stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saudi-Arabian historia
Saudi-Arabian kuningaskunta > Faisalin valtakausi > Ulkosuhteet Faisalin aikana

Faisalin aikana Saudi-Arabian suurin ongelma oli Jemenin kriisin ratkaisematon tilanne. Levottomuudet levisivät myös Saudi-Arabian eteläosiin, missä Egypti pommitti Saudi-Arabian kaupunkeja ja Saudi-Arabian puolella sijainneita rojalistien kohteita. Saudi-Arabia vastasi sulkemalla kaksi maassa toiminutta egyptiläistä pankkia, minkä seurauksena Egypti takavarikoi kaikki Saudi-Arabian kiinteistöt Egyptissä. Saudi-Arabian syrjäytetty kuningas Saud asui kriisin aikaan Egyptissä ja tuki rahallisesti sodassa Egyptin tukemia tasavaltalaisia. Hän ilmoitti Kairosta käsin aikovansa palata hallitsemaan, pelastaakseen Saudi-Arabian kansan ja maan. Jemenin kriisin aikana tehtiin sarja pommi-iskuja kuninkaallisen perheen asuntoja sekä yhdysvaltalaisia ​​ja brittiläisiä henkilöitä vastaan. Terroristien joukossa oli 17 jemeniläistä. Terroristit pidätettiin, heidät todettiin syyllisiksi ja heidät mestattiin julkisesti lain mukaisesti.
Öljyvarat ja niistä saadut tulot tukivat Saudi-Arabian hallintoa, mutta ne sitoivat maan myös tiukasti länsiblokkiin. Vuonna 1967 Israel kukisti Egyptin ja sitä tukeneet arabimaat kuuden päivän sodassa. Konfliktin aikana Saudi-Arabian öljyministeri Jamani kielsi öljytoimitukset Yhdysvaltoihin ja Britanniaan, mutta nämä saivat vajeen korvattua Yhdysvaltain, Venezuelan, Iranin ja Indonesian suunnalta tulleilla öljyvaroilla. Sodan seurauksena Saudi-Arabiasta tuli paljon tärkeämpi kansainvälisesti, ja sen uskonnollinen ideologia tarjosi silmiinpistävän vaihtoehdon Egyptin johtamalle maalliselle nationalismille. Vaatimukset palestiinalaisten tukemisesta olivat kuitenkin ristiriidassa maan länsisuhteiden kehittämisen kannalta. Kuuden päivän sodan jälkimainingeissa käytiin Khartumissa Arabiliiton huippukokous. Faisalin asemaa Arabiliitossa vahvistivat Saudi-Arabian valtavat tulot, joilla hän pystyi täyttämään sitoumuksensa ja nostamaan mainettaan hurskaana muslimina. Khartumin konferenssissa saatiin ratkaistua Egyptin ja Saudi-Arabian väliset erimielisyydet, joita Jemenin kriisi oli syventänyt. Konferenssissa Arabiliitto sopi jatkavansa työtä palestiinalaisten hyväksi ja päätti olla tunnustamatta Israelin valtiota, mutta pidättäytyi sotilaallisesta hyökkäyksestä Israelia vastaan.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Faisalin valtakausi > Öljykriisi

Samanlaiset jännitteet edelsivät myös vuoden 1973 sotaa. Egypti ja Syyria hyökkäsivät Israeliin lokakuussa 1973, jolloin arabien öljynviejämaiden järjestöt määräsivät yleisen öljyn hinnan nousun ja öljysaarron suurille öljynkuluttajille, jotka olivat Israelin kannattajia tai niiden liittolaisia. Saarto oli poliittinen protesti, jonka tarkoituksena oli saada Israel vetäytymään miehitetyiltä arabialueilta ja tunnustamaan palestiinalaisten oikeudet. Vuoden 1973 tapahtumat kolminkertaistivat raakaöljyn hinnan. Tämän seurauksena Saudi-Arabian tulot kasvoivat huomattavasti, jotka se saattoi käyttää kotimaan olojen kehittämiseen. Faisal oli hermostunut syntyneestä öljykriisistä ja hän halusi hälventää sen vaikutelman, että kyseessä olisi ollut yksipuolinen öljyhintojen nosto. Tällä ei ollut kuitenkaan vaikutusta dramaattiseen öljyn hinnan nousuun.
Faisalin heikentynyt terveys esti häntä kuitenkin laatimasta johdonmukaista kehityssuunnitelmaa kasvaneiden tulojen sijoittamiseksi. Hänet salamurhattiin vuonna 1975 veljenpoikansa Faisal ibn Musa’idin toimesta. Motiivia ei ole koskaan selvitetty lopullisesti, mutta laajalti on esitetty, että se oli henkilökohtainen kosto siitä, että poliisi ampui hänen vanhemman veljensä Khalidin televisiokeskuksen ulkopuolella vuonna 1965.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Khalidin valtakausi > Naapurisuhteet

Faisalin kuoltua kuninkaaksi nostettiin Khalid bin Abdulaziz al Saud. Khalid oli edeltäjänsä Faisalin liittolainen, kun Sa’ud syrjäytettiin vallasta vuonna 1964. Khalidin ensimmäinen ulkopoliittinen saavutus oli Buraimin rajakiistan ratkaiseminen. Saudi-Arabian, Omanin ja Abu Dhabin rajat kohtasivat Buraimin alueella. Vaatimukset ja vastavaatimukset tällä raja-alueella olivat kärjistäneet suhteita kolmen valtion välillä vuosia. Neuvottelut onnistuttiin saamaan päätökseen vuonna 1975.
Khalid halusi tiivistää suhteita naapurimaihin ja vuonna 1976 hän teki valtiovierailuja kaikkiin Persianlahden rannikkovaltioihin. Näiden valtiovierailujen on jälkikäteen katsottu luoneen perustan Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston perustamiselle. Vaikeammat suhteet Saudi-Arabialla oli Pohjois-Jemeniin ja Etelä-Jemeniin. Huolimatta suhteiden solmimisesta Pohjois-Jemenin kanssa sisällissodan päätyttyä ja Saudi-Arabian suurista avustuksista Pohjois-Jemenille, suhteet olivat kireät ja molemminpuolisen epäluottamuksen leimaamat. Pohjois-Jemenissä katsottiin, että Saudi-Arabia halusi säilyttää sen vain puskurivaltiona merkittävää aseapua Neuvostoliitosta saavaa Etelä-Jemeniä vastaan.
Öljymarkkinat muuttuivat 1970-luvun puolivälissä. Saudi-Arabian hallitus osti sadan prosentin osuuden öljy-yhtiö Aramcosta vuonna 1976. Öljyn hinnan nousun pitkäaikainen vaikutus oli kuitenkin ilmennyt siten, että tuotanto siirtyi pois OPEC-maista. Britannia aloitti tuotannon Pohjanmeren Brent-kentällä ja Yhdysvalloissa otettiin käyttöön Trans-Alaskan öljyputki. Tuotannon jakautumisella ei ollut välitöntä merkitystä Saudi-Arabian öljytuloille, koska raakaöljyn hinta nousi ja öljyn maailmankulutus jatkoi nousuaan.
Kuningas Khalid kärsi terveydellisistä ongelmista ja merkittävää valtaa hänen rinnallaan käytti myös hänen veljensä Fahd. Tämä oli merkittävässä asemassa perustettaessa Arabiliiton rauhanturvajoukkoja. Ulkopolitiikassa Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain välit olivat ystävälliset. Saudi-Arabia ei kuitenkaan antanut Palestiinan kysymyksessä periksi, vaan kuningas Khalid ilmoitti, että rauha Palestiinassa voidaan saavuttaa vasta kun Israel on vetäytynyt miehittämiltään alueilta. Tästä erimielisyydestä huolimatta Yhdysvallat toimitti Saudi-Arabiaan hävittäjiä, sillä Saudi-Arabia oli merkittävä liitolainen alueella kommunismin leviämistä vastaan.
Vuonna 1979 Egypti solmi rauhansopimuksen Israelin kanssa, minkä johdosta Saudi-Arabia katkaisi diplomaattisuhteensa Egyptiin ja johti arabimaiden talouspakotteita Egyptiä vastaan. Näihin toimiin Yhdysvallat suhtautui kriittisesti. Saudi-Arabialle ystävälliset suhteet Yhdysvaltoihin olivat kuitenkin edelleen tärkeät. Tämä korostui erityisesti jälleen, kun Iranin islamilainen vallankumous syrjäytti Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin. Saudi-Arabian ja Iranin monarkin välit eivät olleet lämpimät, mutta Saudi-Arabia koki Iranin kehityksen itselleen suuremmaksi uhaksi, ja Saudi-Arabiassa uskottiin Neuvostoliiton olleen Iranin vallankumouksen takana. Tämä käsitys vahvistui kun Neuvostoliitto hyökkäsi Afganistaniin vuonna 1979.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Khalidin valtakausi > Kasvava islamilainen radikalismi

Vuonna 1979 Saudi-Arabiassa koettiin myös sisäisiä levottomuuksia. Juhayman al-Otaibin johtamat ikhwan-joukot olivat muuttuneet radikaalimmiksi. Hänen johtamansa lahkon näkemyksen mukaan al-Saud -suku oli menettänyt oikeutensa hallita korruptoituneisuuden ja länsimaiden jäljittelyn vuoksi. Kapinalliset valtasivat 400 miehen voimin Mekan Masjid al-Haramin moskeijan ja ottivat tuhansia pyhiinvaeltajia panttivangeiksi. Moskeijaa ei tuolloin vartioitu kunnolla, sillä se oli paikka jossa kaikki väkivalta oli ankarasti kiellettyä. Ulaman johtavat jäsenet julkaisivat fatwan, joka salli voimankäytön kapinan tukahduttamiseksi. Logististen haasteiden vuoksi kesti kuitenkin kaksi viikkoa, ennen kuin armeijan ja kansalliskaartin joukot kykenivät ajamaan kapinalliset suuresta moskeijasta. Taistelusta hengissä selvinneet kapinalliset mestattiin julkisesti neljässä eri kaupungissa.
Kapinallisten toimet eivät jääneet maan hallinnossa huomiotta, vaan tapaus sai maan hallinnon tutkimaan noudattamaansa politiikkaa tarkemmin. Maan hallitukselle aiheutti ongelmia vuonna 1979 myös maan itärannikon Al-Qatifissa nousseet šiialaisten mellakat, joissa tuettiin Iranissa valtaan noussutta Ruhollah Khomeinia. Mellakat eivät olleet ensimmäisiä šiialaisten mielenosoituksia, mutta Iranin tapahtumat rohkaisivat mielenosoittajia. Paikalle siirrettiin 20 000 kansalliskaartin sotilasta ja useita mielenosoittajia surmattiin ja satoja pidätettiin. Tapahtumien johdosta Saudi-Arabian hallitus piti neuvoa-antavan kokouksen levottomuuksien syistä. Oli ilmeistä, että Khomeinin nousu oli radikalidoinut šiialaiset, mutta yhtä ilmeistä oli, että sortotoimet vain edistäisivät lisävastarintaa. Šiialaiset myös asuivat valtakunnan haavoittuvimmalla alueella, jossa maastossa kulki lukuisia öljy- ja kaasuputkia. Öljy-yhtiö Aramcon työntekijöistä suurin osa oli šiioja. Maan itäiset šiialaiset kaupungit Al-Qatif ja Al-Hufuf olivat läntisiin kaupunkeihin verrattuna kehittymättömämpiä infrastruktuuriltaan ja elinolosuhteiden kannalta. Maan hallitus ryhtyi toimiin näiden alueiden kehittämiseksi, jotta uusilta levottomuuksilta vältyttäisiin.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Fahdin valtakausi > Arabimaiden yhteistyöneuvoston synty

Kuningas Khalid kuoli vuonna 1982, ja jo pitkään valtakunnan politiikasta vastannut Fahd nostettiin uudeksi kuninkaaksi. 1980-luvun aikana Saudi-Arabia alkoi ottaa laajemmin osaa maailmanpolitiikkaan. Islamilaisen yhteistyöjärjestön huippukokous pidettiin vuonna 1981 Saudi-Arabiassa, mikä nähtiin myös keinona uudistaa maan imagoa islamilaisten maiden keulakuvana. Saudi-Arabia halusi tarjota vaihtoehdon Gaddafin johtaman Libyan ja Khomeinin Iranin islamilaiselle radikalismille, josta Saudi-Arabia oli kärsinyt edellisten vuosien tapahtumien takia. Pian konferenssin jälkeen perustettiin Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvosto, jonka puolesta Khalid ja Fahd olivat puhuneet jo jonkin aikaa. Järjestöön liittyivät Saudi-Arabian lisäksi Bahrain, Kuwait, Qatar, Oman ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Maita yhdistivät samanlaiset poliittiset instituutiot, sosiaaliset olosuhteet ja taloudelliset resurssit. Järjestön tavoitteena oli koordinoida ja yhtenäistää talous-, teollisuus- ja puolustuspolitiikkaa.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Fahdin valtakausi > Alueelliset konfliktit

Saudi-Arabian naapurimaissa monet alueelliset ongelmat heijastuivat myös Saudi-Arabiaan. Irakin–Iranin sota alkoi vuonna 1980, kun Irak hyökkäsi Iraniin. Saudi-Arabiassa pelättiin, että sota leviäisi Iranin ja Irakin väliseltä Shatt al-Arabin vesiväylältä Persianlahdelle. Eteläisellä rajalla taas huolta aiheuttivat sekä Pohjois-Jemen että Etelä-Jemen, jotka olivat katkeria siitä, että ne oli jätetty Persianlahden yhteistyöjärjestön ulkopuolelle. Tämän myötä Neuvostoliitto pyrki lisäämään vaikutusvaltaansa molemmissa maissa.
Vuonna 1981 paljastettiin Bahrainissa Iranin tukema vallankaappausyritys. Suurin osa kapinallisista vangittiin, joukossa oli šiialaisia Kuwaitista ja Saudi-Arabiasta, mikä muistutti saudeja mahdollisuudesta, että vastaava voisi tapahtua myös Saudi-Arabiassa. Tapaus vauhditti Kuningas Fahdin pengertien valmistumista, joka yhdistää Bahrainin saaren Saudi-Arabian mantereeseen. Väylä valmistui vuonna 1986. Saudi-Arabiassa uskottiin, että mahdollisten levottomuuksien syttyessä Saudi-Arabian kansalliskaarti pääsisi tietä pitkin nopeasti Bahrainin avuksi.
Fahd oli aktiivinen Saudi-Arabian ulkoisten tavoitteiden edistämisessä, ja hän pyrki toimimaan myös rauhan lähettiläänä. Hän toimi sovittelijana, kun Camp Davidin rauhan myötä Egypti tunnusti Israelin valtion, minkä johdosta Egypti eristettiin muista arabimaista. Saudi-Arabian oli kuitenkin pyrittävä säilyttämään hallinnon ideologinen legitimiteetti arabi- ja muslimivaltiona, sekä liitto Yhdysvaltojen kanssa. Saudi-Arabia ehdotti vuonna 1981 omaa rauhansuunnitelmaansa, jossa ehdotettiin Israelin vetäytymistä kaikilta sen vuonna 1967 miehittämiltä alueilta, sekä itsenäisen Palestiinan valtion muodostamista Gazaan ja Länsirannalle. Tämä suunnitelma tässä muodossaan tunnusti implisiittisesti Israelin valtion olemassaolon, mutta Israel hylkäsi sen, sillä se halusi suoran tunnustuksen.
Irakin ja Iranin välisessä sodassa Saudi-Arabia tuki Saddam Husseinin johtamaa Irakia, myöntämällä sille valtavia lainoja. Saudi-Arabian hallinto oli huolissaan siitä, että Iran rohkaisisi šiialaisten vastarintaa maan itäosissa, jotka olivat tärkeimmät öljyntuotantoalueet. Sodan päätyttyä Irak oli velkaa yli  80 miljardia dollaria muille Persianlahden maille. Suurimmat lainoittajat olivat Saudi-Arabia ja Kuwait. Sodan päätyttyä Saddam vaati, että Irakin velat annettaisiin anteeksi, sillä Saddamin näkemys oli se, että Iranin vastainen sota oli taistelua islamilaista vallankumousta vastaan, ja Saddamin näkemyksen mukaan Irak puolusti koko arabimaailmaa.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Fahdin valtakausi > Persianlahden sota

Elokuussa vuonna 1990 Irak hyökkäsi Kuwaitiin ja Persianlahden sota sai alkunsa. Kuwaitin hallitus pakeni Saudi-Arabiaan ja Saudi-Arabia pelkäsi, että Irak saattaisi hyökätä seuraavaksi Saudi-Arabiaan. Tämä sai kuningas Fahdin pyytämään Yhdysvaltojen ja muiden liittolaisten tukea Saudi-Arabian rajojen suojelemiseksi. Tämä pyyntö tehtiin sen jälkeen, kun ulama oli suostunut siihen, että ei-muslimit saivat puolustaa islamin pyhimpiä paikkoja. Kuningas Fahd antoi 500 000 ulkomaalaiselle sotilaalle luvan puolustaa maata, erityisesti sen öljykenttiä itäisessä maakunnassa. Fahd laajensi tavoittettaan Saudi-Arabian suojelun lisäksi Kuwaitin vapauttamiseksi. Saudi-Arabia antoi liittoutuneiden käyttää alueitaan vastahyökkäyksessä Irakia vastaan. 800 000 sotilaan voimin tehty vastahyökkäys alkuvuonna 1991 pakotti Irakin vetäytymään Kuwaitista. Selkeästä sotilaallisesta voitosta huolimatta sodan kaikkia vaikutuksia Saudi-Arabiaan ei heti tiedetty.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Fahdin valtakausi > Sodan vaikutukset > Taloudellinen ja poliittinen taantuma

Persianlahden sodan jälkipuinti aiheutti sen, että kunigashuone joutui arvostelun kohteeksi. Monet kansalaiset kyseenalaistivat sen, miten on mahdollista että valtavan puolustusbudjetin omaava Saudi-Arabia joutui kutsumaan apuun ei-muslimeja. Ulkomaalaisten ei-muslimien ja naissotilaiden katsottiin heikentävän paikallisten miehisyyttä ja ihmisarvoa. Tämä suututti fundamentalistit ja he kyseenalaistivat Saudi-Arabian monarkian islamilaisen legitiimiyden. Tämä heikensi myös Saudi-Arabian vanhempien uskonoppineiden asemaa, sillä he olivat tulkinneet, ettei Yhdysvaltain sotilasapu ollut islamin vastaista. Sodan valtavat kustannukset heikensivät myös valtion kykyyn tarjota sosioekonomisia tukia väestölle. Sodan jälkeen elintaso laski ja työttömyys lisääntyi.
Saudi-Arabia majoitti vierastaistelijoiden lisäksi Kuwaitista sotaa paenneita, ja samalla se karkotti jemeniläisiä ja jordanialaisia, joiden maat olivat tukeneet Irakia diplomaattisesti. Menoja aiheutti myös aseiden osto ulkomailta, omien asevoimien koon lisäys ja taloudellinen tuki useille ulkomaisille hallituksille. Saudi-Arabian korkea öljyntuotanto ja korkeat hinnat öljyn maailmanmarkkinoilla toivat jonkin verran kompensaatiota Saudi-Arabian taloudelle. Bruttokansantuote asukasta kohti kasvoi kuitenkin vain marginaalisesti 1990-luvulla.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Uusi vuosituhat - kohti öljyn jälkeistä aikaa > Abdullah kuninkaaksi

Abdullahin noustua valtaan maassa esitettiin maltillinen uudistusohjelma vastauksena Saudi-Arabian kohtaamille haasteille. Maan jatkuva riippuvuus öljytuloista oli erityisen huolestuttavaa, ja hänen toteuttamiinsa talousuudistuksiin kuuluivat rajoitettu sääntelyn purkaminen, ulkomaiset investoinnit ja yksityistäminen. Saudi-Arabia lähentyi myös Israelin kanssa. Mailla oli yhteinen intressi vuoden 2006 Libanonin sodan lopettamiseen ja Iranin ydinaseen kehittämissuunnitelmien rajoittamiseen. Saudit pitivät Irania erittäin vaarallisena vihollisena, joka yllytti radikaalia islamismia ja rohkaisi kapinallisia liikkeitä itäisen Saudi-Arabian šiiaväestön keskuudessa.
Sisäpolitiikan tasolla Abdullah toteutti joukon hallinnollisia muutoksia, jotka vaikuttivat muun muassa oikeuslaitokseen, asevoimiin ja eri ministeriöihin. Huomattavia uudistuksia olivat korkeiden henkilöiden korvaaminen oikeuslaitoksessa ja uskonnollisessa poliisissa maltillisemmilla ehdokkailla ja maan ensimmäisen naispuolisen varaministerin nimittäminen, jonka tehtävänä oli valvoa tyttöjen koulutusta. Vuonna 2011 naisille myönnettiiin äänioikeus kunnallisvaaleissa ja he saivat asettua ehdolle vuoden 2015 vaaleista alkaen.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Uusi vuosituhat - kohti öljyn jälkeistä aikaa > Arabikevät

Saudi-Arabia vältti vuoden 2011 joukkomielenosoitukset, kun arabikevään protestit kaatoivat hallituksia Libyassa, Tunisiassa ja Egyptissä. Voimakkaimmin Saudi-Arabiassa protestoitiin Al-Šarqiyyan itäisessä šiiaenemmistöisessä maakunnassa. Saudi-Arabia syytti Irania kapinoinnin lietsomisesta ja maiden suhteet heikentyivät entisestään. Levottomuuksien vuoksi maan oikeuslaitos tuomitsi šiiapappi Nimr al-Nimrin kuolemaan vuonna 2014.
Arabikevään koetellessa Saudi-Arabian naapurimaiden hallituksia saudihallinto käytti taloudellisia, diplomaattisia ja sotilaallisia resurssejaan rajoittaakseen vallankumouksellisten kapinoiden vaikutuksia naapurimaissa. Maa tuki Arabiemiirikuntien kanssa Bahrainia sotilaallisesti, ja Egyptille myönnettiin taloudellista tukea. Saudi-Arabian ja Iranin välit saivat uusia jännitteitä Jemenin sisällissodan alettua, missä maat tukivat vastakkaisia osapuolia. Saudi-Arabia tuki Jemenin hallitusta, kun Iran tuki sitä vastustavia huthikapinallisia.
Saudi-Arabian kuningaskunta > Uusi vuosituhat - kohti öljyn jälkeistä aikaa > Salman nousee valtaan

Kuningas Abdullah kuoli vuonna 2015. Hänen jälkeensä kuninkaaksi nostettiin Salman bin Abdul-Aziz Al Saud. Valtaan noustessaan Salman oli jo ikääntynyt, mikä lisäsi huolta monarkian vakaudesta tulevina vuosina. Valtaistuin oli periytynyt Ibn Saudin poikien välillä hänen kuolemastaan ​​vuonna 1953. Vaikka tämä sukupolvi oli jo ikääntynyt, Salman ei ollut heistä viimeinen. Huolia lisäsi entisestään se, että Salmanista tuli kruununprinssi vasta sen jälkeen, kun kaksi hänen veljeään oli kuollut. Mahdollisuus, että kruununprinssit kuolevat nopeasti peräkkäin sukupolvensa ikääntyessä, herätti pelkoa mahdollisesta perintökriisistä.
Valtaan noustuaan Salman ilmoitti, että hän tulisi olemaan Ibn Saudin pojista viimeinen, joka perisi valtaistuimen. Pyrkiessään luovuttamaan valtakunnan seuraavalle sukupolvelle Salman teki veljenpojastaan Muhammad bin Nayefista kruununprinssin ja omasta pojastaan Muhammad bin Salmanista tehtiin puolustusministeri. Kulissien takana kuitenkin valtataistelu Salmanin seuraajasta oli jo käynnissä. Hänen poikansa Muhammad bin Salman syrjäytti serkkunsa Muhammad bin Nayefin kruununperimysjärjestyksessä epämääräisissä olosuhteissa. Muhammad bin Salman on toiminut maan vallankäyttäjänä serkkunsa syrjäyttämisen jälkeen, vaikka hänen isänsä olikin nimellisesti maan kuningas. Runsaasti negatiivista kansainvälistä julkisuutta Saudi-Arabia sai myös vuonna 2018, kun saudiarabialainen toimittaja Jamal Khashoggi murhattiin Istanbulissa. Sekä Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA, että YK:n tutkimukset epäilivät Muhammad bin Salmanin olevan salamurhan taustalla. Lopulta tapaus johti tekijöiden pidätyksiin Saudi-Arabiassa, rikostutkinnan rehellisyyttä on kuitenkin kritisoitu. Ulkosuhteissaan Saudi-Arabia jatkoi suhteiden liennyttämistä Israelin kanssa, mikä osaltaan liennytti Yhdysvaltain suunnalta tulevaa arvostelua Khashoggin murhasta. Israelin hyökkäys Gazaan vuonna 2023 kuitenkin jäädytti tilanteen.
Salman peri valtaan noustessaan Jemenin sisällissodan, joka näkyi Saudi-Arabian rajojen sisällä vuonna 2019, kun huthijoukot hyökkäsivät ohjuksin ja dronein useisiin kohteisiin, mukaan lukien öljyntuotantolaitoksiin. Iskujen seurauksena puolet maan öljyntuotannosta lamaantui. Öljyteollisuus toipui kuitenkin nopeasti, mutta seuraavaksi maailmanlaajuisesta koronaviruspandemiasta johtunut öljytulojen lasku iski maan talouteen. Koronaviruksen vuoksi myös pyhiinvaellukset Mekkaan taukosivat ja maalle merkittävät pyhiinvaellustulot ehtyivät. Maan hallitus on pyrkinyt pitkäjänteisellä Saudi Vision 2030 tavoitteellaan vähentämään maan riippuvuutta öljytuloista. Maan länsisuhteet ovat Muhammad bin Salmanin aikana kärsineet Saudi-Arabian sananvapautta rajoittavista ja ihmisoikeuksia polkevista sortotoimista.
Arabian niemimaa ja Lähi-itä noin vuonna 1000 eaa.
Ensimmäinen saudivaltio 1744–1814.
Toinen saudivaltio  (1823–1891) suurimmillaan
Ikhwan-sotilaita noin vuonna 1910.
Ibn Saud ja Franklin D. Roosevelt USS Quincy -aluksella vuonna 1945.
Émile Gagnan

Émile Gagnan
Émile Gagnan (1900–1979) oli ranskalainen insinööri ja keksijä.
Gagnan valmistui teknillisestä korkeakoulusta 1920-luvulla ja pääsi töihin Air Liquideen. Hän erikoistui kaasujen hallintaan korkeassa paineessa. Jacques-Yves Cousteau otti Gagnaniin yhteyttä vuonna 1942, kun hän halusi kehittää automaattisen ilmansyöttömenetelmän helpottaakseen laitesukellusta. Seuraavana vuonna Cousteau ja Gagnan kokeilivat säätimensä ensimmäistä versiota. Tämä ei vielä toiminut, mutta muutamien korjauksien jälkeen he onnistuivat kehittämään toimivan automaattisen säätimen, joka tulisi mullistamaan sukellusharrastuksen.
Gagnan muutti perheineen Montréaliin ja siirtyi työskentelemään Canadian Liquid Air -yhtiöön. Hän perusti laboratorion, jossa suunnitteli monia tekniikoita, jotka helpottivat laitesukellusta ja muutenkin vedenalaista työskentelyä.
Lokakuu

Lokakuu. 1400-luvun ranskalaisen rukouskirjan ja kalenterin Les Très Riches Heures du Duc de Berryn kuvitusta lokakuun kohdalla.
Lokakuu on gregoriaanisessa ja juliaanisessa kalenterissa vuoden kymmenes kuukausi. Se on pohjoisella pallonpuoliskolla syksyn ja eteläisellä pallonpuoliskolla kevään toinen kuukausi. Lokakuuta edeltää syyskuu ja sitä seuraa marraskuu. Lokakuun pituus on 31 päivää.
Lokakuun latinankielinen nimi october tulee kahdeksaa merkitsevästä sanasta octo, sillä aikoinaan lokakuu oli roomalaisen kalenterin kahdeksas kuukausi. Kuukausi oli maaliskuun, toukokuun ja heinäkuun ohella Caesarin ajanlasku-uudistuksen alkuperäisiä 31 päivän kuukausia. Loput yhtä pitkät kuukaudet tulivat, koska Caesarin tekemän jaon seurauksena vuodessa olisi ollut 355 päivää, joten hänen oli lisättävä puuttuvat kymmenen päivää muihin kuukausiin.
Lokakuu on Euroopan unionin maissa vuoden pisin kuukausi kesäajasta pois siirtymisen johdosta. Sen pituus EU-maissa on 745 tuntia, kun muiden 31-päiväisten kuukausien pituus on 744 tuntia paitsi maaliskuun, jonka pituus on kesäaikaan siirtymisen vuoksi 743 tuntia.
Lokakuu Suomessa > Keskilämpötila

Lokakuun keskilämpötilat eri puolilla Suomea vaihtelevat. Vantaalla lokakuun keskilämpötila on noin +6–7 °C, Lahdessa noin +4,5–5,5 °C, Tampereella noin +4–5 °C, Kuopiossa noin +2,5–3,5 °C, Oulussa noin +2–3 °C ja Sodankylässä noin –1–0 °C. Suomen säähistorian myöhäisin 20 °C:een ylitys, 20,9 °C, mitattiin 14. lokakuuta 2018.lähde? Ensimmäiset yöpakkaset ja kuura tulevat yleensä lokakuun alussa Etelä-Suomessa ensimmäistä kertaa. Tyypillinen päivälämpötila on Etelä-Suomessa lokakuun alussa noin 10–12 °C ja kuun lopulla enää noin 5–7 °C. Pohjoisessa päivälämpötila on kuun alussa 5–7 °C ja kuun lopussa yleensä enää hieman plussan puolella, tai jopa nollassa.
Viime vuosina termisen kesän loppu on joitain kertoja venynyt lokakuun puolelle eteläisessä Suomessa; esimerkiksi vuonna 2005 kesä päättyi ennätysmyöhään sekä vuonna 2012 kuun alun yölämpötilat olivat monin paikoin harvinaisen lämpimiä; esim. Helsingin Kaisaniemessä oli viiden vuorokauden jakso, jonka aikana lämpötila pysytteli 10 °C:een yläpuolella yötä päivää. Muutoinkin 2000-luvun aikana lokakuut ovat huhtikuiden ohella lämmenneet eniten.