stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hr. Ms. Flores (1925)

| Hr>  Ms. Flores |
| --- | --- |
 Hr. Ms. Flores

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mij Feijenoord, Schiedam
Kölinlasku:  13. tammikuuta 1925
Laskettu vesille:  15. elokuuta 1925
Palveluskäyttöön:  25. maaliskuuta 1926
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 12. marraskuuta 1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 480 t (standardi) 1 822 t (kuormattu)
Pituus:  75,6 m
Leveys:  11,5 m
Syväys:  3,6 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 × 150 mm No.7 -tykkiä 1 × 75 mm tykki 4 × .50" konekivääriä
Hr. Ms. Flores (runkonumerot F66, N1 ja F803) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Flores-luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Mij Feijenoordilta Schiedamista ja sen köli laskettiin 13. tammikuuta 1925. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1925 ja se otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1926.
Palvelus

Alus lähti 15. elokuuta 1926 Den Helderistä Hollannin Itä-Intiaan yhdessä sisaraluksensa Hr. Ms. Soemban kanssa. Alukset matkasivat Sevillan, Tunisin, Port Saidin, Adenin ja Colombon kautta ja ne saapuivat Sabangiin 10. elokuuta. Alus ajoi 27. lokakuuta matalikolle.
Flores ja Soemba lähtivät 5. maaliskuuta 1927 koulutuspurjehdukselle Singaporeen ja Saigoniin. Purjehdus päättyi Bataviaan 28. maaliskuuta. Alus saattoi 24.-29. lokakuuta hallituksen purtta Zuiderkruisia matkalla Haipongiin, Saigoniin ja Bangkokiin.
Alus valtasi 2. lokakuuta 1937 japanilaisaluksen, joka kieltäytyi pysähtymästä tarkastettavaksi. Japanilainen merimies surmasi kaksi Floresin miehistönjäsentä ennen kuin hänet ammuttiin. Alus oli laivastovierailulla Australiassa 11. tammikuuta - 25. maaliskuuta 1938. Alus lähti 12. joulukuuta 1939 Suezin kautta Alankomaihin ja se saapui Den Helderiin 3. helmikuuta 1940. Alankomaiden ollessa puolueeton alus saattoi saksalaisia kauppa-aluksia Alankomaiden rannikkovesillä.
Saksa aloitti 10. toukokuuta 1940 hyökkäyksensä Alankomaihin. Hyökkäyksen alkaessa Flores oli Vlissingenissä ja se sai käskyn siirtyä kohti Rotterdamia, jossa saksalaiset laskuvarjojoukot olivat vallanneet avainkohteet kuten Waalhavenin lentotukikohdan. Käsky kuitenkin peruutettiin, kun vastaavan käskyn saanut hävittäjä Hr. Ms. Van Galen oli uponnut ilmahyökkäyksessä. Alus sai 14. toukokuuta  käskyn siirtyä Oosterscheldeen tukeakseen Zuid-Bevelandin puolustusta. Alus joutui matkalla useaan ilmahyökkäykseen kärsimättä vaurioita. Siirtyessään toiseen tulitukitehtävään ilmapommituksessa aluksen läpäisivät sirpaleet, jotka vaurioittivat vasemman puoleista potkurin akselia. Miehistö ei kyennyt korjaamaan vaurioita ja alus joutui siirtymään seuraavana päivänä Zeebrüggeen.
Alankomaat antautui ehdoitta 15. toukokuuta, mutta Zeeland jäi rauhanteon ulkopuolelle. Alankomaiden maavoimien käskettiin jatkaa puolustustaistelua ja Zeebrüggessa olevaa Floresia ei kyetty korjaamaan. Alus siirtyi Dunkerqueen, josta se lähti 17. toukokuuta edelleen Doveriin miinalaiva Hr. Ms. Van Meerlantin kanssa. Alukset saapuivat määränpäähänsä seuraavana päivänä.
Alus liitettiin Thamesin paikallispuolustus laivueeseen, kunnes se lähti 1. kesäkuuta vartiolaivaksi Sheernessiin. Alus oli vartiolaivana 15. marraskuuta 1941 asti suojaten toisinaan alueella matkanneita itärannikon saattueita.
Alus siirrettiin 28. elokuuta 1941 kunnostettavaksi Chathamin telakalle, jossa sen ilmatorjuntaa lisättiin. Alukselle asennettiin 40 millimetrin pom-pom ja kaksi nelipiippuista Bolton Paul .303" ilmatorjuntakonekivääriä. Hotchkiss konekiväärien määrä kasvatettiin kahdesta neljään. Alus vapautui telakalta 18. syyskuuta.
Palvelus > Britteinsaarilla

Alus saapui 12. maaliskuuta Plymouthiin, mistä se jatkoi seuraavana päivänä matkaansa Portsmouthiin. Alus siirrettiin Portsmouhin telakalle, mistä se vapautui 23. toukokuuta. Alukselle asennettiin uudet tykinputket käytöstä poistetulta risteilijä Hr. Ms. Sumatralta.
Alankomaiden meriministeri vara-amiraali Furstner vieraili aluksella 16. maaliskuuta yhdessä esikuntapäällikkönsä kontra-amiraali Termijtelenin kanssa. Alankomaiden kuningatar Wilhelmina vieraili aluksella 22. maaliskuuta, jolloin muutamille miehistönjäsenille jaettiin kunniamerkit aiemmista toimista.
Palvelus > Normandian maihinnousu

Normandian maihinnousun alettua alus osallistui 6. kesäkuuta tulitukitehtäviin. Se kuului Itäiseen osastoon ja tulitti yhdessä HMS Belfastin ja HMS Diademin kanssa saksalaisten Arromanches III:ksi nimettyä patteria, jonka kalustona oli 75 millimetrin tykit. Patteri saatiin vaiennettua. Seuraavana päivänä alus oli täydennettävänä Portsmouthissa ennen siirtymistään Gold-sektorille. Alus siirtyi 12. kesäkuuta Sword-sektorille, missä se oli 30. kesäkuuta saakka lukuun ottamatta kahta täydennysmatkaa Portsmouthiin. Se oli levossa ja täudennettävänä Portsmouthissa 17.-19. kesäkuuta. Alus oli alueella jatkuvasti saksalaisten rannikkopatterien tulessa, kunnes se palasi 30. kesäkuuta Portsmouthiin.
Aluksen tykit vaihdettiin 1. heinäkuuta jälleen uusiin Sumatralta otettuihin. Korjaus valmistui 6. heinäkuuta, minkä jälkeen se palasi Normandian rannikolle Juno-sektorille 21. heinäkuuta. Se myös kävi tulittamassa Sword-sektorin kohteita. Alus tulitti 26. heinäkuuta Saksan tykistöasemia lähellä Le Point Hommea. Tulenjohtamisesta huolehti lentokone. Alus palasi 7. elokuuta Portsmouthiin ja se vastaanotti 3. syyskuuta viestin siirtoarmeijaan liittämisestä.
Alus siirtyi 6. syyskuuta Lontooseen, jossa se kiinnittyi Shadwell Basiniin 8. syyskuuta. Alus viipyi ankkuripaikalla vuoden 1946 alkuun. Sodan aikana alus saattoi 3 070  alusta, joista 2 690 ollessaan Englannin itärannikolla.
Palvelus > Alankomaissa

Alus lähti 29. maaliskuuta 1946 Rotterdamiin, minne se saapui 1. huhtikuuta. Alus oli Rotterdamissa sukellusvenemiehistöjen majoitusaluksena, mistä vapauduttuaan se oli lauttana Rotterdamin Lontoon välillä huhtikuuhun 1947. Kuljetustehtävästä vapauduttuaan se palasi majoituskäyttöön eri satamiin.
Alus luokiteltiin vuonna 1951 fregatiksi, jolloin sen runkonumeroksi F803. Alus poistettiin 1955 alusluettelosta ja se muutettiin majoitusalukseksi. Se palautettiin 1. toukokuuta palvelukseen Vlissingenissä runkonumerolla A877.
Alus nimettiin heinäkuussa 1960 uudelleen Hr. Ms. Van Speykiksi. Uudelleennimeäminen perustui lakiin, jonka mukaan laivastossa tuli olla Van Speijkin mukaan nimetty alus. Hr. Ms. Jacob van Heemskerck vapautti 1963 aluksen majoitustehtävästä, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Den Helderissä.
Aluksen nimi palautettiin 5. maaliskuuta 1965 Floresiksi, kun telakalla rakenteilla ollut fregatti laskettiin vesille ja se nimettiin Van Speykiksi. Flores poistettiin 26. elokuuta 1968 alusluettelosta ja se myytiin romutettavaksi 12. marraskuuta Frans Rijsdijkille 161 260 florentilla. Hendrijk Ido Ambacht romutti aluksen.
Päälliköt

Aluksen päällikköinä olivat:
komentajakapteeni Jacques Corneille Albert Scholte - 20. helmikuuta 1940
komentajakapteeni Jan Gerard Broekhuysen 20. helmikuuta 1940 - 7. tammikuuta 1941
komentajakapteeni Fredericus Henricus Maria van Straelen 7. tammikuuta 1941 - 11. tammikuuta 1943
komentajakapteeni Johannes Stephanus Bax 11. tammikuuta 1943 - 2. toukokuuta 1944
komentajakapteeni Gerard Koudijs 2. toukokuuta - 7. marraskuuta 1944
komentajakapteeni Gerard Jacobus Platerink 7. - 22. marraskuuta 1944
komentajakapteeni Anthonie van Miert 22. marraskuuta 1944 - 16. tammikuuta 1945
Reservin luutnantti Cornelis Marinus de Jonge 16. tammikuuta - 15. helmikuuta 1945
Kantalinnoite

Bunkkeri, tyypillinen kantalinnoite
Kantalinnoite eli kestolinnoite on sotilaiden suoja-asemaksi tehty rakennus, joka on useimmiten rakennettu rauhan aikana ammattityönä, ja jossa on käytetty erityisen lujia ja kestäviä materiaaleja, kuten raudoitettua betonia, terästä ja kiveä.
Kansan Ystävä

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Kansan Ystävä oli Helsingissä vuosina 1881–1882 ilmestynyt sanomalehti.
Kirjakauppias G. W. Edlundin julkaisema ja toimittama Kansan Ystävä oli kerran viikossa ilmestynyt kuvitettu kansanlehti, joka levisi lähinnä pääkaupunkiin ja sen ympäristöön. Sen kilpailija oli Helsingin Wiikko-Sanomia. Pienilevikkinen lehti lakkasi jo vuoden kuluttua kannattamattomana.
Aiheesta muualla

Kansan Ystävä digitoituna kansalliskirjastossa
Kantarahasto

Kantarahasto on Suomessa säästöpankkiin sijoitettu, omaan pääomaan kuuluva erä.
Kantarahasto jakautuu keskenään samansuuruisiin kantarahasto-osuuksiin. Joissain säästöpankeissa asiakkaat voivat merkitä pankin kantarahasto-osuuksia ja tulla näin säästöpankin asiakasomistajiksi (tai omistaja-asiakkaiksi). Kantarahasto-osuuksille voidaan maksaa voitto-osuus säästöpankin voitosta. Kantarahasto-osuuden voi myydä eteenpäin. Pankki ei lunasta osuutta takaisin kuin tietyissä poikkeustilanteissa.
Kantarahasto on alun perin liittynyt säästöpankin perustamiseen. Pankin perustamista varten kerättiin kantarahasto, jolla rahoitettiin pankin toimintaa. Perustajat saattoivat saada rahat tietyin edellytyksin myöhemmin takaisin, kun pankkiin oli kertynyt muita varoja. Kantarahastolle voitiin maksaa korkoa, jos säännöissä oli niin määrätty. Jos kantarahasto oli saatu lahjana, sille ei maksettu korkoa eikä sitä maksettu takaisin.
Nykyisin kantarahasto ei ole Suomessa säästöpankille pakollinen.
Voitonjako kantarahasto-osuuksille tuli mahdolliseksi vuonna 1991.
Firefly (albumi)

| Firefly Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loka–marraskuu 1976
 Studio : Roundhouse Recording Studios, Lontoo
 Julkaistu: helmikuu 1977
 Formaatti: LP, C-kasetti, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): Gerry Bron
 Tyylilaji: hard rock, poprock, aikuisrock
 Kesto: 36.45
 Levy-yhtiö:  Bronze Records    Warner Bros. Records
Muut kannet
   Expanded De-Luxe Edition (2004)
Listasijoitukset
  6. (viikko 9/1977)    13. (viikko 10/1977)    17. (19. maaliskuuta 1977)    17. (1977)    21. (maaliskuu 1977)    35. (11. maaliskuuta 1977)    166. (1977)
Uriah Heepin muut studioalbumit
| High and Mighty 1976 | Firefly 1977 | Innocent Victim 1977 |
Firefly on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka ilmestyi helmikuussa 1977. Levyllä laulaa yhtyeen uusi laulusolisti John Lawton, joka korvasi heinäkuussa 1976 erotetun David Byronin. Toinen uusi jäsen oli basisti Trevor Bolder, joka tuli John Wettonin tilalle.
Albumin materiaali on pääasiassa iskelmällistä poprockia, jossa on mukana raskaita kitarariffejä. Kappaleet nojaavatkin enemmän aikuisrockiin ja aikakauden viimeisimpiin muotivirtauksiin kuin Uriah Heepille aiemmin tyypilliseen musiikkiin. Kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensley sävelsi albumin kaikki kappaleet lukuun ottamatta rumpali Lee Kerslaken sävellystä ”Who Needs Me”. Avausraidan ”The Hanging Tree” Hensley sävelsi yhdessä yhdysvaltalaisen Jack Williamsin kanssa.
Brittiläinen musiikkilehdistö antoi levystä positiivisia arvioita.  Niistä huolimatta Firefly oli ensimmäinen Uriah Heep -albumi sitten vuoden 1971, joka ei noussut Britanniassa listalle. Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla Firefly ylsi sijalle 166. Levyn julkaisun jälkeen Uriah Heep lähti kiertueelle Yhdysvaltoihin Kiss-yhtyeen lämmittelijäksi. Sen jälkeen yhtye teki Euroopan-kiertueen pääesiintyjänä.
Työstö

Firefly äänitettiin Roundhouse-studioilla Lontoossa loka-marraskuussa 1976. Se oli Uriah Heepin viides albumi, joka nauhoitettiin 24-raitaisella nauhurilla. Albumin tuotti Gerry Bron.
Basisti Trevor Bolder on kertonut, että Firefly on yksi nopeimmin tehdyistä levyistä, joilla hän on ollut mukana. Lähes kaikki äänitykset tehtiin yhdellä tai kahdella otolla. Bolder oli David Bowien kanssa äänittäessään tottunut ensin hiomaan kappaletta vähintään kaksi tuntia, ja lopulta nauhoitushetkellä tunne oli kadonnut. Fireflyn tekemisestä Bolder on sanonut pitäneensä kovasti.
Albumilla laulaa yhtyeen uusi solisti John Lawton, jolla on albumin tekemisestä ristiriitaisia muistoja. Lawton oli liittynyt Uriah Heepiin vasta kolme viikkoa ennen äänityksiä, eikä hän ollut vielä ehtinyt edes tutustua kunnolla yhtyeen muihin jäseniin. Lawtonia myös häiritsi se, että hän oli uusi jäsen ja siksi hänen piti kuulostaa edellislaulaja David Byronilta.
Musiikki

Musiikkinäytteet
Rumpali Kerslake sävelsi kappaleen ”Who Needs Me” tyytymättömänä tuottajan päätökselle valita yhtyeelle lähes yksinomaan Ken Hensleyn säveltämää materiaalia.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Musiikki > Tyyli

Firefly-albumi on musiikillisesti pääasiassa iskelmällistä poprockia, jossa on mukana raskaampia kitarariffejä. Levy nojaa huomattavasti enemmän aikuisrockiin kuin Uriah Heepin perinteiseen tyyliin, ja etenkin singlekappaleet ”Wise Man” ja ”Sympathy” ovat radioystävällistä poprockia. Tuotannoltaan ja yleissoundiltaan Firefly oli yhtyeen siihen asti kevyin albumi ja sillä tavoiteltiin aikansa virtausten mukaista äänimaailmaa. Uriah Heepille tyypilliset Hammond B3 -urut ja Moog-syntetisaattori on monissa kappaleissa korvattu jousikonesyntetisaattorilla, jota tuolloin käyttivät monet diskoyhtyeet.
Albumia hallitsevat yhtyeen kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn tekemät kappaleet. Albumin kahdeksasta laulusta hän on kirjoittanut yksin kuusi sekä yhden yhtyeen ulkopuolisen laulunkirjoittajan Jack Williamsin kanssa. Hensley oli tavannut Williamsin hiljattain hotellissa Atlantassa, jossa tämä oli tarjonnut Hensleylle C-kasetille äänittämiään raakileitaan. Kasetilla oli Hensleyn mieletä joitakin mielenkiintoisia ideoita, jotka hän hioi  kokonaisiksi kappaleiksi. Williams oli aikaisemmin työskennellyt The Whon Pete Townshendin ja Roger Daltreyn omistamassa kustannusyhtiössä. Hensley haki Williamsin kasetilta ideoita vielä paljon myöhemminkin soittaessaan Blackfoot-yhtyeessä.
Musiikki > Tietoa kappaleista

Albumin aloittava Ken Hensleyn ja Jack Williamsin kirjoittama poprockappale ”The Hanging Tree” edustaa albumin yleislinjaa. Sitä seuraava ”Been Away Too Long” on edeltäjäänsä raskaampi, ja siinä on mukana Uriah Heepille ja Ken Hensleylle tyypillisiä tavaramerkkejä. Kappale käsittelee kaipuuta kotiin. Rumpali Lee Kerslaken kirjoittama ”Who Needs Me” on hyväntuulinen rock and roll -kappale. Kappaleessa on esillä erityisesti Trevor Bolderin bassonsoitto. Kerslake yllättyi kappaleen valitsemisesta levylle, sillä laulu perustui hänen kunnioituksen puutteeseen ja epäluottamukseen muun muassa yhtyeen manageri-tuottaja Gerry Bronia kohtaan. Kerslake on kertonut uskovansa, ettei Bron tajunnut kappaleen kertovan hänestä, koska Kerslake muutti hieman sanoitusta. ”Wise Man” on poprcktyylinen balladi ja Gerry Bronin mielestä yksi parhaista levytyksistä, jonka hän Uriah Heepin kanssa teki.
Levyn päättää Ken Hensleyn ”Firefly”, johon Hensley sai innoituksen nähtyään vaimonsa vanhempien luona New Jerseyssä kiiltomatoja. Tapahtuneesta syntyi levyn nimikappaleen lisäksi myös kansi-idea. Mick Box piti kappaletta loistavana heti sen kuultuaan. Uriah Heep – Easy Livin’ -kirjan kirjoittajan, muusikko Mika Järvisen mukaan ”Firefly” on albumin harvoja kappaleita, jossa on samaa dramatiikkaa sekä dynamiikan ja tempon vaihtelua, mistä Uriah Heep oli tullut tutuksi.
Julkaisu ja vastaanotto

Firefly ilmestyi helmikuussa 1977. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 1971, joka ei noussut Britanniassa listalle. Ahkera keikkailu Yhdysvalloissa ei auttanut levyä Billboard 200 -listan sijaa 166 korkeammalle. Uriah Heep oli ollut viimeisinä vuosina kaikkein suosituin Norjassa, ja nytkin albumi ylsi siellä kuudenneksi. Myös Länsi-Saksassa, Alankomaissa ja Tanskassa Firefly pääsi 20 myydyimmän joukkoon. Suomessa sijoitus oli 21.
Alun perin albumi julkaistiin vinyylilevynä, C-kasettina ja 8-raitana. Ensimmäisen CD-version julkaisi Castle Communications Britanniassa vuonna 1991, ja vuonna 1997 ilmestyi Essential-levy-yhtiön julkaisema remasteroitu versio, jolla oli bonuskappaleita. Vuonna 2004 julkaistiin Sanctuary Recordsin remasteroitu Expanded De-Luxe Edition, joka niin ikään sisälsi bonuskappaleita. Lisäksi vuonna 1992 Castle julkaisi Three Classic Albums -nimisen kolme CD:tä sisältävän erikoisalbumin, joka sisälsi studioalbumit Firefly, Demons and Wizards ja Head First. Vuonna 1998 ilmestyi Essential-yhtiön julkaisema Three Classic Albums Vol. 2, joka sisälsi Fireflyn lisäksi studiolevyt Innocent Victim ja Fallen Angel. Vuonna 2010 Universal julkaisi vielä 2 for 1 -nimisen tupla-CD:n, jolla oli albumit Firefly ja Abominog.
Kappaleet

A-puoli
The Hanging Tree – 3.40 (säv. Ken Hensley/Jack Williams)
Been Away Too Long – 5.03 (säv. Hensley)
Who Needs Me – 3.39 (säv. Lee Kerslake)
Wise Man – 4.40 (säv. Hensley)
B-puoli
Do You Know – 3.12 (säv. Hensley)
Rollin' On – 6.21 (säv. Hensley)
Sympathy – 4.44 (säv. Hensley)
Firefly – 6.21 (säv. Hensley)
Kappaleet > Vuoden 1997 uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Crime of Passion – 3.37 (singlen b-puoli, säv. Mick Box/Lee Kerslake/Ken Hensley)
Do You Know – 3.16 (aiemmin julkaisematon demoversio, säv. Hensley)
A Far Better Way – 5.50 (aiemmin julkaisematon vaihtoehtoinen versio, toinen versio kappaleesta julkaistu A Time Of Revelation -kokoelmalla vuonna 1996.), säv. Hensley/ Box/Kerslake/Trevor Bolder/John Lawton)
Wise Man – 4.48 (versio, jota käytettiin taustanauhana tv-ohjelmassa Top of the Pops, säv. Hensley)
Kappaleet > Vuoden 2004 Expanded De-Luxe Edition -bonuskappaleet

Crime of Passion – 3.37 (singlen b-puoli, säv. Mick Box/Lee Kerslake/Ken Hensley)
A Far Better Way – 5.37 (A Time of Revelation -kokoelmalla oleva versio, säv. Hensley/Box/Kerslake/Trevor Bolder/John Lawton)
I Always Knew – 4.03 (aiemmin julkaisematon kappale, säv. Hensley/Box/Kerslake/Bolder/Lawton)
Dance Dance Dance – 3.46 (aiemmin julkaisematon kappale, säv. Hensley/Box/Kerslake/Trevor Bolder/John Lawton)
Been Away Too Long – 5.01 (aiemmin julkaisematon demoversio, säv. Hensley)
Do You Know – 3.15 (vaihtoehtoinen demoversio, säv. Hensley)
Who Needs Me – 9.49 (liveversio, säv. Kerslake)
Wise Man – 4.48 (versio, jota käytettiin taustanauhana tv-ohjelmassa Top of the Pops, säv. Hensley)
Kokoonpano

John Lawton – laulu
Mick Box – kitarat
Trevor Bolder – basso
Lee 'The Bear' Kerslake – rummut, laulu
Ken Hensley – kosketinsoittimet, kitarat, laulu
Tuotanto

Tuottaja – Gerry Bron
Engineering – Peter Gallen
Avustaja – John Gallen
Nauhoitus ja miksaus – Roundhouse Recording Studios, Lontoo, loka-marraskuussa 1976
Kannen suunnittelu – Gail Clarke
Kannen maalaus – Martin White
Arvostelut

Allmusic () linkki
Kansantalous 2028

| Kansantalous 2028 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Pentti Vartia, Pekka Ylä-Anttila
Kieli:  suomi
Genre:  kansantaloustiede, talouspolitiikka
Kustantaja:  Taloustieto
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-628-393-4
Sarja: Elinkeinoelämän tutkimuslaitos ETLA
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kansantalous 2028 on Pentti Vartian ja Pekka Ylä-Anttilan kirjoittama, Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen Etlan julkaisema kirja. Teos ilmestyi Taloustiedon kustantamana vuonna 2003.
Aiheesta muualla

Teos Taloustiedon sivuilla
Jussi Syrjälä: Jatkuuko menestystarina? Yliopisto-lehti 19–20/2003.
Flunssa

| Flunssa |
| --- | --- |
 Eräs ihmisen rinovirus.
Luokitus
ICD-10:  J00
ICD-9:  460
MedlinePlus:  000678
MeSH:  D003139
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Flunssa eli nuhakuume tai vilustuminen on viruksen aiheuttama äkillinen ylempien hengitysteiden limakalvontulehdus. Se ei ole varsinaisesti yksittäinen sairaus vaan yhteisnimitys, jota käytetään useista keskenään hyvin samankaltaisista ylähengitystien infektiotaudista.
Nuhakuume on ihmisen yleisin oireyhtymä, ja siihen liittyvät oireet johtuvat elimistön prostaglandiinijärjestelmän aktivoimien välittäjäaineiden toiminnasta. Jos oireisiin kuuluvat kuume, ahdistava yskä ja lihassärky, kyse on paikallisen tulehduksen lisäksi myös koko kehon yleisinfektiosta.
Flunssaa ei pidä sekoittaa influenssaan, joka on vakavampi sairaus ja eri viruksen aiheuttama. Toisaalta myös jokin flunssan aiheuttava virus voi aiheuttaa vakavia sairaustiloja ja voi viedä lapsen jopa influenssaa useammin sairaalahoitoon. Flunssakin voi olla vaarallinen esimerkiksi keuhkoahtaumatautia tai astmaa sairastaville, ja raivaa tietä bakteerien aiheuttamille jälkitaudeille.
Iäkkäät sairastavat keskimäärin yhden, nuoret ja keski-ikäiset aikuiset 2–3 ja alle kaksivuotiaat lapset 5–7 flunssaa vuodessa.
Flunssasta käytetään myös nimeä räkätauti. Varsinainen räkätauti on kuitenkin vaarallinen hevoseläinten tauti, joka voi tarttua myös ihmiseen.
Aiheuttaja

Flunssan aiheuttaja on virus; yleisin aiheuttaja on jokin rinovirus, jotka aiheuttavat 30–50 % kaikista tautitapauksista. Muita yleisiä aiheuttajia ovat korona-, adeno-, parainfluenssa- ja RS-virukset. Kaikkiaan erilaisia flunssan aiheuttavia viruksia tunnetaan yli 200. Täsmällisen taudinaiheuttajan tuntemisella ei juuri ole merkitystä. Lääkärin tutkimuksessa keskeisintä on sulkea pois bakteerikomplikaation mahdollisuus. Erotusdiagnoosina merkittäviä ovat lähinnä influenssa ja lapsilla RS-virus. Tarkka taudinaiheuttaja voidaan määrittää potilaan nenänielusta otetusta näytteestä PCR-menetelmillä tai antigeenitutkimuksella. Taudinaiheuttaja saadaan tarvittaessa selvitetyksi noin 70–90 %:lla tapauksista.
Oulun yliopistossa vuonna 2008 tehdyssä tutkimuksessa flunssatapausten on todettu lisääntyvän ilman kylmetessä ja ilman absoluuttisen kosteuden pienentyessä. Yhdysvalloissa Yalen yliopistossa on selvitetty mekanismia, jolla kylmettyminen aiheuttaa flunssan. Kylmällä ilmalla nenän immuunisolujen kyky kontrolloida viruksien lisääntymistä limakalvolla heikkenee. Tutkittaessa asiaa soluviljelmässä 37 ja 33 °C:ssa ilmeni, että kylmässä immuunijärjestelmän kyky estää viruksen kopioitumista oli selvästi heikentynyt. Näin virukset pääsivät valloilleen.
Virus ei siis välttämättä aiheuta tautia heti, vaan ihminen voi olla oireeton viruksen kantaja, kunnes virus sopivissa oloissa, esimerkiksi kylmettymisen seurauksena, aiheuttaa taudin. Riittävän herkillä laboratoriomenetelmillä pieniä määriä flunssaviruksia onkin mahdollista löytää myös täysin terveiden henkilöiden nielunäytteistä. Nielun takaseinästä kivun tai kutinan oirein alkavan taudin aiheuttaa yleensä jokin rinovirus, kun taas kovan kurkkukivun takana ovat usein muut virukset, kuten adenovirus.
Eri flunssavirusten esiintymisajat

Eri vuodenaikoina on liikkeellä erilaisia flunssaa aiheuttavia viruksia:
Flunssakausi alkaa loppukesällä kun enterovirukset ja rinovirukset lähtevät leviämään. Syksyisin valtava enemmistö flunssista on rinovirusten aiheuttamia.
Lokakuussa alkaa RS-virusepidemia. Laaja, muutaman kuukauden kestävä epidemia syntyi ennen parittomina vuosina. Ilmiön syytä ei tiedetä. (Syksyllä 2022 epidemia kuitenkin oli rajumpi. Ilmeisesti koronan aikaansaama matkustelun väheneminen on sekoittanut rytmin. Jouluna RSV-epidemia yleensä laantuu.)
Koronavirukset ja metapneumovirukset ovat liikkeellä talvikuukausina. Niiden esiintymisessä on vuosittaista vaihtelua.
Kevättalvella on vuorossa parainfluenssa 3 -epidemia.
Huhti–toukokuussa koetaan toinen rinovirusepidemia.
Adenovirukset sekä parainfluenssa 1 ja 2 -virukset aiheuttavat flunssaa melko tasaisesti ympäri vuoden.