stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sirkkulit (suku)

| Sirkkulit |
| --- | --- |
 Ketosirkkuli (Spizella pusilla)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkulit Passerellidae
Suku::  Sirkkulit Spizella  Bonaparte, 1832
Katso myös
   Sirkkulit (suku) Wikispeciesissä   Sirkkulit (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirkkulit (Spizella) on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sirkkulien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 6 lajia.
Sirkkuleihin kuuluvia lajeja

Kenttäsirkkuli (Spizella passerina)
Ketosirkkuli (Spizella pusilla)
Marunasirkkuli (Spizella breweri)
Meksikonketosirkkuli (Spizella wortheni)
Nokikurkkusirkkuli (Spizella atrogularis)
Sirkkasirkkuli (Spizella pallida)
Aiheesta muualla

ITIS: Spizella (englanniksi)
Muravjov

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Muravjov (ven. Муравьёв) on venäjänkielinen sukunimi. Sen feminiininen vastine on Muravjova (ven. Муравьёва). Venäjän sana muravei (ven. муравей) tarkoittaa muurahaista. Nimi Muravjov äännetään /mʊrɐˈv⁽ʲ⁾jɵf/.
Tunnettuja Muravjov- ja Muravjova-nimisiä

Dmitri Muravjov (s. 1979), kazakstanilainen maantiepyöräilijä
Mihail Muravjov (1845–1900), Venäjän keisarikunnan ulkoministeri
Mihail Muravjov (1880–1918), venäläinen puna-armeijan upseeri
Nikita Muravjov (1796–1843), venäläinen upseeri ja dekabristikapinallinen
Vladimir Muravjov (s. 1959), neuvostoliittolainen pikajuoksija
Nikolai Muravjov-Amurski (1809–1881), Venäjän Kaukoidän kuvernööri
Sergei Muravjov-Apostol (1796–1826), venäläinen upseeri ja dekabristikapinallinen
Mihail Muravjov-Vilenski (1796–1866), venäläinen jalkaväenkenraali
Marianna Muravyeva (s. 1975), venäläinen oikeustieteilijä ja historioitsija
Sirkus palaa

| Sirkus palaa Aste |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. lokakuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): MGI
 Tyylilaji: rap, elektro, crime pop, dubstep
 Kesto: 37.12
 Levy-yhtiö: Monkey Records
Asteen muut studioalbumit
| Nuorallatanssija 2010 | Sirkus palaa 2012 | 2.0 2015 |
Singlet albumilta Sirkus palaa
 ”Sekopää” Julkaistu: 21. helmikuuta 2011  ”MRJS!” Julkaistu: 21. toukokuuta 2011  ”Pumppaa” Julkaistu: 14. syyskuuta 2012  ”Shotti” Julkaistu: 25. tammikuuta 2013
Sirkus palaa on rap-artisti Asteen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2012. Albumin ensimmäisellä singlellä ”Sekopää” vierailee Kuorosodassa Asteen kilpakumppanina ollut Pete Parkkonen. Kappaleesta ”Pumppaa” julkaistiin musiikkivideo.
Kappaleet

Intro – 2.29
Sirkus palaa – 3.12
Pumppaa – 3.30
MRJS! – 3.25
Yksi laulu – 3.09
Varo – 3.22
Lujempaa – 3.41
Shotti – 3.27
Suomineito – 3.43
Sydän – 3.14
Sekopää – 3.57 (feat. Pete Parkkonen)
Arvostelut

Smackthejack.net:
Muravera

| Muravera (Murèra) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Muravera
 Koordinaatit: 39.419°0′0″N, 9.576°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  93,51 km²
Korkeus:  9 m
Väkiluku:  5 262
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09043
Suuntanumero(t):    070
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.muravera.ca.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muravera (sardiksi Murèra) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 5 262 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 93,51 neliökilometriä. Se sijaitsee 9 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muravera Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Myanmarin parlamenttivaalit 2015

Eräs parlamenttivaaleissa käytössä ollut äänestyspaikka.
Myanmarin parlamenttivaalit järjestettiin 7. marraskuuta 2015. Ensimmäistä kertaa vuosikymmeniin myös oppositio sai osallistua vapaasti vaaleihin. Neljäsosa paikoista oli varattuna armeijalle, joten sen valta pysyi yhä merkittävänä maassa, jota sotilasjuntta hallitsi vuosina 1962–2011.
Vaalit sujuivat rauhallisesti eivätkä tarkkailijat havainneet paljoa vilppiä.
Oppositiojohtaja Aung San Suu Kyin NLD-puolue sai selvän enemmistön äänistä.
Neris (täsmennyssivu)

Neris voi viitata seuraaviin:
Neris, joki Valko-Venäjällä ja Liettuassa
Neris, antiikin aikainen kaupunki Kynuriassa Kreikassa
Néris-les-Bains, kunta Allier'n departementissa Ranskassa
237845 Neris, asteroidi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Neris”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Montgolfierin veljekset

Joseph-Michel Montgolfier
Jacques-Étienne Montgolfier
Montgolfierin veljekset olivat ranskalaiset Joseph-Michel Montgolfier, usein Joseph Montgolfier, ja Jacques-Étienne Montgolfier, usein Étienne Montgolfier, jotka rakensivat vuonna 1783 ensimmäisen kuumailmapallon. Ilmapallo sai heidän mukaansa nimekseen Montgolfière. Pallo oli kangaspäällysteinen ja kori oli tehty rottingista.
Ensimmäisen julkisen lentonsa pallolla he tekivät 4. kesäkuuta 1783 saadakseen keksinnön nimiinsä. Lennon pituus oli 2 km ja se kesti 10 minuuttia. Arvioitu korkeus oli 1 600–2 000 m. Yhteistyössä tapettitehtailija Jean-Baptiste Réveillonin kanssa he rakensivat uuden pallon, jolla tehtiin ensilento 19. syyskuuta 1783, ja lentäjinä olivat lammas, hanhi ja kukko. Lento tehtiin Versailles’n palatsin pihalla, ja läsnä olivat Ranskan kuningas Ludvig XVI ja kuningatar Marie Antoinette. Pallo laskeutui kahdeksan minuutin kuluttua kolmen kilometrin päähän. Lentokorkeus oli maksimissaan 450 m.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montgolfierin veljekset Wikimedia Commonsissa
Postikortteja varhaisista kuumailmapallolennoista
Sibelius-monumentti

| Sibelius-monumentti |
| --- | --- |
 Presidentti Urho Kekkonen ja taiteilija paljastustilaisuudessa.
Nimi:  Sibelius-monumentti
Tekijä:  Eila Hiltunen
Valmistumisvuosi:  7. syyskuuta 1967
Taiteenlaji:  Kuvanveisto ja julkinen taide
Teostyyppi:  Veistos, monumentti ja muistomerkki
Materiaali:  Ruostumaton teräs
Korkeus:  850  cm
Kokoelma:  HAM Helsingin taidemuseo
Sijainti:  Sibeliuksen puisto
Koordinaatit:  60°10′55″N 24°54′48″E﻿ / ﻿60.18206°N 24.913342°E﻿ / 60.18206; 24.913342
Sibelius-monumentti on Eila Hiltusen tekemä haponkestävästä teräksestä valmistettu veistos Helsingin Töölössä Sibeliuksen puistossa.
Veistos painaa 24 tonnia, ja siinä on yli 600 putkea. Monumentti on 8,5 metriä korkea, 10,5 metriä pitkä ja 6,5 metriä syvä. Se on Helsingin suosituimpia veistoksia ja tunnetuimpia matkailunähtävyyksiä.
Abstrakti teos nähdään usein urkupillistönä. Sen katsotaan kuvaavan hyvin Jean Sibeliuksen suurimuotoista sinfonista musiikkia, mutta silti siitä voi erottaa myös pieniä yksityiskohtia.
Katsoja voi kulkea teoksen sisällä ja synnyttää kaikuja ja ääniä sen onkaloissa. Veistos yhdistyy kauempaa katsottaessa ympäröivien puiden ja kallioiden muotoihin.
Syntytausta

Joulukuussa 1957 perustettu Sibelius-seura julkisti vuonna 1961 valtakunnallisen kilpailun Sibelius-monumentin suunnittelemiseksi. Tavoitteena oli, että työ olisi voitu paljastaa Sibeliuksen syntymän satavuotisjuhlavuoden kuluessa vuonna 1965. Patsas valmistui kuitenkin vasta vuonna 1967. Suurin osa hankkeen rahoituksesta saatiin seuran järjestämän laajan kansalaiskeräyksen avulla, mutta myös valtion tuki oli merkittävä.
Toivo Jaatinen voitti Säveltäjämestari-luonnoksellaan monumenttikilpailun. Tuota teosta ei kuitenkaan toteutettu, sillä kaksi kuukautta myöhemmin palkintolautakunnan puheenjohtaja professori L. A. Puntila soitti jälleen Jaatiselle ja kertoi, ettei hänen voittajatyötään toteuteta. Kesän 1961 veistoskilpailuun oli osallistunut kaikkiaan 50 kipsiluonnosta. Viiden palkitun teoksen kesken järjestettiin jatkokehittelykierros, jossa päädyttiin Eila Hiltusen Credo-ehdotuksen jatkokehitelmään. Kilpailun jatkokierroksen voitti Eila Hiltunen ehdotuksellaan Passio Musicae.
Vastaanotto

Kilpailun saama julkisuus oli valtava aikana, jolloin abstraktia ja esittävää taidetta oli tapana asetella vastakkain. Kohun seurauksena Hiltunen lisäsi teokseen Sibeliuksen kasvoreliefin, joka sijaitsee varsinaisen monumentin vieressä kallion päällä. 7. syyskuuta 1967, jolloin monumentti paljastettiin, Ilta-Sanomat kirjoitti otsikolla "Kallis, kiistelty Sibelius-monumentti": "Tänään paljastetaan Sibeliuspuistossa kuvanveistäjä Eila Hiltusen luomus, jota tänään kutsutaan monumentiksi – muutama vuosi sitten sitä pidettiin peltihäkkyränä tai epämuodostuneena urkupillistönä." Lehti tunnusti teoksen upeuden ja ennusti, että monumentista tulisi "ainutlaatuinen matkailunähtävyys, jonka arvon ainakin Helsingin kaupunki voi vielä laskea rahassa".
Eila Hiltunen kertoi itse myöhemmin, että monumentin ympärillä pyörinyt kohu oli hänelle henkisesti erittäin raskas kokemus. Hiltusen luonnos julistettiin monelta taholta huijaukseksi, kansalliseksi skandaaliksi sekä Sibeliuksen ja isänmaan häpäisyksi. Hiltusen kotiin tulvi haukkumakirjeitä ja -kortteja, joita olivat kirjoittaneet monet arvovaltaisetkin henkilöt. Lisäksi teoksen neljä vuotta kestänyt hitsaaminen hatarassa, talvisin pakkaselle menevässä parakissa oli taiteilijalle ankara fyysinen koettelemus. Hitsauskaasujen hengittäminen aiheutti hänelle kroonisen keuhkoputkentulehduksen. Taiteilijalle luvatun palkkion maksamisessakin oli ongelmia. Veistoskilpailun järjestänyt Sibelius-seura sijoitti kansalaiskeräyksen tuoton osakkeisiin, joiden arvo romahti. Hiltusen palkkiota leikattiin sillä tekosyyllä, että teos oli "epäpopulääri". Monumentin paljastustilaisuudessa presidentti Urho Kekkonen ja muut kutsuvieraat sekä sitä television välityksellä seuranneet katsojat näkivät avoimesti itkevän taiteilijan.
Vuonna 1979 Hiltunen kirjoitti: ”Teokseen liittyvät luomisen tuskat, vastustus, vaikeat työolosuhteet ja nuiva vastaanotto ovat jättäneet niin kipeän kohdan mieleeni, että mikään jälkeenpäin tuleva ylistys, ulkomailta tuleva palkinto tai kunnianosoitus tai valtionpäämiesten huomio – – ei ole pystynyt pyyhkimään mielestäni näitä ikäviä kokemuksia.” Kun Hiltunen vuonna 2000 vastaanotti hänelle myönnetyn taiteen Suomi-palkinnon, hän totesi Helsingin Sanomien haastattelussa jääneensä kotimaassa paitsioon, vaikka hän oli saanut runsaasti tunnustusta ulkomailta: ”Suomalaisessa miesvaltaisessa ammattikunnassani oli vaikeata kohdata nuori nainen, josta oli tullut maailmankuulu.”
Sibelius-monumentti on nykyisin yksi Helsingin suosituimmista nähtävyyksistä. Sitä käy katsomassa vuosittain noin puoli miljoonaa kävijää.
Versiot

Hiltunen teki teoksesta useita tutkielmia ennen lopullisen teoksen valmistumista. Vuonna 1967 valmistuivat miniatyyri Sibelius-monumentista Unescon päämajan luo Pariisin ja yksityiskohta Sibelius-monumentista Montrealin kaupungille. Myöhemmin, vuonna 1983, Sibelius-monumentista pystytettiin luonnos YK:n päämajan edustalle New Yorkiin. Vuoden 1967 Montrealin maailmannäyttelyssä esillä ollut Sibelius-monumentin pienoismalli on kadonnut.
Ateneumin taidemuseo hankki vuonna 2004 Hiltusen kilpailuehdotuksen  Passio Musicaen vuodelta 1961. Hopeoidusta teräksestä tehdyn pienoismallin korkeus on 61,5 cm, ja se on teoksen luonnos suhteessa 1:15.
Veistos muussa kulttuurissa

Monumentti esiintyi Marvelin Ihmeneloset-sarjakuvassa vuonna 1968 Negatiivisella Vyöhykkeellä (Fantastic Four Annual nro 6).
Kirjallisuutta

Karjalainen, Tuula ym.: Eila Hiltusen Sibeliusmonumentti, Passio Musicae.  (Helsingin kaupungin taidemuseon julkaisuja, 55)  Helsinki:  Helsingin kaupungin taidemuseo, 1998.  ISSN 0358-7843.  ISBN 951-8965-31-5.
Sibeliuksen kasvoreliefi.
Nate Parker

| Nate Parker |
| --- | --- |
 Nate Parker vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1979 (ikä 44) Norfolk, Virginia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Puoliso:  Sarah DiSanto (2007–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Merkittävät roolit:  The Birth of a Nation
Aiheesta muualla
nateparkerfoundation.org/director/nate-parker
IMDb 
Elonet
Nate Parker (18. marraskuuta, 1979 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa The Great Debaters (2007), Pride (2007), Felon (2008), Mehiläisten salaisuudet (2008), Keinottelua (2012), Red Tails (2012), Non-Stop (2014) ja  Beyond the Lights (2014).
Vuonna 2016 hän ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti draamaelokuvan The Birth of a Nation, jossa hän myös näyttelee pääosaa. Parkerin debyyttiohjaus kertoo yhdysvaltalaisesta Nat Turnerista, joka johti orjakapinaa Virginiassa vuonna 1831. Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla, jossa se sai ylistävät arvostelut.
Aiheesta muualla

Nate Parker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nate Parker Wikimedia Commonsissa
New Era

New Era voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
New Era, yhdysvaltalainen lippalakkeja valmistava yritys
New Era, namibialainen sanomalehti
New Era, kylä Michiganissa, Yhdysvalloissa
New Era, Revolution Renaissance -yhtyeen albumi vuodelta 2008
italialaisen Derdian-yhtyeen albumeita:
New Era Part 1 vuodelta 2005
New Era Part 2: War of the Gods vuodelta 2007
New Era Part 3: The Apocalypse vuodelta 2010.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”New Era”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sinilampi (Pieksämäki)

| Sinilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°11′14″N, 26°46′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Härkäjärven valuma-alue (14.96)
Laskuoja:  oja Kolmipohjaan 
Järvinumero:  14.964.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,1 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,601 km  
Pinta-ala:  1,756 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSinilampi 
Sinilampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Heikkolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Härkäjärven valuma-alueella (14.96), jonka Kurrilanjoen valuma-alueeseen (14.964) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,1 metriä mpy.
Neferkare VII

Neferkare VII, myös Neferkare III, oli muinaisen Egyptin 9.dynastian faarao. Hän oli Herakleopoliksen hallitsija. Tästä faaraosta on hyvin vähän tietoja. Hän saattaa olla Hierakonpoliksen nomarkin Ankhtifyn elämäkerrallisessa kirjoituksessa mainittu kuningas Neferkare. Neferkare mainitaan Torinon papyruksessa, mutta ei muissa kuningasluetteloissa, eikä hänestä ole mitään arkeologisia löytöjä.
Niilinvaraani

| Niilinvaraani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Anguimorpha
Heimo::  Varaanit Varanidae
Suku::  Varanus
Laji::  niloticus
Kaksiosainen nimi
 Varanus niloticus  (Linnaeus in Hasselquist, 1762) 
 Lajin levinneisyys
Katso myös
   Niilinvaraani Wikispeciesissä   Niilinvaraani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Niilinvaraani (Varanus niloticus) on Afrikassa elävä varaanilaji. Se on erittäin hyvä uimari, joka viihtyy myös puissa. Niilivaraani asuu veden lähistöillä, missä se etsii ravinnokseen pieniä selkärangattomia, kaloja, lintuja ja linnun munia. Viileämmässä ilmastossa asuvat niilivaranit vetäytyvät sään kylmetessä yhteispesään talvihorrokseen. Naaraat laskevat munansa termiittikekoihin. Tämän varaanin pituus on jopa 202 cm.
Niilinvaraani on levinnyt vieraslajina myös Pohjois-Amerikkaan, Yhdysvaltojen kaakkoisosiin.
Morgan Freemanin filmografia

Tämä on Morgan Freemanin filmografia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morgan Freeman Wikimedia Commonsissa
Morgan Freeman Elonetissä.
Morgan Freeman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nerjungrin lentoasema

Nerjungrin lentoasema, myös Nerjungri–Tšulmanin lentoasema tai Tšulmanin lentoasema (ven. Аэропорт Нерюнгри (Чульман), Aeroport Nerjungri (Tšulman)) on lentoasema Sahan tasavallan eteläosassa Nerjungrin piirissä, kahdeksan kilometriä Tšulmanista pohjoiseen. Nerjungrin kaupunkia palveleva lentoasema on siviililiikenteen käytössä. Lentoasemalta on päivittäinen yhteys tasavallan pääkaupunkiin Jakutskiin sekä Etelä-Siperiassa sijaitsevaan Novosibirskiin.
Aiheesta muualla

Tietoa Nerjungrin lentoasemasta
Montgomery (suku)

Montgomery on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku, joka polveutuu skotlantilaisesta Montgomeryn klaanista. Suku on sammunut Suomessa, mutta elää edelleen Ruotsissa.
Skotlantilaisen suvun on arveltu olevan normandialaista alkuperää ja tulleen 1000-luvulla Vilhelm Valloittajan mukana Englantiin. Sen varhaisin tunnettu kantaisä on 1178 kuollut Robert de Montegomery, joka sai haltuunsa Eagleshamin maat Renfrewshiressä. Eräs hänen jälkeläisensä sai avioliiton kautta haltuunsa Eglintonin ja Ardrossanin paronikunnan. Hugh Montgomery (n. 1460–1545) korotettiin vuonna 1507 Eglintonin jaarliksi, joka on sittemmin ollut klaanin päämiehen arvo.
Ensimmäisenä Skotlannista Ruotsiin saapui myöhempi everstiluutnantti Jakob Montgomery vuonna 1630 Ruotsin armeijan palvelukseen. Hänen on sanottu kuuluneen sukunsa Montgomery of Lainshaw -haaraan ja Englintonin jaarlien päämieslinjaan, mutta tätä ei voida varmuudella todistaa. Ruotsin aateliin hyväksyttiin ensimmäisenä Glasgow'sta 1720-luvulla tullut ruukinpatruuna John Montgomery, jonka isoisä oli ollut kauppias Skotlannin Argyllshirestä ja joka kuului klaanin Montgomery of Braidstone -haaraan. Hänet naturalisoitiin vuonna 1736 ja 1756 hänen sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelissukuna numero 1960. Vuonna 1774 kuningas Kustaa III immatrikuloi Ruotsin aateliin myös viisi veljestä, joiden sanottiin olevan edellä mainitun Jakob Montgomeryn pojanpojan pojanpoikia, ja heidät adoptoitiin aiemmin aateloituun Montgomery-sukuun. John Montgomeryn jälkeläisten sukuhaara sai myöhemmin komentajanarvon ja numeron 1960 A ja on vuodesta 1833 käyttänyt nimeä Montgomery-Cederhielm. Myöhemmin adoptoitu sukuhaara puolestaan sai numeron 1960 B. Molemmat haarat elävät yhä Ruotsissa.
Vuonna 1774 aateloituun viiteen veljekseen kuulunut majuri Gustaf Adolf Montgomery palveli Pohjanmaan rykmentissä ja jäi palveluksesta erottuaan Suomeen. Hänen kolme poikaansa jäivät Suomeen myös Suomen sodan jälkeen ja immatrikuloitiin Suomen ritarihuoneelle sen perustamisen yhteydessä 1818 aatelissukuna numero 134. Suomessa suku kuitenkin sammui mieslinjalta prokuraattori Robert Montgomeryn kuollessa vuonna 1898 ja kokonaan vuonna 1910.
Jäseniä

John Montgomery (1695–1765), Fiskarsin ja Antskogin ruukinpatruuna
Robert Montgomery (1737–1798), eversti, Anjalan liiton jäsen, John Montgomeryn poika,
Gustaf Montgomery (1791–1861), ruotsalainen sotilas, maaherra ja sotahistorioitsija, Gustaf Adolf Montgomeryn poika
Robert Montgomery (1834–1898), senaattori, Suomen prokuraattori, Gustaf Adolf Montgomeryn pojanpoika, Gustaf Montgomeryn veljenpoika
Myanmarin kansallinen liiga

| Myanmar National League |
| --- | --- |
Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Myanmar
Perustettu:  2009
Joukkueita:  12
Eniten mestaruuksia:  Yangon United (5)
Sarjataso:  1.
Alempi taso:  MNL-2
Sivusto:  https://themnl.com/
Myanmarin kansallinen liiga (engl. Myanmar National League (MNL), burmaksi မြန်မာ နေရှင်နယ် လိဂ်) on Myanmarin jalkapallon korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuoden 2009 sarjauudistuksessa, jolloin se korvasi Myanmarin Valioliigan maan korkeimpana sarjatasona. Liiga perustettiin 8 joukkueen sarjana ja nykyään siinä pelaa 12 joukkuetta. Liigan menestynein joukkue on Yangon United viidellä mestaruudellaan.
Mestarit

2009 – Yadanarbon FC
2010 – Yadanarbon FC
2011 – Yangon United FC
2012 – Yangon United FC
2013 – Yangon United FC
2014 – Yadanarbon FC
2015 – Yangon United FC
2016 – Yadanarbon FC
2017 – Shan United FC
2018 – Yangon United FC
2019 – Shan United FC
Lähde
Niskaluoma

| Niskaluoma |
| --- | --- |
 Niskaluoma heinäkuun 2012 tulvan aikaan.
Laskupaikka:  Koskutjärvi, Jalasjärvi
Maat:  Suomi
Niskaluoma on Jalasjärven eteläosassa virtaava pieni joki. Joki on leveydeltään 1–5 metriä, ja se virtaa Koskuen kylässä, tarkemmin Yli-Koskuella. Joki laskee Koskuen kirkonkylässä Koskutjärveen. Laskupaikka sijaitsee järven eteläpäässä.
Niskaluoman kokonaistyppipitoisuudet ovat olleet kesäaikaan noin 600–1 000 μg/l ja kokonaisfosforipitoisuudet noin 100 μg/l. Myös Koskutjärven veden ravinteisuudet ovat olleet samaa luokkaa. Noin 86 prosenttia Koskutjärven vesistä laskee järveen Niskaluoman kautta.
Nerjan luolat

Nerjan 1959 löytynyt tippukiviluola.
Nerjan luolat Espanjan etelärannikolla Andalusiassa Nerjan kaupungissa löytyivät 1959, kun viisi koulupoikaa jahtasi lepakoita, joiden he olivat nähneet tulevan luolasta. Luolat sijaitsevat Espanjan aurinkorannikolla noin 55 kilometriä Malagasta itään.
Luolissa on asunut ihmisiä 6 000 vuotta sitten, ja sieltä on löytynyt heidän luurankojaan. Niitä on asetettu esille vitriineihin. Tippukiviesiintymät kuuluvat Euroopan hienoimpiin. Luolat löytäneille pojille, nykyisin iäkkäille miehille, on muutama vuosi sittenmilloin? myönnetty pieni eläke, sillä luolat tuottavat paikkakunnalle turistivirtojen ansiosta runsaasti tuloja. Luolastoa ei ole vielä tutkittu perin pohjin, vaan sieltä saattaa löytyä uutta.
Sittemmin luolista on löytynyt neandertalin ihmisten maalaamiksi tunnistettuja hylkeitä esittäviä maalauksia, joiden ympärillä oleva orgaaninen aines on vuonna 2012 Miamissa tehdyissä tutkimuksissa todettu olevan 42 300–43 500 vuoden takaa. Neandertalilaisten ei ole aiemmin tiedetty tehneen maalauksia, vaan ne on liitetty Homo sapiensiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nerjan luolat Wikimedia Commonsissa