stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sekasin

| Sekasin |
| --- | --- |

Tyyli:  nuorisodraama
Kestoaika:  noin 5–18 minuuttia
Pääosissa:   Elias Westerberg  Anssi Niemi  Eve Hotti  Anna Böhm 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle Areena, Yle TV2
Julkaistu:  1. kausi 14. toukokuuta 2016 2. kausi 2. marraskuuta 2018 3. kausi 27. elokuuta 2021
Ikäraja:    
Sisältömerkintä:    
Tunnuskappale:  Ruger Hauer – ”Sekasin”
Tuotanto
Tuottaja(t):   Jani Pösö  Markku Mastomäki (Yle, kausi 1)  Riikka Takila (Yle, kausi 2) 
Linjatuottaja:  Tuula Nikkola
Ohjaaja(t):  Teemu Nikki
Käsikirjoittaja(t):   Teemu Nikki  Jani Pösö 
Säveltäjä(t):  Janne Huttunen
Leikkaaja(t):   Teemu Nikki (kausi 1)  Kerttu Jaatinen (kaudet 1–2) 
Lavastaja(t):   Maria Ylätupa (kausi 1)  Santtu Toivola (kausi 2) 
Kuvaaja(t):  Sari Aaltonen
Tuotantoyhtiö(t):  It’s Alive Films
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen Venla Lasten- ja nuortenohjelma  2016 Kultainen Venla Vuoden ohjaaja  2018, Teemu Nikki
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla Lasten- ja nuortenohjelma 2021
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Sekasin on suomalainen nuorten draamasarja. Sarjan ensimmäisen kauden tapahtumat sijoittuvat psykiatrisen sairaalan suljetulle osastolle, jossa päähenkilöt – Papillon, Hyde, Satakieli ja Lumikki – ovat hoidettavina. Sarjan pääosia näyttelevät Elias Westerberg, Eve Hotti, Anssi Niemi ja Anna Böhm. Sekasin perustuu mielenterveyspotilaiden tositarinoihin.
Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Yle Areenassa 14. toukokuuta 2016. Ensimmäinen jakso julkaistiin myös YouTubessa, jossa sitä on katsottu yli 900 000 kertaa. Ensimmäinen kausi kuvattiin pääosin Kellokosken sairaalassa tammikuussa 2016, ja sen käsikirjoitus ideoitiin yhteistyössä mielenterveyskuntoutujien kanssa. Toinen tuotantokausi julkaistiin Yle Areenassa 8. marraskuuta 2018. Kolmannen kauden kuvaukset aloitettiin tammikuussa 2021, ja kausi julkaistiin elokuussa 2021. Kolmas kausi kertoo turvapaikanhakijanuorten mielenterveysongelmista.
Sarjan suomalainen versio on esitetty ainakin Ruotsissa ja Hollannissa. Saksassa siitä on tehty oma paikallinen versio nimellä Freaks. Samoin Ranskassa, nimellä Mental.
Ohjaaja Teemu Nikki palkittiin sarjasta vuoden 2018 Kultainen Venla -palkinnolla.
Sarjan pohjalta julkaistiin syksyllä 2019 sarjan käsikirjoittajien Teemu Nikin ja Jani Pösön kirjoittama kirja.
Rooleissa > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elias Westerberg  | … |  Papillon (Eetu Jaatinen)   |
|  Anssi Niemi  | … |  Hyde (Hynynen)    |
|  Eveliina Hotti  | … |  Satakieli (Sofia Lindblad)   |
|  Anna Böhm  | … |  Lumikki (Linnea Laaksonen)    |
|  Youssef Asad Alkhatib  | … |  Omar   |
|  Zakaria Tawil  | … |  Hussein   |
|  Angela Aldebs  | … |  Masumah   |
|  Gule Ahmed  | … |  Aisha  |
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rami Rusinen  | … |  hoitaja Kasper    |
|  Henna Hakkarainen  | … |  hoitaja Soili    |
|  Antti Reini  | … |  Tapio Jaatinen, Papillonin isä    |
|  Hellen Willberg  | … |  Berit, Satakielen äiti    |
|  Matti Onnismaa  | … |  lääkäri Siltanen    |
|  Jade Viljamaa  | … |  Laura    |
|  Samuli Hokkanen  | … |  Sampo, Hyden pikkuveli    |
|  Aino Ojala  | … |  Sonja    |
|  Reidar Palmgren  | … |  Pentti, Hyden isä    |
|  Tiina Lymi  | … |  Riitta, Hyden äiti    |
|  Robin Kawa  | … |  Ramin    |
|  Marjaana Maijala  | … |  Helena   |
Ensimmäinen tuotantokausi > Juoni

17-vuotiaalla Papillonilla (es. Elias Westerberg) on väkivaltainen, päihteitä väärinkäyttävä isä (es. Antti Reini), jonka vanavedessä myös Papillonin elämä on suistumassa pois raiteilta. Jos kurssi ei vaihdu, on hänen määränpäänsä nuorisovankila. Suljetulle osastolle Papillon päätyy sekakäytöstä aiheutuneen psykoosin johdosta.
Satakieli (es. Eve Hotti) on suomenruotsalaisessa perheessä varttunut sairaanhoitajaopiskelija. Hän on luova persoona ja joutuu silmätikuksi ja kiusatuksi – kunnes skitsofrenia puhkeaa. Hydellä (es. Anssi Niemi) on kaksisuuntainen mielialahäiriö: välillä menee kovaa, mutta vastapainona on halu kuolla. Lumikki (es. Anna Böhm) kärsii niin sanotusta kiltin tytön syndroomasta sekä vakavasta itsetuhoisuudesta. Lopulta liika suorittaminen vie Lumikin kuilun reunalle.
Neljä päähenkilöä kohtaa toisensa psykiatrisen sairaalan suljetulla osastolla.
Ensimmäinen tuotantokausi > Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Yle Areenassa | Ikäraja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tervetuloa suljetulle! | 14. toukokuuta 2016 |   |
| 2 | Pillereitä ja kääpiöitä | 14. toukokuuta 2016 |   |
| 3 | Verinen elin | 14. toukokuuta 2016 |   |
| 4 | Normaalienhuone | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 5 | Hattumies | 14. toukokuuta 2016 |    |
| 6 | Ketjusilmukka | 14. toukokuuta 2016 |   |
| 7 | Tapaaminen tupeen kanssa | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 8 | Levottomat jalat | 14. toukokuuta 2016 |   |
| 9 | Hullunkuriset perheet | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 10 | Sähköä! | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 11 | Karaoketerapia | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 12 | Sairaan epävireessä | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 13 | Hoitajan diagnoosi | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 14 | V*tun hullut | 14. toukokuuta 2016 |  |
| 15 | Tervemenoa suljetulta! | 14. toukokuuta 2016 |   |
Toinen tuotantokausi > Juoni

Toisella kaudella seurataan päähenkilöiden elämää suljetulta osastolta pääsyn jälkeen. Papillon, Hyde ja Lumikki ovat päässet suljetulta jo aiemmin ja juuri kauden alussa Satakieli kotiutetaan. Toisen kaudella yhtenä teemana on syrjäytyminen.
Toisella kaudella uutena hahmona esiintyy Hyden pikkuveli Sampo (es. Samuli Hokkanen), joka käy yläasteen viimeistä luokkaa.
Toinen tuotantokausi > Vierailevissa rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olli Rahkonen  | … |  Pate   |
|  Ville Tiihonen  | … |  Kode   |
|  Jouko Puolanto  | … |  Pässi   |
|  Teemu Nieminen  | … |  sulhanen   |
|  Joel Hirvonen  | … |  best man   |
|  Annika Aapalahti  | … |  Johanna   |
|  Saara Kotkaniemi  | … |  Saara   |
|  Milka Suonpää  | … |  kelamuikki   |
|  Miina Penttinen  | … |  työkkärimuikki   |
|  Pauliina Suominen  | … |  pankkimuikki   |
|  Kheba Touray  | … |  lääkäri   |
|  Robert Enckell  | … |  Taisto   |
Toinen tuotantokausi > Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Yle Areenassa | Ikäraja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Täältä tullaan elämä | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 2 | Viimeinen samurai | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 3 | Bonnie ja Clyde | 2. marraskuuta 2018 |  |
| 4 | Spagettiwestern | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 5 | Lapsia ja aikuisia | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 6 | Hallitut överit | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 7 | Dostojevskille bensaa | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 8 | Pako Alcatrazista | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 9 | Nasta laudassa | 2. marraskuuta 2018 |   |
| 10 | Elävät ja kuolleet | 2. marraskuuta 2018 |  |
Kolmas tuotantokausi > Vierailevissa rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mustafa Mahmood  | … |  Haidar   |
|  Mazdak Nassir  | … |  Javed   |
|  Timo Julkunen  | … |  Rake   |
|  Bayram Ibrahim  | … |  Hassan   |
|  Onni Mustonen  | … |  Amir   |
|  Sadek Elwan  | … |  Ali   |
|  Kareem Haritani  | … |  Akbar   |
|  Santtu Karvonen  | … |  Ruuhonen   |
|  Minna Puolanto  | … |  Salminen   |
|  Teemu Nieminen  | … |  hakkaaja   |
|  Kirsi Ylijoki  | … |  Katariina   |
|  Seppo Mäki  | … |  Eemeli   |
Aiheesta muualla

Sarjan kotisivut
Sekasin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
http://www.sekasin247.fi
| n k Teemu Nikki |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  3Simoa (2012)  Lovemilla (2015)  Armomurhaaja (2017)  Nimby (2020)  Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia (2021) 
TV-sarjat (ohjaus):  Nymfit (2013)  #lovemilla (2013–2014)  Sekasin (2016–2018) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Play God (2010) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Möykky (1995)  Kissanpäivät (1996)  Ursula & Artturi (1998)  YUP: Meitä odotellaan mullan alla (1999)  Hybrid Children: Urban White Boy Blues (2000)  Ismo Alanko Säätiö: Sisäinen Solarium (2000)  Pauli Hanhiniemen Perunateatteri: Vieraslista (2000)  The 69 Eyes: Gothic Girl (2000)  Francine: Bye (2001)  Francine: Shebop (2001)  YUP: Ihana elämä (2001)  Kemopetrol: Saw It On TV (2003)  Menestyjä (2005)  Bad Stuff (2006)  Finns drink the most coffee in the world (2006)  Simple People (2006)  Kaveri (2007)  ELK: Spanish Eyes (2008)  Perintö (2008)  Äiti ei enää keilaa (2009)  Hyvä päivä (2011)  Kalajuttu (2011)  Metsämiehen laulu (2012)  Komero (2012)  Verhon takaa (2013)  Tissit (2014)  Pete Parkkonen: Maailma mua vastaan (2015)  Halko (2016)  Fantasia (2016)  Janne Huttunen: Capetown Boogie Woogie (2018)  Pilkkihiihto (2018)  Siivooja (2018)  All Inclusive (2019)
Pienoissukellusvene

Pienoissukellusvene S622 ”Seehund” Brestissä.
Pienoissukellusvene on pienikokoinen, yleensä joihinkin erityistehtäviin rakennettu sukellusvene. Miehistönä on yksi tai korkeintaan muutama henkilö.
Pienoissukellusveneet toisessa maailmansodassa

Toisessa maailmansodassa Japani oli pienoissukellusveneiden kehittäjänä edelläkävijä. Keisarillisen Japanin laivasto käytti huonolla menestyksellä Pearl Harborin hyökkäyksessä kuutta kaksipaikkaista pienoissukellusvenettä. Veneistä viisi upotettiin ja kuudes ajautui hietikolle.
Japanilainen itsemurha-alus Kaiten perustui torpedoon, jota oli suurennettu rakentamalla paineistettu yhden hengen ohjaamo ja periskooppi. Joissakin aluksissa oli vedenalaiset kuuntelulaitteet maalin seuraamiseksi. Ohjaajalla oli varmuuden vuoksi kuivapuku ja hapenkierrätin. Alus oli tavallisesti kiinnitetty emoveneen kanteen paineistetun yhdyskäytävän välityksellä, jottei emoveneen tarvinnut nousta pintaan, kun ohjaaja siirtyi alukseensa.
Pienoissukellusveneet toisessa maailmansodassa > Italialainen Maiale

Italialaiset kehittivät omaperäisen kaksipaikkaisen Maiale-pienoissukellusveneen (suom. porsas), joka oli hieman pidennetty torpedo, johon oli asennettu ohjailulaitteet ja kaksi satulaa selkään sekä irrotettava taistelukärki. Aluksissa ei ollut minkäänlaista ohjaamokuomua. Miehistönä oli kaksi laitesukeltajaa, yleensä upseeri ja aliupseeri. Alus ajettiin pinta-ajona kohteen lähelle, sillä suunnistamiseen oli käytössä ainoastaan ohjaajan rannekompassi.
Pienoissukellusveneet toisessa maailmansodassa > Brittien X-luokan pienoissukellusveneet

Britannian kuninkaallinen laivasto suunnitteli X-luokan, jonka alkuperäinen käyttötarkoitus oli iskeä vahvasti suojattua Norjassa piileskelevää Saksan laivaston Tirpitziä vastaan. Aluksia rakennettiin kaikkiaan kahdeksan, joista kahta käytettiin koulutukseen. X-aluksista kehitettiin parannettu XE-malli, joka menestyi eri sotatoimissa hyvin.
Pienoissukellusveneet toisessa maailmansodassa > Saksalaisia pienoissukellusveneitä

Saksan laivaston pienoissukellusveneet perustuivat miehitettyyn torpedoon, Negeriin, joka kulki osittain pinnalla eikä pystynyt sukeltamaan. 
Niistä kehitettiin yhden miehen pienoissukellusveneitä, joita rakennettiin useitakin malleja, tunnetuimpana Biber. Kaiken kaikkiaan saksalaisten pienoissukellusveneiden osuus sotatoimissa jäi mitättömäksi. Menestyksekkäin osa niiden toimintaa olivat ns. voimatkat: torpedojen paikalle kiinnitettiin painetiiviitä ruokasäiliöitä ja alukset kuljettivat niitä saarroksissa olleisiin satamiin, muun muassa Hollannin Ijmuideniin.
Kehitys sodan jälkeen

Sotilaallisen käytön lisäksi pienoissukellusveneistä kehitettiin myös merenalaisiin tutkimus- ja työtehtäviin soveltuvia aluksia. Aluksiin asennettiin mekaanisia käsivarsia ja muita työkaluja. Myös kamera- ja luotainjärjestelmät kehittyivät.
Kehitys sodan jälkeen > Alvin

Vuonna 1963 vesille laskettu Woods Holen tutkimuskeskuksen Sea Cliff -luokan prototyyppialus Alvin, joka oli ensimmäinen RMS Titanicin hylkyä lähietäisyydeltä kuvaamaan laskeutunut sukellusvene.
Vuonna 1966 alus osallistui ydinpommin nostoon Espanjan vesillä Palomaresin ulkopuolella 870 metrin syvyydestä. Tuolloin se löysi pommin, johon se kauko-ohjatun CURV-robotin kanssa kiinnitti nostoa varten vaijerit.
Toinen merkittävä tähän työhön osallistunut pienoissukellusvene oli Reynolds Metalsin rakentama Aluminaut, jossa ei ollut ikkunoita, vaan havainnot tehdään suljetun piirin television avulla. Aluksessa oli lisäksi laaja luotaimen näyttöruutu, ns. vesiputousnäyttö. Alus olikin uranuurtaja näiden laitteistojen kehityksessä. Tammikuussa 2008 se on kestosäilytyksessä Norfolkin Hampton Roadsin laivastoasemalla. Kolmas mukana ollut sukellusvene oli yhden miehen Perry Cubmarine, jonka toimintasäde ulottui 300 metrin syvyyteen.
Kehitys sodan jälkeen > Ydinvoima

Ainoastaan Yhdysvaltain laivaston NR-1 oli ydinvoimakäyttöinen. Alus suoritti etupäässä sotilaallisia tehtäviä, kunnes se sijoitettiin kestosäilytykseen Norfolkiin. Vuonna 1998 tohtori Robert Ballard anoi ja sai aluksen käyttöönsä tutkimuksiin Välimerelle. Näissä tehtävissä alus toimi aina vuoteen 2007, jolloin se loppuun kuluneena poistettiin käytöstä ja romutettiin Norfolkissa.
Kehitys sodan jälkeen > Nykyisin

Pienoissukellusveneet ovat merkittävässä asemassa muun muassa öljyteollisuudessa. Öljynporaus- ja tuotantolautat suosivat käytössään ns. pintasyöttöistä tyyppiä, yhden miehen sukellusvenettä, joka on yhdistetty pinta-alukseen kaapelilla, umbilikaalilla. Tällaisessa aluksessa on omat säätötankit ja ajomoottorit, joiden avulla se pystyy liikkumaan vapaasti; yhdyskaapeli varustetaan kevennyspoijuilla, joiden ansiosta se pysyy löysällä eikä haittaa aluksen liikkumista. Maksimisyvyys on 900 metriä ja toimintasäde 250 metriä laskukohdasta.
Alus painotetaan yleensä ennen lähtöä kiinteästi asennettavilla painoilla sellaiseksi, että se on vedessä noin kymmenen kilon painoinen tankit täynnä. Näin alukselle saadaan hyvä ohjattavuus työkohteella. Aluksissa on aina merivesihydrauliset käsivarret, waldot eli manipulaattorit, joiden avulla pystytään tekemään tarkkojakin vedenalaisia asennus- ja korjaustöitä. Nämä laitteet voidaan hätätilanteessa irrottaa aluksesta katkaisemalla ne leikkureilla.
Tällainen alus vaatii huomattavasti pienemmän miehistön kuin perinteinen irrallaan liikkuva pienoissukellusvene. Miehistöä tarvitaan kaksi pinnalla ja yksi aluksessa, lisäksi 1–2 kansimiestä avustamaan nostossa ja laskussa. Kuitenkin pintasyöttöinen sukellusvene pystyy tekemään rajallisella toimialueellaan kaiken tarvittavan; lisäksi se pystyy työskentelemään ahtaammissa paikoissa putkistojen ja venttiilikeskusten välissä. Se ei myöskään tarvitse avukseen erillistä kauko-ohjattavaa robottia eli ROVia kuten itsenäiset sukellusveneet.
Tuotantoyhtiöt eivät yleensä omista näitä aluksia, vaan ne kuuluvat erikoistuneille sukellusyhtiöille, jotka myyvät öljy-yhtiöille palveluksiaan.
Kehitys sodan jälkeen > Pienoissukellusveneet hätätilanteissa

Aluksen käsittely on vaativaa; alus saattaa noston aikana alkaa pyöriä umbilikaalin ympäri jolloin vaarana on yhteyskaapelin katkeaminen. Pintakytkennän menettänyt alus pyrkii vara-akkujensa avulla ajamaan jäljellä olevan umbilikaalin putkistojen välistä niin että se ankkuroi aluksen paikalleen; lisäksi työkäsivarsilla haetaan rakenteiden seasta mahdollisimman tukeva ote. Matalan varalaidan vuoksi alusta olisi hyvin vaikeata huomata sen noustessa pinnalle, työkohteelleen ankkuroituna se on helpoimmin löydettävissä. Alusten hätävarastot riittävät kolmeksi vuorokaudeksi.
Pahin mahdollinen vaaratilanne on sellainen, jossa esimerkiksi hallinnasta karannut huoltoalus törmää umbilikaaliin katkaisten sen. Jos alus ei pysty nousemaan umbilikaalinsa avulla, se pysyväisohjeen mukaisesti palaa työkohteelleen eli tavallisimmin lähimmälle pohjassa olevalle venttiilikeskukselle. Sieltä sitä etsitään ensimmäiseksi.
Jokaisessa aluksessa on kiinteä omilla itsenäisillä akuillaan toimiva hätätransponderi, paikannuslähetin, joka aktivoituu siihen osuvasta kaikuluotaimen signaalista, jotta alus löytyisi helpommin. Haveriin joutunut alus haetaan pois joko raskaan työ-ROVin tai itsenäisesti liikkuvan sukellusveneen avulla; umbilikaali katkaistaan juuresta viime hetkessä ennen evakuointia siihen kiinteästi kuuluvalla käsikäyttöisellä hydraulileikkurilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Threat of Midget Subs Today (englanniksi) (pbs.org)
Sm-300/3-pienoissukellusvene (25.10.2006) (tekniikanmaailma.fi)
Race to the bottom of the ocean: DOER (englanniksi) (bbc.co.uk)
Nautile: Miniature submarine (2002) (englanniksi) (bbc.co.uk)
SHINKAI 6500 (englanniksi) (jamstec.go.jp)
Research Vessels, Facilities and Equipment (englanniksi) (jamstec.go.jp)
Deep Submergence Vehicles (englanniksi) (fas.org)
Pearl Harborin hyökkäyksessä käytetty japanilainen pienoissukellusvene. Kuva joulukuulta 1941.
Kaiten itsemurha-alusten piirroksia.
Maiale Gosportin sukellusvenemuseossa
X24 esillä Kuninkaallisen laivaston sukellusvenemuseossa Gosportissa.
Biber näytteillä berliiniläisessä museossa
Alvin vuonna 1978
Pienoissukellusvene NR-1
Ranskalainen batyskafityyppinen pienoissukellusvene Nautile.
Mathias Seger

| Mathias Seger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1977 (ikä 47) Flawil, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  ZSC Lions
Sarja:  National League A
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–
Aik. seurat:  EHC Uzwil (Sveitsi I) SC Rapperswil-Jona (NLA)
Mathias Seger (s. 17. joulukuuta 1977 Flawil, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaassaan National League A -joukkue ZSC Lionsissa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Seger on pelannut Sveitsin maajoukkueessa 16 kertaa MM-kilpailuissa ja neljä kertaa olympialaisissa. Hän on toiminut viisissä miesten arvokisoissa Sveitsin kapteenina.
Ura > Seuraura

Seger aloitti jääkiekkoilun 5-vuotiaana EHC Uzwilissä. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligassa kaudella 1995–1996. Kaudeksi 1996–1997 Seger siirtyi SC Rapperswil-Jonaan, jossa hän pelasi tulokaskautensa Sveitsin pääsarja Nationalliga A:ssa tehden 45 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudella 1998–1999 Seger oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+9=15. Hänet valittiin kauden päätteeksi NLA:n parhaaksi puolustajaksi.
Kaudeksi 1999–2000 Seger siirtyi ZSC Lionsiin. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden, kuten myös seuraavan kauden 2000–2001 päätteeksi. Kaudella 2003–2004 Seger nousi ZSC:n varakapteeniksi. Kaudella 2005–2006 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+19=27, joilla Seger jakoi NLA:n puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Rapperswil-Jonan Marko Tuulolan kanssa. Kaudella 2006–2007 hän nousi ZSC:n kapteeniksi. Kaudella 2007–2008 Seger oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 14+13=27, joilla hän jakoi NLA:n puolustajien maalipörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Beat Forsterin kanssa ja puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Seger voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.
Kaudella 2008–2009 Seger edusti ZSC:tä myös Mestarien liigassa, jossa hän voitti puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 4+1=5. Seger johdatti joukkueen mestaruuteen ja kaudella 2009–2010 Victoria Cupin voittoon ZSC:n voitettua NHL-joukkue Chicago Blackhawksin lukemin 2–1. NLA:ssa hän teki kauden aikana yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+43=51, joilla hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Patrik Bärtschin jälkeen. Koko liigan syöttöpörssissä Segerin edellä oli vain HC Luganon Randy Robitaille. Hän sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi ja voitti puolustajien pistepörssin. Media valitsi Segerin NLA:n parhaaksi puolustajaksi, tähdistökentälliseen sekä sveitsiläistähdistöön. Kaudella 2011–2012 hän jakoi liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan Rapperswil-Jonan Derrick Walserin ja SC Bernin Philippe Furrerin kanssa. Seger voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Hänet valittiin Swiss Golden Player Awardissa NLA:n parhaaksi puolustajaksi.
Seger sijoittui kaudella 2012–2013 NLA:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain HC Ambrì-Piottan Maxim Noreau. Hän voitti ZSC:n sisäisen syöttöpörssin sekä tilaston lukemalla +23, kuten myös kevään 2013 pudotuspeleissä lukemalla +7. Media valitsi Segerin NLA:n tähdistökentälliseen ja hän voitti myös liigan suosituimman pelaajan palkinnon. Kauden 2013–2014 Seger voitti Sveitsin-mestaruuden. Media valitsi hänet NLA:n tähdistökentälliseen ja Seger valittiin Swiss Golden Player Awardissa liigan parhaaksi puolustajaksi. Kaudella 2014–2015 hän toimi helmi-maaliskuussa noin puolentoista kuukauden ajan ZSC:n apuvalmentajana loukkaantumisensa aikana.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Seger Euro Hockey Challengen ottelussa Venäjää vastaan huhtikuussa 2011. |  Seger Euro Hockey Challengen ottelussa Venäjää vastaan huhtikuussa 2011. |  Seger Euro Hockey Challengen ottelussa Venäjää vastaan huhtikuussa 2011. |  |
Maa:   Sveitsi
Miesten jääkiekko
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 2013 | jääkiekko |  |
Seger edusti Sveitsiä Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002, Torinon olympiakisoissa 2006, Vancouverin olympiakisoissa 2010 ja Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä Torinon olympialaisten karsinnoissa. Vancouverin olympialaisissa hän toimi joukkueensa varakapteenina ja voitti Sveitsin sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Sotšissa hän toimi joukkueen kapteenina.
Seger pelasi myös ennätykselliset 16 kertaa MM-kilpailuissa vuosina 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2014. Näin ollen hän ei pelannut välillä ainoastaan vuoden 2007 turnauksessa. 16. turnauksessaan vuonna 2014 Seger nousi Suomen Petteri Nummelinin ohi kaikkien aikojen eniten A-sarjan MM-kilpailuja pelanneeksi pelaajaksi.
Seger toimi MM-kilpailuissa Sveitsin kapteenina vuosina 2010, 2011, 2013 ja 2014, joista vuoden 2013 turnauksessa hän johdatti joukkueensa hopeaan sekä ensimmäiseen MM-mitaliin vuoden 1953 jälkeen. Seger palkittiin Sveitsin top-3-pelaajana vuosina 2010 ja 2013. Vuosina 2001 (+3), 2009 (+2) ja 2013 (+8) hän ylsi joukkueen sisäisen tehotilaston jaettuun kärkisijaan. Seger teki A-maajoukkuedebyyttinsä vuonna 1997.
Seger pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1996 ja 1997, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin kapteenina. Seger pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1995.
Muuta

Segerin isä Theodor toimii EHC Uzwilin apuvalmentajana Sveitsin 2. Ligassa.
Ennätykset > Maajoukkue

Eniten A-sarjan MM-kilpailuja (16)
Eniten MM-otteluita Sveitsin joukkueessa pelannut pelaaja
Ennätykset > NLA-liiga

Eniten runkosarjaotteluita pelannut puolustaja (844. ottelu kaudella 2015–2016)
Eniten tehopisteitä runkosarjassa tehnyt sveitsiläispuolustaja (370)
Eniten playoff-otteluita pelannut pelaaja (206)
ZSC Lionsin seurahistorian eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja (694)
ZSC Lionsin seurahistorian eniten syöttöpisteitä runkosarjassa tehnyt pelaaja (255)
ZSC Lionsin seurahistorian eniten jäähyminuutteja runkosarjassa kerännyt pelaaja (978)
Emmanuel-yliopisto

| Emmanuel-yliopisto> Emmanuel University |
| --- | --- |
Motto:  Deus Nobiscum
Perustettu:  1919
Sijainti:  Franklin Springs, Georgia  Yhdysvallat
Sivusto:  https://eu.edu/
Emmanuel-yliopisto (engl. Emmanuel University, lyh. EU) on Yhdysvaltain Georgiassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1919, ja se sijaitsee Franklin Springsin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii helluntailaisen International Pentecostal Holiness Church-kirkkokunnan työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
George Foxin yliopisto

| George Foxin yliopisto> George Fox University |
| --- | --- |

Perustettu:  1891
Sijainti:  Newberg, Oregon  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.georgefox.edu/
George Foxin yliopisto (engl. George Fox University, lyh. GFU) on Yhdysvaltain Oregonissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1891 ja se sijaitsee Newbergin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii kveekariliikkeen Evangelical Friends Church International-kirkkokunnan työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)