stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janne Kankaansyrjä
Ennätykset

Maraton 2.49.59
100 km: 8.05.34 (Helsinki, 26.8.2000)
12h: 138,88 km (Lohja, 27.5.2000)
24h: 226,350 km (Vallauris Golfe-Juan, Ranska, 3.–4.12.2005)
48h: 307,29 km (Surgeres, Ranska, 28.–30.5.2004)
Jungfruholmen

| Jungfruholmen> Maantiede |
| --- | --- |
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Valtio
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Varsinais-Suomi
Kunta:  Kemiönsaari
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jungfruholmen on saari Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Saari sijaitsee Kemiönsaaren länsipuolella ja kuuluu Saaristomeren kansallispuistoon.
Jungfruholmen ja kolme muuta saarta ovat kasvaneet yhteen. Kokonaisuus Jungfruholmen-Högholmen-Skansholmen merkitään usein kartoissa pelkkänä Högholmenina. Jungfruholmen on kolmoissaaren pohjoisin osa. Saarella sijaitsee Saaristomeren suurin hiidenkirnu. Jungfruholmenin länsipuolella avautuu Gullkronanselkä. Etelässä sijaitsee pieni Lindholmen ja idässä Jungfrusund erottaa saaren Kemiönsaaren pääsaaresta.
Jungfruholmenin vieressä oleva salmi Jungfrusund on vanha merenkulkureitti. Sitä on luultavasti käytetty jo rautakaudella. Suojainen salmi on ollut myös hyvä levähdyspaikka laivoille. Keskiajalla Jungfruholmeniin ja salmen ympäristöön on rakennettu pieniä linnoitteita ja huoltorakennuksia. Salmi on käynyt myöhäiskeskiajalla liian matalaksi suurimmille laivoille, joten reitti siirtyi kulkemaan Jungfruholmenin länsipuolelta. Myöhemmin venäläiset linnoittivat salmea ja Jungfruholmenille rakennettiin ryssänuuneja, kommendantin talo ja tykkipatteri.
Janne Kangaskokko

Janne Kangaskokko (s. 29. joulukuuta 1983 Kärsämäki) on suomalainen lentopalloilija. Kaudella 2013–2014 hän edusti oululaista Ettaa Mestaruusliigassa.
Junioreissa Kangaskokko pelasi kaksoisedustuksella Kärsämäen Katajassa ja Pudasjärven Urheilijoissa. Ensimmäisen SM-liigakautensa hän pelasi 2004–2005 Perungan pojissa. Hän pelasi kaksi kautta keskitorjujana, mutta kaudella 2006–2007 pelipaikka vaihdettiin hakkuriksi. Perungan pojat ja Napapiirin Palloketut yhdistivät kaudella rovaniemeläisen liigalentopalloilun Santasport-joukkueeksi. Kangaskokko pelasi kauden ykkössarjaa Santasport 2:ssa. Kaudella 2007–2008 Kangaskokko siirtyi takaisin Santasportin liigajoukkueeseen hakkurin pelipaikalle ja joukkue saavutti SM-kultaa. Kaudella 2008–2009 Kangaskokko palasi keskitorjujan rooliin Santasportin liigajoukkueessa. Joukkue saavutti kaudella SM-hopeaa.
Kaudella 2009–2010 Kangaskokko vaihtoi seuraa oululaiseen Sun Volleyhin. Pelipaikkana oli jälleen keskitorjuja. Joukkue voitti Suomen Cupissa kultaa ja voitti runkosarjan. Puolivälieräottelussa Joensuun Rientoa vastaan joukkueen hakkuri Marko Aho katkaisi akillesjänteensä ja Kangaskokko asetettiin hakkurin paikalle. Kangaskokko pelasi kauden loput ottelut hakkurina saavuttaen joukkueen kanssa SM-kultaa finaalissa Pielaveden Sampoa vastaan. Mitali oli kaikkien aikojen ensimmäinen oululaisessa lentopalloilussa.[lähde? ] Kaudet 2010–2012 Kangaskokko pelasi Sun Vollen riveissä hakkurina, keskitorjujana ja yleispelaajana.
Vuodesta 2012 Kangaskokko on pelannut Ettassa.
Saavutukset

Nuoret
SM-pronssi 2004
SM-kulta 2005
Miehet
2006 SM-pronssi
2008 SM-kulta
2009 SM-hopea
2010 SM-kulta, Suomen Cup kulta
Joukkueet

2004–2006 Perungan Pojat
2006–2009 Santasport
2009–2012 Sun Volley
2012– Etta Volley
Jumalan laki

Jumalan laki on uskonnollisissa kirjoituksissa esiintyvä laki, jonka katsotaan saavan alkunsa suoraan Jumalan tahdosta. Jumalan lain katsotaan olevan ihmisen tahdosta riippumaton samoin kuin luonnollinen laki eikä ihminen voi muuttaa sitä omilla toimillaan.
Kristinuskossa

Jumalan laki on niin sanottu rakkauden laki, joka kehottaa ihmisiä rakastamaan Jumalaa, lähimmäisiään ja myös itseään. Lain suurimmat käskyt ovat: ”rakasta Herraa sinun Jumalaasi kaikesta sydämestäsi, kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi” ja ”rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi”. Näin opetti Jeesus.
Jumalan laki pitää sisällään myös kymmenen käskyä, jotka Jumala julisti Hoorebin vuorelta Israelin kansalle pian heidän Egyptin orjuudesta vapautumisen jälkeen  Kymmenen käskyä selvittää tarkemmin miten ihmisten tulisi rakastaa Jumalaa ja lähimmäisiään. Edelleen Mooseksen kirjoissa, myös osittain Uudessa Testamentissa, olevat useat kymmenet moraalisäännöt selventävät kutakin käskyä tarkemmin. Esimerkiksi vuorisaarnassa Jeesus opetti käskyn ”älä tapa” kieltävän myös toisen ihmisen ”tappamisen ja nujertamisen” vihaamalla ja halveksivilla sanoilla.
Jeesus opetti, että Jumalan laki ja jokainen sen käskyistä on voimassa ikuisesti ja että mikään käskyistä ei muutu. Jumalan laki ilmaisee miten Jumala haluaisi ihmisten elävän ja kohtelevan toisiaan. Sen tutkiminen paljastaa myös synnin, jota ei saisi tehdä. Apostoli Johannes kirjoittaa synnin olevan Jumalan lain rikkomista.
Josef Klaus

| Josef Klaus |
| --- | --- |
 Josef Klaus
Itävallan liittokansleri
 2. huhtikuuta 1964 – 21. huhtikuuta 1970  
Presidentti:  Adolf Schärf Franz Jonas
Varakansleri:  Bruno Pittermann   Fritz Bock   Hermann Withalm
Edeltäjä:  Alfons Gorbach
Seuraaja:  Bruno Kreisky
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1910 Kötschach-Mauthen
Kuollut: 26. heinäkuuta 2001 (90 vuotta) Wien
Tiedot
Puolue:  Kansanpuolue
Josef Klaus (15. elokuuta 1910 Kötschach-Mauthen – 26. heinäkuuta 2001 Wien) oli itävaltalainen poliitikko. Hän edusti Itävallan kansanpuoluetta. Klaus toimi finanssiministerinä 1961–1963, kansanpuolueen puheenjohtajana vuodesta 1964 ja liittokanslerina 1964–1970.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Josef Klaus Wikimedia Commonsissa
Itävallan toisen tasavallan liittokanslerit (1945–)
Karl Renner (1945) | Leopold Figl (1945–1953) | Julius Raab (1953–1961) | Alfons Gorbach (1961–1964) | Josef Klaus (1964–1970) | Bruno Kreisky (1970–1983) | Fred Sinowatz (1983–1986) | Franz Vranitzky (1986–1997) | Viktor Klima (1997–2000) | Wolfgang Schüssel (2000–2007) | Alfred Gusenbauer (2007–2008) | Werner Faymann (2008–2016) | Christian Kern (2016–2017) | Sebastian Kurz (2017–2019) | Brigitte Bierlein (2019–2020) | Sebastian Kurz (2020–2021) | Alexander Schallenberg (2021) | Karl Nehammer (2021–)
Juho Möttölä

Juho Möttölä (Iso-Möttölä) (12. tammikuuta 1831 Karstula – 31. heinäkuuta 1905 Karstula) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Möttölän vanhemmat olivat  Matti ja Kaisa Iso-Möttölä ja puoliso Kaisa Möttölä. Juho Möttölä oli lähes 20 vuotta Karstulan kunnallislautakunnan esimies ja talonpoikaissäädyssä Laukaan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. Hän oli valtiopäivillä sekä yleisen että säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen.
Juho Määttälä

Juho Määttälä on suomalainen  uransa lopettanut pesäpalloilija. Määttälä pelasi Superpesistä kaudet 2008-2016. Hänen joukkueensa olivat Vimpelin Veto, Joensuun Maila ja Jyväskylän Kiri. Määttälä kuului Lehdistön joukkueeseen Liitto-Lehdistö-ottelussa vuonna 2011. Hän pelasi sisäpelissä vaihtajana.
Määttälä pelasi urallaan 182 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 22 tavallista juoksua, toi 158 juoksua ja keräsi 761 kärkilyöntiä. Määttälä pelasi urallaan 15 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksua, toi 12 juoksua ja keräsi 57 kärkilyöntiä. Määttälä pelasi urallaan seitsemän Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi kolme juoksua ja keräsi 21 kärkilyöntiä. Määttälä pelasi urallaan kolme Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, toi neljä juoksua ja keräsi 17 kärkilyöntiä.
John Lee Hiong Fun-Yit Yaw

John Lee Hiong Fun Yit Yawin vaakuna
John Lee Hiong Fun-Yit Yaw (s. 5. lokakuuta 1933 Kota Kinabalu) on katolisen kirkon malesialainen pappi. Hän sai pappisvihkimyksensä 27. joulukuuta 1964, ja piispaksi hänet vihittiin 26. kesäkuuta 1987. Hänet oli 30. maaliskuuta nimitetty Kota Kinabalun hiippakunnan piispaksi. 23. toukokuuta 2008 Kota Kinabalusta tuli arkkihiippakunta ja sen piispasta arkkipiispa.
Lee Hiong Fun-Yit Yawia edelsi piispana Simon Michael Fung Kui Heong.
Johns Hopkinsin yliopisto

| Johns Hopkinsin yliopisto> The Johns Hopkins University |
| --- | --- |

Motto:  Veritas vos liberabit (Totuus tekee vapaaksi)
Perustettu:  1876
Tyyppi:  Yksityinen
Säätiön varat:  2,4 miljardia $
Rehtori:  1876
Opiskelijoita:  5 149
Jatko-opiskelijoita:  2 029
Sijainti:  Baltimore, Maryland  Yhdysvallat
Kampus:  Lähiö, (0,57 km²)
Maskotti:  Blue Jay
Sivusto:  http://www.jhu.edu
Johns Hopkinsin yliopisto, perustettu vuonna 1876, on yksityinen yliopisto Baltimoressa, Marylandissa Yhdysvalloissa. Johns Hopkinsin kampusalueet sijaitsevat Homewoodissa, Marylandissa, Washington DC:ssa, Italiassa ja Kiinassa. Johns Hopkinsin yliopisto oli ensimmäinen yhdysvaltalainen tutkimusyliopisto ja ensimmäinen yhdysvaltalainen yliopisto, joka opetti seminaarien avulla.
Johns Hopkinsin yliopiston arvostetuimpia tiedekuntia ovat lääketieteellinen tiedekunta, terveystieteiden tiedekunta ja kansainvälisten opintojen tiedekunta. Johns Hopkinsin sairaala on myös arvostettu ja se on arvioitu seitsemän kertaa peräkkäin yhdeksi parhaimmaksi sairaalaksi Yhdysvalloissa. Johns Hopkinsin lääketieteellinen tiedekunta on arvioitu vuonna 2007 toiseksi parhaimmaksi lääketieteelliseksi Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 kauppatieteiden tiedekunta arvioitiin Yhdysvaltain neljänneksi parhaaksi. Kokonaisuudessaan Johns Hopkinsin yliopisto on arvioitu 16. parhaaksi yliopistoksi Yhdysvalloissa vuonna 2007.
Historia

Johns Hopkinsin yliopisto on nimetty Johns Hopkinsin mukaan, joka jätti kuollessaan vuonna 1873 seitsemän miljoonaa dollaria Johns Hopkinsin yliopistolle ja sairaalalle. Tuohon aikaan Johns Hopkinsin lahjoitus oli suurin Yhdysvaltain historiassa. Yliopisto avattiin 22. helmikuuta 1876. Yliopiston ensimmäinen rehtori oli Daniel Coit Gilman.
Vuoteen 1970 asti yliopistossa opiskeli vain miehiä.[lähde? ]
New Yorkin pormestari Michael Bloomberg valmistui yliopistosta vuonna 1964.
Vuonna 2018 Bloomberg lahjoitti yliopistolle 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä on suurin yksityisen henkilön tekemä lahjoitus julkiselle yliopistolle tai instituutiolle.Kaikkiaan Bloomberg on lahjoittanut yli kolme miljardia dollaria yliopistolle.
Opiskelijat

Lukuvuonna 2012–2013 Johns Hopkinsin yliopistossa oli 5 149 perustutkinto-opiskelijaa ja 2 029 jatko-opiskelijaa.
Vuonna 2013 Johns Hopkinsin yliopistoon haki 20 614 hakijaa, joista opiskelupaikkaa tarjottiin 3 493:lle. Vuonna 2006 hyväksytyistä 31 prosenttia tuli Baltimoren alueelta. Ulkomaalaisia opiskelijoita haki 57 eri maasta ja heistä 189 hyväksyttiin.[lähde? ] Opiskelijoita tulee eri puolilta Yhdysvaltoja, mutta varsinkin New Yorkista, New Jerseystä, Kaliforniasta ja Pennsylvaniasta on paljon opiskelijoita.
Vuonna 2013 noin 44 prosenttia perusopiskelijoista sai yliopistolta avustusta opiskeluihin. Yliopisto tarjoaa opiskelijoille erilaisia stipendejä.
Johns Hopkinsin yliopistosta ovat valmistuneet muun muassa nobelistit Richard Axel ja Andrew Fire.
Tiedekunnat

Kauppatiede (Carey Business School)
Lääketiede (School of Medicine)
Tekniikka (Whiting School of Engineering)
Kasvatustiede (Schoolf of Education)
Terveystiede (The Bloomberg School of Public Health)
Humanistiset ja luonnontieteet (Krieger School of Arts and Sciences)
Kansainvälisten opintojen tiedekunta (Nitze School of Advanced International Studies)
Musiikki (Peabody Institute)
Hoitotiede (School of Nursing)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Johns Hopkinsin yliopiston sivut (englanniksi)
Johns Hopkins Factbook, esite 2010-luvun keskivaiheilta Suomen Fulbright Centerin sivustolla (englanniksi)
Junghans

Junghans Mega
Junghans Uhren GmbH on yksi Saksan suurimpia kelloja valmistavia yrityksiä. Yhtiön mallisto ulottuu edullisista kvartsikelloista luksuskelloihin.
Junghansin perusti Erhard Junghans lankonsa Jakob Zeller-Toblerin kanssa vuonna 1861 Schrambergin kaupungissa Saksassa. Yhtiön nimi oli tuolloin ”Junghans und Tobler”. Junghansin tuotanto kasvoi nopeasti, ja se olikin vuonna 1903 Saksan suurin kelloja valmistava yritys. Junghans keskittyi aluksi valmistamaan seinä- ja kaappikelloja, kunnes se vuonna 1927 aloitti rannekellojen valmistamisen.
1950-luvulla sveitsiläinen arkkitehti-muotoilija Max Bill loi yhtiölle designiltaan ainutlaatuisia kelloja ja mekaanisia koneistoja, jotka nostivat firman imagoa luksus- ja design-kellojen valmistajana. Yhtiö toi vuonna 1970 markkinoille ensimmäisen saksalaisen kvartsirannekellon, nimeltään ”Astro Quartz”. 1980-luvun lopulla julkaistiin markkinoiden ensimmäinen radiokontrolloitu pöytäkello. Tätä seurasi vuonna 1990 julkaistu ensimmäinen radio-ohjattu rannekello nimeltään Mega.
Nykyisin yritys on enimmäkseen keskittynyt valmistamaan automaatti- ja kvartsikoneistoilla varustettuja rannekelloja. Mallistosta löytyy vieläkin muutamia seinäkelloja, mutta niiden osuus mallistosta on marginaalisen pieni.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Junghans.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Junghans.de
Jean-Baptiste Robert Lindet

Robert Lindet, H. Rousseaun piirros 1800-luvulta.
Jean-Baptiste Robert Lindet (2. toukokuuta 1746 Bernay – 14. helmikuuta 1825 Pariisi) oli Ranskan vallankumouksen aikainen poliitikko.
Ennen vallankumousta Lindet oli menestyvä asianajaja Bernayssa. Hänet valittiin edustajaksi kansalliskokoukseen vuonna 1791 ja kansalliskonventtiin vuonna 1792. Kuningas Ludvig XVI:n oikeudenkäynnin aikana hän laati lausunnon kuninkaan vastavallankumouksellisista rikoksista ja äänesti tämän kuolemantuomion puolesta. Lindet valittiin yhteishyvän valiokuntaan 6. huhtikuuta 1793. Hän kannatti vuoripuolueen ajamaa talouselämän tiukempaa kontrollia ja sai valiokunnassa päävastuun taloudellisesta suunnittelusta. Lokakuussa 1793 hänestä tuli elintarvikevaliokunnan johtaja. Hän loi lähes kaikkea maatalous- ja teollisuustuotantoa säädelleen hallintokoneiston sotatalouden ja armeijan huollon tarpeisiin. Hän tosin oletti näiden toimenpiteiden olevan vain tilapäisiä eikä kannattanut vallankumouksellista terroria.
Lindet tuki yhteishyvän valiokunnassa usein Maximilien Robespierren kilpailijoita, mutta ei osallistunut Robespierren syrjäyttämiseen. Sitä seuranneen jakobiinivastaisen vastareaktion aikana hän kuitenkin vetäytyi yhteishyvän valiokunnasta lokakuussa 1794. Direktorion aikana Lindet nimitettiin Ranskan valtiovarainministeriksi kesäkuussa 1799, mutta hän joutui eroamaan brumairen vallankaappauksen yhteydessä saman vuoden marraskuussa. Hän kuului myös viidensadan neuvostoon vuosina 1798–1799.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Baptiste Robert Lindet Wikimedia Commonsissa
Jakov Grot
Aiheesta muualla

Kansallisbiografia: Jakov Grot
Jelle Wallays

| Jelle Wallays |
| --- | --- |
 Jelle Wallays Dunkerquen neljän päivän ajossa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2008–2010 2010:  Wielergroep Beveren 2000 Topsport Vlaanderen-Mercator (harjoittelija)
Ammattilaisjoukkue(et)
2011–2012 2013–2015 2016–2020 2021–2023:  Topsport Vlaanderen-Mercator Topsport Vlaanderen-Baloise Lotto Soudal Cofidis
Suurimmat voitot
 Pariisi–Tours 2014 Dwars door Vlaanderen 2015 Espanjan ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 2. tammikuuta 2024 
Aiheesta muualla
users.telenet.be/jelle.wallays
Jelle Wallays (s. 11. toukokuuta 1989) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti 2011 alkaneen ammattilaisuransa viisi ensimmäistä vuotta belgialaista Topsport Vlaanderen -tallia. Kaudelle 2016 hän siirtyi Lotto Soudal -joukkueeseen ja 2021 Cofidis-talliin. Hän lopetti ammattilaisuransa vuoden 2023 jälkeen.
Wallays voitti 2014 Pariisi–Tours-klassikon kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Thomas Voecklerin. Seuraavana vuonna hän voitti Dwars door Vlaanderen -kilpailun kahden sekunnin erolla tallitoveriinsa Edward Theunsiin. Hän voitti 18. etapin Espanjan ympäriajosa 2018.
Saavutuksia

Lähteet: Cyclingbase, Pro Cycling Stats
Jean-Baptiste Massillon

Jean-Baptiste Massillon
Jean-Baptiste Massillon (24. kesäkuuta 1663 Hyères Ranska – 28. syyskuuta 1742 Beauregard-l'Évêque) oli ranskalainen kirkonmies ja Clermont-Ferrand'n piispa. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Tausta

Massillon oli opettaja, tunnettu ja arvostettu saarnaaja sekä Clermontin piispa. Vuonna 1700 hän saarnasi adventtina Versailles’n palatsissa kuningas Ludvig XIV:lle. Hänen saarnansa ilmestyivät koottuina teoksena vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän piti myös ylistyspuheita sekä ruumissaarnoja, joista ehkä kaikkein tunnetuimman hän piti kuolleelle kuningas Ludvig XIV:lle. Hän aloitti saarnan tunnetuilla sanoilla: ”Dieu seul est grand, mes frères”.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1718. Jäseneksi ottamisen seremoniat järjestettiin 23. helmikuuta 1719, ja vastaanottopuheen piti abbé de Fleury. Hän ei kuitenkaan osallistunut muihin akatemian istuntoihin kuin vastaanottoseremonioihin, sillä hän piti tärkeämpänä työtä omassa hiippakunnassaan.
Hän vetäytyi hiippakuntaansa lopullisesti vuonna 1721 ja tuli sieltä Pariisiin vain kerran, kun hänen piti sijaishallitsijan äidin, Orléansin leskiherttuattaren ruumissaarnan Saint-Denisin basilikassa.
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
Artikkeli: Le Petit carême (Arkistoitu – Internet Archive) d'après le Grand Dictionnaire universel du XIXe siècle: Pierre Larousse.
Artikkeli Catholic Encyclopediassa. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Camille Le Tellier de Louvois | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 4 1718–1742 | Seuraaja: Louis-Jules Mancini-Mazarini |
Iso Jänisjärvi (Mäntyharju)

| Iso Jänisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju, Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°35′14″N, 26°36′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ylä-Suonteen valuma-alue (14.85)
Laskuoja:  oja Pieneen Jänisjärveen 
Järvinumero:  14.853.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,2 m  
Pituus:  480 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  1,135 km  
Pinta-ala:  3,812 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Jänisjärvi 
Iso Jänisjärvi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla ja Hirvensalmella Ketunkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 480 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ylä-Suonteen valuma-alueella (14.85), jonka Salasjoen valuma-alueeseen (14.853) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,2 metriä mpy.
Jelizavetpolin kuvernementti

| Jelizavetpolin kuvernementti Елизаветпольская губерния |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Jelizavetpolin kuvernementti Venäjän keisarikunnan kartalla 1914.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1868
Lakkautettu:  1917
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Jelizavetpol
Pinta-ala:  44 100 km²
Väkiluku (1897):  878 415
Kielet:  armenia, azeri, venäjä
Jelizavetpolin kuvernementti (myös lääni, ven. Елисаветпо́льская губе́рния, Jelisavetpolskaja gubernija tai Елизаветпольская губерния, Jelizavetpolskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa. Sen pinta-ala oli 44 100 neliökilometriä ja asukasluku 878 415 henkeä (vuonna 1897). Hallinnollinen keskus oli Jelizavetpolin kaupunki (nykyinen Gəncə).
Vuonna 1868 perustettu kuvernementti rajoittui lännessä Jerevanin ja Tbilisin kuvernementteihin, pohjoisessa Zaqatalan piirikuntaan ja Dagestanin alueeseen, idässä Bakun kuvernementtiin ja etelässä Persiaan. Se koostui aluksi Jelizavetpolin, Nuxan ja Şuşan kihlakunnista sekä osasta entistä Ordubadin piirikuntaa. Myöhemmin muodostettiin Ərəşin (keskuspaikka Ağdaş), Cavanşirin (Tərtər), Cəbrayılin, Qazaxin ja Zəngəzurin (Goris) kihlakunnat. Alue muodostaa nykyään Azerbaidžanin tasavallan länsiosan ja osan Armeniaa.
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kuvernementin väestöstä 60,8 % oli azereja, 33,3 % armenialaisia, 1,7 % lezgejä ja 1,6 % venäläisiä. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, karjanhoito ja kaivosteollisuus.
Aiheesta muualla

Entsiklopedija Brokgauza i Jefrona (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jelizavetpolin kuvernementti Wikimedia Commonsissa
Gubernii Rossijskoi imperii. Istorija i rukovoditeli. 1708–1917 (pdf) (Venäjän keisarikunnan kuvernementit (1708-1917) -kokoelmateos pdf-muodossa, 535 sivua)  2003. Transneft-yhtiön rahoittama Runivers-hanke eli "Venäjä alkuperäisteoksien kautta" (Россия в подлиннике), runivers.ru. Viitattu 28.7.2014. (venäjäksi)
Jean Webster

| Jean Webster |
| --- | --- |
 Jean Webster
Henkilötiedot
Syntynyt: 1876 Fredonia, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 1916 (39–40 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean Webster, oik. Alice Jane Chandler Webster, (1876 Fredonia, New York, Yhdysvallat – 1916) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän opiskeli englannin kieltä ja taloustieteitä Vassar Collegessa, josta hän valmistui 1901.
Websterin äidinisä oli Mark Twain, jonka vaikutteita hänen tuotannossaan näkyy. Hänen esikoisteoksensa Vehnäprinsessa ilmestyi 1905. Sen tapahtumapaikka on Italia. Hän kirjoitti nuortenkirjoja, joista tunnetuin on Setä Pitkäsääri (1912). Sen jatkoksi ilmestyi Paras vihollinen 1913.
Suomennetut teokset

Setä Pitkäsääri (Daddy-Long-Legs), suom. Tyyni Haapanen-Tallgren, WSOY 1918 Sarja: W.S.O.Y:n koululaiskirjasto 43, Nuorten toivekirjasto 66, Riksin sarja 8, Orpotytöt 1
Paras vihollinen (Dear enemy, 1915), suom. Tyyni Haapanen-Tallgren, WSOY 1919 Sarja: Nuorten toivekirjasto 92, Riksin sarja 40, Orpotytöt 2
Vehnäprinsessa (Wheat Princess), suom. Annikki Haahti, WSOY 1920
Patty ja Priscilla (When Patty went to College), suom. Aarne Ylermi, Minerva 1920 Sarja: Patty Wyatt 2
Jerry: romanttinen aasinajaja (Jerry Junior), suom. WSOY 1923 Sarja: Söderströmin 5 markan sarja, 7
Peterin vaiheet ja seikkailut  (Much Ado About Pete), suom. Esteri Lokka, WSOY 1923
S:t Ursula-koulun tytöt (Just Patty), suom. Sirkka Rapola, Otava 1936 Sarja: Patty Wyatt 1; Tyttöjen kirjasto, Uusi sarja 12
Patty korkeakoulussa (When Patty went to College), suom. Sirkka Rapola, Otava 1961 Sarja: Patty Wyatt 2 (uusi suomennos)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Webster Wikimedia Commonsissa
Jean Webster (Arkistoitu – Internet Archive), Vassar Encyclopedia (englanniksi)
Josef Klapuch

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Josef Kalpuch vuonna 1937. |  Josef Kalpuch vuonna 1937. |  Josef Kalpuch vuonna 1937. |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa |  Berliini 1936 |  yli 87 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1934 | Yli 87 kg |  |
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Pariisi 1937 | Yli 87 kg |  |
Josef Klapuch (10. helmikuuta 1906 Zbyslavice, Itävalta-Unkari – 18. joulukuuta 1985 Praha, Tšekkoslovakia) oli  Tšekkoslovakiaa edustanut painija, joka saavutti Berliinissä 1936 vapaapainissa olympiahopeaa. Ammatiltaan hän oli poliisi esiintyen poliisiin liittyvissä tšekkielokuvien cameoroolissa.
Kaivostyöläisestä poliisiksi

Klapuch kasvoi kaivostyöläisperheessä ja oli töissä itsekin kaivoksessa kaksi vuotta. Sen jälkeen hän työskenteli lihakauppiaana. Samaan aiakaan hän harrasti urheilua päälajeinaan painonnosto ja paini, joista paini nousi hänen ykköslajikseen. Painiuransa aikana hän siirtyi Prahaan poliisiksi edustaen paikallista poliisien urheiluseuraa. Hän kilpaili niin kreikkalais-roomalaisen kuin Vapaapainin raskaassa sarjassa. Hänen painiuransa kesti 10 vuotta eli 1920-luvun lopulta 1930-luvun lopulle päättyen maailmansodan syttymiseen.