stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riikka Moilanen
Ihmisroska-kohu

Riikka Moilanen kysyi Oulun kaupunginvaltuuston istunnossa 10. syyskuuta 2018: ”Mitä Oulun kaupunki aikoo tehdä sille ihmisroskalle, jota siellä on yllättävän paljon. Tarkoitan niitä vähäosaisia ihmisiä, jotka käyttävät ammattimaisesti alkoholia, huumeita, päihteitä ja ovat ottaneet Isokadun nyt kodikseen.” Pihlajalinna Oulu erotti hänet seuraavana päivänä vedoten Moilasen lausunnon sopimattomuuteen.
Asista teki esitutkintapyynnön Oulussa teltassa asunut Markku Korhonen, mutta asiaa ei käsitelty pidemmälle. Sanomalehti Kaleva oli julkaissut Markku Korhoseen liittyvän kuvituskuvan Riikka Moilaisen lausumasta kertovassa artikkelissa. Näin ollen Korhonen katsoi tulleensa leimatuksi ihmisroskaksi Oulussa. Hän katsoi myös, että nimitystä käytetään Oulussa edelleen. Kun esitutkintapyyntö ei menestynyt, hän teki kanstelun eduskunnan oikeusasiamiehelle Oulun kaupunginvaltuuston valtuutettu Riikka Moilaisen lausumasta.
Eduskunnan oikeusasiamiehen apulainen, apulaisoikeusasiamies Maija Sakslin mainisti Helsingin Sanomien haastettalussa asiasta seuraavaa: ”Mielestäni kysymys ei ollut vain yksittäisestä leimaavasta sanavalinnasta, vaan myös siitä, että se esitettiin käsiteltäessä kävelykatupintojen puhdistamista ja roskaisuutta. Puheenvuoro oli kokonaisuudessaan tässä asiayhteydessä esitettynä epäasiallinen, epäkunnioittava ja loukkaava.”
Riikka Palander

Riikka Palander (s. 18. huhtikuuta 1986 Leivonmäki) on suomalainen runoilija. Hän on työskennellyt muun muassa toimittajana ja kulttuuritapahtumien tuottajana.
Palanderin esikoisrunokokoelma Maa muistaa matkustajan ilmestyi vuonna 2010. Palanderin toinen kokoelma Sininen punainen (2011) oli Tiiliskivi-palkintoehdokkaana 2012. Palander sai neljännestä kokoelmastaan Poissaolon paino (2022) Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon. Palanderin esikoisromaani Elefanttien aika ilmestyy Avaimen kustantamana elokuussa 2023.
Palander on valmistunut Jyväskylän yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi pääaineenaan filosofia. Hän oli Keski-Suomen Kirjailijat ry:n hallituksessa 2008–2013 ja varapuheenjohtajana 2013. Palander oli Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen pääsihteeri 2016–2022. Hän toimii Pirkkalaiskirjailijat ry:n hallituksessa vuodesta 2021.
Palander asuu Tampereella.
Tuotanto

Maa muistaa matkustajan.  Tampere:  Sanasato, 2010.  ISBN 978-952-5804-12-6.
Sininen punainen.  Tampere:  Sanasato, 2011.  ISBN 978-952-5804-28-7.
Seeprakivi.  Tampere:  Sanasato, 2015.  ISBN 978-952-5804-85-0.
Poissaolon paino.  Sastamala:  Warelia, 2022.  ISBN 978-952-387-026-0.
Elefanttien aika.  Helsinki:  Avain, 2023.  ISBN 978-952-304-495-1.
Runrig

| Runrig |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1973–
Kotipaikka:   Skotlanti
Laulukieli:  englanti, gaeli
Jäsenet:  Rory MacDonald   Calum MacDonald   Malcolm Jones   Iain Bayne   Bruce Guthro   Brian Hurren  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Runrig on skotlantilainen rock-yhtye, jonka perustivat veljekset Rory ja Calum MacDonald 1973. Yhtye tunnetaan gaelinkielisten sanoitusten yhdistämisestä rock-musiikkiin sekä gaelinkielisen kulttuurin edistämisestä.
Yhtyeen laulajana vuoteen 1997 asti toiminut Donnie Munro erosi yhtyeestä alkaessaan tavoitella poliittista uraa Työväenpuolueen (Työväenpuolue ) ehdokkaana. Yritys ei onnistunut. Myöhemmin myös yhtyeen kosketinsoittaja Peter Wishart lähti poliittiselle uralle Skotlannin kansallispuolueen edustajana.
Julkaisut > Albumit

Play Gaelic (1978)
Highland Connection (1979)
Recovery (1981)
Heartland (1985)
The Cutter and the Clan (1987)
Once in a Lifetime (1988)
Searchlight (1989)
The Big Wheel (1991)
Amazing Things (1993)
Transmitting Live (1994)
Mara (1995)
Long Distance..Best of (1996)
Beat the Drum (1998)
In Search of Angels (1999)
Live at Celtic Connections (2000)
The Stamping Ground (2001)
Proterra (2003)
Day of Days - Live - the 30th anniversary concert at Stirling Castle (2004)
Everything You See (2007)
The Story (2016)
S/S Eira

S/S Eira oli suomalainen rahtilaiva, joka sai pohjakosketuksen ja upposi Hankoniemen edustalla 9. joulukuuta 1969.
Helsinkiläisen Etelä-Suomen Laiva Oy:n omistama Eira oli tulossa kalkkikivilastissa Gotlannista Koverhariin, kun se sai pohjakosketuksen Hankoniemen edustalla Ajaxin poijun luona. Laivalla olleet matkustajat ja osa miehistöä siirtyivät paikalle tulleeseen pelastusristeilijä Russaröön, mutta jotkut miehistön jäsenet laivan yliperämiehen johdolla jäivät vielä alukseen yrittämään sen pelastamista. Laivaa lähdettiin hinaamaan, mutta sen raskas lasti ja alukseen sisään virrannut vesi tekivät pian hinauksen mahdottomaksi, ja lopulta hinausvaijerikin katkesi. Eira upposi sitten noin 50 metrin syvyyteen Ajaxin ja Längdenin välille.
Vuonna 1984 Eiran hylystä alettiin poistaa sinne jäänyttä 10 tonnin öljyerää. Suurin osa öljystä oli nähtävästi kuitenkin valunut mereen jo uppoamisen yhteydessä, sillä puhdistustyössä kerättiin lopulta vain pieniä määriä öljyä talteen.
S/S Eira oli rakennettu vuonna 1953 Blainvillessa Ranskassa. Alus oli aluksi nimeltään Théodore Laurent, kunnes se ostettiin vuonna 1965 Suomeen. Sen vetoisuus oli 3 863 brt, suurin kulkunopeus 12 solmua, pituus 116,6 metriä, leveys 15 metriä ja syväys 6,5 metriä. Laivan voimanlähteenä oli kaksi höyrykonetta joiden yhteisteho oli 2160 hevosvoimaa.
S/S Frigga

S/S Frigga oli ruotsalainen höyrylaiva, joka törmäsi 23. joulukuuta 1916 Rauman edustalla Valkeakarin lähellä merimiinaan ja upposi tunnin verran ajelehdittuaan. Laivan miehistöstä pelastui 13. Lämmittäjänä toiminut Rudolf Edvin Sandström kuoli jo heti miinan räjähtäessä. Miinan oli laskenut saksalainen sukellusvene UC-27 toista kuukautta aikaisemmin 10. marraskuuta 1916. Friggassa ei ollut lastia törmäyshetkellä, vaan se oli lähtenyt tyhjänä Rauman satamasta.
Rauman sukelluskerhon sukeltajat löysivät Friggan hylyn kesällä 2011. Hylky on noin 20 metrin syvyydessä pahoin hajonneena mutta esineistö on hyvin säilynyt.
S/S Frigga oli rakennettu Oskarshamnin telakalla Ruotsissa vuonna 1878. Laivan pituus oli 41 metriä, leveys 7,3 metriä ja vetoisuus 386 bruttorekisteritonnia.
Risto Keskinen

Risto Pellervo Keskinen (4. marraskuuta 1924 Petäjävesi – 23. toukokuuta 2014 Tampere) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Tampereen teknillisen korkeakoulun koneenrakennusopin (hydrauliset koneet) professori 1969–1987.
Rádek Černý

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Radek Černý
Syntymäaika: 18. helmikuuta 1974 
Syntymäpaikka:  Praha, Tšekki
Pelipaikka: maalivahti
Seura
Seura:  Queens Park Rangers
Pelinumero: 24
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2008 2005–2008 2008– | SK Slavia Praha → Tottenham (laina) Queens Park Rangers | 177 (1) 16 (0) 78 (0) |
Maajoukkue
| 2000–2002 |  Tšekki | 3 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. joulukuuta 2011.
Radek Černý (s. 18. helmikuuta 1974) on tšekkiläinen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Queens Park Rangersia.
Ennen siirtymistään Tottenhamiin lainalle vuonna 2005 Černý vietti kahdeksan kautta Slavia Prahassa, jossa hänelle kertyi otteluita 177 kappaletta. Tottenhamissa Černý oli aluksi Paul Robinsonin kakkosmaalivahti. Kaudella 2007–2008 Martin Jol sai potkut Spursin peräsimestä ja uuden managerin Juande Ramosin alaisuudessa Černý syrjäytti ensimmäistä kertaa Robinsonin Tottenhamin maalilla. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi Queens Park Rangersiin.
Tšekin maajoukkuetta Černý on edustanut kolme kertaa.
Aiheesta muualla

Profiili soccerbase.comin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Roland Mark Schoeman

| Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Afrikka> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 4 × 100 m vu |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 100 m vu |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 50 m vu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Montréal 2005 | 50 m vu |  |
|  Kultaa | Montréal 2005 | 50 m pu |  |
|  Kultaa | Melbourne 2007 | 50 m pu |  |
|  Hopeaa | Montréal 2005 | 100 m vu |  |
|  Pronssia | Fukuoka 2001 | 50 m vu |  |
Roland Mark Schoeman (s. 3. heinäkuuta 1980, Pretoria) on eteläafrikkalainen uimari, joka voitti kolme mitalia kesäolympialaisissa 2004. Hän ui maailmanennätyksiä vapaa-, perhos- ja sekauinnissa.
Schoeman aloitti uintiharjoittelun vasta 16-vuotiaana. Viiden kuukauden harjoittelun jälkeen Schoeman voitti neljä mitalia Kansainyhteisön kisoissa. Kesäolympialaisissa 2004 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa, sekä pronssia puolta lyhyemmällä matkalla.
Montrealin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 Schoeman voitti kaksi kultamitalia sekä hopean, tehden uuden maailmanennätyksen 50 metrin perhosuinnissa. Kahden vuoden päästä Melbournessa Schoeman puolusti menestyksekkäästi titteliään 50 metrin perhosuinnissa.
7. syyskuuta 2008 Schoeman ui Germinstonissa järjestetyissä Etelä-Afrkan lyhyen radan mestaruuskilpailuissa 50 metrin vapaauinnin uudeksi maailmanennätykseksi ajan 20,64. Hän rikkoi edellisen, Duje Draganjan nimissä olleen ME-ajan vajaalla kahdella kymmenyksellä.
Maailmanennätykset > Pitkä rata

| Laji | Aika | Paikka | Päivämäärä | Ennätys rikottu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 metrin perhosuinti | 22,96 | Montréal, Kanada | 25. heinäkuuta 2005 | - |
| 4 × 100 metrin vapaauintiviesti | 3.13,17 | Ateena, Kreikka | 15. elokuuta 2004 | 19. elokuuta 2006 |
Maailmanennätykset > Lyhyt rata

| Laji | Aika | Paikka | Päivämäärä | Ennätys rikottu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 metrin vapaauinti | 20,64 | Germinston, Etelä-Afrikka | 7. syyskuuta 2008 | - |
| 50 metrin vapaauinti | 20,98  | Hampuri, Saksa | 12. elokuuta 2006 | 18. marraskuuta 2007 |
| 100 metrin vapaauinti | 46,25  | Berliini, Saksa | 22. tammikuuta 2005 | 17. marraskuuta 2007 |
| 100 metrin sekauinti | 52,51 | Tukholma, Ruotsi | 18. tammikuuta 2005 | 22. tammikuuta 2005 |
Voimassa olevat ennätykset lihavoituina.
Triviaa

Kuuluu välinevalmistaja Arenan joukkueeseen.
Rubidgea

| Rubidgea |
| --- | --- |

 Permikausi Wuchiaping-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Theriodontia
Alalahko::  †Gorgonopsia
Heimo::  †Gorgonopsidae
Alaheimo::  †Rubidgeinae
Suku::  †Rubidgea  Broom, 1938
Kaksiosainen nimi
 † Rubidgea atrox  Broom, 1938 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rubidgea on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsiaan kuuluva terapsidisuku, joka eli myöhäisellä permikaudella.
Rubidgea oli suurikokoinen lihansyöjä, jolla oli suuret kulmahampaat. Sen ruumiin pituus oli noin 2,4 m ja kallon pituus 46 cm. Rubidgean fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta. Sukuun luettiin aikaisemmin useampi laji, mutta nykyään vain Rubidgea atrox. Toisaalta sukuun Dinogorgon luetut kaksi lajia saattavat sittenkin kuulua Rubidgea sukuun lajeina R. quinquemolaris ja R. pricei.
Fylogenia

Rubidgea atroxin rekonstruktio
Rubidgean kallo
Revyy

Revyy on kevyt viihteellinen näyttämöohjelma, joka koostuu musiikista, tansseista ja sketseistä. Revyyn aiheet liittyvät usein ajankohtaisiin tapahtumiin. Revyyn juuret ovat Ranskassa. Laji syntyi 1830–1840-luvuilla katu- ja markkinaesityksiin pohjautuneista comédies de vaudeville -esityksistä. Revyyn historia kietoutuu voimakkaasti kaupunkien historiaan. 1800-luvulla alkanut teollisuuden vallankumous kasvatti räjähdysmäisesti kaupunkien asukasmääriä. Sen yhteydessä korkeakulttuurin rinnalla alkoi massaviihteen voittokulku. Tähän kuuluivat mm. kioskikirjallisuus ja erilaiset revyy- tyyppiset esitykset. Pariisista revyyt levisivät muihin suurkaupunkeihin.
Revyy muissa maissa

Pohjoismaissa on vahva revyyperinne, joka on alkanut jo 1800-luvun alkupuolella. Kuuluisia pohjoismaalaisia revyyesiintyjiä ovat muun muassa ruotsalaiset Povel Ramel, Hasse Alfredson ja Tage Danielsson, Karl Gerhard ja Ernst Rolf, jotka kirjoittivat tekstinsä, sävelsivät musiikin ja esiintyivät itse. Myös Tanskassa on lukuisia revyyteattereita, joista tunnetuimpia ovat 1930-luvulta asti toiminut Cirkusrevyen Klampenborgissa Dyrehavsbakkenin huvipuistossa Kööpenhaminan ulkopuolella ja Odensen Sommerrevy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Revyy Wikimedia Commonsissa
Ruokolahden ilmataistelu

Ruokolahden ilmataistelu käytiin talvisodassa Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen välillä 29. helmikuuta 1940. Taistelu käytiin Rasilan ja Kaukopään välisellä alueella ja siihen osallistui yli 50 lentokonetta. Suomalaisia niistä oli 15 Rasilan tukikohdan 20 koneesta. Kyseessä oli suurin talvisodassa käyty ilmataistelu.
Suomalaisten tukikohta sijaitsi Saimaan jäällä Ukonsalmessa. Tukikohtaan sijoitettujen hävittäjien tehtävänä oli suojata Vuoksenlaakson siltoja, sekä Enson- ja Kaukopään tehtaita.
Suomalaisilla oli käytössään yksitasoisia Fokker D.XXI ja kaksitasoisia Gloster Gladiator hävittäjiä, puna-armeijalla kaksitasoisia Polikarpov I-15 ja yksitasoisia I-16 mallisia hävittäjiä.
Taistelu

Karkauspäivä valkeni Ruokolahdella selkeänä ja poutaisena. Pitkin päivää seudulla oli annettu ilmahälytyksiä, mutta hieman ennen kello 13 annettu hälytys poikkesi edellisistä. Hälytyksen tullessa taistelu Ruokolahden yllä oli jo käynnissä. Samaan aikaan muun muassa Ruokolahden kirkko sai konekiväärisuihkussa osumia. Tapahtumat saivat alkunsa, kun lentolaivue 24:n ja lentolaivue 26:n hävittäjät olivat palaamassa tukikohtaansa torjuntalennolta, jolloin laskeutuvia koneita seuraava vihollinen sai tukikohdan sijainnin selville. Saman päivän aikana viholliset palasivat reilun 20 hävittäjäkoneen voimalla ja yllättivät suomalaiset.
Koneitten noustessa ilmaan oli taistelu jo täydessä käynnissä Rasilan ja Kaukopään välillä. Yli 50 hävittäjää kohtasivat toisensa ja suomalaiset menettivät viisi lentokonetta, joista myös kolmen koneen lentäjät kuolivat tehtävää suorittaessaan. Vihollinen menetti kahdeksan konetta, mutta paljastunut tukikohta oli pakko purkaa vielä samana päivänä ja loput koneet lennätettiin Lemin tukikohtaan talvisodan loppuajaksi. Koko taistelu kesti vain noin 15 minuuttia.
Suomalaisten puolelta taistelussa kaatui kolme lentäjäluutnanttia, Tatu Huhanantti, Erkki Halme ja tanskalainen Kristensen. Toinen tanskalainen luutnantti, edellä mainitun Kristensenin veli ja Olavi Lilja pelastuivat laskuvarjoilla. Vääpeli Toikka syöksyi koneineen aivan tukikohdan viereen, mutta pelastui pehmeään lumeen, vaikka kone pirstoutui pieniin osiin.
Samana aamuna kello 10 aikaan Pentti Kosola oli saanut surmansa. Kosola oli palaamassa partiolennolta, jolloin hän joutui Tsaikan yllättämäksi. Alikersantti Kosolan ohjaama Gladiator sai osumia, jolloin se syöksyi palavana Saimaan jäälle, Kaukopään lahdelle. Hän onnistui hyppäämään koneesta, mutta laskuvarjo ei avautunut ja hän murskautui osuessaan jäähän. Edellisenä iltana Moskovan Tiltu oli radiolähetyksessään ennustanut Kosolalle kuolemaa.
Muuta

Ruokolahden kirkonmäelle, Ukonsalmen läheisyyteen, pystytettiin vuonna 1987 Olavi Veijalaisen suunnittelema muistomerkki Kaakkois-Suomen Ilmasillan toimesta. Muistomerkissä on ilmavoimien tunnus, sekä laatassa teksti: ”Kunnia sodissa kaatuneille lentäjille jotka antoivat kalleimman uhrin isänmaamme vapauden puolesta.”
Riihimäen junaturma

Riihimäen junaturma tapahtui 30. elokuuta 1989 Riihimäen rautatieaseman eteläpuolella Korttionmäen kohdalla, Riihimäen ratapihan eteläpäässä, kun aikataulustaan jäljessä kulkenut pikajuna ohitti punaisen opastimen ja törmäsi tavarajunan keulaan. Kukaan ei kuollut onnettomuudessa, mutta useita ihmisiä loukkaantui. Materiaaliset vahingot olivat suuret.
| Riihimäen junaturma |
| --- | --- |
Päivämäärä:  30. elokuuta 1989
Paikka:  Riihimäen ratapiha
Valtio:   Suomi
Turman syy:  Pikajunan henkilökunnan erehdys, opastimen noudattamatta jättäminen
Tiedot
Junia osallisena:  2
Juna(t):  Pikajuna P1, butaanikaasua kuljettanut tavarajuna
Kuolleita:  0
Loukkaantuneita:  useita
Tapahtumien kulku

Pohjoiseen matkalla Sr1-sarjan sähköveturin nro 3003 vetämä pikajuna P1 Helsingistä Joensuuhun oli Riihimäkeä lähestyessään aikataulustaan myöhässä. Ilmeisesti junan veturimiehistö oletti, että myöhässä kulkevalle junalle turvataan kulkutiet hyvissä ajoin, jotta juna voisi ottaa aikataulua kiinni. Lähestyessään Riihimäkeä pikajuna kulki normaalikäytännön mukaan kaksiraiteisen rataosuuden itäisintä pääraidetta.
Hieman ennen pikajunan saapumista Riihimäelle oli ratapihalta lähdössä kolmen Dv12-sarjan dieselveturin vetämänä tavarajuna etelään kohti Sköldvikiä. Tavarajunalle turvattiin kulkutie ratapihalta itäisen pääraiteen ylitse läntiselle pääraiteelle. Tavarajuna lähti ratapihalta saatuaan lähtöluvan.
Juuri kun tavarajuna oli ylittämässä itäistä pääraidetta, etelästä saapuva pikajuna sivuutti punaista näyttäneen pääopastimen. Hätäjarrutuksesta huolimatta pikajuna törmäsi tavarajunan keulaan noin 70–80 kilometrin tuntinopeudella. Molempien junien veturinkuljettajat pelastuivat hyppäämällä vetureista ennen törmäystä.
Törmäyksen seurauksena pikajunan veturi kaatui ja useita henkilövaunuja suistui kiskoilta. Tavarajunan ensimmäiset kaksi veturia (Dv12 2548 ja 2724) vaurioituivat pahoin, ja kolmantena ollut 2723 vaurioitui lievemmin. Kaikki onnettomuudessa osallisena olleet veturit kuitenkin korjattiin, ja ne palasivat takaisin liikenteeseen.
Onnettomuudessa oli huomattavasti suuremman katastrofin ainekset, koska tavarajunan lastina oli Nesteen jalostamolle matkalla ollutta herkästi syttyvää butaanikaasua. Säiliövaunut olivat junassa neljän turvavaunun jälkeen, ja turvavaunujen ansiosta butaanivaunut säilyivät ehjinä.
Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden todennäköisin syy oli pikajunan veturimiehistön luottamus siihen, että liikenteenohjaaja turvaisi myöhässä kulkevalle henkilöjunalle kulkutien hyvissä ajoin. Tämän vuoksi kuljettaja ei hidastanut vauhtia riittävästi. Noin 1 600 metriä ennen törmäyspaikkaa sijainnut esiopastin oli ilmoittanut kuljettajalle seuraavan opastimen näyttävän seis-opastetta, mutta tästäkään huolimatta junan vauhti ei ollut hidastunut riittävästi ennen punaisen opastimen ohitusta.
Aiheesta muualla

Vaunut.org : Tapio Keräsen ja Lari Nylundin ottamia kuvia onnettomuuspaikalta
Robert Strassburg

Robert Strassburg (1915–2003) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sävelsi juutalaista uskonnollista musiikkia; lisäksi hänen tuotantoaan innoitti Walt Whitmanin runous. Whitmanin innoittamiin teoksiin lukeutuvat Walt Whitman Cycle tenorille ja orkesterille, kymmenosainen kuorosinfonia Leaves of Grass (1992) ja ooppera Congo Square. Strassburg sävelsi musiikin myös kymmeniin dokumenttielokuviin.
Strassburg myös kirjoitti runoja, joita hän julkaisi lukuisissa kokoelmissa.
Elämäkerta

Strassburg syntyi New Yorkissa. Hänen opettajiaan olivat Igor Stravinski, Walter Piston ja Paul Hindemith. Kandidaatin opinnot Strassburg suoritti New England Conservatoryssa, maisteriksi hän valmistui Harvardin yliopistossa ja tohtori hänestä tuli University of Judaismista (Los Angeles).
Strassburg opetti muun muassa Brooklyn Collegessa vuodesta 1947 vuoteen 1950 sekä Brandeis-instituutissa. Vuonna 1960 hän muutti Los Angelesiin. Hän toimi University of Judaismin taidekoulun avustavana dekaanina vuoteen 1966 saakka; tämän jälkeen hänestä tuli Kalifornian osavaltionyliopiston professori.
Run Rabbit Run

| ”Run Rabbit Run” Plastic Tears |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Smacked! a tribute to Ilari ”Claude” Peltola
 Julkaistu: 16. helmikuuta 2017
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t): Manchuria & Claude
 Tyylilaji: rock, punk rock, glam rock
 Kesto: 03.56
 Levy-yhtiö: Alive and Kickin’
Plastic Tearsin muut singlet
| ”Rhythm Rider” 2016 | ”Run Rabbit Run” 2017 | ”Iris Kick” 2017 |
Run Rabbit Run  on rockyhtye Plastic Tearsin single, joka julkaistiin 16. helmikuuta 2017 levymerkillä Alive and Kickin’ Music. Se on ensimmäinen singlelohkaisu tulevalta Smacked! a tribute to Ilari ”Claude” Peltola -tribuuttialbumilta.
Kappaleet

Run Rabbit Run – 3.56 (säv. Manchuria/Claude)
Kokoonpano

Miqu December – laulu
Marc Sonic – kitara
Andy Whitewine – kitara
Edu – basso
Eco Xtasy – rummut
Rudolf Drost

Rudolf Drost 1950-luvulla.
Rudolf Karl Theodor Drost (19. elokuuta 1892 Oldenburg – 3. joulukuuta 1971 Wilhelmshaven) oli saksalainen lintutieteilijä.
Drost opiskeli Tübingenin ja Göttingenin yliopistoissa ja väitteli filosofian tohtoriksi 1923. Vuonna 1924 hänet valittiin Helgolandin lintuaseman johtajaksi, ja 1932 hänet nimitettiin professoriksi. Toisessa maailmansodassa britit pommittivat Helgolandia raskaasti ja tuhosivat suuren osan lintuaseman rakennelmista.
Yhdessä Ernst Schüzin kanssa Drost perusti lintutieteellisen julkaisun Der Vogelzug ja myöhemmin Vogelwarten.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Riikka Möttönen

Riikka Kaisa Marjaana Möttönen (s. 1975) on suomalainen kognitiotieteilijä, joka on toiminut luonnollisten ja keinotekoisten kognitiivisten systeemien professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2021 lähtien.
Möttönen väitteli tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2004. Hän työskenteli tutkijana Oxfordin yliopistossa ja apulaisprofessorina Nottinghamin yliopistossa ennen siirtymistään professoriksi Helsingin yliopistoon. Hän tutkii kognition ohella etenkin puhetta ja kieltä.
Julkaisut

Riikka Möttönen: Cortical mechanisms of seeing and hearing speech (väitöskirja). Teknillinen korkeakoulu, 2004. http://urn.fi/urn:nbn:fi:tkk-004584
Aiheesta muualla

Riikka Möttönen ORCID:ssa
Riikka Möttönen Scopuksessa
Riikka Möttönen Google Scholarissa
Rickard Wallin

| Rickard Wallin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1980 (ikä 44) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Walle
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Färjestads BK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  51
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–
Aik. seurat:  IF Troja-Ljungby (Allsv.) Houston Aeros (AHL) Minnesota Wild (NHL) HC Lugano (NLA) Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  160. varaus, 1998 Phoenix Coyotes
Carl Rickard Wallin (s. 9. huhtikuuta 1980 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä SHL-joukkue Färjestads BK:ssa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Wallin on aiemmin pelannut myös yhteensä 79 NHL-ottelua tehopistein 8+11=19 ja kerännyt niissä 34 jäähyminuuttia. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu pelintekeminen ja -lukeminen, ylivoimapelaaminen, luovuus ja kahden suunnan pelaaminen. Wallinin heikkouksiin kuuluu heiveröisyys, kulmaväännöt ja maalinedustapelaaminen. Hän hakee ajoittainen myös liian usein parempia maalintekopaikkoja ketjukavereilleen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1998 | jääkiekko |  |
Wallin pelasi MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008, 2009, 2010 ja 2011. Hän toimi Ruotsin hopeaa voittaneen joukkueen kapteenina vuonna 2011. Vuosina 2009 ja 2010 Wallin voitti pronssia toimien molemmissa turnauksissa Ruotsin varakapteenina. Wallin voitti vuoden 2010 turnauksessa Ruotsin sisäisen syöttöpörssin viidellä syötöllään.
Wallin pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2000 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Wallin on pelannut 42 juniorimaaottelua.