stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Estrella

| Estrella |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Ilon tähden
Tuotetyyppi:  perunalastut, välipalatuotteet
Omistaja:  Intersnack Group
Alkuperämaa:   Ruotsi
Perustettu:  1949
Kotisivu:  Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Estrella on tuotemerkki, jonka alaisuudessa valmistetaan monia välipalatuotteita, kuten perunalastuja, juustonaksuja, maapähkinöitä ja dippejä. Alun perin Ruotsissa perustettu yritys Estrella AB ja tavaramerkki ovat nykyään osa Estrella Maarud Holding AS -yritystä, jonka omistaa saksalainen Intersnack Group. Yrityksen Ruotsin tehdas sijaitsee Angeredissa, Göteborgissa.
Historia

Estrella-tuotemerkin rekisteröi vuonna 1946 Folke Andersson, joka omisti tuolloin laajoja banaaniviljelmiä Etelä-Amerikassa. Yhtiön nimeksi tuli Estrella, joka on espanjan kieltä ja tarkoittaa tähteä. Vuonna 1957 New Yorkiin tehdyn vierailun jälkeen hän innostui aloittamaan välipalojen valmistamisen Ruotsissa, ja niiden tuotanto alkoikin jo samana vuonna. Aluksi yhtiö valmisti vain perunalastuja ja popcornia Ruotsissa, kun taas muu valikoima koostui tuontituotteista. Vuonna 1903 Ödsköltissä, Dalslandissa syntynyt Folke Andersson kuoli 8. toukokuuta 1968 kotonaan Guayaquilissa, Ecuadorissa.
Yritys lopulta kasvoi suuremmaksi, ja sen tuotteita alettiin markkinoida vuonna 1987 Suomeen ja vuonna 1990 Tanskaan. Sittemmin Estrellan tuotteita on viety useille muillekin markkina-alueille, ja toimintaa oli esimerkiksi Islannissa, Baltian maissa, Ukrainassa ja Venäjällä. Myöhemmin Kraft Foods osti Estrellan ja rupesi tuottamaan sen sipsejä Estrella-nimellä Ruotsissa, Maarudilla Norjassa ja Taffel Chipsinä Liettuassa. Vuonna 2008 Kraft Foods myi Estrellan FEPCO 1 AS:lle, joka on norjalaisen sijoitusyhtiö Herkules Private Equity Fundin omistama. Sijoitusyhtiö luopui omistuksistaan vuonna 2014, ja Estrella Maarud siirtyi saksalaisen Intersnack Groupin haltuun.
Maaliskuussa 2013 Estrella uudelleenlanseerasi Suomen markkinoille 90-luvun hittisnacksin Kickersin. Lähes 500 henkilöä oli allekirjoittanut nettiadressin "Kickers takaisin markkinoille", ja heitä muistettiin myös lanseerauksen yhteydessä julkaistussa musiikkivideossa "Vanha suola janottaa".
Espoo Bluesin SM-liigakausi 2009–2010

Espoo Blues lähti kaudelle 2009-2010 uudistuneella ilmeellä, uuden logon kera sekä uudistuneella kapteenistolla. Kauden kapteenisto miehissä Toni Kähkönen (C), Santeri Heiskanen (A) ja Ville Lajunen (A) oli täysin espoolainen. Espoo Bluesin oli tarkoitus osallistua tällä kaudella myös Jääkiekon mestarien liigan karsintakierrokselle mutta kausi 2009-2010 jouduttiin perumaan sponsorien puutteen ja maailmalla vellovan laman johdosta. Suurimpina vahvistuksina joukkueeseen saapuivat SaiPasta keskushyökkääjä Jarkko A. Immonen ja maalivahti Iiro Tarkki.
Runkosarjan jälkeen Bluesin sijoitus oli 8. Joukkue pääsi villillä kortilla mukaan pudotuspelien karsintakierrokselle, jossa vastaan asettui runkosarjassa 9. sijoittunut Kärpät. Blues hävisi ottelusarjan oululaisille 1-2 (2-3, 3-2 ja 1-2), mikä tarkoitti Bluesin kauden päättymistä.
| Sijoitus | Pelattu | Voitot | JA voitot | JA tappiot | Tappiot | TM | PM | ME | Pisteet | P/O |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8. | 58 | 19 | 9 | 7 | 23 | 145 | 155 | -10 | 82 | 1,41 |
ET-lehti

| ET-lehti |
| --- | --- |

Kustantaja:  Sanoma Media Finland
Perustettu:  1973
Päätoimittaja:  Minna McGill
Kotimaa:  Suomi
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
etlehti.fi
ET-lehti (aik. Eläketieto) on yli 55-vuotiaille naisille suunnattu aikakauslehti. Lehden päätoimittaja on Minna McGill. Lehden ydinlukija on yli 60-vuotias nainen. ET ilmestyy 24 kertaa vuodessa.
Lisäksi ET Terveys -lehti ilmestyy kymmenen kertaa vuodessa.
ET-lehtiryhmän kustantaja on Sanoma Media Finland.
Historiaa

ET-lehti alkoi ilmestyä vuonna 1973. Lehti oli suunnattu varttuneelle väelle, ja lyhenne ET tuli sanasta Eläketieto, jota käytettiin lehden alaotsikkona. Vuonna 1982 alaotsikoksi muuttui Elämäntaito, jota käytettiin 1990-luvun puoleenväliin saakka. 2010-luvulla alaotsikkona on Enemmän tarinoita.
Päätoimittajia

Kaisa Larmela, 1990-luvun puoliväli
Tarja Hurme 2001–2008
Maija Toppila –2012
Riitta Korhonen 2012–2017
Katriina Palo-Närhinen 2018–2021
Minna McGill 2021–
Aiheesta muualla

etlehti.fi
Erkki Kohvakka

Erkki Juhani Kohvakka (2. heinäkuuta 1937 Kangasniemi – 23. tammikuuta 2018 Kangasniemi) oli suomalainen suunnistaja, joka ylsi 1960-luvun alussa Euroopan ja Pohjoismaiden mestariksi.
Suunnistuksen neljännet PM-kisat käytiin Längelmäellä syyskuussa 1961. Edellisissä kisoissa 11:nneksi jäänyt Kohvakka teki nyt maastossa tarkkaa työtä ja nappasi kultamitalin itselleen. Viestiä ei tuolloin vielä ollut ohjelmassa, mutta kaksi vuotta myöhemmin Ruotsin Karlstadissa päästiin juhlimaan isommalla porukalla, kun henkilökohtaisessa kisassa kahdeksanneksi päätynyt Kohvakka suunnisti henkilökohtaisen mestarin, Rolf Koskisen sekä Tepsellin veljesten, Aimon ja Osmon kanssa voittoon. Ensimmäisissä EM-kisoissa Norjan Hamar Lötenissä 1962 Kohvakka oli ollut henkilökohtaisella matkalla parhaana suomalaisena viides, mutta vuoden 1964 kisat Sveitsin Le Brassusissa olivat yhtä juhlaa: Kohvakka jätti 15 kilometrin reitillä pahimman uhkaajansa, isäntämaan Alex Schwagerin lähes kahden minuutin päähän ja juhli Euroopan mestarina. Viestissä hän sai ankkuroida Suomen yli 8 minuutin voittoon; muut viestimestarit olivat Juhani Salmenkylä, Rolf Koskinen ja Aimo Tepsell.
Suunnistuksen ensimmäiset MM-kisat järjestettiin Suomen Fiskarissa lokakuussa 1966. Henkilökohtaisella matkalla Kohvakka oli 11:s ja vasta viidenneksi paras suomalainen, mutta silti hänet mahdutettiin neljän hengen viestimiehistöön ohi Heino Avikaisen. Viestin Ruotsi voitti ylivoimaisesti ja Suomi sijoittui hopealle 7.52 minuuttia voittajien takana.
Erkki Kohvakka voitti uransa aikana seitsemän henkilökohtaista Suomen mestaruutta, mikä pysyi miesten ennätyksenä 2000-luvulle saakka, kunnes Jani Lakanen voitti kahdeksantensa.
Erkki Kohvakka edusti Kangasniemen Kalsketta. Hänen vaimonsa Leena, o.s. Tuhkanen ylsi suunnistajana SM-pronssille 1958.
Saavutukset

MM-hopeaa viestissä 1966
EM-kultaa henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1964
PM-kultaa henkilökohtaisella matkalla 1961 ja viestissä 1963
SM-kultaa normaalimatkalla 1961, pitkällä matkalla 1962–1963 sekä yösuunnistuksessa 1962–1963 ja 1965–1966
Erkki Koipijärvi

Erkki Evert Koipijärvi (s. 16. lokakuuta 1937 Lempäälä) on suomalainen eläkkeellä oleva metsätalousinsinööri ja kirjailija. Koipijärvi oli valmistuttuaan 46 vuoden ajan yksityismetsätalouden ja metsäteollisuuden palveluksessa.
Teoksia

Muru ; piirrokset Tomi Nikander. E. Koipijärvi, Mänttä 1998
Lumeton varsitie : muistelmateos. Gummerus 1999, 2. painos 2000
Huuhkajavuoren tarinoita ; kuvitus Päivi "Kinttu" Koipijärvi. Metsälehti kustannus, Helsinki 2001
Metsä ympäröi kylää. Rakennusalan kustantajat - Kustantajat Sarmala, Helsinki 2004
Yksikätinen mies. Myllylahti, Suomussalmi 2007
Sammuneitten savujen kylä. Myllylahti, Suomussalmi 2009
Isä, poika ja linnunrata : novelleja elämästä kotirintamalla vuonna 1943 : perinteisiä työtapoja, sääennusteita ja uskomuksia. Kintunjälki, Helsinki 2011
Tahdon : omaishoitajuutta rakkaudesta : ... myötä- ja vastoinkäymisissä ; kuvat Päivi "Kinttu" Koipijärvi. Kintunjälki, Inkoo 2013
Myrsky Huuhkajavuorella ; kuvat Päivi "Kinttu" Koipijärvi. Kintunjälki, Inkoo 2015
Eläkeläiset (yhdistys)

Eläkeläiset ry:n tunnus on Tapio Tapiovaaran suunnittelema kultainen lyhde.
Eläkeläiset ry on vuonna 1959 perustettu Suomen vanhin valtakunnallinen eläkeläisjärjestö. Se toimii eläkeläisten edunvalvojana, sosiaalisena yhteenliittymänä ja erilaisen kansalaistoiminnan foorumina. Eläkeläiset ry muodostuu 14 aluejärjestöstä ja 200 paikallisyhdistyksestä, joissa on yhteensä 18 000 jäsentä. Järjestö julkaisee kuusi kertaa vuodessa ilmestyvää Eläkeläinen-lehteä (1963–), jonka päätoimittaja on Jan Koskimies.
Eläkeläiset ry on mukana Eläkeliittojen etujärjestö EETU ry:ssä. EETU on eläkeläisjärjestöjen yhteistyöelin ja keskittyy eläkeläisten valtakunnalliseen edunvalvontaan.
Eläkeläiset ry on SOSTEn jäsenjärjestö.
Yhdistys oli aiemmin lähellä kansandemokraattista työväenliikettä. Nykyisin se määrittelee itsensä puolueisiin sitoutumattomaksi eläkeläisten etujen puolustajaksi ja yhdessäolojärjestöksi. Yhdistys kuuluu kuitenkin vasemmistoliittoa lähellä olevaan Kansan Sivistystyön Liittoon. Syyskuussa 2021 järjestön puheenjohtajaksi valittiin SAK:n varapuheenjohtajana aiemmin toiminut Matti Huutola.
Puheenjohtajat

Anna-Liisa Korpinen (1984–1994)
Juhani Vähäkangas (?–2006)
Timo Laaksonen (2006–2008)
Kalevi Kivistö (2009–2015)
Martti Korhonen (2015–2021)
Matti Huutola (2021- )
Aiheesta muualla

Eläkeläiset ry
Camp Nou

| Camp Nou |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Barcelona, Espanja
Avattu:  24. syyskuuta 1957
Omistaja:  FC Barcelona
Hoitaja:  FC Barcelona
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  288 miljoonaa pesetaa
Arkkitehti:  Francesc Mitjans-Miró, Lorenzo García Barbon, Josep Soteras Mauri
Käyttäjät
 FC Barcelona 
Katsojakapasiteetti
 99 354 
Kentän mitat
 105 × 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Camp Nou, sponsorinimeltään Spotify Camp Nou, on Barcelonassa, Kataloniassa sijaitseva jalkapallostadion, joka toimii FC Barcelonan kotikenttänä.
Camp Nou sijaitsee noin neljä kilometriä länteen Barcelonan keskusaukiolta Plaça de Catalunyalta.
Historia

FC Barcelona pelasi ennen Camp Noun aikaa Les Corts -nimisellä stadionilla, mutta 1950-luvulla Les Corts kävi liian pieneksi ja päätettiin rakentaa uusi stadion. Camp Noun avajaiset olivat 24. syyskuuta 1957. Ensimmäisessä ottelussa FC Barcelona kohtasi Legia Warszawan Puolasta, jonka se voitti maalein 4–2.
Kun stadion perustettiin, siltä puuttui nimi. Kansa alkoi puhua siitä nimellä camp nou (suom. uusi kenttä). Stadionin viralliseksi nimeksi oli tarkoitus tulla Estadi del FC Barcelona, mutta Camp Nou oli jo ehtinyt vakiintua. Vihdoin vuonna 2000 seuran jäsenet äänestivät ja Camp Nou virallistettiin stadionin nimeksi.
Camp Noulle mahtui parhaimmillaan 120 000 katsojaa vuonna 1982, mutta tiukentuneiden turvamääräysten takia nykyinen kapasiteetti on 99 354 katsojaa, tehden Camp Nousta silti Euroopan suurimman jalkapallostadionin. Camp Nou on isännöinyt muun muassa vuoden 1992 kesäolympialaisten jalkapallo-otteluita sekä vuoden 1999 Mestarien liigan loppuottelua.
Kerrokset

Camp Nou koostuu kolmesta katsomokerroksesta. Ensimmäinen kerros on loiva ja siinä sijaitsevat tunnetuimmat fanikatsomot.
Toiseen kerrokseen mahtuu eniten katsojia, ja aurinkokatsomon puolella toisen katsomokerroksen penkit muodostavat väreillään lauseen ”Més que un club” (suom. enemmän kuin seura), joka on FC Barcelonan tunnuslause. Katetun pääkatsomon kohdalla toisen kerroksen penkit muodostavat seuran nimen, FC Barcelona.
Kolmas kerros on suhteellisen jyrkkä ja korkea, pääkatsomo loppuu toiseen katsomokerrokseen, mutta muu stadion on kolmen katsomokerroksen korkuinen. Kolmannessa kerroksessa penkkirivien väliin on asennettu kaiteita, jotta jyrkästä katsomosta ei pääsisi putoamaan. Kolmas katsomokerros rakennettiin myöhemmin kuin kaksi ensimmäistä.
Katsomot

Camp Noun katsomot jaetaan kolmeen pääluokkaan. Katettu pääkatsomo on nimeltään tribunal, siellä sijaitsee presidentin kutsuvierasaitio ja sen yläosasta median edustajat seuraavat kentän tapahtumia. Pääkatsomoa vastakkaisen ”aurinkokatsomon” nimi on lateral, kun taas päätykatsomoiden nimet ovat luonnollisesti gol sud (eteläinen maali) ja gol nord (pohjoinen maali).
Sisätilat

Camp Noun tiloissa sijaitsee FC Barcelonan jalkapallomuseo. Camp Noun läheisyydessä on FC Barcelona B -joukkueen käyttämä, myös harjoitustarkoituksessa oleva Miniestadi, pitkän ajan takaa periytyvä seuran harjoituskompleksi La Masia, virallinen fanikauppa FCBotiga sekä Barcelonan koripallojoukkueen kotiareena Palau Blaugrana, kuin myös Espanjan pääsarjassa pelaavan FC Barcelonan jääkiekkojoukkueenkin kotiareena.
MM-kisojen 1982 ottelut Camp Noulla

Camp Noulla pelattiin vuoden 1982 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohko 3:n ottelu, puolivälierälohko A:n kolme ottelua sekä toinen semifinaaliotteluista.
| Päivä | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 13. kesäkuuta 1982 |  Argentiina | 0–1 |  Belgia |
| 28. kesäkuuta 1982 |  Belgia | 0–3 |  Puola |
| 1. heinäkuuta 1982 |  Belgia | 0–1 |  Neuvostoliitto |
| 4. heinäkuuta 1982 |  Neuvostoliitto | 0–0 |  Puola |
| 8. heinäkuuta 1982 |  Puola | 0–2 |  Italia |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camp Nou Wikimedia Commonsissa
Camp Noun esittely FC Barcelonan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Laligafi,net - Barcelonan kotistadion Camp Nou (Arkistoitu – Internet Archive)
Primera Divisiónin stadionit kaudella 2016–2017
Anoeta
Balaídos
Benito Villamarín
Butarque
Camp Nou
El Molinón
El Sadar
Estadio de la Cerámica
Gran Canaria
Ipurua
La Rosaleda
Los Cármenes
Mendizorrotza
Mestalla
RCDE Stadium
Riazor
San Mamés
Sánchez Pizjuán
Santiago Bernabéu
Vicente Calderón
Mestarien liigan loppuottelun järjestäneet stadionit
1993  Olympiastadion (München) | 1994  Olympiako Stadio (Ateena) | 1995  Ernst Happel (Wien) | 1996  Stadio Olimpico (Rooma) | 1997  Olympiastadion (München) | 1998  ArenA (Amsterdam) | 1999  Camp Nou (Barcelona) | 2000  Stade de France (Pariisi) | 2001  San Siro (Milano) | 2002  Hampden Park (Glasgow) | 2003  Old Trafford (Manchester) | 2004  Arena AufSchalke (Gelsenkirchen) | 2005  Atatürk Olimpiyat (Istanbul) | 2006  Stade de France (Pariisi) | 2007  Olympiako Stadio (Ateena) | 2008  Lužniki (Moskova) | 2009  Stadio Olimpico (Rooma) | 2010  Santiago Bernabéu (Madrid) | 2011  Wembley (Lontoo) | 2012  Allianz Arena (München) | 2013  Wembley (Lontoo) | 2014  Estádio da Luz (Lissabon) | 2015  Olympiastadion (Berliini)  |  2016 
San Siro (Milano) | 2017  Millennium Stadium (Cardiff) | 2018  Kiovan olympiastadion (Kiova) | 2019  Wanda Metropolitano (Madrid) | 2020  Estádio da Luz (Lissabon)
”Enemmän kuin seura”, FC Barcelonan tunnuslause.
Bahrain International Circuit

| Bahrain International Circuit |
| --- | --- |

Sijainti:   Sakhir, Al-Janūbīyah, Bahrain
Aikavyöhyke:  UTC+3
Valmistumisvuosi:  2004
Suunnittelija:  Hermann Tilke
Katsojakapasiteetti:  70 000
FIA-luokitus:  1
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,412 km
Radan leveys:  13 m (kapeimmasta kohdasta)
Mutkia:  15
Rataennätys:  1.30,252 ( Michael Schumacher, Ferrari F2004, 2004)
Suurimmat tapahtumat:  Formula 1, Formula 2, Formula 3, FIA WEC
Endurance Circuit

Radan pituus:  6,299 km
Mutkia:  24
Rataennätys:  1.58,287 ( Fernando Alonso, Ferrari F10, 2010)
Outer Circuit

Radan pituus:  3,543 km
Mutkia:  11
Rataennätys:  0.55,404 ( George Russell, Mercedes, 2020)
Formula 1
Kilpailun pituus:  57 kierrosta, 308,238 km
Ensimmäinen GP:  2004
Grand Prix’itä ajettu:  21
Eniten voittoja:   Lewis Hamilton (5)
Bahrain International Circuit (arab. حلبة البحرين الدولية‎, Ḥalba al-Baḥrayn ad-Dawliyya) on moottorirata Sakhirin aavikolla Al-Janūbīyahin kuvernementissa Bahrainissa.
Rata ilmakuvassa.
Mutka 1.
Radan VIP-torni.
Bahrain International Circuit valmistui 5. maaliskuuta 2004 ja se on saksalaisen arkkitehdin Hermann Tilken suunnittelema. Radalla on ajettu vuodesta 2004 alkaen Bahrainin Grand Prix. Formula 1 -kaudet 2006 ja 2010 alkoivat Bahrainin Grand Prix’llä.
Kauden 2010 Formula 1 -osakilpailu ajettiin vuonna 2006 rakennetulla yhdeksän lisämutkan Endurance Circuit -radalla, jolloin radan pituus kasvoi 820 metriä 6,299 kilometriin. Lisälenkillisellä radalla ajettiin vain kerran, kun se todettiin epäonnistuneeksi Formula 1:sten käyttöön.
Formula 1 -kaudella 2020 radalla ajettiin kaksi osakilpailua, Bahrainin Grand Prix Grand Prix Circuitilla ja Sakhirin Grand Prix Outer Circuitilla.
Rataprofiilit

Bahrain International Circuit voidaan jakaa kuuteen erilaiseen moottorirataan:
”Grand Prix Circuit”
5,412 km
”Endurance Circuit”
6,299 km
”Ovaalirata”
2,5 km
”Inner Circuit”
2,554 km
”Outer Circuit”
3,543 km
”Paddock Circuit”
3,823 km
Voittajat > Formula 1

| Kausi | Voittaja | Talli | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 |  Michael Schumacher | Ferrari | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2005 |  Fernando Alonso | Renault | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2006 |  Fernando Alonso | Renault | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2007 |  Felipe Massa | Ferrari | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2008 |  Felipe Massa | Ferrari | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2009 |  Jenson Button | Brawn-Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2010 |  Fernando Alonso | Ferrari | Endurance Circuit | Raportti |
| 2011 | Ei ajettu. | Ei ajettu. | Ei ajettu. | Raportti |
| 2012 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2013 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2014 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2015 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2016 |  Nico Rosberg | Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2017 |  Sebastian Vettel | Ferrari | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2018 |  Sebastian Vettel | Ferrari | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2019 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2020 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2020 |  Sergio Pérez | Racing Point-BWT Mercedes | Outer Circuit | Raportti |
| 2021 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2022 |  Charles Leclerc | Ferrari | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2023 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2024 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Grand Prix Circuit | Raportti |
Voittajat > FIA WEC

| Kausi | Voittaja | Talli | Auto | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 |  Marcel Fässler  André Lotterer  Benoît Tréluyer | Audi Sport Team Joest | Audi R18 e-tron quattro | Raportti |
| 2013 |  Sébastien Buemi  Anthony Davidson  Stéphane Sarrazin | Toyota Racing | Toyota TS030 Hybrid | Raportti |
| 2014 |  Mike Conway  Stéphane Sarrazin  Alexander Wurz | Toyota Racing | Toyota TS040 Hybrid | Raportti |
| 2015 |  Romain Dumas  Neel Jani  Marc Lieb | Porsche Team | Porsche 919 Hybrid | Raportti |
| 2016 |  Loïc Duval  Lucas di Grassi  Oliver Jarvis | Audi Sport Team Joest | Audi R18 e-tron quattro | Raportti |
| 2017 |  Sébastien Buemi  Anthony Davidson  Kazuki Nakajima | Toyota Gazoo Racing | Toyota TS050 Hybrid | Raportti |
| 2019 |  Mike Conway  Kamui Kobayashi  José María López | Toyota Gazoo Racing | Toyota TS050 Hybrid | Raportti |
| 2020 |  Mike Conway  Kamui Kobayashi  José María López | Toyota Gazoo Racing | Toyota TS050 Hybrid | Raportti |
| 2021 |  Mike Conway  Kamui Kobayashi  José María López | Toyota Gazoo Racing | Toyota GR010 Hybrid | Raportti |
| 2021 |  Sébastien Buemi  Brendon Hartley  Kazuki Nakajima | Toyota Gazoo Racing | Toyota GR010 Hybrid | Raportti |
| 2022 |  Mike Conway  Kamui Kobayashi  José María López | Toyota Gazoo Racing | Toyota GR010 Hybrid | Raportti |
| 2023 |  Sébastien Buemi  Brendon Hartley  Ryo Hirakawa | Toyota Gazoo Racing | Toyota GR010 Hybrid | Raportti |
Voittajat > FIA WTCR

| Kausi | Voittaja | Talli | Auto |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 |  Mikel Azcona | BRC Hyundai N Squadra Corse | Hyundai Elantra N TCR |
| 2022 |  Norbert Michelisz | BRC Hyundai N Squadra Corse | Hyundai Elantra N TCR |
Voittajat > GP2

| Kausi | Lähtö | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Kilpailu |  Nico Rosberg | ART Grand Prix | Raportti |
| 2005 | Sprintti |  Nico Rosberg | ART Grand Prix | Raportti |
| 2007 | Kilpailu |  Luca Filippi | Super Nova International | Raportti |
| 2007 | Sprintti |  Nicolas Lapierre | DAMS | Raportti |
| 2012 | 1. kilpailu | 1. kilpailu | 1. kilpailu | Raportti |
| 2012 | Kilpailu |  Davide Valsecchi | DAMS | Raportti |
| 2012 | Sprintti |  Davide Valsecchi | DAMS | Raportti |
| 2012 | 2. kilpailu | 2. kilpailu | 2. kilpailu | Raportti |
| 2012 | Kilpailu |  Davide Valsecchi | DAMS | Raportti |
| 2012 | Sprintti |  Tom Dillmann | Rapax | Raportti |
| 2013 | Kilpailu |  Fabio Leimer | Racing Engineering | Raportti |
| 2013 | Sprintti |  Sam Bird | Russian Time | Raportti |
| 2014 | Kilpailu |  Stoffel Vandoorne | ART Grand Prix | Raportti |
| 2014 | Sprintti |  Jolyon Palmer | DAMS | Raportti |
| 2015 | 1. kilpailu | 1. kilpailu | 1. kilpailu | Raportti |
| 2015 | Kilpailu |  Stoffel Vandoorne | ART Grand Prix | Raportti |
| 2015 | Sprintti |  Rio Haryanto | Campos Racing | Raportti |
| 2015 | 2. kilpailu | 2. kilpailu | 2. kilpailu | Raportti |
| 2015 | Kilpailu |  Stoffel Vandoorne | ART Grand Prix | Raportti |
| 2015 | Sprintti |  Mitch Evans | Russian Time | Raportti |
Voittajat > Formula 2

| Kausi | Lähtö | Voittaja | Talli | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Kilpailu |  Artjom Markelov | Russian Time | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2017 | Sprintti |  Charles Leclerc | Prema Racing | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2018 | Kilpailu |  Lando Norris | Carlin | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2018 | Sprintti |  Artem Markelov | Russian Time | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2019 | Kilpailu |  Nicholas Latifi | DAMS | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2019 | Sprintti |  Luca Ghiotto | UNI-Virtuosi Racing | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2020 | Kilpailu |  Felipe Drugovich | MP Motorsport | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2020 | Sprintti |  Robert Shwartzman | Prema Racing | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2020 | Kilpailu |  Yuki Tsunoda | Carlin | Outer Circuit | Raportti |
| 2020 | Sprintti |  Jehan Daruvala | Carlin | Outer Circuit | Raportti |
| 2021 | Sprintti 1 |  Liam Lawson | Hitech Grand Prix | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2021 | Sprintti 2 |  Oscar Piastri | Prema Racing | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2021 | Kilpailu |  Zhou Guanyu | UNI-Virtuosi Racing | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2022 | Sprintti |  Richard Verschoor | Trident | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2022 | Kilpailu |  Théo Pourchaire | ART Grand Prix | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2023 | Sprintti |  Ralph Boschung | Campos Racing | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2023 | Kilpailu |  Théo Pourchaire | ART Grand Prix | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2024 | Sprintti |  Zane Maloney | Rodin Motorsport | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2024 | Kilpailu |  Zane Maloney | Rodin Motorsport | Grand Prix Circuit | Raportti |
Voittajat > GP3

| Kausi | Lähtö | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Kilpailu |  Marvin Kirchhöfer | ART Grand Prix | Raportti |
| 2015 | Sprintti |  Luca Ghiotto | Trident | Raportti |
Voittajat > Formula 3

| Kausi | Lähtö | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Sprintti |  Isack Hadjar | Hitech Grand Prix | Raportti |
| 2022 | Kilpailu |  Victor Martins | ART Grand Prix | Raportti |
| 2023 | Sprintti |  Pepe Martí | Campos Racing | Raportti |
| 2023 | Kilpailu |  Gabriel Bortoleto | Trident | Raportti |
| 2024 | Sprintti |  Arvid Lindblad | Prema Racing | Raportti |
| 2024 | Kilpailu |  Luke Browning | Hitech Pulse-Eight | Raportti |