stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen urheilu 1996
Aerobic

Maailmanmestaruuskilpailuissa 11.–16.6. Genovassa, Italiassa Tuuli Matinsalo voitti kultaa ja Sami Vaskola sijoittui kuudenneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 5.–9.6. Helsingissä. Tuuli Matinsalo voitti naisten sarjassa kultaa. Mari ja Pertti Sahlberg saavuttivat parien kilpailussa hopeaa sekä Merja Kalaja, Anne Heikkilä ja Katja Kerttula joukkueiden kilpailussa pronssia. Sami Vaskola sijoittui miesten sarjassa neljänneksi.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 11.–25.2. Sierra Nevadassa, Espanjassa Janne Leskinen sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi, mikä oli kaikkien aikojen paras suomalaisalppihiihtäjien arvokisasijoitus.
Ammunta

Atlantan kesäolympialaisissa Krister Holmberg sijoittui olympiakiväärillä kuudenneksi. Satu Pusila oli kaksoistrapissa yhdestoista, Juha Hirvi pienoiskiväärin täysottelussa kolmastoista ja ilmakiväärikilpailussa viidestoista sekä Raimo Kauppila kaksoistrapissa viidestoista.
Haulikkolajien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 28.6.–2.7. Tallinnassa, Virossa Jaana Pitkänen voitti kultaa naisten skeetissä. Suomi voitti kultaa myös saman lajin joukkuekilpailussa.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 3.–11.2. Ruhpoldingissa, Saksassa Suomen miesten joukkue sijoittui viestissä kuudenneksi ja joukkuekilpailussa kahdeksanneksi sekä naisten joukkue niin viestissä kuin joukkuekilpailussakin kahdeksanneksi. Parhaat henkilökohtaiset sijoitukset olivat Paavo Puurusen 11. sija 10 kilometrillä, Katja Holannin 12. sija 15 kilometrillä ja Ville Räikkösen 13. sija 20 kilometrillä.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjassa Mitsubishilla ajanut Tommi Mäkinen voitti maailmanmestaruuden. Kauden yhdeksästä MM-osakilpailusta hän voitti viisi: Ruotsin rallin, Safari-rallin, Argentiinan rallin, Jyväskylän Suurajot ja Australian rallin. Mäkisen kartanlukijana toimi Seppo Harjanne, joka loukkasi selkänsä Mäkisen ajettua ulos 14.10. San Remon rallissa.
Ari Vatanen voitti 19.–25.10. ajetun Hongkong–Peking-rallin.
Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa McLarenilla ajanut Mika Häkkinen sijoittui viidenneksi ja Tyrrellillä ajanut Mika Salo 13:nneksi. Häkkinen ajoi palkintokorokesijalle kolmanneksi 14.7. Britannian Grand Prix'ssä, 25.8. Belgian Grand Prix'ssä, 8.9. Italian Grand Prix'ssä ja 13.10. Japanin Grand Prix'ssä.
Hiihtosuunnistus

Maailmanmestaruuskilpailuissa 21.–24.2. Lillehammerissa, Norjassa Arja Nuolioja voitti kultaa pikamatkalla ja saavutti pronssia normaalimatkalla sekä Terhi Holsterin ja Virpi Juutilaisen kanssa viestissä. Raino Pesu saavutti pronssia pikamatkalla sekä hopeaa Arto Liljan, Markku Järvisen ja Vesa Mäkipään kanssa viestissä.
Jalkapallo

Miesten maajoukkueen päävalmentajana aloitti 1.7. tanskalainen Richard Møller Nielsen. Syksyn kahdessa MM-karsintaottelussaan Suomi hävisi vieraskentällä Unkarille ja Helsingin olympiastadionilla Sveitsille.
Jari Litmanen pelasi amsterdamilaisseuransa Ajaxin mukana 22.5. Mestarien liigan loppuottelussa italialaista Juventusta vastaan. Litmanen teki loppuottelussa maalin mutta Ajax hävisi lukemiin 1–1 päättyneen varsinaisen peliajan ja jatkoajan jälkeen rangaistuspotkukilpailussa. Jalkapallolehti World Soccerin listalla vuoden 1996 parhaista pelaajista Litmanen oli sijalla yhdeksän.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti porilainen FC Jazz, hopeaa sai anjalankoskelainen Myllykosken Pallo -47 ja pronssille sijoittui Turun Palloseura. Hallitseva mestari FC Haka putosi I divisioonaan.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai toinen helsinkiläisjoukkue Puistolan Urheilijat ja pronssille sijoittui Tampereen Ilves.
Judo

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 16.–19.5. Haagissa, Alankomaissa Jorma Korhonen sijoittui viidenneksi alle 71-kiloisten sarjassa.
Jääkiekko

Miesten maailmanmestaruuskilpailuissa 21.4.–5.5. Wienissä, Itävallassa Suomi sijoittui viidenneksi oltuaan alkulohkossaan toinen mutta hävittyään puolivälierissä Kanadalle 1–3.
Maailmancupissa 27.8.–14.9. Suomi sijoittui viidenneksi hävittyään puolivälierissä Venäjälle 0–5.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 23.–29.3. Jaroslavlissa, Venäjällä Suomi saavutti pronssia.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Jokerit, hopeaa sai Turun Palloseura ja pronssille sijoittui Rauman Lukko.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti keravalainen Shakers, hopeaa sai Oulun Kärpät ja pronssille sijoittui kuopiolainen Kalevan Pallo.
Jääpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran Warkauden Pallo -35, joka voitti loppuottelussa Tornion Palloveikot 3–1. Pronssille sijoittui helsinkiläinen Botnia-69.
Karate

Maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–10.11. Sun Cityssä, Etelä-Afrikassa suomalaisista sijoille 5–8 ylsivät Olli Ortiz alle 65-kiloisten sarjassa, Miko Virkola yli 80-kiloisissa, Sari Laine avoimessa luokassa sekä miesten joukkue.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 3.–5.5. Pariisissa, Ranskassa Sari Laine voitti kultaa alle 53-kiloisten sarjassa ja saavutti hopeaa avoimessa luokassa.
Keilailu

Joukkueiden maailmancupissa 1.–7.9. Calgaryssä, Kanadassa sekä Suomen mies- että naisjoukkue voittivat mestaruuden. Miesten joukkueeseen kuuluivat Mika Koivuniemi, Teemu Raatikainen, Antti-Pekka Lax, Jouni Helminen, Lasse Lintilä ja Kai Virtanen. Naisten joukkueessa keilasivat Jaana Strömberg, Pauliina Aalto, Anu Peltola, Heidi Larnia, Krista Ylönen ja Reija Lundén.
Joukkueiden Euroopan-cup keilattiin 28.5.–1.6. Talissa, Helsingissä. Suomen naisten joukkue, johon kuuluivat Pauliina Aalto, Jaana Strömberg, Reija Lundén, Krista Ylönen, Anu Peltola ja Heidi Larnia, voitti mestaruuden. Miesten kilpailussa Suomi sijoittui toiseksi.
Henkilökohtaisessa Euroopan-cupissa 27.–29.9. Bracknellissä, Englannissa Jaana Strömberg voitti mestaruuden ensimmäisenä suomalaisnaisena. Miesten kilpailussa Kai Virtanen sijoittui neljänneksi.
Koripallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Torpan Pojat, hopeaa sai Lahden NMKY ja pronssille sijoittui espoolainen Tapiolan Honka.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Forssan Alku, hopeaa sai Forssan Koripojat ja pronssille sijoittui kotkalainen Peli-Karhut.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti 15. kerran karjaalainen BK-46, hopeaa sai Grankulla IFK ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Dicken.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai niinikään helsinkiläinen Sparta ja pronssille sijoittui kolmas helsinkiläisjoukkue Dicken.
Lentopallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti kuudennen peräkkäisen kerran kuopiolainen KuPS-Volley, hopeaa sai halikkolainen Perttelin Peikot ja pronssille sijoittui Tampereen Isku-Volley.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti yhdeksännen kerran Vaasan Vasama, hopeaa sai Jyväskylän maalaiskunnan seura Palokan Pyry ja pronssille sijoittui Joensuun Prihat.
Lumilautailu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 9.–10.2. Madonna di Campigliossa, Italiassa Markus Hurme saavutti lumikourussa hopeaa ja Aleksi Litovaara pronssia.
Melonta

Atlantan kesäolympialaisissa Mikko Kolehmainen sijoittui kajakkiyksiköiden 500 metrillä seitsemänneksi ja 1 000 metrillä yhdeksänneksi.
Moottoripyöräily

Enduron maailmanmestaruussarjassa Kari Tiainen saavutti hopeaa yli 500-kuutioisten luokassa. Suomi voitti elokuussa Hämeenlinnassa joukkuemaailmanmestaruuden, ja joukkueeseen kuuluivat Tiaisen lisäksi Petteri Silván, Mika Ahola, Jani Laaksonen, Vesa Kytönen ja Pekka Viljakainen.
Hallitrialin maailmanmestaruussarjassa Tommi Ahvala saavutti hopeaa. Ulkokaudella hän sijoittui MM-sarjassa kahdeksanneksi.
Paini

Atlantan kesäolympialaisissa Marko Asell saavutti kreikkalais-roomalaisen painin alle 74-kiloisten sarjassa hopeaa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 23.–30.3. Budapestissa, Unkarissa suomalaisista sijoittuivat neljänneksi Tuomo Karila alle 82-kiloisissa ja Juha Ahokas alle 130-kiloisissa sekä viidenneksi Marko Yli-Hannuksela alle 68-kiloisissa ja Harri Koskela alle 90-kiloisissa.
Painonnosto

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–12.5. Varsovassa, Puolassa Karoliina Lundahl saavutti hopeaa yli 83-kiloisten sarjan yhteistuloksissa. Tempauksessa hän voitti kultaa ja työnnössä pronssia. Tuija Malinen (59 kg) ja Susanna Samuelsson (70 kg) sijoittuivat sarjoissaan kymmenenneksi.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 8.–15.4. Stavangerissa, Norjassa Jarkko Welling sijoittui alle 59-kiloisten sarjassa viidenneksi, Jouni Grönman alle 70-kiloisissa kuudenneksi ja Janne Kanerva alle 108-kiloisissa seitsemänneksi.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 7.–10.11. Prahassa, Tšekissä Karoliina Lundahl saavutti pronssia alle 83-kiloisten sarjassa. Katarina Sederholm sijoittui yli 83-kiloisten sarjassa seitsemänneksi.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti kuudennen kerran Sotkamon Jymy, hopeaa sai Hyvinkään Tahko ja pronssille sijoittui Seinäjoen Maila-Jussit.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Jyväskylän Kiri, hopeaa sai Oulun Lippo ja pronssille sijoittui Viinijärven Urheilijat.
Naisten Itä–Länsi-ottelun 13.7. Kiteellä voitti Itä jaksoin 2–1 (10–3, 3–7, 2–0).
Miesten Itä–Länsi-ottelun 14.7. Kiteellä voitti Itä jaksoin 1–0 (1–0, 0–0).
Pohjoismaiset hiihtolajit

Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 10.–11.2. Kulmissa Janne Ahonen saavutti hopeaa ja Ari-Pekka Nikkola sijoittui kuudenneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa 1995–1996 Jari Isometsä sijoittui yhteispisteissä kolmanneksi.
Mäkihypyn maailmancupissa 1995–1996 Ari-Pekka Nikkola sijoittui yhteispisteissä toiseksi, Janne Ahonen kolmanneksi ja Mika Laitinen kuudenneksi.
Yhdistetyn maailmancupissa 1995–1996 Jari Mantila sijoittui yhteispisteissä kolmanneksi ja Hannu Manninen kahdeksanneksi.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1995–1996 Ari-Pekka Nikkola sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi, Janne Ahonen kuudenneksi ja Jani Soininen yhdeksänneksi. Mika Laitinen voitti vuoden 1995 puolella hypätyn Oberstdorfin osakilpailun mutta loukkaantui kaaduttuaan Garmisch-Partenkirchenin harjoituksissa ja joutui lähes kahden kuukauden sairauslomalle.
Purjehdus

Atlantan kesäolympialaisissa Petri Leskinen ja Mika Aarnikka sijoittuivat miesten 470-luokassa neljänneksi. Thomas Johanson oli miesten Laser-luokassa kahdeksas.
Finnjolla-luokan maailmanmestaruuskilpailuissa toukokuussa La Rochellessa, Ranskassa Jali Mäkilä sijoittui viidenneksi.
Laser-luokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa Roope Suomalainen saavutti pronssia.
Pyöräily

Atlantan kesäolympialaisissa Tea Vikstedt-Nyman sijoittui maantieaika-ajossa kuudenneksi ja pisteajossa seitsemänneksi. Mira Kasslin sijoittui eräajossa yhdeksänneksi.
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa 28.8.–1.9. Manchesterissa, Englannissa Tea Vikstedt-Nyman sijoittui pisteajossa kuudenneksi ja Mira Kasslin 500 metrin aika-ajossa kymmenenneksi.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa 9.–13.10. Luganossa, Sveitsissä Tea Vikstedt-Nyman sijoittui 26,4 kilometrin aika-ajossa 12:nneksi.
Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa 21.–22.9. Cairnsissa, Australiassa Katja Repo sijoittui alamäkiajossa 11:nneksi.
Ratapyöräilyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa 4.–6.10. Moskovassa, Venäjällä Mira Kasslin saavutti hopeaa 500 metrin aika-ajossa ja sijoittui kuudenneksi eräajossa. Miesten pisteajossa Jukka Heinikainen oli viides ja Kristoffer Åberg kahdeksas.
Raviurheilu

Kuninkuusraveissa 13.–14.7. Mikkelissä kuninkuuden voitti Kaarlo Ahokkaan ohjastama Viesker ja kuningatartittelin Heikki Parviaisen ohjastama I.P. Sukkula.
Ringette

Maailmanmestaruuskilpailuissa 14.–20.4. Tukholmassa, Ruotsissa Suomi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Kanadalle jatkoajalla 5–6.
Suomen-mestaruuden voitti Tuusula Ringette.
Salibandy

Miesten maailmanmestaruuskilpailuissa 11.–18.5. Tukholmassa, Ruotsissa Suomi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Ruotsille 0–5.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Salibandy ja Sulkapallo Vuosaari (SSV), hopeaa sai Vantaa Floorball Team ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Viikingit.
Soutu

Atlantan kesäolympialaisissa Laila Finska-Bezerra sijoittui naisten yksikössä 12:nneksi ja Tomas Söderblom miesten yksikössä 14:nneksi.
Kevyiden luokkien maailmanmestaruuskilpailuissa 8.–11.8. Stratchclydessa, Skotlannissa Heikki Haavikko saavutti yksikössä pronssia.
Squash

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 8.–19.10. Petaling Jayassa, Malesiassa Suomi sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi hävittyään puolivälierissä Englannille 0–3.
Joukkueiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1.–4.5. Amsterdamissa, Alankomaissa Suomen miesjoukkue saavutti pronssia joukkueella Sami Elopuro, Juha Raumolin, Olle Poutiainen ja Mika Monto. Suomi voitti pronssiottelussa Saksan 3–1. Suomen naisjoukkue sijoittui kuudenneksi.
Suunnistus

Maailmancupin yhteispisteissä Timo Karppinen sijoittui kolmanneksi sekä Mikael Boström ja Anniina Paronen neljänneksi.
Jukolan viestissä 15.–16.6. Rautavaaralla Turun Suunnistajat voitti miesten viestin lähes viiden minuutin erolla Rajamäen Rykmenttiin. Venlojen viestissä Liedon Parma sijoittui parhaana suomalaisjoukkueena kolmanneksi.
Taitoluistelu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 21.–28.1. Sofiassa, Bulgariassa Mila Kajas sijoittui naisten yksinluistelussa kymmenenneksi ja Markus Leminen miesten yksinluistelussa 14:nneksi.
Uinti

Atlantan kesäolympialaisissa Jani Sievinen saavutti 200 metrin sekauinnissa hopeaa. Hän jäi 400 metrin sekauinnin alkuerissä yhdeksänneksi eikä osallistunut B-finaaliin. Ennen päämatkojaan hän joutui uusimaan paikasta 200 metrin vapaauinnin A-finaaliin mutta luovutti uituaan uusinnassakin täsmälleen saman ajan Paul Palmerin kanssa eikä osallistunut enää B-finaaliinkaan. Vesa Hanski sijoittui 200 metrin perhosuinnissa kokonaistuloksissa kymmenenneksi.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 12.–15.12. Rostockissa, Saksassa Marja Pärssinen saavutti pronssia 50 metrin perhosuinnissa ja sijoittui viidenneksi 100 metrin perhosuinnissa. Vesa Hanski oli viides 200 metrin perhosuinnissa ja Suomen joukkue kuudes 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.
Yleisurheilu

Atlantan kesäolympialaisissa Heli Rantanen voitti naisten keihäänheitossa kultaa ja Seppo Räty saavutti miesten keihäänheitossa pronssia. Seitsemänneksi sijoittuivat keihäänheittäjät Mikaela Ingberg ja Kimmo Kinnunen sekä 50 kilometrin kävelyssä Valentin Kononen.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 8.–10.3. Tukholmassa, Ruotsissa viidenneksi sijoittuivat Markus Koistinen kuulantyönnössä ja Tiia Hautala viisiottelussa, kuudenneksi Heli Koivula pituushypyssä sekä kahdeksanneksi Mika Polku korkeushypyssä.
Maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 15.12. Charleroissa, Belgiassa Annemari Sandell saavutti pronssia.
Annemari Sandell juoksi Suomen-ennätyksen kahdella maililla 9.6. Torniossa (9.41,36), 5 000 metrillä 8.7. Tukholman DN-galassa (14.56,22) ja 10 000 metrillä 27.7. Atlantan olympialaisten alkuerissä (31.40,42). Kahden mailin tulos oli tyttöjen maailmanennätys ja 5 000 metrin tulos tyttöjen Euroopan-ennätys. Suomen-ennätyksiä parantelivat myös Heli Koivula kolmiloikassa 9.6. Tallinnassa (13,74), Mia Strömmer moukarinheitossa 10.7. Karhulassa (55,06) ja Tiina Vilenius seiväshypyssä 24.8. Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä (380). Vilenius ja Teija Saari seiväshypyssä sekä Strömmer moukarinheitossa parantelivat ennätyksiä jo aiemminkin kauden aikana.
Kuulantyöntäjä Markus Koistinen jäi Kalevan kisoissa otetussa dopingtestissä kiinni istukkahormonin käytöstä ja 13.9. hänelle määrättiin neljän vuoden kilpailukielto.
Aavikkoilves

| Aavikkoilves |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Caracal
Laji::  caracal
Kaksiosainen nimi
 Caracal caracal  (Schreber, 1776) 
 Aavikkoilveksen levinneisyys
Katso myös
   Aavikkoilves Wikispeciesissä   Aavikkoilves Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkoilves (Caracal caracal) on kuivassa ja kuumassa ilmastossa elävä elinvoimainen kissaeläinlaji, jota tavataan kuivilla alueilla Pohjois-Afrikassa, suuressa osassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa, Arabian niemimaan ja Araljärven välisellä alueella sekä Etelä-Aasiassa. Siitä on käytetty myös nimiä afrikanilves ja karakali.
Koko ja ulkonäkö

Aavikkoilveksellä on lyhyt turkki, joka on väriltään kellan- tai punaruskea. Sen leukaa, kurkkua ja ruumiin alapuolta koristavat valkeat kuviot.
Päältä mustat korvat ovat kapeat ja suipot. Korvien päässä ovat mustat tupsut. Korviensa takia eläintä kutsutaan myös karakali-nimellä, joka tulee turkinkielisestä mustaa korvaa tarkoittavasta sanasta karakulak.
Aavikkoilveksen pituus on noin 60–90 cm ja sen hännän pituus on noin 25–30 cm. Aikuisen aavikkoilveksen korkeus on 40–50 cm ja se painaa 6–19 kg. Jalat sillä ovat pitkät ja solakat.
Levinneisyys

Aavikkoilvestä tavataan kuivilla alueilla Pohjois-Afrikassa, suuressa osassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa, Arabian niemimaan ja Araljärven välisellä alueella sekä Etelä-Aasiassa.
Elinympäristö

Aavikkoilveksen elinaluetta ovat vuoristoseudut, savannit ja avoimet kuivat pensaikot. Se välttelee metsiä.
Lisääntyminen

Aavikkoilveksen lisääntymisaika on syyskuusta joulukuuhun. Sen kantoaika on yhdeksän viikkoa ja tavanomainen poikasmäärä on kaksi, jotka se synnyttää maasian tai ketun pesäkoloon, mahdollisesti myös onttoon puuhun. Poikasten väri on aluksi kirkkaan punaruskea, mutta kuukausien kuluttua se muuntuu harmahtavan punaruskeaksi.
Ravinto

Aavikkoilves syö erikokoisia eläimiä, kuten lintuja, jyrsijöitä, jäniksiä, tamaaneja, apinoita, pieniä antilooppeja ja muita nisäkkäitä.Se pystyy hyppäämään jopa 3 metriä ylöspäin ja sieppaamaan lintuja lennosta.Tämän takia aavikkoilveksiä on entisaikoina käytetty lintujen metsästykseen.Pidettiin jopa metsästyskarakalien kilpailuja, joissa eläinten tehtävänä oli napata mahdollisimman paljon kyyhkyjä areenalla ruokailevasta parvesta, ja parhaimmat pystyivät nappaamaan tusinan lintuja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Karakali (Caracal caracal)
ITIS: Caracal caracal (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Caracal caracal, the Caracal (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Caracal caracal:  Wikidata: Q30847  Wikispecies: Caracal caracal  ADW: Caracal_caracal  BioLib: 1933  BOLD: 73490  CoL: QZRR  EoL: 312855  EPPO: KARACA  EUNIS: 8383  GBIF: 2435010  iNaturalist: 42042  IRMNG: 11060971  ITIS: 552775  IUCN: 3847  MDD: 1005981  MSW: 14000014  NBN: NHMSYS0000376494  NCBI: 61394  Observation.org: 82256  Open Tree of Life: 1033549  Paleobiology Database: 224078  Paleobiology Database: 224078  Species+: 4645  TSA: 3468 
Felis caracal:  Wikidata: Q109647287  CoL: 3DXV2  GBIF: 2435013  ITIS: 622016  ZooBank: DED1C52B-65EA-4F01-B005-8D0436713C24 
Aavikkoilves
RoboCop (hahmo)

| RoboCop |
| --- | --- |
 RoboCop elokuvassa RoboCop 2
Luoja(t):  Edward Neumeier Michael Miner
Näyttelijä(t):  Peter Weller Dan Hennessey (ääni) Robert John Burke Richard Eden David Sobolov (ääni) Page Fletcher Joel Kinnaman
Ensi- esiintyminen:  RoboCop (heinäkuu 1987)
Kustantaja:  Orion Pictures
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alex James Murphy
Status:  Poliisi
Asuinpaikka:  Detroit, Michigan
Suhteet
Muut sukulaiset:  Ellen Murphy (entinen vaimo) Jimmy Murphy (poika)
Tutut:  Anne Lewis
Infobox OKNimi-testi OK: 
RoboCop on kuvitteellinen kyborgipoliisi, jonka loi alun perin Edward Neumeier ja myöhemmin kehitti hahmoa yhdessä Michael Minerin kanssa. Ensimmäistä elokuvaa varten RoboCopin loi ja suunnitteli yhdysvaltalainen maskeeraaja ja erikoistehosteiden taiteilija Rob Bottin. RoboCop esiintyi RoboCop -elokuvissa ja myöhemmin myös televisiosarjoissa, sarjakuvissa ja videopeleissä. Hahmo oli alun perin ihmispoliisi nimeltä Alex Murphy, jonka rikollisryhmä murhaa erään tehtävän aikana. Tapauksen jälkeen Omni Consumer Products (OCP) muutti Murphyn kyborgipoliisiksi.
RoboCopin synty

Poliisi Alex J. Murphy toimi vanhan Detroitin poliisivoimissa, jonka rahoituksen ja hallituksen otti haltuunsa yksityinen yhtiö Omni Consumer Products (OCP). Murphy oli harras irlantilaiskatolilainen rakastettu perheellinen isä, joka asui yhdessä vaimonsa Ellenin ja Jimmyn kanssa. Hän halusi olla hyvä roolimalli pojalleen ja harjoitteli usein aseensa pyörittämistä sormella, kuten poikansa Jimmyn suosikki televisiosankari T. J. Lazerilla oli tapana tehdä. Murphy oli poliisiakatemiassa luokkansa parhaimpia oppilaita ja oli luonteeltaan erittäin omistautunut velvollisuuksilleen sekä lojaali ystävilleen.
Saatuaan siirron Detroitin Metro West -piiriin Murphy sai uudeksi parikseen kokeneen poliisin Anne Lewisin, jonka kanssa Murphy lähti saman tien partioon. Pian he saavat kahvitauolla ollessaan kutsun takaa-ajoon, kun rikollispomo Clarence Boddicker joukkoineen on tehnyt ryöstön ja pakenee pakettiautolla. Takaa-ajon yhteydessä käydään pienimuotoinen tulitaistelu rikollisjoukkion ja poliisien välillä, jossa yksi rikollisista menettää henkensä.
Takaa-ajon päätyttyä ja rikollisten hetkeksi kannoiltaan karistamat poliisit kuitenkin löytävät syrjäisen terästehtaan, joka toimii rikollisten piilopaikkana. Poliisit hajaantuvat ja Murphy löytää kaksi rikosjengiläistä katsomasta televisiota. Murphy joutuu ampumaan itsepuolustukseksi toisen rikollisen ja yrittäessään pidättää toista joutuu muun jengin saartamaksi.
Clarence Boddicker tekee selväksi, että "hänellä on ongelma; poliisit eivät pidä hänestä, joten hänkään ei pidä poliiseista" ja ampuu haulikolla Murphyltä oikean kämmenen irti, jonka jälkeen muu ryhmä ampuu Murphyä useita kertoja irroittaen myös hänen oikean käsivartensa olkapäästä, kunnes ammukset loppuvat. Boddicker ampuu viimeisen laukauksen pistoolilla Murphyn päähän todeten: "Ok, huvit on ohi" ja rikollisjengi poistuu paikalta.
Lewis näkee tapahtumat, muttei kykene tekemään asialle mitään ja Murphy siirretään lääkintähelikopterilla sairaalaan, jossa hän elvytysyrityksistä huolimatta menehtyy vammoihinsa. OCP:n häikäilemätön Robert Mortonin johtama työryhmä päättää kuitenkin käyttää Murphyn ruumiinosia mm. aivoja, osaa ruoansulatuselimistöstä ja kasvoja rakentaessaan RoboCop-projektin prototyyppiä.
RoboCopin synty > RoboCop-ohjelma

Rikollisuuden kasvaessa liian suureksi ja haastavaksi Detroitin poliisivoimille, OCP päättää täydentää kaupungin poliisivoimia ja katastrofaalisesti OCP:n työntekijän kuolemaan päättyneen ED-209:n esittelyn jälkeen alkaa kehittää Bob Mortonin esittämää projektia: RoboCop-ohjelmaa.
Morton ja hänen ryhmänsä ovat saneeranneet poliisivoimia ja ovat asettaneet pääehdokkaiksi sellaisia poliiseja, joilla on paljon kokemusta ja velvollisuudentuntoa - erityisesti ne, joiden luonne todennäköisesti koituisi kohtaloksi. Kuoleman tapahtuessa he käyttävät kyseisen kuolleen poliisin ruumiinosia kyborgin rakentamiseen. Tämän mahdollisti poliisien allekirjoittamat uudet työsopimukset OCP:n ottaessa vastuulleen poliisitoiminnan pyörittämisen: yhtiöllä olisi vapaus käyttää kuolleiden poliisien ruumiita omiin tarkoituksiinsa.
Kyborgi saisi myös nopeammat refleksit, tietokonemuistin, johon on myös ohjelmoitu suuri määrä poliisien kokemusta erityisesti kadulla tapahtuneista rikoksista.
Tiedemiesten Murphylle tekemästä muistojenpyyhinnästä huolimatta RoboCop alkaa vähitellen muistaa olleensa ihminen nimeltä Alex J. Murphy. Tätä muistojen palautumisen mahdollisuutta varten varautuen RoboCop oli saanut Murphyn kasvot, jotta mahdollinen shokki muutoksesta kyborgiksi olisi pehmeämpi: hän muistuttaisi edes kasvoiltaan vielä entistä itseään.