stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paleoseeni
Eläimistö > Kasvinsyöjät

Paleoseeniajan kasvinsyöjiin kuului ruohoa laiduntava, lampaankokoinen, gasellijalkainen ja hevosenpäinen Ectoconus. Ectoganus oli hieman ahmaa muistuttava matala kasvinsyöjä. Myöhäisen paleoseenin Carpolestes muistutti oravaa. Ptilodus oli oravan tapainen liitukaudelta periytyneeseen heimoon kuuluva nisäkäs, kuten myös Plesiadapis, jota pidetään joskus kädellisten edeltäjänä, mutta joskus vain niiden sukulaisena.
Phenacodus oli  kavioeläimiin kuuluva varhainen kasvinsyöjäeläin, joka  muistutti kyyryssä olevaa gasellia. Dinocerata-ryhmän kasvinsyöjät (sukua kavio- ja sorkkaeläimille) olivat sarvikuonomaisia. 55–60 miljoonaa vuotta sitten eli norsujen hyvin kaukainen edeltäjä, sian kokoinen Eritherium. Myöhäispaleoseenilla 63,6–57,8 miljoonaa vuotta sitten eli Barylambda, joka oli kauden suurimpia nisäkkäitä. Se oli kasvinsyöjä, jolla oli tukeva häntä ja lyhyet, tukevat jalat. Eturaajat olivat takaraajoja pidemmät ja jaloissa oli viisi varvasta. Luultavasti se söi puiden lehtiä. Meniscotherium oli suurta rottaa muistuttava kavioeläinten edeltäjä. Myöhemmin sukupuuttoon kuolleen heimon Multituberculates (multituberkulaatit) lajit olivat jyrsijämäisiä kasvinsyöjiä.
Eläimistö > Petoeläimet

Paleoseenilla nisäkkäitä pyydystivät krokotiilit ja jättiläislinnut. Nisäkkäistä alkoi kehittyä vähitellen sutta tai karhua muistuttavia saalistajia kreodontteja (Creodonta) ja nykyisten petoeläinten (Carnivora) koiramaisia edeltäjiä. Kreodonttien ja nykyisten petoeläinten kantamuotona on aiemmin pidetty liitukaudella elänyttä Cimolestidae-ryhmää. Etelä-Amerikassa kehittyi saalistajapussieläimiä esimerkiksi borhyaenidit (Borhyenidae) ryhmästä Didelphidae. Kreodonttien ja nykyisten petoeläinten esivanhempina pidettiin aiemmin paleoryctidejä, rotan kokoisia liitukauden tyypillisiä piennisäkkäitä. Nykyään tätä ryhmää pidetään cimolesteihin kuuluvana ja se on vain kaukaista sukua petoeläinten edeltäjille. Tyypillinen varhaispetoeläin oli koiraa muistuttava pitkä, matalajalkainen, pitkäkuonoinen Protictis, joka oli paleoseeniajalle tyypillinen varhaispetoeläin, viverravidi (Viverravidae) joka söi hyönteisiä mutta myös pieneläimiä. Viverravideja pidettiin aiemmin nykyisten petoeläinten esivanhempina, mutta nykytiedon valossa ne eivät sellaisia ole. Myöhäispaleoseenilla ilmestyi toinen petoeläinryhmä, nykyään parafyleettiseksi todettu Miacidae, esimerkiksi Uintacyon, jota aiemmin pidettiin nykyisten petoeläinten edeltäjänä. Mesonykit (Mesonychia) olivat sutta, karhua tai hyeenoita muistuttavia sorkkapetoeläimiä. Palaeoryctis oli päästäismäinen hyönteissyöjä, ja Prodiacodon kuului leptiktideihin.
Eläimistö > Taeniodontit

Noin 0,5 miljoonaa vuotta kauden alun jälkeen oli Pohjois-Amerikassa kehittynyt taeniodontteja (Taeniodonta) luultavasti myöhäisen liitukauden hyönteissyöjistä. Taeniodontti muistutti oravan ja koiran sulautumaa, jolla oli kärsä ja kädet sekä suuri häntä. Tunnetuin taeniodontti on opossumia muistuttava Onychodectes joka oli ison kissan tai pienen koiran kokoinen ollen noin 60 cm pitkä. Eläimellä oli suuret kaivamiseen soveltuvat eturaajat ja pitkä häntä. Eläin söi kasveja ja myös pieniä eläimiä, eli oli kaikkiruokainen. Se oli mahdollisesti hyvä kiipeilijä, ja sen häntä oli saattanut olla jonkin verran tarttumiseen kykenevä. Myöhemmin taeniodonttien kehittyessä niiden kallo lyheni ja leveni evoluution edistyessä. Erikoistumattomat taeniodontit kuten Onychodectes elivät vain keskipaleoseenille asti, ja juurten kaivajat jäivät tämän jälkeen jatkamaan tätä haaraa. Mutta myös 0,5 miljoonaa vuotta paleoseenin alusta eli Wortmania, joka oli kehittynyt taeniodontti, stylinodontidi joka painoi vain 20 kiloa. Se oli yksi nopean evoluution esimerkeistä: sen dinosaurusten aikana eläneet esi-isät olivat vain rotan kokoisia, mutta Wortmania saavutti 20 kilon painon mahdollisesti vain 500 000 vuotta dinosaurusten katoamisen jälkeen. 2 miljoonaa vuotta myöhemmin ilmestyi Psittacotherium, joka oli 50 kiloa painava suuri stylinodontidi, joka kaivoi maasta juuria. Se viihtyi kosteilla seuduilla ja oli kömpelöliikkeinen.
Eläimistö > Linnut

Linnut lajiutuivat kaudella nopeasti. Tunnettuja eläimiä olivat strutsia muistuttavat jättiläislinnut, jotka eivät kyenneet lentämään, esimerkiksi valtava Gastornis. Lintu oli hieman strutsimainen- 2 metriä korkea, 200 kilon painoinen. Sen pohjoisamerikkalaisista populaatioista käytettiin aiemmin nimeä Diatryma, mutta nykytutkimusten mukaan kyseessä on sama laji. Myöhäisellä paleoseenilla ilmestyivät varhaiset pöllötyypit Ogygoptynx ja Berruornis Yhdysvalloissa ja Ranskassa.
Eläimistö > Elikö dinosauruksia vielä paleoseenilla?

Moneen kertaan on väitetty löydetyn paleoseeniajan dinosauruksia. Mutta aina liitukauden jälkeisistä kerrostumista löydetyt luut ovat olleet sinne maanmullistuksissa siirtyneitä. Silti vuonna 2009 amerikkalainen tutkija James Faaset julkisti löytäneensä 36 hadrosauruksen luuta San Juanin altaasta pohjoisesta New Mexicosta. Luut ovat paleoseenilla todetussa Ojo Alamon hiekkakivessä. Kerrostuma, josta luut löytyivät, on normaalisti magnetoitunut kerrostumavyöhyke, varhaispaleoseenikautinen "krooni" C29n. Tutkimuksen tuloksia on kuitenkin kyseenalaistettu myöhemmin. Vaikka dinosauruksia olisikin elänyt paleoseenin alussa, niitä ei luultavasti ollut enää kauden lopussa. Joka tapauksessa ne harvinaistuivat merkittävästi liitukauden lopun joukkotuhossa.
Paleoseenin jako

Dania-vaihe (Danian) 66–61,6 miljoonaa vuotta sitten
Selandia-vaihe (Selandian) 61,6–59,2 miljoonaa vuotta sitten
Thanet-vaihe (Thanetian) 59,2–56 miljoonaa vuotta sitten
Jako Pohjois-Amerikassa
Pohjois-Amerikasta on tehty merkittäviä paleoseeniajan nisäkäslöytöjä.
Torrejon-vaihe (Torrejonian)  64–61 miljoonaa vuotta sitten, jaetaan 6 alajaksoon
Tiffany-vaihe (Tiffanian) 61–56 miljoonaa vuotta sitten.
Puerco-vaihe (Puercan)
Näitä edelsi Lance-vaihe (Lancian) liitukauden Maastricht-vaiheen lopussa
Paleoseenin-eoseenin lämpöhuippu ja joukkotuhojen syyt

Paleoseenin lopulla saavutettiin paleoseenin-eoseenin lämpöhuippu (PETM tai IETM) joka ilmeisesti aiheutti monien lajien tuhon. Tämä oli geologisesti katsoen juuri alkaneen kenotsooisen maailmankauden yksi merkkitapahtuma. Meren lämpötilat nousivat 8–10 astetta muutamassa tuhannessa vuodessa ja meri lämpeni koko syvyydeltään. Meren kemiassa tapahtui dramaattisia muutoksia. Hiili-isotooppien suhde muuttui monin paikoin. Kevyttä hiili-isotooppia C-12 tulvi ilmakehään syrjäyttäen raskaamman C-13:n. Hiiltä sisältävä kaasu oli mahdollisesti ainoastaan metaania. Metaani on lähtöisin klatraateista, mineraaleista, joissa on metaanihydraattia. Näitä klatraatteja esiintyy mannerten reunoilla olevissa kerrostumissa, sedimenteissä. Metaanilla on 21 kertaa suurempi kasvihuonevaikutus (maailmanlaajuinen lämmityspotentiaali Global Warming Potential GWP) kuin hiilidioksidilla. Metaani hajoaa ja vapauttaa hiilidioksidia. Hiilidioksidi kasvattaa meren happamuutta ja liuottaa pois kalkkikuoria. Muutos näkyy kivissä punaisena savena, koska kalkki puuttuu siitä. Karbonaattikuoria alkoi esiintyä lajeilla vasta 50 000 vuoden kuluttua, ja palautuminen normaaliin kesti 100 000 vuotta. Eoseenin alussa Maa säilyi lämpimänä 80 000–200 000 vuotta.
Barylambda
Kalkkikahtaissammal

| Kalkkikahtaissammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Ditrichaceae
Suku::  Kahtaissammalet Distichium
Laji::  capillaceum
Kaksiosainen nimi
 Distichium capillaceum  (Hedw.) Bruch & Schimp. 
Katso myös
   Kalkkikahtaissammal Wikispeciesissä   Kalkkikahtaissammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalkkikahtaissammal (Distichium capillaceum) on lehtisammallaji karvasammalten heimossa (Ditrichaceae). Sen levinneisyysaluetta on koko maailma.
Laji muodostaa viidestä kymmeneen senttimetriä korkeita vihreitä mättäitä. Versot liittyvät toisiinsa huopamaisilla ruosteenpunaisilla juurtumahapsilla. Lehdissä on leveä tyvi ja jyrkästi kapeneva piikkimäinen kova kärki. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti. Niiden perä on yhdestä kolmeen senttimetriin pitkä, pesäke on pysty.
Kalkkikahtaissammalta esinntyy Suomen alueella Ahvenanmaalta pohjoisimpaan Lappiin. Yleisenä lajia on kalkkiseuduilla ja Pohjois-Suomessa. Se kasvaa erilaisilla paikoilla kalkkipitoisilla kallioilla ja lohkareilla.
Kaksoissidos (sosiaalipsykologia)

Kaksoissidosilmaus tarkoittaa viestiä, jossa yksilö tai ryhmä joutuu vastaanotetun viestin tulkinnoissa stressitilanteeseen niin, että kaikki vaihtoehdot osoittautuvat huonoiksi mutta valita pitää. Lisäksi kaksoissidosilmauksessa on olennaista seuraavat seikat:
Kun ihminen voi viestiä monilla kanavilla, esimerkiksi sanallisesti ja ei-sanallisesti, niin valinta on tehtävä niiden välillä. Esimerkiksi, kun sanat kertovat myönteisestä suhtautumisesta mutta viestittäjän olemus kertoo kielteisestä suhtautumisesta, niin kysymyksessä on kaksoissidosilmaus.
Yhteenkin lauseeseen voi sisältyä kaksoissidosilmaus. Esimerkiksi muinaisten kreikkalaisten keksimä käsky ”älä tottele minua!” on kaksoissidosilmaus.
Ulkopuolisen viestinnän seuraajan on mahdotonta havaita koko viestintätilannetta. Esimerkiksi työntekijä voi sanoa työtoverilleen ”sinä teit tuon hienosti” ja se on kaksoissidosilmaus. Kaksoissidosilmaukseksi kyseinen viesti muuttuu, kun tiedetään viestin lähettäjän pelkäävän, että kyseisen hienon työn tehnyt vie paikan häneltä ja viestin vastaanottaja arvelee tietävänsä kyseisen pelon.
Kaksoissidosilmiötä ei sitten ole tilanteessa nimeltä ”ei voittomahdollisuutta”. Jos esimerkiksi riitatilanteessa toinen sanoo ”ota tai jätä mutta minä teen nyt näin”, niin se ei ole kaksoissidosilmaus. Myöskään oheisviestintä ja kaksoisviestintä eivät ole kaksoissidosviestintää. Esimerkiksi äiti voi lähettää tyttärelleen sanallisen oheisviestin ”kylläpä olet viehättävä”, sellaisella tavalla, että tytär selvästi tajuaa äidin tarkoittavan ”olet kauhea noita-akka”. Myös seurustelutilanteissa mies saattaa sanoa naiselle kaksoisviestin ”toinpa Intiasta komean maljakon, mennäänkö katsomaan sitä tuonne makuuhuoneeseen”, johon nainen voi vastata vaikka ”olen aina kiinnostunut itämaisista maljakoista”.
Kaksoissidosilmiö on myös eri asia kuin tangenttivastaus (eng. tangentialization). Esimerkiksi, kun lapsi tulee innostuneena näyttämään pihalta löytämäänsä sammakkoa, niin vanhemmat saattavat antaa siihen tangenttivastauksen: "Nyt menet heti pesemään kätesi ja katso kuinka olet liannut housusi". Siis lapsen yritys viestittää hienosta luontolöydöstä jää syrjään ja viestin lähettäjälle tulee rangaistuselämys.
Kaksoissidosilmaukset voidaan jakaa positiivisiin ja negatiivisiin. Positiivinen kaksoissidosilmaus toteutuu silloin, jos vaikeasti ymmärrettävässä viestissä aukenee lopulta joku vitsi. Negatiivinen kaksoissidosilmaus on sellainen, joka lisää tuskaa.
Kaksoissidosilmaukset ja aivopesu

Kun aivopesun käsite tuli julkisuuteen 1950-luvulla Edward Hunterin tutkittua Korean sotaveteraaneja, havaittiin kaksoissidosilmausten käytön olevan aivopesun tekniikoissa olennainen osa. Robert Liftonin työryhmä julkaisi kyseisistä tekniikoista tarkennetun raportin vuonna 1963.
Kaksoissidosilmaukset ja politiikka

Politiikassa kaksoissidosilmaukset ovat kautta aikojen olleet ja ovat yhä merkittävä käyttöalue. Georg Orwellin romaanimuotoinen kuvaus tästä asiasta on kuuluisa. Suomessa julkaisi nimimerkki Simo Sakari vuonna 1979 kirjan nimeltä "Sivalluksia". Siihen oli koottu kuuluisuuksien lausahduksia, huudahduksia, älynväläyksiä ynnä muita sellaisia, joista valtaosa oli kaksoissidosilmauksia. Tekijäksi paljastui myöhemmin Urho Kekkonen, joka näin kertoi paljon pohdiskelleensa kaksoissidosilmausten käyttöä ja merkitystä politiikassa.
Historia

Muinaiset kreikkalaiset filosofit pohdiskelivat kaksoissidosilmausten merkityksiä. Ainakin huudahdukset "älä tottele minua" ja "minä valehtelen nyt" ovat heiltä aikakirjoihin jääneitä. Matteuksen evankeliumin luvussa 23 on myös Jeesuksen jyrähdys lainopettajille ja fariseuksille: "Voi teitä, te sokeat oppaat! Te sanotte: 'Jos vannoo temppelin kautta, se ei merkitse mitään, mutta jos vannoo temppelin kullan kautta, vala on sitova'. Te sokeat typerykset! Kumpi on tärkeämpi, kulta vai temppeli, joka sen kullan pyhittää?" Tällaisia ilmauksia tutkiessaan Gregory Bateson ja hänen työryhmänsä huomasivat 1950-luvulla, että kaksoissidosilmauksilla on merkittäviä yhteyksiä skitsofrenian syntyyn. Kun sitten havaittiin, että kaksoissidoksia ilmenee kommunikaatioissa yllättävän paljon, niin kyseinen teoria jäi jotenkin piiloon. Kuitenkin perhekommunikaatiota tutkinut M. S. Palazolin työryhmä julkaisi 1970-luvun puolivälissä seuraavan kaltaisia viestitysesimerkkejä syyllisyydentunteiden käsittelyssä: ”Auttaaksesi minua, sinun ei pidä tehdä mitään, mutta sinun olisi oltava se, mikä sinun olisi pitänyt olla.” Tällaiset viestit olivat selvästi yliedustettuina niin sanotuissa psykoosiperheissä. 1980-luvun loppupuolella D. Roer ja D. Henkel saivat todistetuksi seuraavan teesin: ”Kaksoissidostilanteissa yksilö joutuu irtautumaan objektilogiikasta ja selviytymään ylitsepääsemättömistä ristiriidoistaan tulkitsemalla todellisuutta oman subjektivistisen logiikkansa mukaisesti. Subjektivistisessa logiikassa on sitten harhamaailmaan luisuminen merkittävän lähellä”.
Nykyisin kaksoissidosilmauksia pidetään merkittävänä syynä psyykkisen häiriön, psyykkisen pahoinvoinnin ja negatiivisesti poikkeavan käyttäytymisen syntymiselle.
Rafael Kajander

Rafael Johannes Kajander (7. kesäkuuta 1893 Tuusula – 19. lokakuuta 1946) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Vilhelm Kajander ja Elin Wellenius.
Opinnot

Kajander kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1911–1914.
Jääkärikausi

Kajander liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Kajander saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918 ja siirrettiin haavoista toivuttuaan 1. huhtikuuta 1918 alkaen 2. ja 5. jääkärirykmentin täydennyspataljoonan komentajaksi.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Kajander siirrettiin 12. elokuuta 1918 alkaen 7. komppanian päälliköksi Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:een, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti. Rykmentissä hänet määrättiin 1. maaliskuuta 1919 alkaen 3. pataljoonan komentajaksi. Kajander erosi armeijasta 10. joulukuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön, missä hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Porin suojeluskuntaan. Paikallispäällikkönä hän toimi 15. syyskuuta 1920 saakka, jolloin erosi suojeluskunnasta ja astui uudelleen armeijan palvelukseen 15. syyskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin, missä hänet määrättiin päälliköksi 7. komppaniaan. Seuraavaksi hänet siirrettiin 16. huhtikuuta 1921 alkaen Lapuan pataljoonan komentajaksi ja 6. joulukuuta 1923 alkaen Vaasan pataljoonan komentajaksi sekä 29. kesäkuuta 1928 alkaen niin ikään komentajaksi Vöyrin pataljoonaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 15. helmikuuta 1931 ja siirtyi liikemieheksi ja virkailijaksi Mannerheimin-lastensuojeluliiton toimistoon.
Talvi- ja jatkosota

Kajander osallistui talvisotaan täydennyspataljoonan komentajana Ryhmä Talvelaan kuuluvassa Osasto-A:ssa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväenkoulutuskeskus 1:een pataljoonan komentajaksi ja huoltoupseeriksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1942 saakka. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 10. tammikuuta 1916  Gruppenführer 4. huhtikuuta 1916  Yliluutnantti (Kapteeni) 11. helmikuuta 1918  Majuri 6. joulukuuta 1923 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Puolan Ur. |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Tamim bin Hamad Al Thani

| Tamim bin Hamad Al Thani |
| --- | --- |
 
Qatarin emiiri
Valtakausi:  25. kesäkuuta 2013 –
Edeltäjä:  Hamad ibn Khalifa al-Thani

Syntynyt:  3. kesäkuuta 1980 (ikä 44) Doha, Qatar
Puoliso:  Jawahir bint Hamad Al Thani (2005– ) Anoud bint Mana Al Hajri (2009– ) Noora bint Hathal Al Dosari (2014– )
Suku:  Thani
Isä:  Hamad ibn Khalifa al-Thani
Äiti:  Moza bint Nasser
Uskonto:  Islam
Nimikirjoitus:  
Tamim bin Hamad Al Thani (arab. تميم بن حمد آل ثاني‎, Tamīm ibn Ḥamad ʾĀl Ṯānī; s. 3. kesäkuuta 1980) on Qatarin emiiri. Hän on toiminut emiirinä vuodesta 2013, kun hänen isänsä Hamad ibn Khalifa al-Thani luopui vallasta 61-vuotiaana. Tämä on harvinaista Persialahden alueella, missä hallitsijat yleensä pysyvät vallassa kuolemaansa asti.
Tamim kävi koulunsa Englannissa, Dorsetissa ja jatkoi isänsä tavoin Sandhurstin sotilasakatemiassa. Hän valmistui 1998 ja palveli sen jälkeen Qatarin armeijassa, jossa nousi varaylipäälliköksi vuonna 2009.
Tamim Al Thani on merkittävä urheiluvaikuttaja. Hänet valittiin helmikuussa 2002 KOK:n jäseneksi.
Ensimmäisinä vuosina valtaan noustuaan Tamim Al Thani keskittyi  edeltäjäänsä enemmän kotimaan asioihin. Hän on pyrkinyt parantamaan virkakoneiston täsmällisyyttä ja ammattitaitoisuutta.
2020-luvulla emiiri on tavoitellut nousua kansainvälisen politiikan keskeiseksi välittäjäksi. Vuonna 2024 hän pyrki edistämään rauhanneuvotteluja Ukrainassa sekä tulitaukoa Gazassa, ja tapasi siksi useita maailman johtajia kuten Joe Bidenin ja Vladimir Putinin.
Kunnianosoituksia

Etelän Ristin ritarikunta (Brasilia, 2021)
Tšadin kansallinen ritarikunta (Tšad, 2022)
Ansioritarikunta (Ecuador, 2018)
Kunnialegioona (Ranska, 2010)
Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2007)
Mubarak Suuren ritarikunta (Kuwait, 2013)
Omanin ritarikunta (Oman, 2021)
Perun auringon ritarikunta (Peru, 2014)
Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamim bin Hamad Al Thani Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa
Kaitanokkakuovi

| Kaitanokkakuovi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Kuovit Numenius
Laji::  tenuirostris
Kaksiosainen nimi
 Numenius tenuirostris  Vieillot, 1817 
Katso myös
   Kaitanokkakuovi Wikispeciesissä   Kaitanokkakuovi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaitanokkakuovi (Numenius tenuirostris) on äärimmäisen uhanalainen kahlaajalaji. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot vuonna 1817. Viimeinen varmistettu näköhavainto lajista on vuodelta 1995, ja sen arvioidaan kuolleen sukupuuttoon.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 36–41 senttimetriä, siipien kärkiväli 80–92 senttimetriä ja paino noin 250–360 grammaa. Se vastaa kooltaan pikkukuovia, mutta muistuttaa ulkomuodoltaan enemmän kuovia. Kaitanokkakuovin nokka on kapeampi ja hennompi kuin kuovilla. Sukupuolet ovat keskenään samanväriset, naaras on koirasta hiukan suurempi.
Esiintyminen

Kaitanokkakuovin tämänhetkisestä esiintymisestä ei ole tarkkoja tietoja, mutta se pesinee erittäin harvinaisena Siperian länsiosissa Ob-joen laaksossa ja yläjuoksulla Taran kaupungin tienoilla. Laji on äärimmäisen uhanalainen: 1990-luvulla kannan suuruudeksi arvioitiin 50–270 yksilöä ja havainnot olivat vähenemään päin. Taantumisen syyt ovat tuntemattomat, mutta metsästys lajin muuttoalueilla Itä- ja Keski-Euroopassa on ollut voimakasta. Myös soiden ja kosteikkojen kuivatukset peltomaiksi ovat vähentäneet lajille sopivia pesimäalueita.
Kaitanokkakuovi on muuttolintu, joka talvehtii Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.
Elinympäristö

Kaitanokkakuovi pesii taigan soilla. Talvehtimisalueillaan laji viihtyy suola-altailla ja kosteikoilla, mielellään kuovien seurassa.
Lisääntyminen

Kaitanokkakuovin pesä on maassa ja munia on tavallisesti neljä.
Ravinto

Kaitanokkakuovi syö pieniä selkärangattomia eliöitä, joita se tonkii mudasta pitkällä, käyrällä nokallaan.
Kalla (laiva)

Kalla oli vuonna 1963 Rauma-Repola Oy:n Loviisan telakalla rakennettu merenmittaajien tukialus, joka korvasi vanhan Klas Hornin. 
Alus oli uppoamaltaan yli kaksinkertainen eli 920 tonnia verrattuna edeltäjäänsä (425 tonnia). 
Se varustettiin nykyajan mukavuuksilla ja huomattavasti tilavammilla asuintiloilla kuin edeltäjänsä; aluksessa oli tilat yli 50 miehelle.
Kalla rakennettiin ilman omaa kuljetuskoneistoa. Aluksessa oli alun perin vain sähkögeneraattorit. Alus hinattiin paikasta toiseen mittausveneillä.
Aluksen yhteydessä toimii pääsääntöisesti kahdeksan kymmenmetristä, 105 hevosvoiman dieselillä varustettua mittausvenettä sekä neljä hiukan pienempää apu- ja yhteysvenettä.
Vuonna 1985 aluksen perää jatkettiin ja siihen asennettiin koneisto. Uuteen peräosaan tuli dieselsähköinen konehuone ja  aivan perään ulokkeet joiden väliin asennettiin 360 astetta kääntyvä ns. kansiperämoottori. Keskilaivaan asennettiin rungon läpi kulkeva Aquamaster -ruoripotkuri. Näiden avulla alus pystyi liikkumaan kevyellä tuulella itsenäisesti, kovalla tuulella mittausveneet edelleen hinasivat sitä. Koneisto oli noin kolmasosalla pienennetty versio uudemman ja suuremman mittaustukialus Prisman koneistosta, dieselsähköinen ja teholtaan 420 hv.
Alus poistettiin merenmittauskäytöstä vuonna 2002. Tämän jälkeen alus siirtyi Rehab Group Oy:n omistukseen, ja oli joulukuusta 2003 lähtien Matilda-nimisenä Turun Aurajoessa. Yhtiön tarkoituksena oli tehdä aluksesta Bed & Breakfast-tyyppistä majoitusta tarjoava majoitusalus. Hanke ei kuitenkaan koskaan toteutunut ja Matilda myytiin kesällä 2005 ulkomaille.
Panevėžys

| Panevėžys |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Panevėžys
 Koordinaatit: 55°44′N, 24°21′E 
Valtio:  Liettua
Lääni:  Panevėžysin lääni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunki
 – Kaupunginjohtaja:  Povilas Vadopolas
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50 km²
Väkiluku (2012)  ():  98 612
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  LT-35001
 
 www.panevezys.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Panevėžys (saks. Ponewiesch, puol. Poniewież) on Liettuan viidenneksi suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 50 neliökilometriä ja asukasluku 98 612 (2012). Suurin osa asukkaista (96 prosenttia) on etnisesti liettualaisia. Kaupunki perustettiin vuonna 1503.
Panevėžys sijaitsee Liettuan keskiosassa, Vilnan ja Riian puolivälissä.