stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Tapio

Jorma Tapio (s. 1957 Mikkeli) on suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat saksofonit ja muut puupuhaltimet. Tapio tunnetaan muun muassa free jazz -triostaan Kaiku, yhtyeestään Rolling Thunder sekä Edward Vesalan vuonna 1982 perustamasta Sound & Fury -yhtyeestä ja sen uudesta tulemisesta vuonna 2010. Jorma Tapio on soittanut myös Krakatau-yhtyeessä.
Jorma Tapion musiikkiura alkoi piano- ja viuluopinnoilla, kunnes klassinen musiikki vaihtui bebop-jazziin ja saksofoninsoittoon. Alkuvuosina Tapio soitti myös tanssiyhtyeissä ja muun muassa Sielun Veljien ja Tuomari Nurmion kanssa, kunnes kiinnostui yhä enemmän improvisaatiosta ja free jazzista. Ensimmäisiä omia kokoonpanoja oli Turussa vuonna 1980 perustettu Lauantairyhmä yhdessä pianisti Ismo Laakson ja sellisti Tuomas Airolan kanssa. Heidän kanssaan esiintyi joskus myös runoilija Markku Into.
Vuonna 1983 Jorma Tapio osallistui Edward Vesalan työpajaan ja tuli sitä kautta mukaan Sound & Fury -yhtyeeseen yhtenä sen perustajajäsenenä. Tapio oli mukana yhtyeessä Vesalan kuolemaan 1999 saakka ja esiintyi kaikilla yhtyeen ECM-levymerkille tehdyillä albumeilla. Samaan aikaan hän piti yllä myös muita kokoonpanoja, kuten kahdeksanhenkinen Hungrymen, Tapio–Hongisto-kvartetti pasunisti Jari Hongiston kanssa, Open Mind -niminen trio fagotisti Heikki Wiklan ja saksofonisti Pepa Päivisen kanssa. Jorma Tapio oli alkuvaiheessa mukana myös Raoul Björkenheimin Krakatau-yhtyeessä. Hänen ulkomaisia soittokumppaneitaan olivat norjalainen lyömäsoitintaiteilija Terje Isungset ja ranskalainen saksofonisti Daunik Lazro.
Jorma Tapio on tehnyt paljon yhteistyötä myös tanssijoiden kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Kirsi Heimosen ja japanilaisten butoh-tanssijoiden kanssa.
1990-luvun loppuvuosista lähtien Jorma Tapio on kärsinyt sairauksista, mutta vuonna 2002 hän perusti yhtyeen nimeltä Rolling Thunder. Sen muita jäseniä ovat Iro Haarla (piano, harppu), Ulf Krokfors (basso) ja Tom Nekljudow (rummut). Muita vuosituhannen vaihteen jälkeisiä Tapion projekteja ovat olleet Päivinen–Tapio Quartet Pepa Päivisen kanssa sekä trio nimeltä Frio basisti Sampo Lassilan ja bassoklarinetisti Heikki Nikulan kanssa. Vuosina 1998–2001 Jorma Tapio veti helsinkiläistä marginaalimusiikkiin keskittynyttä Tse-Tse-klubia, joka kokoontui vaihtelevasti Semifinalissa, Saunabarissa ja UMO Jazz Housessa.
Vuonna 2012 Jorma Tapio perusti trion nimeltä Kaski, jonka muiksi jäseniksi vakiintuivat vähitellen basisti Ville Rauhala ja rumpali Simo Laihonen. Jorma Tapio johtaa myös 2010-luvulla uudelleen koottua Sound & Fury -yhtyettä, jolta vuonna 2013 ilmestyi Edward Vesalan aiemmin julkaisemattomia sävellyksiä sisältävä albumi Pulsacion.
Jorma Tapiolle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2022.
Janne Laine

Janne Laine on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Janne Laine (s. 1969), Savonlinnan kaupunginjohtaja
Janne Laine, Jussi-palkittu äänisuunnittelija
Janne Laine (s. 1970), kuvataiteilija
Janne Laine (s. 1968), Aalto-yliopiston professori ja vararehtori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Janne Laine”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
John Connally

| John Connally |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 61. valtiovarainministeri
 11. helmikuuta 1971 – 12. kesäkuuta 1972  
Edeltäjä:  David M. Kennedy
Seuraaja:  George P. Shultz
Texasin 39. kuvernööri
 15. tammikuuta 1963 – 21. tammikuuta 1969  
Varakuvernööri:  Preston Smith
Edeltäjä:  Price Daniel
Seuraaja:  Preston Smith
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1917 Floresville, Texas
Kuollut: 15. kesäkuuta 1993 Houston, Texas
Puoliso:  Nellie Connally
Tiedot
Puolue:  Demokraatit (1946-1973) Republikaanit (1973-1993)
Uskonto:  Metodisti
 Nimikirjoitus
John Connally (27. helmikuuta 1917 – 15. kesäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain laivastoministerinä Kennedyn kabinetissa vuonna 1961, Texasin kuvernöörinä 1963–1969 ja Yhdysvaltain valtiovarainministerinä Richard Nixonin kabinetissa vuosina 1971–1972.
22. marraskuuta 1963 Connally istui vaimonsa kanssa samassa autossa presidentti John F. Kennedyn kanssa, kun tämä ammuttiin. Connally haavoittui itsekin ampumavälikohtauksessa, mutta selvisi siitä hengissä.
Jorma Torkkeli

| Jorma Torkkeli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1954 (ikä 70) Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1977–1980
Seurat:  Oulun Kärpät (SML, I-div)
Jorma Torkkeli (1. maaliskuuta 1954 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija.
Torkkeli on Oulun Kärppien kasvatti ja edustikin seuraa koko ikänsä. Ensimmäiset miesten ottelunsa Torkkeli pelasi Kärpissä kaudella 1974–1975 I-divisioonassa. Seuraavalla kaudella, 1975–1976, Torkkeli oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Kausi 1976–1977 kului vielä I-divisioonassa. Torkkeli pelasi I-divisioonassa yhteensä 98 ottelua ja teki niissä 67 tehopistettä.
Kärpät nousi jääkiekon SM-liigaan kaudeksi 1977–1978. Torkkeli oli Kärppien mukana kuusi kautta liigassa, voittaen kaudella 1979–1980 pronssia ja Kärppien ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella 1980–1981. SM-liigassa Torkkeli pelasi 170 ottelua ja teki niissä 65 tehopistettä. Pudotuspelejä Torkkeli pelasi 21 ja oli kaudella 1978–1979 liigakarsinnoissa pitämässä Kärppiä SM-liigassa.
Johannes Dyba

Johannes Dyba Bambergissa vuonna 1995.
Johannes Dyba (15. syyskuuta 1929 Berliini – 22. heinäkuuta 2000 Fulda) oli saksalainen roomalaiskatolisen kirkon arkkipiispa ja diplomaatti. Hänet tunnettin kiihkeänä abortin ja homoseksuaalisuuden vastustajana.
Ennen papiksi ryhtymistään Dyba opiskeli lakia Bambergin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa Duken yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Kölnissä vuonna 1959. Pian hän siirtyi opiskelemaan Roomaan ja toimi sittemmin Vatikaanin diplomaattina Argentiinassa, Alankomaissa, Kongossa ja Egyptissä.
Dyba nimitettiin Fuldan hiippakunnan piispaksi vuonna 1983. Saksan asevoimien katoliseksi piispaksi hänet nimitettiin vuonna 1990.
Konservatiivinen Dyba oli katolistenkin keskuudessa voimakkaasti kiistelty henkilö. Hän kutsui aborttia ”lasten joukkoteurastukseksi”.
Dyba kuoli sydänvaivoihin 70-vuotiaana heinäkuussa 2000.
Aiheesta muualla

Archbishop Johannes Dyba Catholic-hierarchy.org -sivustolla.
Jota

Aragonialainen jota, Gustave Dorén kaiverrus julkaistu vuonna 1874
Jota on espanjalaisen kansanmusiikin laji ja tanssi. Se on syntyisin Pohjois-Espanjan Aragonian alueelta, mutta nykyisin se esiintyy kautta Espanjan erilaisina variaatioina.
Alun perin jota saattoi olla osa hedelmällisyysrituaaleja. Sen saattoi myös mahdollisesti tuoda Espanjaan keskiajalla arabialainen runoilija Aben Jot, tai sen toi maahan joku juutalainen. Jotaa esitettiin tanssina ensimmäistä kertaa vuonna 1761. Se on edelleen suosittu tanssi aragonialaisissa kyläjuhlissa. Tanssiin osallistuvat yleensä vain miehet.
Jota alkaa tavallisesti instrumentaalisella osalla, jonka aikana tanssijat lyövät tahtia kastanjeteilla tai kitaralla. Aragoniassa käytetään säestyksessä tyypillisesti pientä kahdeksankielistä kitaraa guitarrillaa, näppäiltävää luuttusoitinta bandurriaa, triangelia, kastanjetteja ja tamburiinia. Muualla Espanjassa voidaan käyttää myös puhallinsoitin dulzainaa tai gaita-säkkipilliä. Kupletissa (copla) rytminlyönti lopetetaan, jotta yleisö kuulee laulun sanat.
Rytmiltään jota on kolmijakoinen ja luonteeltaan sankarillinen ja energinen. Se saattaa kertoa rakkaudesta tai arkipäivän elämästä, ominaisesti humoristisesta ja ironisesta näkökulmasta.
Jirōemon Kimura

| Jirōemon Kimura> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1897 Kyōtango, Kioto, Japani
Kuollut: 12. kesäkuuta 2013 (116 vuotta) Kyōtango, Kioto, Japani
Kansalaisuus:  japanilainen
Ammatti:  postimies, maanviljelijä
Lapset:  7 lasta (5 elää)
Jirōemon Kimura (jap. 木村 次郎右衛門, 19. huhtikuuta 1897 – 12. kesäkuuta 2013) oli japanilainen mies, joka oli viimeiset elinkuukautensa maailman vanhin elossa oleva ihminen. Kimurasta tuli myös maailman kaikkien aikojen vanhimmaksi todistettavasti elänyt mies hänen ohittaessaan Christian Mortensenin 28. joulukuuta 2012. Kimura oli elämänsä aikana työskennellyt muun muassa postimiehenä ja maanviljelijänä.
Jirōemon Kimurasta tuli vanhin elossa oleva mies ja samalla viimeinen 1800-luvulla elänyt mies Walter Breuningin kuoltua 14. huhtikuuta 2011, kaikkien aikojen vanhimmaksi elänyt japanilainen mies ohittaessaan Yukichi Chuganjin 26. lokakuuta 2011 ja vanhin elossa oleva aasialainen henkilö Chiyono Hasegawan kuoltua 2. joulukuuta 2011. Maailman vanhin elossa oleva ihminen hänestä tuli 17. joulukuuta 2012 Dina Manfredinin kuoltua. Kimura oli viimeinen elossa ollut vahvistetusti vuonna 1897 syntynyt ihminen. Kimura oli myös ainoa todistettavasti vähintään 116-vuotiaaksi elänyt mies. Hän on tiettävästi kuudenneksi vanhimmaksi elänyt japanilainen ja aasialainen.
Kimura kertoi 114-vuotissyntymäpäivänään selvinneensä vuoden 1927 Kioton maanjäristyksestä, jossa kuoli 3 000[lähde? ] ihmistä.
Kimura oli kolmas kuudesta lapsesta. Hän syntyi nimellä Kinjiro Miyake Kamiukawan kalastaja- ja viljelykylässä, joka sijaitsee vuorten ja Japaninmeren välissä. Hänen vanhempansa Morizo ja Fusa Miyake olivat maanviljelijöitä ja viljelivät riisiä ja kasviksia. Kimuran veljenpojan Tamotsu Miyaken mukaan Kimuran oikea syntymäpäivä on 19. maaliskuuta 1897. Miyake kertoi, että asiakirjat kertovat Kimuran syntyneen 19. huhtikuuta, koska virkamiehelle sattui painovirhe kun asiakirjat yhdistyneistä kaupungeista yhdistettiin vuonna 1955. Jos Kimura todella syntyi 19. maaliskuuta 1897, hän ohitti Christian Mortensenin 27. marraskuuta 2012, ja hänestä tuli maailman vanhin elävä ihminen Besse Cooperin kuoltua 4. joulukuuta 2012, eikä Dina Manfredini ollut koskaan maailman vanhin elävä ihminen.
Lopetettuaan koulun 14-vuotiaana luokkansa toiseksi parhaana oppilaana Kimura työskenteli paikallisissa postitoimistoissa 45 vuotta kunnes jäi eläkkeelle 65-vuotiaana vuonna 1962. Hän myös työskenteli hallituksen viestintäyksikössä Koreassa 1920-luvulla, kun niemimaa oli japanilaisten hallinnassa, ja palasi naidakseen naapurinsa Yae Kimuran.
Aiheesta muualla

Jirōemon Kimuran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jiroemon Kimura
Käännös suomeksi
Janne Ihalainen

Janne Ihalainen (s. 1973) on suomalainen kemisti ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopistossa nanotieteiden professorina tammikuusta 2009 alkaen. Lisäksi hän on bio- ja ympäristötieteiden laitoksen johtaja kaudella 2018–2021. Kemistinä Ihalainen on erikoistunut valokemiaan ja etenkin proteiinien tutkimukseen spektroskopian avulla.
Nuoruus ja uran alku

Janne Ihalainen suoritti lukion Espoonlahden lukiossa ja kirjoitti siellä ylioppilaaksi vuonna 1993. Ylioppilastutkinnon suorittamisen jälkeen hän aloitti 1994 opinnot Jyväskylän yliopistossa. Jatko-opintonsa hän suoritti Jyväskylän yliopistossa kemian alalla vuosina 1998–2002. Vuonna 2002 hän väitteli tohtoriksi. Väitöstutkimuksessaan (Spectroscopic studies on light-harvesting complexes of green plants and purple bacteria) hän tutki spektroskopian menetelmien avulla viherkasvien ja purppurabakteerien rakenteissa fotosynteesin aikana valoa vastaanottavia komplekseja.
Akateeminen ura

Valmistumisen jälkeen Ihalainen työskenteli aluksi pääasiassa ulkomailla. Hän on ollut vuosina 2002–2005 post doc-tutkijana Amsterdamin vapaassa yliopistossa ja sitten post doc-tutkijana 2005–2008 Zürichin yliopistossa. Akateemisen työn ohella hän oli 2007–2008 tutkijana Solvias AGssa. Solvias AG on life science -yritys, jonka toimitilat sijaitsevat Baselissa.
Jyväskylän yliopisto nimitti vuoden 2008 lopulla Ihalaisen nanotieteiden professoriksi. Professuurin alaksi määriteltiin tarkemmin biologiset nanotieteet ja se sijoittuu bio- ja ympäristötieteiden laitokselle. Ihalainen aloitti tehtävässä vuoden 2009 alussa. Professorina hän oli nanotieteiden maisteriohjelman koordinaattorina vuosina 2009–2014 sekä uudelleen helmikuusta 2015 alkaen. Hän on opettanut nanotieteitä (esimerkiksi nanokemia ja biologinen nanotiede) sekä kemian tutkimusmenetelmien käyttöä biologian tutkimuksessa.
Pääosa Ihalaisen tutkimustyöstä tapahtuu Jyväskylän yliopiston nanotiedekeskuksen laserlaboratoriossa, jossa hänen johdollaan työskentelee biomolekyylien spektroskopian ja dynamiikan tutkimukseen erikoistunut tutkimusryhmä. Professori Ihalainen edustaa myös omaa tutkimusalaansa (biologinen spektroskopia) laserlaboratorion johtoryhmässä.
Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani Mikko Mönkkönen nimitti Ihalaisen toimikaudeksi 2018–2021 bio- ja ympäristötieteiden laitoksen johtajaksi. Laitosjohtajan ominaisuudessa hän on esimerkiksi tiedekunnan tiedekuntaneuvoston jäsen.
Tutkimustyö

Kemistinä Ihalainen tutkinut erityisesti erilaisten biomolekyylien fysikaalista rakennetta hyödyntämällä spektroskopian menetelmiä. Hän soveltaa tutkimukseen optista spektroskopiaa ja laserspektroskopiaa. Optisen spektroskopian tutkimusta tehdään näkyvän valon aallonpituuksilla sekä ultraviolettivalon (UV-spektroskopia) ja infrapunavalon taajuusalueilla (infrapuna- eli IR-spektroskopia).
Biologisista rakenteista Ihalaisen erityinen mielenkiinnon kohde on ollut proteiinien rakenne. Hän käyttää mm. ultranopeita lasereita tarkastellessaan biologisesti aktiivisten proteiinien dynamiikkaa, kuten esimerkiksi proteiinien laskostumista. Kun tunnetaan proteiinien dynamiikkaa ja siitä kerättyä tutkimustietoa yhdistetään proteiinien aktiivisuuden tuntemukseen, voidaan ymmärtää proteiinien toimintaa niiden omissa elinympäristöissä. Proteiinitutkimuksella on sovelluksia esimerkiksi uusien biofarmaseuttisten lääkeaineiden suunnittelussa.
Rakennetutkimuksen ohella Ihalainen on selvittänyt, miten proteiinit käyttäytyvät, kun valo osuu niihin. Valo voi muuttua biologiseksi signaaliksi tai energiaksi fotosynteesin primaarisissa reaktioissa. Teema liittyy kemialliseen fotosynteesin tutkimukseen, joka luetaan laajemmin valokemian alaan kuuluvaksi tutkimusaiheeksi. Ihalainen onkin tutkinut erilaisia biologiaan liittyviä valokemiallisia reaktioita. Perustutkimuksen pohjalta voidaan esimerkiksi kehittää erilaisia signalointijärjestelmiä, joilla on sovelluksia bioteknologian alalla.
Aiheesta muualla

professori Ihalaisen kotisivu[vanhentunut linkki] Jyväskylän yliopisto.
Janne Ihalaisen tieteellisiä julkaisuja[vanhentunut linkki]. Jyväskylän yliopisto. (englanniksi)
Spectroscopy for detecting dynamics of biomolecules (Arkistoitu – Internet Archive) (Ihalaisen tutkimusryhmä) (englanniksi)
Joost van den Broek

Joost van den Broek on Alankomaalainen kosketinsoittaja. Hän soitti After Forever yhtyeessä vuodesta 2004 vuoteen 2009 jolloin yhtye hajosi. Hän on myös soittanut kaikilla Arjen Lucassenin levyillä The Human Equationista (2004) lähtien sekä vieraillut useiden muiden artistien levyillä.
Joséphine Fodor

Joséphine Fodor arviolta vuonna 1815, litografia.
Joséphine Fodor (13. lokakuuta 1789 Pariisi – 14. elokuuta 1870 Lyon) oli ranskalainen sopraano. Hän oli säveltäjä Josephus Andreas Fodorin (1751–1828) tytär ja sai isältään varhaista opetusta harpun- ja pianonsoitossa. Hän opiskeli myös laulamista ja pääsi vuonna 1810 esiintymään Pietariin, jossa hän työskenteli, kunnes keisarillisen määräyksen pohjalta ulkomaalaiset erotettiin tehtävistä teatterissa. Vuonna 1812 Fodor meni naimisiin ranskalaisen näyttelijä Mainvillen kanssa.
Fodor esiintyi Tukholmassa ja Kööpenhaminassa ennen paluutaan Pariisiin, jossa hän esiintyi Opéra-Comiquessa. Hän pääsi työskentelemään myös Théâtre Italieniin (Italialaiseen teatteriin), jota johti Angelica Catalani. Sopimus päättyi vuonna 1818, jolloin Fodor lähti Venetsiaan. Vuonna 1819 Fodor siirtyi jälleen Pariisiin, jossa hänestä tuli kolmen vuoden ajaksi Italialaisen teatterin tähti. Vuonna 1822 hän esiintyi Desdemonan roolissa Gioacchino Rossinin Otello-oopperassa Napolin Teatro San Carlossa, ja vuonna 1823 hän saavutti menestystä Wienissä. Hän esiintyi kahdessakymmenessä eri roolissa, mutta erityisesti hänen ohjelmistonsa koostui Rossinin, Ferdinando Paerin ja Wolfgang Amadeus Mozartin oopperarooleista. Fodor vetäytyi lavalta vuonna 1828.
Vuonna 1857 Fodorilta ilmestyi kirja Réflexions et conseils sur l'art du chant.
John Fusco

John Fusco on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut mm. elokuvat Crossroads – bluesjätkät, Nuoret sankarit, Young Guns II, Ukkossydän, Hidalgo ja Spirit – villi ja vapaa. Fusco on elokuvakäsikirjoittajan lisäksi myös kirjailija ja hän on kirjoittanut romaanin Paradise Salvage. Fusco syntyi Waterburyssa, Connecticutissa ja voitti jo yliopistoajallaan muutamia kansainvälisiä käsikirjoituskilpailuja.
John Fusco on perehtynyt itämaisiin taistelulajeihin sekä filosofian että fyysisen harjoittelun kautta. Hänellä on musta vyö Shaolin Kungfussa, ja hän on opiskellut taijia Kiinassa sifu Yi Shenguon oppilaana. Vuonna 2007 hän lähti ratsastusvaellukselle Mongoliaan ja alkoi ideoida tulevaa Marco Polo -televisiosarjaa. Fuscon toinen pitkäaikainen kiinnostuksen kohde on Amerikan alkuperäiskansojen kulttuurit. Ukkossydän-elokuvan kuvauksissa vuonna 1991 hän tutustui Ted Thin Elkiin, jolla oli merkittävä asema lakotojen yhteisössä. Opiskeluaikanaan New Yorkin Tisch School of the Artsissa Fuscon opettajia olivat käsikirjoittajat Waldo Salt ja Ring Lardner Jr., jotka olivat 1950-luvulla olleet Hollywoodin mustalla listalla.
Aiheesta muualla

John Fusco Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Twitter-tili (kuvassa Fusco ja Thin Elk vuonna 1991)
Jan Swammerdam

Kuvitteellinen muotokuva Jan Swammerdamista. Hänestä ei ole säilynyt aitoa muotokuvaa.
Jan Swammerdam (12. helmikuuta 1637 Amsterdam – 15. helmikuuta 1680 Amsterdam) oli alankomaalainen luonnontieteilijä.
Swammerdam aloitti lääketieteen opinnot Leidenin yliopistossa vuonna 1661. Hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1663 ja sai lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1667. Swammerdam ei kuitenkaan juuri harjoittanut lääkärin ammattia.
Swammerdam käytti tutkimuksessaan mikroskooppia ja löysi punasolun vuonna 1658. Hän tutki myös hyönteisiä ja niiden muodonmuutosta. Teoksissaan hän muun muassa korjasi fysiologi Marcello Malpighin käsitystä hyönteisten aivoista ja hermostosta sekä lääkäri William Harveyn käsitystä muodonmuutoksesta. Vuosina 1737–1738 julkaistiin Swammerdamin mikroskoopilla tekemiä havaintoja koonnut teos Biblia naturae.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Swammerdam Wikimedia Commonsissa
Jude Thaddeus Okolo

Jude Thaddeus Okolo (s. 18. joulukuuta 1956 Kano) on nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Onitshan arkkihiippakuntaan Francis Arinze 2. heinäkuuta 1983, ja hänet inkardinoitiin Nnewin hiippakuntaan 9. marraskuuta 2001.
Okolo sai 2. elokuuta 2008 nimitykset Novican titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Keski-Afrikan tasavaltaan ja Tšadiin. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. syyskuuta Arinze, jota avustivat Hilary Paul Odili Okeke ja Valerian Okeke.
Joel Hallikainen (albumi)

| Joel Hallikainen Joel Hallikainen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1992 Riverside Studio
 Julkaistu: marraskuu 1992
 Formaatti: CD, LP ja C-kasetti
 Tuottaja(t): Joel Hallikainen Jouni Lehtonen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 40.06
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Joel Hallikaisen muut julkaisut
| Telmuksen taikatalo 1992 | Joel Hallikainen 1992 | Anna vierellesi tulla 1993 |
Joel Hallikainen on suomalaisen Joel Hallikaisen studioalbumi vuodelta 1992.
Kappaleet

Kuurankukka – 3.02  
 (säv. & san. Timo Koivusalo)
Sininen on kesäyö – 2.58  
  (säv. & san. Joel Hallikainen)
Vanha tie – 2.51  
 (suom. san:  Pertti Reponen, alk. säv. & san. John Denver, Taffy Nivert)
Kotimaa – 3.44  
 (säv. Joel Hallikainen, san. Timo Koivusalo)
Mietin elämää – 2.21  
 (säv. & san. Joel Hallikainen)
Polvihousupoika – 4.28  
 (säv. Joel Hallikainen, san. Markku Leivo)
Vain sinulle – 3.36  
 (säv. & san. Joel Hallikainen, miks. Jari Laasanen)
Laulujen taika – 3.46  
 (säv. & san. Joel Hallikainen)
Valtatie – 4.00  
 (säv. & san. Timo Koivusalo)
Vielä kerran kierrän tään maan – 3.06  
 (säv. & san. Joel Hallikainen)
Kuljen taas kotiinpäin – 2.50  
 (suom. san. Pertti Reponen, sov. Leo Lehtomäki, alk. säv. & san. Hans Blum, Fred Weyrich,)
Soittajan muisto – 3.49  
 (säv. Joel Hallikainen, san. Timo Koivusalo, miks. Jari Laasanen)
Kokoonpano

Joel Hallikainen – laulu
Jouni Lehtonen - kosketinsoittimet
Ilpo Murtojärvi – kitara, taustalaulu
Antti Hautaniemi – haitari
Pertti Saarinen – taustalaulu
Riitta Lehtinen – taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Joel Hallikainen – tuottaja
Jouni Lehtonen – tuottaja, valokuvat
Erik Gylphe – äänittäjä, miksaaja
Timo Löyvä – masteroija
Birgit Pulkkinen – layout
Aiheesta muualla

Joel Hallikainen discogs.com -sivustolla
James Tissot

| James Tissot |
| --- | --- |
 James Tissot noin vuonna 1860.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Tissot (alk. Jacques-Joseph Tissot)
Syntynyt: 15. lokakuuta 1836 Nantes
Kuollut: 8. elokuuta 1902 (65 vuotta) Chenecey-Buillon
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  taidemaalari ja kuvittaja
Taiteilija
Salanimi:  Coïdé
Taidesuuntaus:  Japonismi ja realismi
James Tissot: Un Dejeuner
James Tissot: Pyhä Joosef etsii majapaikkaa Betlehemissä, Brooklyn Museum Yhdysvallat.
James Tissot (alk. Jacques-Joseph Tissot, 15. lokakuuta 1836 Nantes – 8. elokuuta 1902 Chenecey-Buillon) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvittaja. Tissot tuli tunnetuksi muodikkaasti pukeutuneita naisia esittävistä maalauksistaan. Vuonna 1871 hän muutti Lontooseen Pariisista, missä oli jo ehtinyt saavuttaa kuuluisuutta.
Usean muun 1800-luvun lopun taiteilijan tavoin Tissot oli kiinnostunut mystiikasta ja spiritismistä. Hänen vuoden 1885 maalauksensa The Apparition esittää hänen vuonna 1882 kuolleen naisystävänsä Kathleen Newtonin ilmestymistä hänelle henkioppaan seurassa. Myöhemmin hän koki uskonnollisen näyn Saint-Sulpicen kirkossa ja alkoi maalata Raamattu-aiheisia maalauksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Tissot Wikimedia Commonsissa
http://art.base.co/event/1868-james-tissot-the-life-of-christ#6 (Arkistoitu – Internet Archive)
John Frederiksen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. tammikuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Rønne, Tanska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 202 cm
Lempinimi: The Helicopter
Seura
Seura: SKU Amstetten
Junioriseurat
–2011: NB Bornholm
2011–2013: FC Kööpenhamina
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2015 | NB Bornholm | – | (–) |
| 2015–2017 | Fredensborg BI | 22 | (3) |
| 2017 | 07 Vestur | 13 | (6) |
| 2018 | HB | 16 | (2) |
| 2018–2019 | Frem | – | (–) |
| 2019 | Skovshoved IF | 13 | (5) |
| 2020–2021 | MuSa | 4 | (4) |
Maajoukkue
| 2011–2012 | Färsaaret U-17 | 8 | (1) |
| 2014 | Färsaaret U-19 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. elokuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. elokuuta 2020.
John Johannesen Frederiksen (s. 1. lokakuuta 1996 Rønne) on färsaarelainen jalkapalloilija,joka edustaa Itävallan 2.liigassa pelaavaa SKU Amstettenia.
Frederiksenin vanhemmat ovat kotoisin Färsaarilta, mutta hän on itse syntynyt Tanskassa Bornholmin saarella. NB Bornholmin ohella Frederikseen edusti juniorivuosinaan FC Kööpenhaminaa, jonne hän siirtyi 15-vuotiaana. Tanskan alasarjojen lisäksi Frederiksen on pelannut Färsaarten pääsarjassa Effodeildinissa vuosina 2017–2018, jolloin hän voitti jälkimmäisellä kaudellaan mestaruuden HB:n riveissä.
Kesäkuussa 2020 Frederikseen siirtyi porilaiseen Musan Salamaan loppukauden kattavalla sopimuksella. Frederiksen on ensimmäinen Suomen jalkapallosarjoissa esiintynyt färsaarelainen pelaaja.
Frederiksen on myös edustanut Färsaarten nuorten maajoukkueita.
Aiheesta muualla

John Frederiksen Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
John Frederiksen Soccerway.