stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jouni Mölsä
Aiheesta muualla

Politiikkaradio: Leikola ja Lähde: Vieraana Jouni Mölsä - miehemme Lontoossa[vanhentunut linkki] (9.3.2012)
Jorma Pasanen

Jorma Pasanen (8. joulukuuta 1911 Viipuri – 12. maaliskuuta 1993 Forssa) oli suomalainen kauppatieteiden tohtori, lainopin kandidaatti, Forssan kauppaoppilaitoksen rehtori ja korkeakoululehtori. Hän asui Forssassa vuodesta 1958 alkaen.
Pasanen väitteli Kauppakorkeakoulussa kauppatieteiden tohtoriksi kansainvälisen kaupan alalta vuonna 1953, väitöskirjan nimi oli Remburssi kansainvälisessä kaupassa. Pasanen kirjoitti useita liikealan oppikirjoja, tietokirjoja muun muassa numismatiikan alalta sekä romaanin Granaattiristi.
Teoksia

Remburssi kansainvälisessä kaupassa, väitöskirja. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen julkaisuja  16. Helsinki 1953
Cif-vakuutus. Tutkielmia / Liiketaloustieteellinen tutkimuslaitos ja Kauppatieteellinen yhdistys 28. Helsinki 1954
Documentary credit in international trade. Helsinki 1954
Valvonta liikeyrityksessä. Tekijä, Helsinki 1954
Asiakirjaohjeita. Otava 1956, 4. uud. painos 1964, 7. uud. painos 1973
Kauppakoulun kauppa- ja lainoppi. Otava 1957, 2. täydennetty ja osittain muutettu painos 1964
Kulutustavaroiden menekinedistäminen - Sales promotion. Otava 1958
Kauppaopiston kauppa- ja lainoppi : kuvitettu. Otava 1960
Myy paremmin, myy enemmän : myyntipalvelun perusteita : kuvitettu. Otava 1960, 2. painos 1965
Liikkeenhoito-oppi kauppaoppilaitoksia varten. Otava 1961
Kansalaiskoulun kauppaoppi ; kirj. Jorma Pasanen, Vihtori Mäkelä. Otava 1962, 6. tark. painos 1972
Rahakirja. Tammi 1968
Forssan työväenyhdistys 1889-1969. Forssa 1969
Ystävyyden kanava. Alea-kirja, Helsinki 1971
Tilapäiset maksuvälineet Suomessa. Suomen numismaattisen yhdistyksen julkaisuja 2. Helsinki 1972
Suomalaiset kulutustavarat Neuvostoliiton markkinoilla. Turun kauppakorkeakoulun julkaisuja. Sarja B I ; 1973, 8. Turku 1973
Suomen setelistön vesileimat. Coinstrom, Helsinki 1973
Liiketaloustiede: markkinointi : lyhyt oppijakso, pienryhmätyöskentely : lukuvuosi 1974-75 ; kirj. Kaj Gustafsson, Tapio Nurminen, Jorma Pasanen. Helsingin kauppakorkeakoulu, Helsinki 1974
Tavarakaupan yleiset kauppatavat ja toimituslausekkeet. Helsingin kauppakorkeakoulun julkaisuja. C 44. Gaudeamus, Helsinki 1975
Granaattiristi : romaani Viipurista ja viipurilaisista vuosikymmenien vaiheissa. Alea-kirja, Helsinki 1991
Toimituksia

Viipurilaisen osakunnan laulukirja ;  toim. Jorma Pasanen, Reino Hukkanen, Ukko Kivi-Koskinen. Viipurilainen osakunta, Helsinki 1947
Suomennoksia

H. A. Goddard : Hallinnon periaatteet sovellettuina sairaanhoitotoimeen. Sairaanhoitajien koulutussäätiön julkaisu. WSOY 1963 , lisäpainos 1966
Jordanian ralli 2011

|  Jordanian ralli 2011 |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 2011. 


Palkintokoroke
Voittaja:   Sébastien Ogier  Julien Ingrassia  (Citroën)
Toinen:   Jari-Matti Latvala  Miikka Anttila  (Ford)
Kolmas:   Sébastien Loeb  Daniel Elena  (Citroën)
Jordanian ralli 2011 (virallisesti 3. Jordan Rally WRC 2011) oli Rallin MM-sarjan kauden 2011 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 14.–16. huhtikuuta
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Citroën DS3 WRC | 2:48.28,2 |  | 25+3 |
| 2. |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Ford Fiesta RS WRC | 2:48.28,4 | +0,2 | 18 |
| 3. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën DS3 WRC | 2:48.55,9 | +27,7 | 15+1 |
| 4. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta RS WRC | 2:51.12,9 | +2.44,7 | 12+2 |
| 5. |  Matthew Wilson |  Scott Martin | Ford Fiesta RS WRC | 2:54.13,1 | +5.44,9 | 10 |
| 6. |  Kimi Räikkönen |  Kaj Lindström | Citroën DS3 WRC | 2:54.43,1 | +6.14,9 | 8 |
| 7. |  Federico Villagra |  Jorge Pérez Companc | Ford Fiesta RS WRC | 2:57.46,9 | +9.18,7 | 6 |
| 8. |  Khalid Al Qassimi |  Michael Orr | Ford Fiesta RS WRC | 2:58.11,9 | +9.43,7 | 4 |
| 9. |  Dennis Kuipers |  Bjorn Degandt | Ford Fiesta RS WRC | 3:02.55,7 | +14.27,5 | 2 |
| 10. |  Bernardo Sousa |  António Costa | Ford Fiesta S2000 | 3:03.33,7 | +15.05,5 | 1 |
Lähde:
Jonathan Bernier

| Jonathan Bernier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1988 (ikä 36) Laval, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Robocop
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Pelinumero:  45
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–2023
Aik. seurat:  Anaheim Ducks  Los Angeles Kings Toronto Maple Leafs Colorado Avalanche   Detroit Red Wings   Carolina Hurricanes  New Jersey Devils
NHL-varaus:  11. varaus, 2006 Los Angeles Kings
Aiheesta muualla
jbernier45.com
Jonathan Bernier (s. 7. syyskuuta 1988 Laval, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi viimeksi NHL-joukkue New Jersey Devilsissä.  Bernier on Los Angeles Kingsin ensimmäisen kierroksen varaus kesältä 2006, jolloin joukkue varasi hänet numerolla 11 ja koko varaustilaisuuden ensimmäisenä maalivahtina.
Ura

Bernier pelasi vuodet 2004–2008 QMJHL:n Lewiston MAINEiacsissa. Kaudella 2006–2007 hän torjui joukkueelle sarjan mestaruuden. Lisäksi hänet valittiin toiseen tähdistökentälliseen ja palkittiin QMJHL:n pudotuspelien parhaana pelaajana Guy Lafleur Trophyllä. Bernier debytoi NHL:ssä seuraavalla kaudella 2007–2008. Hän torjui Kingsin maalilla heti NHL-kauden avausottelussa 29. syyskuuta 2007 Anaheim Ducksia vastaan, Ison-Britannian Lontoossa. Bernier torjui Kingsille 4–1-voiton. Hän torjui kauden aikana yhteensä neljässä NHL-ottelussa, mutta avausottelun jälkeen Bernierin kolme muuta ottelua päättyivät tappioon ja, hänen päästettyjen maalien keskiarvo oli 4,03. Bernier palasi pelaamaan loppukaudeksi QMJHL:ään, mutta hän pelasi keväällä 2008 kolme AHL-ottelua Manchester Monarchsissa.
Kauden 2008–2009 Bernier torjui kokonaan Monarchsissa, ja kaudella 2009–2010 hän pelasi kolme NHL-ottelua. Samalla kaudella Bernier valittiin AHL:n parhaaksi maalivahdiksi ja palkittiin Baz Bastien Trophyllä. Hänestä tuli Kingsin kakkosmaalivahti harjoitusleirin 2010 jälkeen kaudeksi 2010–2011, jolloin edeltävä kakkosmaalivahti Erik Ersberg siirtyi farmiin ja myöhemmin KHL:ään. Hänet kaupattiin 23. kesäkuuta 2013 Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Ben Scrivensiin, Matt Frattiniin ja toisen kierroksen varaukseen joko vuoden 2014 tai 2015 tulokasvarauksessa.
Kesällä 2016 Maple Leafs myi Bernierin Anaheim Ducksiin vaihdossa seuraavan varaustilaisuuden varausvuoroon.
Heinäkuussa 2021 Detroit Red Wings kauppasi Bernierin pelaajaoikeudet ja kolmannen kierroksen varausvuoron Carolina Hurricanesiin vaihdossa Alex Nedeljkoviciin.
Heinäkuussa 2021 Bernier solmi kahden vuoden ja arvoltaan 8,25 miljoonan dollarin sopimuksen Devilsin kanssa.
Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
Bernier voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2008. Hän toimi kakkosvahtina Steve Masonille ja pelasi turnauksessa kaksi ottelua. Bernier kantoi Kanadan torjuntavastuun alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Bernier pelasi myös miesten MM-kilpailuissa vuonna 2011.
Muuta

Bernierin isoveli on ranskalaista Diables Rouges de Briançonia edustava hyökkääjä Marc-André Bernier. Marc-André on Vancouver Canucksin varaus vuodelta 2003.
Josef Sousedík

Josef Sousedík
Josef Sousedík (18. joulukuuta 1894 Vsetín, Itävalta-Unkari – 15. joulukuuta 1944 Vsetín, Böömin–Määrin protektoraatti) oli sähköasentaja, yrittäjä ja keksijä. Hänen nimissään on yli 50 sähkö- ja konetekniikkaan liittyvää patenttia. Tästä syystä häntä nimitetään ”Määrin Edisoniksi”.
Sousedík syntyi kuusilapsiseen perheeseen. Hänen isänsä oli ammatiltaan puuseppä.
Sousedík opiskeli oppisopimuksella sähköasentajaksi työn ohessa Thonelan ja Bubelan tehtailla. Syyskuussa 1912 hän aloitti sähköasentajan työt Bartelmus-Donátin tehtaassa Brnossa ja opiskeli samanaikaisesti teknillisessä koulussa. Tänä aikana hän tutustui muutamiin sähkötekniikan asiantuntijoihin, kuten Jozef Sumeciin.
Ensimmäisessä maailmansodassa Sousedík joutui taistelemaan Venäjän ja Italian vastaisilla rintamilla. Hän haavoittui Italiassa, minkä jälkeen hänet lähetettiin kotiinsa Vsetíniin. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä 1919 hän osallistui Unkaria vastaan käytyihin taisteluihin.
Sousedík palasi kesällä 1919 takaisin opiskelemaan ja suorittamaan loppututkintonsa. Hän aloitti sähkölaitteiden kaupan ja korjauspajan vanhempiensa kotitalossa, mutta perusti pian oman sähkölaitteisiin erikoistuneen verstaan vanhalla sahalla Vsetín-Trávníkyssa. Sousedík kehitti sähkölaitteita ja sai useita alaan liittyviä patentteja. Näistä merkittävimpiä oli oikosulkumoottorin automaattinen käynnistin. Toiminta laajeni, ja vuonna 1934 yritys työllisti jo 200 henkilöä. Tällöin se fuusioitui Ringhoffer-Tatran kanssa, ja Sousedíkista tuli sen pääjohtaja. Hän suunnitteli ja patentoi uudenlaisen sähkömekaanisen voimansiirron Tatran ČSD M290.0 -pikajunaan.
Liiketoiminnan ulkopuolella Sousedík osallistui aktiivisesti Vsetínin poliittiseen, sosiaaliseen ja kulttuurilliseen elämään. Hän toimi kaupungin pormestarina yhteensä kymmenen vuotta.
Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian Tšekin-puoleisen osan maaliskuussa 1939 Sousedík liittyi välittömästi vastarintaliikkeeseen. Hänen toimintansa liikkeessä paljastui joulukuussa 1944, ja hän joutui Gestapon pidättämäksi. Sousedík ammuttiin 15. joulukuuta kuulustelujen yhteydessä.
Jorma Piisinen

| Jorma Antero Piisinen |
| --- | --- |
 Piisinen kesäkuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1960 (ikä 64) Varkaus
Poliitikko
Puolue:  Perussuomalaiset
Asema:  kansanedustaja (2023–)  kaupunginvaltuutettu (2021–)  aluevaltuutettu (2022–)
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Aiheesta muualla
www.jormapiisinen.fi
Jorma Antero Piisinen eli Remontti-Reiska (s. 1. maaliskuuta 1960 Varkaus) on suomalainen juontaja, toimittaja ja itseoppinut rakennus- ja remonttimies ja nykyinen perussuomalainen kansanedustaja, aluevaltuutettu ja kaupunginvaltuutettu Järvenpäässä. Hänet tunnetaan MTV3:lla vuosina 1991–2010 esitetyn Joka kodin asuntomarkkinat -ohjelman juontajana. Piisisestä tuli sen päähahmo vuonna 1993. Julkisuuden myötä Piisisestä tuli suosittu esiintyjä myös erilaisilla messuilla.
Elämä

Joka kodin asuntomarkkinoiden päättymisen jälkeen Remontti-Reiska sai MTV3 MAX -kanavalla oman ohjelman Remontti-Reiska, joka alkoi 29. lokakuuta 2010. Piisinen toimittaa TM Rakennusmaailma -lehteen omaa osiotaan, jossa Remontti-Reiska testaa erilaisia rakennustyökaluja ja -menetelmiä. Vuonna 2012 hän oli mukana Aku Hirviniemen kanssa tehdyssä 12-osaisessa televisiosarjassa Harjakaisen ja Piisisen talkoot.
Nuorempana Piisinen pelasi jääkiekkoa ja harrasti moottoripyöräilyä sekä kehonrakennusta. 1970-luvulla hän edusti puolustajana Helsingin Jokereita SM-liigassa. Piisinen on Helsingin Jokereiden historian nuorin SM-liigassa ottelun pelannut kenttäpelaaja. Piisinen isä ja hänen veljensä olivat rakennusalan ammattilaisia ja yrittäjiä. Piisinen oli kahdeksanvuotias, kun oli ensimmäistä kertaa töissä rakennuksilla. Piisinen on ollut vuodesta 2010 lähtien naimisissa Piia Piisisen kanssa ja heillä on kolme poikaa, Eetu, Leevi ja Mikko, joka on jatkanut isänsä jääkiekkoharrastusta.
Piisinen harrastaa moottoripyöräilyä ja hän toimi muun muassa Tekniikan maailman testausryhmässä 2010, jossa testattiin suuria matkamoottoripyöriä.
Vuoden 2021 kunnallisvaaleissa Piisinen valittiin Järvenpään kaupunginvaltuustoon perussuomalaisten ehdokkaana 1 038 äänellä, minkä jälkeen hänet valittiin valtuuston 1. varapuheenjohtajaksi.
Vuoden 2022 aluevaaleissa Piisinen valittiin Keski-Uudenmaan hyvinvointialueelle niin ikään perussuomalaisten ehdokkaana 823 äänellä.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Piisinen valittiin kansanedustajaksi Perussuomalaisten listoilta Uudenmaan vaalipiiristä. Hän sai 7 118 ääntä.
Televisio-ohjelmat

Joka kodin asuntomarkkinat (1991–2010) – juontaja, "Remontti-Reiska"
Ota ja omista – kuntosaliohjaaja (jaksossa "Kevyttä treenausta" 1997)
Remontti-Reiska  (2010)
Harjakaisen & Piisisen talkoot (2012)
Aiheesta muualla

Jorma Piisinen Eurohockey.com. (englanniksi)
Jorma Piisinen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Josef Stimpfle

Josef Stimpfle (25. maaliskuuta 1916 – 12. syyskuuta 1996) oli saksalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Augsburgin hiippakuntaan 28. heinäkuuta 1946 ja nimitettiin sen piispaksi 10. syyskuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Julius August Döpfner, jota avustivat Rudolf Graber ja Joseph Zimmermann.
Stimpfle osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 30. maaliskuuta 1992 ja sai samana päivänä arkkipiispan henkilökohtaisen tittelin.
Joel Quenneville

Joel Quenneville
Joel Norman Quenneville (s. 15. syyskuuta 1958 Windsor, Ontario) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän oli NHL-joukkue Florida Panthersin päävalmentaja 2019-2021. Quenneville toimi vuosina 2008–2018 Chicago Blackhawksin päävalmentajana, jonka aikana seura voitti kolmesti Stanley Cupin (2010, 2013 ja 2015).
Pelaajaura > Juniorivuodet

Ennen uraansa ammattilaiskiekkoilijana Quenneville pelasi vuodet 1975–1978 Windsor Spitfiresin riveissä junioriliiga OMJHL:ssä (nykyään OHL). Hänelle kertyi Spitfiresin paidassa kolmen kauden aikana yhteensä 197 OMJHL:n runkosarjaottelua, joissa syntyi 229 tehopistettä, 61 maalia ja 168 syöttöpistettä. Eniten pisteitä hän keräsi viimeisellä Spitfires-kaudellaan, kaudella 1977–1978, jolla hän teki 66:ssa pelaamassaan runkosarjaottelussa 103 tehopistettä (27 maalia ja 76 syöttöpistettä), toiseksi eniten seuransa sisällä Gerry Leroux'n jälkeen. Kauden jälkeen hänet nimettiin OMJHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
Pelaajaura > NHL-ura

Quenneville sai NHL-varauksen vuonna 1978, kun Toronto Maple Leafs varasi hänet numerolla 21 NHL:n uusien pelaajien varaustilaisuuden toisella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa samana vuonna ja pelasi ensimmäisellä NHL-kaudellaan Maple Leafsin paidassa yhteensä 61 runkosarjaottelua tehoin kaksi maalia ja yhdeksän syöttöpistettä. Osa tulokaskaudesta sujui myös AHL-seura New Brunswick Hawksin riveissä, jossa hän pelasi kuusitoista ottelua tehden yksitoista tehopistettä (maali ja kymmenen syöttöpistettä).
Joulukuussa 1979, kesken kauden 1979–1980, Maple Leafs kauppasi Quennevillen ja Lanny McDonaldin Colorado Rockiesiin vaihdossa Pat Hickeyyn ja Wilf Paiementiin. Ensimmäisellä kokonaisella Rockies-kaudellaan, 1980–1981, hän iski NHL-uransa parhaat tehot, kymmenen maalia ja 24 syöttöpistettä 71:ssä runkosarjaottelussa. Vuonna 1982 Rockies muutti New Jerseyyn ja seuran nimeksi vaihtui New Jersey Devils. Samassa yhteydessä kaikkien Rockies-pelaajien, myös Quennevillen, pelaajaoikeudet siirtyivät uudelle seuralle. Kesällä 1983, kolmen ja puolen Rockiesissa/Devilsissä pelatun kauden jälkeen Quenneville kaupattiin Calgary Flamesiin yhdessä Steve Tambellinin kanssa vaihdossa Phil Russelliin ja Mel Bridgmaniin. Vain kaksi viikkoa Flames-kaupan jälkeen hänen pelaajaoikeutensa siirtyivät Hartford Whalersille kaupassa, jossa Whalers sai lisäksi Richie Dunnin ja toiseen suuntaan matkasi Mickey Volcan.
Quenneville pelasi Whalersin riveissä seitsemän kautta kuuluen seuran puolustuksen tärkeimpiin pelaajiin. Hänet valittiin kahdesti Hartfordin arvokkaimmaksi puolustajaksi, vuosina 1984 ja 1985, ja hän toimi seuran varakapteenina vuodesta 1984 vuoteen 1989. Hän ylitti Whalers-vuosinaan kahdesti kahdenkymmenen pisteen rajan tehden enimmillään 25 tehopistettä (viisi maalia ja 20 syöttöpistettä) kaudella 1985–1986. Samalla kaudella hän saavutti myös uransa parhaan lukeman plusmiinustilastossa, +21.
Lokakuussa 1990 Whalers kauppasi Quennevillen pelaajaoikeudet Washington Capitalsille rahallista korvausta vastaan. Suurin osa NHL-kaudesta 1990–1991 kului häneltä kuitenkin Capitalsin sijasta Baltimore Skipjacksin riveissä AHL-liigassa. Heinäkuussa 1991, ollessaan jo uransa ehtoopuolella, hän teki vapaana agenttina sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa, mutta sen sijaan että olisi pelannut Leafsin NHL-miehistössä, hän toimi viimeisen pelikautensa ajan Toronton silloisen farmiseuran St. John's Maple Leafsin pelaaja-apuvalmentajana AHL:ssä. Kauden päätteeksi hänet nimettiin AHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Quenneville lopetti pelaajauransa vuonna 1992.
Joel Quenneville pelasi NHL-uransa aikana yhteensä 803 runkosarjaottelua (457 Whalersin paidassa), joissa syntyi 190 tehopistettä, 54 maalia ja 136 syöttöpistettä. Pudotuspelikokemusta hänelle kertyi yhteensä 32:n ottelun verran, joissa hänelle merkittiin kahdeksan syöttöpistettä. Rooliltaan Quenneville oli peliurallaan puolustava puolustaja ja hän on korostanut puolustuksen merkitystä myös myöhemmällä urallaan valmentajana.
Valmennusura

Lopetettuaan peliuransa Quenneville jatkoi vielä vuoden St. John’s Maple Leafsin apuvalmentajana, minkä jälkeen hän siirtyi AHL-seura Springfield Indiansin päävalmentajaksi. Hän valmensi Indiansia yhden kauden johdattaen seuran pudotuspeleihin, joissa seuran taival katkesi jo ensimmäisellä kierroksella tappioon Adirondack Red Wingsiä vastaan.
Työsulun lyhentämällä NHL-kaudella 1994–1995 Quenneville alkoi työskennellä NHL-seura Quebec Nordiquesin apuvalmentajana päävalmentaja Marc Crawfordin alaisuudessa. Quenneville oli työskennellyt Crawfordin johtamassa valmennusryhmässä aiemmin myös St. John’sissa. Hän oli voittamassa Colorado Avalanchen (Nordiques siirtyi Denveriin vuonna 1995) apuvalmentajana Stanley Cupia vuonna 1996.
Quenneville aloitti myös kauden 1996–1997 Avalanchen penkin takana, mutta kauden puolivälissä hänet palkattiin St. Louis Bluesin päävalmentajaksi. Hän jatkoi Bluesin peräsimessä seitsemän vuoden ajan johdattaen seuran seitsemästi pudotuspeleihin, parhaimmillaan läntisen konferenssin finaaleihin kaudella 2000–2001. Kaudella 1999–2000 Quenneville johdatti Bluesin sen ensimmäiseen Presidents’ Trophyn voittoon. Palkinto annetaan vuosittain sille seuralle, joka on saavuttanut eniten pisteitä NHL:n runkosarjassa. Kesäkuussa 2000 Quenneville itse voitti NHL:n vuoden valmentajan palkinnon Jack Adams Awardin.
Quennevillen aika Bluesissa päättyi helmikuussa 2004, kesken kauden 2003–2004, irtisanomiseen aiempiin vuosiin nähden heikon alkukauden jälkeen. Muutama kuukausi myöhemmin hänet nimettiin Colorado Avalanchen uudeksi päävalmentajaksi Tony Granaton tilalle. Hän valmensi Avalanchen ensimmäisellä kaudellaan seuran päävalmentajana, työsulun jälkeisellä kaudella 2005–2006, pudotuspelien toiselle kierrokselle, jolla tie katkesi tappioon Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. Seuraavalla kaudella Colorado jäi pudotuspelien ulkopuolelle, mutta jälleen kaudella 2007–2008 Colorado ylsi pudotuspelien toiselle kierrokselle häviten Detroit Red Wingsille. Kauden jälkeen Coloradon toimitusjohtaja François Giguère ilmoitti, ettei Quenneville jatka joukkueen valmentajana, mihin vaikutti muun muassa erimielisyydet joukkueen pelityylistä.
Syyskuussa 2008 Quenneville siirtyi Chicago Blackhawksin palkkalistoille joukkueen kykyjenetsijäksi. Lokakuussa hänestä tuli Chicagon uusi päävalmentaja. Hän korvasi Denis Savardin. Quenneville on valmentanut Blackhawksin kolmesti Stanley Cupin voittoon, kausina 2009–2010, 2012–2013 ja 2014–2015. Blackhawks irtisanoi Quennevillen kauden 2018–2019 alkuvaiheilla, kun joukkue ei ollut menestynyt riittävän hyvin.
Florida Panthers palkkasi Quennevillen päävalmentajakseen kaudella 2019–2020.
Lokakuussa 2021 Quenneville erosi itse Panthersin päävalmentajan tehtävästä.
Yksityiselämä

Joel Quenneville on naimisissa ja hänellä on vaimonsa kanssa kolme yhteistä lasta, nimiltään Dylan, Lily ja Anna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joel Quenneville Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jacques Martin | Jack Adams Awardin voittaja 2000 | Seuraaja: Bill Barber |
Juhani Boman

Mukkulan kirkko
Paavo Juhani Boman (3. joulukuuta 1945 Hollola) on suomalainen arkkitehti ja Arkkitehtityö Lindström Virtanen Oy:n suunnittelijaosakas. Hän on myös Lahden Mallasjuoman eli Malskin korttelin alueen omistavan Malski Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Boman valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1987.
Bomanin uran läpimurtotyönä voidaan pitää Jyväskylän Kuokkalan arkkitehtikilpailua, jonka hän voitti 1978 ollessaan vielä arkkitehtiylioppilas. Ennen kilpailun voittoa Boman työskenteli mm. Helsingin kaupunkisuunnitteluosastolla.
Juhani Boman on suunnitellut myös mm. Oulun Myllytullin alueen kaavan ja Mukkulan kirkon.
Jefferson Starship

| Jefferson Starship |
| --- | --- |
 Jefferson Starship vuonna 1976
Tiedot
Toiminnassa:  1974–1984, 1992–
Tyylilaji:  rock, AOR
Kotipaikka:   San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jefferson Starship on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Sen perustivat vuonna 1974 kaksi vuotta aiemmin hajonneen Jefferson Airplane -yhtyeen jäsenet. Kun perustajajäsen Paul Kantner erosi yhtyeestä 1984, se vaihtoi nimekseen Starship, ja Kantnerin uusi yhtye otti myöhemmin nimekseen Jefferson Starship.
Jefferson Starship aloitti Jefferson Airplanen tyylisellä rockilla mutta muutti vuosien mittaan tyylinsä listapopiksi ja saavuttikin listamenestystä. Vuoden 1979 single "Jane" nousi top-20:een.
Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui vuosien varrella useita muutoksia. Laulusolisti Grace Slick joutui jättämään yhtyeen väliaikaisesti vuonna 1978 riideltyään konserttiyleisön kanssa Saksassa, ja laulusolistiksi tuli Mickey Thomas. Slick palasi yhtyeeseen vielä 1980-luvulla kunnes jätti sen vuosikymmenen lopulla. Myös kitaristi/laulaja Marty Balin jätti yhtyeen 1970-luvun lopulla. Perustajajäsen Paul Kantner kyllästyi yhtyeen musiikilliseen linjaan ja jätti sen vuoden 1984 jälkeen. Hänen jälkeensä lähti myös David Freiberg.
Kantnerin lähdön jälkeisen oikeusjutun seurauksena yhtye vaihtoi nimekseen Starship. Se jatkoi popmusiikin tekemistä ja saavutti seuraavina vuosina useita listahittejä. Yhtyeen suosio hiipui 1990-luvun alkuun mennessä. Lähes kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lähteneet, ja yhtyeen toiminta oli lakannut vuonna 1991. Mickey Thomas perusti sen jälkeen yhtyeen nimeltä Starship featuring Mickey Thomas ja lähti sen kanssa kiertueelle.
Paul Kantner perusti lähtönsä jälkeen yhtyeen nimeltä Jefferson Starship: The Next Generation, joka lyhensi myöhemmin nimekseen Jefferson Starship. Kantnerin yhtye on jatkanut alkuperäisen Jefferson Airplanen ja varhaisen Jefferson Starshipin progressiivisen rockin linjoilla.
Diskografia

Dragon Fly (1974)
Red Octopus (1975)
Spitfire (1976)
Earth (1978)
Freedom at Point Zero (1979)
Modern Times (1981)
Winds of Change (1982)
Nuclear Furniture (1984)
Windows of Heaven (1998)
Jefferson's Tree of Liberty (2008)
Mother of the Sun (2020)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jefferson Starship Wikimedia Commonsissa
Sippulampi

| Sippulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°15′04″N, 26°34′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Vuohijärveen 
Järvinumero:  14.912.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,4 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,408 km  
Pinta-ala:  1,02 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSippulampi 
Sippulampi eli Sippolampi on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Paljakan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.