Kirgisian historia
Kirgisian tasavalta > Akajevin valtakausi

Akajev nousi valtaan poliittisen murroskauden aikana ja hänen kautensa alussa nähtiin Neuvostoliiton vallankaappausyritys elokuussa 1991. Akajev tuomitsi vallankaappauksen ja osoitti tukensa Gorbatšoville. Moskovan tapahtumat johtivat Neuvostoliiton hajoamiseen ja Kirgisian itsenäistymiseen muiden neuvostotasavaltojen ohella. 30. elokuuta 1991 Akajev ja Kirgisian korkein neuvosto julistivat maan itsenäiseksi. Itsenäisen Kirgisian ensimmäiset presidentinvaalit järjestettiin lokakuussa 1991. Akajev sai 95 prosenttia äänistä, jolloin hänestä tuli maan ensimmäinen kansan valitsema presidentti. Samana vuonna Kirgisia liittyi Itsenäisten valtioiden yhteisöön.
Valtakautensa alussa Akajev tiedosti maansa taloudellisen tilanteen olevan erittäin haavoittuvainen ja tätä pahensivat etniset jännitteet. Siksi hänen hallintonsa kiinnitti paljon huomiota hallinnon oikeudelliseen perustaan, pitääkseen taloudellisen tilanteen vakaana. Hänen johdollaan Kirgisiaan kehitettiin kaikki nykyaikaisen demokratian instituutiot, mukaan lukien avoin lehdistö, riippumaton oikeuslaitos ja vapaasti valittu parlamentti. 1990-luvun edetessä alkoi kuitenkin ilmetä suuria ongelmia. IVY ei muodostunut talousmahdiksi, ja Kirgisia oli kyvytön houkuttelemaan merkittäviä ulkomaisia investointeja. Akajevin hallinnossa alkoi myös ilmetä useita vallan väärinkäytöstapauksia, kun Akajev nimitti oman kotiseutunsa virkamiehiä korkeisiin virkoihin. Häntä syytettiin laajalle levinnestä korruptiosta ja lehdistönvapauden rajoittamisesta. 1990-luvun puoliväliin tultaessa maassa alkoi ilmetä tyytymättömyyttä Akajevia ja hänen hallintomalliaan kohtaan. Hänet kuitenkin valittiin vuonna 1995 jatkokaudelle 70% äänienemmistöllä.
Kirgisian perustuslain ensimmäinen luonnos valmistui 1993. Siinä oli määritetty että valtio oli maallinen, mutta perustuslakia laadittaessa oli suuri painostus siihen, että islam tunnustetaan ensisijaiseksi uskonnoksi. Suurimman ulkoisen uhan Kirgisialle muodostivat islamistiset sissit, jotka liikkuivat Afganistanin ja Uzbekistanin välillä. Maan hallitus myönsi vuonna 2001 Yhdysvalloille luvan perustaa maahan tukikohdan operaatioiden toteuttamiseksi Afganistanin sodassa. Vuonna 2003 maahan perustettiin venäläisvetoinen IVY-joukkojen tukikohta, jonka tarkoitus oli taistella muslimisissien muodostamaa uhkaa vastaa.
Akajevin hallinto alkoi hänen valtakautensa edetessä muuttua yhä autoritaarisemmaksi. Hallinnon vallan kyseenalaistajia vaiennettiin ja oppositiopoliitikko Feliks Kulov tuomittiin vuonna 2002 kymmeneksi vuodeksi vankeuteen, syytettynä virkavirheestä. Vuonna 2003 perustuslakia muutettiin Akajevin mukaan siten, että osa valtuuksista luovutetaan maan parlamentille, mutta monet näkivät tämän vain yrityksenä vahvistaa presidentinvaltaa. Menettelystä raportoitiin myös useita väärinkäytöksiä. Vuonna 2005 maassa järjestettiin parlamenttivaalit, mutta useilta opposition ehdokkailta evättiin oikeus asettua ehdolle. Vilpilliset vaalit ja hallinnon laaja korruptoituneisuus johti joukkomielenosoituksiin maaliskuussa 2005. Mielenosoitukset johtivat yllättäen Akajevin hallinnon äkilliseen ja nopeaan romahtamiseen. Akajev pakeni Moskovaan ja ilmoitti myöhemmin erostaan. Tulppaanivallankumoukseksi kutsutun Akajevin syrjäyttämisen jälkeen maan presidentiksi valittiin heinäkuussa 2005 maan entinen pääministeri Kurmanbek Bakijev. Feliks Kulov vapautettiin syytteistään ja hänet nimitettiin maan pääministeriksi.