Alutagusen kansallispuisto
Kuvaus

Kansallispuiston ytimen muodostavat laajat suoalueet (23 855 hehtaaria eli 54 %) ja metsämaisemat (18 759 hehtaaria eli 42 %) vaihdellen kammuodostelmien, harjujaksojen ja dyynistöjen kanssa. Alutagusen kansallispuisto kattaa valtaosan ympäröivää aluetta alempana, noin 30–40 m merenpinnan yläpuolella levittäytyvästä Alutagusen alangosta tai tasangosta, jossa on jääkauden loppuvaiheen jäätikkövedellä täyttyneitä painaumia ja onteloita ja tasaisia turvesoita. Se selittää maaperän kuvion, jossa hallitsevat laajamittaiset kamesterassit ja hajanaista savipintaa kattavat hellävaraisesti aaltoilevat hiekkatasangot, jotka ovat pääasiassa turpeen peitossa. Jõugan ja Kõnnun selänteet ovat 30–40 metriä korkeita ja niiden juurella on viisi metsän ympäröimää järveä. Korkein maastonkohouma on yli 92 metriä merenpinnasta kasautuva geologinen drumliini Kuremägi, jonka selänteellä sijaitsee ortodoksinen Pühtitsan nunnaluostari. Kuremäen rinteessä on myös suhteellisen harvinainen lajirikas rinneniitty ja etelämpänä Kivinõmme-metsässä ns. kasaumahautausmaa, jonka tiettyä osaa tunnetaan Viron kansalliseepoksen päähenkilön Kalevipojan hautana. Etelämpänä on Viron korkein harjujakso Iisaku (vir. Iisaku Oos), johon kuuluu yksi Viron korkeimmista huipuista, merenpinnasta 94 metrin korkeuteen nouseva Täriveren harju (vir. Tärivere mägi), ja jossa asuu liito-oravia. Viime jääkauden aikana jään sulamisesta syntyneet sedimentit täyttivät Vasaveren muinaislaakson ja kertyivät sulavien jääpankkien väliin Kurtnan kummuille, joka on pääasiassa hienorakeista kvartsirikasta hiekkaa 69 m merenpinnan yläpuolella. Harjut ovat mäntymetsän peitossa ja niiden välissä on painauma-, yleisimmin lämpökarstialkuperää olevia, huomattavan syviä ja epämääräisen muotoisia altaita, johon syntyneet järvet muodostavat Viron suurimman Kurtnan järvialueen. Alutagusen kansallispuisto eroaa muista siinä, että se luotiin yhdistämällä 11 suojelualuetta, johon kuuluvat:
• Puhatu-, Agusalu-, Muraka- ja Selisoo-luonnonsuojelu-, Kurtna-, Smolnitsa-, Jõuga-, Struuga- ja Mäetaguse-maisemansuojelu- sekä Narvanjoen ylävirran suojelualueet ja Iisaku-metsäpuisto. Agusalun ja Murakan suot ovat kansainvälisesti tärkeitä Ramsarin kosteikkoja. Suojelualueen maa- ja vesialueet on jaettu 41 erityissuojavyöhykkeeseen ja 14 rajoitusvyöhykkeeseen suojelujärjestelmän erityispiirteiden ja taloudellisen toiminnan rajoittamisen asteen mukaan.
Alutagusen tasangolla sijaitsevalle kansallispuistolle on ominaista asumattomien luonnonmaisemien suuri osuus ja Viron suurin harva-asutus. Väestötiheys on täällä 3 henkilöä neliökilometriä kohti, kun Viron keskimääräinen luku on 30 henkilöä neliökilometrille. Viron pisin, lähes 30 kilometrin pituinen hiekkaranta dyyneineen sijaitsee Peipsijärven pohjoisrannikolla. Ainutlaatuinen maisema vanhoine jokineen ja rehevine niittyluhtineen on kehittynyt Narvanjoen yläjuoksulle Vasknarvan ja Karolin kylien väliin. Kurtna-harjualueella sijaitsee Viron järvitihein Kurtnan järvialue. Kurtnan maastonsuojelualue perustettiin suojelemaan Kurtnan kumpujen lisäksi myös 33:a järveä joko 38:sta, 40 tai 42:sta alueen järvestä. Tällä alueella kasvaa monta suojeltua kasvilajia. Järvien joukossa on erityisen arvokkaita ja harvinaisia lajeja sisältävä Valgejärv. Yksi Euroopan pohjoisimmista tammistoista on Mäetagusen tammilehto, jossa kasvaa jopa 300  vuotta vanhoja ja elollisia puita. Alutagusen metsien piilossa noin 200 kriivaa (ven. грива eli griva) eli harjannetta tai pitkänomaista, jäätikön virtauksen suuntaan jään alla syntynyttä moreeniselännettä. Eniten niitä on Imatu järven ympärillä.
Alutagusen kansallispuiston keskus sijaitsee Alutagusen kunnassa, Iisakussa, Aia k. 10, 41101 Viro. (kts. Alutagusen kansallispuiston kotisivut)