stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Foreigner
Diskografia > Livealbumit

Classic Hits Live/Best of Live (1993)
Extended Versions (2006)
Can't Slow Down...When It's Live! (2010)
Alive & Rockin' (2012)
The Best of 4 & More (2014)
In Concert: Unplugged (2016)
Foreigner with the 21st Century Symphony Orchestra & Chorus (2018)
Live At The Rainbow '78 (2019)
Diskografia > Kokoelmat

Records (1982)
The Very Best of Foreigner (1992)
The Very Best … and Beyond (1992)
The Best of Ballads – I Want to Know What Love Is (1998)
The Platinum Collection (1999)
Jukebox Heroes: The Foreigner Anthology (2000)
Complete Greatest Hits (2002)
The Definitve (2002)
Hot Blooded and Other Hits (2004)
The Essentials (2005)
Extended Versions (2006)
The Definitive Collection (2006)
The Very Best of Toto & Foreigner (2007)
No End in Sight: The Very Best of Foreigner (2008)
Acoustique (2011)
Juke Box Heroes (2012)
I Want to Know What Love Is – The Ballads (2014)
The Soundtrack of Summer (2014)
The Complete Atlantic Studio Albums 1977–1991 (2014)
40 (2017)
Aiheesta muualla

Foreignerin viralliset sivut
Foreigner Discography
Gianadelio Maletti

Gianadelio Maletti (30. syyskuuta 1921 Milano – 9. kesäkuuta 2021 Johannesburg), oli italialainen kenraali ja vuosina 1971–1975 Italian sotilaallisen tiedustelupalvelun (SID) D-osaston (vastavakoilu) päällikkö sekä P2-vapaamuurariloosin jäsen. Maletti pakeni Etelä-Afrikkaan sen jälkeen kun hänet oli vuonna 1979 tuomittu neljäksi vuodeksi vankeuteen Piazza Fontanan pommi-iskuun syylliseksi epäiltyjen uusfasistien ulkomaille pakenemisen edistämisestä sekä väärästä valasta. Hän oleskeli vuodesta 1980 lähtien Etelä-Afrikassa.
Nuoruus ja ura Italiassa

Malettin isä oli fasistinen kenraali Pietro Maletti (1880–1940), joka oli vastuussa ns. Debre Libanosin verilöylystä Etiopiassa vuonna 1937, jossa kylmäverisesti murhattiin useita satoja etiopialaisia munkkeja. Pietro Maletti oli kotoisin Mantovan maakunnan maaseudulta, kun taas hänen vaimonsa oli Milanon keskiluokkaa, ja heidän poikansa Gianadelio kasvoi aikuiseksi Milanossa, vain kivenheiton päässä siitä pankista jossa vuosikymmeniä myöhemmin tehty terrori-isku tulisi siirtämään hänen eläkevuosiensa asuinpaikan toiselle mantereelle.
Maletti joutui toisessa maailmansodassa sotavangiksi vuonna 1943, kun liittoutuneet nousivat maihin Sisiliassa, jossa hän oli Italian armeijan komppanianpäällikkö. Sodan päätyttyä hän jäi armeijaan ja pääsi Civitavecchian sotakorkeakouluun 1952. Sitä seurasi opinnot USA:n Command and General Staff Schoolin (CGSS) kansainvälisillä kursseilla Fort Leavenworthissa. Vuosina 1963–67 Maletti oli sotilasattaseana Kreikassa. Hän ilmoitti tulossa olevasta vallankaappauksesta esimiehilleen muutamia kuukausia ennen kuin se tapahtui mainiten raportissaan kaikkien kaappausta suunittelevien upseerien nimet. Tästä suorituksesta seurasi ylennys everstiksi ja nimitys pääesikunnan koulutusosaston komentajaksi 1968. Kolme vuotta myöhemmin, 1971 Maletti nimitettiin SID:in D-osaston päälliköksi. Hänen itsensä mukaan ainoa toimintaohje, jonka hänen esimiehensä kenraali Vito Miceli antoi, oli: «Ota vakoojat kiinni!».
Harhautukset ja tuomio

Maletti peri edeltäjältään ongelmallisen tilanteen. Piazza Fontanan verilöylyn tutkimusten edistyessä SID:in osallisuus siihen ja sitä edeltäneiden pommi-iskujen valmisteluihin alkoi asteittain paljastua. Tiedustelupalvelun agentti ja lehtimies Guido Giannettini, joka oli toiminut SID:in ja fasististen terroristien yhdysmiehenä, sai yhdessä kapteeni Antonio Labrunan kanssa Malettilta tehtäväkseen auttaa epäiltyjä poistumaan maasta, jotta nämä eivät joutuisi oikeuden eteen. Maletti jatkoi myös edeltäjiensä aloittamia aktiivisia harhautuksia järjestämällä suuren asekätkön löytymisen Camerinon lähistöllä 10. marraskuuta 1972. Tämän asekätkön väitettiin olevan vasemmistoterroristien. Juonessa mukana ollut Il Resto del Carlino-lehden toimittaja, fasistisen Avanguardia Nazionale-järjestön entinen aktivisti Guido Paglia tärveli kuitenkin tämän harhautuksen lähes täysin paljastaessaan siitä seuraavana päivänä julkaisemassaan artikkelissa yksityiskohtia, jotka eivät vielä silloin olleet edes asekätkön löytäneiden karabinieerien tiedossa.
Epäonnistuneet harhautukset johtivat ensin siihen, että Giannettini pakeni Argentiinaan, minkä jälkeen puolustusministeri Giulio Andreotti puuttui asiaan paljastaen kesäkuussa 1974 antamassaan haastattelussa että Giannettini oli SID:in palveluksessa. Tammikuussa 1975 Maletti joutui virallisesti epäiltyjen listalle, ja hänen uransa D-osaston päällikönä oli siten lopussa.  Maletti ja kapteeni Labruna pidätettiin 28. maaliskuuta 1976 epäiltynä osallisuudesta Piazza Fontanan verilöylyyn. Maletti tuomittiin 23. helmikuuta 1979 neljän vuoden vankeuteen rikollisten avustamisesta ja väärästä valasta.
Entinen kenraali maanpaossa

Maletti ei jäänyt odottamaan asiansa käsittelyä korkeimmassa oikeudessa vaan pakeni keväällä 1980 Etelä-Afrikkaan, jossa hän on siitä asti asunut. Hän sai sen jälkeen kaksi tuomiota poissaolevana: 14 vuotta vankeutta salaisen asiakirjan luovuttamisesta lehdistölle ja 15 vuotta oikeuden tutkimusten estämisestä. Maletti palasi vuonna 2001 tilapäisesti Italiaan todistamaan oikeudessa saatuaan takuut siitä että hän saisi sen jälkeen palata Etelä-Afrikkaan.  Malettin Italian-matkan edellytyksenä oli hänen 3. maaliskuuta 1997 Johannesburgissa sinne matkustaneille Verilöylykomitean jäsenille antamansa todistajanlausunto.
Maletti antoi myöhemminkin tietoja, jotka ovat edistäneet tutkimuksia. Vuonna 2012 antamassaan haastattelussa hän sanoi tietävänsä, että Piazza Fontanan pommi-iskuun osallistui neljä terroristia, mutta ei suostunut nimeämään heitä itse. Hänelle ehdotettiin silloin kahta nimeä: Delfo Zorzi ja Ivano Toniolo. Maletti vahvisti näiden kahden osallisuuden tekoon mutta ei suostunut paljastamaan asiasta sen enempää yksityiskohtia.
Granma (provinssi)

| Granma |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Kuuba
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bayamo
Pinta-ala:  8 374 km²
Väkiluku (2012):  834 380
 – väestötiheys:  98 as./km²
Granma on yksi Kuuban 15 provinssista. Sen pääkaupunki on Bayamo. Muita kaupunkeja ovat Manzanillo ja Pilón. Seutu on vuoristoista: Sierra Maestran korkein huippu on Pico Turquino (1972 m).
Vuoden 2012 laskennassa provinssissa oli 834 380 asukasta, arvio vuodelle 2015 on noin 835 000.
Fidel Castron voitettua Kuuban sisällissodan ja vakiinnutettua valtansa tuli tarve ikonisoida kapinan alussa käytetty Granma-laiva lohkaisemalla osa entistä Orienten provinssia omakseen. Vuoden 1976 uudistuksessa aiempi nimitys hävisi kartalta kokonaan. Orienten alue kuuluu nykyään Santiago de Cuban provinssiin.
Alue yhdistetään lähtemättömästi Fidel Castron johtamaan Kuuban vallankumoukseen. Castron sodanaikainen tukikohta la Plata sijaitsee täällä.
Kunnat

Bartolomé Masó
Bayamo
Buey Arriba
Campechuela
Cauto Cristo
Guisa
Jiguaní
Manzanillo
Media Luna
Niquero
Pilón
Río Cauto
Yara
Georgie Cupidon

| Mitalit> Maa:   Seychellit.Miesten sulkapallo.Afrikan kisat  | Mitalit> Maa:   Seychellit.Miesten sulkapallo.Afrikan kisat  | Mitalit> Maa:   Seychellit.Miesten sulkapallo.Afrikan kisat  | Maa:   Seychellit> Miesten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Alger 2007 | Sekanelinpeli |  |
Georgie Winsley Cupidon (s. 10. marraskuuta 1981) on seychelliläinen sulkapalloilija.
Cupidon voitti vuonna 2007 Afrikan kisoissa kultaa sekanelinpelistä Juliette Ah-Wanin kanssa. He kuitenkin hävisivät saman vuoden MM-kilpailuissa heti ensimmäisellä kierroksella Filippiinien Kennevic ja Kennie Asuncionille. Cupidon ja Ah-Wan pelasivat myös Pekingin olympialaisissa 2008, mutta hävisivät jälleen ensimmäisen ottelunsa.
Cupidonin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on sekanelinpelin 131. tila vuodelta 2009.
HMS Halland (J18)

| HMS Halland |
| --- | --- |
 HMS Halland

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Götaverken, Göteborg
Kölinlasku:  1951
Laskettu vesille:  16. heinäkuuta 1952
Palveluskäyttöön:  8. kesäkuuta 1955
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 1982
Loppuvaihe:  romutettu 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 344 t
Pituus:  121 m
Leveys:  12,6 m
Syväys:  5,5 m
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  259
Aseistus
Aseistus:  4 x kaksiputkista Bofors 120 mm M/50 -tykkiä 2 x Bofors 57 mm m/60 6 x Bofors 40 mm/L70 M/48E 1 x Saab Rb08A Mk20 -laukaisujärjestelmä 8 x 533 mm torpedoputkea 2 x 375 mm sukellusveneentorjuntaheitintä miinoja
HMS Halland (runkonumerot 18 ja J18) oli Ruotsin laivaston Halland-luokan hävittäjä, joka oli sisaraluksensa kanssa ensimmäinen ohjuksin varustettu hävittäjä Neuvostoliiton ulkopuolella.
Valmistus

Ruotsin hallitus päätti 19. marraskuuta 1948 rahoittaa aluksen hankinnan. Alus tilattiin Göteborgista Götaverken AB:lta, missä köli laskettiin 1951. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1952 ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta 1955.
Palvelus

Alus modernisoitiin 1962 ja 1969, jolloin muun muassa sen ohjukset vaihdettiin uudempiin, ensin RBS 08:aan ja sitten RBS 20:een. Se siirrettiin vuonna 1980 koululaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 29. syyskuuta 1982 ja myytiin 1987 romutettavaksi Espanjaan.
HMS Hampshire (D06)

| HMS Hampshire |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Kölinlasku:  26. maaliskuuta 1959
Laskettu vesille:  16. maaliskuuta 1961
Palveluskäyttöön:  15. maaliskuuta 1963
Poistui palveluskäytöstä:  1976
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1979
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 850 t (kuormattu)
Pituus:  159 m
Leveys:  16 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  30 000 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  33 upseeria ja 438 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 × kaksiputkista 4,5" Mk.6 -tykkiä 2 x Oerlikon 20 mm 1 x Sea Slug GWS.2 2 x Sea Cat GWS.22 6 x torpedoputkea 1 x Wessex HAS.3
HMS Hampshire (viirinumero D06) oli Britannian kuninkaallisen laivaston County-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 27. tammikuuta 1956 John Brown and Companyn telakalta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1959 telakkanumerolla 711. Se laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1961 kumminaan prinsessa Margaret ja otettiin palvelukseen 15. maaliskuuta 1963 päällikkönään R. White.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 1976 ja myytiin huhtikuussa 1979 romutettavaksi Thomas W. Wardille. Alus hinattiin Briton Ferryyn, missä romutus saatiin päätökseen kesällä 1980.
Hajupihka

| Pirunkeltaputki |
| --- | --- |
 Pirunkeltaputki Köhler’s Medizinal-Pflanzenissa.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Keltaputket Ferula
Laji::  assa-foetida
Kaksiosainen nimi
 Ferula assa-foetida  L. 
Katso myös
   Hajupihka Wikispeciesissä   Hajupihka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hajupihka tai pirunpihka (kansanomaisesti pirunpaska) on voimakastuoksuista pihkaa, jota saadaan pirunkeltaputki-kasvista (Ferula assa-foetida). Pirunkeltaputki on monivuotinen, porkkanan kanssa samaan heimoon kuuluva kasvi, jonka rungosta ja juuresta saadaan maitomaista pihkaa, joka kuivuu hajupihkaksi. Jo muinaisen Rooman keittiöissä hajupihkaa käytettiin mausteena. Hajupihkaa käytetään erityisesti intialaisissa kasvisruoissa. Sitä myydään yleensä vehnäjauholla yms. jatkettuna jauheena, jotta maustaminen olisi helpompaa.
Hajupihkajauhepurkkeja
Tuoreen hajupihkan haju on erittäin voimakas ja epämiellyttävä, mutta kypsennyksen jälkeen maku tuo ruokaan miedon sipulimaisen/valkosipulimaisen maun. Useissa länsimaissa maustetta kutsutaankin pirunpaskaksi, jonka sievistelevät keittokirjailijat ovat sitten muuttaneet pirunpihkaksi tai hajupihkaksi. Koska sipuli ja valkosipuli on pahan hajunsa takia kielletty Intian brahmaaneilta, he käyttävät pirunpihkaa antamaan ruokaan samaa makua. Keskiajalla väitettiin, että pirunpihka auttaa keuhkoputkentulehdukseen ja lievittää hysterian oireita. Tässä on kyseessä eri aine kuin suomalaisessa kansanperinteessä tunnettu pirunpaska, jota käytettiin pirunviulun soittamisessa. Suomalainen pirunpaska oli tinktuurasta ja kumihartsista valmistettu seos.
Hajusuola

Marguerite Gérardin vuoden 1804 maalauksessa nainen herättelee hajusuolalla toveriaan, joka on pyörtynyt luettuaan kirjeestä huonoja uutisia.
Hajusuolaa.
Hajusuola on aine, jota käytetään tajuttoman herättämiseen. Se on kalkin ja jonkin sopivan ammoniumsuolan (yleensä ammoniumkloridin tai ammoniumkarbonaatin) kiinteä seos. Hajusuolassa voi olla myös hajuvettä.
Hajusuolan elvyttävä vaikutus perustuu seoksessa vähitellen muodostuvaan voimakkaanhajuiseen ammoniakkikaasuun. Hajusuolaa sisältävä pullo laitetaan tajuttoman nenän alle. Ammoniakkikaasu ärsyttää nenän ja keuhkojen limakalvoja. Se laukaisee refleksin, jossa hengittämistä säätelevät lihakset toimivat nopeammin. Tajuttoman aivot saavat tällöin enemmän happea ja hän saattaa palata tajuihinsa.
Nykylääketieteessä hajusuolaa ei käytetä.
Joissakin urheilulajeissa ammoniakkia sisältävää valmistetta käytetään suorituskyvyn hetkelliseen parantamiseen, mikä ei ole dopingsäännöissä kiellettyä.
Frédérick Gaudreau

| Frédérick Gaudreau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1993 (ikä 31) Bromont, QC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Freddy, Freddy Hockey
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Minnesota Wild
Sarja:  NHL
Pelinumero:  89
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Shawinigan Cataractes (QMJHL) Drummondville Voltigeurs (QMJHL) Milwaukee Admirals (AHL) Cincinnati Cyclones (ECHL) Nashville Predators (NHL)   Pittsburgh Penguins (NHL)   Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)
Frédérick Gaudreau (s. 1. toukokuuta 1993 Bromont, Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Gaudreau osaa pelata myös laidassa. The Sports Forecaster -sivuston mukaan hän on työteliäs hyökkääjä, jonka taitotaso on myös kehittynyt viime vuosina. Gaudreaulla on myös johtajaominaisuuksia ja hän pelaa kohtalaisen hyvää kahden suunnan peliä. Gaudreau ei kuitenkaan ole kovin isokokoinen, mikä vaikeuttaa hänen fyysistä pelaamistaan varsinkin sentterinä NHL-tasolla. Gaudreau laukoo oikealta.
Ura > Junioriura

Gaudreau pelasi vuosina 2009–2011 Québecin paikallisia juniorisarjoja Magog Cantonniersin paidassa. Kaudella 2010–2011 hän toimi joukkueensa kapteenina. Kaudeksi 2011–2012 Gaudreau siirtyi QMJHL-joukkue Shawinigan Cataractesiin. Joukkue osallistui kauden päätteeksi isäntäjoukkueena Memorial Cup -lopputurnaukseen, jonka Cataractes voitti. Kaudella 2012–2013 Gaudreau oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Peter Sakarisin jälkeen tehoilla 13+30=43.
Kaudella 2013–2014 Gaudreau oli tehoilla 13+18=31 Cataractesin paras maalintekijä Alexis D’Aoustin kanssa ja hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Kris Hodgen kanssa edellään vain Anthony Beauvillier, vaikka Gaudreau kaupattiinkin jo marraskuussa 2013 Drummondville Voltigeursiin vaihdossa kesän 2015 ensimmäisen kierroksen ja kesän 2014 toisen kierroksen varausvuoroon sekä Antoine Kilanowskin oikeuksiin. Hän nousi Voltigeursin varakapteeniksi ja teki QMJHL:n runkosarjassa kaikkiaan 71 tehopistettä. Pudotuspeleissä Gaudreau oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi Voltigeursin sisäisen pistepörssin voiton Jérôme Verrierin kanssa tehoilla 10+4=14. Hänet palkittiin kauden päätteeksi QMJHL:n urheiluhenkisimpänä pelaajana Frank J. Selke Memorial Trophylla.
Ura > AHL-organisaation kautta NHL:ään

Kesäkuussa 2014 Gaudreau teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Milwaukee Admiralsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä seuran emojoukkueen, NHL-joukkue Nashville Predatorsin harjoitusleirille. Gaudreaun tulokaskausi AHL:ssä toi 43 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Hän pelasi tammi–helmikuun 2015 vaihteessa myös 14 ottelua ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesin vahvuudessa. Toukokuussa 2015 Gaudreau teki Admiralsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän osallistui syksyllä 2015 taas Predatorsin NHL-joukkueen harjoitusleirille. Gaudreau pelasi kauden 2015–2016 kokonaan Admiralsin vahvuudessa ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+27=42. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Tammikuussa 2016 Gaudreau teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Predatorsin kanssa. Hän ei saanut loppukaudella kuitenkaan kutsua seuran NHL-vahvuuteen.
Syksyn 2016 harjoitusleirin päätteeksi Nashville Predators lähetti Gaudreaun Milwaukee Admiralsin AHL-joukkueen vahvuuteen. Hän pelasi siellä suurimman osan kaudestaan ja oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 23+25=48. Helmikuussa 2017 Gaudreau valittiin AHL:n viikon pelaajaksi. Neljännesvälierissä hän oli Admiralsin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+1=4. Gaudreau teki NHL-debyyttinsä 22. lokakuuta 2016 Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.01 minuuttia. Gaudreau pelasi runkosarjassa kaikkiaan yhdeksän NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Gaudreau kutsuttiin Predatorsin vahvuuteen viidenteen konferenssifinaaliotteluun, kun Ryan Johansen oli loukkaantunut. Hän teki NHL-uransa avausmaalin ensimmäisessä Stanley Cup -finaaliottelussa 29. toukokuuta 2017 vieraissa Pittsburgh Penguinsia vastaan, jolloin Gaudreau tasoitti ottelun 3–3:een. Predators hävisi ottelun kuitenkin lukemin 5–3. Seuraavan osumansa hän teki kotona kolmannessa finaaliottelussa 3. kesäkuuta 2017, jolloin Gaudreaun osuma jäi Predatorsin 5–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hänet valittiin ottelun kolmostähdeksi. Gaudreau ratkaisi joukkueelleen voiton myös seuraavassa ottelussa 5. kesäkuuta 2017, jolloin hänen osumansa jäi Predatorsin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Gaudreau valittiin taas ottelun kolmostähdeksi. Hänestä tuli kaikkien aikojen toinen NHL-uransa kolme ensimmäistä maalia Stanley Cup -finaaleissa tehnyt pelaaja keväällä 1944 samaan yltäneen Johnny Harmsin jälkeen. Gaudreaun jälkimmäisenä ratkaisema voitto tasoitti ottelusarjan 2–2:een, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Penguins otteluvoitoin 4–2.
Ura > Jatkosopimus Nashville Predatorsiin

Heinäkuussa 2017 Gaudreau teki kolmivuotisen ja kahden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hänen sopimuksensa kaksi ensimmäistä vuotta ovat kaksisuuntaisia ja kolmas vuosi yksisuuntainen. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi hänet lähetettiin Admiralsin vahvuuteen. Kolmen siellä pelatun ottelun jälkeen Predators kutsui Gaudreaun NHL-vahvuuteensa ensimmäisen kerran kauden aikana.
Hans Rosendahl

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rosendahl vuoden 1964 aikoihin. |  Rosendahl vuoden 1964 aikoihin. |  Rosendahl vuoden 1964 aikoihin. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten uinti
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Leipzig 1962 | 4×200 m vapaauintiv. |  |
|  Pronssia | Leipzig 1962 | 400 m vapaauintiv. |  |
Hans Viktor Rosendahl (27. joulukuuta 1944 – 23. marraskuuta 2021) oli ruotsalainen vapaauimari. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa 400 metrillä ja 4 × 200 metrillä ja sijoittui viestissä viidenneksi. Hän voitti kulta- ja hopeamitalin näistä tapahtumista vuoden 1962 Uinnin pitkän radan EM-kisoissa.
Georg Lybecker

Georg Lybecker.
Georg Lybecker (k. 4. kesäkuuta 1718 Asker, Närke) oli ruotsalainen kenraaliluutnantti ja vapaaherra, joka toimi Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherrana vuosina 1705–1713 ja Suomeen sijoitettujen joukkojen ylipäällikkönä suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1707–1710 ja 1712–1713. Häntä pidettiin pääsyyllisenä siihen, että Venäjä onnistui sodassa miehittämään Suomen, mikä johti niin sanottuun isoonvihaan. Hänet tuomittiin vuonna 1717 laiminlyönneistä syytettynä kuolemaan, mutta armahdettiin.
Varhaisempi elämä

Lybecker syntyi mahdollisesti 1650-luvulla. Hänen vanhempansa olivat maaherra, kenraalimajuri Georg Henrik Lybecker ja Christina Grissbach. Lybecker aloitti sotilasuransa vuonna 1674 isänsä komentamassa Skånen pohjoisessa ratsuväkirykmentissä. Hänet ylennettiin Skoonen sodan aikana korpraaliksi 1675, majoitusmestariksi ja kornetiksi 1677 sekä kapteeniluutnantiksi 1678, ja hän osallistui Lundin (1676) ja Karlskronan taisteluihin (1677). Hänet ylennettiin ratsumestariksi vuonna 1682, mutta sen jälkeen hänen urakehityksensä seisahtui suuren Pohjan sodan syttymiseen saakka. Vuodesta 1693 hän palveli henkikaartin ratsurykmentissä. Lybecker pääsi kuningas Kaarle XII:n suosioon osallistuessaan suuren Pohjan sodan varhaisiin operaatioihin Liivinmaalla ja Puolassa. Hän osallistui muun muassa Kliszówin taisteluun vuonna 1702, ja hänet ylennettiin joulukuussa 1703 majuriksi sekä tammikuussa 1704 everstiluutnantiksi. Hän voitti vuonna 1705 puolalaiset Łowiczissa.
Myöhemmät vaiheet

Lybecker palasi Tukholmaan, jossa Suomesta paenneet säätyläiset panettelivat häntä. Häntä alettiin pitää pääsyyllisenä Suomen menetykseen. Velvollisuuksiensa laiminlyönnistä syytetyn Lybeckerin asiaa käsiteltiin ensin Svean hovioikeudessa vuosina 1715–1716 ja kuninkaan nimittämässä sotaylioikeudessa vuonna 1717. Pääsyytökset liittyivät armeijan tarvikehuoltoa koskeneiden kuninkaallisten määräysten laiminlyöntiin, mutta jälkimmäisen oikeudenkäynnin aikana eräs todistaja syytti Lybeckeriä myös kuninkaaseen kohdistuneesta valtiopetoksesta. Syytteet olivat ilmeisesti tekaistuja. Lybecker tuomittiin elokuussa 1717 kuolemaan, mutta Kaarle XII armahti hänet joulukuussa. Hänet vapautettiin kotiarestiin tiluksilleen Värstassa, missä hän kuoli seuraavana vuonna terveytensä romahdettua vankeusaikana.
Zachris Topelius käsitteli Lybeckeriä fiktioteoksessaan Välskärin kertomuksia.
Perhe

Lybeckerin puoliso oli vuodesta 1689 Susanne Christina Modée. Heidän pojistaan Erik Lybecker (1698–1766) ylsi kenraaliluutnantiksi.
Hans Rosenström

Hans Rosenström (1978, Lohja) on suomalainen nykytaiteilija. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta vuonna 2007. Hän on opiskellut myös Malmön taideakatemiassa Ruotsissa ja Pohjoismaisessa taidekoulussa Kokkolassa.
Rosenströmin teokset ovat pääasiassa installaatioita ja äänitaidetta. Rosenström on osallistunut useisiin taidenäyttelyihin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Rosenströmin teoksia on useissa taidekokoelmissa, muun muassa Solomon R. Guggenheim säätiön kokoelmassa New Yorkissa, Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmassa Helsingissä ja Espoon modernin taiteen museo EMMAn kokoelmassa.
Vuonna 2020 Rosenströmille myönnettiin Mediataiteen valtionpalkinto. Vuonna 2015 hän oli ehdolla Ars Fennica -palkinnon saajaksi ja vuonna 2011 hän sai Suomen Taideyhdistyksen Dukaattipalkinnon.
Vuonna 2024 Rosenström on New Yorkissa kuuden kuukauden taiteilijaresidenssissä International Studio & Curatorial Program (ISCP) -ohjelmassa, jota tukevat Helsingin Taideakatemia ja Saastamoisen säätiö. Rosenström keskittyy paikkasidonnaisiin installaatioihin, joissa hän käyttää erilaisia materiaaleja, kuten ääntä, kieltä, arkkitehtuuria ja valoa, luodakseen tiloja, jotka mahdollistavat kohtaamisia. Töissään hän yhdistää usein fiktiota ja todellisuutta korostaakseen ihmisten ja muiden olentojen yhteiseloa ja kutsuu katsojat osallistumaan teoksiin.
Rosenström osallistuu ryhmänäyttelyyn Amos Rex -museossa Helsingissä. ”Musta tuntuu, toistaiseksi” -niminen näyttely avattiin yleisölle 27. maaliskuuta 2024. Kesällä 2024 hän esittelee uuden teoksensa ryhmänäyttelyssä ”Enter Woodland Spirits” Tarttossa, Virossa. Teos on suunniteltu erityisesti Viron kirjallisuusmuseon kirjaston kauniiseen luettelohuoneeseen.