stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Horror Vacui
Arvostelut

Imperiumi: 8½/10
Inferno:
Kaaoszine: 8/10
Aiheesta muualla

Horror Vacui Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Horror Vacui Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Club Sportif Sfaxien

| CS Sfaxien |
| --- | --- |

Koko nimi:  Club Sportif Sfaxien
Lempinimet:  Juventus Al Arab Arabian Juventus
Perustettu:  28. toukokuuta 1928
Kaupunki:  Sfax
Kenttä:  Stade Taïeb Mhiri
– kapasiteetti:  22 000
Sarja:  Ligue Professionnelle 1
Puheenjohtaja:   Lotfi Abdennadher
Päävalmentaja:   Karim Dalhoum
Infobox OKNimi-testi OK: 
Club Sportif Sfaxien (arab. النادي الرياضي الصفاقسي‎‎) on tunisialainen urheiluseura, jolla on joukkueita muun muassa jalkapallossa, käsipallossa, nyrkkeilyssä, judossa ja lentopallossa.
CS Sfaxien tunnetaan parhaiten jalkapalloseurana ja se perustettiin vuonna 1928, jolloin sen nimi oli Club Tunisien. Tuolloin joukkue pelasi vihreä- ja punaraitaisessa peliasuissa. Club Tunisien pääsi ensi kerran pelaamaan korkeimmalle sarjatasolle Ligue Professionnelle 1 vuonna 1947. Kolme vuotta myöhemmin Béchir Fendri perusti sille ensimmäisen kannattajaryhmän. Myöhemmin 1962 joukkue nimettiin nykyiseen muotoonsa Club Sportif Sfaxien ja sen peliasun värit vaihdettiin mustavalko raitoihin. Joukkueen kotistadion on Stade Taïeb Mhiri, joka sijaitsee Sfaxissa.
Saavutukset > Kotimaan saavutukset

Tunisian mestaruus (8): 1969, 1971, 1978, 1981, 1983, 1995, 2005, 2013
Tunisian cup (7): 1971, 1995, 2004, 2009, 2019, 2021, 2022
Tunisian liigacup: 2003
Saavutukset > Kansainväliset saavutukset

CAF Cup: 1998
Arabian Mestarien liiga: 2000, 2004
Afrikan Mestarien liiga
Hopeaa: 2006
CAF Confederation Cup: 2007, 2008, 2013
Pohjois-Afrikan Cup-voittajien cup: 2009
Tunnettuja entisiä pelaajia

1960-luku
Ezzedine Chakroun (1966–1967)
1990-luku
Skander Souayah (1992–2001)
Sami Trabelsi (1993–2000)
Hatem Trabelsi (1996–2001)
Papa Malick Ba (1997–2005)
Imed Ben Younes (1998–2002)
Anïs Boujelbene (1998–2006)
2000-luku
Haykel Guemamdia (2000–2005)
Wissem Abdi (2000–2006)
Sabri Jaballah (2001–2002)
Issam Merdassi (2002–2009)
Ahmed Jaouachi (2004–2006)
Abdelkarim Nafti (2004–2010)
Hassen Bejaoui (2006–2007)
Tarek Ziadi (2006–2008)
Lelo Mbele (2007)
Päävalmentajat

| Kausi | Valmentaja |
| --- | --- |
1996–1997:  José Paolo Rubim (1996)
1996–1997:  Faouzi Benzarti (1996–1997)
1996–1997:  Eckhard Krautzun (1997)
1997–1998:  Yuri Sebastienko (1997)
1997–1998:  Habib Mejri (1998)
1997–1998:  Eckhard Krautzun (1998)
1998–1999:  Eckhard Krautzun
1999–2000:  José Dultra Dos Santos
1999–2000:  Khaled Ben Yahia (2000)
2000–2001:  Miodrag Ješić (2000–2001)
2000–2001:  Riadh Charfi (2001)
2001–2002:  Miodrag Ješić (2001)
2001–2002:  Milos Milovic (2001–2002)
2001–2002:  Manuel Amoros (2002)
2002–2003:  Otto Pfister
2003–2004:  Mrad Mahjoub
2004–2006:  Michel Decastel
2006–2007:  Mrad Mahjoub (2006)
2006–2007:  Michel Decastel (2007)
2007–2008:  Michel Decastel
2007–2008:  Khaled Ben Yahia (2008)
2008–2009:  Ghazi Ghrayri
2009–2010:  Azzedine Ait Djoudi (5/2009–10/2009)
2009–2010:  Luka Peruzović (10/2009–5/2010)
2010–2011:  Pierre Lechantre (5/2010–12/2010)
2010–2011:  Nabil Kouki (12/2010–2011)
2011–2012:  Reinhard Stumpf
2011–2012:  Nabil Kouki (?–10/2012)
2011–2012:  Ruud Krol (10/2012–2013)
2013–2014:  Hamadi Daou
2013–2014:  Philippe Troussier (2014)
2013–2014:
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Virallinen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Afrikan Confederation Cupin voittajat
| --- | --- |
2000-vuosikymmen:  2004  Hearts of Oak ● 2005  FAR Rabat ● 2006  ES Sahel ● 2007  CS Sfaxien ● 2008  CS Sfaxien ● 2009  Stade Malien
2010-luku:  2010  FUS de Rabat ● 2011  Maghreb Fès ● 2012  AC Léopards ● 2013  CS Sfaxien ● 2014  Al-Ahli ● 2015  ES Sahel ● 2016  TP Mazembe ● 2017  TP Mazembe
HorrorPops

| HorrorPops |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  psychobilly, punk rock, ska
Kotipaikka:   Tanska
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Patricia Day, laulu ja kontrabasso   Kim Nekroman, kitara   Niedermeier, rummut   Kamilla, tanssija   Naomi, tanssija  
Entiset jäsenet:  Caz The Clash, kitara (1998–2003)  Karsten, kitara (2003–2004)  Mille, tanssija (1999–2004)  Geoff Kresge, kitara (2005–2006) 
Levy-yhtiö:  Epitaph Records   Hellcat Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
HorrorPops on tanskalainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1996. Musiikissa huomaa vaikutteita punk rockista sekä 1950-luvun rockabillysta.
Jäsenet

Patricia Day – laulu, kontrabasso
Kim Nekroman – kitara
Niedermeier – rummut
Kamilla – tanssija
Naomi – tanssija
Jäsenet > Entiset jäsenet

Caz the Clash – kitara (1998–2003)
Karsten – kitara (2003–2004)
Mille – tanssija (1999–2004)
Geoff Kresge – kitara (2005–2006)
Diskografia > Studioalbumit

Hell Yeah! (2004,  Hellcat Records, Epitaph Records)
Bring It On! (2005,  Hellcat, Epitaph)
Kiss Kiss Kill Kill (2008,  Hellcat, Epitaph)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Combretaceae

| Combretaceae |
| --- | --- |
 Punalastamangrove (Lumnitzera littorea)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Combretaceae  R.Br.
Katso myös
   Combretaceae Wikispeciesissä   Combretaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Combretaceae on kasviheimo, joka kuuluu lahkoon Myrtales. Siihen kuuluu noin kuusisataa lajia puita, pensaita ja liaaneja. Ne kasvavat pääosin tropiikissa, usein mangrovemetsissä.
Heimoon kuuluvaa taukkyania (Terminalia tomentosa) käytetään rakennus- ja huonekalupuuna. Manteliketapania (Terminalia catappa) kasvatetaan varjo- ja koristepuuna. Myös heimon köynnöksiä ja pensaita kasvatetaan koristekasveina.
Sukuja

Anogeissus
Buchenavia
Combretum – kombretumit
Conocarpus – käpykerät
Dansiea
Getonia
Guiera
Laguncularia – valkomangrovet eli valkomangrovepuut, ainoa laji valkomangrove eli valkomangrovepuu ( L. racemosa)
Lumnitzera – lastamangrovet
Myrobalanus
Pteleopsis
Quisqualis – koukkuköynnökset (yhdistetään mahdollisesti kombretumeihin)
Strephonema
Terminalia – ketapanit
Thiloa
Huhtsaari

Huhtsaari tarkoittaa seuraavia asioita:
Luontokohteita

Yksikössä:
Huhtsaari, saari Jyväskylän Korpilahdella Päijänteellä
Huhtsaari, saari Kouvolassa Lovasjärvellä
Huhtsaari, niemi Kuhmoisissa Isolla Pihlajajärvellä
Huhtsaari, saari Mikkelissä Yövedellä
Huhtsaari, saari Padasjoella Päijänteellä
Huhtsaari, saari Puumalassa Haapaselällä
Monikossa:
Huhtsaaret, saariryhmä Kuhmoisissa Sarvisalossa Päijänteellä
Huhtsaaret, saariryhmä Kuhmoisissa Unnaslahdella Päijänteellä
Huhtsaaret, saariryhmä Mikkelissä Yövedellä
Hölynpöly

| --- | --- |
:  
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Hölynpöly. Katso hölynpöly Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Herbert Salu

Herbert Salu (1911–1988) oli virolainen kirjallisuudentutkija ja kirjailija. Hänen kirjallisuuden alan tutkimuksistaan pidetään merkittävinä muun muassa niitä, jotka käsittelevät esimerkiksi Eduard Vildeä, Juhan Liiviä ja virolaista symbolismia. Hänen tuotannossaan on myös Viron kulttuurihistoriaan liittyviä romaaneja, kuten Lasnamäe lamburid (1978).
Salu siirtyi pois Virosta 1943 ja asui Ruotsissa ja Suomessa.
Suomennetut teokset

Eduard Vilden historialliset romaanit, 1964
Aiheesta muualla

Herbert Salu Viron henkilötietokannassa ISIK (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Dee Palmer

Dee Palmer (synt. David Palmer, 2. heinäkuuta 1937 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen säveltäjä/sovittaja ja Jethro Tull -yhtyeen entinen kosketinsoittaja.
Nuoruusvuosinaan Palmer opiskeli säveltämistä ja musiikkia Royal Academy of Music -oppilaitoksessa opeteltuaan ensin soittamaan klarinettia armeijavuosinaan. Hänen ensimmäinen albumiprojektinsa oli skottilaisen folk-legendan Bert Janschin Nicola.
Vuonna 1968 Jethro Tullin manageri Terry Ellis kuuli Palmerin kyvyistä ja kutsui hänet tekemään orkesterisovituksen Tullin ensimmäiselle albumille, This Was, kappaleeseen Move On Alone. Palmer teki vaikutuksen yhtyeeseen ja hänet kutsuttiin samana vuonna tekemään jousisovitus Christmas Song -singleen. Tämän jälkeen hän teki kaikki jousi- ja orkesterisovitukset tuleviin Jethro Tull -albumeihin ja vuonna 1976 hän liittyi yhtyeeseen toiseksi kosketinsoittajaksi. Hänen tehtävänsä oli lähinnä soittaa syntetisaattorilla jousisovitukset live-konserteissa.
1970-luvun lopulla hän myös sävelsi yhdessä Tull-miesten Ian Andersonin ja Martin Barren kanssa musiikin balettiin The Water's Edge. 1980 Ian Andersonin tehtyä sooloalbumiksi tarkoitetun A-albumin, levy-yhtiön painostuksesta se julkaistiinkin Jethro Tullin nimellä ja virheellisessä lehdistötiedotteessa kerrottiin David Palmerin saaneen potkut yhtyeestä yhdessä John Evanin ja Barriemore Barlow:n kanssa. Anderson oli pahoillaan tilanteesta, mutta miehet eivät enää palanneet yhtyeeseen.
Tullin jälkeen Palmer ja John Evan perustivat lyhyt-aikaisen Tallis-yhtyeen, joka yhdisteli klassista musiikkia pop-musiikkiin. Tallisin hajottua Palmer keskittyi elokuvamusiikin tekoon ja sessioihin. Hän teki myös albumeja, joissa rock-yhtyeiden kappaleita oli sovitettu orkesterimuotoon (esimerkiksi Jethro Tull, Genesis, Queen, The Beatles, Yes, Pink Floyd).
Vuonna 2003 David Palmer muutti etunimensä Dee'ksi ja 2004 alussa hän ilmoitti tehneensä sukupuolenvaihdosleikkauksen ja käyneensä läpi täydellisen vaihdoksen miehestä naiseksi. Hän totesi, että oli tuntenut olevansa nainen jo yli 60 vuotta ja vaimonsa kuoltua hän päätti tehdä vaihdoksen. Ian Anderson on tukenut julkisesti Palmerin päätöstä.
Dar Salim

Dar Salim (s. 18. elokuuta 1977 Bagdad) on tanskalainen näyttelijä.
Ennen uraa

Dar Salim syntyi Irakissa, josta hän kuusivuotiaana perheineen pakeni Saddam Husseinin hallintoa Tanskaan. He asuivat Kööpenhaminassa Amagerin lähiössä. Salimin oli vaikea sopeutua tanskalaisten joukkoon. 13-vuotiaana hän liittyi karateseuraan, ja 16-vuotiaana hän oli siinä jo ikäluokkansa parhaita. Karatemenestyksestä Salimin elämä pääsi raiteilleen. Lukion jälkeen hän työskenteli turistioppaana ja kuninkaallisessa henkikaartissa Amalienborgin linnassa. Sitten hän valmistui lentäjäksi, mutta terrori-iskut World Trade Centeriin vuonna 2001 vähensivät lentäjien työmahdollisuuksia, ja hän lähti merille, ensin kalastusalukselle ja sitten laivakokiksi.
Näyttelijänä

2000-luvun alussa Salim sai ensimmäisen televisioroolin taksikuskina sarjassa Forsvar (Puolustus, 2003). Samoihin aikoihin hän sai myös lentäjän paikan, ja lentojen välissä hän kävi näyttelijäkursseilla New Yorkissa ja Lontoossa. Sitten hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa Gå med fred, Jamil (2008). Elokuva kertoo sunni- ja šiiamuslimien välisestä verikostosta. Salim näytteli elokuvassa pääroolin, mistä hän oli ehdokkaana Bodil Awards -palkinnon parhaan miesnäyttelijän palkinnon saajaksi.
Televisiosarjassa Dicte hänellä oli Bo Skytten rooli, ja hän alkoi saada enemmän tunnettuutta. Televisiosarja Borgen (Vallan linnake), jossa hän esitti hallituksen ympäristöministeriä, vihreiden puheenjohtajaa Amir Divania, nosti hänet vihdoin vuonna 2010 suuren yleisön tietoisuuteen.
Valikoitu filmografia > Elokuva

Gå med fred, Jamil (2008)
Submarino (2010)
Valikoitu filmografia > Televisio

Forsvar (2003)
Borgen (2010) (Vallan linnake)
Dicte (2013, 2014, 2016)
Game of Thrones (2011)
Bron/Broen (2013) (Silta)
Springfloden (2016) (Nousuvesi)
Kriger (2018) (Soturi)
Guy Ritchie's The Covenant (2023)
Herman Adlercreutz (valtiopäivämies)

Herman Adlercreutz (23. lokakuuta 1862 Kirkkonummi – 13. lokakuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Adlercreutzin vanhemmat olivat varatuomari Leonard Magnus Knut Adlercreutz ja Karolina Maximiliana Myrberg ja puoliso vuodesta 1893 Naima Sofia Charpentier.  Adlercreutz tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti oikeustutkinnon 1889, varatuomarin arvon hän sai 1892.  Hän oli Suomen Pankin kanslisti 1893–1908 ja Helsingin ensimmäinen kaupunginvouti vuodesta 1899. Adlercreutz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Lääkäri Erik Adlercreutz oli Herman Adlercreutzin poika.
Hellcats

| Hellcats |
| --- | --- |

Tyyli:  teinidraama komedia
Kestoaika:  41–60 min.
Luoja(t):  Kevin Murphy
Pääosissa:   Alyson Michalka  Ashley Tisdale  Robbie Jones  Heather Hemmens  Matt Barr  Gail O'Grady  Sharon Leal 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   The CW
Esitetty:  8. syyskuuta 2010  – 17. toukokuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  22
Tunnuskappale:  78violetin esittämä "Belong Here"
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Tom Welling  Kevin Murphy  Allan Arkush 
Tuotantoyhtiö(t):   CBS Television Studios  Warner Bros. Television  Five & Dime Productions  Tom Welling Productions 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Hellcats on yhdysvaltalainen teinidraama, jonka pääosia näyttelevät Alyson Michalka, Ashley Tisdale, Robbie Jones ja Matt Barr. Se perustuu Kate Torgovnickin Cheer: Inside the Secret World of College Cheerleaders -kirjaan. Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa The CW:n kanavalla syyskuussa 2010. The CW ilmoitti toukokuussa 2011 lopettavansa Hellcatsin esittämisen ensimmäisen kauden jälkeen.
Sarjassa seurataan Marti Perkinsin (Alyson Michalka) elämää oikeustieteellisessä yliopistossa, jossa hänen on liityttävä koulun cheerleading-joukkueeseen saadakseen apurahaa koulussa pysymistä varten.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alyson Michalka  | … |  Marti Perkins   |
|  Ashley Tisdale  | … |  Savannah Monroe   |
|  Heather Hemmens  | … |  Alice Verdura   |
|  Jeff Hephner  | … |  Red Raymond   |
|  Robbie Jones  | … |  Lewis Flynn   |
|  Jeremy Wong  | … |  Darwin   |
|  Sharon Leal  | … |  Vanessa Lodge   |
|  Matt Barr  | … |  Dan Patch   |
|  Gail O'Grady  | … |  Wanda Perkins   |
Tuotanto

Kun Tom Wellingin lupautui vastaavaksi tuottajaksi The CW:n tulevalle cheeleadersarjalle, tunnettiin se vielä nimellä "Cheer". Ensimmäisinä rooleihin kiinnitettiin Aly Michalka ja Gail O'Grady. Heti heidän jälkeen cheeleaderjoukkueen kapteenin rooliin valittiin Ashley Tisdale.
Sarjan pilottijakso kuvattiin Vancouverissa huhtikuussa 2010.
Ensiesityksessä Tisdalen hahmon nimi oli Sierra Sloan, mutta se muutettiin lopulliseen versioon muotoon Savannah Monroe.
Ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Teos | Lopputulos | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | People’s Choice Awards | Favorite New TV Drama |  | Ehdokkuus |  |
| 2011 | Golden Reel Awards | Best Sound Editing: Short Form Musical in Television | "Back of a Car" | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Hellcats Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Honda FCX

HONDA FCX（1st）
Honda FCX Kuala Lumpurin kansainvälisillä automessuilla 2006
Honda FCX (engl. Fuel Cell eXperimental) on Hondan valmistama vetyajoneuvo. Sen sanotaan olevan täysin äänetön.
Mallit > Vuoden 1999 malli

Ensimmäinen prototyyppi FCX:stä esiteltiin vuonna 1999. Tämä malli oli kaksiovinen, neljän istuttava auto. Se mitat olivat pituus 4 165 mm, leveys 1 760 mm ja korkeus 1 645 mm. Polttokennon teho oli 78 kW. Auton moottorin huipputeho oli 60 kilowattia, vääntö 272 newtonmetriä ja sen EPA:n mukainen toimintasäde oli noin 270 kilometriä.
Mallit > Vuoden 2005 malli

FCX:ää päivitettiin vuonna 2005. Uuden mallin moottorin huipputeho oli 80 kilowattia ja vääntö 282 newtonmetriä. Toimintasäde parani noin 305 kilometriin. Myöhemmin tätä parannettiin edelleen ohjelmistopäivityksillä noin 340 kilometriin.
Hondan tiedottajan Andy Boydin mukaan FCX:n valmituskustannuksiksi arvioitiin tuolloin noin 1-2 miljoonaa dollaria.
Mallit > Vuoden 2007 malli

Tämä uusin malli on ensimmäinen tuotantomalli FCX:stä ja auton ulkonäköä onkin parannettu merkittävästi. Uuden auton polttokenno on merkittävästi pienempi kuin aiemmissa versioissa, mutta tarjoaa silti enemmän tehoa, 100 kW.
Mallin vetyvarastot voivat varastoida jopa 5 kiloa vetyä tarjoten 570 kilometrin kantaman.
Aiheesta muualla

Hondan polttokennon kotisivut (englanniksi)
Honda FCX takaapäin
Honda FCX sisältä, Tokion automessut 2006
CombiChrist

| Combichrist |
| --- | --- |
 Andy LaPlegua, Edmontonissa 2007
Tiedot
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  elektroninen, industrial, metalli, aggrotech
Kotipaikka:  Norja
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andy LaPlegua   Joe Letz   Eric 13   Brent Ashley   Nick Rossi  
Levy-yhtiö:  Metropolis Records, Pohjois-Amerikka   Out of Line Music, Saksa  
Aiheesta muualla
combichrist.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Combichrist on norjalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye, jonka perusti Icon of Coilin jäsen Andy LaPlegua vuonna 2003. Myöhemmin samana vuonna levy-yhtiö Out of Line Music julkaisi yhtyeen esikoislevyn The Joy of Gunz. Musiikillisesti Combichrist edustaa raskaan industrial-musiikin nykysuuntausta (aggrotechiä), jolle on leimallista aggressiivinen äänimaailma ja runsas säröefektien käyttö.
Historia

Andy LaPlegua tunnettiin nimellä DRIVE, mutta ennen ensimmäistä julkaisua The Joy Of Gunz hän vaihtoi nimekseen Combichrist.
Syksyllä 2003 Combichristiltä ilmestyi EP Kiss the blade, joka rajoitettiin 667 julkaisuun. Samana vuonna Combichrist aloitti live-esiintymiset suuren kysynnän myötä. Combichristin fanijoukko kasvoi suureksi the Combichrist Army:ksi.
2004 EP-julkaisu Sex, Drogen Und Industrial oli Saksan alternative-listan sijalla 1 seitsemän viikkoa.
Julkaisut

The Joy Of Gunz (2003)
Kiss The Blade (2004), rajoitettu 667 levyn painos.
Blut Royale 12" (2004), rajoitettu 666 levyn painos.
Sex, Drogen Und Industrial (2004)
Everybody Hates You (2005)
"Everybody Hates You - Darkside" (2005)
Get Your Body Beat (2006)
What The Fuck Is Wrong With You People (2007)
"Sent To Destroy EP" (2008)
Today We Are All Demons (2009)
Making Monsters (2010)
"No Redemption" (2013) Devil May Cry- videopelin virallinen soundtrack.
"From My Cold Dead Hands (Remixes)" (2014)
"We Love You" (2014)
"This Is Where Death Begins" (2016)
"One Fire" (2019)
"CMBCRST" (2024)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
CombiChrist Myspacessa (englanniksi)
Häiväoja

Häiväoja on suomalainen sukunimi:
Brita Nickels-Häiväoja (1942–2014), teologi, hautamuistomerkkien tutkija
Heikki Häiväoja (1929–2019), kuvanveistäjä
Johanna Häiväoja (s. 1960), kuvanveistäjä, Heikki ja Paula Häiväojan tytär.
Paula Häiväoja (o.s. Virtanen, 1929–2011), korusuunnittelija, Heikki Häiväojan puoliso.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Herman Antell

| Herman Antell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1847 Vaasa, Suomi
Kuollut: 6. huhtikuuta 1893 (45 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  lääkäri, taiteen keräilijä
Vanhemmat:  Herman Rosenberg ja Brita Katarina Antell
Siviilisääty:  naimaton
Herman Frithiof Antell (28. toukokuuta 1847 Vaasa – 6. huhtikuuta 1893 Pariisi) oli suomalainen lääkäri ja taiteen keräilijä, jonka kokoelmat, Antellin kokoelmat, ovat Ateneumin taidemuseon perusta.
Herman Antell oli kruununvouti, kamarineuvos Herman Rosenbergin ja Brita Katarina Antellin avioton poika. Herman Rosenberg jäi leskeksi 1859 ja otti sen jälkeen Antellin kasvattipojakseen sekä testamenttasi myöhemmin suuren omaisuutensa tälle. Antell pääsi ylioppilaaksi 1865 Vaasan kymnaasista ja hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869, lääketieteen kandidaatiksi 1871 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1874. Hän erikoistui silmäsairauksien hoitoon.
Herman Frithiof Antell (Akseli Gallen-Kallela, 1886)
Antell asui pääosan elämästään ulkomailla lähinnä Pariisissa ja keskittyi lääketieteen asemasta taiteen keräämiseen ja mesenaattina toimimiseen. Hänen ystäväpiirinsä kuului useita merkittäviä taiteilijoita, kuten Albert Edelfelt ja Ville Vallgren. Antell keräsi taiteen lisäksi rahoja ja aseita. Kuollessaan 1893 poikamies Antell jätti jälkeensä 2,5 miljoonan markan omaisuuden. Hän testamenttasi Ateneumin taidemuseolle paitsi taidekokoelmansa, myös rahaa kokoelman ylläpitoon. Hän lahjoitti testamentissaan rahaa myös yliopistolle ottoisänsä, kamarineuvos Herman Rosenbergin kunniaksi nimettyyn rahastoon; rahaston turvin yliopiston piti myöntää matka-apurahoja tutkijoille.
Herman Antellin ostamat Suomen kansallismuseolle lahjoitetut pueblointiaanien hautaesineet ja luut on palautettu takaisin Yhdysvaltoihin alkuperäisväestön edustajille. Päätös palautuksesta tehtiin vuonna 2020.
Dee Brown

Dorris  Alexander "Dee" Brown (2. helmikuuta 1908 – 12. joulukuuta 2002) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja.
Brownin tunnetuin teos on 1970 ilmestynyt Haudatkaa sydämeni Wounded Kneehen (Bury My Heart at Wounded Knee), joka kertoo intiaanien ja Yhdysvaltain välisistä väkivaltaisuuksista 1800-luvun lopulla. Kirja toi intiaanien näkökulman viralliseen historiankirjoitukseen.
Brown kasvoi Arkansasissa, jossa hän ystävystyi monien intiaanien kanssa ja alkoi vähitellen ymmärtää, että populaarikulttuurin antama kuva intiaaneista ei vastannut todellisuutta.[lähde? ]
Brown työskenteli jonkin aikaa toimittajana, sen jälkeen opettajana[lähde? ] ja 1934–1942 Yhdysvaltain maatalousministeriön kirjastonhoitajana. Hän oli vuodesta 1962 Illinoisin yliopiston kirjastotieteen professori. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1973 hän omistautui kirjoittamiselle. Brown julkaisi sekä kauno- että tietokirjallisuutta.[lähde? ]
Suomennetut teokset

Haudatkaa sydämeni Wounded Kneehen (Bury My Heart at Wounded Knee, 1971), suom. Esko Hamilo, Otava 1973
Kantaäiti (Creek Mary's Blood, 1980), suom. Satu Kauppinen, Otava 1981
David Dacko

| David Dacko |
| --- | --- |
 David Dacko vuonna 1962.
Keski-Afrikan tasavallan presidentti
 14. elokuuta 1960 – 1. tammikuuta 1966  
Seuraaja:  Jean-Bédel Bokassa
 20. syyskuuta 1979 – 1. syyskuuta 1981  
Edeltäjä:  Bokassa I
Seuraaja:  André Kolingba
Keski-Afrikan tasavallan pääministeri
 1. toukokuuta 1959 – 14. elokuuta 1960  
Edeltäjä:  Abel Goumba
Seuraaja:  virka lakkautettu
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1930 Ubangi-Šari
Kuollut: 20. marraskuuta 2003 (73 vuotta) Yaoundé, Kamerun
Ammatti:  opettaja
David Dacko (24. maaliskuuta 1930 – 20. marraskuuta 2003) oli Keski-Afrikan tasavallan ensimmäinen ja kolmas presidentti. Hän toimi virassa vuosina 1960–1966 ja uudelleen 1979–1981.
Elämäkerta

Dacko syntyi Bouchian kylässä lähellä Mbaikia. Hän opiskeli Mbaikissa ja Bambarissa, ja vuonna 1951 hänestä tuli opettaja Banguissa. Vuonna 1955 hänet valittiin Kouanga Collegen rehtoriksi.
Dacko oli itsenäisyystaistelija Barthélemy Bogandan kannattaja. Vuosina 1957–1958 hän toimi Bogandan nimittämänä Keski-Afrikan tasavallan maatalous-, karja-, vesi- ja metsäministerinä. Vuonna 1958 hän toimi joidenkin kuukausien ajan sisäisten ja hallinnollisten suhteiden ministerinä.
Kun Keski-Afrikan tasavalta vuonna 1960 itsenäistyi, Dacko nousi maan väliaikaiseksi presidentiksi. Ranska tuki Dackoa hänen poliittisessa taistelussaan Abel Goumbaa vastaan, ja 12. joulukuuta hänet julistettiin tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi. Dacko valittiin uudelleen 5. tammikuuta 1964 vaaleilla, joissa hän oli ainoa ehdokas. Hänen presidenttiytensä kuitenkin katkaisi Jean-Bédel Bokassan uudenvuodenaaton 1965 ja uudenvuodenpäivän 1966 välisenä yönä toimeenpanema vallankaappaus. Dacko vangittiin, mutta hänet vapautettiin 16. heinäkuuta 1969 ja lopulta nimitettiin presidentti Bokassan henkilökohtaiseksi neuvonantajaksi vuonna 1976.
Syyskuussa 1979 Dacko sai valtansa takaisin ranskalaisten laskuvarjosotilaiden avustuksella. Maaliskuussa 1981 hänet valittiin vaaleilla uudelle kaudelle. Dacko kuitenkin syrjäytettiin 1. syyskuuta 1981 verettömässä vallankaappauksessa, ja valtaan nousi André Kolingba. Dacko osallistui vielä vuoden 1993 presidentinvaaleihin saaden 20,1 % äänistä. Vuonna 2003 Dacko lähti Ranskaan saamaan hoitoa astmaansa, mutta hän joutui välilaskun aikana 7. marraskuuta Yaoundé pääsairaalaan Kamerunissa, jossa hän kuoli 20. marraskuuta.
Dacko postimerkissä.