stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Special Air Service
SAS nykyään

SAS:n tehtävänä on muun muassa tiedustelu, iskuosastotoiminta, epätavanomainen sodankäynti ja terrorisminvastaiset operaatiot. SAS koostuu yhdestä vakinaisesta (22. SAS-rykmentti) ja kahdesta reserviläisjoukkojen rykmentistä (21. SAS ja 23. SAS). Sen riveissä on yhteensä 700 sotilasta, jotka on jaettu neljään taistelukomppaniaan (Boat troop, Air troop, Mobility troop ja Mountain troop). Jokaisessa komppaniassa on neljä 16-miehistä joukkuetta, jotka yleensä suorittavat tehtäviä kahdeksan miehen ryhminä tai nelimiehisinä partioina taktisten vaatimusten mukaan. Taistelukomppanioita tukevat esikuntakomppania, operaatiotutkimusosasto, suunnittelu- ja tiedusteluyksikkö sekä koulutusosasto.
Operaatiot

Pohjois-Afrikka 1940–1943
Tobruk 1941
Benghazi Raid, 1942
Sisilia 1943
Rantautuminen Sisiliassa, 1943
Termoli 1943
Italia 1943–1945
Valli di Comacchio 1945
Kreikka, 1944–1945
Adrianmeri 1943
Lähi-itä 1943–1944
Normandia ja Luoteis-Eurooppa 1944–1945
Malaijan kriisi, 1948–1960
Indonesia-Malesia vastakkainasettelua, 1962–1966
Pohjois-Irlannin konflikti 1972–
Operaatio Nimrod 1980
Falklandinsaaret 1982
Länsi-Irak 1991
Operaatio Barras 2000
Afganistan, 2001–
Länsi-Irak, 2003–2009
Kirjallisuutta

Ben Macintyre, Kova joukko: SAS ja erikoisjoukkojen synty (SAS : Rogue Heroes). Suomentanut Aura Elometsä. Jyväskylä : Atena, 2024 ISBN 978-951-1-48143-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Special Air Service Wikimedia Commonsissa
British elite units and special forces: Special Air Service
The British Special Air Service. (Arkistoitu – Internet Archive)
Nick Srnicek

Nick Srnicek, 2018
Nick Srnicek (s. 1982) on kanadalainen filosofi ja vasemmistolainen yhteiskunnallinen ajattelija, joka on keskittynyt jälkikapitalistiseen yhteiskuntaan ja alustatalouteen. Jälkikapitalistista yhteiskuntaa Srnicek pitää sellaisena, jossa ihmisten ei enää ole pakko tehdä työtä. Alustoja Srnicek on kuvannut uutena kapitalismin muotona, alustakapitalismina, joka on Srnicekin mielestä mullistus kapitalististen yritysten toiminnan kannalta ja kapitalististen yritysten vuorovaikutuksessa kansantalouden kanssa. Srnicekin mielestä alustat ovat haaste jälkikapitalistiseen yhteiskuntaan siirtymisen visioissa. Srnicekin mielestä nykyvasemmisto on lukkiutunut pysähtyneeseen politiikkaan, ja Srnicek kannattaa nykyvasemmiston uudistamista sen kautta että vasemmisto alkaa ajamaan perustuloa.
Teokset

Srnicek, Nick; Williams, Alex. Inventing the Future: Postcapitalism and a World Without Work. Verso Books. ISBN 9781784780968.
Srnicek, Nick. Platform Capitalism. ISBN 9781509504879
Gustav Špet

Gustav Gustavovitš Špet (ven. Густа́в Густа́вович Шпет; 7. huhtikuuta (J: 26. maaliskuuta) 1879 Kiova, Venäjän keisarikunta – 16. marraskuuta 1937 Tomsk, Neuvostoliitto) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen filosofi. Hän oli ensimmäinen venäläinen tutkija, joka esitteli kotimaassaan Edmund Husserlin fenomenologiaa.
Ura

Špet opiskeli Kiovan yliopistossa, mutta hänet erotettiin oppilaitoksesta väliaikaisesti, koska hän oli osallistunut marxilaisen ryhmän toimintaan. Hän muutti vuonna 1907 Moskovaan. Hän jatkoi opintojaan Keski-Euroopassa, muun muassa Göttingenissä Husserlin oppilaana lukuvuoden 1912–1913. Vuosina 1918–1924 hän toimi Moskovan yliopiston filosofian professorina.
Stalinin vainoissa Špet vangittiin vuonna 1935 ja karkotettiin Tomskiin. Vuonna 1937 hänet vangittiin uudelleen ja teloitettiin syytettynä osallistumisesta monarkiamielisten upseerien salaliittoon.
Teoksissaan Špet tarkasteli hermeneutiikan ja semiotiikan ongelmia. Hänen keskeisiä tutkimusalojaan olivat 1920-luvulta alkaen kielifilosofia ja taiteen teoria, ja hän oli lähellä aikansa venäläistä formalismia. Špetin kirjoitukset vaikuttivat Prahan koulukuntaan, ja häntä on pidetty niin kutsutun neuvostoliittolaisen semiotiikan edeltäjänä.
Teoksia

1914 – Явление и смысл: Феноменология как основная наука и ее проблемы
1918 – Герменевтика и её проблемы
1922 – Очерк развития русской философии
1927 – Внутренняя форма слова: Этюды и вариации на темы Гумбольда
Kirjallisuutta

Bourgeot, Liisa: Gustav Shpet’s Theory of the Inner Form of the Word: A Phenomenological Study.  (Diss. Slavica Helsingiensia, 55)  Helsingin yliopisto, 2021.  ISSN 0780-3281  ISBN 978-951-51-7710-0  Teoksen verkkoversio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 2 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Wole Soyinka

| Wole Soyinka |
| --- | --- |
 Wole Soyinka (2008).
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1934 (ikä 90) Abeokuta, Nigeria
Kansalaisuus:  nigerialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: joruba
Tuotannon kieli: englanti, joruba
Aiheet:  draama, runous
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto (1986) 
Aiheesta muualla
www.wolesoyinkafoundation.org
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Akinwande Oluwole Babatunde "Wole" Soyinka (s. 13. heinäkuuta 1934 Abeokuta) on nigerialainen kirjailija. Hän sai ensimmäisenä afrikkalaisena Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1986. Englanniksi kirjoittavaa Soyinkaa pidetään maansa huomattavimpana näytelmäkirjailijana.
Soyinka, Festivaletteratura 2019, Teatro Bibiena.
Elämäkerta

Soyinka kävi koulunsa Nigeriassa ja opiskeli Leedsin yliopistossa, Englannissa englantilaista kirjallisuutta. Hän työskenteli Royal Court Theatressa Lontoossa ennen paluutaan Nigeriaan tutkimaan afrikkalaista draamaa. Afrikassa asuessaan Soyinka on opettanut Lagosin, Ibadanin ja Ifan yliopistoissa, maanpakoon lähdettyään Atlantan yliopistossa Yhdysvalloissa.
Soyinkalla on ollut aktiivinen rooli Nigerian politiikassa. Vuonna 1967 Nigerian sisällissodan aikana hänet vangittiin, koska hän oli yrittänyt omin päin neuvotella osapuolten välille rauhaa. Hänet vapautettiin lähes kahden vuoden jälkeen, kun kansainvälinen huomio kohdistui vangittuun kirjailijaan.
Soyinka on arvostellut avoimesti maailman hirmuhallitsijoita. Iso osa hänen tuotannostaan käsittelee ”kansan oikeuksia tallovaa saapasta ja sen saappaan sisällä olevan jalan värin yhdentekevyyttä”. Nigerian ollessa diktaattori Sani Abachan vallassa 1993–1998 Soyinka pakeni maasta. Vuodesta 1994 hän toimi Unescon hyvän tahdon lähettiläänä. Etniseltä taustaltaan Soyinka on joruba.
Tuotanto

Soyinkan kotiseutu Abeokuta sijaitsee Länsi-Nigeriassa. Se on jorubakulttuurin sydänaluetta. Kirjailija on kiinnostunut jorubakansan kulttuurista ja on käyttänyt siihen kuuluvia aineksia sekä tietokirjoihinsa että näytelmiinsä. Joruban kieli on tonaalista ja musiikillista, mikä antaa vaikutelman, että sitä pikemminkin lauletaan kuin puhutaan. Soyinkan onkin ollut vaikea välittää se englanniksi niin, että soinnikkuus säilyy. Lisävaikeutena kääntämisessä on Soyinkan tiivis ilmaisutapa, johon on vaikea saada sellaisia lisäselityksiä, joita ulkopuolinen lukija tarvitsisi.
Teokset > Suomennetut teokset

Laittomuuden kausi (Season of Anomy, 1973); suom. Risto Lehmusoksa. Helsinki: Tammi 1976 Sarja: Keltainen kirjasto 131 ISBN 951-30-3250-7
Tulkit (The Interpreters 1972), suom. Risto Lehmusoksa, Helsinki: Tammi 1980 Sarja: Keltainen kirjasto 157 ISBN 951-30-4110-7
Aké, lapsuusvuodet (Aké – The Years of Childhood, 1981), suom. Pentti Isomursu, Helsinki: Tammi 1983 Sarja: Keltainen kirjasto 83 ISBN 951-30-5766-6
Isara: matka "Esseen" ympäri (Ìsarà); suomentanut Seppo Loponen, Helsinki: Tammi 1992 Sarja: Keltainen kirjasto 257 ISBN 951-30-9574-6
Puhelu, teoksessa: Ilon ja kivun kääntöpiiri: afrikkalaisia novelleja Saharasta etelään, toimittanut ja pääosin suomentanut Lauri Otonkoski, Helsinki: WSOY 2004 ISBN 951-0-29029-7 ja julkaisussa Nuori voima 2002: 4-5, s. 79
Leijona ja jalokivi, kuunnelma, Helsinki: Yleisradio 1967
Pidätetty, kuunnelma, Helsinki: Yleisradio 1967
Yö, suom. Lassi Nummi, teoksessa Lassi Nummi, Lähdössä tänään: runoja, Helsinki: Otava 1977 ISBN 951-1-04656-X
Teokset > Alkuperäisteokset

The Swamp Dwellers
The Lion and the Jewel
The Trials of Brother Jero
A Dance of the Forests
The Lion and the Jewel
Death and the King’s Horseman
Madmen and Specialists
A Play of Giants
The Beatification of the Area Boy
King Baabu
A Shuttle in the Crypt
Idanre and other poems
Mandela’s Earth
Ogun Abibiman
Samarkand and Other Markets I Have Known
Aiheesta muualla

Wole Soyinka. All you want to know about. (englanniksi)
The Wole Soyinka Society. (englanniksi)
Pidgin English in works of Wole Soyinka (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
| n k Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Prudhomme  1902: Mommsen  1903: Bjørnson  1904: F. Mistral / Echegaray  1905: Sienkiewicz  1906: Carducci  1907: Kipling  1908: Eucken  1909: Lagerlöf  1910: Heyse  1911: Maeterlinck  1912: Hauptmann  1913: Tagore  1914: Ei jaettu  1915: Rolland  1916: Heidenstam  1917: Gjellerup / Pontoppidan  1918: Ei jaettu  1919: Spitteler  1920: Hamsun  1921: France  1922: Benavente  1923: Yeats  1924: Reymont  1925: Shaw 
1926–1950:  1926: Deledda  1927: Bergson  1928: Undset  1929: Mann  1930: Lewis  1931: Karlfeldt  1932: Galsworthy  1933: Bunin  1934: Pirandello  1935: Ei jaettu  1936: O’Neill  1937: Martin du Gard  1938: Buck  1939: Sillanpää  1940–1943: Ei jaettu  1944: Jensen  1945: G. Mistral  1946: Hesse  1947: Gide  1948: Eliot  1949: Faulkner  1950: Russell 
1951–1975:  1951: Lagerkvist  1952: Mauriac  1953: Churchill  1954: Hemingway  1955: Laxness  1956: Jiménez  1957: Camus  1958: Pasternak  1959: Quasimodo  1960: Perse  1961: Andrić  1962: Steinbeck  1963: Seferis  1964: Sartre  1965: Šolohov  1966: Agnon / Sachs  1967: Asturias  1968: Kawabata  1969: Beckett  1970: Solženitsyn  1971: Neruda  1972: Böll  1973: White  1974: Johnson / Martinson  1975: Montale 
1976–2000:  1976: Bellow  1977: Aleixandre  1978: Singer  1979: Elytis  1980: Miłosz  1981: Canetti  1982: García Márquez  1983: Golding  1984: Seifert  1985: Simon  1986: Soyinka  1987: Brodsky  1988: Mahfouz  1989: Cela  1990: Paz  1991: Gordimer  1992: Walcott  1993: Morrison  1994: Ōe  1995: Heaney  1996: Szymborska  1997: Fo  1998: Saramago  1999: Grass  2000: Gao 
2001–:  2001: Naipaul  2002: Kertész  2003: Coetzee  2004: Jelinek  2005: Pinter  2006: Pamuk  2007: Lessing  2008: Le Clézio  2009: Müller  2010: Vargas  2011: Tranströmer  2012: Mo Yan  2013: Munro  2014: Modiano  2015: Aleksijevitš  2016: Dylan  2017: Ishiguro  2018: Tokarczuk  2019: Handke  2020: Glück  2021: Gurnah  2022: Ernaux  2023: Fosse  2024: Kang 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Jim Härtull

| Jim Härtull> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Vöyri
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Lahden Hiihtoseura
Laji:  yhdistetty
Maailmancup
Kaudet:  2008–2017
Anders Jim Erik Härtull (s. 11. maaliskuuta 1990 Vöyri) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä. Hän nousi vuonna 2008 Ounasvaaran suomenmestaruuskilpailuissa kansalliseen ryhmään. Hän edusti Lahden Hiihtoseuraa. Härtull otti ensimmäisen kerran osaa miesten arvokisoihin hiihdon MM-kisoissa 2009 normaalimäen Gundersen-kilpailussa, jolloin hän sijoittui 51:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli samalla sijalla suurmäen Gundersen-kilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 50:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 29:s ja suurmäen kilpailussa 27:s. Uransa parhaan arvokisamenestyksen hän saavutti Falunin MM-kilpailujen parisprintissä, (suurmäki HS 134 + 2×7,5 km hiihto) neljännen sijan yhdessä Ilkka Herolan kanssa.
Maailmancupissa Härtull saavutti ensimmäiset pisteensä Kuusamossa 26. marraskuuta 2011 oltuaan 24:s. Parhaimmillaan hän on ollut 21:s Klingenthalissa helmikuussa 2012 sekä Sapporossa tammikuussa 2015.
Toukokuussa 2017 Härtull ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa yhdistetyn parissa. Koulutukseltaan hän on hieroja ja on tehnyt alan töitä urheilu-uransa päättymisen jälkeen.
Saavutuksia > SM-hiihdot, alle 18-vuotiaat

2006 kesä-SM, Kuopio: hopeaa normaalimäessä
2006 kesä-SM, Kuopio: pronssia erikoismäessä
2007 talvi-SM, Kuusamo: kultaa sprintissä
2007 talvi-SM, Kuopio: hopeaa normaalimatkalla
2007 kesä-SM, Lahti: kultaa normaalikisassa
2008 talvi-SM, Rovaniemi: kultaa normaalimatkalla
Saavutuksia > Nuorisocup

2006 Nuorisocupin voitto
2007 Kolmas Nuorisocupissa
2008 Nuorisocupin voitto
Saavutuksia > Muut

Lieksan Vaskiyhdistetyn voitto: 2015
Leadbelly

Leadbelly soittamassa harmonikkaa.
Huddie William Ledbetter (tammikuun 1889 tienoilla, Mooringsport, Louisiana – 6. joulukuuta 1949, New York City) oli yhdysvaltalainen folk- ja blues-muusikko. Hän oli kirkas- ja voimakasääninen laulaja, joka teki tunnetuksi useita amerikkalaisia kansanlauluja, sekä 12-kielisen kitaran soittaja. Hänestä käytetään tavallisesti lempinimeä Leadbelly (tai kuten esimerkiksi hänen hautakivessään lukee, Lead Belly).
Kitaran lisäksi Leadbelly soitti pianoa, mandoliinia, huuliharppua, viulua, concertinaa ja harmonikkaa. Leadbellyn musiikin aihealue oli laaja; hän esitti gospelia, bluesia, jossa laulettiin naisista, viinasta ja rasismista, folkia, joka kertoi karjapaimenista, vankilasta, työstä, merimiehistä, karjankasvatuksesta ja tanssimisesta. Lisäksi hän kirjoitti itse lauluja ajankohtaisista aiheista kuten presidentti Franklin Rooseveltista, Adolf Hitleristä, Jean Harlowsta, Scottsboro Boysista ja multimiljonääri Howard Hughesista.
Elämä

Leadbellyn syntymäaika on epäselvä ja lähteissä hänen mainitaan syntyneen 1885, 1888 tai 1889. Vuoden 1900 väestönlaskennan mukaan Hudy (kuten nimi kirjoitettiin laskennassa) oli toinen Wes ja Sallie (Brown) Ledbetterin kahdesta lapsesta (toinen oli sisarpuoli Australia Carr). Väestönlaskennassa syntymäajaksi kerrottiin tammikuu 1888. Kuitenkin toisen maailmansodan värväyspapereissa vuonna 1942 Leadbelly on kirjoittanut syntymäajakseen 23. tammikuuta 1889.
Leadbelly syntyi plantaasilla lähellä Mooringsportia Louisianassa, mutta hänen perheensä muutti Leighiin, Teksasiin Leadbellyn ollessa viisivuotias. Vuoteen 1903 mennessä Leadbelly oli "musicianer", muusikko ja hän esiintyi Shreveportissa St. Paul's Bottomsin "punaisten lyhtyjen alueella". Leadbellyn oma musiikillinen tyyli syntyi Shreveportin Fannin Streetin saluunoiden, bordellien ja tanssihallien vaikutuksesta.
Vuoden 1910 väestönlaskennan aikaan (edelleen virallisissa papereissa nimellä "Hudy") Leadbelly asui vanhempiensa naapurissa 17-vuotiaan ensimmäisen vaimonsa Aletha "Lethe" Hendersonin kanssa (pariskunnan mennessä naimisiin vuonna 1908 Aletha oli siis 15-vuotias). Vähän yli 20-vuotiaana Leadbelly elätti itsensä kitaristina ja oli ainakin kahden lapsen isä.
Vuonna 1912 Leadbelly soitti ensimmäistä kertaa 12-kielistä kitaraa, soitinta, josta hänet myöhemmin tunnettiin. Kappale oli RMS Titanicin uppoamisen inspiroima "The Titanic" ja Leadbelly soitti sitä esiintyessään Blind Lemon Jeffersonin kanssa.
Leadbelly oli useita kertoja vankilassa, esimerkiksi vuonna 1918 hän sai 35 vuoden tuomion tapettuaan sukulaisensa. Kuvernööri Pat Morris Neff kuitenkin armahti Leadbellyn ja hän vapautui kärsittyään tuomiostaan kaksi vuotta. Vuonna 1930 Leadbelly oli jälleen vankilassa tapon yrityksestä. Kolme vuotta myöhemmin kun Leadbelly oli edelleen vankilassa, musiikkitieteilijät John ja Alan Lomax "löysivät" Leadbellyn ja tekivät satoja äänityksiä kannettavalla äänityslaitteistollaan Kongressin kirjastoa varten. Lomaxien ansiosta Leadbelly armahdettiin seuraavana vuonna ja Leadbelly muutti New Yorkiin.
Vaikka Leadbelly olikin saanut mainetta, hän ei saavuttanut kaupallista menestystä vapautumisensa jälkeen American Record Corporationille tekemillään levytyksillä. Vuosina 1939–1940 hän oli jälleen vankilassa pahoinpitelystä tuomittuna. 1940-luvulla Leadbelly ystävystyi muusikoiden kuten Woody Guthrien ja Pete Seegerin kanssa. Vuonna 1949 Leadbelly aloitti ensimmäisen Euroopan kiertueensa Ranskaan, mutta se keskeytyi sairauden vuoksi. Hän menehtyi ALS-tautiin joulukuussa 1949.
Musiikillinen perintö

Leadbellyn kuoleman jälkeen keväällä 1950 Pete Seegerin The Weavers teki Leadbellyn kappaleesta "Goodnight, Irene" 2 miljoonaa kopiota myyneen hitin. Vuonna 2004 Leadbelly valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Vuonna 2003 levytys "Goodnight, Irene" (1933) valittiin Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä äänitteitä.
Monista Leadbellyn tunnetuksi tekemistä omista kappaleista ja kansansävelmistä tuli myöhemmin menestyshittejä ja klassikkokappaleita. Näitä ovat esimerkiksi:
"The House of the Rising Sun" (The Animals vuonna 1964)
"Midnight Special" (Creedence Clearwater Revival vuonna 1969)
"Cotton Fields" (Creedence Clearwater Revival sekä The Beach Boys, molemmat vuonna 1969)
"Where Did You Sleep Last Night" (Nirvana MTV Unplugged -keikallaan vuonna 1993)
Led Zeppelinin "Gallows Pole", joka on muunnelma Leadbellyn "Gallis Polesta" (joka itsessään on alun perin kansansävelmä "The Maid Freed from the Gallows")
Lisäksi Leadbelly-covereita ovat esittäneet muun muassa Gene Autry, British Sea Power, Johnny Cash, Nick Cave and the Bad Seeds, Billy Childish (joka nimesi poikansa Huddieksi), Ry Cooder, Lonnie Donegan, The Doors, The Fall, Grateful Dead, Paul King, Mungo Jerry, Odetta, Old Crow Medicine Show, Raffi, Michelle Shocked, Smog, Rod Stewart, Ernest Tubb, Tom Waits ja The White Stripes.
Vuonna 1976 Gordon Parks ohjasi elämäkertaelokuvan Leadbelly, jossa nimiroolia esittää Roger E. Mosley.
Levytyksiä > Kongressin kirjaston äänitykset

Kongressin kirjaston äänitykset, jotka John ja Alan Lomax tekivät vuosina 1934–1943. Rounder Records julkaisi ne kuutena levynä 1990-luvulla.
Midnight Special (1991)
Gwine Dig a Hole to Put the Devil In (1991)
Let It Shine on Me (1991)
The Titanic (1994)
Nobody Knows the Trouble I've Seen (1994)
Go Down Old Hannah (1995)
Levytyksiä > Folkways-äänitykset

Smithsonian Folkways julkaisi Folkways-äänitykset, jotka Moe Asch teki vuosina 1941–1947, 1990-luvun loppupuolella:
Where Did You Sleep Last Night - Lead Belly Legacy Vol.1 (1996)
Bourgeois Blues - Lead Belly Legacy Vol.2 (1997)
Shout On - Lead Belly Legacy Vol.3 (1998)
Smithsonian Folkways on julkaissut myös muita kokoelmia:
Lead Belly Sings Folk Songs (1989)
Lead Belly's Last Sessions (4 CD box set) (1994) Äänitetty vuoden 1948 lopulla New Yorkissa, nämä olivat Leadbellyn ainoat kaupalliset äänitykset magneettinauhalle.
Lead Belly Sings For Children (1999)
Folkways: The Original Vision (Woody Guthrie ja Lead Belly) (2004, vuoden 1989 kokoelman laajennettu versio)
Levytyksiä > Muut kokoelmat

Huddie Ledbetter's Best (1989, BGO Records) - sisältää Leadbellyn Capitol Recordsille vuonna 1944 Kaliforniassa äänittämät kappaleet.
King of the 12-String Guitar (1991, Sony/Legacy Records) - kokoelma blues-lauluja ja vankilaballadeja, jotka äänitettiin vuonna 1935 New Yorkissa American Record Companylle, mukana on aiemmin julkaisemattomia vaihtoehtoisia versioita.
Private Party November 21, 1948 (2000, Document Records) - Leadbellyn yksityisissä juhlissa Minneapolisissa pitämä esitys.
Take This Hammer (2003, RCA Victor) - kaikki Leadbellyn vuonna 1940 RCA:lle äänittämät 26 kappaletta, puolella niistä on mukana Golden Gate Jubilee Quartet.
Kirjallisuutta

Tiny Robinson ja John Reynolds: Lead Belly: A Life in Pictures (ISBN 9783865214591, ISBN 3865214592)
Aiheesta muualla

Leadbellyn "Where Did You Sleep Last Night?" Archive.org:ssa (MP3)
The Lead Belly Foundation
Edmund Spenser

| Edmund Spencer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1552
Kuollut: 13. tammikuuta 1599 Lontoo, Englanti
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Edmund Spenser (1552 tai 1553 – 13. tammikuuta 1599 Lontoo, Englanti) oli englantilainen runoilija. Hän oli merkittävä renessanssilyriikan ja sonettirunouden edustaja.
Spenser opiskeli lontoolaisessa Merchant Taylors' School -koulussa ja Pembroke Collegessa Cambridgessa. Vuodesta 1580 hän asui Irlannissa virkamiehenä ja tilanomistajana. Spenserin pääteos on The Faerie Queene, jonka julkaisemiseen häntä innosti Walter Raleigh. Teoksessa hän käyttää kehittämäänsä Spenser-säkeistöä, jota hänen jälkeensä ovat käyttäneet muun muassa lordi Byron, John Keats ja Shelley.
Teokset

The Speheardes Calender, 1579
Complaints, 1591
Daphnaîda, 1591
Amoretti, 1595 (sonetteja)
Epithalamion, 1595 (hääoodi)
Teokset > Suomennettuja runoja

Epithalamion: ote, suom. Aale Tynni, Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 ISBN 951-0-06216-2, 2004 ISBN 951-0-29121-8 (Suomennoksessa teoksen rivit 74–314)
Teoksessa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 3: englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, toimittaja Eino Railo, WSOY 1933
Keijukaiskuningatar, I kirja, I laulu: Una ja punaristin ritari, suom. Jaakko Tuomikoski
Ma armaan nimen rantaan kirjoitin, suom. Toivo Lyy
Paimenen kalenteri: Huhtikuu, suom. Jaakko Tuomikoski
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edmund Spenser Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Aleksandr Solženitsyn

| Aleksandr Isajevitš Solženitsyn> Алекса́ндр Иса́евич Солжени́цын |
| --- | --- |
 Aleksandr Solženitsyn 1974.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1918 Kislovodsk, Neuvosto-Venäjä
Kuollut: 3. elokuuta 2008 (89 vuotta) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:  venäläinen
Ammatti:  kirjailija, historioitsija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
www.solzhenitsyn.ru ja www.solzhenitsyncenter.org
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aleksandr Isajevitš Solženitsyn (ven. Алекса́ндр Иса́евич Солжени́цын); (11. joulukuuta 1918 Kislovodsk, Neuvosto-Venäjä – 3. elokuuta 2008 Moskova, Venäjä) oli venäläinen kirjailija ja historioitsija.
Hänet tunnetaan erityisesti Neuvostoliiton ojennustyöleirijärjestelmästä kertovista teoksistaan, joihin kuuluvat muiden muassa Ivan Denisovitšin päivä (1962), Syöpäosasto (1968), Ensimmäinen piiri ja Vankileirien saaristo (1973–1976). Hänen kuollessaan maailmassa oli myyty yli 30 miljoonaa hänen kirjoittamaansa kirjaa. Niitä oli käännetty noin 40 eri kielelle. Solženitsynille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1970.
Solženitsyn eli kahdeksan vuotta vankileireillä ja 17 vuotta maanpaossa ja häntä kohtaan nostetusta valtiopetossyytteestä luovuttiin vuonna 1991.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Luultavasti kukaan yksityinen ihminen ei edistänyt yhtä paljon neuvostojärjestelmän hajoamista kuin kirjailija Aleksandr Solženitsyn. | ” |
– Jukka Mallinen