stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kromosomi
Kromosomipoikkeavuudet > Kromosomipoikkeavuudet ihmisellä

Suurin osa kromosomipoikkeavuuksista johtaa ihmisellä spontaaniin aborttiin, joten ne ovat yleisin keskenmenon aiheuttaja. Tästä huolimatta kromosomiston poikkeavuuksia esiintyy noin viidellä tuhannesta elävänä syntyneestä lapsesta. Näistä 2/3 on sukupuolikromosomien poikkeavuuksia, ja 1/3 muiden kromosomien poikkeavuuksia.
Autosomien poikkeavuudet aiheuttavat yleensä kehityksessä vaikeampia ja laaja-alaisempia häiriöitä kuin sukukromosomien poikkeavuudet. Esimerkiksi tunnetuimmassa kromosomistomutaatiossa eli Downin oireyhtymässä (21-trisomia), jossa kromosomia 21 on poikkeuksellisesti kahden sijasta kolme, yksilöllä esiintyy useita fyysisiä erityispiirteitä ja vaihtelevanlaatuista kehitysvammaisuutta. Sen sijaan ylimääräiset sukupuolikromosomit eivät yleensä aiheuta vaikeaa kehitysvammaisuutta. Niiden poikkeavuuksien vaikutukset voivat olla hyvin spesifejä ja fyysiset erityispiirteet ovat usein hyvin lieviä tai puuttuvat kokonaan. Naisella voi olla kolme, neljä, viisi tai kuusi X-kromosomia, miehellä sekä X- että Y-kromosomeja voi olla poikkeava määrä (esimerkiksi karyotyyppi XXY tai XYY).
Rengaskromosomissa kromosomiparin päät ovat liimautuneet toisiinsa. Koska sekä pitkän että lyhyen varren päissä on häviämä, ja tärkeää perimäainesta saattaa puuttua, seuraa poikkeavuudesta muun muassa kehitysvammaisuutta.
Trisomia on tila, jossa kromosomistossa on parin sijasta kolme kromosomia. Useimmat trisomeista aiheuttavat keskenmenon tai kuoleman nuorella iällä. Henkiin jääneillä saattaa esiintyä kehitysvammaisuutta ja muita ongelmia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kromosomi Wikimedia Commonsissa
Perinnöllisyystiede
| --- | --- |
Peruskäsitteitä:   geeni  kromosomi  DNA  RNA  genomi  mitoosi  meioosi  genotyyppi  fenotyyppi  geneettinen koodi  mutaatio 
Osa-alueita:   ekologinen genetiikka  käyttäytymisgenetiikka  molekyyligenetiikka  populaatiogenetiikka 
Sovellutuksia:   DNA-profilointi  perinnöllisten sairauksien tutkimus  molekyylievoluution tutkimus  jalostus  geenitekniikka  geeniterapia
Eino Suova

Eino Alpo Suova (3. elokuuta 1895 Maaria – 27. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen lehdistöntutkija. Hän oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun ensimmäinen lehdistöopin professori 1956–1960. Hän kehitti suomalaista lehdistökoulutusta.
Suova kirjoitti ylioppilaaksi 1914, valmistui filosofian kandidaatiksi 1932 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1953. Hän työskenteli vuosina 1915–1930 Turun Sanomissa, muun muassa toimitussihteerinä, vuosina 1931–1932 Turun ylioppilaslehden päätoimittajana ja vuosina 1941–1944 Vapaan Työn päätoimittajana. Vuosina 1933–1939 hän työskenteli Nykysuomen sanakirjan toimitustyössä. Yhteiskunnalliseen korkeakouluun Suova palkattiin aluksi sanomalehtiopin lehtoriksi, ja hänet nimitettiin saman alan dosentiksi vuonna 1954 ja professoriksi 1956.
Suovan puoliso oli vuodesta 1920 päätoimittaja Maija Suova.
Esko Rautio

Esko Benjam Rautio (10. marraskuuta 1932 Alatornio – 15. elokuuta 2017 Kiuruvesi) oli kunnallisneuvos, joka toimi Kiuruveden kunnan- ja kaupunginjohtajana yli kaksikymmentä vuotta.
Esko Rautio syntyi maanviljelijä Erkki Raution ja emäntä Siiri Uusitalon perheeseen. Hänen puolisonsa oli seurakuntasihteeri Toini Irma Sofia Rautopuro. Rautio suoritti kunnallistutkinnon ja valmistui sosionomiksi 1969. Hän toimi Karungin kunnansihteerinä 1956–1971 ja Puolangan kunnanjohtajana 1971–1972. Kiuruvedellä Rautio oli kunnanjohtaja 1972–1992 ja kaupunginjohtaja vuodesta 1993. Kunnallisneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1989. Kiuruveden kaupunginjohtajan tehtävästä Rautio jäi eläkkeelle vuonna 1995.
Aiheesta muualla

Esko Rautio on kuollut. Kiuruvesi-lehti, 23.8.2017.
Etuvartiokansojen klubi

Etuvartiokansojen klubi oli suomalainen vuosina 1920–1928 toiminut yhdistys, joka pyrki luomaan yhteistyötä Venäjän vähemmistökansojen ja Venäjästä irtautuneiden uusien valtioiden välille. Etuvartiokansoihin luettiin Suomi, Viro, Liettua, Latvia ja Puola sekä lisäksi Unkari, Ukraina ja Romania. Reunavaltiopolitiikkaa ajanut klubi pyrki vaikuttamaan suomalaisiin päättäjiin ja Suomen ulkopolitiikkaan. Klubin geopoliittisena ideologina oli professori Yrjö Ruuth.
Reunavaltiopolitiikka koki epäonnistumisen kun vuoden 1921 lopulla klubin jäsenenä ollut ulkoministeri Rudolf Holsti ei onnistunut aloittamaan Itä-Karjalan kriisin seurauksena sotilaallista puolustusliittoa koskeneita neuvotteluja Puolan kanssa. Vennolan II hallitus johon Holsti kuului erosi tämän vuoksi talvella 1922.
Yhdistyksen puheenjohtajana toimi koko sen toiminta-ajan kansanrunoudentutkija Viljo Mansikka ja varapuheenjohtajana oli professori Yrjö Jahnsson. Yhdistyksen jäseniä olivat muun muassa ulkoministeri Rudolf Holsti, ulkoministeriön kansliapäällikkö Pontus Artti, heimoaktivistit Martti Haavio ja Niilo Kärki, kansanedustajat Antti Juutilainen, Ilmari Auer, Mikko Erich, Tekla Hultin, Vihtori Vesterinen sekä K. E. Linna, ylijohtaja V. M. J. Viljanen, Yrjö Ruuth, Iltalehden ja Uuden Suomen päätoimittajat Yrjö Koskelainen ja Kaarlo Koskimies, lähettiläs Boris Gyllenbögel, ministeri Oskari Mantere ja professorit E. N. Setälä ja J.  J.  Mikkola.
Etelä-Korean kansalliskokous

| 대한민국 국회 |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Johto
Puhemies:  Moon Hee-sang
Kokoonpano
Edustajia:  300
 
Puolueet:       Demokraatit       Yhdistynyt tulevaisuus       Korean tulevaisuus       Kansalaiset yhdessä       Oikeuspuolue       Avoin demokraattinen puolue       Kansalaiset       Sitoutumattomat
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  15. huhtikuuta 2020
Kokouspaikka
 
Kotisivut
 https://korea.assembly.go.kr:447
Etelä-Korean kansalliskokous (hangul: 대한민국 국회; hanja: 大韓民國 國會; uudistettu latinisaatio: Daehanminguk gukhoe) on Korean tasavallan eli Etelä-Korean lakiasäätävä elin. Parlamentti koostuu 300 edustajasta, ja vaalit järjestetään neljän vuoden välein.
Lainsäädäntötyötä tehdään 17 valiokunnassa.
Ehdokkaiden vähimmäisikäraja on 25 vuotta.
Vaalit

Etelä-Koreassa sovelletaan sekalaista vaalitapaa, jossa 300 edustajasta 253 valitaan enemmistövaalitavalla yhden edustajan vaalipiireistä ja loput 47 maanlaajuisella suljetulla listavaalilla, jossa äänikynnyksenä on 3 prosenttia äänistä tai vähintään viisi vaalipiireistä valittua edustajaa.
Viimeisimmät vaalit pidettiin 15. huhtikuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Korean kansalliskokous Wikimedia Commonsissa
Leon Bergsma

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. tammikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Amsterdam, Alankomaat
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: AC Oulu
Junioriseurat
: Blauw-Wit Amsterdam
: ​RKSV Pancratius
2005-2015: ​AFC Ajax  → Weymouth
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015-2018 | Jong Ajax | 61 | (1) |
| 2018-2020 | Jong AZ | 34 | (1) |
| 2018-2020 | AZ Alkmaar | 2 | (0) |
| 2020 | → FC Den Bosch | 4 | (1) |
| 2020-2022 | FC Aarau | 72 | (5) |
| 2022-2024 | SC Cambuur-Leeuwarden | 52 | (0) |
| 2024- | AC Oulu | 5 | (0) |
Maajoukkue
| 2012 | Alankomaat U15 | 3 | (1) |
| 2014 | Alankomaat U18 | 1 | (0) |
| 2016-2018 | Alankomaat U20 | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. lokakuuta 2024.
Léon Bergsma (s. 25. tammikuuta 1997 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskuspuolustajana Veikkausliigaa AC Oulussa.
Léon Bergsma pelasi kotiseutunsa Amsterdamin juniorijoukkueissa (Blauw-Wit Amsterdam, RKSV Pancratius ja AFC Ajax) ja jatkoi aikuisten sarjoissa Ajaxin ja AZ:n kakkosjoukkueissa. Kesällä 2018 Bergsma siirtyi AZ:n riveihin pelaten ensimmäisen pääsarjaottelun 12. elokuuta NAC Bredaa vastaan. Vuoden 2020 alussa hän littyi 6 kuukauden lainasopimuksella Alankomaiden toiseksi korkeimalla sarjatasolla pelaavan FC Den Boschin riveihin. Alkaneen COVID-epidemian vuoksi Alankomaiden sarjat keskeytettiin ja pelattiin vain neljä ottelua.
Elokuussa 2020 Bergsma siirtyi Sveitsin FC Aaraun riveihin. Seura pelasi Sveitsin toiseksi korkeinta sarjatasoa. Kahden Aarau-kauden aikana hän pelasi 72 ottelua ja teki viisi maalia. Bergsma palasi kesällä 2022 takaisin Alankomaihin ja siirtyi toiseksi korkeinta sarjaa pelaavan SC Cambuur-Leeuwardenin riveihin kahdeksi kaudeksi, jona aikana hän pelasi 52 ottelua.
Elokuussa 2024 Leon Bergsma teki kauden 2025 loppuun ulottuvan sopimuksen AC Oulun kanssa. Sopimuksessa on vielä optio kaudesta 2026..
Bergsma on pelannut 12 ottelua Alankomaiden juniorijalkapallomaajoukkueissa ja tehnyt niissä yhden maalin.
Bergen

Bergen (entisiä nimiä Bergvin ja Bjørgvin, kveeniksi Peruna) on kaupunki Vestlandin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Norjan länsirannikolla. Vuoden 2018 alussa Bergenissä oli lähes 280 000 asukasta, joten se oli asukasluvultaan Norjan toiseksi suurin kunta  ja Pohjoismaiden kahdeksanneksi suurin kaupunki. Bergenin satama on tonnimääriltään Pohjoismaiden suurin tavaraliikenteen satama. Bergen tunnetaan seitsemän vuoren kaupunkina – vaikka vuoria kaupungissa onkin enemmän.
Maantiede

Bergenin sanotaan sijaitsevan seitsemän kukkulan ja seitsemän vuonon keskellä. Kaupungin keskusta on satamassa, ja sieltä se jatkuu kukkuloiden rinnetielle kohoavina puutaloina. Vuosittaiseen seitsemän vuoren vaellukseen kuuluvat vuorista Lyderhorn, Damsgårdsfjellet, Løvstakken, Ulriken, Fløyfjellet (Fløyen), Rundemannen ja Sandsviksfjellet. Näistä korkein eli Ulriken yltää 643 metrin korkeuteen. 17 muusta kaupungin vuoresta korkein on 987 metrin korkeuteen ulottuva Gullfjellstoppen.
Bergenistä on Osloon maanteitse 478 km. Linja-autolla matka kestää noin 10 tuntia, junalla noin 7 tuntia. Bergenin lentoasema sijaitsee noin 19 kilometriä Bergenin keskustasta lounaaseen. Kaupungin keskustaan kulkee sieltä lentokenttäbussi ja pikaraitiotie. Bergen on rannikon laivareitin eli Hurtigrutenin pääteasema. Sieltä on myös lauttayhteys Tanskan Hirtshalsiin.
Maantiede > Nähtävyydet

Bergenin tunnetuimpia turistinähtävyyksiä ovat muun muassa kävelykatu Torgallmenningen, Hansamuseo, Bergenin merenkulkumuseo, puinen vanhakaupunki Bryggen keskustan satamassa sekä 399 metriä korkea Fløyen-vuori, jonka näköalatasanteelle pääsee vaijerikäyttöisellä rautatiellä nimeltä Fløibanen.
Bergenin vanhin rakennus on 1100-luvulla rakennettu Mariankirkko. Myös Bergenin tuomiokirkolla on pitkä ja vaiheikas historia. Johanneksenkirkko kuuluu Norjan hienoimpiin uusgoottilaisiin kirkkoihin. Fantoftin sauvakirkko vuodelta 1150 on rakennettu tulipalon jälkeen alkuperäisen kaltaiseksi.
Maantiede > Kuvia

Bergenin keskustaa
Torgallmenningen
Gulfjellet
Sorfjordenia Bruvikiin päin
Bergenin keskustan Bryggen-kaupunginosa iltavalossa
Vågen
Sandviken
Bergenin satama
Maantiede > Ilmasto

Meren äärellä ja vuoriston (Skandit eli Kölivuoristo) länsipuolella sijaitseva Bergen on kuuluisa siitä, että siellä sataa usein ja paljon. Sadetta saadaan keskimäärin kahtena päivänä kolmesta ja vuotuinen sademäärä on 2 250 millimetriä.
Historia

Norjan kuningas Olav Kyrre perusti Bergenin vuonna 1070. Se oli alkujaan vai pieni asutuskeskus Vågenin lahden itä- ja etelärannoilla. Kaupunki levisi myöhemmin lahden länsirannikolle ja kauemmaksi etelään. Haakon IV Haakoninpoika teki Bergenistä koko Norjan pääkaupungin. Se korvasi maan ensimmäisen pääkaupungin Trondheimin, ja Oslo puolestaan korvasi Bergenin vuonna 1299. Bergenistä tuli 1200-luvun loppupuolella myös Hansaliiton pohjoisin toimipiste, ja siitä tuli jo varhain läntisen Norjan merkittävin kauppakeskus. Kaupunki kärsi kuitenkin suuresti, kun Musta surma iski 1349 Bergeniin, minne se saapui ulkomaalaisten kauppiaiden kautta.
Norjasta tuli osa Tanskaa 1300-luvun lopulla. Bergen nousi koko Norjan merkittävimmäksi kauppakeskukseksi. Tärkein kauppatavara oli Pohjois-Norjasta saatu kuivattu turska, jota kuljetettiin muualle Eurooppaan. Norjaan puolestaan tuotiin viljaa, vaatteita ja mausteita. Saksalaiset Hansakauppiaat perustivat noin vuonna 1350 kaupunkiin siirtokunnan. Hansakauppiaat asuivat Bergenissä omalla alueellaan Vågenoin itärannalla, minne he rakensivat asuinrakennuksensa ja suuria satamalaitureita. Nimellä Bryggen tunnettu alue on valittu Unescon maailmanperintöluetteloon. Vuonna 1429 vitaaliveljet hyökkäsivät Bergeniin, ryöstivät sen ja polttivat sen maan tasalle. Kaupungissa on ollut useita muitakin pahoja tulipaloja, tunnetuimmat vuosina 1702 ja 1916.
Hansaliiton vaikutus alkoi heiketä 1500-luvulla. Bergen piti silti asemansa merkittävänä kauppakaupunkina, sillä sillä oli monopoli Pohjois-Norjan kauppaan aina vuoteen 1789. Bergen oli jo keskiajalla Pohjoismaiden suurimpia kaupunkeja ja Norjan suurin kaupunki 1830-luvulle asti. Vuodesta 1814 Norja oli unionissa Ruotsin kanssa. Norjasta tuli itsenäinen kuningaskunta 1905, ja eroamisen merkittävimpiä taustahahmoja oli bergeniläinen Christian Michelsen, josta tuli myös Norjan ensimmäinen pääministeri.
Bergenin erityispiirre, vuorten eristämänä muusta osasta Norjaa, säilyi pitkään. Tämän vuoksi kaupungilla oli paremmat kauppasuhteet meriteitse kuin maateitse. Sisämaan liikenteelle ratkaiseva Bergenin ja Oslon (silloisen Kristianian) välinen rataosuus avattiin 27. marraskuuta 1909. Vuoden 1916 tuhoisa tulipalo johti kaupungin keskeisten osien uudelleenrakentamiseen. Leveiden katujen ja aukioiden tarkoituksena oli estää tulipalojen leviäminen. Bergenin radan avaaminen auttoi kaupunkia kasvamaan, ja kaupungin taloudenaloista laivanrakennusteollisuus ja tekstiiliteollisuus avittivat kasvua.
Norja pysyi ulkona ensimmäisestä maailmansodasta, mutta toisessa maailmansodassa Saksan valtaus ja liittoutuneiden pommitukset aiheuttivat tuhoja. Lisäksi sodan aikana suuressa räjähdysonnettomuudessa kuoli 158 ihmistä. Kaupunkia rakennettiin uudelleen 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. Kun Pohjanmereltä löydettiin 1970-luvulla öljyä, Bergenin ympäristöön alkoi kehittyä öljyteollisuutta.
Talous

Bergenin talouden perustana ovat kalastus ja laivanrakennus ja niihin liittyvät teollisuudenalat. Matkailun merkitys on kasvanut viime vuosina. Entinen Hordalandin lääni on tärkeä öljyntuotantoalue, ja 80% Norjan raakaöljystä tuotetaan Bergenin seudulla. Myös Norjan suurin kaasuntuotantoalue Troll on Bergenin seudulla. Norjan kalateollisuuden liikevaihdosta noin neljännes tehdään Bergenin seudulla. Kalastuksen lisäksi kaupungissa on kalanviljelyä, kalanjalostusta, kalastusveneiden tuotantoa ja erilaisia kalastukseen liittyviä oppilaitoksia, järjestöjä ja viranomaisia.
Palvelut

Bergenin yliopisto ja Kauppakorkeakoulu on perustettu vuonna 1946.
Paikallisliikennettä hoitaa bussien lisäksi funikulaari ja vuonna 2010 valmistunut pikaraitiotie. Haukelandin yliopistollinen keskussairaala hoitaa vuosittain noin 600 000 potilasta. Se on Bergenin lisäksi vastuussa laajoista alueista.
Bergenin pääasiallinen energianlähde on vuonna 1963 valmistunut Evangerin vesivoimala.
Kulttuuri

Bergenissä järjestetään vuosittain kansainväliset musiikkijuhlat. Säveltäjä Edvard Grieg syntyi Bergenissä. Kaupungissa sijaitsee hänelle omistettu Troldhaugen-museo.
Bergenin kansallisooppera tekee tiiviisti yhteistyötä Bergenin filharmonisen orkesterin kanssa.
Urheilu

SK Brann on bergeniläinen jalkapalloseura maan pääsarjassa. Sen kotiareena, Brann Stadion, valmistui vuonna 1919. Fyllingen Håndball on menestyvä käsipalloseura, joka pelaa Eliittisarjassa. Bergen Ishockeyklubb on 2. liigan jääkiekkojoukkue.
Ystävyyskaupungit

Bergenillä on kuusi ystävyyskaupunkia:
Asmara
Göteborg
Newcastle upon Tyne
Seattle
Turku
Århus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bergen Wikimedia Commonsissa
Matkailuneuvonta
Vestlandin läänin kunnat
Alver
Askvoll
Askøy
Aurland
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bjørnafjorden
Bremanger
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjaler
Gloppen
Gulen
Hyllestad
Høyanger
Kinn
Kvam
Kvinnherad
Luster
Lærdal
Masfjorden
Modalen
Osterøy
Samnanger
Sogndal
Solund
Stad
Stord
Stryn
Sunnfjord
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Vik
Voss
Øygarden
Årdal
Norjan läänit | Norja
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:   1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:   2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:   2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:   2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu 
Bergenin sijainti Norjassa
Bergenin satamaa; taustalla vasemmalla suosittu virkistysalue Fløyen
Laksevågin telakka
Vestlandske Kunstindustrimuseum, Nordahl Bruns gate, Bergen
Rockabilly

| Rockabilly |
| --- | --- |
Alkuperä:  rock and roll, country, R&B, boogie woogie
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1950-luvun puoliväli
Tyypillisiä soittimia:  kitara, kontrabasso, rummut, piano, laulu
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  psychobilly, punk rock, gothabilly
Rockabilly on yksi rockin tyylilajeista. Rockabilly yhdistelee vaikutteita countrysta (”hillbilly”-musiikista), rhythm and bluesista ja rock and rollista. Rockabilly syntyi 1950-luvun puolivälissä ja se oli suosittua erityisesti valkoisen nuorison keskuudessa noin vuoteen 1958 asti. Tämän jälkeen tyyli jatkoi elämäänsä alakulttuurina, ilman merkittävää listasuosiota ennen 1970-luvun lopun uudelleensyntyä. Rockabillyn instrumentaatio perustuu sähkökitaraan, kontrabassoon ja rumpuihin. Merkittäviä rockabilly-artisteja olivat muun muassa Elvis Presley, Carl Perkins, Johnny Cash, Johnny Burnette ja Eddie Cochran. Elvis Presley myöhemmin siirtyi rock and rollin ja Johnny Cash country-musiikin pariin. Merkittävä rockabilly-levymerkki oli Memphisissä, Tennesseessä toiminut Sun Records, jonka artisteja olivat niin sanotun miljoonan dollarin kvartetin jäsenet Elvis Presley, Jerry Lee Lewis, Johnny Cash ja Carl Perkins.
Rockabilly on hyvin nopeatempoista 2/4- tai 2/2-tahtilajissa soitettua musiikkia. Rumpukomppi sekä länkyttävä kontrabasso antavat tunnusomaisen tavarajunamaisen rytmin. Kitarana käytetään yleensä puoliakustista sähkökitaraa. Kitarassa käytetään usein kaikua ja twangia, mutta yliohjausta tai säröä vain harvoin. Bluesskaala joko duurissa tai mollissa on hyvin tunnusomainen. Carl Perkinsin mukaan ensimmäinen rockabilly-kappale on Elvis Presleyn levyttämä ”Blue Moon of Kentucky” vuodelta 1954.
Rockabilly nousi uudestaan muotiin 1970-luvun lopulla muun muassa Isossa-Britanniassa ja Suomessa. Rockabillyn ja punkin kohtaaminen synnytti psychobillyksi kutsutun tyylin 1980-luvulla.
Rockabilly Suomessa

1970- ja 1980-luvun vaihteessa rockabilly nousi uuden aallon ohella nuorison suosituimmaksi musiikiksi Suomessa. Tyylisuunnan ja koko Suomen ykkösnimenä toimi silloin keravalainen Teddy & The Tigers, jonka esikoisalbumi Boppin' ilmestyi vuonna 1978. Turkulais-raisiolainen Buck Jones yhtyeineen oli myös ykkösnimiä. Brittiläiset Matchbox, Crazy Cavan & His Rhythm Rockers sekä Flying Saucers olivat Suomessakin huippusuosittuja. Vuosina 1981–1982 amerikkalainen Stray Cats oli yksi suosituimmista yhtyeistä Suomessa ja saavutti laajaa suosiota myös muiden kuin rockabilly-fanien keskuudessa. Pitkän linjan rockabilly-muusikot, kuten Ray Campi ja Sleepy LaBeef kävivät Euroopan kiertueilla hyvällä menestyksellä, myös Suomessa.
Muoti-ilmiönä rockabilly hiipui Suomessa 1980-luvun alkupuoliskolla. 1990- ja 2000-luvulla musiikin uskolliset kannattajat ovat muodostaneet elinvoimaisen alakulttuurin. Aika-ajoin jotkut rockabillyyn pohjaavat yhtyeet saavuttavat myös laajempaa suosiota. Listoille nousseita suomalaisyhtyeitä on muun muassa Francine.
Tunnettuja rockabillyn esittäjiä

1950-luku
Sonny Fisher
Johnny Burnette
Eddie Cochran
Mac Curtis
Charlie Feathers
Carl Perkins
Elvis Presley (uran alkuvaihe)
Johnny Cash (uran alkuvaihe)
Gene Vincent
Eddie Bond
Bill Haley
Modernit artistit (1970-luvulta lähtien)
Big Sandy & His Fly Right Boys
Crazy Cavan & His Rhythm Rockers
Darrel Higham
The Flying Saucers
Dave Phillips
Matchbox
Restless
Stray Cats
The Polecats
The Blue Cats
Suomalaiset
Melrose
Mike Bell & The Belltones
20th Flight Rockers
T-Bird Gang
The Barnshakers
The BopCats
The Black Bisons
Buck Jones (Jari Salminen, nimi samannimiseltä elokuvacowboylta)
Danny and The Thunders
The Ducktails
Francine
Generals
Golden Rocket
Hal Peters Trio
Hillbilly Cats
Johnny & the Dodgers
Freddie Falcon (Jorma Kääriäinen)
King Drapes
Lonestars
Frankie & Lovers
Mystery Train
Rockin’ 8-BALLS
Red Hot
The Slippers
Teddy & The Tigers
Whistle Bait
Daryl Haywood Combo
Flipside Combo
Rockabilly Boys
Katarina & her Poor Fellas
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Rokaten ja rollaten.
YLE Elävä arkisto: Reijo Perälä, Kellohame heilahtaa 50-luvun malliin.
Rokkitohtorin jorinat.
Suomi Rock-A-Billy .(Arkistoitu – Internet Archive)
Suomirockabillyn ja rock'n'rollin villit vuodet 1978-1982
Rockin suuntauksia
Aikuisrock
Bluesrock
Brittipop
Country rock
Elektroninen rock
Folkrock
Funkrock
Garage rock
Glam rock
Goottirock
Grunge
Hard rock
Instrumentaalirock
J-rock
Katurock
Klassinen rock
Kristillinen rock
Metallimusiikki
Poprock
Post-rock
Progressiivinen rock
Psychobilly
Psykedeelinen rock
Punk
Rap rock
Rock and roll
Rockabilly
Sinfoninen rock
Soft rock
Southern rock
Space rock
Stadionrock
Suomirock
Taiderock
Vaihtoehtorock
Rockabilly-yhtye, soittimina puoliakustinen sähkökitara, kontrabasso ja rumpusetti.
Saksalainen rockabilly-yhtye.
Hentai

Tentacle Hentai on Japanissa suosittua viihdettä.
Hentai (jap. 変態, ヘンタイ) on japaninkielinen sana, jolla länsimaissa tarkoitetaan pornografista animea tai mangaa. Japanissa sanalla on kuitenkin eri merkitys: se tarkoittaa yleisimmässä käyttöyhteydessään parafiilikkoa, esimerkiksi itsensäpaljastajaa tai ahdistelijaa. Japanissa pornografiasta käytetään jotakin seuraavista:
juu-hachi kin (18禁, kielletty alle 18-vuotiailta)
ecchi anime/manga tai H anime/manga (H on lyhenne sanasta hentai; ecchi on H-kirjaimen japanilainen ääntämistapa)
eroanime (エロアニメ, erotic anime) tai eromanga (エロ漫画)
seinen (成年, aikuinen; ei tule sekoittaa sanaan 青年 (seinen, nuori aikuinen).
Sanastoa

Bukkake (ブッカケ) on ryhmäseksin muoto, jossa joukko miehiä ejakuloi naisen tai miehen päälle
Ecchi (エッチ) keskittyy enemmänkin alastomuuteen, osittaiseen alastomuuteen tai provokatiiviseen pukeutumiseen kuin seksiin*
Futanari (二形, 双成り) keskittyy osittain tai kokonaan hermafrodiittisiin naisiin
Eroguro (エログロ) sisältää groteskien aiheiden kuten väkivallan erotisoimista
Lolicon (ロリコン) kuvaa alle teini-ikäisen näköisiä tyttöjä eroottisesti (tällä ei ole tekemistä hahmon todellisen iän kanssa)
Lonkeroporno kuvaa naista alistavia ja ulokkeillaan raiskaavia hirviöitä ja avaruusolentoja
Shotacon (ショタコン) kuvaa alle teini-ikäisiä poikia eroottisesti
Yaoi (やおい) käsittelee miesten välisiä rakkaussuhteita, länsimaissa viittaa myös pornografiseen sisältöön (eroaa japaninkielisestä merkityksestä)*
Yuri (百合) käsittelee naisten välisiä rakkaussuhteita, länsimaissa viittaa myös pornografiseen sisältöön (eroaa japaninkielisestä merkityksestä)*
*: länsimaissa vakiintunut merkitys eroaa japanilaisesta.