stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venttiili
Venttiilien luokittelu sulkuelimen mukaan

Istukkaventtiileissä virtaus estetään painamalla sulkuelin virtauksen suuntaiseti tiivistyspintaa vasten.
Luistiventtiileissä virtaus estetään työntämällä luisti pesään kohtisuorasti virtaussuuntaan nähden.
Kalvoventtiileissä virtausta säädellään ohuen elementin muodonmuutoksien avulla.
Läppäventtiileissä on pesässä läppä jota kiertämällä virtaus voidaan estää.
Tulppa- ja palloventtiilit avataan pyörittämällä sulkuelimessä oleva reikä pesän virtausaukkojen kohdalle.
Venttiilirakenteita ja toimintoja

2-tieventtiilissä on yhde tulevalle ja lähtevälle virtaukselle. Kyseessä voi olla sulkuventtiili, jossa on vain asennot auki ja kiinni, tai säätöventtiili, jonka lautasen tai luistin liike on tarkasti säädettävissä. Esimerkki säätöventtiilistä on neulaventtiili, jonka virtausta säätävä kapea ja pitkä kartiomainen luistiosa (”neula”) liikkuu avattaessa hitaasti ja kasvattaa virtausta hallitusti. Virtauksen määrä riippuu putkikoosta, materiaalista ja paine-erosta, joten venttiiliin on vaikea merkitä virtausmäärä­asteikkoa. Virtausta mitataankin yleensä erillisillä massavirtamittareilla.
Venttiilillä voi olla perusasento, jossa se on joko auki tai kiinni. Normaaliasento on voitu venttiilirakenteeseen toteuttaa jousella. Esimerkiksi hätäsulkuventtiilit, joilla häiriötilanteissa eristetään putkiston osia, ovat auki ohjaussähkövirran ollessa päällä ja sulkeutuvat heti, jos sähköt katkeavat. Käytössä ne ovat normaalisti auki olevia venttiileitä.
Yleensä venttiileissä on virtaussuunta määrätty. Venttiilit on suunniteltu joko sulkeutumaan siten, että paine-ero painaa lautasta istukkaa ja tiivistettä vasten, mikä lisää tiivistysvoimaa, tai toimilaitteessa on niin paljon voimaa, että se voittaa paine-eron. Väärin päin asennettu venttiili vuotaa tai ei toimi.
Painesäädin on venttiili, jolla voidaan pitää paine virtaussuunnassa säätimen jälkeen vakiona. Näitä käytetään usein kaasupulloissa, joissa voi olla varsin korkea paine (200–300 baaria).
3-tieventtiilissä on 3 yhdettä. Sellainen on esimerkiksi hana, jossa on yhteet tulevalle kuumalle ja kylmälle vedelle sekä poistoputken yhde. Teollisessa käytössä on usein sellaisia 3-tieventtiileitä, joissa on yksi sisään tulevan virtauksen yhde ja kaksi poistuvan virtauksen yhdettä. Näistä poistuvista virtauksista on käytössä yksi kerrallaan. 3-tieventtiilit ovat usein palloventtiilejä.
Venttiilin käyttäminen

Käsikäyttöisiä venttiileitä käytetään paikoissa, joissa niiden asentoa tarvitsee muuttaa harvoin, esimerkiksi vain huollon yhteydessä. Teollisuudessa venttiileitä yleensä ohjaa sähköinen tai paineilma­käyttöinen (pneumaattinen) toimilaite. Sähköiset toimilaitteet ovat joko moottorilla varustettuja tai niissä on solenoidi. Paineilmatoimisissa on sylinteri.
Useimmat paineilmaventtiilit ovat esiohjattuja. Esiohjatuissa venttiileissä on pieni, solenoiditoiminen apuventtiili, jonka avaaminen saa paine-eron luistin erottamissa osissa kasvamaan niin suureksi, että luisti siirtyy toiseen päätyasemaan. Venttiilillä ohjattava kaasu saa aikaan voiman venttiilin asennon muuttamiseen ja tiivistymiseen. Esiohjausta käytettäessä apuventtiili voi olla suhteellisen pieni ja vaatii silloin myös vähän energiaa. Apuventtiilin käyttö aiheuttaa viivettä, mutta yleensä on kyse sekunnin osista.
Paineilmaventtiileissä on usein myös kytketty useita venttiilejä samaan luistiin. Esimerkiksi paineilmasylintereitä ohjataan venttiilillä, jossa on venttiiliosa paineilman johtamiseksi sylinterin männän liikesuunnan taakse ja venttiiliosa, joka päästää paineet pois männän liikesuunnan edestä.
Venttiilien luokittelu

Venttiilikoot määräytyvät putkikoon mukaan. Venttiilit ovat myös osa putkistoa ja paineastiaa, joten niitä koskevat paineastia­lainsäädännön velvoitteet. Venttiileille on määrätty käyttölämpötila ja painerajat. Lisäksi putkistoissa virtaava kemikaali asettaa vaatimuksia venttiilien ja tiivisteiden materiaaleille. Venttiileihin voi kohdistua muitakin vaatimuksia virtausmäärän, painehäviön tai melun suhteen.
Venttiilityyppejä

venttiilikoneisto,
palloventtiili
läppäventtiili
yksisuuntaventtiili, josta käytetään myös nimeä takaiskuventtiili tai takaimusuoja (estää muun muassa pesukoneen pesuveden valumisen takaisin juomavesiputkistoon, jos sen paine alenee esimerkiksi putkirikon vuoksi)
nelitieventtiili
kalvoventtiili, jota käytetään paljon kaasuputkistoissa, kun vaaditaan suurta puhtautta
paineenalennusventtiili
porttiventtiili, esimerkiksi tyhjiökammioissa käsiteltävien esineiden lataukseen
ylipaineventtiili eli varoventtiili, joka on yleensä suljettu jousivoimalla ja aukeaa paineen noustessa liian suureksi.
neulaventtiili
kuristusventtiili
letkuventtiili, jossa toimilaite puristaa kumisen letkun kasaan virtauksen säätämiseksi
virtaventtiili
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Veli Hulkkonen: Fluid Klinikka, Pneumatiikka, venttiilit (pdf) Fluid Finland 1-2008. Omnipress Oy. Viitattu 25.8.2013.[vanhentunut linkki]
(englanniksi) Ultra high purity valves. Jewellok.com (Archive.org).
Kuvan vesihana on rakenteellisesti lautasventtiili. Kahvaa kierrettäessä lautanen painuu istukkaa vasten ja veden virtaus loppuu.
Manuaalisesti ratista toimiva venttiili (vasemmalla).
Olavi Hurri

Olavi Hurri (30. marraskuuta 1927 Helsinki – 29. lokakuuta 2010 Tornio) oli suomalainen päätoimittaja ja toiminnanjohtaja. Hänelle myönnettiin ansioistaan opetusneuvoksen arvonimi.
Elämä

Hurri työskenteli päätoimittajana lehdissä Työn Voima 1950-luvulla ja Me vuosina 1975–1979. Hän työskenteli Työväen Sivistysliiton pääsihteerinä vuodet 1963–1973, jona aikana hän nosti järjestön kansansivistysjärjestöjen merkittävimpiin. Tuona aikana liitto muun muassa julkaisi työväenmusiikkilevyjä ja käynnisti 1972 Valkeakoskella pidettävän Työväen Musiikkitapahtuman. Hurri kirjoitti järjestöhistorioita sekä Veikko Helteen ja Matti Lepistön elämäkerrat.
Hurrin mukaan Lex Hurriksi kutsuttu laki takaa järjestömuotoiselle sivistystyölle taloudellisen tuen, ja tätä hän oli edistämässä Valtion kansansivistyslautakunnan puheenjohtajana. Hän oli Kulutusosuuskuntien keskusliiton valistuspäällikkö vuoteen 1979 ja sen jälkeen Kansan sivistysrahaston asiamies.
Hurri oli vähän ennen kuolemaansa muuttanut Tornioon, jossa hän kuoli. Lappi oli hänen mielipaikkansa.
Julkaisut

Otalammen työväenyhdistys ry : 100 vuotta : kohti ihmisyyden sunnuntaita. Otalammen työväenyhdistys ry.
Väliasemalla: runoja ja novelleja, toim. Olavi Aaltonen, Vesa Niemeläinen & Olavi Hurri. Tammi, 1956.
Tehtäviä ja tavoitteita työväenliikkeen saralla, Julk. Työväen sivistysliitto, Toimituskunta: Sakari Kiuru, Olavi Hurri, Aimo Kairamo & Viljo Ripatti (toim.). Tammi, 1969.
Väinö Voionmaa - työväen sivistystyön isä ja työväenliikkeen tienviitoittaja, [Olavi Hurri], Kansan sivistysrahasto, 1979
Veikko Helle: puuseppä Suomen eduskunnasta, toim. Olavi Hurri, Tammi, 1981 ISBN 951-30-5500-0
Vapaa talonpoika Pohjanmaalta, Matti Lepistö, toim. Olavi Hurri, Tammi, 1983 ISBN 951-30-5928-6
Sosialidemokraattinen nuorisoliike. Osa 1, 1906-1922, Aimo Kairamo, [Historiatoimikunta: Olavi Hurri ym.], [julk. Sosialidemokraattisen nuorison keskusliitto, SNK r.y. ja Nuorten puolesta keskusliitto], toim. Harri Kivenmaa, Kansan voima, 1986 ISBN 951-9118-43-8
Kansanvaltaa rakentamassa: sosialidemokraattisen työväenliikkeen historiaa Pohjanmaalla, Olavi Hurri, Työväen sivistysliiton Pohjanmaan piirijärjestö, 1991 ISBN 951-701-348-5
Aatteen työtä Alavudella: sosialidemokraattista toiminta Alavudella 1904-1995, Olavi Hurri. Alavuden sosialidemokraatit, 1996 ISBN 952-90-7602-9
Työn ja aatteen talot: työväentalojen historiaa Uudellamaalla, Olavi Hurri, Vuokko Marttala-Hurri. Uudenmaan sosialidemokraattinen piiri, 1997 ISBN 952-90-8468-4
Täysi vuosisata täyttä toimintaa: Rajamäen työväenyhdistys 100 vuotta, Olavi Hurri. Rajamäen työväenyhdistys, 2005 ISBN 952-91-9303-3
Oikeastaan aika mielenkiintoinen elämä: Olavi Hurrin muistelmat. Toimittanut Merja Minkkinen. Työväen Sivistysliitto, 2011. ISBN 978-951-701-535-6.
Lilian Kallio

Lilian Ensi Rigmor Kallio  (14. tammikuuta 1945 Längelmäki – 27. tammikuuta 1998 Norsborg, Botkyrka, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija.
Kallion Ugudibuu (1975) on romaani, jossa ryhmä tamperelaisia naisia joutuu selviytymään maailmassa, josta kaikki muut ihmiset vaikuttavat äkillisesti ja selittämättömästi kadonneen. Jäljelle jäänyt viiden naisihmisen ydinjoukko - opiskelutovereita ja siskokset - alkaa rakentaa elämäänsä uudelleen post-holokaustisen survivalistiseen tyyliin.
Kallion Nuorten toivekirjasto -sarjassa julkaistu Puumajakesä (1977) on nuortenkirja. Hän voitti teoksellaan Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon 1977.
Kallio asui Tampereella ja myöhemmin Ruotsissa, jossa kuoli naimattomana vuoden 1998 alussa. Hänet on haudattu muistolehtoon Botkyrkan Lilla Dalensin hautausmaalla.
Teoksia

Ugudibuu.  Tammi, 1975.  ISBN 951-30-3331-7
Puumajakesä.  WSOY, 1977.  ISBN 951-0-08188-4
Aiheesta muualla

Vesa Lehtinen: Puumajakesä. Aikakone 7.11.1999.
Toleman

| Toleman |
| --- | --- |

Koko nimi:  Toleman Motorsport
Päämaja:  Witney, Oxfordshire, Yhdistynyt kuningaskunta
Perustajat:  Ted Toleman
Henkilökunta:  Alex Hawkridge, Rory Byrne
Tunnetuimmat kuljettajat:   Ayrton Senna  Derek Warwick  Teo Fabi
Moottorit:  Hart
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  San Marinon Grand Prix 1981
Kilpailuja:  70 (57 starttia)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  2
MM-pisteitä:  26
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1985
TG184, jolla Ayrton Senna ajoi kaudella 1984
Toleman oli vuosina 1981–1985 toiminut Formula 1 -talli, joka osallistui yhteensä 70 F1-osakilpailuun ja saavutti 26 pistettä, 3 palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan, sekä kaksi kilpailun nopeinta kierrosta.
Koko toimintansa ajan Toleman käytti Hartin turbomoottoreita. Ensimmäisenä toimintavuotenaan F1:ssä tallin kuljettajat karsiutuivat kaikista kilpailuista, pois lukien Italian osakilpailu ja kauden viimeinen kisa Las Vegasissa. Seuraavalla kaudella Tolemanit pääsivät jo useammin lähtöruudukkoon, mutta autojen ongelmana oli epäluotettavuus ja kauteen mahtui vain kaksi maaliinpääsyä ja yksi kilpailun nopein kierros. Kaudella 1983 talli keräsi jo 10 pistettä, ja seuraavalla kaudella 16 pistettä. 1984 tallin toiseksi kuljettajaksi tuli Britannian F3-sarjasta Ayrton Senna, joka oli lähellä voittaa sateisen Monacon GP:n (hän ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen). Senna saavutti tallin kaikki kolme palkintosijaa. Kaudeksi 1985 tallin autot maalattiin Benettonin väreihin, ja seuraavana vuonna tallin nimikin muuttui Benettoniksi. Viimeisellä kaudellaan 1985 Toleman ei voinut osallistua kolmeen ensimmäiseen kisaan lainkaan, koska siltä puuttui rengassopimus, mutta Spirit-tallin oston myötä Toleman sai rengassopimuksen ja pystyi osallistumaan loppukauden kisoihin (talli ei kerännyt yhtään pistettä). Nüburgringillä ajetussa Saksan GP:ssä italialainen Teo Fabi saavutti kuitenkin tallin ainoaksi jääneen paalupaikan, mutta joutui keskeyttämään kilpailun kytkinongelmien vuoksi.
Saavutukset

Paalupaikat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Saksan Grand Prix 1985 | Teo Fabi |
Palkintokorokesijat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Monacon Grand Prix 1984 | Ayrton Senna |
| 2 | Britannian Grand Prix 1984 | Ayrton Senna |
| 3 | Portugalin Grand Prix 1984 | Ayrton Senna |
Nopeimmat kierrokset
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Hollannin Grand Prix 1982 | Derek Warwick |
| 2 | Monacon Grand Prix 1984 | Ayrton Senna |
Formula 1 -tulokset

Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja kursivoitu kilpailun nopeinta kierrosta.
| Vuosi | Valmistaja | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | TG181 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  | USW | BRA | ARG | SMR | BEL | MON | ESP | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | CAN | CPL |  | 0 | - |
| 1981 | TG181 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Brian Henton |  |  |  | DNQ | DNQ | DNPQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | 10 | DNQ | DNQ |  | 0 | - |
| 1981 | TG181 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Derek Warwick |  |  |  | DNQ | DNQ | DNPQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | DNQ | Kesk. |  | 0 | - |
| 1982 | TG181B TG181C  TG183 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  | RSA | BRA | USW | SMR | BEL | MON | DET | CAN | NED | GBR | FRA | GER | AUT | SUI | ITA | CPL | 0 | - |
| 1982 | TG181B TG181C  TG183 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Derek Warwick | Kesk. | DNQ | DNPQ | Kesk. | Kesk. | DNQ |  |  | Kesk. | Kesk. | 15 | 10 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 0 | - |
| 1982 | TG181B TG181C  TG183 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Teo Fabi | DNQ | DNQ | DNQ | NC | Kesk. | DNPQ |  |  | DNQ | Kesk. | Kesk. | DNQ | Kesk. | Kesk. | Kesk. | DNQ | 0 | - |
| 1983 | TG183 TG183B | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  | BRA | USW | FRA | SMR | MON | BEL | DET | CAN | GBR | GER | AUT | NED | ITA | EUR | RSA |  | 10 | 9. |
| 1983 | TG183 TG183B | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Derek Warwick | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 7 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 4 | 6 | 5 | 4 |  | 10 | 9. |
| 1983 | TG183 TG183B | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Bruno Giacomelli | Kesk. | Kesk. | 13 | Kesk. | DNQ | 8 | 9 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 13 | 7 | 6 | Kesk. |  | 10 | 9. |
| 1984 | TG183B TG184 | Hart 415T 1.5 L4 t | P M |  | BRA | RSA | BEL | SMR | FRA | MON | CAN | DET | DAL | GBR | GER | AUT | NED | ITA | EUR | POR | 16 | 7. |
| 1984 | TG183B TG184 | Hart 415T 1.5 L4 t | P M |  Ayrton Senna | Kesk. | 6 | 6 | DNQ | Kesk. | 2 | 7 | Kesk. | Kesk. | 3 | Kesk. | Kesk. | Kesk. |  | Kesk. | 3 | 16 | 7. |
| 1984 | TG183B TG184 | Hart 415T 1.5 L4 t | P M |  Stefan Johansson |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 | Kesk. | 11 | 16 | 7. |
| 1984 | TG183B TG184 | Hart 415T 1.5 L4 t | P M |  Johnny Cecotto | Kesk. | Kesk. | Kesk. | NC | Kesk. | Kesk. | 9 | Kesk. | Kesk. | DNQ |  |  |  |  |  |  | 16 | 7. |
| 1984 | TG183B TG184 | Hart 415T 1.5 L4 t | P M |  Pierluigi Martini |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNQ |  |  | 16 | 7. |
| 1985 | TG185 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  | BRA | POR | SMR | MON | CAN | DET | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | BEL | EUR | RSA | AUS | 0 | - |
| 1985 | TG185 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Teo Fabi |  |  |  | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 14 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 12 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 0 | - |
| 1985 | TG185 | Hart 415T 1.5 L4 t | P |  Piercarlo Ghinzani |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNS | Kesk. | DNS | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 0 | - |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toleman Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -valmistajat
| --- | --- |
Kaudella 2024:  Red Bull Racing  Mercedes  Ferrari  McLaren  Aston Martin Aramco  Alpine  Williams  RB  Kick Sauber  Haas 
Entiset valmistajat:  AFM  AGS  Alfa Romeo  AlphaTauri  Alta  Amon  Andrea Moda  Apollon  Arrows  Arzani-Volpini  Aston-Butterworth  ATS (Italia)  ATS (Saksa)  BAR  Behra-Porsche  Bellasi  Benetton  BMW Sauber  Boro  Brabham  Brawn  BRM  BRP  Bugatti  Caterham  Cisitalia  Coloni  Connaught  Connew  Cooper  Dallara  De Tomaso  Derrington-Francis  Eagle  Eifelland  Emeryson  EMW  ENB  Ensign  ERA  EuroBrun  Ferguson  FIRST  Fittipaldi  Fondmetal  Footwork  Force India  Forti  Frazer Nash  Fry  Gilby  Gordini  Hesketh  Hill  HWM  Honda  HRT  Jaguar  JBW  Jordan  Kauhsen  Klenk  Kojima  Kurtis Kraft  Lancia  Larrousse  LDS  LEC  Leyton House  Life  Ligier  Lola  Lotus  Lotus  Lyncar  Maki  Manor  March  Martini  Marussia  Maserati  Matra  McGuire  Merzario  Midland  Milano  Minardi  Modena  Onyx  OSCA  Osella  Pacific  Parnelli  Penske  Porsche  Prost  Racing Point  RAM  Rebaque  Renault  Rial  Sauber  Scarab  Scirocco  Shadow  Shannon  Simtek  Spirit  Spyker  Stebro  Stewart  Super Aguri  Surtees  Talbot  Talbot-Lago  Tec-Mec  Tecno  Theodore  Token  Toleman  Toro Rosso  Toyota  Trojan  Tyrrell  Vanwall  Veritas  Virgin  Williams (FWRC)  Wolf  Zakspeed 
Indianapolis 500 -tallit (1950–1960):  Adams  Deidt  Del Roy  Dunn  Elder  Epperly  Ewing  Hall  Kuzma  Langley  Lesovsky  Marchese  Meskowski  Moore  Nichels  Olson  Pankratz  Pawl  Phillips  Rae  Schroeder  Sherman  Stevens  Sutton  Trevis  Turner  Watson  Wetteroth
3. divisioona (talvisota)

3. divisioona oli käytännössä vain uudelleen nimetty / numeroitu Satakunta-Hämeen sotilasläänin perustama 6. divisioona.
Uudelleen nimeäminen / numerointi tehtiin puna-armeijan tiedustelun ja sodanjohdon hämäämiseksi.
Divisioona numeroitiin uudelleen puna-armeijan tiedustelun hämäämiseksi tammikuun 1940 alussa. Samassa yhteydessä ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta koottu JR 22, uudelta tunnukseltaan Jalkaväkirykmentti 9 (JR 9), liitettiin 3. divisoonan alaisuuteen. Ohessa 3. divisoonan rykmentit vuoden 1940 alusta:
Jalkaväkirykmentti 7 (JR 7), entinen Jalkaväkirykmentti 17 (JR 17)
Jalkaväkirykmentti 8 (JR 8), entinen Jalkaväkirykmentti 18 (JR 18)
Jalkaväkirykmentti 9 (JR 9), entinen Jalkaväkirykmentti 22 (JR 22)
Kun 3. divisioona otti rintamavastuun, niin lohkojen ryhmitykset muuttuivat seuraavasti:
Lampeistenojan lohkoa miehitti JR 9. Lohko nimettiin pian uudelleen Merkin lohkoksi.
Lähteen lohkoa miehitti JR 8.
Summan lohkoa miehitti JR 7.
Aivan divisioonan oikealla sivustalla vastuualuetta hieman kavennettiin. Uuden lohkon nimeksi tuli Suokannan lohko.
Tykistö muuttui siten, että nyt divisioonan tukena olivat I ja II/KTR 3 sekä edelleen alueella olevat Raskas Patteristo 1 ja 2. Lisäksi 21. tammikuuta alkaen tuli lisäyksenä Ratsastava Patteri.
Katso

6. divisioona
Foneemi

Foneemi tai äänne on puhutun kielen pienin distinktiivinen eli merkityksiä erottava yksikkö. Foneemit ovat kielikohtaisia ja ne löydetään foneemianalyysin avulla. Kielitieteellisessä merkintätavassa foneemit on tapana merkitä vinoviivojen väliin / /, kun taas äänteet merkitään hakasulkeisiin [ ] ja kirjoitusasu eli grafeeminen esitys kulmasulkeisiin < >. Esimerkiksi: Kirjoitetussa suomen kielessä kirjain <K> osoittaa foneemia /k/.
Määritelmä

Foneemi on kielen pienin merkityksiä erottava yksikkö. Tämän voi sanoa myös niin, että foneemin voi määritellä ”kielen foneettisesti samankaltaisten äänteiden järjestettyjen luokkien tyhjentäväksi luetteloksi siten, että kielen jokainen sanamuoto voidaan esittää yhden tai useamman tällaisen luokan joukkona”, mikä on yksi tapa viitata kaksoisjäsennykseen: kielen kaikki merkitystä kantavat muodot eli morfeemit koostuvat paljon pienemmästä joukosta merkityksettömiä muotoja, foneemeja.
Foneemien rajat kulkevat eri kielissä eri kohdin. Esimerkiksi koska suomessa [sɑnɑ] ja [hɑnɑ] merkitsevät eri asioita, /s/ ja /h/ ovat suomen kielen kannalta eri foneemeja. Foneemi on siis äänteiden luokka, jolla on kielikohtainen tehtävä eli funktio.
Kaksi samantapaista äännettä voivat yhdessä kielessä olla saman foneemin eri toteutumia eli allofoneja, toisessa eri foneemeja. Esimerkiksi sekä englannissa että muinaiskreikassa esiintyvät soinniton bilabiaalinen klusiili [p] ja soinniton aspiroitu bilabiaalinen klusiili [ph]. Englannissa äänteet ovat kuitenkin vaihtelusuhteessa (täydennysjakaumassa) keskenään: [ph] esiintyy painollisen tavun edellä paitsi milloin [s] edeltää, [p] muualla. Näin ollen englannissa foneemilla /p/ on allofonit [p] ja [ph]. Sen sijaan muinaiskreikassa äänteiden ero johtaa merkityseroon: πῶς [pōs] ’miten?’ – φῶς [phōs] ’valo’. Näin ollen muinaiskreikassa on erikseen foneemit /p/ ja /ph/.
Foneemi ja äännös

Foneemi toteutuu jokaisessa puhunnoksessa tai äännöksessä akustisesti ja artikulatorisesti erilaisena. Tämä johtuu esimerkiksi siitä, ettei ihminen ole mekaaninen kone vaan puhuja on aina jossakin vaihtelevassa fyysisessä ja psyykkisessä tilassa. Tarkkaan ottaen kuitenkaan mikään äänne ei koskaan voi olla sama kuin toinen äänne jo senkään takia, että äänteillä on eri aikapaikkaiset koordinaatit: eri ilmamolekyylit värähtelevät eri aikaan. Vaihtelua aiheuttaa myös kulloinenkin puhetilanne sekä äännettävän äänteen rakenneympäristö, ts. viereiset äänteet ja sanapaino. Näin ollen mahdollisten äännösten määrä on periaatteessa rajaton tai ainakin niin mittaamattoman suuri, että olisi mahdotonta yrittää tunnistaa ne kaikki.
Foneemi ja allofoni

Fonologinen kuvaus pyrkii yleisessä (strukturalistisessa) muodossaan kuvaamaan ennen kaikkea sen, miten yksittäinen kieli hyödyntää äänne-eroja merkityksellisten yksikköjen – morfeemien, sanojen – erottamiseen toisistaan.
Metodologisessa mielessä foneemi on allofonien eli tietyillä kriteereillä yhteen luokiteltujen äänteiden joukko. Tämä on myös ainakin suurin piirtein strukturalistisen kielitieteen tunnistama foneemikäsitys. On myös muita foneemikäsityksiä. Joskus on esitetty, että foneemi olisi jonkinlainen ihanneäänne, jota kohti ihminen pyrkii ääntäessään. Foneemi on tällöin katsottu kognitiiviseksi yksiköksi. Ihmisen äännetaju on ainakin jossain määrin foneeminen eli kategorinen: /h/-foneemi tuntuu toimivan havainnon yksikkönä, joka suodattaa puhuja-kuulijan havaitsemaa äännetodellisuutta. Ns. generatiivisessa kielitieteessä foneemi on omaksuttu ihmisen puheentuottoa ja -tunnistusta kokonaisvaltaisesti ohjaavaksi psykologisesti realistiseksi yksiköksi.
Esimerkiksi suomessa on erilaisia h-äänteitä, jotka ovat keskenään täydennysjakaumassa (komplementaarisessa distribuutiossa): [ɦ] esiintyy soinnillisessa ympäristössä, esimerkiksi [sɑɦɑ] 'saha', [ç] suppeiden etuvokaalien i ja y jäljessä k:n edellä, esim. pihka [piçkɑ], [x] a:n jäljessä k:n edellä, esim. pahka [pɑxkɑ] ja [h] muualla, esim. hana [hɑnɑ]. Koska äänteiden eroa ei käytetä erottamaan merkityksiä, kaikki nämä ovat  yhden ja saman /h/-foneemin allofoneja, eikä suomalainen yleensä edes huomaa äänteiden olevan erilaisia.
Foneemi on edelleen Prahan koulukunnasta saakka pyritty jakamaan erottavien eli fonologisten tai distinktiivisten piirteiden kimpuiksi.
Foneemianalyysi

Foneemianalyysin tavoitteena on selvittää, miten kuvattavassa kielessä äänteiden foneettisia eroja hyödynnetään merkitysten erottamiseen, toisin sanoen mitkä erot ovat distinktiivisiä eli funktionaalisia eli kontrastiivisia eli tekevät merkityseron; kaikkia termejä käytetään koulukunnan tai käyttötarkoituksen mukaan vaihdellen. Äännejärjestelmän kannalta sama voidaan ilmaista niin, että äänteet ovat tällöin toisiinsa nähden oppositiossa, ja foneemien muodostama järjestelmä on tällaisten oppositioiden verkosto.
Foneemianalyysin perussäännön voi esittää esimerkiksi seuraavasti:
Tämä on ns. minimiparitesti. (Käytössä on myös ns. subminimiparitesti, jossa ympäristön ei tarvitse olla identtinen; samankaltaisuus riittää.)
Toinen foneemianalyysiin kuuluva kriteeri on komplementaarinen distribuutio eli täydennysjakauma, joka on keskeisin väline löytää foneemin allofonit:
Kaikki allofonit eivät kuitenkaan ole keskenään täydennysjakaumassa, joten tarvitaan vielä sääntö vapaalle vaihtelulle:
Vapaus on ymmärrettävä nimenomaan fonologisen ehdon puuttumisena: kun vaihtelua ei voi selittää äänneympäristön perusteella, se on foneemianalyysin kannalta vapaata.