stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kandahar-Abfahrt Garmisch
Historia

Garmisch-Partenkirchen on isännöinyt Arlberg-Kandahar-kilpailuja vuodesta 1954 alkaen. Maailmancupissa Garmischin Kandahar-kilpailu oli ensimmäistä kertaa kaudella 1969–1970. Vuoden 1978 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailujen miesten syöksylasku kilpailtiin Kandahar-Abfahrt Garmischissa. Vuoden 1994 naisten syöksylaskussa tapahtui onnettomuus, jossa itävaltalainen Ulrike Maier kuoli. Tämän jälkeen naiset kilpailivat Kandahar-Abfahrt Garmischissa seuraavan kerran syöksylaskussa vasta kaudella 2009–2010.
Rinteeseen tehtiin vuonna 2008 muutoksia, joiden ansiosta rinne täyttää Kansainvälisen hiihtoliiton turvallisuusvaatimukset. Muutosten jälkeen miesten ja naisten rinteet ovat erilliset, mutta ne päättyvät samalle maalialueelle. Vuoden 2011 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa, kuten jo kauden 2009–2010 maailmancupfinaaleissa, kaikki miesten ja naisten kilpailut pujotteluja lukuun ottamatta käytiin Kandahar-Abfahrt Garmisch -rinteessä.
Kandahar-Abfahrt Garmisch oli myös Gudiberg-rinteen tavoin yksi kilpailupaikoista Münchenin hakemuksessa vuoden 2018 talviolympialaisten isännyydestä.
Reitti > Miehet

Miesten syöksylaskun lähtö on lähellä Kreuzjoch-vuoren huippua 1 690 metriä merenpinnan yläpuolella. Se alkaa Starthang (Lähtöjyrkänne) -jyrkänteellä, jonka S-mutkasta huolimatta laskijat kiihdyttävät muutamassa sekunnissa yli 100 kilometrin tuntinopeuteen. Sen jälkeen tulee tiukka oikealle kääntyvä Seele-mutka, jossa rinne kapenee merkittävästi. Kapeikossa on lyhyt liukuosuus, ennen vuoden 2008 muutostöitä edeltänyttä jyrkintä osuutta Tröglhangia (85 %). Seuraavassa Olympiakurveksi nimetyssä mutkassa rinne kääntyy vasemmalle vuonna 2008 rakennetulle osuudelle, tässä kohden vuoden 1936 olympialaisten syöksylaskurinne jatkui suoraan.
Olympiakurven jälkeen tulee radan toinen hyppyri Panoramasprung (Panoramahyppyri). Hyppyrin jälkeen tulee pitkä liukuosuus Stegerwaldissa, jonka lopulla on super-G:n lähtö. Sitten tulee Alte Quelle, jonka jälkeen rinne liittyy Bödelessä alkuperäiseen Kandahar-rinteeseen. Maailmancupissa myös miehet ovat laskeneet vanhan Kandahar-rinteen Schussanger-liukuosuuden ja Himmelreichin kautta Bödeleen. Bödelen jälkeen tulee Eishang, jossa on suurpujottelun lähtö. Eishangin jälkeen on Seilbahn Stadl Jump -hyppyri, josta lennetään noin 40–60 metriä.
Seilbahn Stadl Jumpin jälkeen laskijat kääntyvät oikealle rinteen toiselle uudelle osuudelle, joka alkaa Kramersprung-hyppyrillä, josta lennetään noin 20–40 metriä. Sen jälkeen tulee Pädols ja pitkän tiukan vasemmalle kääntyvän mutkan jälkeen tasainen Auf der Mauer -osuus. Sitä seuraa Freier Fall, jonka jyrkkyys on enimmillään 92 prosenttia. Se on ollut koko maailmancupin jyrkin osuus vuodesta 2009 lähtien. Tämän jälkeen rinne yhtyy alkuperäiseen Kandaharin loppuliukuun Zielschuss-hypyllä, josta lennetään noin 20 metriä. Sen jälkeen tulee vielä Tauber-Schuss.
Miesten syöksylaskurinne on 3 300 metriä pitkä. Täysimittaisessa rinteessä kilpailtiin ensimmäisen kerran vuoden 2010 maailmancupfinaaleissa, joissa sveitsiläinen Carlo Janka voitti ajalla 1.58,45. MM-kilpailuissa 2011 kanadalainen Erik Guay voitti ajalla 1.58,41.
Reitti > Naiset

Naisten syöksylaskun lähtö on Tröglhangissa 1 490 metriä merenpinnan yläpuolella. Naisten syöksy noudattelee pääasiassa entistä Kandahar-rinnettä.
Tröglhangin jälkeen tulee hyppyri ja vasemmalle kääntyvä Olympiakurve. Sitä seuraa pitkä liukuosuus Schussanger, jonka jälkeen tulee hyppy Himmelreichiin, jossa sijaitsee myös super-G:n lähtö. Rinteeseen vuonna 2008 tehdyt muutokset alkavat täältä: Bödelen jälkeen tulee teknisesti vaikea viistopätkä Waldeck ja uusi Eishang-jyrkänne, jossa sijaitsee suurpujottelun lähtö, jonka kautta mennään Ramwieseniin, josta palataan Höllentorin kautta alkuperäisen Kandahar-rinteen Hölle-jyrkkänteelle. Maailmancupissa lasketaan usein myös vanhaa Kandahar-rinnettä suoraan Bödelestä vanhan Eishang-jyrkänteen kautta Seilbahn Stadl Jump -hyppyrille, jonka jälkeen käännytään vasemmalle Höllelle. Hölleä seuraa kalteva FIS-Schneise. Sen jälkeen rinne yhtyy vasemmalle kääntyvän mutkan jälkeen miesten rinteeseen vähän ennen Tauber-Schussia.
Naisten syöksylaskurinne on 2 740 metriä pitkä. Uudessa rinteessä kilpailtiin ensimmäisen kerran vuoden 2010 maailmancupfinaaleissa, joissa saksalainen Maria Höfl-Riesch voitti ajalla 1.34,82.
Manierismi

Parmigianino, Pitkäkaulainen Madonna, 1534–1540. Pitkäkaulaisessa Madonnassa klassisuudesta poikkeava muotojen venyttäminen ja liioittelu on tietoista. Parmigianinon innoituksena olivat kirjalliset kuvaukset, joissa verrattiin naisen päätä, kaulaa ja olkapäitä maljakkoon, ja kuvassa onkin maljakko vasemmassa reunassa.
Manierismi (italian sanasta maniera ’tyyli, tapa’) on noin 1520–1600 kuvataiteessa ja arkkitehtuurissa vaikuttanut myöhäisrenessanssin taidesuuntaus, joka pyrki sulokkuuteen ja viehkeyteen. Manierismille oli ominaista liioitellut ilmeikkäät asennot sekä jyrkät valojen ja varjojen vastakohdat. Suosittuja tehokeinoja olivat myös hahmojen venyttäminen ja erikoiset kierteiset asennot, kuten Parmigianinon Pitkäkaulainen Madonna -maalauksessa.
Manierismi oli barokkia enteillyt renessanssin jälkivaihe. Täysrenessanssin täydellisinä nähtyjen taiteilijoiden harmoniaa ja ihanteellisuutta ei voitu enää ylittää. Umpikujatilanteessa taiteilijat käyttivät hyväkseen mestarien kehittämiä malleja, mutta heidän tekemässään taiteessa oli outo näynomainen leima ja käsitteellistä tuntua.
Kirjallisuudessa

Kirjallisuudessa manierismi on yhteisnimitys klassisismin vastaisille suuntauksille eri aikoina, mutta sillä tarkoitetaan myös 1500- ja 1600-luvun vaihteen kirjallista suuntausta. Manieristisessa kirjallisuudessa käytetään sanaleikkejä sekä monimutkaisia tyylikuvioita, sen maailmankuva on subjektiivinen ja rauhaton. Lisäksi sisältö ja muoto ovat usein ristiriidassa.
Musiikissa

Manierismi vaikutti myös musiikissa. Monimutkaiset rytmikuviot, oudot harmoniat, koristeelliset polyfoniset melodiat olivat myös nuottipaperilla mutkikkaita ja visuaalisia. Varhaista manierismia musiikissa kutsutaan ars subtilioriksi.
Manierismi tyylisuunnan nimenä ja terminä

Tyylisuunta sai halventavan manierismi-nimen vasta 1600-luvun puolella. Se koettiin tuolloin tyylittelyn ja vääristyneiden perspektiiviensä vuoksi teennäiseksi ja ylihienostuneeksi. Terminä manierismi tarkoitti 1600-luvulta 1900-luvulle asti luonnotonta, kylmän järkiperäistä lähtökohtaa taiteeseen sekä teknisen taituruuden ja sivistyksen steriiliä korostamista.
Aiemmin italian sanalla maniera oli tarkoitettu niin sosiaalisen kanssakäymisen kuin antiikin veistosten ja täysrenessanssin mestareiden teosten tyyliä ja tyylikkyyttä ilman kielteistä sävyä.
Nykyisin manierismi on melko neutraalisti renessanssin ja barokin välisen tyylikauden yleisnimitys. Manierismin taidetta on myöhemmin myös alettu ymmärtää uudella tavalla, kun siinä on havaittu yhtäläisyyksiä myöhempien kulttuurin kriisikausien kanssa.
Tyylipiirteitä

Manierismin tavoitteita olivat klassisista säännöistä poikkeaminen, liioittelu ja harmonian murtaminen. Keskeisiä aiheita olivat henkilöhahmoja sisältävät kohtaukset, joissa sovellettiin epäloogisia sommitelmia. Asennot, kuten kontraposto, olivat luonnottoman kierteisiä, niissä oli voimakkaita lyhennyksiä. Varsinkin ranteiden ja sormien asennot olivat tietoisen erikoisia, jotta ne antaisivat sulouden vaikutelman. Myös erikoisia valoefektejä, kuten oudoissa paikoissa ilmaantuvia valopisteitä, voimakkaita lyhennyksiä ja silmiinpistäviä värejä suosittiin. Arkkitehtuurissa haluttiin jättää tiukat säännöt, joita oli aiemmin noudatettu. Julkisivujen koristelu lisääntyi ja se muuttui kaksiulotteisemmaksi täysrenessanssin plastisuuden vastapainona.
Parmigianinon lisäksi toinen keskeinen manieristi El Greco käytti voimakkaita lyhennyksiä ja vapaita siveltimenvetoja. Hän halusi luoda näynomaista taidetta, joka saisi katsojan ajattelemaan tuonpuoleista pikemmin kuin ympärillä olevaa todellisuutta. El Greco maalasi ensin Venetsiassa ikoneja bysanttilaiseen tyyliin, mutta työskenteli loppuelämänsä Espanjassa. Hänestä tuli 1800–1900-luvun vaihteessa ekspressionistien esikuva.
Manierismin synty ja leviäminen

Manierismi sai alkunsa Italiassa, jossa sen edustajia olivat aluksi Michelangelon ohella Giulio Romano, Parmigianino, Benvenuto Cellini ja Giambologna sekä Espanjassa El Greco. Italiasta tyyli levisi Espanjaan, Alankomaihin ja Saksaan.
Ranskaan manierismi tuli Rosso Fiorentinon ja Francesco Primaticcion myötä. Pariisin lähistöllä oleva Fontainebleaun palatsi rakennettiin uudelleen, ja työhön kutsuttiin italialaisia taiteilijoita. Fontainebleaun koulukunnaksi nimitetyt taiteilijat sovelsivat manierismia melko hillitysti.
Aluksi esikuvina olivat Rafael ja Michelangelo. Taiteessa suosittiin allegorioita ja klassisia aiheita, joita kuvattiin tiiviin sommittelun ja myös venytettyjen muotojen avulla. Myöhemmin 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa tyyliin vaikuttivat myös Tintoretto sekä flaamilainen ja ranskalainen taide.
Manierismin synty ja leviäminen > Manierismin vaiheita

Muutos renessanssin klassisuudesta uuteen suuntaan näkyi ensimmäisenä Toscanassa. Manierismin kokeileva kausi sai alkunsa Firenzessä, jossa Pontormo ja Rosso Fiorentino työskentelivät Andrea del Sarton työpajassa. He tutkivat ja kopioivat innokkaasti freskoluonnoksia, joita Leonardo ja Michelangelo olivat tehneet Palazzo Vecchiota varten.
Etulinjassa työskenteli myös espanjalainen Alonso Berruguete, joka kehitteli omaa tyyliä Michelangelon pohjalta. Berrequete toimi Pontormon ja Rosson innoittajana. Myös Domenico Beccafumi työskenteli Leonardon ja Rafaelin pohjalta mutta manieristiseen tapaan.
Nykyisin manierismin katsotaan alkaneen varsinaisesti Roomassa 1530-luvulla. Toscanassa ja Firenzessä 1515–1525 ollutta vaihetta pidetään tällöin varhaismanierismina tai klassismin vastaisena kokeiluna.
Keskeisiä taiteilijoita > Taidemaalareita

Hans von Aachen
Bronzino
Benvenuto Cellini
Rosso Fiorentino
El Greco
Michelangelo (Viimeinen tuomio, Sikstuksen kappeli sekä Rondaninin Pietà)
Parmigianino
Pontormo
Giulio Romano
Tintoretto
Lavinia Fontana
Keskeisiä taiteilijoita > Arkkitehteja

Michelangelo
Andrea Palladio (1508–1580)
Giacomo da Vignola (1507–1573)
Teoksia

Rosso Fiorentino, Kleopatran kuolema, 1525.
Michelangelo, Pyhä Bartolomeus eli Viimeinen tuomio, 1535–1541.
Stuccoveistoksia oven päällä Fontainebleaussä, luultavasti Francesco Primaticcion, joka on maalannut ovaalin maalauksen, 1530- tai 1540-luku.
Agnolo Bronzino, Venuksen riemuvoitto, 1540–1545.
Giulio Romano, Allegoria kuolemattomuudesta, 1540.
Tintoretto, Pyhän Markuksen ihme, 1548, 415 x 541 cm, Galleria della Accademia, Venetsia.
Tintoretto, Pyhän Markuksen ruumiin löytäminen, noin 1562.
Tintoretto, Linnunradan ilmestyminen, noin 1575.
Giambologna, Sabiinitarten ryöstö 1574–1583.
El Greco, Kristuksen ylösnousemus, noin 1595–1600, 275 x 127 cm, Prado.
El Greco, Kristus karkottaa kauppiaita temppelistä, noin 1600.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manierismi Wikimedia Commonsissa
Baude Cordier, Belle, bonne, sage, rakkauslaulun manieristinen nuotinnus. Punaiset nuotit ilmaisevat rytmin muutosta.
El Greco, Ilmoitus, noin 1590–1603.
Masanori Sanada

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Masanori Sanada
Syntymäaika: 6. maaliskuuta 1968
Syntymäpaikka: Shizuoka, Japani
Kuolinaika: 6. syyskuuta 2011 (43 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1992 1992–2004 | All Nippon Airways Shimizu S-Pulse | 36 (0) 243 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Masanori Sanada (jap. 真田 雅則, Sanada Masanori; 6. maaliskuuta 1968 Shizuoka – 6. syyskuuta 2011) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Sanada kuului Japanin joukkueeseen myös AM-kilpailuissa 1988.
Jäänmurtaja (elokuva)

| Jäänmurtaja |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Tanja Ahola, 1997.
Ohjaaja:  Heikki Kujanpää
Käsikirjoittaja:  Heikki Kujanpää, Sami Parkkinen
Perustuu:  Sami Parkkisen novelliin ”Mutanen”
Tuottaja:  Mika Ritalahti
Säveltäjä:  Timo Hietala
Kuvaaja:  Petri Rossi
Leikkaaja:  Jukka Nykänen
Tuotantosuunnittelija:  Pirjo Rossi
Pukusuunnittelija:  Riitta Röpelinen
Lavastaja:  Pirjo Rossi
Pääosat:  Sampo Borgar Tommi Korpela Antti Raivio Siiri Nordin Tarja Heinula Hannu Kivioja
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Silva Mysterium Q-teatteri
Levittäjä:  Silva Mysterium
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  62 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäänmurtaja on suomalainen nuorten komedia­elokuva vuodelta 1997. Jääkiekko­juniorien maailmaan sijoittuvan puolipitkän (62 min) elokuvan on ohjannut Heikki Kujanpää ja yhtä pääosaa näyttelee Tommi Korpela. Kujanpään ja Korpelan ohella mukana on myös muita Q-teatterin silloisia näyttelijöitä kuten Antti Raivio ja Hannu Kivioja. Elokuva oli viimeinen vuosina 1990–1996 nuorille elokuvan­tekijöille suunnatun Sparraus­rinki-tuki­ohjelman puitteissa valmistuneesta kahdestatoista elokuvasta. Tukihankkeessa olivat mukana Suomen elokuvasäätiö, Audiovisuaalisen viestintäkulttuurin edistämiskeskus (AVEK), Yleisradio ja MTV3. Alun perin elokuvan piti tuottaa Filminor, mutta sen taloudellisten vaikeuksien vuoksi tuotanto­yhtiöksi tuli Silva Mysterium Oy.
Elokuvan pääosaa näytteli 14-vuotias Sampo Borgar, joka valittiin noin 300 ehdokkaan koekuvausten perusteella. Borgar kuoli neljä vuotta kuvausten jälkeen 18-vuotiaana.
Juoni

14-vuotias Petri haaveilee monien muiden suomalaispoikien tavoin jääkiekko­ammattilaisuudesta. Äiti on kuitenkin jättänyt taitavan jääkiekko­valmentajana tunnetun isän ja ottanut tilalle paikkakunnan surkeimman jääkiekkoilijan, puolustaja Mutasen. Petri löytää kuitenkin tavan saada Mutasesta paras suoritus esiin: hänet pitää suututtaa kunnolla ennen ottelua.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sampo Borgar  | … |  Petri   |
|  Siiri Nordin  | … |  Anne   |
|  Tommi Korpela  | … |  Mutanen   |
|  Antti Raivio  | … |  Lönnström   |
|  Tarja Heinula  | … |  Petrin äiti   |
|  Risto Salmi  | … |  Ruuskanen   |
|  Hannu Kivioja  | … |  Lasse   |
|  Mauri Kuosmanen  | … |  Natunen   |
Aiheesta muualla

Helena Yläsen arvio elokuvasta HS Nyt-liitteessä
Elokuva Suomen Elokuvakontaktin sivustolla
Mars Astrobiology Explorer-Cacher

Mars Astrobiology Explorer-Cacher
Mars Astrobiology Explorer-Cacher (MAX-C) oli NASAn kaavailema Mars-missio. Siinä marskulkija olisi laukaistu Marsia kohti vuonna 2018 tukena ESAn ExoMars-missiolle.   Kulkijan kehitys peruutettiin huhtikuussa 2011, kun ilmeni, että se olisi maksanut 2,5 miljardia dollaria, kun NASAn hintakatto oli miljardi dollaria.
Mark McGwire

| Mark McGwire |
| --- | --- |
 McGwire vuonna 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mark David McGwire
Syntynyt: 1. lokakuuta 1963 (ikä 61) Riverside, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  Ykkösvahti
Lyöntipuoli:  oikea
Heittokäsi:  oikea
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1986–1997 1997–2001:  Oakland Athletics St. Louis Cardinals
Mark David McGwire (s. 1. lokakuuta 1963 Pomona, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen baseballpelaaja ja nykyinen valmentaja.
16-vuotisella pääsarjaurallaan McGwire edusti MLB-liigan Oakland Athleticsia ja St. Louis Cardinalsia. Hän oli yksi aikakautensa pelätyimmistä lyöjistä, ja tuli muun muassa valituksi 12 kertaa sarjan tähdistöotteluun. Kaudella 1998 McGwire teki MLB:n uuden ennätyksen yhden kauden kunnarien määrässä (70).
Ennen ammattilaisuraansa McGwire pelasi Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa, ja voitti myös olympiahopeaa vuoden 1984 olympialaisissa kotiseudullaan Los Angelesissa.
Vuonna 2010 McGwire tunnusti käyttäneensä uransa aikana suoritusta parantavia aineita.
Saavutukset

World Series -mestari (pelaajana 1989, valmentajana 2011)
12-kertainen tähdistöpelaaja (1987−1992, 1995−2000)
American Leaguen vuoden tulokas (1987)
Olympiahopeaa (1984)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten baseball. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten baseball. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten baseball. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten baseball. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | Baseball |  |
Luettelo televisiosarjan Olipa kerran jaksoista

Olipa kerran (engl. Once Upon a Time) on yhdysvaltalainen fantasiasarja, jossa satu- ja arkimaailma kohtaavat. Sarjan loivat Edward Kitsis ja Adam Horowitz, jotka toimivat myös sen johtavina tuottajina Steve Pearlmanin ohella. Sarjan esitys alkoi Yhdysvalloissa ABC:llä 23. lokakuuta 2011 ja Suomessa Nelosella 14. lokakuuta 2012. Sarjaa esitettiin yhteensä seitsemän tuotantokautta.
Kaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys Yhdysvalloissa> Avausjakso | Ensiesitys Yhdysvalloissa> Päätösjakso | Ensiesitys Suomessa> Avausjakso | Ensiesitys Suomessa> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 22 | 23. lokakuuta 2011 | 13. toukokuuta 2012 | 14. lokakuuta 2012 | 17. maaliskuuta 2013 |
|  | 2 | 22 | 29. syyskuuta 2012 | 12. toukokuuta 2013 | 19. maaliskuuta 2013 | 21. marraskuuta 2013 |
|  | 3 | 22 | 30. syyskuuta 2013 | 11. toukokuuta 2014 | 30. elokuuta 2014 | 31. tammikuuta 2015 |
|  | 4 | 23 | 28. syyskuuta 2014 | 10. toukokuuta 2015 | 16. elokuuta 2015 | 1. marraskuuta 2015 |
|  | 5 | 23 | 27. syyskuuta 2015 | 15. toukokuuta 2016 | 3. tammikuuta 2016 | 5. kesäkuuta 2016 |
|  | 6 | 22 | 25. syyskuuta 2016 | 14. toukokuuta 2017 | 16. marraskuuta 2016 | 2017 |
|  | 7 | 22 | 6. lokakuuta 2017 | 18. toukokuuta 2018 | ? | ? |
Kaudet > Ensimmäinen tuotantokausi (2011–2012)

| # | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Ohjaaja/t | Käsikirjoittaja/t | Alkuperäinen esityspäivä | Esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | Pilot | Kaiken alku | Mark Mylod | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  23. lokakuuta 2011 |  14. lokakuuta 2012 |
| 2. | The Thing You Love Most | Kaikkein rakkain | Greg Beeman | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  	30. lokakuuta 2011 |  21. lokakuuta 2012 |
| 3. | Snow Falls | Hurmuri | Dean White | Liz Tigelaar |  6. marraskuuta 2011 |  28. lokakuuta 2012 |
| 4. | The Price of Gold | Sopimuksia | David Solomon | David H. Goodman |  	13. marraskuuta 2011 |  4. marraskuuta 2012 |
| 5. | That Still Small Voice | Omatunnon ääni | Paul Edwards | Jane Espenson |  	27. marraskuuta 2011 |  11. marraskuuta 2012 |
| 6. | The Shepherd | Paimen | Victor Nelli | Andrew Chambliss & Ian Goldberg |  4. joulukuuta 2011 |  18. marraskuuta 2012 |
| 7. | The Heart Is a Lonely Hunter | Metsästäjä | David M. Barrett | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  11. joulukuuta 2011 |  25. marraskuuta 2012 |
| 8. | Desperate Souls | Epätoivoinen sielu | Michael Waxman | Jane Espenson |  8. tammikuuta 2012 |  2. joulukuuta 2012 |
| 9. | True North | Kompassi | David H. Goodman & Liz Tigelaar | Dean White |  15. tammikuuta 2012 |  9. joulukuuta 2012 |
| 10. | 7:15 A.M. | Aamun kaipaus | Ralph Hemecker | Edward Kitsis, Adam Horowitz & Daniel T. Thomsen |  22. tammikuuta 2012 |  16. joulukuuta 2012 |
| 11. | Fruit of the Poisonous Tree | Lampun henki | Bryan Spicer | Ian Goldberg & Andrew Chambliss |  29. tammikuuta 2012 |  23. joulukuuta 2012 |
| 12. | Skindeep | Pelkkää pintaa | Milan Cheylov | Jane Espenson |  12. helmikuuta 2012 |  6. tammikuuta 2013 |
| 13. | What happened to Frederick | Mitä Frederickille tapahtui | Dean White | David H. Goodman |  19. helmikuuta 2012 |  13. tammikuuta 2013 |
| 14. | Dreamy | Toiveikas | David Solomon | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  12. helmikuuta 2012 |  20. tammikuuta 2013 |
| 15. | Red-Handed | Verenpuna | Ron Underwood | Jane Espenson |  11. maaliskuuta 2012 |  27. tammikuuta 2013 |
| 16. | Heart of Darkness | Synkkä sydän | Dean White | Andrew Chambliss & Ian Goldberg |  25. maaliskuuta 2012 |  3. helmikuuta 2013 |
| 17. | Hat Trick | Hattutemppu | Ralph Hemecker | Vladimir Cvetko & David H. Goodman |  1. huhtikuuta 2012 |  10. helmikuuta 2013 |
| 18. | The Stable Boy | Tallipoika | Dean White | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  22. huhtikuuta 2012 |  17. helmikuuta 2013 |
| 19. | The Return | Isä ja hänen poikansa | Paul Edwards | Jane Espenson |  29. huhtikuuta 2012 |  24. helmikuuta 2013 |
| 20. | The Stranger | Muukalaisen tarina | Gwyneth Horder-Payton | Ian Goldberg & Andrew Chambliss |  6. huhtikuuta 2012 |  3. maaliskuuta 2013 |
| 21. | An Apple Red As Blood | Omena punainen kuin veri | Milan Cheylov | Jane Espenson & David H. Goodman |  6. toukokuuta 2012 |  10. maaliskuuta 2013 |
| 22. | A Land Without Magic | Taikaa vailla | Dean White | Edward Kitsis & Adam Horowitz | 	15. toukokuuta 2012 |  17. maaliskuuta 2013 |
Kaudet > Seitsemäs tuotantokausi (2017–2018)

| # | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Ohjaaja/t | Käsikirjoittaja/t | Alkuperäinen esityspäivä | Esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | Hyperion Heights |  ? | Ralph Hemecker | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  6. lokakuuta 2017 |  ? |
| 2. | A Pirate's Life |  ? | Tara Nicole Weyr | Jane Espenson & Jerome Schwartz |  13. lokakuuta 2017 |  ? |
| 3. | The Garden of Forking Paths |  ? | Ron Underwood | David H. Goodman & Brigitte Hales |  20. lokakuuta 2017 |  ? |
| 4. | Beauty |  ? | Mick Garris | Dana Horgan & Leah Fong |  27. lokakuuta 2017 |  ? |
| 5. | Greenbacks |  ? | Geofrey Hildrew | Christopher Hollier & Adam Karp |  3. marraskuuta 2017 |  ? |
| 6. | Wake Up Call |  ? | Sharat Raju | Jerome Schwartz & Jane Espenson |  10. marraskuuta 2017 |  ? |
| 7. | Eloise Gardener |  ? | Alex Kalymnios | David H. Goodman & Brigitte Hales |  17. marraskuuta 2017 |  ? |
| 8. | Pretty in Blue |  ? | Ralph Hemecker | Dana Forgan & Leah Fong |  17. marraskuuta 2017 |  ? |
| 9. | One Little Tear |  ? | Steve Pearlman | Christopher Hollier & Adam Karp |  8. joulukuuta 2017 |  ? |
| 10. | The Eighth Witch |  ? | Ralph Hemecker | Jane Espenson & Jerome Schwartz |  15. joulukuuta 2017 |  ? |
| 11. | Secret Garden |  ? | Mick Garris | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  2. maaliskuuta 2018 |  ? |
| 12. | A Taste of the Heights |  ? | Nina Lopez-Corrado | David H. Goodman & Brigitte Hales |  9. maaliskuuta 2018 |  ? |
| 13. | Knightfall |  ? | Steve Miner | Jerome Schwartz & Miguel Ian Raya |  16. maaliskuuta 2018 |  ? |
| 14. | The Girl in the Tower |  ? | Antonio Negret | Dana Horgan & Leah Fong |  23. maaliskuuta 2018 |  ? |
| 15. | Sisterhood |  ? | Ellen S. Pressman | Christopher Hollier & Adam Karp |  30. maaliskuuta 2018 |  ? |
| 16. | Breadcrumbs |  ? | Ron Underwood | Jane Espenson & Jerome Schwartz |  6. huhtikuuta 2018 |  ? |
| 17. | Chosen |  ? | Lana Parrilla | Paul Karp & Brian Ridings |  13. huhtikuuta 2018 |  ? |
| 18. | The Guardian |  ? | Geofrey Hildrew | David H. Goodman & Brigitte Hales |  20. huhtikuuta 2018 |  ? |
| 19. | Flower Child |  ? | Tessa Blake | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  27. huhtikuuta 2018 |  ? |
| 20. | Is This Henry Mills? |  ? | Ron Underwood | Dana Horgan & Leah Fong |  4. toukokuuta 2018 |  ? |
| 21. | Homecoming |  ? | Steve Pearlman | David H. Goodman |  11. toukokuuta 2018 |  ? |
| 22. | Leaving Storybrooke |  ? | Ralph Hemecker | Edward Kitsis & Adam Horowitz |  18. toukokuuta 2018 |  ? |