stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Faramir

Fanitaiteilijan piirtämä tulkinta Faramirista.
Faramir on hahmo J. R. R. Tolkienin romaanissa Taru sormusten herrasta. Hän on Gondorin valtakunnan käskynhaltija 
Denethorin poika ja Sormuksen saattueeseen kuuluvan Boromirin pikkuveli.
Isänsä kuoltua Faramir määrätään Gondorin käskynhaltijaksi, kunnes oikea kuningas Aragorn palaisi. Faramirin luovutettua käskynhaltijan virkansa Elessar (Aragorn) nimittää hänet uudelleen tähän toimeen ja kuninkaan neuvonantajaksi. Faramirista tulee myös Ithilienin prinssi.
Rooli Sormuksen Sodassa

Faramir, Gondorin kapteeni näki usein enneunta, joka ohjasi hänet näkemään Murtuneen Miekan Imladrisissa, jota haltiat kutsuivat nimellä Rivendell. Hänen vanhempi veljensä Boromir näki saman unen ja vaati oikeutta lähteä Rivendelliin.
Hän matkusti lähes neljä kuukautta ja kertoi Rivendellissä unestaan ja sen viestistä. Aragorn, Samoojien johtaja, sekä Isildurin ainoa laillinen perijä oli viestin aihe, Murtunut Miekka oli hänen sukunsa perintökalleus, nimeltään Narsil, Elendilin miekka. Viesti tästä tapahtumasta tuli Faramirille myöhään, sen jälkeen kun Boromir oli jo ennen aikaansa kuollut. 
Faramir johti joukkojaan Ithilienissä haradrimia vastaan. Siellä Faramir huomasi kaksi hobittia, Frodo Reppulin ja Samvais Gamgin, jotka olivat tekemässä suurta tehtävää, Valtasormuksen tuhoamista.
Hobitit toivat uutiset Isildurin perijästä, mutta eivät tienneet  Boromirin kuolleen. Faramir kyseli heidän väleistään ja kysymysten takia hän arvasi heidän kantavan jotain suurta asetta. Tässä kohtaa hän näytti täysin erilaisia piirteitä kuin ylpeä veljensä ”En ottaisi sitä, vaikka se makaisi maantien varressa,” hän julisti. Myöhemmin, kun selvisi että tämä ase oli Valtasormus, hän toisti tämän saman ja vapautti hobitit. 
Frodo antoi Faramirille luvan vangita heidän oppaansa Klonkun. Vihoissaan tästä Klonkku myöhemmin petti Frodon ja Samin. Kun Faramir palasi Gondoriin, hän joutui Pelennorin Kenttien Taisteluun Minas Tirithin edustalla. Siellä hän loukkaantui vakavasti. Hän sai Nazgûlilta kuolettavalta vaikuttavan haavan. Faramirin isä, Denethor aikoi polttaa hänet elävältä. Hän ei onnistunut, mutta riisti hengen itseltään. Faramir toipui parannuksen tarhassa. Siellä Faramir tapasi Rohanin Neidon, Éowynin, joka oli tappanut Angmarin Noitakuninkaan yhdessä hobitti Merrin kanssa. He rakastuivat ja menivät myöhemmin naimisiin. Heidän pojanpoikansa oli Barahir. Aragornin kruunajaisissa Faramir, joka oli hyvin vähän aikaa palvellut Hallitsevana Käskynhaltiana, ilomielin antoi Gondorin johdon oikeudenmukaiselle kuninkaalle. Hänestä tuli kuningas Elessarin neuvonantaja. Hänet nimitettiin myös ensimmäiseksi Ithilienin Prinssiksi.
Rooli elokuvassa

Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Faramir ei aluksi laske Frodoa, Samia ja Klonkkua menemään, vaan päättää viedä Sormuksen Gondoriin. Hän vie heidät Osgiliathiin, Anduinjoen ylityspaikalle, eikä ennen Sormusaaveiden hyökkäystä vapauta heitä. Yksi syy, miksi tätä oli muokattu, oli se että Faramirin täytyi käydä jonkinlainen kamppailu päätöksestä. Faramiria ei voinut jättää koettelematta, kun kaikkia muita koeteltiin, koska se jättäisi Faramirin immuuniksi Sormuksen vaikutukselle.
Faramiria esittää elokuvassa David Wenham. Faramirin hiusten väri on muuttunut kirjasta elokuvaan, korpin mustista hiuksista vaalean ruskeaksi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Denethor II | Gondorin käskynhaltija 3019– | Seuraaja: ei kukaan |
Ranskan avoin tennisturnaus 2012

Vuoden 2012 Ranskan avoin tennisturnaus järjestettiin 27. toukokuuta – 11. kesäkuuta 2012 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 111. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti Rafael Nadal jo ennätyksellisen seitsemännen kerran. Naisten puolella mestariksi selviytyi Marija Šarapova, joka voitti Ranskan avoimet ensimmäistä kertaa urallaan. Samalla hän nousi maailmanlistan ykköseksi.
Poisjäännit

Turnauksesta jäivät pois miesten puolella Gaël Monfils polvivamman vuoksi, Mardy Fish väsymyksen vuoksi ja Kei Nishikori vatsalihasvamman takia. Robin Söderling ei osallistunut turnaukseen  mononukleoosin takia. Naisten puolella turnauksen jättivät väliin loukkaantumisten vuoksi Andrea Petkovic ja Daniela Hantuchová. 11:nneksi sijoitettu Vera Zvonarjova puolestaan vetäytyi loukattuaan olkapäänsä.
Tapahtumia

Yksi naisten voittajasuosikeista, Yhdysvaltain Serena Williams hävisi heti ensimmäisellä kierroksella ranskalaiselle Virginie Razzanolle. Ensimmäisen erän voittanut Williams johti toisessa erässä tie-breakia 5–1, mutta Razzano voitti toisen erän tie-breakilla 7–5. Kolmas, ratkaiseva erä meni Razzanon nimiin 6–3, viimeisen syöttövuoron kestäessä 24 minuuttia. Roger Federer nousi toisen kierroksen voitollaan eniten Grand Slam -turnauksissa otteluvoittoja ottaneeksi miespelaajaksi ohi Jimmy Connorsin. Federer saavutti 234:nnen voittonsa voitettuaan Adrian Ungurin neljässä erässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan avoin tennisturnaus 2012 Wikimedia Commonsissa
Fernando Sansegundo

| Fernando Sansegundo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1957
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Aiheesta muualla
IMDb
Fernando Sansegundo (s. 1957 Madrid) on espanjalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja dramaturgi. Monipuolisen teatteriuran lisäksi Sansegundo on näytellyt televisiotuotannoissa ja kokoillan elokuvissa.
Ura

Sansegundo on työskennellyt teatterissa vuodesta 1977 asti. Hän on näytellyt muun muassa teoksissa Las bicicletas son para el verano, El mercader de Venecia, Hamlet ja Navidad en casa de los Cupiello. Dramaturgina hän on toiminut muun muassa teoksissa Rey Lear, Julio César, Donde hay agravios no hay celos ja El ángel exterminador. Sansegundon teatteriohjauksia ovat muun muassa El amante, La Cumbre ja Quién teme a Virginia Woolf.
Sansegundo on näytellyt myös useissa televisiosarjoissa, kuten El comisario, Aída, Pulsaciones, Vis a Vis: el Oasis ja Paratiisi. Hän on näytellyt niin ikään erinäisissä elokuvissa, kuten Tranvía a la Malvarrosa, Airbag, Entre las piernas, El corazón del guerrero, Lope ja Historias lamentables.
Aiheesta muualla

Fernando Sansegundo : Biografia
Ferdinando Mandrini

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Italia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
Ferdinando Mandrini (17. kesäkuuta 1897 Milano – 22. marraskuuta 1980 Milano) oli italialainen voimistelija. Hän voitti joukkuekilpailussa kultaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sitten vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän osallistui myös vuoden 1928 kesäolympialaisiin Amsterdamissa.
Faith Friday Obilor

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. maaliskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Aba, Nigeria
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2010 | Babanawa FC | – | (–) |
| 2011 | PS Kemi | 21 | (0) |
| 2012–2015 | RoPS | 112 | (5) |
| 2012 | → FC Inter (laina) | 7 | (0) |
| 2016 | FC Inter | 31 | (0) |
| 2017- | HJK | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 140 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. joulukuuta 2015.
Faith Friday Obilor (s. 5. maaliskuuta 1991 Aba, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Obilor pelaa moldovalaisessa FC Sheriff Tiraspolissa.
Obilor aloitti uransa kotimaansa Babanawa FC:ssä. Kaudeksi 2011 hän teki sopimuksen Ykkösessä pelanneen PS Kemi Kingsin kanssa. Seuraavana vuonna Obilor siirtyi saman sarjan Rovaniemen Palloseuraan, jossa onnistui ensimmäisellä kaudella saavuttamaan nousun Veikkausliigaan. Syyskauden 2012 hän pelasi lainalla liigajoukkue FC Inter Turussa.
Kaudella 2013 Obilor pelasi RoPS:ssa 31 liigaottelua ja oli mukana voittamassa Suomen Cupia. Veikkausliigakaudella 2015 Obilor saavutti RoPS:n kanssa SM-hopeaa ja hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden liigapuolustajaksi. Tammikuussa 2016 Obilor siirtyi kauden mittaisella sopimuksella FC Interiin.
Saavutukset

Suomen Cup 2013 (RoPS), 2017 (HJK)
SM-kulta 2017 (HJK)
SM-hopea 2015 (RoPS)
Vuoden liigapuolustaja 2015
FK Ekranas

FK Ekranas on vuonna 1964 perustettu liettualainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Panevėžys.
Historia

FK Ekranas on voittanut Liettuan mestaruuden viidesti vuosina 1985, 1993, 2005, 2008 ja 2009 sekä Liettuan Cupin neljästi vuosina 1985, 1998, 2000 ja 2010.
Vuonna 2015 klubi joutui konkurssiin.
Kausi

| Kausi | Sarjataso | Liiga | Paikka | Linkki |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991. | 1. | A lyga | 4. |  |  |
| 1991.–1992. | 1. | A lyga | 5. |  |  |
| 1992.–1993. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 1993.–1994. | 1. | A lyga | 3. |  |  |
| 1994.–1995. | 1. | A lyga | 8. |  |  |
| 1995.–1996. | 1. | A lyga | 7. |  |  |
| 1996.–1997. | 1. | A lyga | 5. |  |  |
| 1997.–1998. | 1. | A lyga | 3. |  |  |
| 1998.–1999. | 1. | A lyga | 4. |  |  |
| 1999. | 1. | A lyga | 5. |  |  |
| 2000. | 1. | A lyga | 4. |  |  |
| 2001. | 1. | A lyga | 4. |  |  |
| 2002. | 1. | A lyga | 3. |  |  |
| 2003. | 1. | A lyga | 2. |  |  |
| 2004. | 1. | A lyga | 2. |  |  |
| 2005. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 2006. | 1. | A lyga | 2. |  |  |
| 2007. | 1. | A lyga | 3. |  |  |
| 2008. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 2009. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 2010. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 2011. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 2012. | 1. | A lyga | 1. |  |  |
| 2013. | 1. | A lyga | 3. |  |  |
| 2014. | 1. | A lyga | 6. |  |  |
| 2015. | x | x | x |  | Konkurssin |
Aiheesta muualla

Seuran viralliset sivut (englanniksi)
A lygan joukkueet
Banga
Dainava
Džiugas
Hegelmann
Kauno Žalgiris
Panevėžys
Sūduva
Riteriai
FA Šiauliai
Žalgiris (Vilnius)
Atlantas
Atletas
DFK Dainava
Dainava
Ekranas
Jonava
FBK Kaunas
Klaipėda
Klaipėdos Granitas
Kruoja
Nevėžis
Mažeikiai
Palanga
REO
Stumbras
Šiauliai
Šilutė
Tauras
Utenis
Vėtra
Pasi Puistola

| Pasi Puistola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1978 (ikä 46) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Passo
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2017
Seurat:  Ilves (SML) Ässät (SML) Tappara (SML) HV71 (SEL) Severstal Tšerepovets (KHL) Donbass Donetsk (KHL) KalPa (SML) LeKi (Mestis) Pelicans (SML)
Pasi Juhani Puistola (s. 16. syyskuuta 1978 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan Puistola oli taitava all around -puolustaja, joka luisteli sulavasti. Hänellä oli myös hyvä visio ja syöttötaidot. Puistola voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011. Lisäksi hän voitti urallaan alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden, Suomen-mestaruuden sekä kaksi Ruotsin-mestaruutta. Puistola toimii Tapparan SM-liigajoukkueen valmennustiimissä videovalmentajana.
Seuraura > SM-liigauran alku Ilveksessä

Puistola on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti seurassa B-nuorten SM-pronssia keväällä 1995. Puistola debytoi SM-liigassa kaudella 1997–1998, jolloin koko kausi kului Ilveksen SM-liigajoukkueen vahvuudessa. Hän teki 48 runkosarjaottelussa tehot 3+13=16 ja yhdeksässä playoff-ottelussa syntyivät tehot 1+1=2. Puistola valittiin SM-liigan vuoden tulokkaaksi ja hänet palkittiin Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. Puistola sijoittui tulokkaiden pistepörssissä toiseksi SaiPan Ville Immosen jälkeen. Hän voitti keväällä 1998 SM-hopeaa.
Puistola teki toisella SM-liigakaudellaan 1998–1999 44 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Hän myös vahvisti Ilveksen A-nuoria keväällä 1999, jolloin he voittivat SM-hopeaa. Puistola oli kevään 1999 pudotuspeleissä tehoilla 5+4=9 pelipaikastaan huolimatta paras maalintekijä, toiseksi paras pistemies Kärppien Jari Viuhkolan jälkeen, Ilveksen paras pistemies sekä tehokkain puolustaja. Hän pelasi kauden aikana myös EHL:ssä tehden viidessä ottelussa tehot 4+1=5. Puistola siirtyi kesken neljännen SM-liigakautensa 2000–2001 loppukaudeksi Porin Ässiin lokakuussa 2000 12 pelaamansa ottelun jälkeen. Siirron taustalla olivat pelilliset syyt ja palkka.
Seuraura > Tappara-vuodet 2001–2006

Toukokuussa 2001 Puistola palasi Tampereelle, mutta siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tapparan riveihin. Hän voitti keväällä 2002 SM-hopeaa. Puistola teki tammikuussa 2003 kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa. Hän voitti keväällä 2003 Suomen-mestaruuden. Puistolan tulokaskaudella 1997–1998 tekemät tehot 3+13=16 olivat pitkään hänen yhden kauden piste-ennätyksensä SM-liigassa. Hän paransi ennätystään kuuden kauden jälkeen kaudella 2004–2005, jolloin hän teki 54 runkosarjaottelussa tehot 6+20=26. Puistola oli Tapparan tehokkain puolustaja ja sijoittui SM-liigan puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Puistola oli myös Tapparan sisäisen syöttöpörssin toinen Stefan Öhmanin jälkeen sekä sisäisen pistepörssin neljäs Marko Ojasen kanssa. Hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen huhtikuussa 2005.
Viimeisimmällä SM-liigakaudellaan 2005–2006 Puistola teki yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+16=30. Hän voitti SM-liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi Ilveksen Ville Koistisen ja HPK:n Jukka-Pekka Laamasen jälkeen. Kevään 2006 pudotuspelit päättyivät kuitenkin Puistolan osalta kolmeen otteluun nivusvamman takia.
Seuraura > Vuodet ulkomailla

Puistola ei käyttänyt Tappara-sopimuksessaan ollutta optiota kaudelle 2006–2007, vaan hän siirtyi Elitserien-joukkue HV71:een kaksivuotisella sopimuksella. Puistola teki siellä ensimmäisellä kaudellaan hyvät tehot 11+23=34, joilla hän oli Elitserienin viidenneksi tehokkain puolustaja. HV71:n sisäisessä pistepörssissä Puistola oli kolmas Jukka Voutilaisen kanssa. Kaudella 2007–2008 hän voitti tehoilla 11+21=32 puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi joukkuetovereidensa Mikko Luoman ja Johan Åkermanin jälkeen. Puistola teki joulukuussa 2007 kolmivuotisen jatkosopimuksen HV71:n kanssa. Hän voitti keväällä 2008 Ruotsin-mestaruuden.
Kaudella 2008–2009 Puistola sijoittui tehoilla 6+25=31 puolustajien pistepörssissä toiseksi Djurgårdens IF:n Marcus Ragnarssonin jälkeen. Hän jakoi Ragnarssonin kanssa myös puolustajien syöttöpörssin voiton. Puistola voitti keväällä 2009 Elitserien-hopeaa. Hän pelasi kauden aikana myös Mestarien liigassa. Kaudella 2009–2010 Puistola teki yhden kauden piste-ennätyksensä Elitserienissä tehoilla 13+26=39. Hän oli liigan neljänneksi tehokkain puolustaja sekä puolustajista toiseksi paras maalintekijä joukkuetoverinsa David Petrasekin jälkeen. Puistola oli HV71:n sisäisen pistepörssin kolmas. Hän jakoi kevään 2010 pudotuspelien puolustajien pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Petrasekin ja Adam Almqvistin kanssa. Puistola voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Puistola sijoittui tehoilla 5+23=28 Elitserienin puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän toimi HV71:n varakapteenina.
Toukokuussa 2011 Puistola teki vuoden mittaisen sopimuksen KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsin kanssa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Donbass Donetskiin. Puistola mahtui joukkueen kokoonpanoon kuitenkin vain 20 runkosarjaotteluun. Hän edusti Donetskia kauden aikana myös Continental Cupissa, jonka joukkue voitti.
Seuraura > Paluu Tapparaan

Kaudeksi 2013–2014 Puistola palasi nelivuotisella sopimuksella Tapparaan. Hänen ensimmäinen sopimuskautensa päättyi SM-hopeaan. Kaudella 2014–2015 Puistolan rooli Tapparassa jäi hyvin pieneksi ja joukkue lainasi hänet syyskuussa 2014 marraskuun maaottelutaukoon asti kestäneellä sopimuksella Kalevan Pallon paitaan paikkaamaan Mikko Jokelan loukkaantumista. Puistola pelasi loukkaantumistenkin vuoksi lopulta kauden aikana vain 23 runkosarjaottelua. Elokuussa 2015 hänen kerrottiin yhteisymmärryksessä lähtevän Tapparasta. Puistolalla oli kuitenkin edelleen sopimus seuran kanssa. Tappara lainasi hänet lokakuussa Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Siirtotakarajalla helmikuussa 2016 Tappara kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Pelicansiin. Puistola vietti loppukauden kuitenkin lähinnä toipilaana loukkaantumisen vuoksi, eikä pelannut otteluakaan Pelicansissa.
Puistola jatkoi kaudella 2016–2017 alkuperäisen sopimuksensa mukaisesti Pelicansissa. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi.
Kauden jälkeen Puistola lopetti uransa.
Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
Puistola pelasi MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän putosi viimeisten joukossa vuoden 2012 turnauksen joukkueesta. Puistola teki debyyttinsä A-maajoukkueessa 3. marraskuuta 1998 Lahdessa Ruotsia vastaan. Hänen ensimmäinen A-maajoukkuemaalinsa syntyi 10. helmikuuta 2005 Tampereella Venäjää vastaan.
Puistola oli voittamassa myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 1998. Hän on miesten ja alle 20-vuotiaiden MM-kullallaan Janne Ojasen ja Niko Kapasen ohella ainoa suomalaispelaaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden molemmista ikäluokista. Yhteensä Puistola on pelannut 77 A-, 23 nuorten ja 12 poikien maaottelua.
Perhe

Puistolalla on vaimo ja pojat Patrik (s. 2001) ja Niklas (s. 2004) sekä tytär Elli (s. 2010). Heistä Patrik pelaa hyökkääjänä Jukureissa ja hänet valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi vuonna 2016.
Frendz

Frendz oli Heikki Silvennoisen 1980-luvun alussa johtama rock- ja gospel-yhtye. Se julkaisi kaksi albumia, A New Kind of Day vuonna 1981 ja Final Awakening vuonna 1982. Levyt julkaisi Discophon.
Kokoonpanossa soittivat Heikki Silvennoinen kitaraa, Petteri Salminen ja Jouko Laivuori kosketinsoittimia, Matti A. Takala rumpuja, Ippe Kätkä rumpuja ja huuliharppua, Mikko Löytty bassokitaraa, Sakari Löytty rumpuja, banjoa ja lyömäsoittimia sekä Eero Pekkonen huilua ja harmonikkaa. Kokoonpanon laulajia olivat Silvennoinen ja Päivi Portaankorva.
Levyjen kappaleet ovat Silvennoisen säveltämiä, ja sanoitukset teki Suomeen asettunut amerikkalainen kuvataiteilija ja kristillinen kirjailija Ronald Fair. Frendz-yhtye oli periaatteessa gospel-yhtye, joka aloitti keikkailun ”maallisista” esiintymispaikoista ja siirtyi vasta myöhemmin seurakuntien tilaisuuksiin, mikä aiheutti oudoksuntaa kirkollisissa piirissä.
Diskografia > Albumit

A New Kind of Day (Discophon PL40204, 1980)
Final Awakening (Discophon, 1982)
FK Dnipro

FK Dnipro (ukr. ФК «Дніпро», ven. ФК «Днепр», FK Dnepr) on jalkapalloseura Dnipron kaupungista Ukrainasta. Se pelaa maan neljännellä sarjatasolla.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1918 silloisessa Jekaterinoslavissa (nyk. Dnipro) nimellä BRIT (Brjanski rabotšnyi industrialnyi tehnikum"). 1947 se yhdistyi toisen dnipropetrovskilaisjoukkueen, Dynamon, kanssa. Historiansa saatossa seura on tunnettu myös nimillä Petrovets (1926—1935), Stal (1936—1948) ja Metallurg (1949—1961) ennen nykyisen nimen käyttöön ottoa vuonna 1962.
Dnipro pelasi pitkään alueellisia alasarjoja kunnes 1968 Valeri Lobanovskyi tuli seuran päävalmentajaksi ja se nousi kolmessa vuodessa Neuvostoliiton pääsarjatasolle ja ylsi 1970-luvulla kahdesti Neuvostoliiton Cupin välierävaiheeseen. 1978 Dnipro putosi pääsarjatasolta, mutta nousi takaisin kahden vuoden kuluttua. Seuran historian menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin se kuului koko Neuvostoliiton kärkijoukkueisiin ja saavutti muun muassa kaksi liigamestaruutta. Seuran keskeisiin tukijoihin on kuulunut miljardööri Ihor Kolomoiskyi. Ukrainan itsenäistyttyä Dnipro ei enää kyennyt mestaruuksiin, mutta lukeutui kuitenkin pitkään sarjan kärkijoukkueisiin ja ylsi suurimpana saavutuksenaan Eurooppa-liigan finaaliin vuonna 2015. Seura ajautui kuitenkin vakavien talousvaikeuksien myötä syöksykierteeseen ja putosi keväällä 2017 pääsarjasta suoraan kolmannelle sarjatasolle, menettäen suuren osan organisaatiostaan samalle tasolle perustetulle uudelle SK Dnipro-1 -seuralle. Kauden päätteeksi FK Dnipro pudotettiin vielä porrasta alemmas Ukrainan amatöörimestaruussarjaan rangaistuksena talousepäselvyyksistään.
Saavutukset

Neuvostoliiton mestaruus 1983, 1988
Neuvostoliiton mestaruussarjan hopeaa 1987, 1989
Neuvostoliiton mestaruussarjan pronssia 1984, 1985
Neuvostoliiton cupin voitto 1989
Neuvostoliiton supercupin voitto 1989
Neuvostoliiton federaatiocupin (liigacup) voitto 1986, 1989
Ukrainan jalkapalloliigan toinen sija 1992/93, 2013/14
Ukrainan jalkapalloliigan kolmas sija 1992, 1994/95, 1995/96, 2000/01, 2003/04, 2014/15, 2015/16
Eurooppa-liigan finalisti 2015
Entisiä päävalmentajia

Juande Ramos (2010-2014)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi, venäjäksi ja englanniksi)
Feel

Feelin jäsenet jakamassa nimikirjoituksia.
Feel on Puolassa Katowicessa vuonna 2005 perustettu popyhtye. Se julkaisi debyyttialbuminsa Feel vuonna 2007 ja se sai lukuisia palkintoja. Albumin suurin hitti on 'A gdy jest już ciemno' (suom. Kun on jo pimeää).
Jäsenet

Piotr Kupicha - Laulu, Kitara
Łukasz Kożuch - Koskettimet
Michał Nowak - Basso
Michał Opaliński - rummut
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (puolaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Friisian kuningaskunta

| Friisian kuningaskunta Fryske Keninkryk> 600–734 |
| --- | --- |
   Friisia vuonna 716 
Valtiomuoto:  Monarkia
Pääkaupunki:  Dorestad
Uskonnot:  Germaanien uskonto
Edeltäjä:  Paikalliset hallitsijat
Seuraaja:  Frankkien valtakunta
Friisian kuningaskunta [lähde? ] oli vuosina 600–734 Alankomaiden alueella sijainnut kuningaskunta. Frankkien valtakunta valloitti alueen vuonna 734. Alue oli laajimmillaan vuosina 650–734.
Kuninkaat

Aldgisl 678
Radbod 680–719
Budo 719–734