stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dauphiné
Historia

Tulevan Dauphinén alue oli allobrogien ja muiden gallialaisten heimojen hallussa muinaisina aikoina.
Rooman valtakunnan hajottua se vähitellen sai itsenäisyyden Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunnan osana.
Viennen kreivin Guy IV:n vaakunassa oli delfiini ja hänen lempinimensä oli le Dauphin (ransk. delfiini). Tämä titteli periytyi hänen perheessään vuoteen 1349 asti, jolloin lapseton Humbert II myi itsenäisen Dauphinén Ranskan kuninkaalle Filip VI:lle sillä ehdolla, että kruununperillinen kantaisi dauphinin nimeä ja arvoa. Siitä asti kruununperillinen saattoi ottaa käyttöönsä dauphininin arvonimen, jos hän oli sen hetkisen kuninkaan jälkeläinen.
Toisen maailmansodan aikana alueella toimi voimakas partisaaniliike.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dauphiné Wikimedia Commonsissa
Ranskan historialliset maakunnat
| --- | --- |
Maakunnat vuonna 1789::  Alsace • Angoumois • Anjou • Artois • Aunis • Auvergne • Basse-Navarre • Béarn • Beaujolais • Berry • Bourbonnais • Bourgogne • Bretagne • Champagne • Korsika • Dauphiné • Flanderi/Hainaut • Foix • Forez • Franche-Comté • Gascogne • Guyenne • Île-de-France • Languedoc • Landau • Limousin • Lorraine • Lyonnais • Maine • Marche • Nivernais • Normandia • Orléanais • Perche • Picardie • Poitou • Provence • Roussillon • Saintonge • Touraine • Trois-Évêchés
Vallankumouksen jälkeen::  Avignon ja Comtat Venaissin • Montbéliard • Mulhouse • Savoiji • Comté de Nice
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dauphiné
Dauphinén sijainti kartalla
Käännös suomeksi
Dauntless (yhtye)

| Dauntless |
| --- | --- |
 Dauntless Tuska-festivaaleilla vuonna 2009.
Tiedot
Toiminnassa:  1991–2013
Tyylilaji:  thrash metal death metal
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Ari Nieminen,  Laulu   Sami Helle,  Kitara, Laulu   Riku Katainen,  Kitara   Olli Määttä,  Basso   Santeri Salmi,  Rummut  
Levy-yhtiö:  Firebox Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dauntless oli helsinkiläinen death/thrash metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1991 nimellä Maniax. Yhtye julkaisi vuonna 2007 ensimmäisen albuminsa Execute the Factin Firebox Recordsin kautta.
Kokoonpano

Ari Nieminen – laulu
Sami Helle – kitara, laulu
Riku Katainen – kitara
Olli Määttä – basso
Arto Vesander – rummut
Diskografia

Execute the Fact (2007,  Firebox Records)
Death Row Poet (2009,  Full Metal Records)
Imbalance (2013,  omakustanne)
Face the Fact (1995)
Prophecy... (1996)
Cold I Am (1998)
Inhumankind (1999)
Modern Ways of Discipline (2002)
Ruins MMIV (2004)
Obey - Erase - Obey (2005)
Goodbye to Yesterday

| Goodbye to Yesterday |
| --- | --- |
 Rästa ja Born esittämässä kappalettaan Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Elina Born & Stig Rästa
Kesto:  3:00
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  8. tammikuuta 2015
Sanoittaja(t):  Stig Rästa
Tuottaja(t):  Stig Rästa
Euroviisutiedot
Vuosi:  2015
Maa:  Viro
Kieli:  englanti
Sijoitus:  7.
Pisteet:  106
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  105
Sanat:  sanoitus
”Goodbye to Yesterday” on virolaisten Elina Bornin ja Stig Rästan esittämä kappale. He osallistuivat kappaleella Eesti Laul -kilpailuun 2015 voittaen sen ylivoimaisesti yli 70 000 äänellä, mikä on suurin äänisaalis koko kilpailun historiassa. Voiton myötä he pääsivät edustamaan Viroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Elina Born oli aiemmin hakenut edustuspaikkaa kerran ja Stig Rästa useita kertoja.
Kappale sijoittui Eurovision ensimmäisessä semifinaalissa kolmannelle sijalle 105 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa sijoitus oli seitsemäs, ja pistesaalis 106 pistettä.
Colt M1911

| Colt M1911 |
| --- | --- |
 M1911 ja M1911A1.
Tyyppi:  itselataava pistooli
Valmistaja:  Colt’s Manufacturing Company
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .45 ACP
Aseen pituus:  216 mm
Piipun pituus:  125 mm
Paino (tyhjänä):  1 080 g
Lipas:  tanko
Kapasiteetti:  7 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  noin 251 m/s
Tehokas kantama:  noin 50 m
Tulinopeus (laukausta/min):  n. 85 lk. / min
Colt M1911 on yhdysvaltalaisen John Moses Browningin suunnittelema lyhytrekyyliperiaatteella toimiva, yksitoiminen itselataava pistooli. Se valittiin Yhdysvaltain asevoimien palveluspistooliksi .45 ACP (Automatic Colt Pistol) -kaliiperisena vuonna 1911 nimikkeellä Automatic Pistol, Caliber .45, M1911. Ase tunnetaan yleisesti nimellä 1911 ja arkikielessä se on riittävä viittaus asemalliin.
Vuonna 1924 valmistukseen tuli aseen paranneltu versio, joka sai nimikkeekseen Automatic Pistol, Caliber .45, M1911A1, myöhemmin Pistol, Caliber .45, Automatic, M1911A1. M1911A1 säilyi Yhdysvaltain palveluskäytössä vuoteen 1985 asti.
Aseista puhuttaessa Colt M1911 saattaa sekaantua Winchesterin Model 1911 (Winchester "Widowmaker") -nimiseen haulikkoon.
Aseen historia

1900-luvun alkupuolella Yhdysvaltain asevoimat ilmoitti vaihtavansa palvelusrevolverinsa nykyaikaisempiin ja tehokkaampiin itselataaviin pistooleihin. Vuosina 1906–1907 asevoimat julisti kilpailun, jonka tarkoituksena oli löytää paras ja edullisin pistooli.
Aseen historia > Patruuna

Aseen vaadittuihin ominaisuuksiin kuului luotettavuuden, edullisuuden ja kestävyyden lisäksi 11,4 millimetrin (0,45 tuumaa) kaliiperi. John Browning kehitti uuden, 15,64 gramman painoista luotia ampuvan pistoolinpatruunan ja tämän ympärille uuden aseen.
Uuden mahdollisimman pysäytysvoimaisen pistoolin käyttöönottoon vaikutti merkittävästi Moro-kapina Filippiineillä. Koettiin, että .38 Special -kaliiperinen Colt Single Action Army -revolveri ja .30-40 Krag -kaliiperinen kivääri eivät kyenneet pysäyttämään tarpeeksi tehokkaasti kipua lievittävien huumeiden vaikutusten alaisena rynnäköiviä Moro-sotureita. Silminnäkijöiden mukaan Moro-soturit olivat jatkaneet yhdysvaltalaisten sotilaiden tappamista useamman luodin osuman jälkeenkin, käyttäen jopa Barong-veitsiä. John Browningin kehittämä .45 ACP -kaliiperin kookas ja painava luoti nähtiin tähän ratkaisuksi ja Coltin tehtaat ottivat aseen valmistukseen ja se läpäisi asevoimien asettamat vaatimukset.
Aseen historia > M1911A1

Vuonna 1926 aseeseen tehtiin joitakin pieniä mutta tarpeellisia muutoksia, jotka olivat leveämpi etutähtäin, pidempi iskuri, lyhyempi liipaisin, uudenlainen jousikammio, yksinkertaistetut kahvakarhenteet, syvennys etusormelle liipaisimen takana ja pidennetty kahvavarmistin. Tämä uudistettu malli sai nimekseen M1911A1, jonka korvasi Beretta M92FS vasta 1980-luvun puolivälissä.
Coltin valmistamien M1911A1:n kaupallisten mallien myyntinimi on Colt Government. Niissä on lukuisia kaliiperivaihtoehtoja, lipaskokoja ja varmistinjärjestelmiä, mutta perustoiminnaltaan ja rakenteeltaan kyseessä on kuitenkin M1911A1. Ase on myös monien poliisiyksiköiden käytössä.
Aseen historia > Tuotanto

Asetta valmistettiin ennen ensimmäistä maailmansotaa yli miljoona kappaletta. Suurimmat valmistajat olivat Springfield Armory, Colt’s Manufacturing Company , Remington-UMC, Burroughs ja Savage.
Asetta valmistettiin lisenssillä muun muassa Norjassa ja Argentiinassa. Lisäksi sen kopioita valmistettiin runsaasti eri puolilla maailmaa eri kaliipereissa ja ulkomuodoltaan hiukan muutettuna patentti- ja lisenssisopimusten kiertämiseksi.
Aseen historia > Käyttö

Asetta käytettiin laajasti muun muassa ensimmäisessä maailmansodassa, toisessa maailmansodassa, Korean sodassa ja Vietnamin sodassa.
Venäjän tsaarin armeija oli hankkinut useita tuhansia Colt M1911-pistooleja ja näitä aseita jäi Suomeen vapaussodan jälkimainingeissa. Aseet päätyivät lähinnä suojeluskuntien ja yksityisten suojeluskuntalaisten haltuun.  Talvi- ja jatkosodassa Colt M1911-pistooleja oli käytössä satakunta kappaletta.
Aiheesta muualla

Suomalainen asekeräily: Colt M1911
Dauphinén Alpit

| Dauphinén Alpit> ransk. Alpes du Dauphiné |
| --- | --- |

Maantiede
 Dauphinén Alpit kirkkaimmalla oranssilla kuvattuna koko Läntisten Alppien kartalla. Valtionrajat ruskealla.
Sijainti:   Ranska
Päävuoristo:  Alpit
Korkein kohta
Nimi:  Barre des Écrins
Korkeus meren-pinnan tasosta:  4 102 m
Dauphinén Alpit (ransk. Alpes du Dauphiné) on  Läntisten Alppien osa. Se sijaitsee Ranskassa pääosin entisen  Dauphinén  provinssin alueella.  Korkein huippu on Barre des Écrins, 4102 metriä, joka on koko Alppien eteläisin yli neljän kilometrin huippu. Monet muutkin huiput ylittävät kolme kilometriä.  Ecrinin massiivi on kansallispuisto.
Korkeimmat huiput

Barre des Écrins, 4102 m
la Meije, 3983 m
l'Ailefroide, 3954 m
Mont Pelvoux, 3946 m
Pic sans Nom, 3914 m
le Râteau, 3809 m
la Grande Ruine, 3765 m
Roche Faurio, 3730 m
les Bans, 3669 m
les Agneaux, 3664 m
Aiguille du plat de la Selle (Soreiller-Gruppe), 3597 m
les Rouies, 3589 m
Olan, 3564 m
Aiheesta muualla

Peakware
Daniel (Venäjä)

Daniel I Aleksandrovitš
Daniel Aleksandrovitš eli Daniel I (ven. Дании́л Алекса́ндрович, Daniil Aleksandrovitš; 1261 – 5. maaliskuuta 1303 Moskova, Moskovan ruhtinaskunta) oli ensimmäinen Moskovan ruhtinas. Hän oli nuorin Aleksanteri Nevskin ja tämän toisen vaimon, Polotskin ruhtinatar Aleksandra Brjatšislavnan, ruhtinatar Vassan neljästä pojasta.
Suku ja perhe

Daniel Aleksandrovitš kastettiin Pyhän Daniel Styliitan (pylväskilvoittelija) mukaan. Daniel sai perinnökseen kaksivuotiaana isänsä kuoltua tämän vähäisimmän ruhtinaskunnan, Moskovan, ja oli sen ensimmäinen ruhtinas. Sijaishallitsijana toimi hänen setänsä Tverin ruhtinas Jaroslavl vuoteen 1271 saakka ja Daniel sai ruhtinaskunnan itsenäisesti hallittavakseen vuonna 1282. Tämä Danielin saama perintö koostui tuolloin pienestä puisesta linnoituksesta Kremlin kukkulalla ja useista kylistä ilman ainuttakaan kivirakennusta. Moskovan suotuisa sijainti vilkkaalla kauppareitillä, joita Kultainen orda ei kontrolloinut, mahdollisti kauttakulkukaupan, ja nuori ruhtinas otti tämän myöhemmin huomioon.
Hänen puolisokseen mainitaan Rostovin katedraalin synodin 1600-luvun annaalissa ruhtinatar Agrippina Lvovna, jonka vanhemmat olivat Galitsian ja Volynian ruhtinas Lev Danilovitš ja Unkarin prinsessa Konstanza, kuningas Béla IV:n ja Maria Laskaris, Bysantin keisarin Theodoros I Laskariksen tytär. Agrippinan sisar oli Unkarin Pyhä Margareta ja veli Tapani (István) V.
Heille syntyi ainakin kuusi lasta, joista ilman syntymä/kuolinvuotta olevat on mainittu vasta Rostovin 1600-luvun annaalissa:
Juri Danilovitš (1281–1325), Moskovan suuriruhtinas 1303, Vladimirin suuriruhtinas 1319–1322, Novgorodin ruhtinas 1322 lähtien
Mihail Danilovitš
Aleksandr Danilovitš (k. 1308)
Boris Danilovitš, Kostroman ruhtinas 1304 (k. 1320)
Iivana I Kalita (1288–1340), Moskovan suuriruhtinas 1325, Vladimirin suuriruhtinas vuodesta 1328, Novgorodin ruhtinas vuosina 1328–1337
Simjon Danilovits (k. 1322 jälkeen)
Vasili Danilovitš
Afanasi Danilovitš, Novgorodin ruhtinas 1314–1315 ja 1319–1322 (k. 1322)
Daniel Danilovitš
Fjodora Anna (?) Danilovna (k. ennen 1353), nai Rjazanin ruhtinaan Jaroslav Romanovitšin (k. 1299)
Moskovan ruhtinas

Vuonna 1276 Daniel Aleksandrovitš sopi keskimmäisten veljiensä Gorodetsin ruhtinas Andrei Aleksandrovitšin ja Tverin suuriruhtinas Svjatoslavin kanssa toimista setäänsä Vladimirin suuriruhtinas Dmitri Jaroslavitšia vastaan, joita toteutettiin 1280-luvun alkuun asti. Daniel Aleksandrovitš kävi taistoon veljiensä Pereslavlin ruhtinas Dmitrin ja Gorodetsin ruhtinas Andrein kanssa oikeudesta hallita Vladimiria ja Novgorodia. Vladimirin suuriruhtinas Dmitri Jaroslavitšin kuoleman jälkeen vuonna 1294 ruhtinas Daniel liittoutui serkkunsa Tverin suuriruhtinas Mikaelin ja Pereslavlin ruhtinaan Ivanin kanssa veljeään Andreita vastaan. Andrei Aleksandrovitš kääntyi Kultaisen ordan puoleen saadakseen apua. Tämän jälkeen Daniel teki kiireesti rauhan setänsä, Vladimirin ruhtinas Dmitri Jaroslavitšin kanssa. Vuonna 1285 ruhtinas Dmitrin ja Danielin joukot kukistivat ruhtinas Andrein ja ordan joukot. Tämä taistelu oli Venäjän ensimmäinen voitto Kultaisen ordan joukoista.
Vuonna 1300 hän vangitsi "kavalalla juonella" Rjazanin ruhtinas Konstantin Romanovitšin, joka luovutti hänelle linnoituksensa Kolomnassa, Lopasniassa ja Serpuhovissa. Sen jälkeen Daniel hallitsi koko Moskvajoen juoksua. Vuonna 1302 hänen lapseton veljenpoikansa Pereslavlin ruhtinas Ivan Dmitrjevitš jätti hänelle perinnöksi kaikki maansa, mukaan lukien Pereslavl-Zalesskin. Hänestä ei kuitenkaan koskaan tullut Vladimirin suuriruhtinasta, joten seuraaja, hänen poikansa Juri Danilovitš sai taistella sen hallinnasta.
Ennen äkillistä kuolemaansa 42-vuotiaana hän oli antanut luostarilupauksen ja oli munkki. Hänet haudattiin viimeisen tahtonsa mukaisesti perustamansa Danilovin luostarin yleiselle hautausmaalle Moskovaan. Hän oli ensimmäinen Moskovan ruhtinas, joka asui alueellaan pysyvästi ja yli kaksinkertaisti hallitsemansa ruhtinaskunnan pinta-alan.
Perintö

Ruhtinas Daniel Aleksandrovitšin ansioksi on luettu ensimmäisten Moskovan luostareiden, Epifanian luostarin (ven. Богоявленский монастырь, Bogojavlenski monastir, 1296–1300) ja Danilovin Pyhälle Daniel Styliitalle pyhitetyn luostarin (ven. Данилов монастырь, Свято-Данилов монастырь, Danilov monastir, Svjato-Danilov monastir, 1282 – ennen vuotta 1303) perustaminen joen oikeanpuoleiselle rannalle. Luostarit ovat toiminnassa tänäkin päivänä ja jälkimmäinen on ollut vuodesta 1988 lähtien Venäjän patriarkan virka-asuntona. Danielin  kadoksissa olleet jäännökset löydettiin ja haudattiin uudelleen luostarikirkkoon vuonna 1652. Ruhtinas Daniel Aleksandrovitš kanonisoitiin pyhäksi vuonna 1791.
Gennaro Pascarella

Gennaro Pascarella (s. 28. maaliskuuta 1948) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Acerran hiippakuntaan 14. syyskuuta 1974 ja nimitettiin Ariano Irpino-Lacedonian hiippakunnan piispaksi 14. marraskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Riboldi, jota avustivat Serafino Sprovieri ja Eduardo Davino.
10. tammikuuta 2004 Pascarella sai nimityksen Pozzuolin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 2. syyskuuta 2005 hänestä tuli sen piispa.
Gennaro Maria Sarnelli

Autuas Gennaro Maria Sarnelli (myös Januarius Maria Sarnelli; 12. syyskuuta 1702 Napoli, Italia – 30. kesäkuuta 1744 Napoli, Italia) oli lakimies, redemptoristi ja pyhän Alphonsus de Liguorin ystävä. Hänet vihittiin papiksi 1732 ja hän liittyi redemptoristeihin 1733. Hän omisti itsensä auttamaan ja opettamaan lapsia joilla oli riski joutua rikollisiksi, sekä auttamaan nuoria naisia pois prostituutiosta. Hän julkaisi yli 30 kirjaa monesta aiheesta, kuten moraalista, mystiikasta, pedagogiasta, mariologiasta ja askeettisesta teologiasta. Hän kuoli 41-vuotiaana luonnollisista syistä. Hän eli seuraavien 5 paavien halintokausien aikana: Klemens XI (1700-1721), Innocentius XIII (1721-1724), Benedictus XIII (1724-1730), Klemens XII (1730-1740) ja Benedictus XIV (1740-1758). Miehen muistopäivää vietetään 30. kesäkuuta eli hänen kuolinpäivänään.
Dauphin (täsmennyssivu)

Dauphin (ransk. delfiini) tarkoittaa seuraavia asioita:
Maantieteessä

Dauphin, kunta Ranskassa
Dauphin, borough Pennsylvaniassa
Dauphinin piirikunta, piirikunta Pennsylvaniassa
Dauphin, kunta Saint Luciassa
Dauphin, kaupunki Kanadan Manitobassa
Dauphinin rautatieasema Manitobassa
Dauphin Island, kaupunki Alabamassa
Muita merkityksiä

Dauphin, ranskalainen kruununperijän aatelisarvo
Dauphin, raketti
USS Dauphin (APA-97), Yhdysvaltain laivaston alus
Eurocopter Dauphin, helikopteri
Dauphin, sukunimenä:
Max Dauphin (1977–2024), luxemburgilainen taidemaalari.
Colm Feore

| Colm Feore |
| --- | --- |
 Feore vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1958 (ikä 66) Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Puoliso:  Donna Feore (1994–)
Lapset:  3
Muut tiedot
Aktiivisena:  1981–
Tunnustukset:  O.C.
Colm Feore (s. 22. elokuuta 1958) on kanadalainen näyttelijä. Hän on Prix Iris- ja Screen Actors Guild -palkintojen voittaja ja Genie-palkinnon ehdokas. Hän esittää Sir Reginald Hargreevesia The Umbrella Academy -televisiosarjassa.
Nuoruus

Feore syntyi Bostonissa irlantilaisille vanhemmille, jotka asuivat Irlannissa useita vuosia hänen nuoruutensa aikana. Perhe muutti myöhemmin Windsoriin, missä Feore kasvoi.
Valmistuttuaan Ridley Collegesta St. Catharinesissa, hän osallistui Kanadan kansallisteatterikouluun Montrealissa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | A Nest of Singing Birds | Michael Jimson |  |
| 1988 | Iron Eagle II | Yuri Lebanov |  |
| 1990 | Beautiful Dreamers | Dr. Maurice Bucke |  |
| 1990 | Bethune: The Making of a Hero | Chester Rice |  |
| 1993 | Thirty Two Short Films About Glenn Gould | Glenn Gould |  |
| 1996 | The Boor | Gruzdev | Lyhytelokuva |
| 1997 | Night Falls on Manhattan | Elihu Harrison |  |
| 1997 | Face/Off – kahdet kasvot | Dr. Malcolm Walsh |  |
| 1997 | The Wrong Guy | The Killer |  |
| 1997 | Critical Care | Richard Wilson |  |
| 1998 | Enkelten kaupunki | Jordan |  |
| 1998 | The Red Violin | Auctioneer |  |
| 1998 | Airborne | Ron Simpson |  |
| 1998 | The Lesser Evil | Derek |  |
| 1998 | The Herd | Derek |  |
| 1999 | Striking Poses | Linus |  |
| 1999 | Storm of the Century | Andre Linoge |  |
| 1999 | The Insider – sisäpiirissä | Richard Scruggs |  |
| 1999 | Titus | Marcus Andronicus |  |
| 2000 | Thomas and the Magic Railroad | Topi-veturi |  |
| 2000 | The Perfect Son | Ryan Taylor |  |
| 2001 | Ignition | Joel MacAteer |  |
| 2001 | The Caveman's Valentine | David Leppenraub |  |
| 2001 | Pearl Harbor | Amiraali Husband E. Kimmel |  |
| 2002 | Peloista pahin | Olson |  |
| 2002 | Chicago | Martin Harrison |  |
| 2003 | Highwaymen | Fargo |  |
| 2003 | Veijareita vai vartijoita | Frank McDuff |  |
| 2003 | Paycheck | John Wolfe |  |
| 2004 | Riddickin aikakirja | Lord Marshal |  |
| 2005 | Lies My Mother Told Me | Lucas Mackenzie |  |
| 2005 | The Deal | Hank Weiss |  |
| 2005 | Emily Rosen riivaaja | Karl Gunderson |  |
| 2006 | Bon Cop, Bad Cop | Detective Martin Ward |  |
| 2007 | The Poet | Colonel Hass |  |
| 2007 | Killing Zelda Sparks | Dr. Leningrad |  |
| 2008 | The American Trap | Maurice Bishop |  |
| 2008 | Changeling – vaihdokas | James E. Davis |  |
| 2008 | Inconceivable | Jackson Charles Freeman |  |
| 2008 | Six Reasons Why | The Preacher |  |
| 2008 | WarGames: The Dead Code | T. Kenneth Hassert | Ääni |
| 2009 | The Trotsky | Rehtori Berkhoff |  |
| 2011 | Thor | Laufey |  |
| 2011 | French Immersion | Michael Pontifikator |  |
| 2014 | Jack Ryan: Shadow Recruit | Rob Behringer |  |
| 2014 | The Amazing Spider-Man 2 | Donald Menken |  |
| 2014 | Elephant Song | Lawrence |  |

| 2016 | Mean Dreams | The Chief |  |
| 2017 | Bon Cop, Bad Cop 2 | Martin Ward |  |
| 2018 | Greta | Chris McCullen |  |
| 2018 | Anon | Charles Gattis |  |
| 2018 | Higher Power | Control |  |
| 2019 | The Prodigy | Arthur Jacobson |  |
| 2019 | Astronaut | Marcus |  |
| 2020 | My Salinger Year | Daniel |  |
Aiheesta muualla

Colm Feore Internet Movie Databasessa
Glitter

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Glitter voi viitata ainakin seuraaviin:
Gary Glitter, englantilainen rock- ja pop-laulaja
Glitter, elokuva vuodelta 2001
Glitter, Gary Glitterin albumi vuodelta 1972
Glitter, Mariah Careyn albumi vuodelta 2001
Glitter, Melon albumi vuodelta 2011
Glitter, ruotsalaiseen Bergendahls-konserniin kuuluva koruliikeketju
glitter rock, glam rockin toinen nimitys.
glitter (kimalle)
Glitter (yritys)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Glitter”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Daniel Defoe

| Daniel Defoe |
| --- | --- |
 Daniel Defoen muotokuva Robinson Crusoen laitoksessa vuodelta 1790.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1660 Lontoo, Englanti
Kuollut: 24. huhtikuuta 1731
Kansalaisuus:  englantilainen
Ammatti:  kirjailija, journalisti, vakooja
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1700-luku
Esikoisteos:  Robinson Crusoe
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Daniel Defoe (n. 1660 – 24. huhtikuuta 1731) oli englantilainen kirjailija, journalisti ja kansankiihottaja, joka muistetaan parhaiten vuonna 1719 julkaistusta romaanistaan Robinson Crusoe. Defoeta on pidetty eräänä varhaisimmista englanninkielisistä romaanikirjailijoista.
Elämäkerta

Defoe syntyi Daniel Foe -nimisenä Lontoossa vuoden 1660 tienoilla – tarkka paikka ja päivämäärä ovat epävarmoja. Hänen isänsä James Foe oli kauppias. Myöhemmin Daniel lisäsi nimeensä De-etuliitteen ja väitti polveutunsa De Beau Faux’n suvusta. Hänen vanhempansa olivat presbyteerejä ja hän kävi presbyteerien tunnustuksellista koulua. Jätettyään koulun Defoe alkoi kauppiaaksi. Kohtalaisesta menestyksestä huolimatta hän ajautui velkoihin ja hänet pidätettiin maksamattomien velkojen takia vuonna 1692. Vapauduttuaan hän matkusteli Euroopassa ja Skotlannissa ja mahdollisesti toi viiniä Cádizista, Portosta ja Lissabonista. Vuoteen 1695 mennessä hän oli palannut Englantiin ja käytti nimeä Defoe. Vuonna 1696 hän perusti tiiliskivitehtaan Essexiin Tilburyn kaupunkiin.
Defoen pamflettikirjoitukset ja poliittinen toiminta (etenkin korkeakirkollisia toryja vastaan suunnattu kiistakirjoitus) johtivat hänen pidättämiseensä ja häpeäpuuhun laittamiseensa 31. heinäkuuta 1701. Kolme päivää jalkapuutuomion jälkeen Defoe lähetettiin Newgaten vankilaan. Robert Harley, Oxfordin ja Mortimerin jaarli, järjesti Defoen vapaaksi tiedusteluagenttina toimimista vastaan.
Pian vankilasta vapautumisen jälkeen Defoe koki Lontoossa vuoden 1703 suuren myrskyn, ehkä historian ainoan Britteinsaarille täydellä voimalla iskeneen hurrikaanin. Hän kirjoitti kirjan Myrsky, joka oli kokoelma myrskyn silminnäkijöiden kertomuksia.
Lupauksensa mukaisesti Defoe alkoi laatia muun muassa kausittaista raporttia ranskalaisten mielialoista Harleyn ministeriölle. Tätä jatkui vuodesta 1704 vuoteen 1713.
Tuotanto

Defoen kuuluisin romaani, Robinson Crusoe, julkaistiin vuonna 1719. Se oli samalla jo liki 60-vuotiaan Defoen ensimmäinen romaani. Siitä tuli menestys jo omana aikanaan, ja sitä on kutsuttu maailman ensimmäiseksi bestselleriksi. Maailman kuuluisimpiin romaaneihin kuuluva kirja kertoo autiolle saarelle yksinään haaksirikkoutuneen miehen vaiheista. Defoe on saattanut perustaa romaaninsa skotlantilaisen merenkulkijan Alexander Selkirkin tositapaukseen. Defoen seuraava romaani Kapteeni Singleton ilmestyi 1720 ja Moll Flanders 1722.
Yksi Defoen kirjallisista tavoitteista oli porvariston valistaminen, jotta se ottaisi entistä suuremman vastuun maan talouden ja politiikan hoitamisesta. Alempi porvaristo oli myös hänen uskollisinta lukijakuntaansa. Defoe ei kirjoissaan esittänyt haihattelevia tai utopistisia teorioita, vaan hänen tyylinsä oli yksinkertaista ja väitteensä loogisesti perusteltuja. Hän kuvasi proosamuotoisesti ja todenmukaisesti seikkailijoiden, merirosvojen, varkaiden ja prostituoitujen elämää ja sisällytti tarinoihinsa moraalisia opetuksia. Hän teki teoksiaan varten taustatutkimuksia lukemalla muistelmia ja arkistoja sekä kuuntelemalla tarinoita. Suuri osa hänen tuotannostaan on nykyisin menettänyt ajankohtaisuutensa, sillä 1700-luvun ihmisiä huvittaneet ja ärsyttäneet asiat eivät välttämättä liikuta nykylukijaa.