stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alicia Keys
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (englanniksi)
Alicia Keys Elonetissä.
Alicia Keys Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Alicia Keys |
| --- | --- |
Albumit:  Songs in A Minor (2001)  The Diary of Alicia Keys (2003)  Unplugged (2005)  As I Am (2007)  The Element of Freedom (2009)  Girl on Fire (2012)  VH1 Storytellers (2013)  Here (2016)  Alicia (2020)  Keys (2021) 
Kokoelmat:  The Platinum Collection (2010) 
EP:t:  Remixed (2008) 
Singlet:  Fallin’  A Woman’s Worth  How Come You Don’t Call Me  Girlfriend  You Don’t Know My Name  If I Ain’t Got You  Diary  Karma  Unbreakable  Every Little Bit Hurts  No One  Like You’ll Never See Me Again  Teenage Love Affair  Superwoman  Doesn’t Mean Anything  Try Sleeping with a Broken Heart  Empire State of Mind (Part II) Broken Down  Un-Thinkable (I’m Ready)  Put It in a Love Song  Wait Till You See My Smile  Girl on Fire  Brand New Me  New Day  Fire We Make  Tears Always Win  Gangsta Lovin’  My Boo  Ghetto Story Chapter 2  Another Way to Die  Empire State of Mind  Looking for Paradise  All of the Lights  International Party  New Day  I Will Pray (Pregherò)  It’s On Again 
DVD:t:  The Diary of Alicia Keys (2004)  Unplugged (2005)  VH1 Storytellers (2013) 
Kiertueet:  Songs in A Minor Tour (2001–2002)  Verizon Ladies First Tour (2004)  The Diary Tour (2005)  As I Am Tour (2008)  The Freedom Tour (2010)  Piano & I: A One Night Only Event with Alicia Keys (2011)  Set the World on Fire Tour (2013) 
Elokuvat:  Smokin’ Aces (2007)  The Nanny Diaries (2007)  Mehiläisten salaisuudet (2008) 
Kirjat:   Tears for Water: Songbook of Poems and Lyrics (2004) 
| n k James Bond -elokuvien tunnuskappaleiden esittäjät |
| --- | --- |
 John Barryn orkesteri  Matt Monro  Shirley Bassey  Tom Jones  Nancy Sinatra  Louis Armstrong  Paul McCartney  Lulu  Carly Simon  Sheena Easton  Rita Coolidge  A-ha  Gladys Knight  Tina Turner  Sheryl Crow  Garbage  Madonna  Chris Cornell  Jack White & Alicia Keys  Adele  Sam Smith  Billie Eilish 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef 
Alicia Keys esiintymässä Frank­furtissa vuonna 2002.
Alicia Keys Tokiossa kesällä 2008.
Atai

Atai on Nigerian efikien mytologiassa taivaan jumala Abassin vaimo. Abassi loi Atain pyynnöstä ensimmäiset ihmiset, miehen ja naisen, ja asetti heidät maan päälle. Abassi kielsi ihmisiä tekemästä työtä ja hankkimasta lapsia. Pian pariskunta kuitenkin rikkoi kieltoja, jolloin Abassi rankaisi luomuksiaan lähettämällä Atain tuomaan heidän keskuuteensa kuoleman ja aiheuttamaan epäsopua heidän lastensa välille.
Hans Assmann

Hans Assmann (9. joulukuuta 1923 Saksa – 19. kesäkuuta 1998 Danderyd, Ruotsi) oli Suomessa 1950- ja 1960-luvuilla asunut, alkujaan saksalainen, myöhemmin Suomen kansalainen, joka on liitetty useisiin Suomen tunnetuimpiin yhä ratkaisematta oleviin henkirikoksiin.
Entinen rikoskomisario ja Alibin päätoimittaja Matti Paloaro ja neurologian professori Jorma Palo esittivät kirjoissaan Bodomin arvoitus (Palo, 2003) ja Luottamus tai kuolema! Hans Assmannin arvoitus (Paloaro & Palo 2004), että Assmann liittyisi selvittämättömiin murhiin, muun muassa Kyllikki Saaren murhaan, mikä poliisin mukaan ei pidä paikkaansa ja Bodominjärven murhiin. Häntä on epäilty myös KGB:n vakoilijaksi.
Toinen maailmansota

Assmann oli kertomansa mukaan vannoutunut kansallissosialisti, joka toimi jo 18-vuotiaana Waffen-SS-joukoissa. Hän aloitti vuonna 1942 19-vuotiaana Auschwitzin keskitysleirissä vartijana.
Toimittuaan yli kaksi vuotta keskitysleirivartijana Assmann rakastui Heidiin, juutalaisnaiseen, jonka kanssa hän suunnitteli karkaamista leiristä. Asiasta kuitenkin saatiin vihiä, ja Assmann komennettiin itärintamalle Wehrmachtin joukkoihin.
Itärintamalla hänen rykmenttinsä joutui vuonna 1944 puna-armeijan saartamaksi ja lopulta Assmann joutui neuvostoliittolaiselle sotavankileirille. Ennen joutumistaan leirille hän otti kaatuneen asetoverinsa, vääpeli Mart Assenbachin, sotilaspassin ja käytti tämän henkilöllisyyttä, sillä entisenä SS-miehenä ja keskitysleirinvartijana hänet olisi teloitettu.
Aiheesta muualla

Yle MOT
Kidō senshi Gundam Seed C.E. 73 – Stargazer

| Kidō senshi Gundam Seed C> E. 73 – Stargazer |
| --- | --- |
機動戦士ガンダムSEED C.E.73 STARGAZER   (Kidō senshi Gundam Seed C.E. 73 – Stargazer)
Genre: mecha 
OVA
Ohjaaja: Susumu Nishizawa
Studio: Sunrise
Jaksojen määrä: 3
Julkaisupäivät: 11.24.2006 (DVD)   26.6.2009 (UMD) 
Kidō senshi Gundam Seed C.E. 73 – Stargazer (jap. 機動戦士ガンダムSEED C.E.73 STARGAZER) on Gundam-sarjaan kuuluva japanilainen animaatio, joka sijoittuu Kidō senshi Gundam Seedin aloittamaan Kosminen aikakausi -jatkumoon.
Yleistä

Stargazer suunniteltiin ”X”plosion Gundam Seed -projektin ensimmäiseksi teokseksi, ja se oli aluksi nähtävillä internetissä ja erilaisissa tapahtumissa. Ensimmäinen osa oli nähtävillä maksua vastaan Bandai Channelillä 14. heinäkuuta 2006 alkaen. Minisarjassa on kolme 15-minuuttista osaa.
24. marraskuuta 2006 julkaistiin DVD, jossa on sarjan kaikki kolme osaa. DVD:lle on lisätty uusi loppuanimaatio, ja bonusmateriaalina levyllä on myös siihen asti vain Bandain tuotteita myyneissä kaupoissa nähdyt Kidō senshi Gundam Seed Astray: Red Frame & Blue Frame -lyhytanimaatiot.
26. kesäkuuta 2009 julkaistiin myös UMD-painos.
Stargazer sijoittuu tv-sarja Kidō senshi Gundam Seed Destinyn tavoin kosmiseksi aikakaudeksi (Cosmic Era, C.E.) kutsutun jatkumon vuoteen 73, Junius Sevenin putoamisen jälkeiselle Maapallolle. Sarjan tuotantohenkilöstö koostui eri jäsenistä kuin Seed Destinyn, mutta siihen kuului paljon Kidō senshi Gundam Seedin tekoon osallistuneita henkilöitä. Stargazerissä ei esiinny juuri lainkaan Gundam Seedin ja Seed Destinyn hahmoja – poikkeuksen muodostavat vain ääninä kuultavat Gilbert Dullindal ja Sato sekä äänettömissä cameoissa Multa Azrail, Sting Oakley ja Stellar Loussier.
Gundam Seed Destinyn avainasema MBS (Mainichi hōsō) ei osallistunut minisarjan tekoon, mutta se omistaa silti oikeudet siihen.
Juoni

Kosmisen aikakauden vuonna 73 Z.A.F.T.in Minerva-alus ja Jule-yksikkö tuhoavat Junius Sevenin maahanpudotusoperaation käynnistäneen Z.A.F.T.in sotilaskarkurien joukon, ja Maata kohti matkannut Junius Sevenkin hajotetaan osiin meteo breaker -aseilla. Siirtokunnan palaset kuitenkin putoavat maahan ja aiheuttavat valtavia tuhoja, joista henkiinjääneet ovat katkeria ja vihaisia.
Jälleen sodan pyörteisiin joutuneessa Maassa D.S.S.D:n tutkimuslaboratoriossa ryhdytään valmistelemaan ”Stargazer”-projektia, jonka tavoitteena on laukaista yksinäinen mobile suit avaruuteen. Tämä hiljaa tähtitaivaalle katsova, puhtaan valkea mobile suit tunnetaan nimellä Stargazer.
Tarinan keskiössä ovat avaruudessa syntynyt ja kasvanut koordinaattori Selene McGriff ja Strike Noirin pilotti Sven Cal Payang, joka lapsuudessaan sattuneen tapauksen vuoksi tuntee syvää vihaa koordinaattoreita kohtaan. Stargazerin tarina käynnistyy näiden kahden ympärillä...
Sotakoneet

GSX-401 FW Stargazer
UT-1D Civilian Astray DSSD Custom
GAT-X105E + AQM/E-X09S Strike Noir
GAT-X1022 Blu Duel
GAT-103AP Verde Buster
GAT-01A2R 105 Slaughter Dagger
Nana Buluku
TMF/A-802W2 Kerberos BuCUE Hound
ZGMF-1017 Ginn Type Insurgent
Tuotantohenkilöstö

Suunnittelu: Sunrise
Alkuperäisteos: Hajime Yatate, Toshiyuki Tomino
Ohjaaja: Susumu Nishizawa
Käsikirjoitus: Shigeru Morita
Hahmosuunnittelu: Ken’ichi Ōnuki
Mecha-suunnittelu: Kunio Ōkawara, Kimitoshi Yamane, Bee-Craft, Kenki Fujioka
Design-työ: Thinkport
Graafinen ohjaaja: Shigemi Ikeda
Värit: Akiko Shibata, Nagisa Abe
Erikoissuunnittelu: Shigeru Morita
Kuvaus: Yui Tanaka
Leikkaus: Winds
Musiikki: Megumi Ōhashi
Ääniohjaaja: Sadayoshi Fujino
Äänitehosteet: Mitsuru Kageyama (Fizz Sound Creation)
Musiikkituottajat: Kei’ichi Nozaki (Victor Entertainment), Kanayo Saho (Sunrise ongaku shuppan)
Tuottajat: Hiroomi Iketani (Sunrise), Yūko Kuwasono　(Bandai Visual)
Projektituottaja: Shin Sasaki (Sunrise)
Tuotantoyhteistyö: Bandai Hobby jigyōbu, Bandai Visual
Tuotanto: Sunrise
Teemalaulu: ”Stargazer – hoshi no tobira”, laulu Satori Negishi (Victor)
Sarjakuvaversio

Naoki Moriya teki sarjan sarjakuvaversion, jota julkaistiin Gundam Ace -lehden vuoden 2007 tammikuun numerosta toukokuun numeroon.
ISBN 978-4047139312
Esiintymiset peleissä

Kidō senshi Gundam Seed Destiny: Rengō vs. Z.A.F.T. II Plus (PS2)
GGeneration Cross Drive (DS)
Super robot taisen K (DS)
Suparobo gakuen (DS)
SD Gundam GGeneration Wars (PS2, Wii)
SD Gundam GGeneration World (PSP, Wii)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (japaniksi)
”X”plosion Gundam Seed -sivusto (japaniksi)
Andrei Astvatsaturov

Andrei Astvatsaturov
Andrei Aleksejevitš Astvatsaturov (ven. Андре́й Алексе́евич Аствацату́ров, s. 1969) on venäläinen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja kirjallisuuskriitikko. Astvatsaturov on Pietarin valtionyliopiston dosentti ja johtaa kirjallisuudentutkimuksen koulutusohjelmaa Smolnan instituutissa. Hänen esikoisromaaninsa Ihmiset alastomuudessa (Люди в голом) julkaistiin vuonna 2009, ja se ilmestyi suomeksi vuonna 2010. Teos on nykyajan pietarilaista älymystöä kuvaavan trilogian aloitusosa. Osittain omaelämäkerrallisessa trilogiassaan Astvatsaturov kuvaa Pietarin intelligentsiaa ja taiteilijapiirejä.
Astvatsaturov osallistui Lahden kansainväliseen kirjailijakokoukseen vuonna 2011.
Astvatsaturov on kotimaassaan tunnettu angloamerikkalaisen kirjallisuuden asiantuntija, joka on julkaissut tutkimuksia mm. T.S. Eliotista, Henry Milleristä sekä kirjallisuuden fenomenologiasta. Astvatsaturov on kuudennen polven pietarilainen ja etniseltä taustaltaan juutalainen. Hänen sukunsa on tunnettu älymystösuku, johon kuuluu lukuisia arvostettuja tutkijoita. Näistä merkittävin on hänen äidinisänsä, neuvostoliittolainen kielitieteilijä, kirjallisuudentutkija ja akateemikko Viktor Žirmunski.
Kaunokirjalliset teokset

Ihmiset alastomuudessa. (Люди в голом, 2009) Suomentaja Tuukka Sandström. Idiootti 2010 ISBN 978-952-5860-04-7
Скунскамера. Ad Marginem, 2010.
Осень в карманах. АСТ, 2015.
Assur-Uballit I

Assur-Uballit I oli Assyrian kuningas, joka hallitsi 1365–1330 eaa. Hän perusti ensimmäisen Assyrian valtakunnan ja aloitti Keski-Assyrian kauden. Hänen edeltäjänsä oli kuningas Eriba-Adad I.
Hallitustoimia

Assur-Uballit liittoutui heettiläisten kanssa ja kukisti Mitannin ylivallan sekä hävitti Niniven. Myöhemmin hän liittoutui kassiittien kanssa ja päätti heettiläisten ja hurrilaisten valltakauden.
Babylonian kuninkaan vastalauseista huolimatta Assur-Uballit solmi liiton liiton Egyptin kanssa. Babylonian kuningas Burnaburiaš tajusi, että nousevaa mahtia kannattaa jotenkin hyvitellä ja solmi avioliiton Assur-Uballitin tyttären Muballitat-Seruan kanssa. Avioliitosta syntyi poika, joka joutui Burnaburiašin kuoltua murhatuksi ja Assur-Uballit lähetti joukkonsa Babyloniaan vaihtamaan hallitsijan mieleisekseen.
Tähän aikaan assyrilaiset olivat alkaneet uskoa, että Assur-jumalalle kuului koko maailman yliherruus. Babyloniaa kohdeltiin kuitenkin lempeämmin kuin muita naapurikansoja. Syyt olivat osittain uskonnollisia. Assyrialaiset uskoivat samoihin jumaliin kuin babylonialaiset, Assur oli alkujaan vain paikallinen jumaluus. Siksi babylonialaisten temppelien ryöstäminen ja jumalten kulttipatsaiden tuhoaminen oli pyhäinhäväistystä.
Toinen syy oli, se että Assur-Uballit tajusi babylonialaisten olevan assyrialaisia korkeammalla kehitystasolla. Hän määräsi, että hallinnon dokumentit piti laatia akkadin kielen babylonian murteella, eikä assyrian murteella. Babylonialaista kirjallisuutta ryhdyttiin kopioimaan assyrilaisia temppeli- ja palatsikirjastoja varten.
Kirjeenvaihdosta

Kun arkeologit tutkivat Egyptissä Akhetatenin raunioita, sieltä löytyi savitauluja, jotka paljastuivat muinaiseksi diplomaattiseksi kirjeenvaihdoksi. Myös Assur-Uballit oli lähestynyt kirjeitse faaraota. Nykylukijan mielestä hänen kirjeensä on lähinnä suorasukaista kerjäämistä: "Kultaa on sinun maassasi kuin hiekkaa... Rakennan parhaillaan uutta palatsia. Lähetä minulle kultaa seinäkoristelua ja muita tarpeita varten." Faaraon vastaukseta ei ole tietoa.
Kiiltokakadu

| Kiiltokakadu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kakadut Cacatuidae
Suku::  Kiiltokakadut Calyptorhynchus 
Laji::  lathami
Kaksiosainen nimi
 Calyptorhynchus lathami  Temminck, 1807 
 Kiiltokakadun esiintymisalue (Kengurusaari puuttuu kuvasta)
Katso myös
   Kiiltokakadu Wikispeciesissä   Kiiltokakadu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiiltokakadu (Calyptorhynchus lathami) on suurikokoinen australialainen papukaijalaji. Laji on nimetty John Lathamin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Kiiltokakadun pituus on noin 48 cm ja paino 400–500 g. Sen höyhenpuku on alapuolelta ja päästä tummanruskea ja yläpuolelta musta. Koiraan reunimmaisissa pyrstösulissa on kirkkaanpunaiset raidat, naaraalla ne ovat keltaisen ja mustan kirjavat. Monilla naarailla on keltaista pään sivuilla ja kaulassa. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta, mutta keltaista on vähemmän, ja joillakin nuorilla koirailla saattaa olla punaista pyrstössä.
Esiintyminen

Kiiltokakadu elää Australian länsiosassa Queenslandin keskiosista itäiseen Victoriaan. Tämä populaatio koostuu kahdesta alalajista, yleisemmästä erebus (noin 12 000 yksilöä) ja harvinaisemmasta lathami (noin 5 000 yksilöä) alalajista. Erillinen uhanalainen populaatio elää Kengurusaarella, ja tämän populaation koko on noin 70 paria ja se kuuluu alalajiin halmaturinus. Kokonaispopulaatio on noin 17 140 yksilöä. Lajin elinympäristön laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.
Elinympäristö

Kiiltokakadut elävät monenlaisissa metsissä, kuivista rannikkometsistä sademetsiin, paljolti siellä missä kasvaa kasuariinapuita (Casuarina), eritoten C. littoralis-lajia, sillä puun siemenet ovat lajin pääravintoa. Kengurusaarella ne syövät C. strictan siemeniä. Kiiltokakadut esiintyvät tavallisesti pareittain, perhekunnittain tai pieninä parvina.
Lisääntyminen

Lisääntymiskausi on maalis-elokuussa. Pesäpuu on tavallisimmin aukealla sijaitseva suuri yksinäinen puu. Kiiltokakadunaaras munii yhden munaa puunkoloon tehtyyn pesään. Muna on kooltaan 44,3 mm x 33,7 mm. Naaras hautoo munaa noin neljä viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Poikasen ensimmäisen elinviikon aikana vain naaras hoitaa ja ruokkii sitä, sen jälkeen molemmat emot ruokkivat poikasta kahdesti päivässä. Poikanen lähtee pesästä noin kolmen kuukauden ikäisenä ja on emoistaan riippuvainen vielä usean kuukauden ajan.
Ravinto

Kiiltokakadut syövät pääasiassa siis kasuariinapuiden siemeniä, joskus myös muiden puulajien (eukalyptusten, akasioiden, Angophoran) siemeniä. Ne syövät lisäksi puissa elävien hyönteisten toukkia. Ne ruokailevat hiljaisina puun latvustossa, josta kuuluu vain nokan napsetta niiden availlessa käpyjä. Ruokaillessaan ne ovat melko kesyjä.
Christer Kihlman

| Christer Kihlman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1930 Helsinki
Kuollut: 8. maaliskuuta 2021 (90 vuotta) Helsinki
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Christer Alfred Kihlman (14. kesäkuuta 1930 Helsinki – 8. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja vasemmistolainen kulttuurikriitikko.
Elämä ja ura

Kihlmanin tavoitteena oli lapsesta lähtien kirjailijan ura. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa muutaman vuoden kirjallisuutta ja historiaa. Avioiduttuaan hän muutti Porvoon Kulloohon, jossa valmistui esikoisromaani. Myöhemmin perhe rakensi talon Espooseen mutta muutti vuonna 1993 Porvoon Runoilijakotiin, joka on arvostuksen osoituksena suomenruotsalaisille kirjailijoille tarjottu vierasasunto.
Kihlman oli avoimesti biseksuaali. Hänen puolisonsa oli yli 50 vuotta Selinda Kihlman, jonka isä oli taiteilija Torger Enckell. Heillä on kaksi lasta. Selinda Kihlman kuoli 2007.
Kihlman työskenteli kulttuurilehti Arenan päätoimittajana 1951–1954, Nya Pressenin avustajana 1952–1960 ja Nya Arguksen toimittajana 1961–1982. Hän oli taiteilijaprofessori 1975–1980. Hän oli SDP:n jäsen.
Kihlman debytoi lyyrikkona 1951 mutta siirtyi proosaan vuonna 1960 ilmestyneellä romaanillaan Se upp Salige! (suom. Varo, autuas). Romaani sijoittuu kuvitteelliseen, sisäänlämpiävään ja nurkkakuntaiseen Lexån pikkukaupunkiin, jonka esikuvana on Kihlmanin kotikaupunki Porvoo. Den blå modern (suom. Sininen äiti) aloitti romaanisarjan, jossa Kihlman tarkastelee vaikeita perhesiteitä. Sarja huipentui palkittuihin romaaneihin Dyre prins (suom. Kallis prinssi) ja Gerdt Bladhs undergång (suom. Gerdt Bladhin tuho).
Kihlmanin avoin kirje niille, jotka vaivautuvat lukemaan julkaistiin 24.8.1966 Hufvudstadsbladetissa. Siinä hän ilmoitti taloudellisista syistä lopettavansa kirjoittamisen. Kirje synnytti vilkkaan keskustelun. Jo seuraavana päivänä julkaistiin 32 kulttuurihenkilön allekirjoittama julkilausuma, jossa vaadittiin yhteiskuntaa tunnustamaan kirjailijat ammattityöntekijöiksi.
Kirjassaan Människan som skalv (suom. Ihminen joka järkkyi) Kihlman esittäytyy ”tunnustusproosan” kirjoittajana, vaikkakaan hän ei itse pitänyt tunnustuskirjailijaksi luonnehtimisesta: ”Ei minulla ole mitään tunnustettavaa, en ole tehnyt syntiä”. Kirjassa hän kertoi alkoholismistaan ja miessuhteistaan aikana, jolloin homoseksuaalisuus oli Suomen rikoslaissa vankeusrangaistuksen uhalla kielletty ja luokiteltu sairaudeksi.
1980-lähtien Kihlman julkaisi uusia teoksia aiempaa harvemmin. Hän osallistui kuitenkin ajoittain yhteiskunnalliseen keskusteluun. Hänen mukaansa kolme suomenruotsalaispolvea vihasi häntä hänen suomenruotsalaisuuteen ja sen porvarillisuuteen kohdistamansa kritiikin vuoksi.
Palkinnot

1961 – Albert Bonniers stipendiefond för yngre och nyare författare
1964 – Kirjallisuuden valtionpalkinto
1966 – Tollanderin palkinto
1970 – Kirjallisuuden valtionpalkinto
1972 – Kiitos kirjasta -mitali
1972 – Litteraturfrämjandets stora romanpris
1976 – Kiitos kirjasta -mitali
1976 – Ruotsin akatemian Suomi-palkinto
1976 – Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto
1976 – Kirjallisuuden valtionpalkinto
1983 – Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto
1986 – Längmanska kulturfondenin palkinto
1988 – Tollanderin palkinto
2000 – Artium Cultori -palkinto
2003 – Pro Finlandia -mitali
Teokset

Rummen vid havet (runokokoelma), Söderström, 1951
Munkmonolog (runokokoelma), Söderström, 1953
Se upp Salige!, Söderström, 1960, Varo autuas! suom. Kristiina Kivivuori, Otava, 1961
Den blå modern, Söderström, 1963. Sininen äiti suom. Esa Adrian, Tammi, 1965
Madeleine, Söderström, 1965 (Madeleine, suom. Pentti Saarikoski. Tammi, 1966)
Inblandningar, utmaningar (artikkelikokoelma), S. & Co, 1969 (Mistä minä tiedän.  (Suomentanut Risto Hannula)  Helsinki:  Tammi, 1969. )
Människan som skalv, S. & Co, 1971, Ihminen joka järkkyi suom. Pentti Saaritsa, Tammi, 1971
Dyre prins, Söderström, 1975, Kallis prinssi suom. Pentti Saaritsa, Tammi, 1975 ISBN 951-30-3463-1
Alla mina söner, Söderström, 1980 Kaikki minun lapseni suom. Pentti Saaritsa, Tammi, 1980 ISBN 951-30-5227-3
Livsdrömmen rena: bok om maktlöshet, Söderström, 1982 (Puhtaita elämän unelmat : kirja voimattomuudesta, suom. Pentti Saaritsa. Tammi, 1983 ISBN 951-30-5670-8
De nakna och de saliga (piirrokset: Henrik Tikkanen), Söderström, 1983 (Alastomat ja autuaat, suom. Pentti Saaritsa. WSOY, 1982) ISBN 951-0-11463-4
De stora borgerliga romantikerna : två texter av Christer Kihlman ; radiobearb.: Christer Liljelund. Yleisradio, 1983
På drift i förlustens landskap, Söderström, 1986 (Tuuliajolla tappion maisemissa: monologi, suom. Pentti Saaritsa. Tammi, 1986 ISBN 951-30-6355-0
Gerdt Bladhs undergång, 1987 (Gerdt Bladhin tuho, suom. Oili Suominen. Tammi, 1987 ISBN 951-30-6690-8
Henkikulta : kolminäytöksinen näytelmä, suom. Pentti Saaritsa Pohjoinen, 1987 ISBN 951-749-069-0
Svaret är nej!, Podium Distribution, 2000 ISBN 978-918-919617-9
Om hopplöshetens möjligheter (yhdessä Mårten Westön kanssa), Söderström, 2000. Epätoivon toivo ja muita keskusteluja; suom. Pentti Saaritsa. Tammi, 2000 ISBN 951-31-1929-7
Kirjallisuutta

Carlson, Mikko: Paikantuneita haluja. Seksuaalisuus ja tila Christer Kihlmanin tuotannossa.  (Nykykulttuurin tutkimuskeskuksen julkaisuja, 114)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 2014.  ISSN 1457-6899  ISBN 978-951-39-5632-5
Kalemaa, Kalevi: ”Kihlman, Christer (1930–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 136–137.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Christer Kihlman Wikisitaateissa
Kihlman, Christer hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Christer Kihlman Yle Arkivetissa. (ruotsiksi)
Christer Kihlmanin vieraina. helmet.fi. Arkistoitu 26.5.2015. Viitattu 12.12.2013.
Järvi, Antti: Nuori kapinallinen Ylioppilaslehti. 14.5.2010.
Mallon, Mark: Vuoropuhelua: Emma Juslin ja Christer Kihlman Särö.
Efter Nio Yle Areena. 19.11.2018.
Christer Kihlmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Christer Kihlmanin muistokirjoitus Hufvudstadsbladetissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Kiiltosiilikäs

| Kiiltosiilikäs |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Aitosiilikkäät Arctiinae
Suku::  Callimorpha
Laji::  dominula
Kaksiosainen nimi
 Callimorpha dominula  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Panaxia dominula 
Katso myös
   Kiiltosiilikäs Wikispeciesissä   Kiiltosiilikäs Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltosiilikäs (Callimorpha dominula) on siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Kiiltosiilikäs on helposti tunnistettava perhoslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään mustanvihreät ja niissä on sininen metallinen hohde. siipien kuviointina ovat väriltään kellanvalkoisesta oranssiin vaihtelevat, epäsäännöllisen muotoiset laikut. Takasiivet ovat karmiininpunaiset. Niissä on mustia laikkuja sekä musta reunus. Ruumis on mustanvihreä, mutta keskiruumiin selkäpuolella on kaksi oranssia juovaa ja takaruumiissa kaksi leveää punaista selkäjuovaa. Siipiväli on 44–56 mm.
Toukka on tumma ja lyhytkarvainen, täysikasvuisena 45–49 mm pitkä ja muistuttaa suuresti nokkosperhosen toukkaa.
Levinneisyys ja lentoaika

Eurooppalainen laji, jonka levinneisyysalue ulottuu Espanjasta Keski-Euroopan läpi Turkkiin ja Iraniin saakka. Suomessa kiiltosiilikästä tavataan paikoin Itä-Suomessa sekä pitkin etelärannikkoa, mutta tärkeimmät esiintymät ovat Uudellamaalla. Laji lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkuun.