stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tulvakääpä

| Tulvakääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Vaarantunut
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Incrustoporiaceae
Suku::  Liitukäävät Tyromyces
Laji::  fumidiceps
Kaksiosainen nimi
 Tyromyces fumidiceps  G.F. Atk. (1908) 
Synonyymit
 Leptoporellus fumidiceps  Oligoporus fumidiceps  Polyporus fumidiceps 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulvakääpä (Tyromyces fumidiceps) on Suomessa erittäin harvinainen ja uhanalainen kääpälaji. Se elää kosteissa lehtometsissä, tulvarannoilla ja yleensäkin veden läheisyydessä makaavilla puunrungoilla. Isäntäpuita ovat monet lehtipuut, kuten lepät ja vaahtera.
Yksivuotinen itiöemä on tyypiltään pileaattinen tai puoliresupinaattinen, yleensä yksittäin tai muutaman lakin ryhminä kasvava. Tuore itiöemä on pehmeä ja vetinen, kuivana se muuttuu hauraaksi ja liitumaisesti mureneva. Mattainen yläpinta on nuorena (kerman)valkoinen ja värjäytyy kasvaessaan tyvestä aloittaen harmaaksi. Lakin reuna on terävä ja valkoinen, pillipinta valkea ja kolhiintuneista kohdistaan vihertävä. Kulmikkaita pillejä on 4-6 millimetrillä. Lohkopinnassa näkyvät erisävyisinä harmaanvalkoinen malto ja tyvestään hieman vihertävä pillikerros, käävän kokonaispaksuus on 2-3 mm. Kuivat pillit ovat kerman tai vaalean toffeen värisiä. Tulvakäävässä on hyvä kaneliin tai anikseen vivahtava hedelmän tuoksu. Vertaa kangasmetsissä kasvavaan kanadankääpään ja tuoksuttomaan harmokääpään.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tulvakääpä (Tyromyces fumidiceps)
Salokääpä

| Salokääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Tumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Polyporaceae
Suku::  Salokäävät Dichomitus
Laji::  squalens
Kaksiosainen nimi
 Dichomitus squalens  (P. Karst.) D. A. Reid 
Katso myös
   Salokääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salokääpä (Dichomitus squalens) on Suomessa itäpainotteisesti esiintyvä kääpä, joka on määritelty silmälläpidettäväksi lajiksi. Tyypillisesti salokääpää kasvaa myrskyjen tai metsäpalojen vaurioittamissa männyissä, mutta sitä on löytynyt myös vanhoista metsistä kaatuneiden kuusien rungoilta.
Salokäävän itiöemä on yksivuotinen ja kasvaa yleensä pileaattisena tai puoliresupinaattisena. Tuoreena kääpä on juustomainen ja muuttuu kuivuessaan luunkovaksi. Valon määrä vaikuttaa salokäävän väritykseen, varjossa se pysyy valkoisena. Valoa saadessaan käävän lakkiin tulee nahanruskeita tai ruosteisen punaruskeita sävyjä ja pillipinta muuttuu vaaleanbeigeksi. Pillit ovat säännöllisen pyöreitä ja melko pieniä, niitä on 4–5 millimetrillä. Salokääpä on tuoksuton ja maistettaessa hapan.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Salokääpä (Dichomitus squalens)
Ympäristö.fi: Salokääpä (Dichomitus squalens)
Kynsikäävät

| Kynsikäävät |
| --- | --- |
 Kynsikääpiä Yhdysvaltojen itärannikolta
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Hymenochaetales
Heimo::  Hymenochaetaceae
Suku::  Kynsikäävät Trichaptum  Murrill 1904
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kynsikäävät (Trichaptum) on sienisuku, johon kuuluu valkolahoa aiheuttavia pienikokoisia ryhmittäin esiintviä lakillisia kääpiä, joiden itiöemät ovat ohuita ja kerroksittaisia. Suomesta tunnetaan neljä lajia, joista yleisin on kuusenkynsikääpä (T. abietinum). Muut ovat koivunkynsikääpä (T. biforme), männynkynsikääpä (T. fuscoviolaceum)  ja lapinkynsikääpä (T. laricinum).
Kynsikäävät ovat edeltäjälajeja, joiden lahottamissa puissa viihtyvät monet lajit. Tällaisia seuraajalajeja ovat ainakin lapinsitkokääpä, kuusensitkokääpä, sopulinkääpä, routakääpä, kuultoludekääpä ja liilakääpä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kynsikäävät (Trichaptum)
Kaseva

| Kaseva> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1974–1982, 2011– (ei vakituisessa toiminnassa)
Tyylilaji:  poprock, folk, folkrock
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Laulukieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaseva on 1970-luvun keskivaiheilla suosioon noussut suomalainen poprockyhtye, joka tunnetaan melodisesta, herkästä musiikistaan ja stemmalaulustaan. Sen tunnetuimpia lauluja ovat ”Striptease tanssija”, ”Vanha mies”, ”Mari”, ”Tyhjää”, ”Kun maailma elää” ja ”Pena”. Yhtyeen melankolisessa tyylissä on vaikutteita folkista, folkrockista, kantrista, 1960-luvun melodisesta stemmalaulupopista (mm. The Beatles ja Crosby, Stills & Nash ja melankolisuudessaan myös suomalaisista iskelmistä.
Kasevan esikois-LP Silloin kun julkaistiin 1974, ennen kuin yhtye oli tehnyt ensimmäistäkään keikkaa. Yhtye oli sen sijaan harjoitellut kappaleitaan vuosikausia kellarissa englanninkielisin tekstein. Levytyssopimuksen ehtona olikin kappaleiden kääntäminen suomeksi.
Nimen Kaseva keksi yhtyeelle Mikko ja Nils Jokelan sisar. Sana kaseva tulee Kalevalasta ja tarkoittaa kätevää. Kasevan kappaleet ovat suurimmaksi osaksi Mikko Jokelan ja Asko Raivion joko yhdessä tai erikseen tekemiä, mutta myös rumpali Nils Jokela teki yhtyeelle jonkin verran sanoituksia.
Kaseva lopetti vuoden 1982 albuminsa jälkeen. Vuonna 1989 toinen sen johtohahmoista Asko Raivio hukkui. Jäljelle jäänyt ryhmä palasi esiintymislavoille vuosituhannen vaihteen jälkeen Kasevan vuoden 2003 kokoelma on myynyt platinaa.
Tapio Rauman kuoltua syksyllä 2019 yhtye kertoi verkkosivuillaan peruuttavansa kaikki esiintymiset toistaiseksi. Kaseva ilmoitti palaavansa esiintymislavoille maaliskuussa 2020 uudessa kokoonpanossa, jossa kitaristina toimii Tommi Kekoni. Pääsolisti ja kitara Matthau Mikojan (Matti Mikkonen).
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Mikko Jokela (12-kielinen akustinen kitara, laulu) (ei keikkailevassa kokoonpanossa)
Nils Jokela (rummut)
Jouko Järvinen (sähköbasso, laulu)
Tommi Kekoni (kitarat, laulu), 2015–
Matthau Mikojan (12-kielinen kitara, laulu), 2020–
Jäsenet > Entiset jäsenet

Asko Raivio (kitara, laulu) (k. 1989)
Tapio Rauma (sähkökitara, laulu) (k. 2019)
Tapio Virtanen (Asko Raivion tilalla sähkökitarassa 2003–2014)
Diskografia > Albumit

Silloin kun (Love LRLP 98, 1974)
Kun maailma elää (Love LRLP 158, 1976)
Meidän huoneessa (EMI 9C062 38416, 1982)
Tänään ja eilen (Ratas Music 88985475872, 2017)
Diskografia > Kokoelmat

Loveklassikot – Ne parhaat (1989)
Monen vuoden jälkeen – parhaat laulut (LXCD 640, 2003)
Parhaat (2008)
Kaikki levytykset 1974–1982 (2016)
Diskografia > Singlet

Tyhjää / Julie (Love LRS 2056, -74 PS)
Striptease tanssija / Vanha mies (Love LRS 2067, -75 PS)
Mari / Isomahamies (Love LRS 2098, -75 PS)
Kun maailma elää / Pena (Love LRS 2158, -77)
Ujo / Ikävä (Love LRS 2232, -78 PS)
Meeri / Äijä lähti tänään (EMI 9C006 38419, -82 PS)
Miljoona (2017)
Diskografia > Extrat

Kirka: Kaksi puolta -LP [Mikko, Asko ja Tapio] (Delta DELP 12, -77)
Asko Raivio & Karisma -LP [Asko ja Jouko] (Polydor 829 657-1, -86)
Mika Sundqvist: Vimpelin Venla -S [Mikko ja Tapio] (AXR axrs 104, -89)
Einari & Kissannahkaorkesteri (Arkistoitu – Internet Archive) -CDEP [Mikko] (Kevel JB-007, -94)
Kirjallisuutta

Linkola, Hannu: Kaseva : jykeen kiven lämpö.  Helsinki:  Kustantamo S&S, 2024.  ISBN 978-951-52-6067-3
Kitukääpä

| Kitukääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Haprakäävät Postia
Laji::  parva
Kaksiosainen nimi
 Postia parva  (Renvall) Renvall 
Synonyymit
 Oligoporus parvus  
Katso myös
   Kitukääpä Wikispeciesissä   Kitukääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kitukääpä (Postia parva) on koko Suomessa harvinaisena vanhoissa metsissä tavattava kääpälaji. Se on määritelty silmälläpidettäväksi lajiksi.
Kitukääpä kasvaa tavallisesti saarekkeisena puoliresupinaattisena muotona ja sen lakit ovat hyvin pieniä ja hauraita. Kitukääpä voi olla vaikea erottaa muista samannäköisistä kääpälajeista ilman mikroskopointia. Kuiva kitukääpä on pehmeä, toisin kuin samannäköinen kirsikääpä. Pillejä 3-5 millimetrillä, kuivaessa keskialueen pillit repeävät isommiksi. Pienen koon lisäksi hyviä tuntomerkkejä kitukäävälle ovat myös kuivuessa pysyvä valkoinen väri ja kasvaminen kuorettomalla maassa makaavalla kelopuulla. Isäntäpuu on tavallisesti mänty, harvoin kuusi. Kitukääpä maistuu karvaalle, kunhan sitä pureksii hetken.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kitukääpä (Postia parva)
Verkkokerikääpä

| Verkkokerikääpä |
| --- | --- |
 Täysikasvuinen verkkokerikääpä.
Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Hapalopilaceae
Suku::  Kerikäävät Ceriporia
Laji::  reticulata
Kaksiosainen nimi
 Ceriporia reticulata  (Hoffm. : Fr.) Dománski (1963) 
Katso myös
   Verkkokerikääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verkkokerikääpä (Ceriporia reticulata) on koko Suomessa kosteissa metsissä viihtyvä kääpälaji, joka elää pitkälle lahonneilla lehtipuiden ja pensaiden maapuilla ja oksilla. Isäntäpuulajien tunnistaminen onkin oikeastaan mahdotonta. Itiöemän löytää usein puoliksi irronneen kuoren sisäpinnalta.
Nuori kerikääpä, jolla pillien välialueet ovat kuohkeampaa rihmastoa kuin pillien sisäreunat.
Verkkokerikääpä on Suomessa tavattavista yleisistä kerikäävistä ohuin, hennoin ja väriltään valkoisin. Yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen ja reunaltaan epäselvä, varsinaista reunusta ei ole. Koko itiöemä on maltoa myöten pumpulimainen tai harsomainen. Pillipinta on läpikuultava ja pillit matalia, mikä luo verkkomaisen ulkonäön. Nuorena pillien välitilat ovat harsumaista rihmastoa. Pillikoko on 1–4 millimetrillä, mutta vanhoista rosoreunaisista ja sokkeloisiksi revenneistä pilleistä tarkka laskeminen ei onnistu.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Verkkokerikääpä (Ceriporia reticulata)
Hartsikääpä

| Hartsikääpä |
| --- | --- |
 Pseudopileuksia kasvattava nuori hartsikääpä.
Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Irpicaceae
Suku::  Resiniporus
Laji::  pseudogilvescens
Kaksiosainen nimi
 Resiniporus pseudogilvescens  (Pilát) Zmitr 2018 
Katso myös
   Hartsikääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hartsikääpä (Resiniporus pseudogilvescens, syn. Ceriporiopsis pseudogilvescens) on koko Euroopassa pohjoispainotteisesti tavattava kääpälaji. Suomessa se on paikoin runsas, mutta yleensä ottaen harvalukuisesti esiintyvä. Hartsikääpä viihtyy vanhoissa kuusimetsissä, lehdoissa ja muissa kosteissa metsissä, kuten tulvarannoilla. Käävän isäntäpuita ovat haapa ja pajut, joiden kuorellisia runkoja ja paksuja oksia se valkolahottaa pehmeäksi.
Hartsikäävän yksivuotinen ja alustanmyötäisesti kasvava itiöemä on yleensä pienialainen. Pystypinnalla kääpä muodostaa nykerömäisiä pseudopileuksia. Tuoreena itiöemä on pehmeä ja helposti lohkeava, kuivana siitä tulee jäykkä. Reunus on kermanvalkea. Pillipinta on nuorena väriltään reunusta tummempi valkoinen, parhaassa kasvuvaiheessa roosansävyinen ja punaisuus voimistuu raapaisukohdissa ruosteiseksi. Vanha ja kuivunut itiöemä on hartsinruskea. Pillien suut ovat vaaleat, mikä erottuu hyvin pillien meripihkan- tai hartsinruskeaa sisäpintaa vasten. Nuorien pillien koko on 2-4 millimetrillä ja joukossa on yksittäisiä suurempia pillejä. Pseudopileuksien pillit ovat isompia ja sokkeloisia. Lohkopinnassa näkyvät selvästi eriväriset vaalea pohjamalto ja ruskeat pillit, käävän kokonaispaksuus on 2-3 mm. Vertaa kalpeampaan petsikääpään, jonka kanssa hartsikääpä voi myös risteytyä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hartsikääpä (Ceriporiopsis pseudogilvescens)
Sudenkäävät

| Sudenkäävät |
| --- | --- |
 Sudenkääpä (Boletopsis grisea)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Thelephorales
Heimo::  Bankeraceae
Suku::  Sudenkäävät Boletopsis  Fayod (1889)
Katso myös
   Sudenkäävät Wikispeciesissä   Sudenkäävät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sudenkäävät (Boletopsis) on kääpäsuku. Ulkonäöstään huolimatta se ei ole kovin läheinen kladi lampaankääville, vaan ennemmin mm. silokoille, nahkaorakkaille ja kahvikoille. Sudenkäävät ovat ekologialtaan metsäpuiden mykorritsasieniä. Niiden itiöemät ovat jalallisia ja tanakoita, mutta pehmeämaltoisia ja kuivuessaan haurastuvia. Suomessa tavataan kahta lajia, sudenkääpää ja mäyränkääpää.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sudenkäävät (Boletopsis)
Männynkäävät

| Männynkäävät |
| --- | --- |
 Amerikkalainen männynkääpä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Hymenochaetales
Heimo::  Hymenochaetaceae
Suku::  Männynkäävät Porodaedalea  Murrill 1905 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Männynkäävät (Porodaedalea) on arinakääpäsuku, joka on erotettu Phellinus-suvusta muun muassa DNA-analyysien perusteella, ja sen on katsottu jo pitkään mikroskooppisesti dimiittisen – eli siinä on sekä tukirihmoja että alkeisrihmoja – rakenteensa muodostavan oman lajiryhmänsä arinakääpien sisällä. Suomessa on kolme tunnettua sukuun kuuluvaa lajia: männynkääpä (P. pini), kuusenkääpä (P. chrysoloma) ja siperiankääpä (P. abietis).
Kirvelikääpä

| Kirvelikääpä> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
Suomessa::  Vaarantunut
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Rivikäävät Antrodia
Laji::  leucaena
Kaksiosainen nimi
 Antrodia leucaena  Y.C. Dai & Niemelä (2002) 
Katso myös
   Kirvelikääpä Wikispeciesissä   Kirvelikääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirvelikääpä (Antrodia leucaena) on alkujaan Koillis-Kiinasta kuvattu, Suomessa hyvin harvinainen ja uhanalainen vanhojen metsien kääpälaji. Kirvelikäävän isäntäpuu on haapa, jonka kaatuneita ja kuorettomia runkoja kirvelikääpä ruskolahottaa.
Kirvelikäävän yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen, tosin joskus kasvualueen yläreunaan kehittyy puoliresupinaattisesti ulkoneva lakkireunus. Tuoreena itiöemä on pehmeän sitkeä ja perusväriltään valkoinen, vain lakkireunuksen tyveen kehittyy kylmää ruosteenruskeaa väriä (ei kellertävää kuten rivikäävällä). Resupinaattinen reunus on tasaisen kapea ja voimakkaassa kasvuvaiheessa pisaroiva. Malto on valkoinen ja jopa 3 mm paksu, pohjamalto sen sijaan on hyvin ohut. Pyöreitä pillejä on 2-5 millimetrillä ja pillikerros on 0,5-1 mm. Kuivuessaan itiöemä muuttuu korkkimaiseksi ja värit vaaleiksi, oljen- tai nahanrusehtaviksi. Kirvelikäävällä on huomattavan antiseptinen, makean kirpeä tuoksu, joka säilyy jonkin aikaa kuivanäytteissäkin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kirvelikääpä (Antrodia leucaena)
Kuusensitkokääpä

| Kuusensitkokääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Vaarantunut
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Steccherinaceae
Suku::  Sitkokäävät Antrodiella
Laji::  parasitica
Kaksiosainen nimi
 Antrodiella parasitica  Vampola (1991) 
Synonyymit
 Antrodiella semisupina var. parasitica 
Katso myös
   Kuusensitkokääpä Wikispeciesissä   Kuusensitkokääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuusensitkokääpä (Antrodiella parasitica) on Suomessa harvinainen ja uhanalainen kääpälaji, jota tavataan vain kuusilta. Sillä on tiivis seuraajalajisuhde kuusenkynsikääpään ja on jopa epäilty, että kuusensitkokääpä olisikin edeltäjälajinsa loinen. Kuusensitkokäävän aiheuttamaa lahoa on vaikea erottaa, sillä sekä se että kuusenkynsikääpä ovat valkolahottajia.
Kuusensitkokäävän itiöemä on yksivuotinen ja aina resupinaattinen. Yksittäinen itiöemälaikku ei yleensä ole halkaisijaltaan yli 2 cm ja sen kokonaispaksuus on 1-2 mm. Tuoreena itiöemä on kermanvalkea ja kuivuessaan se muuttuu likaisen rusehtavaksi. Mutkitteleva reunus on ohut, välillä häipyvä kun pillit yltävät reunaan asti. Pillit ovat joko pyöreitä tai epäsäännöllisiä ja niitä mahtuu 4-7 millimetrille. Pohjamalto on valkoinen ja varsinainen malto ohut, 0,2-0,5 mm. Kuusensitkokäävän voi oikeastaan sekoittaa vain lapinsitkokääpään, joka on keltaisempi, isokokoisempi, paksumpi ja usein lakillinen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kuusensitkokääpä (Antrodiella parasitica )
Keltakääpä

| Keltakääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Steccherinaceae
Suku::  Keltakäävät Xanthoporus
Laji::  syringae
Kaksiosainen nimi
 Xanthoporus syringae  (Parmasto) Audet 2010 
Synonyymit
 Scutiger syringae Parmasto 1962  Albatrellus syringae (Parmasto) Pouzar 1966 
Katso myös
   Keltakääpä Wikispeciesissä   Keltakääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltakääpä (Xanthoporus syringae) on ainoa Suomessa kasvava keltakääpien sukua edustava kääpälaji. Alun perin Virossa tunnistettu laji, jonka pohjoisin havainto on Pohjois-Norjasta. Keltakääpä on kulttuurinsuosija eli se kasvaa vaikkapa hautausmaiden nurmikoilla, kunhan maapohja on ravinteikasta ja kalkkipitoista. Keltakääpä on puukarikkeen valkolahottaja.
Keltakäävän itiöemät ovat yksivuotisia ja ne kasvavat yksittäin tai pienissä rykelmissä maassa. Itiöemä on jalallinen, sen lakki pyöreä, lohkoinen tai varsinkin vanhemmiten suppilomainen ja yleisvaikutelma hento. Lakin pinta on nahkamainen ja väriltään rusehtavan keltainen. Pillipinta on kirkkaan keltainen ja pillit kulmikkaita, 3-5 millimetrillä. Jalan pituus on 1,5 – 4 cm ja paksuus 5 – 10 mm, väriltään se on vaaleankeltainen. Ohut malto on sekin vaaleankeltaista ja pehmeää. Keltainen väri säilyy itiöemän kuivuessa. Keltakääpää ei voi juuri sekoittaa muihin kääpiin tai sieniin, kunhan se erottaa keltavahverosta. Voi muistuttaa hieman myös typäskääpää.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Keltakääpä (Xanthoporus syringae)
UniProt: Taxonomy - Xanthoporus syringae (englanniksi)
Happy Feet 2

| Happy Feet 2> Happy Feet Two |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Miller
Käsikirjoittaja:  George Miller
Tuottaja:  George Miller Bill Miller
Säveltäjä:  John Powell
Kuvaaja:   David Dulac  David Peers 
Leikkaaja:  Christian Gazal
Pääosat:   Elijah Wood  Robin Williams  Hank Azaria  Brad Pitt  Matt Damon  Pink  Sofía Vergara  Common  Hugo Weaving  Richard Carter  Magda Szubanski  Anthony LaPaglia 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Warner Bros.
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 18. marraskuuta 2011  Australia 26. joulukuuta 2011  Suomi 2. joulukuuta 2011 
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  135 000 000 dollaria
Tuotto:  150 406 466 dollaria
Edeltäjä:  Happy Feet
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Happy Feet 2 (engl. Happy Feet Two) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut australialais-yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut George Miller. Keisaripingviinihahmojen seikkailuista kertova elokuva on jatko-osa saman ohjaajan vuoden 2006 elokuvalle Happy Feet.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| Ava Acres | Seera Alexander | Erik |
| Benjamin Flores Jr. | Arttu Bäckman | Atticus |
| Elijah Wood | Niilo Syväoja | Mumble |
| Pink | Annituuli Kasurinen | Gloria |
| Hank Azaria | Antti Jaakola | Sven |
| Brad Pitt | Petrus Kähkönen | Will |
| Matt Damon | Samuel Harjanne | Bill |
| Richard Carter | Sasu Moilanen | Beachmaster |
| Sofía Vergara | Iina Kuustonen | Carmen |
| Hugo Weaving | Heikki Nousiainen | Noah |
| Robin Williams | Ilkka Merivaara | Ramon |
| Carlos Alazraqui | Kari Hietalahti | Nestor |
| Lombardo Boyar | Jukka Rasila | Raul |
| Jeffrey Garcia | Tommi Haapaniemi | Rinaldo |
| Johnny A. Sanchez | Juha Veijonen | Lombardo |
| Robin Williams | Pertti Koivula | Routalempi |
| Danny Mann | Kari Tamminen | Brokebeak |
| Lee Perry | Jarmo Koski | Fransesco |
| Magda Szubanski | Eija Vilpas | Viola |
| Common | Tuomas Uusitalo | Seymore |
Ruunikääpä

| Ruunikääpä> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Haprakäävät Postia
Laji::  rufescens
Kaksiosainen nimi
 Postia rufescens  nom.prov. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruunikääpä (Postia rufescens) Suomessa eteläinen kääpälaji, joka viihtyy niin lehto- kuin kangasmetsissä. Ruunikääpä kasvaa kaatuneissa puissa ja pudonneissa oksissa. Sen isäntäpuita ovat kuusi, mänty sekä lehtipuista ainakin vaahtera ja haapa.
Ruunikäävän itiöemät muodostavat pileaattisena ja puoliresupinaattisena tyyppinä kasvaessaan monilakkisia rykelmiä. Myös täysin resupinaattinen kasvutapa on mahdollinen. Yksittäinen lakki on enintään 30 mm leveä, 5 mm paksu ja 10 mm alustasta ulkoneva. Resupinaattinen pinta on alaltaan korkeintaan 20 cm² ja 3 mm paksu. Tuoreena itiöemä on pehmeä ja väriltään nuorena kellanvalkoinen, johon muodostuu epäselviä ruosteenruskeita vöitä. Myös kolhukohdat värjäytyvät ruskeiksi. Kuivana itiöemä on hauras. Pillipinta on kovera ja tuoreena kermanvalkoinen, kuivana harmahtava. Pillit ovat hauraita, tasa- tai ripsisuisia ja niitä on 3–5 millimetrillä. Maku on kitkerä. Ruskokääpään verrattuna ruunikääpä on pienempi ja ohutlakkisempi, nukaton ja tiivispintainen sekä vähemmän ruosteenvärinen. Vertaa myös tahrakääpään ja hentokääpään.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ruuniikääpä (Postia rufescens)
Pussikaljaromaani

| Pussikaljaromaani |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mikko Rimminen
Kieli:  suomi
Genre:  yhdenpäivänromaani
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  330
ISBN:  951-851-019-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pussikaljaromaani on Mikko Rimmisen vuonna 2004 ilmestynyt romaani, joka kertoo kolmen Helsingin Kalliossa asuvan nuoren miehen kesäpäivästä. Romaani on käännetty saksaksi, ruotsiksi, hollanniksi, latviaksi ja venäjäksi.
Tuomo Karhu vertasi Kiiltomato.net -sivustolla teosta Joel Lehtosen romaaniin Putkinotko, paitsi sen hauskuuden ja yhteiskunnasta syrjäytyneiden kuvauksen takia, myös tajunnanvirtatekniikan vuoksi. Kirjailija Jarkko Tontti ylisti teoksen kieltä Nuori Voima -lehdessä ja vertasi kirjaa Volter Kilven teokseen Alastalon salissa.
Ilmestyessään Pussikaljaromaani sai osakseen lähes yksinomaan ylistäviä arvioita. Sitä on pidetty muun muassa ensimmäisenä kuvauksena entistä jakautuneemmasta Suomen kansasta. Teos oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi.