stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilmo Ranta
Kirjallisuutta

Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide, s. 197–199.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-23564-4
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Taivaanekvaattori

Taivaanekvaattori ja ekliptika
Taivaanekvaattori on maapallon päiväntasaajan kuvitteellinen jatke avaruudessa. Se jakaa taivaankannen pohjoiseen ja eteläiseen puoliskoon. Maapallon akselikallistuman takia taivaanekvaattori on noin 23,5° inklinaatiossa ekliptikaan nähden.
Lähellä ekvaattoria sijaitsevat taivaankohteet näkyvät kaikkialla maailmassa. Huippukohdassaan ne ovat kuitenkin tropiikissa.
Maailmankiertue (Extreme Duudsonit)

| Maailmankiertue |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 min
Luoja(t):  MoonTV Rabbit Films
Pääosissa:  Jarno Leppälä Jukka Hilden Jarno Laasala Hannu-Pekka Parviainen
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  MoonTV Nelonen Sub
Esitetty:  tammikuu 2001 – 2003
Jaksoja:  26
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jarno Laasala
Tuotantoyhtiö(t):  Rabbit Films
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Maailmankiertue on Extreme Duudsonit -temppuryhmän ensimmäinen televisiosarja, jota tuotettiin kolme tuotantokautta vuosina 2001–2003. Pääosissa ovat Jarno Leppälä, Jukka Hildén, Jarno Laasala ja Hannu-Pekka Parviainen. Sarjaa esitettiin vain Suomessa. Kuvauspaikat olivat pääosin Seinäjoelta, toisin kuin sisällöissä mainitaan. Myöhemmät tuotannot olivat ulkomailla.
Kaikki kolme tuotantokautta ja seuraava sarja Duudsoni Elämää julkaistiin vuonna 2007 DVD-kokoelmana Duudsonit – Ylpeän Häjy Mahtiboksi. Sarjassa esiintyvät musiikkikappaleet ovat suomalaisten The Odorants-, The Knob- ja DMBSTR-yhtyeiden tekemiä.
Jaksot > Maailmankiertue 1 (ensimmäinen tuotantokausi)

Las Vegas ja Mount Everest
Kairo ja Japani
Alaska
New York ja Venäjä
Utah ja Sveitsi
Islanti ja Siperia
Sahara ja Kapkaupunki
Maailman ympäri 13, 5 minuutissa
Jaksot > Maailmankiertue 2 (toinen tuotantokausi)

Seinäjoki ja Argentiina
Texas ja Australia
Italia, Niagaran putoukset ja Uusi-Seelanti
Antarktis ja Brasilia
Saksan mäkiviikot ja Zimbabwe
Tappajavuori K2, Nevada ja Florida
Neitsytsaaret ja Singapore
Ahvenanmaa ja Puola
San Diego ja Mongolia
Toisen maailmankiertueen parhaat pätkät
Jaksot > Maailmankiertue 3 (kolmas tuotantokausi)

Pohjois-Korea ja Libya
USA, Kanada, Oulu ja Brasilia
Egypti ja Washington
Irlanti ja Romania
Bulgaria ja Tunisia
Maailmankiertue 2 1/2: Seinäjoki ja Helsinki
Norja ja Caymansaaret
Kooste Viimeisestä Ristiretkestä
Jackass: Number Two

| Jackass: Number Two |
| --- | --- |
 Jackass- Number Two
Ohjaaja:  Jeff Tremaine
Käsikirjoittaja:  Jeff Tremaine Spike Jonze Johnny Knoxville
Tuottaja:  Sean Cliver Dimitry Elyashkevich Spike Jonze
Säveltäjä:  Andrew W.K.
Kuvaaja:  Lance Bangs Dimitry Elyashkevich Rick Kosick
Pääosat:  Johnny Knoxville Bam Margera Chris Pontius Steve-O Ryan Dunn Dave England Jason "Wee Man" Acuña Preston Lacy Ehren McGhehey Spike Jonze Brandon Dicamillo  Manny Puig
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures MTV Films Dickhouse Productions Lynch Siderow Productions
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  22. syyskuuta 2006
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20 000 000 USD
Edeltäjä:  Jackass: The Movie (2002)
Seuraaja:  Jackass 3D (2010)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jackass: Number Two on 22. syyskuuta 2006 ensi-iltansa saanut jatko-osa vuonna 2002 julkaistulle komediaelokuvalle Jackass: The Movie. Alkuperäisestä Jackass-porukasta mukana ovat lähes kaikki, Johnny Knoxville, Bam Margera, Ryan Dunn, Chris Pontius, Steve-O, Dave England, Ehren McGhehey, Preston Lacy ja Jason "Wee-Man" Acuña. Ainoastaan Chris Raab ei ole mukana. Elokuvan kuvaukset aloitettiin tammikuussa 2006 ja se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2006. Ensimmäisenä viikonloppunaan elokuva tuotti 29 miljoonaa dollaria ja vei ykkössijan Yhdysvaltojen Box Office -listalla. Elokuvan jälkeen julkaistiin Jackass 2.5, jossa on ylijäämämateriaalia Number Twon kuvauksista.
Juoni

Jackass: Number Two -elokuvassa ei ole keskeistä juonta, vaan se koostuu yksittäisistä stunteista ja piloista ykkösosan tapaan.
Elokuva alkaa Ennio Morriconen kappaleella The Ecstasy of Gold, jonka aikana pääosissa olevat Jackass-ryhmän jäsenet pakenevat autioitunutta asuinaluetta pitkin heidän perässään juoksevia härkiä. Yksitellen härät niittaavat Jackass-ryhmän jäsenet pois pelistä, kunnes jäljelle jää Johnny Knoxville, joka heittää ilmoille tutun fraasin “Hi, I’m Johnny Knoxville, welcome to Jackass!”, ja elokuvan otsikkoteksti “Jackass: Number Two” ilmaantuu kuvaan. Johnny ei pääse ikkunasta läpi ja härkä puskee hänet läpi.
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä tätä jatko-osaa ei maksa vaivaa yrittää arvioida normaaleilla kriteereillä, koska se on samanlainen törkyvitseistä ja temppukokeiluista koottu kimara kuin edeltäjänsä Jackass: The Movie (2002). ”Eritteitä ja kakkakeppostelua elokuvassa piisaa siinä määrin, että rainan voisi monimielisesti todeta olevan ihan perseestä.” Elokuvan parasta antia on Valotiestä piilokamerajakso Pahasta papasta, kyseenalaisinta taas eläinten kiusaaminen.
Väinö Salminen

Väinö William Salminen (29. helmikuuta 1880 Myrskylä – 20. heinäkuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kansanrunouden tutkija, opettaja ja Helsingin yliopiston kansanrunoudentutkimuksen professori.
Salmisen vanhemmat olivat kansakoulun opettaja Kaarle Fredrik Salminen ja Maria Mathilda Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 sekä lisensiaatiksi 1917 ja tohtoriksi 1919.
Salminen teki useita runonkeruumatkoja:
1904 Lappiin
1905 Värmlannin suomalaisalueille Ruotsiin sekä Pohjois-Norjan Ruijaan
1907–1908 Inkeriin ja Karjalan kannakselle
1909 Aunukseen
1911 Karjalaan yhdessä Akseli Gallen-Kallelan kanssa
1913 Kuolan Lappiin ja Suomen itärajan pitäjiin
1918 Vienaan
1919 Suojärvelle filmausretken folkloristiikan asiantuntijana
1930–1931 Viron Inkeriin yhdessä vaimonsa kanssa
Salminen oli Helsingin yliopiston suomalaisen kansanrunoudentutkimuksen dosenttina 1917–1933 sekä suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen professorina 1933–1947. Hän oli 1910–1918 Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjaston- ja arkistonhoitajana sekä seuran johtokunnan jäsenenä ja  1911–1914 Eteläsuomalaisen osakunnan kuraattorina. Hän toimi myös Suomen Heimo -lehden päätoimittajan vuosina 1924–1926. Hän toimi myös Helsingin poliisikoulun opettajana 1919–1931, Suomen liikemiesten kauppaopiston suomen kielen opettajana 1920–1926 ja kauppamaantieteen opettajana 1923–1926 sekä Kauppakorkeakoulun suomen ja ruotsin kielen kauppakirjeenvaihdon opettajana vuodesta 1931.
Salminen oli perustamassa Kalevalaseuraa ja hän oli seuran johtokunnan jäsen 1932–1947. Hän oli myös Inkerin liiton puheenjohtaja 1929–1939 ja Kansantietouden tutkimusseuran esimies 1937–1947. Salminen kuului Valvoja-lehden toimitukseen, Suomalaisuuden liiton johtokuntaan ja hän toimi Uudenmaan suomalaisten kuntien valtuuston puheenjohtajana.
Väinö Salminen oli naimisissa vuodesta 1917 Syster Karin (Kaarina) Sofia Lindforsin kanssa. Heillä oli viisi lasta.
Aiheesta muualla

Pirkko-Liisa Rausmaa: / Salminen, Väinö (1880–1947) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. 4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Vapaasti ladattavia Väinö Salmisen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Löyly (saunakompleksi)

| Löyly |
| --- | --- |
 Löyly vuonna 2020.
Osoite:  Hernesaarenranta 4 00150 Helsinki
Sijainti:  Hernesaari
Koordinaatit:  60°09′06.9″N, 024°55′48.4″E
Rakennustyyppi:  yleinen sauna ja ravintola
Valmistumisvuosi:  23. toukokuuta 2016
Suunnittelija:  Anu Puustinen ja Ville Hara (Avanto Arkkitehdit Oy)
Rakennuttaja:  Kidvekkeli Oy
Urakoitsija:  Rakennustoimisto Jussit Oy
Omistaja:  Jasper Pääkkönen
Käyttäjä:  Royal Ravintolat
Julkisivumateriaali:  puu
Korkeus:  9 m
Bruttoala:  1 800 m²
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Löyly on saunakompleksi Helsingin Hernesaaressa. Vuonna 2016 avatussa Löylyssä on kolme saunaa ja ravintola. Löylyn rakennuttivat Jasper Pääkkönen ja Antero Vartia, ja sen suunnittelivat Anu Puustinen ja Ville Hara.
Löylyä on kutsuttu yhdeksi Helsingin moderneista maamerkeistä ja se on saanut paljon kansainvälistä huomiota. Vuonna 2018 yhdysvaltalainen Time-lehti nimesi Löylyn yhdeksi maailman sadasta parhaasta nähtävyydestä. Vuonna 2020 Löyly suojeltiin sr-1-merkinnällä ja on Suomen nuorimpia suojeltuja rakennuksia.
Rakennus

Löylyn suunnittelivat Avanto Arkkitehtien Anu Puustinen ja Ville Hara. Suunnittelijat eivät halunneet isoa julkista rakennusta, joka olisi katkaissut Helsingin rannan vihreän vyöhykkeen. Löyly suunniteltiin ja muotoiltiin osaksi olemassa olevaa luontoa. Puustinen ja Hara kuvailevat Löylyä kivenlohkareeksi tai kallion palasiksi osana puistoa, ei niinkään rakennukseksi.
1 800 neliömetrin kokoisessa kompleksissa on asiakaspaikat 600 hengelle. Löyly on Suomen ensimmäinen FSC-projektisertifioitu rakennus. Löylyn rakennusmateriaali on kaadettu Venäjällä, vaikka alun perin uutisoitiin kyseessä olevan suomalaista puuta. 15 rakennusyhtiötä kieltäytyi Löylyn rakentamisesta rakennusratkaisun ja vaativien olosuhteiden takia, kunnes Rakennustoimisto Jussit suostui haasteeseen.
Historiaa > Suunnitelma saunasta Hernesaareen

Aloite yleisestä saunasta Hernesaareen tuli Helsingin kaupunkisuunnitteluvirastolta. Vuonna 2009 Hernesaaren sauna oli osa Itämeren risteilymatkailua kehittävää selvityshanketta. Raportin mukaan Suomen ja Helsingin tulisi konkretisoida asemansa saunan kotimaana ja tarjota ulkomaisille vierailleen helppo mahdollisuus kokea aito saunaelämys uintimahdollisuuksineen.
Ensimmäisessä hankkeessa Eiranrannan tuntumaan kaavailtiin väliaikaisia konttisaunoja. Ne todettiin taloudellisesti epäkannattaviksi ja käyttöiältään lyhytaikaisiksi. Yrittäjä Ville Iivonen luotsasi yleistä saunaa Hernesaareen kolme vuotta. Vuonna 2014 kompleksin nimeksi oli tulossa Sauna Finlandia.
Poliitikko ja yrittäjä Antero Vartia tutustui Iivosen suunnitelmiin ja kutsui ystävänsä näyttelijä Jasper Pääkkösen mukaan projektiin. Vartialla oli kokemusta isänsä kanssa perustamasta Mattolaituri-ravintolasta, joka avattiin Kaivopuistossa vuonna 2011. Iivosen lähdettyä projektista Vartia ja Pääkkönen alkoivat vetää sitä syksyllä 2014. Tällöin saunaravintolan konsepti, piirustukset ja rakennuslupa olivat jo olemassa. Alun perin projektin rakennusbudjetti oli noin kolme miljoonaa euroa, mutta lopulta saunakompleksin rakennus maksoi yli kuusi miljoonaa euroa. Vartia ja Pääkkönen rahoittivat hankkeen pankkilainalla ja omilla varoillaan.
Huhtikuussa 2015 projektin rakennustyöt alkoivat Löyly-työnimellä, ja tammikuussa 2016 kerrottiin Löylyn operoinnista, liiketoiminnasta ja palveluista vastaavan Royal Ravintolat.
Historiaa > Avajaiset

Löyly avattiin yleisölle 23. toukokuuta 2016. Avajaispäivän ensimmäiset saunojat olivat Suomen jääkiekkomaajoukkueen pelaajat. Löyly avattiin ilman kutsuvierastilaisuutta, millä haluttiin korostaa Löylyn olevan ”kaikkien kaupunkilaisten olohuone”. Kahden ensimmäisen kuukauden aikana Löylyssä oli 100 000 kävijää ja 20 000 saunojaa. Vuonna 2016 Löyly sai ehdokkuudet Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon, Puupalkinnon ja Vuoden betonirakenne -palkinnon saajaksi.
Historiaa > Kansainvälinen huomio ja suojelu asemakaavaan

Löylyn vuoden 2017 liikevaihto oli 1,1 miljoonaa euroa. Lokakuussa 2018 Vartia myi osuutensa Löylystä Pääkköselle. Vuoden 2018 aikana Löylyssä oli vieraillut elokuuhun mennessä 200 000 kävijää. Vuonna 2018 Löylylle haettiin rakennuslupaa laajennukselle. Tarkoituksena on rakentaa 360 kerrosneliömetriä lisää huoltotiloja alkuperäisen rakennuksen eteläpuolelle.
Vuonna 2020 vain neljä vuotta valmistumisensa jälkeen Löyly suojeltiin asemakaavassa sr-1-merkinnällä korkeatasoisen arkkitehtuurinsa ja kaupunkikulttuurille tuottamansa arvon perusteella. Löyly saattaa olla Suomen nuorin suojeltu rakennus.
Löylystä ovat kirjoittaneet muun muassa Time, The New York Times, Vogue, CNN , The Hollywood Reporter ja The New York Post.
Palvelut > Saunat

Löylyssä on kolme erillistä saunaa, jotka ovat savusauna, kertalämmitteinen sauna ja jatkuvalämmitteinen sauna. Kahden tunnin saunominen maksaa vuoden 2025 hinnaston mukaan yhdeltä henkilöltä 26 euroa. Löylyssä saunotaan yhteissaunassa uimapuku päällä. Terassilta on pääsy myös mereen.
Palvelut > Ravintola

Löylyn ravintolassa on sisällä 100 asiakaspaikkaa ja terassilla 500 asiakaspaikkaa. Ravintolassa on vuodesta 2016 alkaen tarjoiltu Jasper Pääkkösen nimikkolohikeittoa, joka on valmistettu kotimaisesta, vastuullisesti kasvatetusta kirjolohesta. Jokaisesta annoksesta lahjoitetaan yksi euro hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2019 ”Jasperin lohikeitolla” oli kerätty 30 000 euron lahjoitus WWF:lle kalakantojen eteen tehtävään työhön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Löylyn verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Inside A Nordic Sauna Designed To Blend In With Nature Architectural Digest -lehden video, jossa arkkitehdit esittelevät rakennusta. 13 min. (englanniksi)
Löylyn terassi.
Löylyn sisällä toimii myös ravintola.
Porlammin kotiseutumuseo

| Porlammin kotiseutumuseo |
| --- | --- |
 Koulumuseon aapisnäyttely
Tyyppi:  Kotiseutumuseo 
Osoite:  Kievarintie 27, 07820 Porlammi ja Kievarintie 2, Porlammi  
Sijainti:  Lapinjärvi 
Koordinaatit:  60°40′30″N, 26°01′05″E
 fiPorlammin kotiseutumuseo 
  
Porlammin kotiseutumuseo (ruots. Porlom hembygdsmuseum) on useiden rakennusten muodostama museokompleksi Porlammilla, Lapinjärven kunnassa. Museo on perustettu suojelemaan paikallista historiaa ja säilyttämään siihen liittyvää materiaalia. Kotiseutumuseo avattiin 1943 nuorisoseurantalo Soihtulan yläkertaan, josta se siirtyi vuonna 1953 vanhaan kansakouluun. Porlammin kotiseutumuseo käsittää kolme eri kokonaisuutta: Makasiinin alueen, Porlammin koulumuseon ja Sirénin talomuseon.
Museon osat > Makasiinin alue, Kievarintie 27

Makasiinin alue käsittää neljä rakennusta:
Makasiini on entinen Porlammin lainajyvästön viljamakasiini, joka rakennettiin 1867–1868 nälkävuosien jälkeen. Noin sata vuotta myöhemmin kunnostettiin museoksi ja avajaiset olivat vuonna 1965. Nykyisin se toimii esinemuseona, johon on muodostettu erilaisia interiöörejä. Valaistus saatiin korjattua nykytasolle 2010-luvulla.
Vaunuvaja – makasiinin viereen rakennettiin vanhoista hirsistä hevostyökalu- ja valjasvaja 1973. Nykyisin se toimii osittain myös varastovajana.
Autotalli ja -paja lahjoitettiin museolle vuonna 1979. Lahjoitukset tulivat eri perikunnilta, kun rakennusten käyttäjät olivat kuolleet. Molempia rakennuksia korjattiin useamman kerran, jotta se saatiin nykyiseen kuntoon, viimeksi niitä korjattiin 2000-luvun vaihteessa. Paja on saatu alkuperäiseen kuntoonsa ja autotallissa säilytetään erilaista maataloudessa käytettyä isokokoisempaa kalustoa, jota on saatu lahjoituksina.
Makasiinin takana on pieni suolampi, joka kaivettiin esiin 2000-luvun alussa.
Museon osat > Sirénin talomuseo, Käkikoskentie 151

Sirénin talomuseon alueella on Sirénin tilan päärakennus ja kaksi aittaa sekä vinttikaivo ja kyläkeinu. Matti Sirénin perikunta lahjoitti huonokuntoiset rakennukset Porlammin museolle vuonna 1965. Rakennusten tontti oli aluksi vuokralla ja vuonna 1995 maa saatiin ostettua museolle.
Museon osat > Sirénin talomuseo, Käkikoskentie 151 > Talon historia

Alun perin hirsisen talon (huone ja keittiö) rakensivat Erik ja Maria Tuominen vuonna 1876.  John Vestman perheineen laajensi taloa toisen huoneen verran vuosina 1912–1913. Matti Sirén osti talon Westmaneilta vuonna 1915. Hän oli Artjärven kartanon torpparina kunnes muutti Porlammille ja toi suuremman kaksikerroksisen vaate- ja vilja-aitan tullessaan. Toinen aitta (liha-aitta) oli jo olemassa. Tilaan kuului viljeltyä maata ja metsää, pihapiirissä sijaitsi myös sauna, puusuoja navetta ja vanhassa ladossa kanala ja sikolätti. Sauna oli lähimpänä ja lato kauimpana tiestä. Matti Sirén (1860–1956) asui talossa kuolemaansa saakka. Matilla ja hänen vaimollaan Leena Tiinalla, (k. 1920-luvulla ja jota kutsuttiin Helenaksi) oli viisi lasta: Maria, Aino, Emil, Hilda (k. 1940) ja Yrjö. Talossa ei koskaan ollut omaa kaivoa, vaan vesi haettiin lähteestä nykyisen Paavolan pellolta.
Museon osat > Porlammin koulumuseo, Kievarintie 2

Koulumuseo päätettiin perustaa, kun Porlammin kylän alueelta lakkautettiin kaksi koulua lyhyen ajan sisällä 1980–1990-lukujen vaihteessa. Kylän yhteismaiden hallituksen kanssa neuvoteltiin lopputulos, jonka mukaan Vanhasta koulusta saadaan kaksi luokkaa koulumuseota varten. Tilat vuokrattiin ja kunnostettiin. Koulumuseo avattiin käyttöön vuonna 1992.
Porlammin kotiseutumuseolla on myös lasinegatiivikokoelma, joka koostuu paikallisen valokuvaajan Juho Pessalan (1893–1956) ottamista valokuvista. Niissä on muun muassa maisemia, rakennuksia, työntekoa, perhekuvia, vihkikuvia, lapsikuvia. Kuvia on 1910-luvulta 1950-luvulle.
Aiheesta muualla

Porlammin kotiseutumuseo
| n k Lapinjärvi |
| --- | --- | --- |
 Uusimaa  Loviisan seutu 
| Kylät ja kaupunginosat |  Harsböle  Heikinkylä  Ingermaninkylä  Kimonkylä  Kirkonkylä  Lapinkylä  Lindkoski  Pekinkylä  Porlammi  Pukaro  Rutumi  Vasarankylä  |  |
| Luonto |  Ilveskallion vanha metsä  Lapinjärvi  |  |
| Talous |  Pukaron Paroni  |  |
| Kulttuuri |  Brofogdas  Hindersby-Bäckbyn kyläpaja  Hurtigsin rakuunatorppa  Kycklingsin kotiseutumuseo  Porlammin kotiseutumuseo  Sjökullan kartano  Luettelo taideteoksista  |  |
| Seurakunnat |  Loviisanseudun seurakuntayhtymä Agricolan suomalainen seurakunta  Agricolan ruotsalainen seurakunta  Lapinjärven kirkko  Lapinjärven pikku kirkko  Suomalainen seurakunta  Ruotsalainen seurakunta  |  |
| Koulutus |  Lapinjärven koulutuskeskus  Porlammin yläaste ja lukio  |  |
| Muuta |  Kunnanvaltuusto  Struven ketju (Porlammi) |  |  |
| n k Perustiedot Wikidatassa: Porlammin kotiseutumuseo (Q11888713)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kotiseutumuseo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Lapinjärvi
katuosoite: Kievarintie 27, 07820 Porlammi, Käkikoskentie 151, Porlammi, Kievarintie 2, Porlammi
koordinaatit: 60°40′31″N 26°01′04″E﻿ / ﻿60.67527°N 26.01784°E﻿ / 60.67527; 26.01784

Nainen odottaa junaa Porlammin asemalla. Foto Juho Pessala
Mtskheta

| Mtskheta (მცხეთა) |
| --- | --- |
 Aragvi ja Mtkvari liittyvät toisiinsa Mtskhetassa.
 lippu
 Mtskheta
 Koordinaatit: 41°51′N, 44°43′E 
Valtio:   Georgia
Hallintoalue:  Mtskheta-Mtianeti
Piirikunta:  Mtskhetan piirikunta
Kaupunkioikeudet:  1956
Korkeus:  480 m
Väkiluku (2014):  7 940
Aikavyöhyke:  UTC+4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mtskheta (georg. მცხეთა) on kaupunki Mtskhetan piirikunnassa Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungissa on vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 7 940 asukasta.
Mtskheta on yksi Georgian vanhimmista kaupungeista. Nykyisen kaupungin lähistöllä sijaitseva Armazi toimi Iberian kuningaskunnan pääkaupunkina 400–500-luvulle saakka, kunnes pääkaupunki siirrettiin Tbilisiin. Mtskheta on edelleen Georgian ortodoksisen kirkon pääkaupunki ja se on ollut maan hengellinen keskus aina 300-luvun alkupuolelta saakka, kun kristinusko otettiin Iberian valtionuskonnoksi. Se sijaitsee parikymmentä kilometriä Tbilisistä pohjoiseen Aragvi- ja Mtkvari-jokien yhtymäkohdassa. Tbilisin ja Potin välinen rautatie kulkee kaupungin ohi.
Nähtävyydet

Mtskhetassa on lukuisia nähtävyyksiä. 1000-luvulla rakennettu Svetitskhovelin katedraali hallitsee kaupunkikuvaa. Paikalle on perimätiedon mukaan haudattu Kristuksen kaapu, ja sinne rakennettiin maan ensimmäinen kirkko 300-luvulla. Kuningas Vakhtang I korvasi aiemman puukirkon kivisellä 500-luvulla, ja sen jäännökset ovat edelleen jäljellä. Nykyisestä kirkosta tuli itäisen Georgian kuninkaiden hautauspaikka, ja Timur Lenkin joukot vahingoittivat sitä 1300-luvun lopulla. Kupoli restauroitiin 1400-luvulla. Kirkkoa ympäröi 1700-luvun aikana rakennettu muuri.
Svetitskhovelin lisäksi Georgian arkkitehtuurin tärkeimpiin monumentteihin kuuluu 500-luvun lopulla rakennettu Džvarin luostari, joka kohoaa korkealla kukkulalla kaupungin yläpuolella. Monille georgialaisille kirkko on maan pyhin paikka. Perimätiedon mukaan Pyhä Nino asetti paikalle ristin käännytettyään maan kristinuskoon. Paikalta on vaikuttava näkymä kaupunkiin ja Aragvin laaksoon.
Kaupungissa on muitakin kirkkoja. Samtavron kirkko sijaitsee Aghmašenebeli-kadun varrella. Se toimii nykyisin nunnaluostarina, mutta se oli aiemmin Mtskhetan herrojen residenssi ja perimätiedon mukaan sinne on haudattu kuningas Mirian III ja hänen puolisonsa Nana. Suuri kirkko on rakennettu 1130-luvulla, mutta paikalla on myös pienempi 300-luvun kirkko. Joen rannalla sijaitsee vuorostaan Samtavroa pienempi Antiokin kirkko, joka on ruusutarhan ympäröimä. Mtskhetassa on myös kaupunginmuseo. Siellä esitellään esimerkiksi alueelta löydettyä arkeologista aineistoa, kuten koruja.
Kaupungin lähistöllä sijaitsee raunioitunut Bebris tsikhen linnoitus. Se rakennettiin suojelemaan Mtskhetaa pohjoisesta tulevilta hyökkäyksiltä. Armazin akropoliin rauniot ja Tsitsamurin linnoitus sijaitsevat muutaman kilometrin päässä kaupungista. Mtskhetan kaupungin historialliset monumentit on otettu vuonna 1994 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mtskheta Wikimedia Commonsissa
Svetitskhovelin katedraali.
Low (albumi)

| Low David Bowie |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Château d’Hérouville, Ranska ja Hansa by the Wall, Länsi-Berliini, Saksan liittotasavalta, 1976
 Julkaistu: 14. tammikuuta 1977
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): David Bowie, Tony Visconti
 Tyylilaji: taiderock kokeellinen rock elektroninen musiikki avant-pop ambient
 Kesto: 38.48
 Levy-yhtiö: RCA Records
Listasijoitukset
  Britannia: 2.    Yhdysvallat: 11. Ks. lisää listasijoituksia
David Bowien muut julkaisut
| Station to Station 1976 | Low 1977 | ”Heroes” 1977 |
Singlet albumilta Low
 ”Sound and Vision” Julkaistu: 1977  ”Be My Wife” Julkaistu: kesäkuu 1977
Low on brittiläisen muusikon David Bowien tammikuussa 1977 julkaistu yhdestoista studioalbumi. Länsi-Berliiniin muuttanut Bowie teki albumin yhteistyössä Roxy Music -yhtyeestä tunnetun Brian Enon kanssa. Tuloksena oli kokeileva, ambient- ja krautrock-vaikutteinen albumi, jossa syntetisaattori oli tärkeässä osassa. Low aloitti Bowien niin sanotun Berliini-trilogian, johon kuuluvat myös hänen kaksi seuraavaa studioalbumiaan ”Heroes” ja Lodger. Low’n kansikuva ja nimi viittaavat siihen, että Bowie yritti pitää yllä ”matalaa profiilia”.
Vaikka kriitikot ottivat aluksi albumin vastaan ristiriitaisesti, alan ammattilaiset arvostavat sitä nykyään paljon. Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti valitsi sen kaikkien aikojen top 500 -albumilistallaan sijalle 249. Pitchfork Media puolestaan valitsi sen 1970-luvun parhaaksi albumiksi. Albumia pidetään yleisesti yhtenä Bowien merkittävimmistä, ja myös Bowie itse piti sitä yhtenä uransa huipuista. Low’ta myytiin kuitenkin selvästi vähemmän kuin Bowien edellisiä studioalbumeja.
Levyn kuuluisin kappale on ”Sound and Vision”, joka nousi Britanniassa singlelistan kolmanneksi. Toinen single, ”Be My Wife”, ei menestynyt kaupallisesti ja jäi saman listan ulkopuolelle.