stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maureen Stapleton
Palkintoja > Oscarit

1982: Paras naissivuosa: Punaiset
Ehdokkaana:
1959: Paras naissivuosa: Yksinäisiä naisia
1971: Paras naissivuosa: Kiitorata
1979: Paras naissivuosa: Sisäkuvia
Palkintoja > Baftat

1982: Paras naissivuosa: Punaiset
Ehdokkaana:
1971: Paras naissivuosa: Kiitorata
Palkintoja > Emmyt

1968: Paras naisnäyttelijän yksittäinen suoritus: Among the Paths to Eden
Ehdokkaana:
1959: Paras naisnäyttelijän yksittäinen suoritus: All the King's Men
1975: Paras naisnäyttelijä erikoisohjelmassa, draama tai komedia: Queen of the Stardust Ballroom
1978: Paras naisnäyttelijä erikoisohjelmassa, draama tai komedia: The Gathering
1989: Paras vieraileva naisnäyttelijä draamasarjassa: Etsivä B.L Stryker
1992: Paras naissivuosa minisarjassa tai erikoisjaksossa: Arvoisa neiti Rose White
1996: Paras vieraileva naisnäyttelijä draamasarjassa: Tie Avonleaan
Palkintoja > Golden Globet

1971: Paras naissivuosa: Kiitorata
Ehdokkaana:
1959: Paras naissivuosa: Yksinäisiä naisia
1972: Paras naissivuosa: Hotelli Plazan riemuhuoneisto
1979: Paras naissivuosa: Sisäkuvia
1982: Paras naissivuosa: Punaiset
Valikoitu filmografia

Yksinäisiä naisia (Lonelyhearts, 1958)
Käärmeennahkatakki (The Fugitive Kind, 1960)
Kaikkien tyttöjen sankari (Bye Bye Birdie, 1963)
Kiitorata (Airport, 1970)
Hotelli Plazan riemuhuoneisto (Plaza Suite, 1971)
Kesa 42 (Summer of '42, 1971)
Sisäkuvia (Interiors, 1978)
Punaiset (Reds, 1981)
Rakas neiti Ross (The Fan, 1981)
Johnny – Gangsterikuningas (Johnny Dangerously, 1984)
Cocoon – nuoruudenlähde (Cocoon, 1985)
Rahareikä (The Money Pit, 1986)
Sydän karrella (Heartburn, 1986)
Hullu (Nuts, 1987)
Made in Heaven (1987)
Paluu nuoruudenlähteelle (Cocoon: The Return, 1988)
Hervottomat hautajaiset (Passed Away, 1992)
Mutsimarkkinat (Trading Mom, 1994)
Rakkauden koukussa (Addicted to Love, 1997)
Aiheesta muualla

Maureen Stapleton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stapleton Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Eila Peitsalo

| Eila Peitsalo |
| --- | --- |
 Eila Peitsalo elokuvassa Tanssi yli hautojen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1931 Turku
Kuollut: 7. joulukuuta 1997 (66 vuotta) Helsinki
Puoliso:  Pentti Unho  (vih. 1952; ero 1965)
Lapset:  2
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Irmeli, seitsentoistavuotias Tanssi yli hautojen Yhden yön hinta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Eila Peitsalo (17. huhtikuuta 1931 Turku – 7. joulukuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Suomen Kansallisteatterin ihasteltuna näyttelijänä sekä 1940- ja 1950-lukujen filmitähtenä. Hän oli Suomen Filmiteollisuuden vakituinen näyttelijä vuosina 1948–1954 ja teki pitkän uran Kansallisteatterissa, josta jäi eläkkeelle 1987. Valkokankaalla Peitsalo oli yleensä kiltti perheentyttö, herkkä aatelisneito tai pirteä seurapiirikaunotar. Eräs hänen tunnetuimpia filmiroolejaan oli Ulla Möllersvärd elokuvassa Tanssi yli hautojen, josta hän sai erinomaiset arvostelut. Poikkeuksiin kuului leimallinen vampin osa elokuvassa Yhden yön hinta.
Varhaisvaiheet

Eila Peitsalon vanhemmat olivat turkulainen talonmies, myöhempi näyttelijä ja näytelmäkirjailija Ilmari Peitsalo ja teatterissa kuiskaajana toiminut Ida Miettinen. Eila suoritti kansakoulun ja keskikoulun Turussa. Hänen elokuvauransa alkoi jo 17-vuotiaana, kun hän pääsi lehti-ilmoituksen kautta ensimmäiseen rooliinsa ja Tauno Palon vastanäyttelijäksi elokuvassa Laulava sydän (1948). Peitsalo opiskeli Göteborgin kaupunginteatterin oppilaskoulussa vuoden verran 1948–1949.
Ura > Elokuvat

Elokuvamoguli T. J. Särkkä kiinnitti Peitsalon johtamansa Suomen Filmiteollisuuden vakituiseksi näyttelijäksi, ja hänen seuraava elokuvatehtävänsä oli pääosa elokuvassa Irmeli, seitsentoistavuotias (1948).
Peitsalolla oli vuonna 1950 naispääosa epookkiromanssissa Tanssi yli hautojen. Hänen suoritustaan kehuttiin eläytyväksi ja lämpimän raikkaaksi. Peitsalo näytteli valkokankaalla enimmäkseen herkkiä ja pirteitä seurapiirityttöjä, rikoselokuvassa Yhden yön hinta hän sen sijaan teki vampin roolin. Sillanpää-filmatisoinnissa Poika eli kesäänsä vuonna 1955 Peitsalo tulkitsi toisessa naispääosassa eroottisia kokemuksia himoitsevaa kartanontytärtä. Peitsalo teki urallaan toistakymmentä elokuvaa, joista useimmissa hänellä oli naispääosa. Sivuosissa hänet nähtiin usein vaaleana maalaismimminä tai koulutyttönä, kuten avioliittohupailussa Vihaan sinua – rakas ja maaseutukuvauksessa Pitkäjärveläiset. Viimeisen elokuvaroolinsa Peitsalo näytteli Edvin Laineen komediassa Akallinen mies vuonna 1986.
Ura > Teatteri

Göteborgin jälkeen Peitsalo jatkoi opiskeluaan muun muassa Annie Mörkin yksityisoppilaana. Turun kaupunginteatteriin hän löysi tien äitinsä kautta. Peitsalo oli kiinnitettynä teatteriin opintojensa ohella 1947–1951. Samaan aikaan hänen elokuvauransa oli nousussa. Peitsalosta kiinnostui myös Suomen Kansallisteatteri, jonne hän siirtyi 1. heinäkuuta 1951. Peitsalo näytteli Kansallisteatterissa uransa loppuun, noin neljä vuosikymmentä.
Teatteriuran aikana Peitsalon rooliluettelo oli hyvin monipuolinen aina Prinsessa Ruususesta piikaan asti. Hänen huomattavimpiin näyttämötöihinsä lukeutuvat Prinsessa Ruususen ohella muun muassa Mariuksen Fanny, Kirsikkapuiston Anja ja Tohvelisankarin rouvan Karoliina. Eila Peitsalon viimeiseksi työksi Kansallisteatterissa jäi hoitajatar Porterin rooli näytelmässä Käärmeennahkatakki vuonna 1987. Hän oli tällöin saanut tittelin ”Kansallisteatterin kaunein näyttelijä”.
Ura > Televisio

Peitsalo nähtiin 1950-luvun lopusta vuoteen 1988 asti myös useissa televisiotuotannoissa. Hänen roolejaan olivat muun muassa Phyllis North Huivissa (1962) ja Elsa televisioelokuvassa Hänen olivat linnut (1976). Viimeiseksi televisiotyöksi jäi selvänäkijän rooli minisarjassa Painajainen (1988).
Yksityiselämä

Eila Peitsalo oli naimisissa elokuvaaja Pentti Unhon kanssa 1952–1965, ja he saivat kaksi lasta. Peitsalo menehtyi 66-vuotiaana vuonna 1997.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuvan nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1948 | Laulava sydän | sairaanhoitaja Rauni Verkkola |
| 1948 | Irmeli, seitsentoistavuotias | Irmeli Svanberg |
| 1949 | Isäntä soittaa hanuria | Pirkko Hurulainen |
| 1950 | Tanssi yli hautojen | Ulla Möllersvärd |
| 1950 | Isäpappa ja keltanokka | Ulla Tammela |
| 1951 | Vihaan sinua – rakas | Mirja Karnala |
| 1951 | Pitkäjärveläiset | Regina Tuomaantytär |
| 1952 | Yhden yön hinta | Vamppi |
| 1952 | Tervetuloa aamukahville | Kirsti Pulmu |
| 1953 | Se alkoi sateessa | Vuokko Takala |
| 1953 | Jälkeen syntiinlankeemuksen | Anja |
| 1954 | Kunnioittaen | Marketta Saari |
| 1955 | Poika eli kesäänsä | Malkamäen Olga |
| 1955 | Pekka ja Pätkä puistotäteinä | sihteeri Anna-Liisa Raikas |
| 1956 | Lain mukaan | Maria Toikka |
| 1962 | Ihana seikkailu | Hélène de Trévillac |
| 1963 | Turkasen tenava! | lastenhoitaja Maija Koskinen |
| 1974 | Vastamyrkky | Anna Norenius |
| 1976 | Hänen olivat linnut | Elsa |
| 1983 | Akaton mies | Liisan äiti |
| 1986 | Akallinen mies | Liisan äiti |
Aiheesta muualla

Eila Peitsalon muistokirjoitus Helsingin Sanomat. 9.12.1997.
Eila Peitsalo Elonetissä.
Eila Peitsalo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Svalsta

| Svalsta |
| --- | --- |

 Svalsta
 Koordinaatit: 58°44′34″N, 16°52′11″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Nyköping
Väkiluku (31.12.2023):  1 140
Svalsta on taajama Nyköpingin kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 140 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svalsta Wikimedia Commonsissa
Marjukka Nyberg

Marjukka Nyberg (s. 1951) on suomalainen viestinnän ja johtamisen ammattilainen ja yrittäjä. Koulutukseltaan hän on psykologi ja valtiotieteiden kandidaatti.  Hän on perustanut kaksi yritystä, viestintätoimisto Externin, jonka Hill & Knowlton osti vuonna 1990 ja markkinatietoyhtiön M-Brainin, joka myytiin Monterrolle vuonna 2022.
Luottamustehtäviä

Nyberg on ollut muun muassa
Saksalais-Suomalaisen Kauppakamarin hallituksessa
Tietoasiantuntijat ry:n puheenjohtaja
Tietojohtaminen ry:n hallituksen varapuheenjohtaja
Veritas Eläkevakuutuksen hallintoneuvostossa
Yksityiselämä

Nybergin puoliso on Kim Nyberg, joka on toiminut muun muassa Hill & Knowltonin johtajana Pohjoismaissa ja Itä-Euroopassa.
Nybergin isä, professori Pentti Siltanen, toimi Meilahden sydänaseman ylilääkärinä.
Tšagatain kieli

| Tšagatai |
| --- | --- |

Oma nimi:  چغتای Çağatây
Tiedot
Alue:  Keski-Aasia
Puhujia:  0
Kirjaimisto:  Arabialainen kirjaimisto Uiguurilainen kirjaimisto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Turkkilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  –
ISO 639-2:  chg
ISO 639-3:  chg
 Ohje 
Tšagatai on Keski-Aasiassa 1400–1500-luvuilla käytetty turkkilainen kirjakieli. Sitä kutsutaan myös keskiaasianturkiksi, Keski-Aasian keskiaikaiseksi turkkilaiseksi kirjakieleksi sekä muinaisuzbekiksi.
Kielen nimitys juontuu Tšingis-kaanin pojan Tšagatain jälkeläisten Keski-Aasiassa hallitsemasta kaanikunnasta, jonka Timur Lenk anasti itselleen vuonna 1370. Tšagatain kieli perustuu iranilaisvaikutteisiin karlukkilais-uiguurilaisiin murteisiin, joiden pohjalta kehittyivät myöhemmin uzbekin ja uiguurin kielet. Siihen ovat vaikuttaneet myös kiptšakkilaiset (nykyiset kazakin ja karakalpakin kielet) sekä itäoguusilaiset murteet (nykyinen turkmeeni), khorasaninturkki sekä uzbekin kielen kiptšakkilais- ja oguusilaismurteet.
Tšagataita käytettiin persian rinnalla Timur Lenkin valtakunnan kirjakielenä Keski-Aasiassa, Koillis-Iranissa, Luoteis-Afganistanissa, Itä-Turkestanissa ja Pohjois-Intiassa. Kirjoitus perustui arabialaiseen kirjaimistoon, joka soveltui huonosti turkkilaisten kielten äänteiden merkitsemiseen, mutta antoi samalla eri kielten ja murteiden puhujille mahdollisuuden lukea tekstit oman ääntämisensä mukaisesti. Arabialaisten aakkosten ohella käytettiin harvemmin uiguurilaista kirjaimistoa.
Kielellä on rikas kirjallisuus, joka käsittää mm. runoutta, historiallisia kertomuksia ja tieteellisiä teoksia. Merkittäviä kirjailijoita ovat runoilija ja suuri humanisti Ali-Shir Nava’i sekä Suurmogulien valtakunnan perustaja Babur.
Liigacup 2009

Liigacup pelattiin 13. kerran keväällä 2009. Mukana olivat kaikki 14 liigajoukkuetta. Joukkueet jaettiin kahteen alkulohkoon, jotka pelattiin yksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelasi alkulohkovaiheessa kuusi ottelua. Kummastakin alkulohkosta neljä parasta selvisi jatkopeleihin. Finaalissa Tampere United otti seurahistoriansa ensimmäisen Liigacupin voiton kaatamalla Helsingin Jalkapalloklubin maalein 2-0.
Arvonnassa 1. lohkoon päätyivät FC Lahti, RoPS, IFK Mariehamn, TamU, liiganousija JJK sekä turkulaiset TPS ja Inter. Kakkoslohkoon arvottiin Hongan ja HJK:n lisäksi KuPS, Mypa, Haka sekä FF Jaro ja VPS.
Tapahtumat lyhyesti > Alkulohkot

Ykköslohkossa vahvimpia olivat tappiottomaan sarjaan yltäneet TamU ja IFK Mariehamn. Uusiutunut TPS vei lohkon kolmannen sijan ja FC Lahti viimeisen jatkopaikan, jonka seura varmisti viimeisen ottelun kotivoitollaan Rovaniemen Palloseurasta. Suurin yllätys oli hallitsevan Veikkausliigamestarin ja Liigacupin voittajan Interin putoaminen jo tässä vaiheessa. JJK ja RoPS menettivät jatkomahdollisuutensa jo ennen viimeisiä kierroksia.
Kakkoslohkon vei suvereenisti nimiinsä HJK. Se voitti kaikki kuusi lohko-otteluansa. Alkuvuodesta La Mangan -turnauksen voittanut Honka oli yhtä selvä kakkonen keräämällä vain yhden voiton vähemmän. Kahdesta jäljellä olevasta jatkopaikasta taisteltiin tasaisemmin ja lopulta VPS ja Jaro olivat MyPaa ja Hakaa vahvempia. KuPS avasi pistetilinsä lohkon viimeisessä ottelussa voittamalla Hakan.
Tapahtumat lyhyesti > Puolivälierät

IFK Mariehamn kohtasi puolivälierävaiheessa Vaasan Palloseuran. Mariehamn aloitti pelin vahvasti, ja jo 5. minuutilla Sasha Anttilainen onnistui ensimmäisen kerran maalinteossa. Paulus Arajuuren loukkaannuttua tämän paikan ottanut Patrik Rikama oli seuraavan osuman arkkitehti. Hieno syöttö tavoitti Ante Simunacin ja tällä oli helppo työ muuttaa lukemiksi 2-0. VPS kavensi vielä Jan Bergin kanuunalaukauksella, mutta kun se ei lisämaaleihin kyennyt ja IFK vielä kaunisteli omaa tilastoaan yhdellä, veivät Maarianhaminalaiset välieräpaikan ja lähettivät VPS kotimatkalle.
Ottelu TamUn ja Jaron välillä siirrettiin pelattavaksi Pietarsaaren Tellushalliin, sillä vaikka TamU:lla oli ottelussa kotietu, niin Tampereelta ei löytynyt ottelulle sopivaa areenaa. Ottelu alkoi tunnustellen, eikä avausjakso tarjonnut hienouksia. Toisella jaksolla peliä saatiin paremmin auki ja ensimmäinen maali syntyi 61. minuutilla. Antti Pohja sai pallon toiseen aaltoon eikä erehtynyt. Jaro aloitti vimmatun takaa-ajon ja loikin hyviä hyökkäyksiä. Maalia ei kuitenkaan syntynyt ja näin TamU vei voiton ja välieräpaikan.
Helsingissä kohtasivat lohkonsa kuudella voitolla selvittänyt HJK ja FC Lahti. HJK:lla oli aiemmista kohtaamisista hampaankolossa ja joukkue aloittikin vahvasti. Painostus tuotti tulosta 18. minuutilla, kun Jarno Parikka siirsi HJK:n johtoon. Vain hetkeä myöhemmin Lahti joutui vaihtamaan Jari Litmasen pois kentältä loukkaantumisen takia. Lisää kylmää vettä lahtelaiset saivat, kun hetki ennen taukoa Kalle Eerola puski pallon omaan maaliin ja Klubi siirtyi entistä tukevampaan johtoon. Jo lähes taukotunnelmiin siirtynyt yleisö näki kuitenkin vielä yhden osuman: aiemmin epäonnistunut Eerola antoi hyvän vapaapotkun ja Jussi Länsitalo korjasi maalin eteen jääneen pallon HJK:n verkkoon. Toisella puoliajalla Lahti tuli väkisin peliin mukaan. Lopulta Heikki Haara puski Eero Korteen keskityksestä Lahden tasoihin. Peliajan täytyttyä taululla seisoivat loppulukemat 2-2 ja edessä oli rangaistuspotkukilpailu. Siinä HJK onnistui iskemään kaikki viisi laukaustaan verkon perälle. Lahti epäonnistui kertaalleen ja putosi liigacupista.
Hongan ja TPS:n ottelussa ensimmäinen puoliaika oli tasaista. TPS aloitti maalinteon, kun Mikko Manninen ampui pallonriiston jälkeen 20 metristä pallon Hongan maaliin. Vauhdikas ensimmäinen puoliaika ei tuonut kuitenkaan lisämaaleja. Tauon jälkeen Honka tasoitti Aleksandr Kokon osumalla. Honka painosti koko puoliajan vahvasti ja onnistui lisäämään johtoaan 10 minuuttia ennen loppua. Kokko puski Sampo Koskisen keskityksen verkkoon ja iski näin illan toisen osumansa. TPS ei kuitenkaan luovuttanut ja lopulta tasoitus syntyi dramaattisella tavalla. Honka ei kyennyt purkamaan TPS vapaapotkua omalta maaliltaan ja lopulta Aleksadr Kokon puruksi tarkoitettu pusku kimposi omaan maaliin erotuomarin kautta. Rangaistuspotkukilpailun vei nimiinsä viime hetkellä ottelun tasoittanut TPS, ja Honka putosi jatkosta.
Tapahtumat lyhyesti > Välierät

TamU:n ja TPS:n välinen ottelu pelattiin poikkeuksellisesti Pirkkalassa huonon pelipaikkatilanteen vuoksi. Ottelussa TamU:n Jari Niemi teki ensimmäisellä puoliajalla kaksi maalia ja vaikka Riku Riskin onnistuikin kaventaa tilanne 2–1:een, jäi maali ottelun viimeiseksi. TamU sai finaaliin vastaansa HJK:n, joka voitti omassa välierässään IFK Mariehamnin 3–1.
Tapahtumat lyhyesti > Finaali

Liigacupin finaali pelattiin Vantaan ISS Stadionilla. TamU vei voiton HJK:sta kahdella Jonne Hjelmin osumalla. Ensimmäinen Hjelmin maali syntyi komeasta vapaapotkusta ensimmäisen puoliajan lopulla. Toinen maali syntyi, kun Hjelm pääsi potkaisemaan pallon läheltä maaliin Antti Pohjan syötöstä. Liigacupin voitto oli TamU:n historian ensimmäinen.
Alkulohkojen tilastot ja tulokset > Otteluiden tulokset

| --- | --- |
 Lohko I IFK Mariehamn - TPS 2-1  TPS - JJK 3-1  TamU - FC Inter 5-2  FC Lahti - TPS 1-1  TPS - TamU 0-0  FC Inter - IFK Mariehamn 1-2  IFK Mariehamn - FC Lahti 3-3  RoPS - Inter 0-3  RoPS - JJK 1-1  TamU - FC Lahti 5-0  FC Inter - TPS 0-1  RoPS - IFK Mariehamn 1-3  FC Inter - FC Lahti 1-1  FC Lahti - JJK 1-0  JJK - FC Inter 1-2  TamU - RoPS 2-0  FC Lahti - RoPS 2-0  JJK - TamU 2-3  TPS - RoPS 3-0  JJK - IFK Mariehamn 0-2  IFK Mariehamn - TamU 2-2 :  Lohko II FC Honka - KuPS 7-0  HJK - MyPa 2-1  FC Honka - FC Haka 1-0  HJK - FF Jaro 1-0  FF Jaro - VPS 0-2  VPS - HJK 1-2  FF Jaro - KuPS 3-1  FC Haka - MyPa 2-3  FC Haka - VPS 2-0  FC Honka - FF Jaro 2-0  FC Haka - HJK 0-2  HJK - FC Honka 3-0  KuPS - HJK 1-4  MyPa - FF Jaro 0-5  VPS - MyPa 1-0  FF Jaro - FC Haka 1-1  MyPa - FC Honka 0-1  KuPS - VPS 0-3  MyPa - KuPS 3-1  VPS - FC Honka 1-4  KuPS - FC Haka 2-1
Alkulohkojen tilastot ja tulokset > Alkulohkojen maalintekijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  7 maalia Aleksei Kangaskolkka (TamU) 5 maalia Akseli Pelvas (HJK) 3 maalia Aleksandr Kokko (FC Honka)  Hermanni Vuorinen (FC Honka)  Jari Niemi (TamU)  Jarno Parikka (HJK)  Jussi-Pekka Savolainen (KuPS)  Kaarlo Rantanen (FC Lahti)  Mika Ojala (FC Inter)  Sasha Anttilainen (MIFK)  Timo Furuholm (FC Inter) 2 maalia Demba Savage (FC Honka)  Eero Korte (FC Lahti)  Jami Puustinen (FC Honka)  John Weckström (FC Honka)  Jonne Hjelm (TamU)  Jonas Emet (FF Jaro)  Jyri Hietaharju (VPS)  Marcus Olofsson (MIFK)  Maksim Votinov (MyPa)  Mohamed Kamara (HJK)  Papa Niang (FF Jaro)  Rafinha (TamU)  Riku Riski (TPS)  Sebastian Sorsa (HJK)  Tamás Gruborovics (MIFK)  Tony Björk (VPS)  Ville Oksanen (MyPa)  |  1 maali Aapo Lappalainen (TamU)  Amar Muharemovic (TPS*)  Antonio Inutile (VPS)  Antti Pohja (TamU)  Arsim Gashi (MIFK)  Babatunde Wusu (TPS)  Björn-Erik Sundqvist (FF Jaro)  Chris Cleaver (TPS)  Daniel Fellman (FF Jaro)  Daut Kuqi (TamU*) Denis Sokolovski (MIFK)  Guillano Grot (FC Inter)  Ilari Äijälä (MyPa)  Jaakko Nyberg (TPS)  Jani Lyyski (VPS)  Jari Litmanen (FC Lahti)  Jeferson Pires (RoPS)  Joel Perovuo (FC Honka)  Juho Lähde (TPS)  Jussi Vasara (FC Honka) Jukka-Pekka Tuomanen (JJK)  Jyrki Saranpää (VPS)  Kennedy Ugoala Nwanganga (FC Inter)  Kenneth Gustafsson (MIFK)  Konsta Hietanen (FC Lahti)  Marco Matrone (FF Jaro)  Mate Dujilo (MIFK*)  Mathias Kullström (MIFK)  Matti Lähitie (JJK)  Miikka Multaharju (MyPa)  |  Mika Lahtinen (JJK)  Mika Niskala (MIFK)  Mika-Matti Maisonvaara (RoPS)  Mikko Innanen (Haka)  Mikko Manninen (TPS)  Mikko Paatelainen (TPS)  Mikko Sumusalo (HJK)  Mohamed Fofana (FC Lahti)  Nicolas Kivistö (Haka)  Niko Ikävalko (Haka) Niko Markkula (JJK)  Pablo Gomez-Marttila (FC Inter)  Paulus Arajuuri (MIFK)  Pele Koljonen (KuPS)  Petri Viljanen (Haka)  Petter Meyer (FF Jaro)  Petteri Forsell (VPS)  Rafael (FC Lahti)  Rami Hakanpää (FC Honka)  Sami Ristilä (Haka) Sebastian Mannström (FF Jaro)  Tuomas Kansikas (HJK)  Tuomas Rannankari (KuPS)  Valeri Minkenen (Haka)  Zakaria Abahassine (JJK)  |
Tähdellä (*) merkityt testimiehiä. Kaarlo Rantanen oli ainoa pelaaja, joka teki maalin kahdessa eri seurassa (MyPa ja FC Lahti).
Jatkopelien tulokset ja tilastot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | TamU | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | TamU | 1 |  |  | 4.4.2008 | 4.4.2008 |  |  |  |  |
|   | FF Jaro | 0  |  |  | 4.4.2008 | 4.4.2008 |  |  |  |  |
|   | FF Jaro | 0  |  |  | TamU | 2 |  |  |  |  |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  | TamU | 2 |  |  |  |  |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  | TPS | 1  |  |  |  |  |
|   | FC Honka | 2 (rp.3) |  |  | TPS | 1  |  |  |  |  |
|   | FC Honka | 2 (rp.3) |  |  |  |  |  |  | 15.4.2008 | 15.4.2008 |
|   | TPS | 2 (rp.5)  |  |  |  |  |  |  | 15.4.2008 | 15.4.2008 |
|   | TPS | 2 (rp.5)  |  |  |  |  |  |  | TamU | 2 |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  |  |  |  |  | TamU | 2 |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  |  |  |  |  | HJK | 0  |
|   | HJK | 2 (rp. 5) |  |  |  |  |  |  | HJK | 0  |
|   | HJK | 2 (rp. 5) |  |  | 4.4.2008 | 4.4.2008 |  |  |  |  |
|   | FC Lahti | 2 (rp. 3)  |  |  | 4.4.2008 | 4.4.2008 |  |  |  |  |
|   | FC Lahti | 2 (rp. 3)  |  |  | HJK | 3 |  |  |  |  |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  | HJK | 3 |  |  |  |  |
|   | 21.3.2009 | 21.3.2009 |  |  | IFK Mariehamn | 1  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   | IFK Mariehamn | 3 |  |  | IFK Mariehamn | 1  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   | IFK Mariehamn | 3 |  |  |  |  |  |  |   |   |
|   | VPS | 1  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|   | VPS | 1  |  |  |  |  |  |  |   |  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |
Lasse Kempas

Lasse Kalevi Kempas (s. 6. marraskuuta 1947 Rauma) on suomalainen taidemaalari. Hän maalaa akvarelleja, guassiteoksia ja akryylivärimaalauksia sekä tekee litografioita.
Kempas on opiskellut Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1975–1976 sekä pariisilaisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja Cité International des Artsissa vuonna 1979. Kempaksen teokset ovat olleet yksityisnäyttelyissä esillä muun muassa Rauman taidemuseossa (1977, 1980 ja 1986), Wäinö Aaltosen museossa (1980 ja Kimmo Pyykön kanssa 1986) ja Hämeenlinnan taidemuseossa (Kimmo Pyykön kanssa 1986). Hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valtion, Rauman taidemuseon, Porin taidemuseon, Tampereen nykytaiteen museon, Wäinö Aaltosen museon, Hämeenlinnan taidemuseon ja Emil Cedercreutzin museon kokoelmissa. Kempas on palkittu Länsi-Suomen taidemitalilla 1980 ja OAJ:n kultaisella kulttuurimitalilla 1987.
Kasvu on Kempaksen suunnittelema veistos Eurajoella, kirjaston edustalla. Teos on vuodelta 2016, kuten kirjastokin.
Khamzat Chimaev

| Khamzat Chimaev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1994 (ikä 30) Beno-Yurt, Tšetšenia, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä  Yhdistyneet arabiemiraatit
Vapaaottelija
Lempinimi:  Borz
Aktiivisena:  2018–
Pituus:  188 cm
Paino:  77 kg
Painoluokka:  välisarja (2018–) keskisarja (2018–)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  vapaapaini, nyrkkeily
Seura:  Allstar Training Center (2017–)
Tilastot
Ottelut:  11
Voitot:  11
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  4
– päätöksellä:  1
Tappiot:  0
Aiheesta muualla
theislandsport.com/ufcs-chimaev-celebrates-kadyrov
Khamzat Chimaev (tšetšeeniksi Хамзат Чимаев s. 1. toukokuuta 1994 Beno-Yurt, Tšetšenia, Venäjä) on venäläinen vapaaottelija, joka kilpailee Ultimate Fighting Championship -organisaatiossa. Hänen painoluokkansa on välisarja (71–77 kg) tai keskisarja (78–84 kg). Alkuperältään hän on Venäjän tšetšeeni, joka muutti vuonna 2011 Ruotsiin.
Vapaaottelu-ura

Chimaev on harrastanut myös judoa ja samboa. Hän aloitti ammattilaisuransa 26. toukokuuta 2018 voittamalla Card Olve Sagenin teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Chimaev otteli heti perään elokuussa Ole Magnoria vastaan, jonka hän voitti takakuristuksella ensimmäisen erän lopussa.
Vapaaottelu-ura > Brave Combat Federation (2018–2019)

Chimaev siirtyi kahden ottelun jälkeen Ruotsista bahrainilaiseen Brave CF -organisaatioon 2018. Hän kohtasi ensimmäisessä ottelussaan välisarjassa Marko Kisičin marraskuussa. Chimaev voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Kuukautta myöhemmin hän otteli seuraavaksi Sidney Wheeleriä vastaan, jonka Chimaev voitti 35 sekunnissa, kun Wheeler luovutti matolla hänen lyönneistä.
Huhtikuussa 2019 Chimaevin seuraava vastustaja oli Ikram Aliskerov, joka oli nelinkertainen sambon maailmanmestari ja otellut 9–0 tilastolla vapaaottelussa. Chimaev onnistui voittamaan ottelun tyrmäyksellä ensimmäisen erän alussa. Lokakuussa hän otteli vielä Mzwandile Hlongwaa vastaan, jonka Chimaev voitti d'arce kuristuksella toisen erän alussa.
Chimaevin oli määrä otella huhtikuussa 2020 Jarrah Al-Selawea vastaan välisarjan mestaruudesta Tukholmassa, mutta koronapandemian ja Chimaevin allekirjoitettua sopimuksen UFC:n kanssa ottelu peruttiin.