stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kazanin federaatioyliopisto
Historia

Kazanin yliopisto on Venäjän toiseksi vanhin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1804 Kazanin keisarillisena yliopistona Aleksanteri I:n määräyksestä. Yliopiston maineikkain opiskelija lienee ollut Vladimir Ujanov (Lenin). Myös Leo Tolstoi opiskeli siellä.
Vuonna 1918 yliopiston nimeksi tuli Kazanin valtionyliopisto ja Leninin kuoltua (1924) se nimettiin V. I. Uljanov-Leninin Kazanin valtionyliopistoksi (КГУ имени В. И. Ульянова-Ленина) vuonna 1925. Tämä nimi yliopistolla oli Neuvostoliiton hajoamisen jälkeenkin vuoteen 2010.
Yliopiston varhaisia rehtoreita (1827–1846) oli epäeuklidisen geometrian kehittäjänä tunnettu matemaatikko Nikolai Lobatševski. Kazanin yliopistoa on pidetty orgaanisen kemian syntypaikkana Aleksandr Butlerovin, Vladimir Markovnikovin ja Aleksandr Arbuzovin ansiosta, ja paramagneettisen elektroniresonanssin syntypaikkana Jevgeni Zavoiskin takia.
Kazanin yliopiston tähtitieteellisistä observatorioista tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 2023.
Opetus

Kazanin federaatioyliopistossa on 17 tiedekuntaa ja 105 ainelaitosta. Päätoimisia opiskelijoita on noin 14 000 ja opettajakuntaa 1 150. Yliopiston rehtorina toimii Lenar Safin (2022–2027).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kazanin valtionyliopisto Wikimedia Commonsissa
Kazan (Volga region) Federal University (Arkistoitu – Internet Archive) Viralliset sivut (englanniksi)
Museum of History of Kazan University (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Venäjän federaatioyliopistot |
| --- | --- |
Kauko-itä:  Kauko-itä (FEFU)  Koillinen (NEFU) 
Volga:  Kazan (KFU) 
Luoteinen:  Immanuel Kant (BFU)  Pohjoinen (NArFU) 
Siperia:  Siperia (SibFU) 
Ural:  Ural (UrFU) 
Eteläinen:  Eteläinen (SFedU)  Krim (CFU) 
Pohjois-Kaukasus:  Pohjois-Kaukasus (NCFU)
Leipä

Erilaisia leipiä
Leipä on elintarvike, joka leivotaan leipäviljasta valmistetusta taikinasta ja paistetaan. Yleensä leipätaikinaan lisätään hiivaa tai käytetään taikinajuurta, jotta taikina nousisi.
Etymologia

Leipä-sana on germaanista alkuperää. Jo ensimmäisen Raamatun käännöksessä tunnetaan sana hlaifs ja vanhempi muoto hlaiba, jotka ovat muinaisesta gootin kielestä 300-luvulta. Suomessa ennestään leivistä käytettiin nimityksiä kyrsä ja rieska.lähde?
Historia

Leipä on tunnettu arviolta 6 000 vuoden ajan. Leivän keksijöinä pidetään muinaisia egyptiläisiä. Leivän leipominen oli Egyptissä kehittynyt ja arvostettu taito, ja leipää käytettiin siellä paitsi ruokana, myös rahana.
Euroopassa Kaarle Suuri määräsi 800-luvulla, että kaikilla maanomistajilla piti olla oma viljavarasto ja leipureita. Leipureiden ammattikunta syntyi parisataa vuotta myöhemmin.
Suomessa leipää on syöty jo yli tuhat vuotta. Suomessa syötiin aiemmin ohra- tai ruisleipää.
Valmiiksi viipaloitu leipä tuli ensimmäisen kerran kaupallisesti myyntiin 7. heinäkuuta 1928 Yhdysvaltain Pohjois-Missourissa sijaitsevassa Chillicothen kaupungissa.
Kulttuurinen ja uskonnollinen merkitys

Leivällä on tärkeä uskonnollinen merkitys juutalaisuudessa ja kristinuskossa. Kristinuskon piirissä leipää käytetään myös ehtoollisleipänä.
Leipä merkitsee länsimaisissa kielissä osittain Raamatun vaikutuksesta kuvaannollisesti myös ylipäänsä ravintoa tai laajemmassa merkityksessä toimeentuloa, esimerkiksi sanonnoissa "pitää perhe leivässä" ja "leipälaji" sekä englannin sanassa breadwinner ('perheen elättäjä'). Myös Isä meidän -rukouksessa esiintyy lause "Anna meille meidän jokapäiväinen leipämme", jonka Luther selitti Vähässä Katekismuksessa tarkoittavan "kaikkea, mitä ruumiimme ravinnoksi tai muuten välttämättä tarvitsee"; ruoan ja muiden aineellisten hyödykkeiden lisäksi siihen kuuluu hänen mukaansa myös muun muassa "kunnolliset ja luotettavat esimiehet, hyvä hallitus, hyvät säät, rauha, terveys, järjestys, kunnia, hyvät ystävät, luotettavat naapurit ja muu sellainen.
Valmistus

Leivän keskeisin ainesosa ovat jauhot, jotka voidaan valmistaa esimerkiksi vehnästä, rukiista, kaurasta tai useasta eri viljasta. Vehnä on länsimaiden ja Suomen suosituin leipävilja. Noin kolmannes Suomessa kulutetusta leivästä on ruisleipää.  Jauho voi olla ydinjauhoa tai täysjyväjauhoa. Liian itänyttä niin sanottua rehuviljaa ei voida käyttää leipomiseen, koska se jättää leivän sisuksen taikinamaiseksi.
Taikinaan sekoitetaan nestettä, joka voi olla vettä, maitoa tai piimää. Leivinhiivalla taikina kohoaa ja tulee huokoiseksi. Joissain leivissä käytetään nostattamiseen lisäksi leivinjauhetta, ruokasoodaa tai hirvensarvisuolaa.
Leivän perusmauste on suola, joka myös parantaa taikinaa sekä leivän rakennetta, väriä ja säilyvyyttä. Leivässä voidaan käyttää lisäksi monia muitakin mausteita sekä siemeniä ja yrttejä. Joihinkin taikinoihin lisätään sokeria, siirappia, rasvaa tai apuaineita, kuten etikka- ja maitohappoa.
Muotoiltu taikina paistetaan tuotekohtaisessa lämpötilassa ja paistoajassa. Esimerkiksi vehnästä tehdyt ruokaleivät voidaan paistaa 220–250 celsiusasteessa 20–30 minuutissa.
Jaottelu

Ruokaleipä on aterialla nautittava tai muuten ruoaksi syötävä leipä. Osa ruokaleivistä on valmistettu ilman kohotusaineita, kuten rieskat ja tortillat. Tälläiset ovat tavallisesti ohutleipiä. Jotkut leivät on kohotettu Leivinjauheella, kuten intialainen naan, scone-teeleipä. Soodaleipä taas on kohotettu ruokasoodalla. Hiivalla kohotetaan monet sekaleivät, vehnäleipä ja happamaton ruisleipä. Sekaleipiä ovat muun muassa grahamleipä, hedelmäleipä, hiivaleipä, hiivarieska joululimppu ja moniviljaleipä. Leipää voidaan maustaa erityisillä aineilla, kuten hunajalla maustettu hunajaleipä. Leipämäisiä leivonnaisia ovat myös sämpylät ja sarvet. Erityisiä vehnäleivän muotoja ovat focaccia, fougasse, paahtoleipä, patonki, polakka ja ranskanleipä. Jotkut leivät on kohotettu hapattamalla, kuten esimerkiksi ciabatta, jälkiuunileipä, ruisleipä ja perunalimppu. Erityisellä tavalla päällystettyjä leipiä ovat coctailleipä ja jyväleipä. Erityisellä tavalla valmistettuja leipiä ovat mausteleipä, pannuleipä, pataleipä ja peltileipä. Leipiin kuuluvat myös korput, kuten laivakorppu Entisaikaan nälänhädän aikana tehtiin hätäleipää, johon käytettiin männyn kuoren lisäksi esimerkiksi olkia. Entisajan tapoihin kuului myös tehdä viljan kylvön aikaan kylväöleipää.
Kahvileipä on kahvin tai teen kanssa syötävä, tavallisesti makea leivonnainen.
Markkinoilla on monenlaisia erikoisleipiä, kuten vähähiilihydraattinen leipä, jossa jauhot korvataan siemenillä, kuidulla, rasvalla tai proteiinilla.
Suomalaisia leipälajeja

Suomessa valmistetaan monenlaisia leipiä, koska maassa kohtaavat itäinen ja läntinen kulttuuri.
Kakko
Limppu
Näkkileipä
Paahtoleipä
Pettuleipä
Rieska
Rievä
Ruisleipä
Setsuuri
Sämpylä
Kulutus

Leivän kulutus on Euroopan maista suurinta Saksassa, jossa sitä kuluu noin 220 grammaa päivässä. Suomalaisista 95 prosenttia syö päivittäin leipää, kun ruotsalaisista ja norjalaisista vain noin 60 prosenttia tekee samoin. Suomalaiset söivät vuonna 2017 keskimäärin 110 grammaa leipää päivässä.
Terveysvaikutukset

Täysjyväleivän on ajateltu usein aiheuttavan vähemmän verensokerin heilahteluja kuin valkoisen leivän. Tämä ei pidä kuitenkaan paikkaansa ainakaan perinteisen suomalaisen täysjyväruisleivän kohdalla, joka nostaa verensokeria yhtä jyrkästi ja lisäksi hieman korkeammalle tasolle. Täysjyväruisleivän aiheuttama verensokerin kokonaisnousu on lisäksi 20 prosenttia suurempi kuin valkoisella vehnäleivällä.
Juhlistaminen

Vuosittain vietetään kansainvälistä leipäpäivää (engl. World Bread Day), joka on 16. lokakuuta. Suomessa vietetään lisäksi leipäviikkoa viikolla 37.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Leipä Wikisitaateissa
Leipätaikinan kaulintaa
Näkkileipiä
Roller-PePe

| Pepe Roller |
| --- | --- |
Perustettu:  1992
Kotiareena:  Someron jäähalli
Paikkakunta:  Somero
Lajit:  rullakiekko
Pepe Roller on somerolainen rullakiekon erikoisseura. Vuonna 2006 joukkue pääsi karsintojen kautta SM-liigaan. Samalla siitä tuli Someron ensimmäinen miesten palloilulajien SM-sarjajoukkue.
Saavutukset

Mission Cupin voitto 2007
OP-Cupin voitto 2008, 2009, 2010 ja 2011
SM-Hopea 2009
SM-Pronssia 2011, 2023
Aiheesta muualla

Pepe Rollerin kotisivut
WWE Championship

WWE World Heavyweight Championship (suom. WWE-mestaruus) on vanhin ja arvostetuin mestaruus World Wrestling Entertainmentissa (WWE:ssä). Ensimmäinen WWE-mestari oli Buddy Rogers. Useimmin mestaruutta on hallinnut 16-kertainen WWE-mestari John Cena. Mestaruuden nimi ei aina ole ollut WWE Championship, vaan se on vaihdellut painifirman nimen mukaan. Se yhdistyi 15. joulukuuta 2013 World Heavyweight Championship -tittelin kanssa.
Someron Pallo

| Someron Pallo |
| --- | --- |

Koko nimi:  Someron Pallo
Perustettu:  1963
Kenttä:  Someron Monitoimitalo, Somero
– Kapasiteetti:  600 istumapaikkaa
Puheenjohtaja:   Liigaorganisaatio Tea Montell
Valmentaja:   Kari Raatikainen, Anzela Trofimova
Sarja:  Lentopallon SM-liiga
Someron Pallo (SoPa) on somerolainen urheiluseura.
Someron Pallo perustettiin vuonna 1963 ja sen lajeihin ovat kuuluneet jalkapallo, lentopallo, jääkiekko, sulkapallo ja tennis. Nykyään lajit ovat eriytyneet omiksi yhdistyksikseen, jotka ovat Someron Pallo Lentopallo ry, Someron Pallo Sulkapallo ry, Someron Pallo Jääkiekkoedustus ry ja Someron Pallon Juniorit ry.
Lentopallo

Lentopallo vakiintui nopeasti Someron Pallon päälajiksi. Someron Pallo Lentopallo ry perustettiin vuonna 1998, josta lähtien seura on toiminut nais- ja tyttölentopallon erikoisseurana.
Someron Pallon naisten edustusjoukkue pelasi Suomen pääsarjatasolla SM-liigassa. Kausi 2009–2010 oli naisjoukkueen kahdestoista pääsarjassa. Joukkue on saavuttanut kaksi SM-pronssia vuosina 2002 ja 2003 sekä Suomen cupin hopeaa vuonna 2003. Mia Mattilan pelipaita numero 3 on jäädytetty ja löytyy Someron monitoimitalon seinältä keskiseltä paikalta. Naisten edustusjoukkue pelasi kaudella 2009–2010 SM-liigassa pääyhteistyökumppaninsa Someron kaupungin mukaan nimellä Somero. Liigaottelut pelattiin Someron monitoimitalolla. Katsojaennätys on 682 katsojaa vuoden 2000 välieristä. Kesällä 2010 joukkue päätti luopua sarjapaikastaan pelaajapulaan vedoten. Nykyään seura tarjoaa vain junioritoimintaa.
Someron Pallolla on myös varsin vahvaa tyttöjen junioritoimintaa. Lentopalloliiton junioritoimintakilpailussa seura on vuosia kuulunut Suomen kymmenen parhaan junioriseuran joukkoon. Vuonna 2009 joukkueen C-tytöt voittivat SM-hopeaa.
Liigajoukkueen merkittävimmät tukijat ovat:
Someron kaupunki,
Someron Säästöpankki,
Suur-Seudun Osuuskauppa,
Someron Osuuspankki,
Jaatimet Oy,
Belor Agro Oy,
Someron Vesihuolto Oy, 
Someron Lämpö Oy,
Sälekarin kirjapaino,
Finn-Brodeeraus Oy,
Antti Teollisuus
Pelaajat kausia edustusjoukkueessa SM-liigassa Mattila Mia 10, Lindstöm (Sorokin) Marjaana 9, Safaralibekova (Trofimova) Anzela 5, Zukovska (Petrova) Irina 5
Aiheesta muualla

Someron Pallo Lentopallo
Someron Pallo Jääkiekkoedustus (Arkistoitu – Internet Archive)
Someron Pallo Juniorit
| n k Naisten lentopallon Mestaruusliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  Arctic Volley  Hämeenlinnan Lentopallokerho  JymyVolley  Liigaploki  LP Kangasala  LP-Vampula  LP Viesti Salo  Oriveden Ponnistus  Puijo Wolley  Pölkky Kuusamo
Eimisjärvi

| Eimisjärvi-Lauttalammit |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Joensuu
Koordinaatit:  62°28′15″N, 30°49′00″E
Järvinumero:  01.072.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,4 m 
Rantaviiva:  66,02 km 
Pinta-ala:  7,21 km² 
Tilavuus:  0,023 km³ 
Keskisyvyys:  3,15 m 
Suurin syvyys:  12,5 m 
 fiEimisjärvi 
Eimisjärvi-Lauttalammit on matalahko ja monialtainen järvi Joensuun itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 7,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 54 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede

Eimisjärven pääaltaan pituus kaakosta luoteeseen on noin 6,7 kilometriä, leveys vaihtelee 300 metristä yli kilometriin. Eimisjärven pääaltaan kaakkoiskulmasta lähtee idän suuntaan vesialue, jonka altaat lännestä lueteltuina ovat Keljänlahti, Kantele, Majalampi, Pieni Lauttalampi ja Lauttalampi. Altaita yhdistävät salmet ovat varsin mutkaisia, ja pääallas on niemien halkomaa, joten järvikokonaisuuden yleisilme on sokkeloinen. Eimisjärven syvin kohta, 12,5 metriä, sijaitsee pääaltaan keskiosassa Huutoniemen rannan lähellä. Vain nelisen hehtaaria järvestä on vähintään 10 metrin syvyistä; korkeintaan 3 metriä syvää on lähes kaksi kolmasosaa järvestä.
Eimisjärvi-Lauttalammin niemimaat ovat muodokkaita. Pääallasta ja järven itäosaa erottaa haarautuva Paloniemi. Eimisjärven saariluku on 36, niistä 21 on alle aarin laajuisia luotoja. Saarista yksi on yli hehtaarin laajuinen.
Eimisjärven eteläpuolinen Kokinlampi (145,1 metriä mpy) laskee Eimisjärveen, pohjoisesta laskee Siikopuro ja idästä Kälkäjärveltä Pajujoki. Järveen päätyy myös useita vähäisiä laskuojia. Eimisjärven luoteiskolkasta lähtee noin kilometrin pituinen laskupuro länteen Kinnasjärveen (136,3 metriä mpy).
Eimisjärven rannoilla on peltotilkkuja ja pientaloja. Rannat ovat pääosin alavia.
Eimisjärvi-Lauttalammien vesitilavuus on 22 689 000 kuutiometriä.
Eimisjärvi-Lauttalammit (01.072.1.001) kuuluu Eimisjärven alueeseen (01.072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Eimisjärven valuma-alue (01.07). Eimisjärvi-Lauttalammit on laajin Eimisjärven alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat, Kokinlampi ja Valkeisenlampi, ovat noin 20 hehtaarin suuruisia.
Kokinlampi

| Kokinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Joensuu
Koordinaatit:  62°26′39″N, 30°49′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Jänisjoen vesistöalue (01)
Järvinumero:  01.072.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,1 m 
Rantaviiva:  2,65 km 
Pinta-ala:  0,21 km² 
Tilavuus:  0,00135 km³ 
Keskisyvyys:  6,54 m 
Suurin syvyys:  19,3 m 
  [ ohje ]  
Kokinlampi on saareton järvi Joensuussa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 21 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 57 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede

Kokinlammen ulottuvuus etelästä pohjoiseen on noin 1,1 kilometriä. Suurin ulottuvuus lännestä itään on noin 300 metriä. Järvi syvenee verraten tasaisesti rannoilta kohti keskiosaa, jossa sijaitsee syvin piste, noin 19 metriä.
Kokinlammen itäpuolella sijaitsee Sammalvaara ja länsipuolella Monolanvaara. Niiden laet ovat lähes 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Rannoilla on peltomaata ja asutusta.
Kokinlampeen virtaa nimetön tulouoma järven eteläpuoliselta suoalueelta. Kokinlampi laskee pohjoiseen Eimisjärveen runsaan sadan metrin pituista uomaa.
Kokinlammen vesitilavuus on 1 353 000 kuutiometriä.
Kokinlampi (01.072.1.017) kuuluu Eimisjärven alueeseen (01.072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöaluella (01). Toinen jakovaihe on Eimisjärven valuma-alue (01.07). Kokinlampi on toiseksi laajin Eimisjärven alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Eimisjärvi.
Tihon (patriarkka)

Patriarkka Tihon
Patriarkka Tihon (ven. Патриарх Тихон, oik. Vasili Ivanovitš Bellavin, ven. Василий Иванович Беллавин, 31. tammikuuta 1865, pogost Klin, Toropetsin kihlakunta, Pihkovan kuvernementti – 7. huhtikuuta 1925, Moskova) oli venäläinen ortodoksikirkon munkkipiispa, joka toimi Venäjän ortodoksisen kirkon johdossa Moskovan ja koko Venäjän patriarkkana neuvostovallan alkuvuosina 1917–1925.
Ura ennen vallankumousta

Bellavin opiskeli Pihkovan teologisessa seminaarissa 1878-1883 ja sitten Pietarin teologisessa akatemiassa, josta valmistui maallikkona 1888. Hän palasi opettamaan Pihkovan seminaariin, ja vuonna 1891, 26-vuotiaana, hänet vihittiin munkiksi, jolloin hän otti nimen Tihon. Hänet vihittiin Lublinin piispaksi Puolassa 1897. Pian tämän jälkeen vuonna 1898 hän siirtyi Aleuttien ja Alaskan piispaksi ja  toimi näin venäläisen ortodoksikirkon päämiehenä koko Pohjois-Amerikassa. Hän muuttikin hiippakunnan nimen Aleuttien ja Pohjois-Amerikan hiippakunnaksi vuonna 1900. Tihonin aikana rakennettiin ja vihittiin useita uusia kirkkoja Yhdysvaltain itäosissa, mm. New Yorkissa. Tihon sai Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Vuonna 1907 Tihon palasi Venäjälle Jaroslavlin arkkipiispaksi, ja siirtyi Vilnan arkkipiispaksi 1913. Kesäkuussa 1917 hänet valittiin Moskovan arkkipiispaksi.
Maaliskuun vallankumouksen jälkeinen aika

Maaliskuun vallankumouksen jälkeen ortodoksinen kirkko kokoontui kirkolliskokouksen 15. elokuuta 1917. Maallikkoja oli 314 ja papistoa 250 henkeä. Kokous päätti lakkauttaa Pietari Suuren perustaman Pyhimmän Synodin ja valita patriarkan, ja piispankokous vahvisti päätöksen. Patriarkan toimintaa tuki uusittu Pyhä Synodi ja kirkkoneuvosto. Patriarkaksi valittiin arvalla kolmen ehdokkaan joukosta Tihon.
Patriarkka Tihon julkaisi 19. tammikuuta 1918 kiertokirjeen, jossa hän tuomitsi uskonnonvastaiset toimet ja vainot. Hän varoitti yhteistyöstä ”uskonnon vihollisten” kanssa. Sisällissodan päätyttyä vuonna 1920 patriarkka Tihon totesi, että ainakin 322 piispaa ja pappia oli teloitettu vuoden 1917 jälkeen. Vuonna 1922 uskovaisten teloitusmäärä nousi 8 100 henkeen, joista 28 oli piispoja ja 1 215 pappeja.
Patriarkka vangitaan

Patriarkka Timon joutui kotiarestiin Donskoin luostariin vuosiksi 1922–1923. Vangitsemisen syyksi ilmoitettiin, että hän kieltäytyi luovuttamasta kirkkojen pyhiä esineitä, jotta niistä saadulla rahalla olisi avustettu nälkää näkeviä.
Elävä kirkko

Valtaan päässyt niin sanottu Elävä kirkko järjesti kesällä 1923 oman paikalliskonsiilin, jonka päätöksiin kuului muun muassa lähestyä enemmän neuvostovaltaa. Patriarkka Tihon tuomittiin menettämään munkkiutensa ja pappeutensa, sekä patriarkan asemansa. Luostarilaitos päätettiin lakkauttaa, sekä sallia piispojen avioliitto ja leskeksi jääneiden toinen avioliitto. Kirkon johtoon perustettiin 18-henkinen Ylin kirkkoneuvosto. 4. toukokuuta 1923 lähetystö saapui kertomaan asiat Tiihonille Donskoin luostariin, mutta patriarkka kieltäytyi hyväksymästä päätöksiä. Sen sijaan hän alkoi korjata asennettaan samansuuntaiseksi kuin Elävän kirkon ja antoi lausunnon korkeimmalle oikeudelle. Tässä hän totesi aiemman mielipiteensä olleen neuvostovastainen, ilmoitti katuvansa ja korjanneensa asenteensa. Kirjoitus julkaistiin Izvestija–lehdessä 27. kesäkuuta 1923. Tihon oli vapautettu kaksi päivää aikaisemmin.
Vapautus

Heti vapauduttuaan vuonna 1923 patriarkka Tihon lähetti papistolle ja maallikoille paimenkirjeen, jossa hän kertoi mielenmuutoksestaan valtiovallan suhteen ja ottavansa jälleen vallan, jonka oli siirtänyt väliaikaisesti metropoliitta Agafangelille. Samalla hän myös kumosi Elävän kirkon kirkolliskokouksen päätökset pätemättömiksi ja syytti näitä laillisen esivallan vastustamisesta. Elävä kirkko vastasi elokuussa 1923 syyttämällä Tiihonia mustasotnialaiseksi taantumukselliseksi.
Sekaannusta

Eri vaiheiden jälkeen tuloksena oli kolme Venäjän ortodoksista kirkkoa. Tihon ja Jevdokim aloittivat valta- ja valtiosuhdekiistan ratkaisemisen, mutta neuvottelut kariutuivat. Silti vielä elokuussa 1924 Tihon uskoi sovinnon mahdollisuuteen.
Lev Trotski käytti hajaannusta hyväkseen: tilanne oli kommunistien klassisen "hajota ja hallitse" -taktiikan mukainen, ja täten antoi hänelle parhaat mahdolliset aseet käteen hänen pyrkiessään lopulliseen kirkon ja uskonnon tuhoamiseen.. Lopputuloksena oli skisma: kaikkiaan 143 piispasta 37 tuki Elävää kirkkoa, 36 vastusti ja loput 70 jäivät odottavalle kannalle. Viranomaiset tukivat aluksi Elävää kirkkoa varsin avoimesti mutta jo vuonna 1924 he olivat kiinnostuneempia skisman lopettamisesta, koska Elävä kirkko ei onnistunut houkuttelemaan riittävästi ortodokseja puolelleen.
Patriarkka Tihonin kuoltua huhtikuussa 1925 seurasi pitkä hajaannuksen aika, joka päättyi kun Nižni Novgorodin metropoliitta Sergij määrättiin Locum tenens –patriarkaksi vuonna 1927.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tihon (patriarkka) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Chuck Grassley

| Chuck Grassley |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Iowasta
 3. tammikuuta 1981 – Yhdessä Joni Ernstin kanssa  
Edeltäjä:  John Culver
Senaatin president pro tempore
 3.1.2019 – 20.1.2021 (1. kerta) 3.1.2025– (2. kerta)  
Edeltäjä:  Orrin Hatch (1. kerta) Patty Murray (2. kerta)
Seuraaja:  Patrick Leahy (1. kerta) virassa (2. kerta)
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Iowan 3. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 1975 – 3. tammikuuta 1981  
Edeltäjä:  H. R. Gross
Seuraaja:  T. Cooper Evans
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1933 (ikä 91) New Hartford, Iowa, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Barbara Speicher (vih. 1954)
Lapset:  5
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  baptismi 3. tammikuuta 2019 –
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.grassley.senate.gov
Charles Ernest ”Chuck” Grassley (s. 17. syyskuuta 1933 New Hartford, Iowa) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on edustanut Iowaa Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 1981, jossa hänen nykyinen kautensa päättyy tammikuussa 2029. Hän istui aiemmin Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1975–1981. Senaatin republikaanit äänestivät Grassleyn president pro temporeksi marraskuussa 2018. Hän toimi Yhdysvaltain senaatin president pro temporena 3. tammikuuta 2019 – 20. tammikuuta 2021. Tammikuussa 2025 senaatin aloittaessa istuntokautensa Grassley oli vanhin senaattori 91 vuoden ikäisenä (senaattorien keski-ikä on 63,8 vuotta). Hänet valittuun tuolloin uudelleen president pro temporeksi.
Grassley syntyi Iowan New Hartfordissa ja opiskeli 1950-luvulla Iowan eri yliopistoissa. Ennen valtakunnanpolitiikkaan lähtemistä Grassley toimi vuosina 1959–1974 kongressiedustajana Iowan osavaltionkongressin alahuoneessa.
Air India FC

Air India FC on vuonna 1952 perustettu jalkapallojoukkue Mumbaista, Intiasta. Air India on voittanut Mumbain paikallisen liigan neljästi ja Intian pääsarjassa paras sijoitus on kuudes kaudelta 1997–1998. Menestyksen sijasta Air India tunnetaan hyvästä juniorityöstään, jonka seurauksena monet joukkueen juniorit ovat pelanneet isoimmissa seuroissa.
Wiles

Wiles on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adam Wiles, Calvin Harris (s. 1984), skotlantilainen elektronisen musiikin tuottaja, laulaja, lauluntekijä ja DJ
Andrew Wiles (s. 1953), brittiläinen matemaatikko, Fermat’n suuren lauseen todistaja
Jacqueline Wiles (s. 1992), yhdysvaltalainen alppihiihtäjä
Jason Wiles (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
Siouxsie Wiles, alk. Susanna Wiles, brittiläinen mikrobiologi ja tiedeviestijä
Susie Wiles (s. 1957), yhdysvaltalainen poliitikko ja Valkoisen talon kansliapäällikkö.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Isoposliinikukka

| Isoposliinikukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Oleanterikasvit Apogynaceae
Alaheimo::  Käärmeenpistonyrttikasvit Asclepiadoideae
Suku::  Posliinikukat Hoya
Laji::  carnosa
Kaksiosainen nimi
 Hoya carnosa  (L.f.) R.Br. 
Katso myös
   Isoposliinikukka Wikispeciesissä   Isoposliinikukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isoposliinikukka (Hoya carnosa) on posliinikukkien sukuun kuuluva laji. Sitä kasvatetaan huonekasvina.
Ulkonäkö ja koko

Isoposliinikukka on köynnöstävä tai pensasmainen. Tummanvihreät, kiiltävät lehdet ovat vastakkaisia, vahamaisia, nahkeita ja ehytlaitaisia. Lehtilapa 5–8 cm, keskisuoni on selvä. Kukka on sarjamainen 10–20 kukan kukinto. Hohtavan vahamaiset kukkien terälehdet ovat valkoisia tai vaaleanpunertavia, viisiteräisiä. Kukan keskuksen lisäteriökiehkura on punertava. Lämpimällä säällä kukat erittävät mesipisaroita.
Levinneisyys

Kasvia esiintyy luonnonvaraisena Kiinassa, Itä-Aasiassa ja Australiassa jossa se kasvaa epifyyttinä.