stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esko Kurvinen
Aiheesta muualla

Esko Kurvisen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (46):  Akaan-Penttilä  Antvuori  Dromberg  Harkimo  Heinonen (1999–2002)  Hemmilä  Holmlund (2002–)  Häkämies  Ihamäki  Itälä  I. Kanerva  S. Kanerva (1999–2002)  Kantalainen  Karpio  Karttunen  Katainen  Kokkonen  Korhonen  Koskinen  Kummola  Kuosmanen  Kurvinen  Lehtimäki  Lindén  Markkula-Kivisilta  Markkula  Mäki-Hakola  Nepponen  Niinistö  Nurmi  Perho  Pietikäinen  Piha  Ravi  Salo  Sarkomaa  Sasi  Seppälä  Sjöblom  Tiura  Tiuri  Tulonen  Uosukainen  Vahasalo  Vilén  Virén  Zyskowicz 
1 2  Olli-Pekka Heinonen siirtyi helmikuussa 2002 Yleisradion suomenkielisen television johtajaksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Anne Holmlund.  ↑  Seppo Kanerva erosi kokoomuksesta ja liittyi Keskustan eduskuntaryhmään joulukuussa 2002.  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Akaan-Penttilä  Asko-Seljavaara  Dromberg  Harkimo  Hemmilä  Hemming  Holmlund  Häkämies  Itälä (2003–2004)  Kanerva  Karttunen  Katainen  Koskinen  Kuosmanen  Kurvinen  Lahti  Lamminen  Laxell (2004–)  Lindén  Matikainen-Kallström (2004–)  Mäkinen (2003–2004)  Nepponen  Nurmi  Ollila  Paajanen  Perho  Risikko  Saarikangas  Salo  Sarkomaa  Sasi  Satonen  Seppälä  Sjöblom  Tiura  Tulonen  Vahasalo  Vapaavuori  Vielma  Vilén  Virén  Zyskowicz 
1 2  Ville Itälä valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 2004, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Jouko Laxell.  1 2  Marjo Matikainen-Kallström aloitti kansanedustajana heinäkuussa 2004 istuttuaan kautensa loppuun Euroopan parlamentissa. Hänen varaedustajanaan eduskunnassa toimi Tapani Mäkinen.  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (44):  Autto  Eestilä  Grahn-Laasonen  Harkimo  Heinonen  Hemmilä  Holmlund  Häkämies (2011–2012)  Jaskari  Jokinen  Kanerva  Katainen (2011–2014)  Kataja  Kauma  Kiuru  Kopra  Kurvinen  Lauslahti  Lehti  Lepomäki (2014–2015)  Matikainen-Kallström  Mäkelä  Mäkinen  Männistö  Mäntymaa  Orpo  Palola (2014–2015)  Pelkonen  Ravi  Risikko  Salolainen  Sankelo  Sarkomaa  Sasi  Satonen  Stubb  Suutari  Toivakka  Tolvanen  Urpalainen (2012–2015)  Vahasalo  Vapaavuori  Vikman  Virkkunen (2011–2014)  Virolainen  Wallinheimo  Zyskowicz 
1 2  Jyri Häkämies siirtyi marraskuussa 2012 Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Anu Urpalainen.  1 2  Jyrki Katainen valittiin kesäkuussa 2014 komissaariksi Euroopan komissioon, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Elina Lepomäki.  1 2  Henna Virkkunen valittiin toukokuussa 2014 jäseneksi Euroopan parlamenttiin, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Mikael Palola.  
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Walter Kuusela

| Walter Kuusela> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 27.11.1942–21.7.1948  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1903 Honkilahti
Kuollut: 31. heinäkuuta 1985 (81 vuotta) Espoo
Ammatti:  maanviljelijä, toiminnanjohtaja
Kustaa Walter Kuusela (3. elokuuta 1903 Honkilahti – 31. heinäkuuta 1985 Espoo) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1942–1948.
Elämä ja ura

Kuusela syntyi mäkitupalaisperheeseen Honkilahden Mannilan kylässä, josta hänen vanhempansa pian muuttivat siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin. Kuusela kävi Yhdysvalloissa kahdeksan luokkaa koulua, kunnes perhe palasi Suomeen vuonna 1920 ja ryhtyi viljelemään maatilaa Honkilahdella. Vuonna 1937 tila siirtyi Walter Kuuselan omistukseen, ja hän viljeli sitä aina vuoteen 1957 saakka.
Kuusela nousi eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä varasijalta marraskuussaa 1942 Ville Komun kuoltua. Hän uudisti paikkansa vuoden 1945 eduskuntavaaleissa. Presidentin valitsijamiehenä Kuusela oli vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Kuusela oli Honkilahden kunnanvaltuuston jäsen 22 vuoden ajan ja toimi myös sen puheenjohtajana.
Huhtikuussaa 1948 Kuusela ajoi humalassa kuolonkolarin, jossa sai surmansa 14-vuotias poika. Onnettomuus tapahtui Euran kirkonkylässä, jossa Kuuselan ohjaama auto törmäsi mutkassa tien laidalla olleeseen lapsijoukkoon. Surmansa saaneen lisäksi toinen 16-vuotias poika joutui sairaalahoitoon Poriin. Kuusela ja takapenkillä nukkunut puoluesihteeri Väinö Leskinen selvisivät kolarista ilman vammoja. Kuusela ja Leskinen olivat sunnuntaina 4. huhtikuuta puhumassa Porissa, josta he lähtivät maanantai-iltana ajamaan päihtyneenä Helsinkiin. Aluksi ratissa oli Leskinen, mutta auton suistuttua ojaan Kiukaisissa ryhtyi Kuusela ajamaan.
Kuusela tuomittiin Euran käräjillä 1 vuoden ja 6 kuukauden ehdottoman tuomion kuolemantuottamuksesta, rattijuopumuksesta ja ruumiinvamman aiheuttamisesta, ja lisäksi hän sai 6 000 markkaa sakkoa ajokortitta ajosta. Leskinen sai 5 kuukauden ehdottoman tuomion rattijuopumuksesta. Molemmat kieltäytyivät käyttämästä puolustusasianajajaa, eivätkä he myöskään valittaneet tuomioistaan. Lisäksi molemmat ilmoittivat luopuvansa vapaaehtoisesti luottamustehtävistään. Tapauksella oli vaikutuksena myös sisäpolitiikkaan, kun kommunistilehdet hyökkäsivat sen avulla Leskisen ja sosialidemokraattien kimppuun. Esimerkiksi Porissa ilmestynyt Satakunnan Työ kutsui SDP:n oikeistojohtoa moraalittomaksi ja luonnehti sitä ”kokoelmaksi vastuuntunnottomia desperadoja” syyttäen heitä ”häikäilemättömästä ja inhottavasta pelinpidosta”. Lisäksi tapaus vaikutti sosialidemokraattien sisäiseen valtataisteluun. Puoluetoimikunnan enemmistöläiset olisivat halunneet pitää asian käsittelyn poissa julkisuudesta, kun taas oppositio oli valmis julkaisemaan Kuuselan ja Leskisen tapauksesta laatiman kirjelmän.
Kuuselan poliittisen ura sosialidemokraateissa päättyi tapauksen myötä, ja hän luopui ehdokkuudestaan heinäkuun 1948 eduskuntavaaleissa. Vankeustuomionsa jälkeen Kuusela toimi Suomen Pienviljelijäin Liiton toiminnanjohtajana ja pääsihteerinä 1949–1969. Lisäksi hän oli muun muassa Maa- ja sekatyöväen liiton liittovaltuuston puheenjohtajana sekä Kemiran ja Vuorikemian hallintoneuvostojen varapuheenjohtajana. Viimeiset vuosikymmenensä hän asui Espoon Tapiolassa.
Juho Kuittinen

Johannes (Juho) Kuittinen (21. elokuuta 1889 Jääski – 12. kesäkuuta 1956 Imatra) oli suomalainen talonomistaja, kunnallisneuvos ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Kuittisen vanhemmat olivat maanviljelijä Pietari Kuittinen ja Maria Pöhö. Hän kävi kansakoulun ja suoritti jatko-opintoja iltakursseilla Yhdysvalloissa asuessaan. Kuittinen oli suutarin oppilaana ja kisällinä Jääskessä ja kivityömiehenä Antreassa 1902–1912. Hän matkusti siirtolaisena Yhdysvaltoihin ja oli siellä metsätyömiehenä ja kirvesmiehenä sekä työssä autotehtaissa 1912–1917.
Suomeen palattuaan Kuittinen oli Jääsken työväentalon vahtimestarina 1917–1918. Hän oli Suomen sisällissodan jälkeen vangittuna poliittisista syistä. Kuittinen toimi sitten kirvesmiehenä Joutsenossa 1919–1922 ja Jääskessä 1922–1924. Hän oli virvoitusjuomatehtailijana Jääskessä 1924–1934, toimi sos.dem. piirisihteerinä ja toimitsijana ja oli talonomistajana Jääskessä ja Imatralla. Kuittinen sai kunnallisneuvoksen arvon 1949.
Kuittinen oli kansanedustajana 1934–1956 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä 1934–1945, Kymen läänin itäistä vaalipiiriä 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiriä 1948–1956. Hän tuli eduskuntaan 23. lokakuuta 1934 sosialidemokraattien Mikko Suokkaan tilalle. Kuittinen kuoli kesäkuussa 1956 kesken edustajakautensa ja hänen paikalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Kalle Matilainen. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kuittinen oli Jääsken kunnanvaltuuston jäsenenä ja Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sos.dem. piiritoimikunnan jäsenenä. Hän oli Osuusliike Imatran edustajiston ja hallintoneuvoston jäsenenä ja Enson osuusliikkeen hallintoneuvoston jäsenenä.
Juho Kuittinen oli naimisissa vuodesta 1915 Klaara Koskelaisen kanssa.
Timo Laaksonen

| Timo Laaksonen> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 26.3.1983–23.3.1999  
Ryhmä/puolue:  SKDL, vasemmistoliitto
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1945 Pori
Kuollut: 28. heinäkuuta 2008 (63 vuotta) Pori
Ammatti:  pääluottamusmies
Timo Kalevi Laaksonen (24. maaliskuuta 1945 Pori – 28. heinäkuuta 2008 Pori) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1983–1999.
Elämä ja ura

Laaksonen työskenteli Outokumpu Oy:n Porin kuparitehtaalla prosessi- ja korjausmiehenä 1966–1975 ja oli tehtaan pääluottamusmies 1976–1983. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1983. Presidentin valitsijamiehenä Laakosnen oli 1978 ja 1988. Hän oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–2008.
Laaksonen oli SKP:n keskuskomitean ja poliittisen toimikunnan jäsen, ja SKDL:n viimeinen varapuheenjohtaja ennen puolueen lakkauttamista huhtikuussa 1990. Laaksonen oli myös Satakunnan vasemmistoliiton puheenjohtaja.
Vuodesta 2006 lähtien Laaksonen toimi Eläkeläiset ry:n puheenjohtajana. Laaksonen kuoli syöpään Porin kaupunginsairaalassa heinäkuussa 2008.
Arthur Larson

Frans Arthur Larson (21. tammikuuta 1897 Hammarland, Ahvenanmaa – 21. lokakuuta 1959 Maarianhamina) oli suomalainen Ahvenanmaalla vaikuttanut maanviljelijä, maakuntapoliitikko ja kansanedustaja.
Larsonin vanhemmat olivat maanviljelijä Lars Otto Karlsson ja Matilda Kristina Eriksson. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Hammarlandissa. Larson oli jonkin aikaa siirtolaisena Yhdysvalloissa ja oli myös merimiehenä. Hän toimi lautamiehenä 1930–1951 ja oli Hammarlandin vapaapalokunnan päällikkönä 1936–1948.
Larson oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1948–1959 edustaen Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ruotsalaisten Elis Andersson. Arthur Larson oli myös Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Hammarlandin kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Larson oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli Föreningen Åland i New York -yhdistyksen puheenjohtaja.
Gunnar Laatio

Gunnar Laatio vuonna 1975
Kaino Gunnar Laatio synt. Lindfors (10. syyskuuta 1915 Turku – 12. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen upseeri, vuori-insinööri ja Kokoomuksen kansanedustaja.
Laation isä oli makkaratehtailija Hjalmar Lindfors, valkoisten tukija Suomen sisällissodassa. Punaiset hävittivät tehtaan, perhe pakeni ensin Loimaalle, isä sittemmin Kanadaan. Gunnar Laatio ryhtyi koulun jälkeen opiskelemaan Teknillisessä korkeakoulussa geologiaa 1937. Vuonna 1939 hän lähti talvisotaan vänrikkinä. Jatkosodan alussa hän oli luutnantti. Karhumäen taistelun jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi ja hän toimi Poventsassa pataljoonankomentajana. Myöhemmin hänestä tuli majuri ja Suomen sotaveteraaniliiton puheenjohtaja.
Sodan jälkeen Gunnar Laatio toimi Outokumpu Oy:n Orijärven kuparikaivoksella Kiskossa toimitusjohtajana, minkä jälkeen Vihannin kaivoksen johtajana.
Gunnar Laation poliittisen uran alku on erikoinen. Hän ilmoitti yhtiön johtajalle vuorineuvos Petri Brykille asettuneensa Kokoomuksen ehdokkaana ehdolle eduskuntavaaleissa. Laatio oli kaivosinsinöörinä lähes korvaamattomana pidetty, ja Bryk aikoi kieltää ehdokkuuden. Valtionyhtiö Outokummun tilitarkastajista SKDL:n kokenut humppilalainen Kaino Haapanen totesi ettei sitä todellakaan voi kieltää, mutta ei olisi syytä  huoleen, koska Vihanti oli pieni kunta täynnä maalaisliittolaisia ja SKDL:n kannattajia. Vaalit 1970 menivät Kokoomuksen osalta hyvin puolueen saadessa peräti 11 lisäpaikkaa, mutta Gunnar Laatio valittiin eduskuntaan Oulun läänin vaalipiiristä 1970 ainoana kokoomuslaisena, ja hän sai uusituksi valintansa 1972. Hänen kansanedustajauransa päättyi vuonna 1975. Koko kansanedustajakautensa Laatio hoiti myös kaivoksen johdon eikä näin ollen siirtynyt päätoimiseksi poliitikoksi. Lisäksi hän toimi Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1973–1976. Laatiolle myönnettiin yli-insinöörin arvonimi vuonna 1971.
Aiheesta muualla

Gunnar Laation muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
.aspx Gunnar Laatio Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1970–1972 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (37):  Aalto (1971–1972)  Aas  Haarla  Hara  Heino-Vesihiisi  Hetemäki-Olander  Holkeri  Huurtamo  Häikiö  Häkämies  Härkönen  Ilaskivi  Jaatinen  Junnila  Katajavuori  Kauppi  Kauppila  Koppanen  Laatio  Lankinen  Linkola  Linkomies-Pohjala  Lähteenmäki  Mykkänen  Mäki  Mäki-Hakola  Nikkilä  Rihtniemi (1970–1971†)  Salmenkivi  Salolainen  Seppä  Sillantaus  I. Suominen  S. Suominen  Särkkä  Tarvajärvi  Vaittinen-Kuikka  Vartia  Vikatmaa 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri  Huurtamo (1972–1975)  Häikiö  Häkämies  Ilaskivi  Impiö (1974–1975)  Jaatinen  Jokinen  Junnila  Katajavuori (1972–1973)  Kauppi  Koppanen  Laatio  Lampinen (1974–1975)  Lankinen  Lattula  Linkola  Linkomies-Pohjala  Lähteenmäki  Miettinen  Mikkola (1975)  Mykkänen (1972–1974)  Mäki  Mäki-Hakola  Nikkilä  Rainio  Salmenkivi  Salolainen  Seppä  Sillantaus  I. Suominen  S. Suominen  Vaittinen-Kuikka  Vartia  Vikatmaa (1972–1974†) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Paavo Lagerroos

Paavo Arvi Lagerroos (23. toukokuuta 1923 Pori – 11. tammikuuta 1997 Pori) oli suomalainen järjestösihteeri ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja.
Lagerroosin vanhemmat olivat vuokraviljelijä Anton Julius Lagerroos ja Edla Sofia Rintala. Hän kävi kansakoulun ja 1936–1938 ammattikoulun. Lagerroos oli aluksi rakennustyömehenä Porissa. Hän oli sitten Suomen demokraattisen nuorisoliiton Kuopion piirin piirisihteerinä 1946–1947 ja Satakunnan ja Kainuun piirin piirisihteerinä. Vuodesta 1957 alkaen Lagerroos oli rakennustyömiehenä Kajaanissa ja hän oli Rakennustyöläisten liiton Kainuun piirin aluejärjestön sihteerinä Kajaanissa 1960–1964. Viimeksi Lagerroos toimi Puuliiton toimitsijana Helsingissä 1971–1973 ja Puutyöväenliiton järjestösihteerinä 1974–1978.
Lagerroos oli kansanedustajana 1964–1970 edusten Oulun läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 20. toukokuuta 1964 SKDL:n Janne Mustosen tilalle. Lagerroos oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1951–1952 sekä Kajaanin maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä 1960–1971. Lagerroos oli Suomen Kommunistisen Puolueen Kainuun piirijärjestön, Kainuun maakuntaliiton ja Työläislasten tuki ry:n puheenjohtajana sekä kuului Suomen 4H-liiton valtuuskuntaan ja johtokuntaan.
Paavo Lagerroos oli naimisissa vuodesta 1953 toimistonhoitaja Irja-Liisa Pihkalan kanssa.
Teoksia

Suomi-äidin vaihdevuodet. Kirjayhtymä, Helsinki 1970
Luottamusmies ; työryhmä Paavo Lagerroos ym. AY-tieto 5. Kansan sivistystyön liiton kirjeopisto, Helsinki 1973, 2. tark. painos 1974
Seikun sahan työntekijäin sairauskassan 100-vuotishistoriikki. Seikun saha, Pori 1986
Porin eläkeläiset r.y. 1960 - 1990 : 30-vuotishistoriikki. Porin eläkeläiset, Pori 1990
Porin elintarviketyöntekijät ry.:n osasto n:o 104 : 60-vuotishistoriikki. Porin elintarviketyöntekijät, osasto 104, Pori 1994
Jalmari Kovanen

| Jalmari Kovanen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.5.1924–1.9.1927, 1.8.1929–31.8.1933  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Vaasan itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. lokakuuta 1877 Laukaa
Kuollut: 10. tammikuuta 1936 (58 vuotta) Pihtipudas
Ammatti:  pienviljelijä
Hjalmar (Jalmari) Kovanen (21. lokakuuta 1877 Laukaa − 10. tammikuuta 1936 Pihtipudas) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1924–1927 ja 1929–1933.
Elämä

Laukaan Koivistonkylän Myllyntauksen torpassa syntyneen Jalmari Kovasen vanhemmat olivat torppari Matti Kovanen (s. 1850) ja Maija Sofia Tärttänen (s. 1855). Kansakoulun käytyään Kovanen työskenteli maatöissä. Vuosisadan vaihteessa Kovanen vuokrasi Pihtiputtaan Elämäjärveltä Ristolan talon, jonka hän lunasti omakseen vuonna 1926.
Elämäjärven työväenyhdistykseen kuulunut Kovanen oli ensimmäistä kertaa kansanedustajaehdokkaana jo 1908, mutta hänet valittiin eduskuntaan vasta 1924. Kovanen oli Pihtiputaan kuntakokouksen jäsen ja myöhemmin pitkäaikainen kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Hän vaikutti myös Pienviljelijäin Liitossa ja avusti järjestön julkaisemaa Pienviljelijä-lehteä. Kovanen kuoli 58-vuotiaana keuhkotautiin.
Perhe

Jalmari Kovasen puoliso oli Pielavedellä syntynyt Hilda Maria Jauhiainen (s. 1878), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903. Pariskunnalla oli neljä lasta.
Martti Korhonen

| Martti Korhonen |
| --- | --- |
 Martti Korhonen vuonna 2014.
Alue- ja kuntaministeri
 Lipposen II hallitus  15.4.1999–16.4.2003  
Seuraaja:  Hannes Manninen
Kansanedustaja
 1991–2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1953 (ikä 71) Oulu
Ammatti:  autonasentaja
Tiedot
Puolue:  vasemmistoliitto
Martti Allan Korhonen (s. 27. helmikuuta 1953 Oulu) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän on toiminut puolueensa puheenjohtajana vuosina 2006–2009, kansanedustajana vuosina 1991–2015 ja Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministerinä vuosina 1999–2003. Hän on ollut myös Oulun kaupunginvaltuutettu.
Tausta ja ura

Korhonen on koulutukseltaan autonasentaja. Hän työskenteli ammatissa 1971–1985 ja pääluottamusmiehenä 1986–1991. Kunnallisvaaleissa 1984 Korhonen nousi Oulun kaupunginvaltuustoon SKDL:n listalta. Hän oli myös kansandemokraattien (Liike 88) valitsijamies presidentinvaaleissa 1988. Korhonen kuului KTV:n liittovaltuustoon vuosina 1986–1991.
Korhonen nousi kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Hän toimi vasemmistoliiton eduskuntaryhmän puheenjohtajana kesästä 1997 kevääseen 1999 ja uudelleen keväästä 2003 toukokuuhun 2006, jolloin hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Korhonen voitti johtajakilvan toisella kierroksella Paavo Arhinmäen äänin 273–150. Kesäkuun 2007 puoluekokouksessa Korhonen valittiin vuoteen 2010 kestävälle jatkokaudelle. Vuosina 1995–1998 Korhonen oli puolueensa varapuheenjohtaja ja 1998 hän hävisi taiston puheenjohtajuudesta niukasti Suvi-Anne Siimekselle.
Korhonen toimi alue- ja kuntaministerinä Lipposen II hallituksessa vuosina 1999–2003. Hän on ollut liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja huhtikuusta 2007. Vuonna 2000 Korhonen jäi pois kaupunginvaltuustosta, mutta hän palasi kunnallispolitiikkaan vaaleissa 2008 ja keräsi Oulun suurimman äänisaaliin.
10. kesäkuuta 2009 Korhonen ilmoitti eroavansa vasemmistoliiton puheenjohtajan tehtävistä. Päätöstä edelsi puolueen tappio europarlamenttivaaleissa, joiden lopputuloksena se menetti ainoan paikkansa Euroopan parlamentissa. Vuonna 2013 Korhonen hyökkäsi vahvasti Talvivaaran kaivosta vastaan ja vaati Pekka Perän eroa.
Eduskunnassa Korhonen oli muun muassa liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja ja puhemiesneuvoston ja eduskunnan pankkivaltuuston jäsen.
Yksityiselämä

Korhonen on asunut lapsuudestaan lähtien Oulun Koskelankylässä. Hän on harrastanut muun muassa musiikkia, ralliautoilua ja purjehdusta. Korhosen ensimmäinen vaimo Riitta Korhonen (o.s. Tuukkanen, avioliitto 1972) kuoli syöpään kesällä 2006. Heillä on kaksi aikuista poikaa. Korhonen vihittiin toiseen avioliittoonsa Oulun apulaiskaupunginjohtajaksi valitun Piia Rantalan kanssa 2. helmikuuta 2012.
Aiheesta muualla

Martti Korhosen esittelysivu eduskunnan sivuilla
Martti Korhosen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Suvi-Anne Siimes | Vasemmistoliiton puheenjohtaja 2006–2009 | Seuraaja: Paavo Arhinmäki |
Vasemmistoliiton kansanedustajat
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (19):  Aho  Andersson  Apukka  Astala  Helle  Korhonen  Laakso  Laaksonen  Laine  Leppänen  Ojala  Polvi  Polvinen  Rimmi  Seppänen  Stenius-Kaukonen  Tennilä  Wahlström  Vähäkangas 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1995–1999 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Andersson  Apukka (1995–1998)  Helle  Huotari  Huttu-Juntunen  Huutola (1998–1999)  Immonen  Korhonen  Laakso  Laine (1996–1999)  Laaksonen  Lapintie  Leppänen  Ojala (1995)  Polvi  Puhjo  Rimmi  Saarnio (1996–1999)  Seppänen (1995)  Tiusanen  Uotila  Wahlström  Vokkolainen 
Vasemmistoryhmä (2):  Kuoppa  Tennilä 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Helle  Huotari  Huutola  Immonen  Kangas  Korhonen  Kuoppa  Laakso  Lapintie  Ojala  Polvi (2001–2003)  Puhjo  Siimes  Stenius-Kaukonen  Syvärinen  Tennilä  Tiusanen  Uotila  Valpas  Vokkolainen (1999–2001†) 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (19):  Huotari  Immonen  Kangas  Kauppila  Korhonen  Kuoppa  Laakso  Lapintie  Mustajärvi  Ojala  Polvi  Puhjo  Siimes  Sirnö  Tennilä  Tiusanen  Uotila  Valpas  Virtanen 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (17):  Andersson (2007–2008)  Arhinmäki  Kangas  Kauppila  Korhonen  Kuoppa  Kyllönen  Laakso  Lapintie  Mustajärvi  Puhjo  Sirnö  Tennilä  Tiusanen  Uotila (2008–)  Valpas  Virtanen  Yrttiaho 
1 2  Claes Andersson erosi eduskunnasta syyskuussa 2008 terveydellisten syiden vuoksi, jolloin hänen tilalleen nousi Kari Uotila.   
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Arhinmäki  Hänninen (2014–2015)  Kalliorinne  Kontula  Korhonen  Kyllönen (2011–2014)  Lapintie  Modig  Mustajärvi (2011)  Myllykoski  Pekonen  Tiainen  Uotila  Virtanen  Yrttiaho (2011) 
1 2  Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi toukokuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Katja Hänninen.  1 2  Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä kesäkuussa 2011.   
Oulun vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Matti Ahde
Tuomo Hänninen
Kyösti Karjula
Inkeri Kerola
Martti Korhonen
Timo Korhonen
Merja Kyllönen
Paula Lehtomäki
Suvi Lindén
Raimo Piirainen
Erkki Pulliainen
Lyly Rajala
Antti Rantakangas
Tapani Tölli
Tuulikki Ukkola
Unto Valpas
Mirja Vehkaperä
Pekka Vilkuna
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Karl Laurén

Karl Fredrik (K. F.) Laurén (20. elokuuta 1879 Paraisten mlk – 9. maaliskuuta 1952 Paraisten mlk) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi RKP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922, 1924–1927, 1929–1930 ja 1936–1939 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Laurén toimi myös Paraisten kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Laurén toimi maanviljelijänä Paraisten maalaiskunnassa ja Paraisten säästöpankin kamreerina ja toimitusjohtajana 1912–1945 sekä A.B. Sandfallin tiilitehtaan toimitusjohtajana. Laurénin vanhemmat olivat rusthollari Johan Vilhelm Laurén ja Anna Vilhelmina Johansson. Heidän poikansa oli kansanedustaja Per Laurén. Laurénin puoliso vuodesta 1908 oli Edith Johanna Johansson. Laurénille myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1939.
Albin Koponen

| Albin Koponen |
| --- | --- |
 Albin Koponen vuonna 1907.
Kansanedustaja
 22.5.1907–25.9.1918, 5.9.1922–10.11.1944  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1881 Pielisjärvi
Kuollut: 10. marraskuuta 1944 (63 vuotta) Lieksa
Ammatti:  levyseppä
Albin Koponen (1. syyskuuta 1881 Pielisjärvi – 10. marraskuuta 1944 Lieksa) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918 ja 1922–1944.