stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Godzilla (vuoden 1984 elokuva)

| Godzilla |
| --- | --- |
 Godzilla Tokiossa.
Ohjaaja:  Kōji Hashimoto
Käsikirjoittaja:  Shūichi Nagahara
Tuottaja:  Tomoyuki Tanaka
Säveltäjä:  Reijirō Koroku
Kuvaaja:  Kazutami Hara
Leikkaaja:  Yoshitami Kuroiwa
Pääosat:  Ken Tanaka Yasuko Sawaguchi Yosuke Natsuki Keiji Kobayashi Shin Takuma
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Tōhō
Levittäjä:  Tōhō
Ensi-ilta:  15. joulukuuta 1984
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  japani
Budjetti:  6 250 000 USD
Edeltäjä:  Terror of Mechagodzilla
Seuraaja:  Godzilla kohtaa Biollanten
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Godzilla (jap. ゴジラ, engl. Return of Godzilla) tai Godzilla 1985 on japanilainen jättiläishirviö- eli daikaijū-elokuva vuodelta 1984. Se oli Tōhōn kuudestoista Godzilla-elokuva ja Heisei-kauden takia toisinaan Heisei-sarjaksikin kutsutun Godzilla-elokuvien sarjan ensimmäinen. Elokuvan ohjasi Kōji Hashimoto ja sen erikoistehosteista vastasi Teruyoshi Nakano.
Elokuvan tuottaja Tomoyuki Tanaka halusi palauttaa varhaisten Godzilla-elokuvien synkän tunnelman, joten vuoden 1984 Godzillan tapahtumat ovat suoraan jatkoa alkuperäisen, vuoden 1954 Godzillan tapahtumille – tässä jatkumossa siis minkään muiden Godzilla-elokuvien sisältämiä asioita ei koskaan tapahtunutkaan. Vuoden 1984 Godzilla sisältää pitkällisen pohdinnan ydinaseiden käytön oikeutuksesta ja siinä viitataan Japanin entisen pääministerin Eisaku Satōn kolmeen ydinaseperiaatteeseen. Elokuva on myös vasta kolmas sellainen Godzilla-elokuva, jossa hirviö aiheuttaa viattomien ihmisten kuolemia.
Juoni

Kolmekymmentä vuotta ensimmäisen Godzillan tuhoutumisen jälkeen kalastusalus Daigo-yahata-maru ajautuu myrskyn takia saareen. Saarella tapahtuu tulivuorenpurkaus, ja purkauksesta nousee uusi Godzilla. Myöhemmin purjehtimassa oleva toimittaja Gorō Maki löytää Daigo-yahata-marun haaksirikkoutuneena. Maki nousee alukseen ja löytää ainoana hengissä selviytyneen Hiroshi Okumuran. Okumura kertoo nähneensä jättiläismäisen hirviön. Japanin pääministeri Mitamura saa tiedon tapahtumista ja päättää, että asia on toistaiseksi pidettävä salassa, jotta vältyttäisiin levottomuuksilta.
Neuvostoliittolainen sukellusvene uppoaa pohjoisella Tyynellämerellä. Tapahtuman seurauksena Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välit kiristyvät, sillä Neuvostoliitto uskoo, että heidän veneensä upotti amerikkalainen sukellusvene. Kun tiedustelulennolla olleen japanilaislentokoneen ottamat kuvat todistavat Godzillan osuuden neuvostoliittolaisveneen uppoamisessa, Japanin hallitus päättää tiedottaa asiasta kansainvälisten suhteiden liennyttämiseksi.
Godzilla hyökkää ydinvoimalaan. Hyökkäys kuitenkin keskeytyy, kun ohitse lentävien muuttolintujen ääntely houkuttelee hirviön pois paikalta. Seuraavaksi Godzilla saapuu Tokionlahdelle ja aiheuttaa hävittäjiä vastaan taistellessaan tuhoa myös laiturissa olevalla neuvostoliittolaisrahtialuksella. Onnettomuuden seurauksena aluksella oleva laukaisujärjestelmä aktivoituu, jolloin kiertoradalla olevasta ohjussatelliitista ammutaan ydinkärki kohti Godzillaa.
Japanin itsepuolustusvoimat lähettää salassa kehitellyn Super X -puolustushävittäjän taistelemaan Godzillaa vastaan. Kadmiumammusten avulla hirviö saadaan tainnutetuksi, minkä jälkeen Japanin hallitus pyytää Yhdysvaltoja ampumaan torjuntaohjuksen Neuvostoliiton ydinohjusta vastaan. Torjuntaohjus laukaistaan, ja se räjäyttää neuvostoliittolaisydinkärjen ilmakehässä Tokion yläpuolella. Räjähdyksen seurauksena äkillisesti syntyvä ukkosmyrsky herättää tainnutetun Godzillan. Hirviö kaataa pilvenpiirtäjän myrskyssä vaurioituneen Super X:n päälle.
Biofyysikko Hayashida käyttää muuttolintujen ääntelyä houkutellakseen Godzillan Miharavuorelle. Signaali tehoaa hirviöön, joka kiipeää tulivuoren suulle. Vuoren liepeille sijoitetut räjähdyspanokset laukaistaan, ja Godzilla putoaa tulivuoren sisään.
Kassamenestys

Godzilla menestyi kohtalaisesti Japanissa: se tuotti noin 11 miljoonaa dollaria, kun budjetti oli ollut 6,25 miljoonaa. Kävijämäärissä se oli suosituin Godzilla-elokuva sitten vuoden 1966 elokuvan (Godzilla, Ebira, Mothra nankai no daikettō).
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salmi sanoo Godzillan sisältävän ”paljon tyhjäpäistä Tokion tamppaamista” ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Käännös suomeksi
Diana Back

Diana Back (s. 23. elokuuta 1971 Helsingin mlk) on suomalainen kiekonheittäjä. Back saavutti ulkoradoilla kaksi Suomen mestaruutta. Hänen ennätystuloksensa 56,82 metriä on vuodelta 1997. Seuratasolla hän edusti IF Helsinge-Atlasta.
Saavutukset

Kiekonheitto
Suomen mestari: 1990, 1995
SM-hopea: 1994, 1996
SM-pronssi: 1989, 1991, 1992, 1993
Aleksei Badajev

Aleksei Badajev vuonna 1912.
Aleksei Jegorovitš Badajev (ven. Алексе́й Его́рович Бада́ев, 16. helmikuuta (J: 4. helmikuuta) 1883 Orjolin läänin Jurjevon kylä – 3. marraskuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Aleksei Badajev syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän työskenteli viilaajana Pietarissa ja osallistui ammattiyhdistystoimintaan. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1912 Badajev valittiin työläisten edustajana Venäjän valtakunnanduumaan, jossa hän kuului bolševikkiryhmään. Vuosina 1913–1914 hän oli puolueen Pietarin komitean ja keskuskomitean Venäjän byroon jäsen sekä toimi Pravdan virallisena julkaisijana. Marraskuussa 1914 Badajev pidätettiin ja karkotettiin Turuhanskin aluepiiriin.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Badajev valittiin bolševikkien edustajana Pietarin kaupunginduumaan. Hän osallistui lokakuun vallankumoukseen ja toimi sen jälkeen Pietarin ja Luoteis-Venäjän elintarvikehuollon johtajana. Vuosina 1921–1926 Badajev oli NKP(b):n Leningradin aluekomitean jäsen ja sihteeri. Vuodesta 1925 lähtien hän kuului puolueen keskuskomiteaan ja toimi myös Venäjän SFNT:n ja Neuvostoliiton toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä. Vuodesta 1930 hän työskenteli kulutusosuuskuntien liiton johtajana, vuosina 1935–1937 Neuvostoliiton elintarviketeollisuuden kansankomissaarin Anastas Mikojanin varamiehenä ja vuosina 1937–1938 Venäjän elintarviketeollisuuden kansankomissaarina.
Vuosina 1938–1943 Badajev oli Venäjän korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja sekä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtaja. Alkoholismista kärsinyt poliitikko menetti virkansa nolattuaan itsensä Mongoliaan ja Tuvaan suuntautuneella valtiovierailulla. Vuodesta 1943 aina kuolemaansa saakka hän työskenteli valtion olutyhtymän johtajana.
Badajev on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Hän on kirjoittanut muistelmateoksen bolševikkien toiminnasta Venäjän duumassa (Bolševiki v gosudarstvennoi dume, 1929). Pietarissa tunnetaan hänen mukaansa nimetyt Badajevin varastot, joiden palamisen syyskuussa 1941 on väitetty aiheuttaneen Leningradin ensimmäisen piiritystalven aikaisen nälänhädän. Historiantutkimus on osoittanut tämän käsityksen vääräksi.
Paluta Badunova

Paluta Badunova 1920-luvun puolivälissä.
Paluta Badunova (valkoven. Палу́та Бадуно́ва, oikea nimi Pelageja Aljaksandrauna Badunova, Пелаге́я Алякса́ндраўна Бадуно́ва; 1885 Navabelitsa, nykyään osa Homelia – 29. marraskuuta 1938 Minsk) oli valkovenäläinen poliitikko.
Badunova työskenteli opettajana ja valmistui korkeakoulukursseilta Pietarissa vuonna 1917. Hän kuului Valko-Venäjän sosialistisen liiton keskuskomiteaan ja Pietarin työläis- ja sotilasneuvostoon sekä työskenteli Valko-Venäjän kansallisessa sihteeristössä vuonna 1918. Vuosina 1918–1925 Badunova kuului Valko-Venäjän sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja toimi sen keskuskomitean sihteerinä. Vuonna 1919 hän oli Valko-Venäjän kansantasavallan radan jäsen kannattaen maan täyttä itsenäisyyttä.
Vuonna 1920 käydyissä neuvotteluissa Badunova kannatti yhteistyötä neuvostohallituksen kanssa. Hänet pidätettiin vuonna 1921, mutta päästettiin lähtemään Puolaan. Vuosina 1923–1925 Badunova asui Prahassa. Hän palasi vuonna 1925 Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli opettajana.
Neuvostovastaisesta toiminnasta syytetty Badunova pidätettiin syyskuussa 1937. Hänet tuomittiin ensin kymmenen vuoden vankeuteen ja myöhemmin kuolemaan. Badunova rehabilitoitiin vuonna 1989.
Bafing

| Bafing |
| --- | --- |
 Bafingin jokinäkymää.
Alkulähde:  Fouta Djallon
Laskupaikka:  Senegaljoki
Maat:  Guinea, Mali
Pituus:  760 km
Virtaama:  430 m³/s
 Senegaljoen valuma-alue. Bafing kartan alaosassa.
Bafing on joki Guineassa ja Malissa. Se saa alkunsa Fouta Djallonin ylängöltä Guineassa ja virtaa pääasiassa koilliseen ja pohjoiseen. Malissa Bafoulabén eteläpuolella Bafing yhtyy Bakoyen kanssa Senegaljoeksi.
Joen pituus on 760 kilometriä. Sen keskimääräinen virtaus 430 kuutiometriä sekunnissa on yli puolet Senegaljoen vesimäärästä. Joessa on paljon koskia ja putouksia. Manantalissa on säännöstelypato ja vesivoimalaitos.
Bafing tarkoittaa mandingon kielellä ’mustaa jokea’. Bakoye on puolestaan ’valkoinen’ ja sen sivujoki Baoulé ’punainen’ joki.
Henrik Reinhold Baeck

Henrik Reinhold Baeck t. Bäck (1756−1838) oli suomalainen lahjoittaja ja esittelijäsihteeri. Hän tuli ylioppilaaksi 1773, vihittiin papiksi 1783, ja oltuaan virkamiehenä Turun tuomiokapitulissa sekä rehtorina sikäläisessä katedraalikoulussa 1802−1819 nimitettiin kirkollisasiaintoimituskunnan esittelijäsihteeriksi 1809. Uskonpuhdistuksen vuosisataisjuhlan johdosta 1817 Baeck sai jumaluusopin kunniatohtorin arvonimen. Baeck erosi 1819 virasta. Hän testamenttasi omaisuutensa maan koululaitoksen parantamiseksi ynnä muihin tarkoituksiin.
Baeckin vanhemmat olivat Pietarsaaren pitäjän nimismies Lorentz Bäck ja Anna Margareta Oxe.
Baeckin lahjoitusrahasto, jonka esittelijäsihteeri Baeck jätti jälkeensä muun muassa "toisen opettajan palkkaamista varten pedagogioihin, jotka ovat kauvimpana triviaalikouluista" ja jota vuodesta 1881 hallitsi valtiokonttori, oli vuoden 1909 alussa 385 780 markkaa 10 penniä. Kirkollistoimituskunnan kirjelmän 1884 mukaan käytetään korkorahoja latinan kurssien järjestämiseen sen alueen kouluissa, joka testamenttia tehdessä kuului Turun arkkihiippakuntaan.
Baeck omisti Johannislundin lasitehtaan 1830–1833.
Rolf Back

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Bern 1954 | 4×400 metriä |  |
Rolf Erik Vilhelm Back (13. toukokuuta 1928 Helsinki – 6. elokuuta 2009 Porvoo) oli suomalainen pikajuoksija. Backin päämatka oli 400 metriä.
Back voitti EM-pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa Bernissä 1954. Back osallistui samoissa kisoissa 400 metrille, mutta ei selviytynyt finaaliin. Helsingin olympialaisissa 1952 hän karsiutui 400 metrin toisissa alkuerissä ajalla 51,1. Hän juoksi myös Suomen joukkueessa pitkässä viestissä, mutta joukkue karsiutui alkuerissä ajalla 3.16,4. Suomen mestaruuden Back voitti vuosina 1950, 1951, 1952 ja 1954.
Ennätyksensä 47,7, joka samalla oli Suomen ennätys, Back juoksi Helsingissä 15. syyskuuta 1951. Back lopetti uransa jo 26-vuotiaana.
Back edusti seuratasolla HIFK:ta ja ÅIFK:ta. Koulutukseltaan Back oli diplomiekonomi. Hänen poikansa Tomas Back oli myös pikajuoksija.
Aiheesta muualla

http://www.kolumbus.fi/geodun/legbac.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Rolf Back Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
YLE Elävä arkisto – Rolf Back Suomi-Ruotsi maaottelussa 1954 (videolla kohdassa 5:16 – 6:10)
Tiécoro Bagayoko

Tiécoro Bagayoko.
Tiécoro Bagayoko (19. heinäkuuta 1937 Goundam – 26. elokuuta 1983 Taoudeni) oli malilainen sotilas, joka kuului maata vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen hallinneeseen sotilasjunttaan.
Bagayoko syntyi bambarasotilaan perheeseen. Hän kävi armeijan poikakoulun Katissa ja liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1955. Bagayoko osallistui Algerian sotaan ja palasi Malin itsenäistyttyä kotimaahansa. Hän sai sotilaslentäjäkoulutuksen Neuvostoliitossa ja kävi harjoittelun Yhdysvalloissa.
Luutnantti Bagayoko osallistui vuoden 1968 sotilasvallankaappaukseen, jossa hän sai mainetta presidentti Modibo Keïtan pidättäjänä. Bagayoko oli maata hallinneen kansallisen vapautuksen sotilaskomitean jäsen ja johti maan turvallisuuspalvelua. Hän vastasi sotilasvallan vastustajien nujertamisesta ja tuli tunnetuksi pidätettyjen julmasta kohtelusta sekä kerskailevasta elämäntavastaan.
Sotilaskomiteaan kuuluneet Bagayoko, puolustusministeri Kissima Doukara ja liikenneministeri Karim Dembélé vastustivat presidentti Moussa Traorén suunnitelmaa paluusta siviilivaltaan. Heidät pidätettiin helmikuussa 1978 syytettyinä vallankaappausyrityksestä. Bagayoko tuomittiin kuolemaan lokakuussa 1978 ja maaliskuussa 1979 hän sai viiden vuoden pakkotyörangaistuksen talousrikoksista. Bagayoko kuoli Taoudenin vankileirillä, jonne hän oli itse lähettänyt sotilasjuntan vastustajia.
Andrzej Badeński

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrzej Badeński |  Andrzej Badeński |  Andrzej Badeński |  |
Maa:   Puola
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1966 | 4×400 metriä |  |
|  Hopeaa | Budapest 1966 | 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 4×400 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Madrid 1968 | 400 metriä |  |
|  Kultaa | Madrid 1968 | 4×2 kierrosta |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 | 4×2 kierrosta |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 | 1+2+3+4 kierrosta |  |
|  Kultaa | Sofia 1971 | 400 metriä |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | 4×2 kierrosta |  |
|  Hopeaa | Madrid 1968 | 1+2+3+4 kierrosta |  |
|  Hopeaa | Wien 1970 | 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Wien 1970 | 4×2 kierrosta |  |
Andrzej Stanisław Badeński (10. toukokuuta 1943 Varsova – 28. syyskuuta 2008 Wiesbaden, Saksa) oli puolalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 400 metrin juoksu.
Badeński sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 400 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 47,4 s. Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti 400 metrillä parhaana eurooppalaisena pronssia ajalla 45,6 s. Lisäksi hän juoksi viimeisen osuuden 4 × 400 metrin viestissä, jossa Puolan joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 3.05,3.
Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Badeński saavutti 400 metrillä hopeaa ajalla 46,2 s varmistaen Puolalle kaksoisvoiton; kilpailun voitti Stanisław Grędziński. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ajalla 45,4 s. Eurooppalaisista vain saksalainen Martin Jellinghaus oli häntä nopeampi tällä matkalla. Jellinghaus kukisti Badeńskin myös 4 × 400 metrin viestin ankkuriosuuden loppukirissä ja jätti Puolan neljänneksi ajalla 3.00,5. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Badeński sijoittui 400 metrillä kuudenneksi ajalla 46,0 s ja viestissä neljänneksi ajalla 3.03,1. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän juoksi viestissä ensimmäisen osuuden ja Puola saavutti hopeaa ajalla 3.03,6. Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui välierissä 400 metrillä ja sijoittui viidenneksi viestissä (aika 3.01,1).
Sisäratojen EM-kilpailuissa Badeński voitti 400 metrillä kultaa Madridissa 1968 ajalla 47,04 s ja Sofiassa 1971 ajalla 46,8 s sekä hopeaa Wienissä 1970 ajalla 46,9 s. Lisäksi hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa kuusi mitalia eripituisissa viestijuoksuissa.
Stien Baas-Kaiser

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stien Baas-Kaiser |  Stien Baas-Kaiser |  Stien Baas-Kaiser |  |
Maa:  Alankomaat
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | 1 500 m |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | 1 500 m |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | 3 000 m |  |
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Deventer 1967 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Helsinki 1968 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1969 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | West Allis 1970 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 1972 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Oulu 1965 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Trondheim 1966 | yhteispisteet |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 1970 | yhteispisteet |  |
Christina Wilhelmina ”Stien” Baas-Kaiser (20. toukokuuta 1938 Delft – kesäkuu 2022) oli alankomaalainen pikaluistelun maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Huolimatta siitä, että Stien Baas-Kaiseria (silloin Stien Kaiser) ei valittu Innsbruckin talviolympialaisiin 1964, hänestä tuli pian ensimmäinen alankomaalainen maailmanluokan naispikaluistelija. Sekä 1965 että 1966 hän voitti pronssia yleisluistelun MM-kisoissa. Kahtena seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden, Deventerissä 1967 ja Helsingissä 1968. Grenoblen olympiakisoissa 1968 hän saavutti kaksi pronssimitalia – 1 500 metrillä Suomen Kaija Mustosen ja maannaisen Carry Geijssenin sekä 3 000 metrillä toisen maannaisen Ans Schutin ja taas Kaija Mustosen takana – ja ne olivat jonkinlaisia pettymyksiä. Geijssenista (joka voitti 1 000 metrin matkan) ja Schutista tuli hollantilaisten sankareita Kaiserin sijaan.
Vaikka Baas-Kaiser oli seuraavina vuosina edelleen kunnossa, samanikäinen maannainen Atje Keulen-Deelstra oli häntä parempi arvokisoissa. Vuonna 1972 Baas-Kaiser avioitui ja 33-vuotiaana ei ollut enää olympialaisten suosikkeja, varsinkin kun pikaluistelun Euroopan mestaruuskilpailuissa hän oli vasta yhdestoista. Sapporon kisoissa hänen ei alun perin pitänyt luistella, mutta kun Trijnie Rep oli pettymys 500 metrillä (20.) ja 1 000 metrillä (24.), Baas-Kaiserille annettiin mahdollisuus. Baas-Kaiser käytti sen hyväkseen: 1 500 metrillä hän voitti hopeaa Dianne Holumin jälkeen mutta voittaen Atje Keulen-Deelstran, ja 3 000 metrillä kaksi päivää myöhemmin hänestä tuli olympiavoittaja lyöden Holumin ja Keulen-Deelstran. Hän oli 33-vuotiaana vanhin naisolympiakultamitalisti pikaluistelussa. Hän päätti uransa myöhemmin samana vuonna neljänteen peräkkäiseen MM-kisojen hopeaan.
Urallaan Baas-Kaiser luisteli kahdeksan maailmanennätystä vuosina 1967–1971, yhden 1 000 metrillä, yhden 1 500 metrillä, neljä 3 000 metrillä ja kaksi pisteissä. Hän oli 3 000 metrillä ensimmäinen viiden minuutin alittaja luisteltuaan vuonna 1967 ajan 4.56,8.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Matka | Aika |
| --- | --- |
500 m: 44,81
1 000 m: 1.29,0
1 500 m: 2.15,8
3 000 m: 4.46,5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stien Baas-Kaiser Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Bagoé

| Bagoé |
| --- | --- |
Alkulähde:  Boundialin eteläpuolella
Laskupaikka:  yhtyy Dioïlan lähellä Baouléen muodostaen Banijoen
Maat:  Norsunluurannikko, Mali
Pituus:  700 km
Virtaama:  170 m³/s
Valuma-alue:  43 500 km²
Bagoé on Nigerin sivujoen Banin alkujoki Norsunluurannikolla ja Malissa. Sen pituus on 700 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 43 500 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Boundialin eteläpuolelta 600 metrin korkeudesta. Se laskeutuu vuolaana tasangolle, jossa se virtaa hitaasti kohti pohjoista. Bagoé yhtyy Baouléen Dioïlan lähellä muodostaen Banijoen. Sen sivujokia ovat Bafini, Kankelaba ja Banifing.
Bagoén keskimääräinen virtaus Pankouroun mittausasemalla on 170 kuutiometriä sekunnissa. Virtaus on suurimmillaan elokuusta lokakuuhun. Helmikuusta toukokuuhun joki on eräinä vuosina kokonaan kuiva.
Alonzo Babers

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alonzo Babers (kuvassa etualalla) |  Alonzo Babers (kuvassa etualalla) |  Alonzo Babers (kuvassa etualalla) |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 400 m |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 4×400 m viesti |  |
Alonzo C. Babers (s. 31. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen yleisurheilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja Los Angelesin olympiakisoissa 1984.
Babers syntyi Montgomeryssä, Alabamassa ja opiskeli Yhdysvaltojen ilmavoimien kadettikoulussa 1979–1983. Opiskeluaikanaan hän kilpajuoksun ohessa pelasi yhden kauden ajan amerikkalaista jalkapalloa.
Alonzo Babers nousi maailman huipulle nopeasti. Vielä vuonna 1982 hänen ennätyksensä 400 metrillä oli 45,9, mutta seuraavana vuonna hän juoksi parhaimmillaan 45,07. 
Hän pääsi Yhdysvaltain viestijoukkueeseen yleisurheilun ensimmäisiin MM-kisoihin Helsinkiin. Finaalissa Babers juoksi ensimmäisen osuuden tullen vaihtoon toisena, mutta kolmannella osuudella Willie Smith pudotti kapulan ja ennakkosuosikki Yhdysvallat jäi kuudenneksi.
Babers vuonna 1984.
Seuraavalla kaudella Babersin kehitys jatkui. Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa hän teki välierissä ennätyksensä 44,95 ja juoksi finaalissa taas uuden ennätyksensä 44,86. Olympialaisissa Babers paransi toisissa alkuerissä ennätyksensä lukemaan 44,75 ja voitti lopulta finaalin ajalla 44,27. Vielä loppusuoran auetessa Babers oli vasta neljäntenä. 4×400 metrin viestissä Babers juoksi kolmannen osuuden seuraten Australian Gary Minihania loppusuoran alkuun, jossa meni ohi ja toi kapulan vaihtoon noin kymmenen metrin etumatkalla. Ankkuri Antonio McKay ei pettänyt ja Yhdysvallat voitti kultaa ajalla 2.57,91.
Los Angelesin olympialaisten aikaan Babers oli kadettikoulusta valmistuttuaan ilmavoimien luutnantti. Vain kuukausi olympialaisten jälkeen Babers aloitti lentokoulutuksen ja päätti urheilu-uransa. Hän työskenteli aktiiviupseerina vuosina 1983–1991 ja on edelleen ilmavoimien reserviläinen. Nykyään hän lentää Boeing 777 -koneita United Airlinesin palveluksessa.
Parhaat tulokset

200 m 20,82
400 m 44,27
Aiheesta muualla

Biography (Arkistoitu – Internet Archive) on Sports-Reference.com (englanniksi)
Miesten 400 metrin juoksun olympiavoittajat
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Erich von dem Bach-Zelewski
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erich von dem Bach-Zelewski Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Jelizaveta Bagrjantseva

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | kiekonheitto |  |
Jelizaveta Bagrjantseva (27. elokuuta 1929 – 24. tammikuuta 1996) oli neuvostoliittolainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Bagrjantseva saavutti kiekonheitossa olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 47,08 m. Hän hävisi maannaiselleen Nina Romaškovalle yli neljä metriä.
Jelizaveta Bagrjantsevan tytär Irina Nazarova voitti olympiakultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Moskovassa 1980.