stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Algoth Niska
Salakuljetus

Kun kieltolaki tuli voimaan Suomessa vuonna 1919, Algoth Niska ryhtyi salakuljettamaan pirtua ja myi sitä Helsingin hienostopiireille. Viinan hän hankki muun muassa virolaisilta ja saksalaisilta laivoilta, jotka olivat ankkuroituneet Suomen rannikkoalueelle. Myöhemmin Algoth Niska salakuljetti viinaa Ruotsista, jossa ei ollut kieltolakia.
Välillä Algoth Niska jäi kiinni ja vietti lyhyitä aikoja vankilassa. Omien sanojensa mukaan hän ei koskaan ampunut poliisia kohti eikä vastustanut viranomaisia. Vapauduttuaan vankilasta hän aloitti taas salakuljetuksen ja hänet etsintäkuulutettiin sekä Ruotsissa että Suomessa. Vuonna 1932 Algoth Niska karkotettiin Ruotsista, minkä jälkeen hän asui Riiassa, Tallinnassa ja Danzigissa.
Vuonna 1938 Algoth Niska tutustui Itävallan juutalaiseen liikemieheen Albert Amtmaniin, joka oli paennut natsien vainoja Suomeen. Amtmanin kanssa käymiensä keskusteluiden perusteella rahahuolien kanssa painiskeleva Algoth Niska sai ajatuksen alkaa salakuljettaa juutalaisia pois Saksan hallitsemilta alueilta.  Tätä varten hän ryhtyi hankkimaan väärennettyjä Suomen passeja, joita hän sitten maksua vastaan kauppasi salakuljetettaville. Hänen on arvioitu ansainneen passien väärentämisellä noin 2,5 miljoonaa Suomen markkaa, nykyrahassa noin 800 000 euroa. Passien avulla pelastui varmasti kolme juutalaista, 20 jäi kiinni, kolme kuoli varmuudella keskitysleirissä ja 25:n kohtaloa ei tunneta. Laittoman maahantulon järjestämistoimet alkoivat paljastua, kun  F. J. Joffs -niminen juutalainen mies oli vastoin Algoth Niskan ohjeita ottanut mukaan henkilökohtaisia arvoesineitään ja jäi kiinni tullissa.   Algoth Niskan ihmissalakuljetus päättyi, kun Saksa julisti sodan Neuvostoliitolle ja sulki rajansa tiukasti.
Algoth Niska kuoli 28. toukokuuta 1954 aivokasvaimeen 65-vuotiaana. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Musikaali

Vuonna 1977 sai kantaesityksensä Algoth Niskasta kertova musikaali Smugglarkungen, jonka kirjoittivat Lars Huldén ja Bengt Ahlfors. Musiikin sävelsi Lasse Mårtenson. Sitä on esitetty suomeksi nimillä Pirtukuningas ja Vilgot Seikkailija.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Rikostarinoita historiasta: Salakuljettajien kuningas
Algot Niska Estofilia. 2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 4.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
Suomen joukkue – Olympialaiset 1912
Gustav Holmström |
Jalmari Holopainen |
Viljo Lietola |
Knut Lund |
Gösta Löfgren |
Algoth Niska |
Artturi Nyyssönen |
Lars Schybergson |
Eino Soinio |
Kaarlo Soinio |
August Syrjäläinen |
Lauri Tanner |
Bror Wiberg |
Ragnar Wickström |
Jarl Öhman
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Kirsi Tirri

| Kirsi Tirri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1961 (ikä 63) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kasvatustieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (TM 1985, KL 1991, KT 1994)
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Pedagogiikka, teologia, kasvatus, oppiminen ja opettaminen, etiikka
Aiheesta muualla
Kirsi Tirri Tuhat-tutkijaportaalissa
Kirsi Anne Helena Tirri (o.s. Mustonen; s. 5. toukokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteen tohtori ja teologi, joka on toiminut Helsingin yliopistossa muun muassa uskonnonpedagogiikan professorina ja kasvatustieteen professorina.
Mustonen tuli ylioppilaaksi 1980 Etelä-Kaarelan lukiosta. Tirri valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi ja maisteriksi 1985, sekä edelleen kasvatustieteen lisensiaatiksi 1991 ja tohtoriksi 1994. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1994) käsitteli opettajien Suomessa ja Yhdysvalloissa tekemiä itsearviointeja opetuksensa tehokkuudesta. Tutkimus oli otsikoitu Evaluating Teacher Effectiveness by Self-Assessment: A Cross-cultural Study. Tirri sai tohtorityöstään Suomen kasvatustietieteellisen seuran seuran (1994) ja AERA:n väitöskirjapalkinnot (1995). Hän sai kasvatustieteen dosentin pätevyyden 1996 Helsingin ja 2002 Tampereen yliopistolta.
Tirri työskenteli uskonnon ja psykologian lehtorina Tapiolan iltalukiossa (1986–1989). Sitten hän oli Helsingin yliopiston tutkija (1989–1993) ja uskonnondidaktiikan lehtori (1994–1995). Hän toimi Suomen Akatemian rahoittamana tutkijana (1995–1996), nuorempana tutkijana (1996–1999) ja vanhempana tutkijana (2000–2002). Hän oli vierailevana tutkijana Yhdysvaltain Stanfordin yliopistossa vuonna 1998. Pian sen jälkeen hän hoiti Helsingin yliopiston kasvatustietieteen määräaikaista professuuria (1999–2002). Hän oli Lontoon yliopiston King´s Collegen vieraileva professori vuosina 2006–2009.
Tirri on tuottelijas kasvatustieteilijä. Vuoteen 2007 mennessä hän oli kirjoittanut yksin tai yhdessä työtoveriensa kanssa yli 150 tieteellistä artikkelia opettajankoulutuksen, uskonto-ja moraalikasvatuksen, lahjakkaiden kasvatuksen ja verkko-opetuksen aloilta. Lisäksi tuotantoon kuului 16 yksin tai yhdessä työtoverien kanssa kirjoitettua tai toimitettua kirjaa. Sittemmin julkaisuja on syntynyt lisää.
Suomalainen Tiedeakatemia myönsi Tirrille palkinnon vuoden parhaasta kasvatustieteellisestä tutkimuksesta (1999). Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Tirri on ollut vuodesta 2006. Hän on toiminut myös tiedeakatemian esimiehenä (2016-2017).
Tirrin puoliso (1981–) on tietojenkäsittelytieteen professori Henry Tirri.
Aiheesta muualla

Kirsi Tirrin Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Kirsi Tirri (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID 
Muut:  IdRef
Herbert Tingsten

Herbert Tingsten
Herbert Lars Gustaf Tingsten 17. maaliskuuta 1896 Järfälla – 26. joulukuuta 1973 Tukholma) oli ruotsalainen valtiotieteilijä, päätoimittaja, kustantaja ja kirjailija. Hän toimi valtiotieteen professorina Tukholman korkeakoulussa 1935–1948 ja toimi sitten Dagens Nyheterin päätoimittajana 1946–1959. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa vuonna 1933 julkaistu Demokratian voitto ja kriisi.
Tingsten oli alun perin sosiaalidemokraatti, mutta omaksui sitten liberaaleja aatteita. Dagens Nyheterin päätoimittajuus tarjosi hänelle hyviä tilaisuuksia terävään yhteiskuntapolemiikkiin. Hän kannatti Ruotsin lähentymistä puolustusliitto Natoon, kritisoi rotuerottelua Yhdysvalloissa ja Etelä-Afrikassa ja vastusti harvainvaltaa kuten kommunismia ja natsismia. Pääkirjoituksissaan hän kritisoi usein Ruotsin sosiaalidemokraatteja liiasta itämyönteisyydestä ja länsivastaisuudesta, eikä säästellyt kritiikissään ketään.
Valtiotieteilijänä Tingsten tutki ruotsalaista ja kansainvälistä valtiosääntöhistoriaa ja valtiosääntöoikeutta sekä ennen muuta poliittista aatehistoriaa. Hän julkaisi yli 50 kirjaa ja tuhatkunta artikkelia. Tingstenin neliosainen muistelmateos Mitt liv herätti suurta huomiota ja myi hyvin.
Tingstenin setä oli kenraali ja puolustusministeri Lars Tingsten.
Suomennettuja teoksia

Demokratian ongelmia (1947)
Viktoria ja viktoriaanit (1966)
Uhattu Israel (1967)
Kirjallisuutta

Tingsten Klackenberg, Jill: I skuggan av Tingsten : en släktberättelse, Natur & Kultur 2010. ISBN 978-91-27-11940-6.
Hedenius, Ingemar: Herbert Tingsten - människan och demokraten, Norstedt 1974. ISBN 91-1-743172-7.
Johansson, Alf W.: Herbert Tingsten och det kalla kriget - antikommunism och liberalism i Dagens nyheter 1946-1952, Tidens förlag 1995. ISBN 91-550-4191-4.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Herbert Tingsten
Käännös suomeksi
Toistuvaissuoritus

Toistuvaissuoritus eli toistuvaismaksu on yleensä säännöllisin välein maksettava rahamäärä tai luontoissuoritus samalle saajalle. Maksu voi tapahtua myös määräpäivinä tai harvemmin toistuvasti, mutta määräämättöminä ajankohtina. Toistuvaissuorituksia ovat esimerkiksi palkka, eläke, elinkorko, vuokra, korko, lapsilisä, elatusapu, vakuutusmaksu ja perättäishankintasopimuksen nojalla tehdyt tavarantoimitukset.
Sopimussuhteita, joissa suoritus määräytyy ajan perusteella, kutsutaan kestovelkasuhteiksi. Tällaista sopimusta nimitetään toistuvaissuoritussopimukseksi.
Tiramisu

Tiramisu
Tiramisu (ital. tiramisù) on pehmeä italialainen jälkiruoka, johon käytetään muun muassa espressokahvia, sokeria, sokerikakkutaikinasta valmistettuja savoiardi-keksejä, kananmunia ja mascarpone-juustoa. Jälkiruoan pinnalle sihdataan kaakaojauhetta.
Tiramisusta on tullut suosittu jälkiruoka muissakin kuin italialaisruokaa tarjoavissa ravintoloissa.
Historia

Tiramisun alkuperästä ei ole yksimielisyyttä, sillä siitä ei ole kirjallisia mainintoja ennen vuotta 1983. Vuonna 2021 uutisoitiin ”tiramisun isän” Ado Campeolin kuolemasta. Jälkiruoka keksittiin uutisen mukaan hänen trevisolaisessa Le Beccherie -ravintolassaan vuonna 1972 vahingossa, kun vaniljajäätelöä valmistettaessa lusikallinen mascarponea putosi sokerista ja munankeltuaisista tehtyyn seokseen. Jälkiruoka oli alun perin alkoholiton ja sopi siksi kaikenikäisille asiakkaille, mutta myöhemmissä resepteissä mukana on usein amaretto-mantelilikööriä tai marsala-viiniä.. Samoja tietoja annettiin jo vuonna 2007 The Washington Postin artikkelissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tiopropatsaatti

| --- | --- |

Tiopropatsaatti
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-[4-[3-(2-kloorifenotiatsin-10-yyli)propyyli]piperatsin-1-yyli]etyyliasetaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 84-06-0
ATC-koodi: N05AB05
PubChem CID: 6762
DrugBank: DB13557
Kemialliset tiedot
Kaava: C23H28N3ClO2S 
Moolimassa: 446,01
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Tiopropatsaatti (Suomessa: Dartal, Dartalan - muualla: Dartan, Artalan) on eräs neurolepti eli antipsykoottinen lääkeaine. 1970-luvun aikaan, oli tiopropatsaatti Suomessa hyväksytty lääkevalmiste. Tarkemmalta ryhmitykseltään tämä lääkeaine kuuluu piperatsiinifentiatsiineihin. Näistä läheisin lienee perfenatsiini. Lääkeaineryhmän kehitys oli 1960-luvun aikaan nopeaa, ja useita samaan ryhmään kuuluvia, hieman toisistaan poikkeavia lääkeaineita kehiteltiin. Omassa ryhmässään, on kuitenkin Dartal-lääkeainenimellä esiintynyt ollut kaikkein ensimmäisimpiä, sillä se tunnettiin Suomessa jo vuonna 1960.
Dartalania valmisti lääkeyritys nimeltä Searle. Lääkkeen annostusmuoto on ollut tabletti, jonka vahvuudet olivat 5 ja 10 milligrammaa. Lääkkeen annostelu saattoi tapahtua 1 - 3 kertaa päivässä.
Muualla myös Mannheimissa, Saksassa sijainnut Boehringer valmisti tätä lääkeainetta.
Dartalanin merkittävimmät hoitoaiheet olivat: erityyppiset psykoositilat, neuroosit ja geriatria. Tiopropatsaatti kuuluu lääkkeisiin, jotka eivät saavuttaneet kovin laajaa suosiota. Sen käyttöaiheet, vaikutus muihin lääkkeisiin nähden, sivu- ja haittavaikutukset ovat jokseenkin samansuuntaisia muiden piperatsiinifentiatsiinien kanssa. Maksavauriot, verisairaudet ja luuydinlama ovat olleet lääkkeen käytölle vasta-aiheisia.
Lääkkeen annostelu

Normaali suositusannos oli 3x 10 mg:n tablettia päivässä, muihin hoitoaiheisiin liittyen: paitsi pahoinvointi ja oksentelu, jolloin antiemeetikkona 3x 5 mg/vrk. Sivuvaikutusten esitettiin olevan vähäisiä näiden annostelujen rajoissa.
Muuta erityistä

Epilepsia-potilaiden osalta tuli näiden saamaa antikonvulsanttista (kouristelua ehkäisevää) hoitoa eli lääkitystä tarkistaa. Muut sedatiivit saattoivat potentoida eli lisätä lääkkeen aiheuttamaa vaikutusta. Lääkkeen erityinen hoitoaihe on ollut Huntingtonin tauti eli ns. tanssitauti. Joissain syöpäsairauksissa, varsinkin taudin loppuvaiheissa on voitu käyttää Dartalania, etenkin jos kasvainta ei ole voitu leikata. Tällöin tarkoituksena on ollut lähinnä kivun ja ahdistuksen sekä syöpäsairauden hoitoon (kuten sädehoito, sytostaatit) liittyvän pahoinvoinnin lievitys. Suurilla annoksilla on saattanut esiintyä ekstrapyramidaalisia oireita (EPS) ja niin kutsuttua pseudoparkinsonismia.
Käännös suomeksi
Tjønnholstinden

Tjønnholstinden
Tjønnholstinden nähtynä pohjoisesta.
| --- | --- |
Sijainti:  Opplandin lääni, Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  2 329 m
Prominenssi:  340  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tjønnholstinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Jotunheimenin kansallispuistossa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 329 metriä.
Kirjallisuutta

Helgesen, Morten & Helgesen, Julia 2013: Norges Fjelltopper over 2000 meter. - Glittertind Forlag AS. Skrautvål. ISBN 978-82-997013-7-2
Toimeksianto

Toimeksianto eli mandaatti on sopimus, jossa toimeksiantaja (mandantti) antaa toimeksisaajan (mandataarin) tehtäväksi hoitaa jokin asia tai toimi toimeksiantajan puolesta. Toimeksiantosopimuksessa toimeksisaaja sitoutuu suorittamaan tehtävän yleensä palkkiota vastaan. Toimeksisaajan ylittäessä sovitun toimivallan joutuu hän vastuuseen valtuutuksen ylittävän toimen osalta.
Toimeksiannon ero valtuutukseen on siinä, että toimeksianto on kaksipuolinen oikeustoimi, kun taas valtuutus on yksipuolinen oikeustoimi. Toimeksianto on esimerkiksi kuljetus- ja huolintasopimus, koneiden huoltosopimus, kiinteistönvälityssopimus ja asianajajan kanssa solmittu sopimus oikeudenkäynnin hoitamisesta. Toimeksiantosopimuksen toimeksisaaja ei ole toisen osapuolen johdon ja valvonnan alainen, joka on oleellinen osa työsopimusta. Toimeksiannon perusteella toimeksisaaja oikeutetaan toimimaan itsenäisesti ja hän saa myös päättää käyttämistään keinoista.
Toimeksiantosopimuksella ei ole määrämuotoa, mutta yleensä sopimiseen liittyy tarjous ja vastaus siihen. Sopimus päättyy, kun asia on hoidettu loppuun tai päättymiselle on sovittu tietty aika. Toimeksiantajalla on oikeus esimerkiksi luottamuspulan vuoksi peruuttaa toimeksianto milloin tahansa.lähde? Mikäli syy ei ole riittävä, saattaa toimeksisaajalla olla oikeus korvaukseen aiheutuneista vahingoista. Myös toimeksisaajalla on oikeus purkaa sopimus laillisesta syystä, mutta hän joutuu maksamaan korvauksen, jos syy ei ole pätevä.lähde? Kauppaedustajien sopimussuhteissa mahdollisuudet sopimuksen peruuttamiseen ovat rajallisemmat.
Toimeksiantosopimuksista säädetään vuoden 1734 lain kauppakaaren 18 luvussa (3/1734) ja toimeksiantovaltuutuksesta oikeustoimilain 11 §:n 2 momentissa ja 18 §:ssä. Näitä täydentävät joistakin ammateista säädetyt erillislait, kuten laki kauppaedustajista ja myyntimiehistä (417/1992), laki vakuutusten tarjoamisesta (234/2018), arvopaperimarkkinalaki (746/2012), laki kiinteistöjen ja vuokrahuoneistojen välityksestä (1074/2000) sekä laki kiinteistönvälitysliikkeistä ja vuokrahuoneiston välitysliikkeistä (1075/2000).
Aiheesta muualla

Kauppakaaren 18 luku (Arkistoitu – Internet Archive)
Oikeustoimilain 11 § 2 mom.
Oikeustoimilain 18 §
Toimikas

Toimikkaan vino viivoitus muodostuu loimi- ja kudelankojen muodostamista lankajuoksuista eli nastoista. Kuvassa puuvillainen denim- eli farkkukangas.
Yksinkertaisen toimikkaan sidospiirros.
Toimikas (myös tvilli) on yksi kudottujen kankaiden perussidoksista. Muita perussidoksia ovat palttina ja pomsi. Toimikaskankaan tunnistaa loimi- ja kudelankajuoksuista muodostuvasta, yleensä 45 asteen kulmassa kulkevasta vinoviivoituksesta eli toimiviivoista. Toimikkaassa langat eivät sitoudu yhtä tiiviisti kuin palttinassa, sillä nasta kulkee vähintään kahden langan yli tai ali. Mitä pidempiä lankajuoksut ovat, sitä joustavampi kankaasta tulee. Valon taittuminen kankaan pinnalla on erilainen riippuen siitä, missä suunnassa toimiviiva kulkee. Esimerkkejä toimikaskankaista ovat denim eli farkkukangas, gabardiini ja tweed. Myös lastinki ja raskas sarka kudotaan usein toimikassidoksella.
Toimikkaita on monenlaisia. Tasatoimikkaassa loimi ja kude ovat yhtä paljon näkyvissä kankaan oikealla puolella. Kudevaltaisessa perustoimikkaassa kude on vallitsevana kankaan pinnalla. Loimivaltaisessa perustoimikkaassa loimi on vallitsevana kankaan pinnalla. Muita perustoimikkaasta johdettuja toimikkaita ovat kärkitoimikas, ristitoimikas, murtotoimikas, ruudullinen murtotoimikas, punostoimikas, katkotoimikas, kierretoimikas, aaltotoimikas ja vinotoimikas.
Historia

Koillis-Kiinasta löydettiin vuonna 2014 vanhimmat tunnetut housut, jotka on ajoitettu 3200-3300 vuotta vanhoiksi. Saksan arkeologisen instituutin tutkijan Mayke Wagnerin ja hänen kollegojensa mukaan housuissa on käytetty eniten toimikassidosta, jossa kankaan pintaan muodostuu ikään kuin vinoviivoitus. Rispaantuneet housut ovat kuuluneet ratsumiehelle.
Irma Toivanen

| Irma Toivanen |
| --- | --- |

Suomen sosiaali- ja terveysministeri
 Miettusen II hallitus 30.11.1975–28.9.1976 Miettusen III hallitus 29.9.1976–14.5.1977  
Edeltäjä:  Alli Lahtinen
Seuraaja:  Pirkko Työläjärvi
Kansanedustaja
 23.3.1970–23.3.1979  
Ryhmä/puolue:  Liberaalisen kansanpuolueen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Turun läänin eteläinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1922 Kymi
Kuollut: 30. heinäkuuta 2010 (87 vuotta) Turku
Ammatti:  lehtori, opettaja
Puoliso:  Aappo E. Toivanen (1947–)
Tiedot
Puolue:  Liberaalinen Kansanpuolue
Irma Hellin Toivanen (27. lokakuuta 1922 Kymi – 30. heinäkuuta 2010 Turku) oli suomalainen opettaja ja poliitikko. Toivanen toimi Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana sekä sosiaali- ja terveysministerinä.
Toivasen vanhemmat olivat lasimestari Johan Taavitsainen ja Hilda-Maria Kuuva. Naimisiin hän meni vuonna 1947 rehtori Aappo E. Toivasen kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Toivanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1942 ja suoritti myöhemmin jatko-opintoja yliopistoissa saaden erivapaudella lehtorin arvon vuonna 1975. Opettajana hän työskenteli eri oppilaitoksissa vuosina 1942–1970. Jatkosodan aikana Toivanen toimi lääkintälottana.
Toivanen oli LKP:n kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1970–1979. Sosiaali- ja terveysministerinä Toivanen toimi Miettusen II hallituksessa 1975–1976 ja Miettusen III hallituksessa 1976–1977.
Kunnallispolitiikassa Toivanen vaikutti toimimalla Kaarinan kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä 1960-luvulla ja Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1970–1980-luvuilla.
Toivanen vastusti presidentti Urho Kekkosen virkakauden jatkamista poikkeuslailla maaliskuun alusta 1974 lähtien ja äänesti eduskunnassa puoluetoverinsa Olavi Borgin kanssa lain hyväksymistä vastaan tammikuussa 1973. Muut LKP:n kansanedustajat äänestivät lain hyväksymisen puolesta.
Tikkalan rautatieasema

Tikkalan rautatieasema (lyh.Tkk) on rautatieliikennepaikka Tohmajärvellä rataosuudella Kouvola–Joensuu. Tikkala on Karjalan radan alkuperäisiä asemia. Se avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1894.
Vanha asema

Tikkalaan rakennettiin 1894 pieni laiturirakennus ja muutamaa vuotta myöhemmin tavaramakasiini. Paikalle rakennettiin uusi puinen asemarakennus 1926, jonka jälkeen vanhempi asemarakennus siirrettiin Suhmuraan. Vanha asema on jäänyt radanoikaisujen myötä ratalinjasta sivuun, ja se on myyty yksityisomistukseen. Siellä on sittemmin asunut Kotiteollisuus-yhtyeen basisti, ja yhtyeen levyjä on äänitetty rakennuksessa. Asema-alueen 1950-luvulle käytössä ollut puinen vesitorni kuten myös saunarakennus ja vahtitupa ovat myös säilyneet.
Rataoikaisut

Tikkala on siinä mielessä harvinainen asema, että asemaa on jouduttu siirtämään peräti kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran asemaa siirrettiin 1966, jolloin oikaisun pohjoispäähän avattiin uusi asema. Se oli miehitetty vuoteen 1973 asti , ja paikalle rakennettiin pieni puinen asemarakennus.  Henkilöliikenne loppui Niiralan radan henkilöliikenteen loputtua 1987, ja tavaraliikenne neljä vuotta aiemmin.
Toinen oikaisu tehtiin 2008, jolloin rataa siirrettiin vanhan radan länsipuolelle pois suopohjaiselta maaperältä. Tätä Tikkalan nykyistä liikennepaikkaa käytetään ainoastaan junankohtauspaikkana.
Aiheesta muualla

Lyijykynäpiirros Tikkalan vanhimmasta asemarakennuksesta
Kuva Tikkalan vanhasta asemarakennuksesta
Kuva Tikkalan uusimmasta asemarakennuksesta
Toimitusositus

Toimitusositus on ositus, jonka suorittaa käräjäoikeuden määräämä pesänjakaja. Se on muuten tuomioistuimesta riippumaton yksityinen ja vapaamuotoinen toimitus. Pesänjakaja pyrkii aikaansaamaan osapuolten kesken sopimuksen osituksen toimittamistavasta. Hänellä on enemmän aineelliseen prosessinjohtoon liittyvää valtaa johtaa toimitusta kuin tuomioistuimella. Toimitusosituksen käytännön suorittaminen muistuttaa tuomioistuinmenettelyä esimerkiksi siinä, että pesänjakaja voi kuulla todistajia, tosin ilman valan velvoitetta. Pesänjakajan ratkaisua nimitetään osituskirjaksi. Jos osituksen osapuoli on tyytymätön päätökseen ja haluaa siihen muutosta, hän voi tehdä osituksen moitteen kuuden kuukauden kuluessa nostamalla käräjäoikeudessa osituksen moitekanteen osituksen toista asianosaista vastaan. Toimitusosituksen lähikäsitteitä ovat sovinto-ositus, sovintojako ja toimitusjako.
Kirjallisuutta

Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2016.  ISBN 978-952-14-2554-7
Niskavuoren naiset (vuoden 1958 elokuva)

| Niskavuoren naiset |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Valentin Vaala
Käsikirjoittaja:  Usko Kemppi Valentin Vaala
Perustuu:  Hella Wuolijoen näytelmään Niskavuoren naiset.
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Eino Heino
Leikkaaja:  Armas Laurinen
Lavastaja:  Oiva Hovi
Pääosat:  Teija Sopanen Erkki Viljos Hilkka Helinä Emma Väänänen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  19. syyskuuta 1958
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilkka Helinä tulkitsee Martan roolin.
Niskavuoren naiset on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1958. Se on väriversio kaksikymmentä vuotta aiemmin valmistuneesta samannimisestä elokuvasta. Molemmat Hella Wuolijoen samannimiseen näytelmään perustuvat elokuvat ohjasi Valentin Vaala. Juoni noudattaa hyvin tarkkaan vuoden 1938 elokuvaa, tapahtumat tosin on siirretty 1950-luvulle.
Sovcolor-menetelmällä kuvattu elokuva sisältää runsaasti punaista ja vihreää, restauroimattomana sen värit ovat pahoin haalistuneet. Monet tunnetut näyttelijät nähdään Niskavuoren naisten toisessa filmatisoinnissa ensimmäisen ja ainoan kerran väreissä. Emma Väänänen sai Jussi-palkinnon parhaasta naispääosasta Loviisana 18. marraskuuta 1958.
Juoni

Hämäläiskylään saapuu uusi opettajatar Ilona Ahlgren. Hänen ja Niskavuoren Aarnen välille roihahtaa rakkaus. Pienessä kyläyhteisössä suhde ei kauaa pysy salassa. Huhumyllyä pyörittää ensi sijaisesti kylän puhelinkeskuksen hoitaja Sandra, joka pitää Aarnen puolison Martan ajan tasalla. Niskavuoren matriarkka Loviisa on jyrkästi Aarnen ja Ilonan suhdetta vastaan. Tilannetta ruoditaan lopulta koko kylän voimin ja Aarne joutuu jättämään kotitilansa ja -kylänsä nuoren ja kauniin Ilonan tähden. Martan elämä järkkyy, mutta yksittäisten ihmiskohtaloiden yläpuolelle nousee Niskavuoren mahtitilan menestys sekä suvun maine ja kunnia.
Näyttelijät > Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emma Väänänen  | … |  Loviisa Niskavuori   |
|  Erkki Viljos  | … |  Aarne Niskavuori   |
|  Hilkka Helinä  | … |  Martta Niskavuori   |
|  Teija Sopanen  | … |  Ilona Ahlgren   |