stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skrullit
Sarjakuva > Skrullit ja Galactus

Keisarinna R’kill, hänen tyttärensä prinsessa Anelle ja miljoonia muita skrulleja tuhoutui kun maailmojen syöjä Galactus tuhosi imperiumin keskusplaneetan. Imperiumi suistui kaaokseen. Jokainen pienikin skrullijohtaja julisti itsensä uudeksi keisariksi ja valtava sisällissota tappoi vielä miljoonia skrulleja. Edelleenkään skrulli-imperiumilla ei ole kunnollista keskitettyä hallintoa vaikka skrulleja hallitseekin (ainakin nimellisesti) keisarinna S’ybll.
Sarjakuva > Hallitsijat

keisari Dorrek (skrullien historian aikana tämä on ollut usean hallitsijan nimi)
keisari Dorrek VII
keisari R'klll
keisari S'ybll
Kuningatar Veranke
Fysiologia

Skrullit ovat vihertäviä humanoideja, joilla on pitkät pystymäiset korvat ja uurteiden täyttämä leuka. Rodussa esiintyy liskomaisia ominaisuuksia, mutta myös tiettyjä nisäkkäiden piirteitä, kuten hiukset (urospuoliset skrullit ovat kuitenkin yleensä kaljuja) ja nännit (naarailla). Vastasyntyneet kuoriutuvat munista mutta emot hoitavat silti jälkeläisiään. Skrullien keskimääräinen elinikä on noin 210 vuotta.
Tavallinen skrulli omaa samansuuruisen fyysisen voiman kuin keskiverto Maan ihminen (jolla on sama ikä, pituus ja paino). Monet skrullit ovatkin keskimäärin maan ihmisten kokoluokkaa vaikka suurin osa onkin hieman lyhyempiä kuin maan ihmiset keskimäärin. Skrullien keskipituus on noin 1,4 metristä 1,95 metriin.
Fysiologia > Kyky muodonmuutoksiin

Kaikilla itseään todellisina skrulleina pitävillä on nk. "Deviaani"-geeni, joka antaa heille kyvyn muuttaa ulkomuotoaan, kokoaan ja väriään keskittymällä (myös joiltain maapallolla tavatuilta Deviaaneilta on löydetty tämä kyky – tosin huomattavasti rajoittuneempana). Kuka tahansa skrulli kykenee muokkaamaan kehonsa molekyylejä ja omaksumaan toinen olomuoto. Olomuodon purkamiseen tarvitaan tietoinen käsky aivoilta.
Siksi skrullit eivät menetä omaksumaansa olomuotoa mennessään tajuttomiksi(Jos heidät yllättää tai jos vaikka sattuu voittamaan, ja skrulli menee tajuttomaksi, se muuttuu kasvoiltaan ja iholtaan, vaatteet/asu ei muutu, muuta kuin kun he tahtovat. (Tieto: Kostajat: Maailman mahtavimmat sankarit)) tai nukkuessaan. Skrullit eivät kuitenkaan kykene omaksumaan tiettyjä ominaispiirteitä aineissa tai olennoissa, esimerkiksi mikäli skrulli päättää imitoida työkalupakkia hän onnistuu siinä vaivatta, mutta hänellä ei ole metallin lujuutta ja kovuutta itsessään. Samaten jos skrulli matkii erittäin vahvaa tai älykästä olentoa, ei tämä muutos tuo hänelle lisää lihaksia tai aivokapasiteettia.
On myös olemassa rajat skrullien muodonmuutoksille. Keskimäärin skrulli kykenee lisäämään massaansa puolitoistakertaiseksi alkuperäisestä. Samaten skrulli ei kykene ”pakkaamaan” massaansa enempää kuin 0,75-kertaiseksi.
Rajoituksista huolimatta skrullit ovat muodonmuutoksensa avulla valloittaneet lukemattomia maailmoja.
Teknologinen taso

Skrullien teknologia on korkeatasoista ja pitkälle kehittynyttä. Heidän avaruusaluksensa kykenevät matkustamaan valoa nopeammin hyperavaruudessa. Skrulli-imperiumi voikin pöyhkeillä yhdellä universumin suurimmista avaruuslaivastoista, jota johtaa kenraali Zedrao.
Sotataidon ohella myös skrullien arkipäivää helpottavat monenlaiset nerokkaat keksinnöt. Eräs skrullien epätavallisemmista saavutuksista oli Kral-systeemin kymmenen planeetan luominen huvittelupaikoiksi imperiumin rikkaille joutilaille. Kral IV esimerkiksi sisältää autenttisia kopioita maapallon eri paikoista (Ryhmä-X joutui sinne erään kerran). Kral toimii myös valtaisien gladiaattoriturnausten pitopaikkana.
Muut versiot > Ultimate Marvel

Ultimate Marvel -universumissa skrulleja ei nähtävästi ole, ainoastaan rotu nimeltä chitaurit, jonka muodonmuutosvoimat osuvat mielenkiintoisen lähelle skrulleja. Lisäksi yksi chitaureista, Kleiser, mainitsee ohi mennen, että heidän rodustaan on käytetty myös nimitystä skrull.
Aiheesta muualla

Marvunapp-sivuston osuus tunnetuista skrulleista (englanniksi)
FFPlaza-sivuston osuus skrulleista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
MarvelDirectory-sivuston osuus skrulleista (englanniksi)
Suihkumoottori

F-15 Eagle -hävittäjän Pratt & Whitney F100 -ohivirtaussuihkumoottori koekäytössä.
Ilman virtaus ohivirtaussuihkumoottorissa.
Suihkumoottori on reaktiomoottori, jonka toiminta perustuu nopeasti virtaavaan aineeseen, joka tuottaa työntövoimaa mekaniikan kolmannen peruslain mukaisesti. Yleisesti ottaen suurin osa suihkumoottoreista perustuu erilaisiin palamisreaktioihin.
Yleiskielessä suihkumoottorilla viitataan tavallisesti lentokoneiden voimalaitteena käytettäviin palamisreaktioihin perustuviin ilmaahengittäviin kaasuturbiineihin. Tällaiset moottorit koostuvat yleensä kolmesta pääosasta: ahtimesta, polttokammiosta ja turbiinista. Myös ramjetien ja patoputkimoottorien voidaan ajatella kuuluvan suihkumoottorin laajemman käsitteen alle.
Historia

Ensimmäinen sarjatuotantoon päässyt lentokoneen suihkumoottori oli Junkers Jumo 004.
Vuonna 1937 Hans von Ohain esitteli sentrifugaalista HeS-3B -moottoria, jota käytettiin Heinkel He 178:n voimanlähteenä. Heinkelin kone lensi ensi kerran 27. elokuuta 1939 ja oli ensimmäinen suihkumoottorin voimalla lennetty lento.
Anselm Franzin kehittäessä moottoria Messerschmitt Me 262:een brittiläinen Frank Whittle kehitti moottorin Gloster Meteoriin. Bell XP-59A Airacomet oli ensimmäinen yhdysvaltalainen suihkumoottoria käyttänyt kone, joka lensi 1. lokakuuta 1942.
Junkersin valmistama Jumo 004 oli aksiaalisesti toimiva ja BMW 003:n ohella toinen tuotantoon asti ennen sodan loppua ehtinyt suihkumoottori. Daimler-Benzin ja Bramon kehittämät moottorit eivät ehtineet tuotantoon. Sentrifugaalinen kompressori on yksinkertaisempi rakentaa, mutta aiheuttaa enemmän ilmanvastusta. Jumo 004:n aksiaalinen kompressori mahdollisti pienemmän halkaisijan ja läpivirtauksen, jotka mahdollistivat suuremman nopeuden.
Sota-ajan Saksassa lämpöä kestävien materiaalien saatavuus oli heikko ja Jumo 004:llä oli keskimäärin 25 tunnin käyttöaika. Modernit suihkumoottorit kestävät 3 000–5 000 käyttötuntia huoltojen välillä.
Sodan jälkeen suihkumoottorien tehokkuutta parannettiin käyttämällä kahta toisistaan riippumatonta kompressoria. Molemmilla kompressoreilla oli myös oma turbiini sitä pyörittämässä. Modernit suihkumoottorit käyttävät jossakin määrin ohivirtausta (engl. bypass air) polttoainekulutuksen ja hyötysuhteen parantamiseen. Optimaalinen ohivirtaussuhde riippuu monesta tekijästä lentokoneen ja suorituskykyvaatimuksien mukaan.
Osa kompressorilta tulevasta paineistetusta ilmasta ei päädy polttokammioon vaan ohjataan uudelleen eri tarkoitukseen putkistojen ja venttiilien avulla. Vuodatusilma (engl. bleed air) on kuumaa (200–250 Celsiusta) ja korkeassa paineessa (40 psi), joka jäähdytetään ja käytetään muun muassa matkustamon paineistamiseen ja jäänestojärjestelmiin.
Yliäänikoneissa myös moottoriin tuleva ilma liikkuu yliäänen nopeudella, jota moottorin kompressori ei pysty käsittelemään. Ilmavirtaus hidastetaan ja iskuaaltojen muodostumista hallitaan moottorin ilmanotossa sijaitsevalla kartiolla.
Toimintaperiaate

Suihkumoottori on sisäiseltä toimintaperiaatteeltaan kaasuturbiini. Sen käyttö lentokoneen voimalaitteena perustuu siihen, että moottori aiheuttaa lävitseen virtaavalle ilmamassalle kiihtyvyyttä, jonka vastavoimana (reaktiona; tästä varhainen nimitys reaktiomoottori) syntyy työntövoimaa.
Suihkumoottorin tyyppejä > Suora suihkumoottori

Ensimmäiset suihkumoottorit olivat niin sanottuja suoria suihkumoottoreita, joissa ei ole lainkaan puhallinta eikä ohivirtausta vaan kaikki ahtimen pumppaama ilma johdetaan moottorin läpi. Suorat suihkumoottorit olivat vuosikymmeniä käytössä sotilas- ja siviilikoneissa, mutta nykyisin ohivirtausmoottori on syrjäyttänyt ne sekä taloudellisista että ympäristösyistä.
Suora suihkumoottori on aikaisemmin ollut yleisin hävittäjissä käytetty moottorityyppi, koska se on yksinkertainen ja tehokas yliääninopeuksissa. Uudemmissa hävittäjissä käytetään kuitenkin yleensä pienen ohivirtaussuhteen omaavaa ohivirtausmoottoria. Suuriin nopeuksiin suunnitelluissa moottoreissa on tyypillisesti pienempi ohivirtaussuhde, koska suuren ohivirtaussuhteen vaatima suuri ilmamäärä merkitsee ylimääräistä ilmanvastusta. Matkustajakoneissa suoravirtausmoottoreista ohivirtausmoottoreihin siirryttiinkin ennen sotilaskoneita.
Suihkumoottorin tyyppejä > Ohivirtausmoottori

Nykyaikainen matkustajalentokoneen suihkumoottori on niin sanottu ohivirtausmoottori, myös nimitystä puhallinturbiini  käytetään. Ohivirtausmoottorissa merkittävä osa ahtimen ensimmäisen vyöhykkeen, puhaltimen, puristamasta ilmasta johdetaan moottorin ohi. Näin saadaan ohivirtaavalle suurelle ilmamassalle suhteellisen pieni nopeuslisä, kun moottorin läpi virtaavalle pienemmälle ilmamassalle taas saadaan suuri nopeuslisä. Työntövoiman yhtälössä sekä kaasun nopeus että sen massa ovat osoittajassa ja massaa on helpompi lisätä kuin nopeutta, koska massan lisääntyessä tehontarve lisääntyy sen mukana lineaarisesti, mutta nopeuden lisääntyessä tehontarve nousee neliöllisesti. Tällä teknisellä kehityksellä on niin ikään saatu alennettua huomattavasti  suihkumoottorien polttoaineenkulutusta, päästöjä sekä meluhaittoja.
Ohivirtausmoottorissa moottorin ohi johdettavan virtauksen määrää kuvastaa ns. ohivirtaussuhde (BPR), joka määritellään ohivirtauksen massavirran suhteena varsinaisen kaasugeneraattorin eli moottorin läpi menevään massavirtaan. Vanhemmilla, 60–70-luvulla käytetyillä ohivirtausmoottoreilla ohivirtaussuhde oli tyypillisesti 1–2 välillä, mutta nykyisillä tehokkaammilla moottoreilla se on kasvanut luokkaan 5–10.
Puhaltimen osuus työntövoimasta riippuu puhaltimen koosta: hävittäjissä osuus (ilman jälkipoltinta) on noin 10–40 %, ja isoissa liikennelentokoneissa se on jopa noin 50–80 %.
Suihkumoottorien laskenta

Suihkumoottorien tuottamat työntövoimat voidaan eri tapauksissa laskea seuraavilla yhtälöillä:
Suihkumoottorien laskenta > Suora suihkumoottori > Tukkeutumaton

F=(qm,air+qm,fuel)v,exhaust-qm,air*v,air
Suihkumoottorien laskenta > Suora suihkumoottori > Tukkeutunut

F=(p,exit-p,air)A,nozzle+(qm,air+qm,fuel)v,exhaust-qm,air*v,air
Suihkumoottorien laskenta > Ohivirtausmoottori > Tukkeutumaton

F=qm,by-pass*v,fan+(qm,core+qm,fuel)v,primary-qm,air*v,air
Suihkumoottorien laskenta > Ohivirtausmoottori > Tukkeutunut

F=(p,exit-p,air)A,nozzle+qm,by-pass*v,fan+(qm,core+qm,fuel)v,primary-qm,air*v,air
"laskennallisesti turbiini mielletään tukkeutuneeksi, mikäli suuttimen painesuhde ympäristön paineeseen ylittää vastaavan kriittisen painesuhteen"
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hallen Hävittäjäsivu: Suihkumoottori (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmailutoimittajat ry.: Suihkumoottorin ensiaskelia (Arkistoitu – Internet Archive)
Suihkumoottorit
| --- | --- |
Tyypit:   Turbojetti  Ohivirtausmoottori  Turbiinimoottori  Potkuriturbiini  Patoputkimoottori  SCRAMJET 
Osat:   Ahdin  Polttokammio  Turbiini  Jälkipoltin 
Muuta:   Ohivirtaussuhde 
Boeing 747-230:ssa 1970-luvulla käytetty ohivirtausmoottori, Rolls-Royce RB.211.
David Dunlop

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | 12 m |  |
David Dunlop (22. joulukuuta 1859 Rhu, Argyll ja Bute, Skotlanti – 3. syyskuuta 1931 Prestwick, Etelä-Ayrshire, Skotlanti) oli brittiläinen purjehtija. Hän kuului Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Ison-Britannian Heralla olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen 12 metrin luokassa.
CompactFlash

Filmikamera
Valokuvafilmi
mustavalkofilmi
värifilmi
dia
filmiherkkyys
Digitaalikamera
Valokuvakenno
CMOS
CCD
rajauskerroin
kohina
ISO-luku
Digitaalinen tallennusmedia
Muistikortti
CF
SD
xD
Memory Stick
Valokuvien tiedostomuoto
JPEG
RAW:t
TIFF
Objektiivi
laajakulma
normaali
kauko
bokeh
tynnyri
tyyny
vinjetointi
Kuvankäsittely
Kuvankäsittelyohjelma
Photoshop
Photo-Paint
GIMP
Krita
PaintShop Pro
Pixel32
Paint.NET
RawTherapee
Teemasivu
64 megatavun CompactFlash-muistikortti (CF Type I)
CompactFlash (CF) on muistikortti, jota käytetään kannettavissa elektroniikkalaitteissa. Tyypillisesti tallennusvälineenä käytetään flash-muistia. Ensimmäisenä Compact Flash -muistikortteja valmisti SanDisk vuonna 1994. Kortteja on olemassa kaksi päätyyppiä: tyyppi I (CF Type I) ja paksumpi tyyppi II (CF Type II). Tyypillisesti flash-muistilla toteutetut kortit ovat tyyppiä I ja Microdrive-kiintolevyt sekä osa vanhemmista muistikorteista tyyppiä II. Käytettäviä siirtonopeuksia on määritelty kolme: alkuperäinen CF, CF High Speed (CF2.0) sekä uusin ja nopein CF3.0.
Compact Flash oli ensimmäisiä flash-muisteja jotka kilpailivat aiempien ja suurempien PC Card Type I -muistikorttien kanssa. Se perustui alun perin Intelin NOR-tekniikalla toteutettuun flash-muistiin, vaikkakin se korvattiin myöhemmin NAND-tekniikalla. Syynä Compact Flashin menestykseen on ollut hyvä hinta–tallennuskapasiteetti-suhde sekä suurempikapasiteettisten korttien parempi saatavuus verrattuna muihin muistikorttityyppeihin. Compact Flash -kortti voidaan liittää sovittimen avulla PC Card -paikkaan ja muistikortinlukijan avulla moniin yleisimmistä liitäntäporteista kuten USB- ja FireWire-portteihin. Suuremman fyysisen kokonsa vuoksi monet myöhemmin ilmestyneet pienempien korttityyppien edustajat voidaan liittää sovittimen avulla suoraan Compact Flash -korttipaikkaan, mukaan lukien Secure Digital, MultiMediaCard, Memory Stick Duo, xD-Picture Card ja SmartMedia.
Fyysiset mitat

CompactFlash -korttien mitat ovat seuraavanlaiset:
tyyppi I: 43 × 36 × 3,3 mm
tyyppi II: 43 × 36 × 5 mm
Ainoa ero on siis korkeus. Liittimet ovat molemmissa samanlaiset, joten tyypin I kortin voi aina vaihtaa tyypin II tilalle. Toisin päin vaihdon voi tehdä, jos kortin paikan yläpuolella on tarvittavat 1,7 mm tilaa.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Siirtonopeudet

| Kerroin | Nopeus (MB/s) |
| --- | --- |
  6x:  0,9
 32x:  4,8
 40x:  6,0
 66x: 10,0
100x: 15,0
133x: 20,0
150x: 22,5
200x: 30,0
266x: 40,0
280x: 42,0
300x: 45,0
333x: 50,0
400x: 60,0
433x: 65,0
600x: 90,0
666x: 100,0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta CompactFlash Wikimedia Commonsissa
CompactFlash Association
Muistikorttien standardeja
CompactFlash
JEIDA
Memory Stick
MultiMediaCard (MMC)
PC card
SmartMedia
Secure Digital (SD)
SxS
XD-Picture Card
Suomukotinga

| Suomukotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Ampelioides
Laji::  tschudii
Kaksiosainen nimi
 Ampelioides tschudii  (Gray, 1846) 
Katso myös
   Suomukotinga Wikispeciesissä   Suomukotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomukotinga (Ampelioides tschudii) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Suomukotingaa tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Taka-Hätilä

Taka-Hätilän sijainti Hämeenlinnassa.
Taka-Hätilä on Hämeenlinnan 33. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin itäosassa valtatien 10 pohjoispuolella. Alue on pääosin metsää, mutta siellä on myös peltoalueita sekä vähäistä pientaloasutusta. Kaupunginosa rajautuu Ruununmyllyn, Mäskälän, Kankaisten, Hangasmäen ja Luhtialan kaupunginosiin ja Hattulan kuntaan. Pinta-alaltaan se on eräs Hämeenlinnan suurimmista kaupunginosista. Taka-Hätilässä sijaitsee puolustusvoimien Panssariprikaatin harjoitus- ja ampuma-alue.
David Douglas

David Douglas. Julkaistu Curtis's Botanical Magazine -lehdessä noin vuonna 1834.
David Douglas (25. kesäkuuta 1799 Scone, Skotlanti – 12. heinäkuuta 1834 Havaiji) oli skotlantilainen kasvitieteilijä.
Davidin isä oli kivenhakkaaja Sconen kylässä Perthin luoteispuolella. Hän kävi Kinnoul Schoolia ja sieltä päästyään hän pääsi puutarhaharjoittelijaksi Mansfieldin 3. jaarlin Scone Palaceen. Hän vietti tässä toimessa seitsemän vuotta, kunnes lähti opiskelemaan Perthin lukioon oppiakseen lisää kasvitieteestä. Työskenneltyään sitten jonkin aikaa Fifessä, missä hänellä oli oiva tilaisuus kasvi- ja eläintieteellisen kirjaston käyttöön, hän pääsi Glasgowin kasvitieteelliseen puutarhaan 1820 ja kävi kasvitieteen luennoilla Glasgowin yliopistossa. Kasvitieteen professori huomasi hänen kykynsä ja otti hänet mukaansa Ylämaille suuntautuneelle retkelle sekä suositteli häntä Lontoon Horticultural Societylle (myöhempi Royal Horticultural Society).
RHS:n Sir William Jackson Hookerin aloitteesta Douglas otti osaa maineikkaalle kasvienkeräysmatkalle pohjoiselle Tyynellemerelle 1824. Hän saapui New Yorkiin, tutustui Lewisin ja Clarkin kasvikokoelmaan Philadelphiassa ja lähetti Lontooseen joukon näytteitä. Keväällä 1824 hän lähti Hudson's Bay Companyn laivalla tutkimaan Kanadan länsirannikkoa, muun muassa Columbiajoen valuma-alueen kasvillisuutta. Vuosien 1825 ja 1827 välillä hän taivalsi Kanadassa yli 16 000 kilometriä keräten kasvinäytteitä.
Hän aloitti vuonna 1829 toisen tutkimusmatkan, joka suuntautui Kaliforniaan, Columbiajoelle, Fraserjoelle sekä Stuartjärvelle ja päättyi Havaijille.
Vuonna 1827 hän esitti jalostettavaksi douglaskuusen, joka englanniksi (ja suomeksi) on nimetty hänen kunniakseen. Lajin tieteellinen nimi Pseudotsuga menziesii viittaa kuitenkin toiseen kasvitieteilijään, Archibald Menziesiin, joka tutki alueen kasvillisuutta joitakin vuosia aikaisemmin. Muita huomattavia Douglasin jalostukseen ottamia puita ovat muun muassa sitkankuusi, sokerimänty, lännenvalkomänty, keltamänty, kontortamänty, montereynmänty, jättipihta, aitopihta sekä lukuisat muut havupuulajit, joita istutettiin Britannian maaseudulle ja joita käytetään puunjalostusteollisuudessa. Lisäksi myös monet puutarhapensaat ja yrtit, esimerkiksi ruusuherukka, isosalali, lupiini, pipot (Penstemon) ja kaliforniantuliunikko. Kaiken kaikkiaan Douglas tuotti noin 240 kasvilajia Britanniaan.
Douglas kuoli hämärissä olosuhteissa Havaijilla – hän ilmeisesti putosi kuoppaan yhdessä härän kanssa, joka survoi hänet kuoliaaksi. Viimeksi hänet nähtiin elossa englantilaisen härkienmetsästäjän ja vankikarkurin Edward ”Ned” Gurneyn kotona. Douglas haudattiin tuntemattomaan paikkaan yleiselle hautausmaalle lähelle Mission Housea Honolulussa. Hänelle pystytettiin muistomerkki 1856 Kawaiaha'on kirkon ulkopuolelle.
Douglas tutki myös lintuja ja nimesi muun muassa vuoriviiriäisen (Oreortyx pictus) 1829. Hänen kunniakseen on nimetty pensastupsuviiriäinen (Callipepla douglasii).
David Dorfman

| David Dorfman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. helmikuuta 1993 Los Angeles
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Joey (Sydän lyö), Aidan (Ring)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
David Benjamin Dorfman (s. 7. helmikuuta 1993) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Joeyn roolissa elokuvassa Sydän lyö (2000), sekä Aidanin roolista elokuvassa Ring (2002); hän teki saman roolin myös elokuvan jatko-osassa Ring 2 (2005).
Dorfmanilla on ollut muitakin rooleja, esimerkiksi elokuvassa Texasin moottorisahamurhat (2003). Hän on esiintynyt useaan otteeseen Family Law -sarjassa ja vieraillut myös Ally McBeal -komediassa.
David Driskell

David Driskell
David Clyde Driskell (7. kesäkuuta 1931 Eatonton, Georgia – 1. huhtikuuta 2020 Washington DC) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, taidekirjoittaja, taidehistorioitsija ja kuraattori. Hän oli merkittävä afroamerikkalaisen taiteen puolestapuhuja ja sponsori. Taiteilijana hänet tunnetaan parhaiten maalauksestaan Behold Thy Son (1956), joka esittää Mississippissä vuonna 1955 lynkatun 14-vuotiaan mustan Emmett Tillin ruumista. Teos on esillä Smithsonian Institutionin Afroamerikkalaisen historian ja kulttuurin kansallismuseossa.
Driskell syntyi vanhempiensa neljästä lapsesta nuorimpana ja ainoana miespuolisena. Hän opiskeli Howardin yliopistossa, jossa suuntautui kohti uraa historianopettajana, kunnes tapasi oppilaitoksessa taidemaalari Howard Porterin. Porter ryhtyi Driskellin mentoriksi ja suostutteli tämän vaihtamaan pääainettaan. Driskell tapasi Howardin yliopistossa myös Thelma Deloatchin, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1952. Driskell pääsi opettamaan taidetta Alabaman Talladega Collegeen, mutta palasi Washingtonin seudulle ja sai maisterin arvon taiteessa Amerikan katolisesta yliopistosta vuonna 1962.
Driskell teki opetustyötä myös Howardin yliopistossa ja vuosina 1966–1977 Fiskin yliopistossa, Tennesseessä. Fiskin yliopistossa opettaessaan hän toimi kuraattorina ja katalogien laatijana neljässäkymmenessä näyttelyssä, joissa oli esillä töitä sellaisilta taiteilijoilta kuin Aaron Douglasilta, Jacob Lawrencelta, Palmer Haydenilta ja Alma Thomasilta. Vuosina 1977–1998 Driskell työskenteli Marylandin yliopistossa, jossa hänen kunniakseen nimettiin vuonna 2001 perustettu afroamerikkalaisten ja afrikkalaisen diasporan kuvataiteiden ja kulttuurin tutkimuksen keskus.
Driskell keräsi kattavan enimmäkseen afroamerikkalaisen ja afrikkalaisen taiteen kokoelman. Hän kirjoitti lukuisia kirjoja afroamerikkalaisesta taiteesta ja pääsi Bill Cosbyn sekä tämän vaimon Camillen taiteelliseksi neuvonantajaksi, joka suositteli näiden yksityiskokoelmaan lukuisia mustien taiteilijoiden teoksia. Driskell laati lasimaalaukset Talladega Collegen kappeliin sekä Peoples Congregational United Church of Christiin (Washington), jonka kävijä itse oli. Hän sai useita kunniatohtorin arvoja ja vuonna 2000 National Humanities Medalin.
Driskell kuoli 88-vuotiaana sairaalassa vuosien 2019–2020 koronaviruspandemiassa tartunnan saatuaan. Hänen elossa olleisiin läheisiinsä kuuluivat leskeksi jäänyt Thelma-vaimo ja kaksi tytärtä.