stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brad’s Status
Vastaanotto

Elokuva tuli maailmanensi-iltaan Toronton elokuvajuhlilla 2017 ja sai varsin hyviä arvosteluja myös teatterikierroksellaan.
Brad’s Status esitettiin Yle TV2-kanavalla ja Yle Areenassa elokuussa 2019. Helsingin Sanomissa Tuomo Yrttiaho kirjoitti, että huumori on kätketty pieninä hippusina helposti tunnistettaviin kiusaantuneisuuden tunteisiin ja kertojaäänen rehelliseen tilintekoon. Hänestä komedianäyttelijänä tunnettu Stiller on erinomainen vakavana, ajatuksiinsa unohtuvana Bradina, jonka mieliala vaihtelee nopeasti pessimismistä optimismiin.
Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä

Suurimpien Unixien kaltaisten käyttöjärjestelmien sukupuu
Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä (lyhyemmin *nix) on nimitys, jota käytetään Unixin tavoin toimivista käyttöjärjestelmistä, jotka eivät noudata Single UNIX Specification -standardia tai eivät ole sertifioituja. Tällaisia järjestelmiä ovat esimerkiksi Linux ja BSD.
Alkuperäisen AT&T:n Bell Labs -tutkimuskeskuksessa kehitetyn järjestelmän nimi oli UNIX. Nykyään UNIX-tavaramerkin omistaa The Open Group, joka maksua vastaan sallii sen käytön Single UNIX Specification -standardia noudattaville järjestelmille.
Eric S. Raymond ja Rob Landley jakavat Unixin kaltaiset kolmeen ryhmään seuraavasti:
geneettinen Unix: lähdekoodi periytyy alkuperäisestä Bell Labsin Unixista
tavaramerkitty Unix: tekniseltä toteutukseltaan mikä tahansa, jonka on varmistettu noudattavan Unix-standardia
toiminnallisesti Unix: Unix-määrittelyn tavoin toimiva, jossa ei ole käytetty Unixista periytyvää lähdekoodia ja jota ei ole sertifioitu standardin mukaiseksi
Käyttöjärjestelmiä

BSD
386BSD
FreeBSD
macOS
NetBSD
OpenBSD
BSD/OS (BSDi)
Coherent
Linux
Debian
Fedora
Linux Mint
Ubuntu
Minix
QNX
UniFLEX
Muita Unixin kaltaisia ovat muun muassa kaupalliseen käyttöön suunnatut Idris (1978) ja UNOS (1982).
Aiheesta muualla

Unix-like Definition (englanniksi)
Grokline's UNIX Ownership History Project (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vanhasen hallitus

Vanhasen hallitus voi viitata seuraaviin hallituksiin, joissa Matti Vanhanen oli pääministerinä:
Vanhasen I hallitus, 24. kesäkuuta 2003 – 19. huhtikuuta 2007
Vanhasen II hallitus, 19. huhtikuuta 2007 – 22. kesäkuuta 2010
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vanhasen hallitus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vanhat rehelliset suomalaiset

”Vanhat rehelliset suomalaiset” oli 1800-luvun puolivälissä nimitys fennomaanien maltilliselle siivelle, joka oli ryhmittynyt vuonna 1847 perustamansa Suometar-lehden ympärille. Ryhmän johtohahmo oli August Ahlqvist ja siihen kuuluivat Paavo Tikkanen, D. E. D. Europaeus, Rietrikki Polén sekä jonkin aikaa myös August Schauman. He olivat eri linjoilla J. V. Snellmanin ja myöhemmin varsinkin Georg Zacharias Forsmanin (Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen) johtamien niin sanottujen jungfennomaanien kanssa.
”Vanhojen rehellisten suomalaisten” mielestä suomalaisuuden olisi noustava ”luonnollista tietä” eli vähittäisen kulttuurisen ja sivistyksellisen kehityksen kautta eikä poliittisen taistelun tuloksena. He eivät myöskään hyväksyneet Snellmanin ajamaa lojaaliutta Venäjää kohtaan eivätkä Yrjö-Koskisen näkemystä, jonka mukaan Suomi voisi katkaista henkiset siteet Ruotsiin kiitollisuudenvelkaa tuntematta. Varsinkin Ahlqvist halusi päinvastoin korostaa ruotsalaisen kulttuuriperinnön merkitystä Suomelle ja pitää yllä suhteita Ruotsiin. Helsingin yliopistolla ”vanhat rehelliset” hallitsivat savo-karjalaista osakuntaa, Yrjö-Koskisen kannattajat puolestaan pohjalaista osakuntaa. Jungfennomaanit syrjäyttivät ”vanhojen rehellisten” ryhmän suomalaisuusliikkeen johdosta 1860-luvun alussa, mutta nämä tekivät vielä saman vuosikymmenen lopulla epäonnistuneen yrityksen saada liikkeen uudelleen haltuunsa.
Vuonna 1863 jungfennomaanit tekivät väliaikaisesti sovinnon ”vanhojen rehellisten” kanssa ja nousivat mukaan määräämään Suomettaren linjasta. Sopu ei kuitenkaan kestänyt pitkään ja katkesi Yrjö-Koskisen ja Ahlqvistin katkeraan keskinäiseen linjaerimielisyyteen. Lehden julkaiseminen jouduttiin lopettamaan vuonna 1866 tilaajien vähäisyyden ja sitä seuranneen vararikon vuoksi. Yrjö-Koskinen tukijoineen perusti vuonna 1869 sen seuraajaksi Uuden Suomettaren.
Nimitykset ovat siinä suhteessa harhaanjohtavia, että ikäero ”vanhojen” ja ”nuorten” fennomaanien johtajien välillä oli itse asiassa vähäinen.
Buzz (pelaaja)

| Buzz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Christian Møss Andersen
Syntynyt: 14. maaliskuuta 2003 (ikä 21)
Kansalaisuus:   Tanska
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  Buzz
Aktiivisena:  2020–
Nyk. joukkue:  OG Esports
Rooli:  kivääripelaaja
Peli:  Counter-Strike 2
Mestaruudet:  REPUBLEAGUE Season 3 CCT Season 1 North Europe Series #3 CCT Season 1 South Europe Series #4
Ammattilaisjoukkueet

 2020–2021 :  Madsport
 2021 :  AaB
 2021 :  AGF
 2021–2022 :  ex-AGF
 2022 :  Los Reyes
 2022 :  MAD Lions
 2022 :  ex-MAD Lions
 2022 :  MASONIC
 2022–2024 :  Astralis
 2024 :  Entropiq
 2024– :  OG Esports
Christian Møss Andersen eli ”Buzz” (s. 14. maaliskuuta 2003) on tanskalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän on edustanut OG Esportsia elokuusta 2024 lähtien.
Andersen on edustanut urallaan myös muun muassa joukkueita Astralis, MAD Lions, AGF ja Entropiq. Astraliksen riveissä hän tuli sijalle 3.–4. IEM Cologne -turnauksesta vuonna 2023. Semifinaalitappiossa G2 Esportsia vastaan Buzz’n keskiarvo oli 0,73.
Valheenpaljastin

Valheenpaljastin käytössä
Valheenpaljastin on laite, joka mittaa ja tallentaa ihmisen fysiologisia reaktioita, kun hänelle esitetään kysymyksiä, jotka liittyvät esimerkiksi rikokseen.
Anturipaljastin

Perinteinen testilaite polygrafi kytketään ihmisen kehoon, ja se mittaa ihmisen fysiologisista toimintaa, yleensä sydämen sykettä, verenpainetta ja ihon sähkönjohtavuutta, kun häneltä kysytään kysymyksiä. Näiden mittausten perusteella laitteen käyttäjä yrittää tulkita henkilön hermostuneisuutta ja sitä kautta hänen antamien vastaustensa todenmukaisuutta. Tulosten luotettavuutta häiritsee muun muassa muista syistä kuin valehtelusta johtuva hermostuneisuus ja henkilön kyky säädellä mitattavia elintoimintoja.
Suomessa tätä käytetään muistijälkien testaamiseen, ei varsinaisen valehtelun paljastamiseen. Sillä tutkitaan tutkittavan reaktioita erilaisiin vaihtoehtoihin, jotka liittyvät tapahtumaan. Testillä voidaan paitsi etsiä syyllistä, myös sulkea pois syyttömiä. Testiin osallistuminen on vapaaehtoista, ja tuomioistuin voi halutessaan käyttää tuloksia aihetodisteina. Testi ei toimi psykopaateilla, jotka eivät yleensä reagoi kysymyksiin mitenkään.
Kamerapaljastin

Uudempaa tekniikkaa edustaa järjestelmä, jossa on kaksi kameraa, joista toinen seuraa ilmeitä, toinen kasvojen ihonalaista lämpötilaa, jopa yksittäisiä verisuonia. Ilmeistä jäävät yleensä huomaamatta mikroilmeet, joita taitavakaan ihminen ei pysty hallitsemaan, mutta tällä tekniikalla niitäkin voi tutkia. Valehtelun paljastamisen tarkkuus tälläkin menetelmä on kuitenkin vain 70 prosenttia.
Laitteella voidaan esimerkiksi lentoasemalla seuloa epäilyttäviä henkilöitä, ja Britanniassa on testattavana tällainen laite yhdellä lentoasemalla, jonka nimeä ei paljasteta.
Luotettavuus

Valheenpaljastimen epäluotettavuuden vuoksi sen antamia tuloksia ei yleensä käytetä oikeudenkäynneissä. Erilaisissa viranomaisten tekemissä turvallisuustarkastuksissa (erityisesti tiedustelualalla) sen käyttö on kuitenkin yleistä. Monet kuuluisat vakoojat, muun muassa Aldrich Ames, Karl Koecher, Ana Belen Montes, ja Leandro Aragoncillo läpäisivät heille tehdyt valheenpaljastustestit.
Bruno Baer

Bruno Baer on suomalainen näyttelijä, joka näyttelee yhtä pääosaa rippileirinuorista kertovassa elokuvassa Eden (2020) ja sivuosaa, lukiolaispoika Aleksia, televisiosarjassa Mieheni vaimo (2022). Hän on tehnyt sivuosia myös televisiosarjoissa Paratiisi (2020) ja Karkurit (2021) sekä elokuvissa Tytöt tytöt tytöt (2022) ja Valoa valoa valoa (2023). Syksyllä 2022 hän oli mukana Suomen Kansallisteatterin Vallilan näyttämön näytelmässä Tritonus, joka perustuu Kjell Westön romaaniin.
Baer on käynyt Kallion ilmaisutaidon lukion ja osallistunut Kellariteatterin toimintaan. Teatterin lisäksi hän harrastaa musiikkia, tanssia ja valokuvausta. Hänellä on kaksi sisarusta. Ohjaaja Anton Baer ja sisko Rebekka Baer, joka on myös näyttelijä.
Aiheesta muualla

Bruno Baer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Brandenburgin maapäivät

Potsdam Stadtschloss, jossa maapäivät nykyään kokoontuu.
Brauhausberg, jossa maapäivät kokoontuivat aikaisemmin.
Maapäivien nykyinen koostumus puolueittain
Brandenburgin maapäivät (saks. Landtag Brandenburg) on Saksan osavaltion Brandenburgin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Maapäivät ovat kokoontuneet Potsdamin kaupunkipalatsissa vuodesta 2014 alkaen,    sitä ennen se kokoontui entisessä sotilaskoulurakennuksessa Brauhausberg.
Tehtävät

Maapäivien tehtäviin kuuluu: säätää osavaltion lainsäädäntö, osavaltion hallituksen ja julkisen hallinnon parlamentaarinen valvonta, päättää osavaltion budjetista ja valita maapäivien puheenjohtajisto, osavaltion perustuslakituomioistuimen tuomarit, osavaltion tilintarkastustuomioistuimen jäsenet sekä ministeripresidentin (eli osavaltion pääministeri) valitseminen.
Historia

Brandenburgin maapäivät perustettiin vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysalueella. Itä-Saksa kuitenkin lakkautti ne jo vuonna 1952, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Ne perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen.
Vaalitapa

Maapäivävaalit järjestetään joka viides vuosi. Vuoden 2019 vaaleissa maapäiville valittiin 88 edustajaa. Maapäivien edustajista 44 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja 44 valitaan suhteellisesti puoluelistoilta.  Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle.
Aiheesta muualla

Maapäivien viralliset sivut (saksaksi)
Saksan osavaltioparlamentit
Ala-Saksin maapäivät
Baden-Württembergin maapäivät
Baijerin maapäivät
Berliinin edustajainhuone
Brandenburgin maapäivät
Bremische Bürgerschaft
Hamburgische Bürgerschaft
Hessenin maapäivät
Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät
Nordrhein-Westfalenin maapäivät
Rheinland-Pfalzin maapäivät
Saarlandin maapäivät
Saksin maapäivät
Saksi-Anhaltin maapäivät
Schleswig-Holsteinin maapäivät
Thüringenin maapäivät
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Landtag of Brandenburg
Käännös suomeksi
Breath of Life

| Breath of Life Magnum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: Helmikuu 2002
 Tuottaja(t): Tony Clarkin
 Tyylilaji: Rock
 Levy-yhtiö: SPV
muut julkaisut
| Rock Art 1996 | Breath of Life 2002 | The River Sessions 2004 |
Breath of Life on rockyhtye Magnumin vuonna 2002 julkaistu kahdestoista studioalbumi. Se oli yhtyeen ensimmäinen studiolevy kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Yhtyeessä ei ollut albumin nauhoitusten aikaan lainkaan rumpalia, joten kappaleiden taustalla on käytetty rumpukonetta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin, ellei toisin mainita.
Kappaleet > Levy 1

"Cry" – 5:13
"This Heart" – 4:03
"Everyday" – 6:34
"Still" (Tony Clarkin ja Sue McCloskey) – 4:02
"Dream About You" (Tony Clarkin ja Sue McCloskey) – 4:15
"Breath Of Life" – 4:48
"After The Rain" – 4:03
"That Holy Touch" – 5:11
"Let Somebody In" – 4:19
"The Face Of An Enemy" – 3:47
"Just Like January" – 4:29
"Night After Night" – 7:55
Rajoitetun painoksen bonusraidat:
"The Flood (Red Clouds War)" [Live] – 6:30
"Back Street Kid" [Live] – 5:29
"We All Need To Be Loved" [Acoustic] – 4:21
Kappaleet > Levy 2 (Japanilainen julkaisu)

"The Flood (Red Clouds War)" [Live] – 6:30
"Back Street Kid" [Live] – 5:29
"It Must Have Been Love" [Live] – 5:53
"We All Need To Be Loved" [Acoustic] – 4:21
"Only A Memory" [Live] – 6:12
"Born To Be King" [Live] – 5:58
Kokoonpano

Tony Clarkin – kitara
Bob Catley – laulu
Al Barrow – basso
Mark Stanway – koskettimet
Kokoonpano > Muut soittajat

Wally Lowe – basso (levyllä 2)
Mickey Barker – rummut (levyllä 2)
Magnum
| --- | --- |
Studioalbumit:  Kingdom of Madness • Magnum II • Chase the Dragon • The Eleventh Hour • On a Storyteller’s Night • Vigilante • Wings of Heaven • Goodnight L.A. • Sleepwalking • Keeping the Nite Light Burning • Rock Art • Breath of Life • Brand New Morning • Princess Alice and the Broken Arrow • Into the Valley of the Moonking • The Visitation • On the 13th Day • Escape from the Shadow Garden • Sacred Blood "Divine" Lies • Lost on the Road to Eternity • The Serpent Rings • The Monster Roars • Here Comes the Rain
Livealbumit:  Marauder • Invasion Live • The Spirit • The Last Dance • Stronghold • Days of Wonder • The River Sessions • Wings of Heaven Live • Escape from the Shadow Garden – Live 2014 • Live at the Symphony Hall
Kokoelmat:  Mirador • Foundation • Archive • Chapter & Verse • Road To Paradise • Long Days, Black Nights • Evolution
Bill Nunn

| Bill Nunn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  William Goldwyn ”Bill” Nunn III
Syntynyt: 20. lokakuuta 1952 Pittsburgh, Pennsylvania
Kuollut: 24. syyskuuta 2016 (63 vuotta) Pittsburgh, Pennsylvania
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
William Goldwyn ”Bill” Nunn III (20. lokakuuta 1952 Pittsburgh, Pennsylvania – 24. syyskuuta 2016 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Nunn muistetaan parhaiten Radio Raheemin roolista Spike Leen elokuvassa Do the Right Thing – kuuma päivä (1989). Hän esiintyi myös mm. elokuvissa Spider-Man (2002), Spider-Man 2 (2004) ja Spider-Man 3 (2007) sekä televisiosarjoissa New York Undercover ja Jeparit.
Ehdokkuudet

Image Award (1996)
Yksityiselämä

Nunn oli naimisissa Donna-nimisen naisen kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Hän valmistui Morehouse Collegesta, Atlantasta.
Aiheesta muualla

Bill Nunn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bill Nunn NNDB. Viitattu 19.8.2023. (englanniksi)
V. K. Trast

Viktor Kustaa (V. K.) Trast (14. tammikuuta 1878 Pietari – 30. tammikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja slaavilaisen kirjallisuuden suomentaja.
Trastin vanhemmat olivat suutarimestari Juhani Trast ja Helena Holopainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1897 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Trast suoritti 1901 ylemmän hallintotutkinnon ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1902. Hän opiskeli sitten vielä Moskovassa vuosina 1902–1904. Hänestä tuli myöhemmin filosofian lisensiaatti 1922 ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1923. Väitöskirjan aiheena oli Julius Krohn runoilijana.
Trast toimi venäjän kielen opettajana Nurmeksen yhteiskoulussa 1907–1911, saksan ja venäjän kielen kollegana Tornion alkeiskoulussa 1911–1914, saksan kielen nuorempana lehtorina Iisalmessa 1915–1926 sekä Helsingin suomalaisen tyttölyseon ja myöhemmin Tyttönormaalilyseon äidinkielen vanhempana lehtorina vuosina 1926–1945.
Trast suomensi varsinkin venäläistä ja puolalaista kaunokirjallisuutta ja hänellä oli ratkaiseva merkitys venäjän kielen suomentamisen perinteen syntyyn.
Trast oli naimisissa vuodesta 1912 Enny Karolina Rosbergin kanssa.
Teoksia

Pietari ja sen ympäristö: Matkaopas suomalaisille. Otava 1913.
Suomalais-venäläinen kieliopas: Matkustavaisia ja omin päin opiskelevia varten. Otava 1916.
Julius Krohn runoilijana. Väitöskirja. Helsinki 1922.
Adam Mickiewicz: Puolan kansallisrunoilija. WSOY 1925.
Slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja. WSOY 1936.
Käännöksiä

Leonid Andrejev: Juudas Iskariot. Karisto 1910
Dmitri Mereshkovski: Ylösnousseet jumalat 2: Leonardo da Vinci. Otava 1911
Leo Tolstoi: Vankina Kaukaasiassa ym. kertomuksia. Otava 1911
Leo Tolstoi: Kaksi husaaria. Otava 1912
Adam Mickiewicz: Pan Tadeusz eli viimeinen pakkoluovutus Liettuassa. Aatelistarina vuosilta 1811 ja 1812. WSOY 1921
Henryk Sienkiewicz: Vedenpaisumus 2–3. Otava 1926
F. M. Dostojevski: Karamazovin veljekset: romaani 1–3. Otava 1927
F. M. Dostojevski: Idiootti: romaani 1–3. Otava 1929
Adam Mickievicz:  Gražyna (1823), Konrad Wallenrod (1828). Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1930
Henryk Sienkiewicz: Herra Wolodyjowski: historiallinen romaani 1–2. Otava 1930
Leo Tolstoi: Lapsuus, poikaikä, nuoruus. WSOY 1930
Mihail Osorgin: Hiljainen katu: romaani. Otava 1942
VOACAP

VOACAP (Voice of America Coverage Analysis Program) on tietokoneohjelma, joka ennustaa lyhytaaltoalueen (3-30 MHz) radioaaltojen etenemistä tilastollisten todennäköisyyksien pohjalta. Se kehitettiin alun perin VOA:n (Yhdysvaltain yleisradioasema Voice of America, "Amerikan Ääni") tarpeisiin IONCAP-ohjelmasta, mistä juontuu myös ohjelman nimi.
Ohjelman kehitystyöstä vastasi Yhdysvaltain kauppaministeriön tutkimuslaboratorio Institute for Telecommunication Sciences (ITS). IONCAP:sta löytyneitä virheitä korjattiin ja tietojen syöttöön suunniteltiin graafinen käyttöliittymä. Samalla tulosten esittämiseen tehtiin graafiset käyttöliittymät.
Myöhemmin kun VOACAP-ohjelmapaketin rahoitus loppui, ennusteen laskennasta vastaavan ohjelmamoduulin (voacapw.exe) Fortran-kielinen lähdekoodi ja kaikki binäärimuotoiset ohjelmat saatettiin ilmaiseksi julkiseen levitykseen. Voacapw.exe-ohjelmamoduuli ei nauti tekijänoikeuden suojaa, joten sitä saa vapaasti käyttää haluamallaan tavalla. Tästä syystä voacapw.exe-ohjelmaa käytetään joidenkin radioamatööreille ja lyhytaaltokuuntelijoillekin suunnattujen kaupallisten ohjelmien laskentamoottorina.
ITSHFBC-ohjelmapaketti, joka sisältää kolme ennusteohjelmaa (VOACAP, ICEPAC ja REC533) oheisohjelmineen, on ladattavissa ilmaiseksi Internetistä. Ohjelmia ylläpitää - pitkälti harrastuspohjalta ja erilaisten toimeksiantojen pohjalta - niiden ohjelmoija, amerikkalainen Gregory Hand. Nämä kolme ohjelmaa käyttävät erilaisia signaalinetenemismalleja. Ohjelmien käyttöliittymät on suunniteltu tarkoituksella yhteneväisiksi, mutta algoritmit toimivat eri periaatteilla.
Aiheesta muualla

VOACAP-ohjelma ja käyttöohjeistus (englanniksi)
HamCAP kanadalaisen Alex Shovkoplyaksen VE3NEA kehittämä, ilmainen VOACAP-pohjainen ohjelma, joka osaa laskea yksinkertaiset yhteysvälilaskelmat ja peittoaluekartat.
Tee-se-itse täsmäennuste YLE Radio Finlandin lähetyksille (Arkistoitu – Internet Archive)
VOACAP ennustaa kuuluvuuden signaali-kohinasuhteen avulla (Arkistoitu – Internet Archive)
VOACAP taajuussuunnittelun työkaluna (Arkistoitu – Internet Archive)
Avaruussään vaikutuksesta HF-keliin (Arkistoitu – Internet Archive)
Avaruussään tarkkailua IonoProbella (Arkistoitu – Internet Archive)
Boeing Harpoon

| AGM-84 Harpoon |
| --- | --- |
 AGM-84 Harpoon USS Bowfin -museossa.
Tyyppi:  meritorjuntaohjus
Valmistushistoria
Valmistaja:  Boeing Integrated Defense Systems
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
AGM-84 Harpoon on yhdysvaltalaisen Boeing Integrated Defense Systemsin aluksi vain Yhdysvaltain laivastolle, sittemmin myös muille maille valmistama tutkan ohjattu meritorjuntaohjus. Harpoonit ovat olleet käytössä ja tuotannossa vuodesta 1977. Harpoonin kanssa vertailukelpoisia, ominaisuuksiltaan melko samanlaisia meritorjuntaohjuksia ovat ranskalainen Exocet, ruotsalainen RBS15, saksalainen AS.34 Kormoran, venäläinen SS-N-25 Switchblade, brittiläinen Sea Eagle ja kiinalainen Yingji (YJ-83). Vuoteen 2004 mennessä Boeing valmisti 7 000 Harpoonia.
Helmikuussa 2018 julkistettiin tieto ohjusten myyntiluvasta Suomen merivoimille.
Versiot > Harpoon block I

AGM-84A (lentokoneesta laukaistava)/RGM-84A (laivasta laukaistava)/UGM-84A (sukellusveneestä laukaistava) Block 1A-ensimmäinen versio
UGM-84B Muuteltu versio Royal Navya varten
AGM-84C/RGM-84C/UGM-84C Block 1B -Paranneltu suunnistusjärjestelmä
AGM-84D/RGM-84D/UGM-84D Block 1D -Pidennetty kantama
AGM-84E SLAM Block 1E -Muutettu maalla käytettäväksi
AGM-84F/RGM-84F Block 1F -Paranneltu block 1D:stä
AGM-84G/RGM-84G/UGM-84G Block 1G -Paranneltu block 1C:stä
Versiot > Harpoon Block II

AGM-84L/RGM-84L Erikoisversio Egyptille, Etelä-Korealle ja Taiwanille
Versiot > Harpoon Block III

AGM-84M/RGM-84M Block III. Uusin kehityssuunnitelma. Oli tarkoitus ottaa käyttöön 2008, mutta Yhdysvaltain laivasto perui hankkeen huhtikuussa 2009.
Versiot > AGM-84K SLAM-ER

AGM-84K (SLAM-ER, Expanded Response) on kehitetty AGM-84E-ohjuksesta ja saavutti alustavan käyttöönoton (IOC) kesäkuussa 2000. Se on kaukolaukaistava ohjus (engl. Standoff Outside of Area Defense, SOAD) ja käyttää inertianavigaatiota (INS), GPS-järjestelmää ja infrapunahakua. Ohjuksen kantama ylittää 135 nm (250 km). Ohjuksen moottori on Teledyne Turbojet.
Ohjukseen on kehitetty automaattinen kohteen haku (engl. Automatic Target Acquisition, ATA), jossa kuvantunnistus vertaa kohdekuvaa lämpöhakuiseen kuvaan, sekä mahdollistaa kohteen täsmentämisen laukaisevasta lentokoneesta.
Ohjuksia päivitetään SLAM-ER ATA -malliin.
Ominaisuuksia

Pituus: Ilmasta laukaistavassa mallissa 3,8 m, laivasta ja sukellusveneestä laukaistavissa malleissa 4,6 m
Paino: Ilmasta laukaistavassa mallissa 519 kg, laivasta ja sukellusveneestä laukaistavissa malleissa 628 kg
Siivekkeiden  kärkiväli: 91 cm
Leveys: 34 cm
Nopeus: 864 km/h
Kantomatka:
AGM-84: 220 km
UGM-84: 140 km
UGM-84: 140 km
Moottori: suihkumoottori
Aiheesta muualla

AGM-84 Harpoon SLAM (Stand-Off Land Attack Missile) Fas.org (englanniksi)
Standoff Land-Attack Missile Expanded Response (SLAM ER) GlobalSecurity.org (englanniksi)
Harpoon block II:n testilaukaisu USS Thornilta.
AGM-84E SLAM ripustettuna F/A-18 Hornetiin.
Utromit

| Utromit |
| --- | --- |

Luoja(t):  Kevin Eastman Peter Laird
Kustantamo:  Mirage Studios IDW (2011–)
Ensiesiintyminen:  Teenage Mutant Ninja Turtles nro 4 (1985)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Utromit
Pituus:  30 cm
Paino:  5 kg
Voimat:  Edistynyt tieteen ja mekaniikan tietämys
Utromit (engl. Utroms) on IDW-kustantamon sarjakuvissa esiintyviä avaruusolentoja. Kevin Eastmanin ja Peter Lairdin luomat olennot esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1985 Mirage Studiosin kustantamassa Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjakuvalehden neljännessä numerossa.