Tuvalu
Talous ja infrastruktuuri > Talous

Tuvalun bruttokansantuote on kasvanut tasaisesti 1980-luvun alun jälkeen, mutta maan taloutta koettelevat helposti erilaiset kriisit. Tuvalun syrjäisen sijainnin takia kansainvälinen kaupankäynti ja matkailu ovat haastavia, minkä takia maan talous tukeutuu pitkälti ulkomaalaisiin rahalähteisiin ja erilaisiin avustuksiin. Peräti kolmannes Tuvalun bruttokansantuotteesta muodostui 1990-luvulla rahalähetyksistä, mutta Banaban ja Naurun fosfaattikaivosten sulkemisen jälkeen niiden osuus on pienentynyt. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 40 prosenttia kotitalouksista oli vuoden 2011 aikana saanut rahalähetyksiä. Niiden pääsääntöiset lähteet ovat merenkulkijat, työntekijävaihtoon osallistuvat kausityöntekijät ja pysyvästi ulkomaille asettuneet tuvalulaiset. Tuvalun rahayksikkö Tuvalun dollari on sidottu Australian dollarin arvoon.
Tuvalun pääelinkeino on kalastus, ja se muodosti vuonna 2020 noin 17 prosenttia Tuvalun bruttokansantuotteesta sekä 80 prosenttia viennistä. Maa myy myös kalastuslisenssejä Taiwanille, Japanille, Etelä-Korealle, Uudelle-Seelannille ja Yhdysvalloille. Tuvalulla on myös oma kuuden aluksen kalastuslaivasto. Lisenssialukset pyydystivät vuonna 2015 Tuvalun yksinomaiselta talousvyöhykkeeltä 81 700 tonnia tonnikaloja. Tuvalu kuuluu Naurun sopimuksen allekirjoittaneisiin Tyynenmeren maihin, jotka vastaavat noin neljäsosasta koko maailman tonnikalamyynnistä.
Maatalous tuottaa kopraa vientiin, ja maa saa tuloja myös turismista. Lisäksi valtio saa vientituloja postimerkkien ja kolikoiden myynnistä. Omavaraismaatalouden on arvioitu työllistävän noin 70 prosenttia tuvalulaisista, ja vain noin yksi kolmasosa työvoimasta on varsinaisessa palkkatyössä. Vain hallituksen töissä on vakaa palkka, ja lähes 70 prosenttia työssäkäyvistä onkin palvelualoilla. Noin 900–1000 tuvalulaista työskentelee merenkävijöinä, ja Aasian kehityspankin arvion mukaan parhaimmillaan 15 prosenttia Tuvalun miehistä oli ulkomailla merenkävijöinä, joiden rahalähetykset muodostavat merkittävän osan valtion tuloista.
Tuvalulla turistien määrää vähentää muun muassa saarten syrjäinen sijainti. Matkailijoiden määrä on kuitenkin ollut 2010-luvulla kasvussa, mutta vuonna 2019 saarilla kävi silti vain noin 3 600 vierailijaa. Saarilla on kaksi hotellia, ja niistä suurin on Funafutilla sijaitseva Funafuti Lagoon Hotel. Sen omistaa Tuvalun hallitus. Lisäksi saarilla on vierasmajoja. Tuvalulla ei ole juuri turistinähtävyyksiä. Monet turistit tulevat sukeltamaan; tärkeimpiä kohteita ovat Funafutin laguuni ja kuuden pikkusaaren muodostama Funafutin luonnonsuojelualue. Muita turistien suosimia kohteita ovat kansallinen kirjasto ja naisten käsityökeskus, jotka molemmat sijaitsevat Funafutilla, sekä Nanumean kirkontorni, josta on hienot näköalat.
Vuonna 1987 Australian, Uuden-Seelannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan perustama Tuvalu Trust Fund -säätiö, jota tukevat myös Japani ja Etelä-Korea, antaa Tuvalulle vuosittain merkittäviä rahasummia. Säätiön varallisuus oli vuoteen 2017 mennessä kuusinkertaistaunut. Myös Yhdysvallat on Tuvalulle tärkeä taloudellinen tukija: vuonna 1988 sovitun kalastuslaitoksille myönnettävän tuen määrä oli yhdeksän miljoonaa dollaria vuonna 1999, ja summan odotetaan edelleen kasvavan. Kansainvälinen apu onkin Tuvalulle hyvin tärkeää, sillä se myös tuo ison osan ruoasta, polttoaineesta ja tehdastuotteista. Maan tärkeimmät kauppakumppanit ovat Fidži, Australia, Uusi-Seelanti ja Japani.
Vuonna 1998 Tuvalu alkoi kerätä voittoja suuntanumeronsa käytöstä maksullisiin puhelinnumeroihin ja vuonna 2000 .tv-verkkotunnuksen vuokraamisesta. Verisign teki vuonna 2011 sopimuksen .tv-tunnusten myymiseen. Sopimus päättyi vuoden 2021 lopussa, ja sen jälkeen Tuvalu aloitti yhteistyön GoDaddyn kanssa. Uusi sopimus saattaa tuoda maalle vuosittain vanhan viiden miljoonan sijaan jopa kymmenen miljoonaa dollaria. Puhelinten suuntanumeron 688 käyttäminen maksullisiin seksilinjoihin väheni maan kristityn kansanosan vastustuksen takia.