stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noora Kaisa Keränen

| Noora Kaisa Keränen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 2001 (ikä 22)
Uran tiedot
Seura:  Ahveniston Ampumahiihtäjät
Laji:  ampumahiihto
 Tietolaatikko päivitetty 22.1.2022 
| Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ampumahiihto.NEM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ampumahiihto.NEM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ampumahiihto.NEM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pokljuka 2022 | pikamatka |  |
Noora Kaisa Keränen (s. 17. lokakuuta 2001 Luumäki) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Ahveniston Ampumahiihtäjiä.
Keränen saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 Otepäässä alle 19-vuotiaiden sarjassa Heidi Nikkisen ja siskonsa Jenni Keräsen kanssa viestissä hopeaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa parhaimmillaan 12:nneksi takaa-ajossa Lenzerheidessa 2020. Alle 22-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui Soldier Hollow'ssa 2022 takaa-ajossa seitsemänneksi, pikamatkalla ja viestissä yhdeksänneksi sekä normaalimatkalla 11:nneksi. Samana talvena hän saavutti puhtaalla ammunnalla pronssimitalin nuorten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022 Pokljukassa, Sloveniassa. Samoissa kisoissa hän sijoittui neljänneksi takaa-ajossa, viidenneksi pariviestissä ja kymmenenneksi normaalimatkalla.
Keränen kilpaili yleisen sarjan Euroopan-mestaruuskilpailuissa Duszniki-Zdrój'ssa vuonna 2021. Hän sijoittui pariviestissä Otto-Eemil Karvisen kanssa 16:nneksi. Keränen kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Holmenkollenilla maaliskuussa 2023. Hän sijoittui pikamatkalla 90:nneksi.
Nyamina

| Nyamina |
| --- | --- |
 Nyamina
 Koordinaatit: 13°19′4″N, 6°58′57″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Koulikoron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 200 km²
Väkiluku (2009):  35 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nyamina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen vasemmalla rannalla 130 kilometriä Koulikorosta koilliseen. Kunnassa on 35 800 ja keskuskylässä 5 200 asukasta (vuonna 2009).
Nyaminan kunnan pinta-ala on noin 1 200 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Koulikoron piirin Dinandougoun, lounaassa Tougounin, lännessä Banamban piirin Duguwolowulan, luoteessa Toukoroban ja idässä Ségoun alueen Ségoun piirin Souban ja Bellenin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 50 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja ja somonoja. Yleisin kieli on bambara. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, puuvilla, pavut, vesimeloni ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Nyaminassa, Tamanissa, Sirakorobougoussa ja Seguelassa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluu joukko kouluja ja kolme terveyskeskusta.
Robert Broberg

Robban Broberg vuonna 1967.
Robert Zero Karl Oskar Broberg (alk. Robert Karl Oskar Broberg, 2. heinäkuuta 1940 Råsunda – 21. heinäkuuta 2015 Tukholma) oli ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, muusikko ja koomikko. Hänet tunnettiin Suomessa erityisesti 1960- ja 1970-lukujen vaihteen humoristisista lauluistaan kuten ”Carola” ja ”Uppblåsbara Barbara”. Uransa alussa hän esiintyi nimellä Robban Broberg, sitten vuosina 1968–1974 nimellä Karl-Oskar, vuosina 1974–1982 nimellä Zero ja sen jälkeen omalla nimellään Robert Broberg.
Broberg opiskeli kuvanveistoa Tukholman Konstfack-taidekorkeakoulussa ja harrasti samalla aktiivisesti musiikkia. Hän oli mukana television viihdeohjelmassa Hylands hörna ja vuonna 1965 pääsi esiintymään Gröna Lundin huvipuiston revyyseen. Hänen debyyttisinglensä ”Maria Therese” nousi Svensktoppen-listaykköseksi 1967. Hänen muita tunnettuja levytyksiään ovat ”Det som göms i snö”, ”Jag måste hejda mig” ja ”Båtlåt”.
Vuonna 1968 sai ensi-iltansa Brobergin käsikirjoittama ja ohjaama komediaelokuva Längta efter kärlek. Talvella 1968 Broberg näytteli Vaasan ruotsinkielisessä Wasa Teaterissa parissakin näytelmässä. 1970-luvulla Robert Broberg teki Ruotsin televisiolle viihde- ja lastenohjelmia. Lasse Hallströmin ohjaama Tjejjer edusti vuonna 1970 Ruotsia Kultainen ruusu -kilpailussa Sveitsin Montreux’ssä. 1970-luvun lopulla Broberg ajautui urallaan umpikujaan ja asui joitakin vuosia New Yorkissa. 1980-luvulla hän palasi estradeille ja teki useita yhden miehen show-esityksiä Gröna Lundiin.
Vuonna 1989 Brobergille myönnettiin Povel Ramelin alkuunpanema Karamelodiktstipendiet. Vuonna 1991 Robert Broberg teki juhlakiertueen, joka päättyi kahteen loppuunmyytyyn iltaan Tukholman Globenissa.
Broberg kärsi vanhemmiten Parkinsonin taudin harvinaisesta muodosta ja oli pari viime vuottaan puhekyvytön. Hän kuoli 75 vuoden iässä heinäkuussa 2015.
Musiikkialbumit

1966: Helrobban blandar och ger
1967: 7 bitar Robban + 7 bitar Broberg
1968: Robbans Skiffle Group – Jubileums-skiffle
1968: Längta efter kärlek - sånger ur filmen
1969: Tjejjer
1970: The Pling & Plong Show
1971: En typiskt rund LP med hål i mitten
1972: Jag letar efter mej själv
1974: Vem är det som bromsar & vem är det som skjuter på?
1978: Tolv sånger på amerikanska
1979: Motsättningar
1979: De 20 mest önskade
1980: Kvinna eller man
1981: Am I Your New Toy
1983: Upp igen
1984: Raket
1987: Windshieldwipers
1988: Morot
1989: Flygeltur
1990: Höjdare
1993: Målarock
1996: Dubbelsångare
1997: Robert Bro-berg & dalbana
1999: Robert Brobergs nya universrum
2001: Nära
2004: Gilla Läget – med Robert Broberg ”live”!
2007: Bästa
2007: Tolv sånger på amerikanska
Aiheesta muualla

Muistokirjoitus Dagens Nyheterissä (ruotsiksi)
Ylen radiotoimittaja Kjell Ekholm kertoo Brobergin urasta (audio, 6 min) (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Robert Broberg
Käännös suomeksi
Nuša Derenda

Nuša Derenda, 2006
Nuša Derenda, oikealta nimeltään Anuška Žnideršič (s. 30. maaliskuuta 1969 Brežice, Slovenia) on slovenialainen laulaja. Hän edusti Sloveniaa Eurovision laulukilpailussa 2001 Kööpenhaminassa, Tanskassa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi.
Aiheesta muualla

Eurovision 2001: Slovenia’s Nuša Derenda in focus Eurovisionary
Oi (yritys)

| Oi |
| --- | --- |

Tunnuslause:  "Simples Assim"
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Osake:  Bovespa: OIBR3   NYSE OIBR
ISIN:  BROIBRACNOR1, BROIBRACNPR8
Perustettu:  1998
Puheenjohtaja:  Eurico Teles
Kotipaikka:  Rio de Janeiro
Toiminta-alue:   Brasilia
Toimiala:  Televiestintä
Henkilöstö:  37 690
Omistaja:  Grupo Oi
Kotisivu:  oi.com.br 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oi (ennen Telemar) on brasilialainen televiestintäyritys. Oi on Brasilian suurin ja Etelä-Amerikan toiseksi suurin televiestintäyritys. Yritys on listautunut sekä Bovespaan että New Yorkin pörssiin.
Roberto Moreno

| Roberto Moreno |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Brasilia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1982, 1987, 1989 - 1992, 1995
Talli(t):  Lotus, AGS, Coloni, EuroBrun, Benetton, Minardi, Jordan, Andrea Moda, Forti Corse
Kilpailuja:  75
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  15
Ensimmäinen kilpailu:  Hollannin Grand Prix 1982
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1995
Moreno Britannian GP:ssä 1995
Roberto "Pupo" Moreno (s. 11. helmikuuta 1959 Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen kilpa-ajaja, joka tunnetaan entisenä F1- ja IndyCar/CART-kuljettajana. Moreno joutui molemmissa sarjoissa usein tyytymään huonoon tai korkeintaan keskivertoon kalustoon. Moreno vetäytyi kilparadoilta vuoden 2014 jälkeen. Hän kilpaili viimeisellä kaudellaan kotimaansa Brasilian vakioautosarjassa.
Formula 1 -ura

Morenon ensimmäinen tilaisuus F1-sarjassa tuli, kun hän pääsi korvaamaan loukkaantunutta Nigel Manselliä Lotukselle vuoden 1982 Hollannin Grand Prix'hin. Moreno oli kuitenkin huonosti valmistautunut ja karsiutui. Tämä tahrasi Morenon maineen, jonka elpyminen kesti useita vuosia. Mainettaan Moreno pyrki paikkaamaan ajamalla 1980-luvun puolivälissä Yhdysvalloissa IndyCar-sarjaa.
1980-luvun loppupuolella Moreno palasi Formula 1 -sarjaan, mutta hän ajoi pienissä talleissa, joissa kilpailuun asti pääseminenkin oli yleensä hyvä saavutus. Kaudella 1987 Moreno ajoi ranskalaisen AGS:n toista autoa. AGS:ltä tie vei Colonille vuonna 1989. Tulokset olivat laihoja, mutta Colonilla Moreno peittosi helposti ranskalaisen tallikaverinsa, Pierre-Henri Raphanelin. Vuonna 1990 Moreno siirtyi italialais-sveitsiläiseen EuroBrun-talliin, jossa hän murskasi rahalla ajavan Claudio Langesin, erään 1990-luvun surkeimmista F1-kuljettajista. Jälkikäteen ajatellen Morenon onneksi EuroBrun jätti leikin kesken ennen kauden loppua. Kaudella 1990 Moreno oli parhaimmillaan kerran toisena Japanin GP:ssä, joka jäi hänen ainoaksi palkintosijaksi.
Kun Benetton-kuljettaja Alessandro Nannini menetti toisen kätensä helikopterionnettomuudessa, Moreno sai ystävänsä Nelson Piquet'n avulla loppukaudeksi Nanninin paikan Benettonilta. Moreno kiitti tilaisuudesta Japanin Grand Prix'ssa sijoittumalla toiseksi Piquet'n jälkeen, ja täydensi näin Benettonin kaksoisvoiton. Vahva näyttö takasi Morenolle Benetton-sopimuksen myös kaudelle 1991.
Kaudella 1991 Moreno sai pisteitä ja hänen tasonsa oli hyvä, mutta palkintosijoja ei enää tullut. Belgian Grand Prix'n jälkeen Benettonin tallipäällikkö Flavio Briatore rikkoi Morenon kanssa tehdyn sopimuksen ja palkkasi Morenon tilalle nousevan kyvyn, Michael Schumacherin. Moreno ajoi loppukaudella vielä Italian Grand Prix'n Jordanilla ja kauden päätöskilpailun Australiassa Minardilla. Morenon F1-ura näytti nähneen parhaat hetkensä.
Kaudella 1992 Moreno ajoi Andrea Modan toimintakunnossa pidettyä autoa. Andrea Moda ei ollut kuitenkaan tosissaan mukana, eivätkä Moreno ja tallikaveri Perry McCarthy yleensä läpäisseet edes esikarsintoja. Kauden ainoan kilpailunsa Moreno ajoi Monacon Grand Prix'ssa. Kausi jäi kesken, kun autourheilun kattojärjestö FIA sulki Andrea Modan sarjasta.
Morenon viimeinen tilaisuus Formula 1 -sarjassa tuli vuonna 1995 uuden Forti Corse-tallin kanssa. Fortilla ei kuitenkaan ollut asiaa edes keskijoukkoon, joten Morenon viimeinen kausi kului lähinnä taistellessa tallikaveri Pedro Dinizin ja Pacific-tallin kuljettajien kanssa.
IndyCar ja CART

Kaudelle 1996 Moreno siirtyi PPG IndyCar World Seriesiin, jossa hän ajoi Payton/Coyne Racingin toista Lola-Ford Cosworth -autoa. Pienen tallin voimavarat huomioiden kausi oli varsin menestyksekäs Morenon osalta. Moreno ajoi tallin ensimmäisen palkintosijan U.S. 500 -kilpailussa, joka oli luotu kilpailevan IRL-sarjan Indianapolis 500 -kilpailun vastineeksi.
Seuraavan kauden ensimmäiseen kilpailuun Moreno osallistui Payton/Coyne-tallin autolla, mutta ennen kauden toista kilpailua hänet korvattiin varakkaammalla Paul Jasperilla. Kyseisessä kauden toisessa kilpailussa sarjan kärkinimiin kuulunut Newman/Haas Racingin Christian Fittipaldi loukkasi jalkansa, ja hänen korvaajakseen valittiin Moreno. Moreno ajoikin yleensä hyvin paikatessaan Fittipaldia. Fittipaldin palattua Moreno ajoi vielä yhden kilpailun Bettenhausen Motorsports -tallin kalustolla.
Hyvistä näytöistä huolimatta paikkaa kaudeksi 1998 ei löytynyt muualta kuin yleensä yksittäisiin kilpailuihin osallistuvasta Project Indy -tallista, jossa Moreno ajoi kaksi ensimmäistä kilpailua Reynard-Mercedes -autolla. Moreno kuitenkin korvattiin Domenico Schiattarellalla, ja jälleen hän oli ilman ajopaikkaa. Milwaukeen kilpailussa Moreno kuitenkin paikkasi jälleen loukkaantunutta Fittipaldia.
Vuodet 1999 - 2003 Moreno jatkoi CART/Champ Car -sarjassa. Kaudella 1999 hän teki tuuraajan töitä PacWestillä, Mark Blundellin korvaajana, ja jälleen joissakin kilpailuissa Newman/Haasilla Fittipaldin paikalla. Kausiksi 2000 - 2001 Moreno sai vihdoin koko kauden kattavan paikan Patrick Racingiltä. Kaudella 2000 Moreno otti ensimmäisen voittonsa Clevelandin kilpailussa, ja hän voitti jälleen Vancouverin katuratakilpailussa 2001. Kausi 2002 jäi välivuodeksi, mutta kaudella 2003 Moreno ajoi Herdez Competicion -tallissa Mario Dominguezin parina. Kauden lopussa Moreno ilmoitti lopettavansa. Moreno oli hyvin suosittu kuljettaja Amerikassa iloisen luonteensa ansiosta.
Kauden 2006 lopulla ja talvella 2006 - 2007 Moreno on toiminut Champ Car -sarjan uuden Panoz DP01 -auton päätestaajana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Morenon tuloksia IndyCar/CART/Champ Car -sarjasta
Nina Badrić

Nina Badrić
Nina Badrić (s. 4. heinäkuuta 1972 Zagreb) on kroatialainen näyttelijä, laulaja ja malli. Badrić edusti Kroatiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Nebo, mutta ei päässyt kilpailun finaaliin.
Julkaisut > Levyjulkaisut (CD)

1995 – Godine nestvarne
1997 – Personality
1999 – Unique
2000 – Nina
2003 – Ljubav
2007 – 07
2011 – NeBo
Aiheesta muualla

Nina Badrić Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Oi Herrani

Oi Herrani, kun matkani käy kuolemaan on Niilo Rauhalan runo, joka löytyy virsikirjasta sekä Siionin lauluista.
Rauhala kirjoitti virtensä J. S. Bachin Jouluoratorioon sisältyvän koraalin ”Seid froh dieweil” (nro 35) sävelmään. Virsikirjakomitea halusi kuitenkin virteen kotimaisen sävelmän ja kääntyi silloisen Tuusulan kanttorin, säveltäjänä monin tavoin ansioituneen Jouko Linjaman (s. 1934) puoleen. Hänen ilmeikäs, mutta karuksi luonnehdittu koraalinsa ei kuitenkaan ole tullut kovin tunnetuksi, ei yksinlaulunakaan. Siionin lauluihin otettiinkin siitä syystä vuonna 2016 melodiaksi virteen tarkoitettu Bachin sävelmä.
Virsikirjassa laulu on sijoitettu osastoon Kuolema ja iankaikkisuus, kun taas Siionin lauluissa on haluttu korostaa tekstin pääsiäisaiheista sisältöä, joten se on sijoitettu kokoelman osioon Jeesuksen ylösnouseminen ja taivaaseen astuminen.
Riot (yhdysvaltalainen yhtye)

| Riot |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1975–1984 1986–
Tyylilaji:  heavy metal, speed metal, power metal
Kotipaikka:  New York
Laulukieli:  Englanti
Jäsenet:  Mike Flyntz, Kitara   Don Van Stavern, Basso  
Levy-yhtiö:  Metal Heaven   Metal Blade  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riot on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, jonka perusti kitaristi Mark Reale vuonna 1975.
Kokoonpano > Nykyinen

Mike Flyntz – kitara
Don Van Stavern – basso
Kokoonpano > Entisiä jäseniä

Mike DiMeo – laulu
Rhett Forrester – laulu
Guy Speranza – laulu
Tony Moore – laulu
Rick Ventura – kitara
L.A. Kouvaris – kitara
Mark Reale – kitara (k. 25.1.2012)
Don Van Stavern – basso
Kip Leming – basso
Jimmy Iommi – basso
Sandy Slavin – rummut
Peter Bitelli – rummut
Bobby Jarzombek – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Rock City (1977)
Narita (1979)
Fire Down Under (1981)
Restless Breed (1982)
Born In America (1984)
Thundersteel (1988)
The Privilege of Power (1990)
Nightbreaker (1994)
Brethren of the Long House (1996)
Inishmore (1998)
Sons of Society (1999)
Through the Storm (2002)
Army of One (2006)
Immortal Soul (2011)
Unleash the Fire (2014)
Armor of Light (2018)
Diskografia > Livealbumit

Riot Live (EP, 1982)
Live in London (1983)
Live in Japan (1992)
Shine On (1998)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Encyclopedia Metallum - Riot
Oksalomeripihkahappo

| Oksalomeripihkahappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-oksopropaani-1,2,3-trikarboksyylihappo
CAS-numero:  1948-82-9
PubChem CID:  972
SMILES:  C(C(C(=O)C(=O)O)C(=O)O)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6O7
Moolimassa:  190,108 g/mol
Oksalomeripihkahappo (C6H6O7) on trikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste esiintyy sitruunahappokierrossa pysymättömänä välituotteena.
Oksalomeripihkahappoa muodostuu isositruunahaposta isositraattidehydrogenaasientsyymin katalysoimana. Yhdiste kuuluu α-ketokarboksyylihappoihin ja näille yhdisteille tyypillisesti se dekarboksyloituu helposti, jolloin yksi sen karboksyylihapoista eliminoituu hiilidioksidina ja muodostuu alfaketoglutaarihappoa. Tätäkin reaktiota katalysoi isositraattidehydrogenaasi.
Aikaisemmin oksaalihappoa tuotettiin fermentoimalla ja fermentointiliemeen lisättiin entsyymejä, jotka hajottivat oksalomeripihkahapon, sen esterit ja oksaloetikkahapon esterit oksaalihapoksi.
Nuxis

| Nuxis (Nùxis, Nùcis) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Nuxis
 Koordinaatit: 39.154°0′0″N, 8.739°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,59 km²
Korkeus:  196 m
Väkiluku:  1 566
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09010
Suuntanumero(t):    0781
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.nuxis.ci.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nuxis (sardiksi Nùxis, Nùcis) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 566 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 61,59 neliökilometriä. Se sijaitsee 196 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuxis Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Oi Herra, korkein valtiaamme

| Oi Herra, korkein valtiaamme |
| --- | --- |
säveltäjä:  Dmitri Bortnjanski 1800-luvun alussa
suomentaja:  Alfred Brynolf Roos 1868, uudistettu 1938 virsi­kirja­uudistuksessa
virsikirjan numero:  579
virsikirjaan:  1886
Oi Herra, korkein valtiaamme (tunnetaan myös nimillä Oi herra siunaa Suomen kansaa ja Vanha isänmaan virsi) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuonna 1986 käyttöönottaman virsikirjan virsi numero 579. Virren sävelmän on säveltänyt Dmitri Bortnjanski 1800-luvun alussa. Sävelmä otettiin käyttöön Preussin armeijassa vuonna 1813 annetulla kuninkaan määräyksellä iltasoiton yhteydessä esitettävänä iltarukouksena. Se painettiin Saksassa vuonna 1822 ilmestyneeseen sotilaslaulukirjaan, minkä jälkeen se levisi pian vastaavaan käyttöön myös Suomeen. Virren suomenkieliset sanat on kirjoittanut Alfred Brynolf Roos vuonna 1868. Virsi tuli ensimmäistä kertaa virsikirjaan vuonna 1886. Samalla sävelellä lauletaan myös virsi 369 ”Nyt päivä laskee, pilvi peittää”. Virttä suositellaan laulettavaksi Suomen itsenäisyyspäivänä.
Virsi otettiin alun perin virsikirjaan vuonna 1886 valtiopäivien avajaisvirtenä ja alkoi sanoilla ”O Herra, siunaa ruhtinaamme”, millä viitattiin Suomen silloiseen suurruhtinaaseen eli Venäjän keisariin. Alkuperäisessä muodossaan virren ensimmäisessä säkeistössä pyydettiin siunasta myös Suomen säädyille:
Sen jälkeen kun vuonna 1906 säätyvaltiopäivien tilalle tuli eduskunta, ja varsinkaan sen jälkeen kun Suomi vuonna 1917 itsenäistyi, virren ensimmäistä säkeistöä alkuperäisessä muodossaan ei enää laulettu. Vuoden 1938 virsi­kirja­uudistuksessa säkeistö muotoiltiin uudestaan siten, että sana ruhtinas korvattiin ilmauksella ”päämies maamme”, ja virteen lisättiin maininta Suomen heimosta, eli sukukansoista.
Ruotsin kirkko sai vuonna 1898 uuden suomenkielisen virsikirjan Ruotsin kirkon suomenkielinen Wirsikirja. Sen virret olivat samat kuin Suomen luterilaisen kirkon vuoden 1886 virsikirjan virret. Tämän virren kohdalla tekstiin oli tehty muutama muutos, jotta se soveltui laulettavaksi Ruotsissa. Sana ”ruhtinas” korvattiin sanalla ”kuningas” ja "Suomen kansa/maa" sanoilla ”Ruotsin kansa/maa”. Siten virsi alkoi ”Oi Herra, siunaa kuninkaamme”, toinen säkeistö ”Oi Herra, siunaa Ruotsin kansa” ja kolmas säkeistö ”Oi Herra, siunaa Ruotsin maamme”.
Virren sävelmällä alun perin esitetty ortodoksinen teksti, jonka on suomentanut Sergei Okulov, alkaa sanoilla ”Ken kielin voisi kuvaella”.
Nuwara Eliya

| Nuwara Eliya |
| --- | --- |
 Teenkerääjiä Nuwara Eliyassa.
 Koordinaatit: 6.9629°N, 80.7670°E 
Valtio:  Sri Lanka
Provinssi:  Keskinen provinssi
Piirikunta:  Nuwara Eliya
Korkeus:  1 868 m
Väkiluku (2012):  23 804
 
 nuwaraeliya.mc.gov.lk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nuwara Eliya on kaupunki Sri Lankan vuoristoalueella saarivaltion keskisessä provinssissa. Kaupungin nimi tarkoittaa joko tasangon tai valon kaupunkia. Kaupunki on Nuwara Eliyan piirikunnan hallinnollinen keskus. Siellä on vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 23 804 asukasta.
Nuwara Eliya sijaitsee Sri Lankan keskisen provinssin eteläosassa.
Vesiputous Nuwara Eliyan liepeillä.
1 868 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva kaupunki on tunnettu viileästä ilmastostaan ja vehreistä näkymistä vuorenrinteiden teeviljelmineen. Nuwara Eliyaa pidetään eräänä Sri Lankan teetuotannon keskuksena. Nuwara Eliya on Sri Lankan korkeimmalla sijaitseva ja ehkä tunnetuin teealue.
Korkean sijaintinsa takia Nuwara Eliyassa vallitsee subtrooppinen vuoristoilmasto, ja vuoden keskilämpötila on vain 16 °C. Talviöisin lämpötila voi laskea alle nollan. Seudulla sataa kohtalaisesti useimpina kuukausina, mutta helmikuu-huhtikuussa on kuivempi kausi.
Nuwara Eliyan perusti Samuel Baker vuonna 1846. Alueen viileän ilmaston ansiosta kaupungista tuli brittiläisen siirtomaahallinnon tärkein lomanviettopaikka Ceylonin saarella, ja kaupunkia kutsuttiinkin tuolloin nimellä ”pikku-Englanti”. Siellä britit saattoivat harrastaa kettujahtia, pooloa, golfia ja krikettiä.
Nykyisin Nuwara Eliya on suosittu lomanviettopaikka srilankalaisten omassa keskuudessa etenkin uudenvuoden aikaan sekä huhtikuussa, jolloin monet alueen kasvit kukkivat ja kaupungissa järjestetään poni- ja autokilpailuja ja muita yleisötapahtumia.
Kaupungin lähellä sijaitsee Lake Gregory -järvi. Nuwara Eliyasta järjestetään retkiä läheiseen Horton Plainsin kansallispuistoon. Kaupungista on rautatieyhteys muualle Sri Lankaan läheisen Nanu Oyan rautatieaseman kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuwara Eliya Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nuwara Eliya
Käännös suomeksi
Rose Rollins

| Rose Rollins |
| --- | --- |
 Rose Rollins vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1981 (ikä 43) Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Tasha Williams   (L-koodi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Rose Rollins (s. 30. huhtikuuta 1981 Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Ura

Rose Rollins syntyi Berkeleyssä Kaliforniassa, mutta kasvoi New Yorkissa. Hän teki nuorena mallintöitä. Rollins muutti Los Angelesiin opiskellakseen näyttelemistä. Hän sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta West Wing vuonna 1999. Hän esiintyi sarjassa kahdessa jaksossa. Rollins esitti sotilas Tasha Williamsia televisiosarjassa L-koodi vuosina 2007–2008. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa 13 Moons ja Vaarallinen tehtävä III ja televisiosarjassa C.S.I. New York.