita kohtaan. Hän kuoli Moskovassa vuonna 1976.
Aiheesta muualla

Anna Barkovalle omistettu venäjänkielinen nettisivu http://www.bard.ru/cgi-bin/frameset.cgi?kind=tracks&name=%C1%E0%F0%EA%EE%E2%E0_%C0.
Aaron Jeffery

| Aaron Jeffery |
| --- | --- |
 Aaron Jeffery vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1970 (ikä 53–54) Auckland, Uusi-Seelanti
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Palkinnot
 Logie-palkinto (2004, 2007) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Aaron C. Jeffery (s. 1970) on Logie-palkittu uusiseelantilainen näyttelijä.
Jeffery syntyi Aucklandissa, mutta muutti 17-vuotiaana Australiaan opiskelemaan näyttelemistä. Hän valmistui NIDAsta vuonna 1993 ja aloitti televisiouransa Ship to Shore -nimisessä lastenohjelmassa. Jeffery tunnetaan parhaiten roolistaan Alex Ryanina McLeodin tyttäret -draamasarjassa, joka päättyi tammikuussa 2009. Hän on myös esiintynyt uusiseelantilaisen Outrageous Fortune -sarjan kolmannella tuotantokaudella.
Vuonna 2005 Jeffery joutui oikeuteen uhkailtuaan vaimoaan. Pari erosi tapauksen jälkeen.
Filmografia

Ship to Shore (1993)
The Damnation of Harvey McHugh (1994)
Blue Murder (1995)
Fire (1995)
Sydneyn satamapoliisit (1996–1998)
The Interview (1998)
Strange Planet (1999)
McLeodin tyttäret (2001–2008)
Outrageous Fortune (2007–)
The Strip (2008)
Beautiful (2008)
X-Men Origins: Wolverine (2009)
Turbo Kid (2015)
Aiheesta muualla

Aaron Jeffery Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
We’ll Meet Again – The Very Best of Vera Lynn

| We’ll Meet Again – The Very Best of Vera Lynn Vera Lynn |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1936–1959
 Julkaistu: 25. elokuuta 2009
 Tyylilaji: perinteinen pop
 Kesto: 58.19
 Levy-yhtiö: Decca
Vera Lynnin muut julkaisut
| We’ll Meet Again 1989 | We’ll Meet Again – The Very Best of Vera Lynn 2009 | Unforgettable 2010 |
We’ll Meet Again – The Very Best of Vera Lynn on britannialaisen laulajan Vera Lynnin kokoelma-albumi vuodelta 2009. Levyn kappaleet on äänitetty vuosien 1936 ja 1959 välisenä aikana.
Kappalelista

"(There'll Be Bluebirds Over) The White Cliffs of Dover"  - 3.18 (Walter Kent, Nat Burton)
"Auf Wiederseh'n Sweetheart" - 2.36  (Eberhard Storch, John Turner, Geoffrey Parsons)
"We'll Meet Again" - 3.01 (Ross Parker, Hughie Charles)
"Travellin' Home" - 3.06  (Traditional arrangement Dix, Masters)
"As Time Goes By" - 3.00 (Herman Hupfeld)
"Dream" - 2.41 (Johnny Mercer)
"Faraway Places" - 2.41 (Joan Whitney, Alex Kramer)
"Harbour Lights" - 3.07 (Will Grosz, Jimmy Kennedy)
"It's a Lovely Day Tomorrow" - 3.13 (Irving Berlin)
"If You Love Me (Really Love Me)" - 2.59 (Edith Piaf, Marguerite Monnot, Geoffrey Parsons)
"When You Hear Big Ben" - 2.31 (Harry Leon, Mark Malloy, Jack Scott)
"Yours" - 3.11 (Gonzalo Roig, Albert Gamse, Jack Sherr)
"The Loveliest Night of the Year" - 1.12 (Juventino Rosas, Irving Aaronson, Paul Francis Webster)
"Wish Me Luck as You Wave Me Goodbye" - 3.15 (Harry Parr-Davies)
"Half as Much - Isle of Innisfree - You Belong to Me" - 3.04 (Williams) (Farrelly) (King, Stewart, Price)
"Up the Wooden Hill to Bedfordshire" - 3.05 (Grey, Connelly)
"When I Grow Too Old to Dream" - 2.45 (Sigmund Romberg, Oscar Hammerstein II)
"Somewhere Along the Way - Here in My Heart - Let the Rest of the World Go By" - 3.31 (Adams, Gallop)(Bonnelli, Levinson, Genaro)(Ball, Brennan)
"I'm Forever Blowing Bubbles" - 3.29 (James Kendis, James Brockman, Nat Vincent)
"From the Time You Say Goodbye (The Parting Song)" - 2.27 (Leslie Sturdy)
Aiheesta muualla

Levyn kannen kuva[vanhentunut linkki]
We Are Born

| We Are Born Sia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Kingsize Soundlabs ja Bright Street Studios, Los Angeles
 Julkaistu: 18. kesäkuuta 2010
 Tuottaja(t): Greg Kurstin
 Tyylilaji: pop, acid jazz
 Kesto: 46.36
 Levy-yhtiö: Monkey Puzzle, Sony Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 24.
Sian muut julkaisut
| Some People Have Real Problems 2008 | We Are Born 2010 | Best of... 2012 |
Singlet albumilta We Are Born
 ”You’ve Changed” Julkaistu: 2009  ”Clap Your Hands” Julkaistu: 2010  ”Bring Night” Julkaistu: 2010  ”I’m in Here” Julkaistu: 2010
We Are Born on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2010.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Kappaleet

The Fight – 3.39 (säv. Sia Furler, Dan Carey)
Clap Your Hands – 3.58 (säv. Furler, Samuel Dixon)
Stop Trying – 2.40 (säv. Furler, Greg Kurstin)
You've Changed – 3.11 (säv. Furler, Lauren Flax)
Be Good To Me – 3.56 (säv. Furler, Jesse Graham, Simon Katz)
Bring Night – 2.57 (säv. Furler, Kurstin)
Hurting Me Now – 3.26 (säv. Furler, Kurstin)
Never Gonna Leave Me – 3.34 (säv. Furler, Kurstin)
Cloud – 3.43 (säv. Furler, Dixon)
I'm In Here – 3.41 (säv. Furler, Dixon)
The Co-dependent – 2.55 (säv. Furler, Kurstin)
Big Girl, Little Girl – 4.18 (säv. Furler, Henry Binns)
Oh Father – 4.29 (säv. Madonna-cover) (Madonna Ciccone, Patrick Leonard)
Arvostelut

Allmusic:
Helsingin Sanomat:
Metacritic: 68/100
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

Sia Music - We Are Born (Arkistoitu – Internet Archive)
Östermyran ruukki

Östermyran ruukki oli Abraham Falanderin vuonna 1798 perustama rautaruukki, joka toimi aina 1850-luvulle asti. Nykyisin Östermyran ruukin alue kuuluu Törnävän kartanon kulttuurihistorialliseen alueeseen, joka sisältää joen itärinnalla sijaitsevan kartanon sekä länsirannalla luonnonsuojelualueeksi muodostetun Ruutipuiston. Vuonna 1825 Östermyran ruukin alueelle perustettiin Suomen ensimmäinen ruutitehdas Wasastjernan ja valtion yhteistyönä.
Östermyran ruukki ja ruutitehdas sekä suurmaatila kartanoineen ovat luoneet perustan nykyisen Seinäjoen kaupungin itsehallinnolle sekä kehittymiselle vauraaksi maakunnan liike-elämän, sivistyksen ja kulttuurin keskukseksi.
Historia > Rautaruukki (1798)

Abraham Falander ryhtyi harjoittamaan Vaasasta käsin laivojen rakentamista ja välitystä. Työhön tarvittiin puutavaraa, jota riitti Seinäjoen ja lähialueen metsissä. Alueella oli myös rikasta suomalmia. Ensimmäiset tukit uitettiin Kolkkiin ja Svartöhön keväällä 1782. Tikkukosken varteen perustetun ruukin myötä Seinäjoen seutu liittyi kyliä myöten mukaan Falanderin sahaustoimintaan. Ruukin nimeksi tuli Östermyra eli itäsuo. Ruukin sijainti oli Vaasasta katsottuna idässä ja soiden keskellä. Menestyksen myötä Falander aateloitiin Wasastjernaksi. Ruukissa jalostettiin ensin suomalmia ja myöhemmin Ruotsista tuotettua vuorimalmia.
Östermyran ruukki sai privilegion harkkorautaa jalostavan manufaktuuripajan perustamiseen vuonna 1798. Ruukki perustettiin Seinäjoki Tikkukosken varteen. Vuonna 1804 ruukki sai privilegion kankirautavasaran ja kahden ahjon perustamiseen.
1800-luvun ensimmäisillä vuosikymmenillä alueelle rakennettiin teollisuusympäristö ja kartano (1806), jota laajennettiin myöhemmin 1830-luvulla (1834).
Historia > Ruutitehdas (1825–1890)

Abrahamin Wasastjernan poika, Gustaf Adolf perusti vuonna 1825 Östermyraan ruutitehtaan ja ruukin ympärille kasvoi pieni taajama. Suurimmillaan ruudin valmistus oli Oolannin sodan alkaessa 1835, jolloin ruutia tuotettiin yli 100 000 kg vuodessa. Ruutia kuljetettiin hevokuormittain, jopa sadan hevosen transportissa. Östermyran ruutia käytettiin paitsi sotatarkoituksiin, myös siviilikohteissa, kuten Saimaan ensimmäisellä kanavatyömaalla ja rautatietyömailla.
Ruutitehdas perustettiin Wasastjernan ja valtion yhteistyönä ja oli Suomen ensimmäinen ruutitehdas. Valtio rakennutti alueelle ruutilaboratorion eli Propeerin. Ruudinvalmistus osoittautui vähitellen raudanjalostusta kannattavammaksi. Dynamiitti syrjäytti 1880-luvulla ruudin ja sen valmistus päättyi lopullisesti vuonna 1891.
Ruukin ympäristössä syntyi myös muuta teollisuutta ja maataloutta. Teollisesta yhteisöstä muodostui perusta myöhemmälle kehittymiselle. Ruukki synnytti koulutusta aikuisille ja koulun lapsille. Ruukki palveli myös sairaita, sotilaita ja palovartijoita.
Historia > Maatalous- ja meijeriteollisuus

Gustaf Adolfin poika, Gustaf August siirsi Östermyran painopisteen maatalouteen ja meijeriteollisuuteen. Maatalousvaiheessa Östermyra oli Pohjanmaan ainoa harjoittelutila, jolla toimi myös meijerikoulu. Wasastjernalla oli myös vaikutuksensa Seinäjoen muodostumisessa omaksi seurakunnakseen ja kunnakseen. Maatalousvaiheessa Östermyrassa käytiin niin lähikauppaa kuin kansainvälistä kauppaa. Ruutitehtaan makasiinin toiminnan loppuessa 1850-luvulla, Törnävälle syntyi kirkko vuonna 1864 makasiinin entisiin tiloihin.
Historia > Huutokauppa

Gustaf August Wasastjernan konkurssin myötä Östermyra huutokaupattiin ja sitä ehti omistaa useampikin, pisimpään päävelkojana ollut vakuutusyhtiö Kaleva, kunnes se siirtyi Ilmajoen tuomiokunnan tuomarille, hovioikeudenasessori Konstantin Törnuddille vuonna 1904. Törnudd antoi kartanolle sukunsa syntymäpitäjän Tyrnävän ruotsinkielisen nimen Törnävä. Törnudd puolestaan testamenttasi kartanon Seinäjoen maalaiskunnalle, jonka haltuun se tuli 1925.
Aiheesta muualla

Vihtori Simonen : "Ruutiruukki" ja sen patruunat, Hakkapeliitta, 20.06.1933, nro 25-26, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kun ryssät yrittivät pettää ruutikaupoissa ja ruukinpatruunalta oli mennä pää, Hakkapeliitta, 17.07.1934, nro 29, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Abelardo Olivier

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | säilä, joukkuekilpailu |  |
Abelardo Olivier (toisena oikealta)
Abelardo Olivier (9. marraskuuta 1877 Portogruaro – 24. tammikuuta 1951 Milano) oli italialainen miekkailija. Hän oli mukana voittamassa kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä kultaa sekä floretin että kalvan joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sai kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa hopeaa säilän joukkuekilpailussa.
Aksel Larsen

Aksel Larsen
Aksel Larsen (5. elokuuta 1897 – 10. tammikuuta 1972) oli tanskalainen poliitikko. Hän toimi kommunistisen puolueen puheenjohtajana vuosina 1932–1958 mutta joutui erotetuksi tuomittuaan Neuvostoliiton toiminnan Unkarin kansannousussa.
Valimotyöläinen Lange liittyi vuonna 1919 sosialidemokraattiseen puolueeseen mutta siirtyi seuraavana vuonna kommunisteihin. Hänet valittiin parlamenttiin ensi kerran 1924. Saksalaismiehityksen aikana hänet vangittiin, ja hän oli Sachsenhausenin ja Neuengammen keskitysleireillä vuoteen 1945 saakka. Larsen oli vuonna 1945 salkuton ministeri Vilhelm Buhlin johtamassa kokoomushallituksessa.
Larsen perusti 1959 sosialistisen kansanpuolueen, joka menestyi saman vuoden vaaleissa erinomaisesti (150 000 ääntä, 11 paikkaa), vaikka Larsen joutui auto-onnettomuuden takia johtamaan kampanjaa vuodepotilaana eikä puolueella ollut omaa sanomalehteä käytössään. Larsen johti puoluetta vuoteen 1968. Parlamentin jäsenenä hän pysyi kuolemaansa saakka.[lähde? ]
Aleksei Titov

| Aleksei Titov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1972
Kansalaisuus:   Venäjä
Uran tiedot
Laji:  pöytäjääkiekko
Seura:  Alfa Taktika
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  9.
Aleksei Titov (ven. Алексей Титов; s. 1972) on venäläinen pöytäjääkiekkoilija, joka edustaa Alfa Taktika-nimistä seuraa. Titov on voittanut urallaan kaksi veteraanien maailmanmestaruutta vuosina 2013 ja 2017. Hän on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 19 sekä veteraanien maailmanrankingissa sijalla 2. Titov on myös kaksinkertainen veteraanien euroopanmestari.
Ura

Titov aloitti pelaajauransa vuonna 2001 heinäkuussa. Vuonna 2007 hän voitti Ukraine Cupin finaalissa ukrainalaisen Vitaliy Sapozhnikovin. Vuonna 2013 hän kaappasi veteraanien maailmanmestaruuden voittamalla finaalissa ruotsalaisen Lars Henrikssonin. Vuoden 2015 veteraanien maailmanmestaruuskilpailuista Titov voitti hopeaa. Vuotta myöhemmin hän voitti veteraanien euroopanmestaruuden. Finaalissa hän päihitti ruotsalaisen Anders Ekestubben. Vuoden 2017 Swedish Masters-kilpailuista Titov voitti pronssia. Turnaukseen osallistui peräti 100 pelaajaa. Samana vuonna Titov voitti myös veteraanien maailmanmestaruuden. Vuonna 2018 hän kaappasi uransa toisen veteraanien euroopanmestaruuden. Finaalissa hän voitti ruotsalaisen Finn Friesin. Vuoden 2019 Kursk Cupista Titov sai pronssia Maksim Borisovin voittaessa kultaa.
We Are Chaos

| We Are Chaos Marilyn Manson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. syyskuuta 2020
 Tuottaja(t): Marilyn Manson, Shooter Jennings
 Tyylilaji: Vaihtoehtorock, glam rock, goottirock
 Kesto: 42.27
 Levy-yhtiö: Loma Vista Recordings, Concord Music Group
Listasijoitukset
  8. (albumilista)  3. (fyysinen albumilista)
Marilyn Mansonin muut julkaisut
| Heaven Upside Down 2017 | We Are Chaos 2020 | One Assassination Under God – Chapter 1 2024 |
Singlet albumilta We Are Chaos
 ”We Are Chaos” Julkaistu: 29. heinäkuuta 2020  ”Don’t Chase the Dead” Julkaistu: 10. syyskuuta 2020
We Are Chaos on Marilyn Mansonin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2020.
Kappaleet

Red Black and Blue – 5.03
We Are Chaos – 4.00
Don’t Chase the Dead – 4.17
Paint You with My Life – 4.29
Half-Way & One Step Forward – 3.16
Infinite Darkness – 4.15
Perfume – 3.33
Keep My Head Together – 3.49
Solve Coagula – 4.22
Broken Needle – 5.23
Kappaleet > Deluxe edition & Japanin bonuskappaleet

We Are Chaos (acoustic version) – 4.05
Broken Needle (acoustic version) – 5.21
Arvostelut

Kaaoszine: 7+/10
Soundi:
Zbigniew Bródka

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bródka matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2013. |  Bródka matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2013. |  Bródka matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2013. |  |
Maa:  Puola
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | 1 500 m |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | joukkuetakaa-ajo |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | joukkuetakaa-ajo |  |
| Matkakohtaiset EM-kilpailut  | Matkakohtaiset EM-kilpailut  | Matkakohtaiset EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kolomna 2018 | joukkuetakaa-ajo |  |
Zbigniew Marcin Bródka (s. 8. lokakuuta 1984 Głowno) on puolalainen pikaluistelun olympiavoittaja.
Bródka voitti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.45,006. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Alankomaiden Koen Verweij'n vain 0,003 sekunnilla. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Puolan pronssijoukkueeseen. 1 000 metrillä hän oli neljästoista.
Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Bródka sai pronssia joukkuetakaa-ajossa Sotšissa 2013. Hän oli samoissa kilpailuissa viides 1 000 ja kuudes 1 500 metrillä. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 500 metrillä kuudes ja 2012 yhdeksäs. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi Hamarissa 2013 ja yhdeksänneksi Calgaryssa 2015.
Bródka saavutti matkakohtaisissa EM-kilpailuissa pronssia joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2018. Samojen kisojen 1 500 metrillä hän oli kymmenes. Yleisluistelun EM-kilpailuissa hän on sijoittunut yhdeksänneksi Heerenveenissä 2013 sekä kymmenenneksi Hamarissa 2014 ja Minskissä 2016.
Bródka voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän on voittanut 1 500 metrillä yhden maailmancupin osakilpailun, ollut kolme kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 35,75 | Calgary | 28. helmikuuta 2015 |
| 1 000 m  | 1.07,87 | Calgary | 19. tammikuuta 2013 |
| 1 500 m | 1.42,89 | Salt Lake City | 15. marraskuuta 2013 |
| 3 000 m | 3.44,08 | Calgary | 28. helmikuuta 2015 |
| 5 000 m | 6.27,79 | Calgary | 7. maaliskuuta 2015 |
| 10 000 m | 14.09,29 | Hamar | 17. helmikuuta 2013 |
Aamulepakko

| Aamulepakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Hedelmälepakot Pteropodidae
Suku::  Eonycteris
Laji::  spelaea
Kaksiosainen nimi
 Eonycteris spelaea  Dobson, 1871 
Katso myös
   Aamulepakko Wikispeciesissä   Aamulepakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aamulepakko eli aamuhekko (Eonycteris spelaea) on aasialainen Eonycteris-sukuun kuuluva yhdyskunnittain elävä lepakko.
Levinneisyys

Aamulepakkoa tavataan Etelä-Aasiassa Intiasta Kiinaan ja etelään suurille Sundasaarille ja Filippiineille.
Elintavat

Aamulepakko muodostaa yhdyskuntia, joiden koot vaihtelevat alle sadasta satoihin tuhansiin. Yhdyskunnat viettävät valoisen ajan luolissa tai puunonkaloissa. Aamulepakko käyttää ravinnokseen mettä ja siitepölyä ja on elinalueellaan tärkeä pölyttäjä. Se pölyttää mm. monia puita ja plantaasien kasveja.
Samaan sukuun kuuluu myös toinen Filippiineillä ja Borneossa elävä laji Eonycteris major.
Aleksei Suvorin

Aleksei Suvorin, maalaus Ivan Kramskoi, 1881.
Aleksei Sergejevitš Suvorin (ven. Алексе́й Серге́евич Суво́рин; 1834–1912) oli venäläinen kirjailija ja toimittaja, alun perin upseeri. Hän julkaisi vuodesta 1876 Novoje vremjaa, joka oli alkuun vapaamielinen, mutta ajan mittaan muuttui taantumukselliseksi ja kansalliskiihkoiseksi. Häntä on luonnehdittu sanoilla ”Suomen syöjä”. Hänen päiväkirjansa on julkaistu saksaksi käännettynä vuonna 1925.
Aiheesta muualla

Aleksej Suvorin, Nordisk familjebok (Runeberg.org) (ruotsiksi)
Yrjö Pesonen (poliitikko)

Antti Yrjö Pesonen (27. joulukuuta 1888 Kauhava – 2. maaliskuuta 1966 Oulu) oli suomalainen poliitikko. Pesonen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Pesonen toimi myös Oulujoen kunnanvaltuuston jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Pesonen toimi maanviljelijänä Oulujoella, Liitto-lehden toimittajana Oulussa 1930–1935, Pohjois-Suomen keskinäisen vakuutusyhtiön tarkastajana 1935–1950 ja ylitarkastajana Oulussa 1950–1963, katokassojen tarkastajana Pohjois-Suomessa 1924–1925 sekä Maalaisliiton Oulun läänin eteläisen vaalipiirin piirisihteerinä. Pesosen vanhemmat olivat kirkkoherra Erik Pesonen ja Alma Emilia Ottelin. Pesosen puoliso vuodesta 1913 oli Martta Elviira Korhonen. Pesoselle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi vuonna 1953.
7800° Fahrenheit

| 7800° Fahrenheit Bon Jovi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: huhtikuu 1985
 Tyylilaji: hard rock, glam metal, heavy metal
 Kesto: 47.10
 Levy-yhtiö: Polygram Records
Bon Jovin muut julkaisut
| Bon Jovi 1984 | 7800° Fahrenheit 1985 | Slippery When Wet 1986 |
Singlet albumilta 7800° Fahrenheit
 ”Only Lonely” Julkaistu: huhtikuu 1985  ”In and Out of Love” Julkaistu: heinäkuu 1985  ”The Hardest Part Is the Night (UK)” Julkaistu: 21. elokuuta 1985  ”Silent Night” Julkaistu: 22. lokakuuta 1985  ”The Price of Love (Japani)” Julkaistu: 1985
7800° Fahrenheit on Bon Jovin albumi, joka ilmestyi huhtikuussa 1985. Bon Jovin mukaan levyn nimi viittaa lämpötilaan, jossa kivi nesteytyy. Siltä julkaistut singlet "In and Out of Love" ja "Only Lonely" nousivat Billboardin Hot 100 -listalle.