stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naisten 10 metrin liikkuva maali ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008
Henkilökohtainen kilpailu

| 1 | Kilpailija | Kilpailija | Hitaat> 1 | Hitaat> 2 | Nopeat> 1 | Nopeat> 2 | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Halyna Avramenko |  Ukraina | 96 | 97 | 90 | 99 | 382 |
|  | Irina Izmalkova |  Venäjä | 94 | 97 | 93 | 92 | 376 |
|  | Julija Ejdenzon |  Venäjä | 94 | 95 | 97 | 89 | 375 |
| 4. | Elena Neff |  Saksa | 92 | 93 | 92 | 96 | 373 |
| 5. | Olga Stepanova |  Venäjä | 94 | 99 | 92 | 87 | 372 |
| 6. | Tetjana Jevsejenko |  Ukraina | 90 | 93 | 91 | 97 | 371 |
| 7. | Anne Weigel |  Saksa | 91 | 95 | 92 | 91 | 369 |
| 8. | Viktorija Zabolotna |  Ukraina | 96 | 96 | 82 | 93 | 367 |
| 9. | Orsolya Kuti |  Unkari | 92 | 93 | 86 | 90 | 361 |
| 10. | Daniela Faust |  Saksa | 84 | 89 | 91 | 85 | 349 |
Joukkuekilpailu

| 1 | Joukkue | Hitaat> 1 | Hitaat> 2 | Nopeat> 1 | Nopeat> 2 | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Venäjä | 282 | 291 | 282 | 268 | 1123 |
| ¨ | Irina Izmalkova | 94 | 97 | 93 | 92 | 376 |
| ¨ | Julija Ejdenzon | 94 | 95 | 97 | 89 | 375 |
| ¨ | Olga Stepanova | 94 | 99 | 92 | 87 | 372 |
|  |  Ukraina | 282 | 286 | 263 | 289 | 1120 |
| ¨ | Halyna Avramenko | 96 | 97 | 90 | 99 | 382 |
| ¨ | Tetjana Jevsejenko | 90 | 93 | 91 | 97 | 371 |
| ¨ | Viktorija Zabolotna | 96 | 96 | 82 | 93 | 367 |
|  |  Saksa | 267 | 277 | 275 | 272 | 1091 |
| ¨ | Elena Neff | 92 | 93 | 92 | 96 | 373 |
| ¨ | Anne Weigel | 91 | 95 | 92 | 91 | 369 |
| ¨ | Daniela Faust | 84 | 89 | 91 | 85 | 349 |
Nitrariaceae

| Nitrariaceae |
| --- | --- |
 Hedelmöivä Nitraria billardierei
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Natronmarjakasvit Nitrariaceae  Lindl.
Synonyymit
 Peganaceae Takht.  Tetradiclidaceae Takht. 
Suvut
 Nitraria  Peganum – harmikit  Tetradiclis 
Katso myös
   Nitrariaceae Wikispeciesissä   Nitrariaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Natronmarjakasvit (Nitrariaceae) on koppisiemenisten Sapindales-lahkoon kuuluva pieni kasviheimo, jonka tunnetuin suku lienee harmikit (Peganum).
Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat monivuotisia ruohoja tai pensaita, joilla on möyheät ja korvakkeelliset lehdet. Kukinto on enemmän tai vähemmän viuhkomainen ja sijaitsee varsipäätteisesti. Teriö suojaa kukkanuppua. Heteitä on 15, jotka sijaitsevat terävastaisina pareina; palhot ovat litistyneitä ja leveätyvisiä. Myös mesirauhaset sijaitsevat terävastaisesti. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kahdesta neljään tai kuudesta emilehdestä, ja siinä on pitkä vartalo, jota pitkin luottipinnat ovat. Hedelmä on selkäluomainen kota tai yksisiemeninen luumarja. Siemenkuoressa on usein limautuva ulkokerros.
Levinneisyys

Heimo kasvaa tavallisesti vaihtelevissa määrin kuivilla alueilla Pohjois-Afrikasta Itä-Aasiaan. Lajeja on myös Lounais-Australiassa ja Itä-Meksikossa. Lajit ovat usein suolamaiden kasveja.
Luokittelu

Nitrariaceae käsittää kolme sukua, joissa on yhteensä 16 lajia.
Suvussa Nitraria on kuusi Euroopassa, Aasiassa, Saharassa ja Australiassa kasvavaa lajia. Eräät niistä ovat okaisia. Varren kussakin nivelessä on usein kaksi tai kolme mehevää lehteä, jotka voivat olla joskus hammaslaitaisia tai liuskaisia. Korvakkeet ovat nahkeita. Sikiäimen päässä on lyhyt vartalo. Hedelmä on luumarja, ja siemenessä on niukka endospermi.
Harmikeilla (Peganum) on varren nivelissä kaksi likeistä lehteä, joiden lapa on syväjakoinen. Korvakkeet ovat lehtimäisiä ja jakoisia. Kukat sijaitsevat lehtivastaisesti. Sikiäimessä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on selkäluomainen kota tai marja. Harmikkien kotiseudut ovat Euroopassa, Aasiassa ja Itä-Meksikossa, missä niitä on kuusi lajia.
Tetradiclis tenella on sukunsa ainoa laji ja kasvaa Välimeren alueen itäosista Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella. Se on yksivuotinen ruoho, jonka lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat möyheitä ja pienikorvakkeisia. Kukat ovat 3–4-lukuisia, ja hetiö on verhovastainen. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu neljästä emilehdestä, jotka ovat jakautuneet kolmeen osaan. Pohjaistukassa on 24 siemenaihetta. Vartalo on gynobaasinen eli kiinnittyy sikiäimen tyveen. Hedelmä on selkäluomainen rakokota.
Aikaisemmin Nitrariaceae-heimoa on pidetty mehikorvakasvien (Zygophyllaceae) sukulaisena, mutta yhtäläisyydet niiden kanssa johtuvat mitä ilmeisimmin samanlaisiin kasvuolosuhteisiin sopeutumisesta.
Kuvia

Pilviharmikki (Peganum harmala)
Nitraria schoberi -lajin luumarjoja
Aiheesta muualla

Laji.fi: Natronmarjakasvit – Nitrariaceae
ITIS: Nitrariaceae
Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Nitrariaceae.gif
Osakan rautatieasema

| Osakan rautatieasema |
| --- | --- |

Perustiedot
Kunta:  Osaka
Valtio:  Japani
Avattu:  1874
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  West Japan Railway Company
Osakan rautatieasema on Japanin Osakan kaupungin pohjoisosan keskeinen rautatieasema. Sitä käyttää Länsi-Japanin rautatieyhtiö (JR West). Se on osa viiden toisistaan kävelyetäisyydellä olevan  aseman kompleksia, johon kuuluu myös maan vilkkain Umedan asema.
Osakan rautatieasema on yhteys Kiotoon ja Kobeen shinkansen- ja shinkaisoku-junilla.
Asemaa on peruskorjattu 2000-luvulla, ja uudistettu asema aukesi vuonna 2011. Aseman ratojen päällä on suuri lasikatto, joka antaa sille avoimen ulkonäön. Aseman pohjois- ja etelälaidalla on korkeat kerrostalot, joissa on tarjolla ostos-, ruokailu-, viihde- ja virkistäytymismahdollisuuksia. Kerrostalot on yhdistety toisiinsa radan ylittävällä sillalla.
Vuonna 2005 Osakan rautatieasema oli maailma kolmanneksi vilkkain. Tuolloin asemaa käytti päivittäin liikennöintiin lähes 2,344 miljoonaa matkustajaa päivittäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osakan rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Aseman kotisivut (japaniksi) (englanniksi) (kiinaksi) (koreaksi)
Naisten Korisliiga-kausi 2019–2020

Korisliiga-kausi 2019–2020 oli 77. kausi, jolloin pelattiin Naisten koripallon Suomen mestaruudesta. Kausi keskeytettiin 12. maaliskuuta 2020 koronaviruspandemian vuoksi. Suomen mestaruutta tai muita mitaleita ei jaettu. Sarjasta putosi Hyvinkään Ponteva, koska sillä ei ollut sarjan keskeytyshetkellä enää mahdollisuutta säilyä sarjassa.
Samaisella kaudella Naisten Suomen Cup palasi kuvioihin kuuden vuoden tauon jälkeen. Keskiviikkona 23.11. 2019 pelattujen otteluiden jälkeen Suomen Cupiin selvisi kahdeksan parasta joukkuetta voittosuhteen perusteella. Suomen Cup huipentui 25.–26.1. 2020 pelattuihin Suomen Cupin finaaleihin. Cupin mestaruuden voitti Peli-Karhut.
Sarjataulukko

Sarjataulukko sarjan keskeytyshetkellä.
Kuukauden pelaajat

| Kuukausi | Kuukauden pelaaja> Pelaaja | Kuukauden pelaaja> Seura |
| --- | --- | --- |
| Lokakuu |  Claire Lamunu | Kouvottaret |
| Marraskuu |  Camille Zimmerman | Kouvottaret |
| Joulukuu |  Elena Melto | Peli-Karhut |
| Tammikuu |  Awak Kuier | HBA-Märsky |
Helmikuu: 
Maaliskuu: 
Huhtikuu:
Olaf Frydenlund

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | 300 m sotilaskivääri, joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lyon 1897 | 300 m vapaakivääri, asennot, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Loosduinen 1899 | 300 m vapaakivääri, pysty |  |
Olaf Emil Frydenlund (16. kesäkuuta 1862 Tune – 8. huhtikuuta 1947) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän osallistui viiteen eri 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuun. Frydenlund voitti niistä yhden mitalin, hopeaa joukkuekilpailusta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Olaf Frydenlund
Norjan lähetysseura

Norjan lähetysseuran päämaja Stavangerissa, Norjassa.
Norjan lähetysseura (Norske Misjonsselskab, NMS) aloitti toimintansa 180 ihmisen yhdistyksenä Stavangerissa elokuussa 1842. Seuran päämääränä oli levittää kristinuskoa muille kansoille pääasiassa Afrikassa.
Hans Paludan Smith Schreuder oli ensimmäinen lähetyssaarnaaja, joka lähti Afrikkaan zulujen pariin vuonna 1843.
Norjan lähetysseuralla on lähetyssaarnaaja 13 maassa. Maat ovat
Viro
Ranska
Kroatia
Kamerun
Mali
Etiopia
Etelä-Afrikka
Madagaskar
Brasilia
Pakistan
Kiina
Thaimaa
Japani
Seura levittää sanomaansa myös Lähi-idässä satelliittitelevision avulla, koska useimmissa maissa on laitonta rakentaa kirkkoja.
Aiheesta muualla

Norjan lähetysseuran kotisivut http://www.nms.no
Nicoyan niemimaa

Nicoyan niemimaa satelliittikuvassa
Nicoyan niemimaa on Keski-Amerikassa Costa Rican Tyynenmeren puoleisella rannikolla sijaitseva niemimaa. Niemimaan etelä- ja länsipuolella avautuu Tyynimeri ja kaakkoispuolella sijaitsee Nicoyanlahti. Nicoyan niemimaa on Costa Rican suurin niemimaa ja se on luode–kaakkosuunnassa noin 140 km pitkä ja koillinen–lounassuunnassa 65–96 km leveä. Niemimaan tyviosa on alankoa, mutta sen keski- ja eteläosissa on yli 900 metrin korkeuteen kohoavia vuoria.
Nicoyan niemimaan merkittävin kaupunki on Nicoya, ja sieltä, kuten niemimaan muistakin suurimmista asutuskeskuksista, on maantieyhteys Guanacasten maakunnan pääkaupunkiin Liberiaan. Niemimaalle on myös lauttayhteys Puntarenasista.
Nicoyan niemimaan kylissä asuu vielä alueen vanhojen alkuperäisasukkaiden jälkeläisiä, mutta he eivät puhu enää alkuperäisiä intiaanikieliä, vaan espanjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicoyan niemimaa Wikimedia Commonsissa
Costa Rica Guide: Nicoya Peninsula (englanniksi)
Nollakulma

Nollakulma on geometriassa kulma, jossa kulman kylkien väliin ei jää tilaa eli sen suuruus on 0°. Nollakulma on pienin terävä kulma.
Kulma on 45° ja se alkaa sulkeutua.
Kulma pieneni 30° ja on nyt 15°.
Kulma pieneni 15° ja on nyt 0° eli nollakulma.
Nollakulman komplementtikulma on suora kulma, sen suplementtikulma on oikokulma ja eksplementtikulma on täysi kulma.
Nollakulman käyttäminen herättää kysymyksen, voiko negatiivisia kulmia käyttää samalla tavalla kuin käytetään negatiivisia lukuja aritmetiikassakin. Kulmakäsite voidaan laajentaa suuremmillekin kulmille kuin täydelle kulmalle (eli 360°), jolloin kääntyvä kulman kylki alkaan tehdä uutta kierrosta. Jos liikkuva kulman kylki palaa takaisin ja pienenee, saavuttaa se lopulta nollakulman asennon ja voi jatkaa kääntymistä samaan suuntaan. Tällöin kulmalle voidaan määritettää negatiivisia kulman arvoja.
Nollakulman mitta-arvoja

Riippuen käytettävästä mitta-asteiksosta, nollakulma on suuruudeltaan
0^{\circ } (asteina), kun täysi kulma on 360°.
0 gon, kun täysi kulma on 400 gon.
0 (rad), kun täysi kulma on  2\pi .
Trigonometriset arvot

Nollakulman trigonometristen funktioiden arvoja (lähde kaikissa ):
\sin 0=0.
\cos 0=1.
\tan 0=0.
\cot 0 (ei määritelty).
\sec 0=1.
\csc 0 (ei määritelty).
Nicosia (Italia)

| Nicosia Nicusìa |
| --- | --- |
 Nicosia yöllä
 vaakuna
 Nicosia
 Koordinaatit: 37°45′N, 14°24′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Sisilia
Maakunta:  Enna
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Luigi Bonelli
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  217,82 km²
Väkiluku (2015):  13 899
 – Väestötiheys:  63,8 as./km²
 
 www.comunenicosia.gov.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nicosia on kunta Italiassa. Se kuuluu Sisilian saaren Ennan maakuntaan.  Vuonna 2015 Nicosiassa oli noin 14 000 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicosia (Italia) Wikimedia Commonsissa
Ennan maakunta
Agira | Aidone | Assoro | Barrafranca | Calascibetta | Catenanuova | Centuripe | Cerami | Enna | Gagliano Castelferrato | Leonforte | Nicosia | Nissoria | Piazza Armerina | Pietraperzia | Regalbuto | Sperlinga | Troina | Valguarnera Caropepe | Villarosa
Olaf Broch

Olaf Broch
Olaf Broch (4. elokuuta 1867 – 1961) oli norjalainen kielentutkija. Hän tutki slavistiikkaa ja fonetiikkaa. Broch toimi professorina Oslossa vuosina 1900–1937.
Naisten Korisliiga-kausi 2013–2014

Naisten Korisliiga-kausi 2013–2014 oli ensimmäinen kausi, kun koripallon naisten Suomen mestaruudesta pelatiin Naisten Korisliiga -nimellä. Sarjan nimenä oli 1940-luvulta asti ollut koripallon naisten SM-sarja. Catz Lappeenranta voitti kaudella kolmannen peräkkäisen Suomen mestaruuden, voittaen kaikki runkosarjan ottelunsa ja häviten pudotuspeleissäkin ainoastaan yhden ottelun. Mestaruus oli seuran historian neljäs.
Ensimmäinen naisten liigakausi pelatiin yhdeksällä joukkueella. Edeltäneen kauden naisten I-divisioonan voittaja Helmi Capitals ei ottanut liigapaikkaa vastaan. Naisten SM-sarjasta edellisellä kaudella pudonnut BC Nokia otti ensin Capitalsilta vapautuneen sarjapaikan vastaan, mutta luopui pelaajapulaan vedoten sarjapaikasta syyskuussa. Paikkaa tarjottiin myös I-divisioonan finaaleissa pelanneille Vantaan Puhuttarille sekä toiselle SM-sarjasta pudonneelle seuralle Hyvinkään Pontevalle, mutta seurat kieltäytyivät liigapaikasta.
Runkosarja pelattiin yhdeksän joukkueen kolminkertaisena sarjana. Runkosarjan kahdeksan parasta selvisivät pudotuspeleihin, ainoastaan runkosarjan viimeiseksi jäänyt Turun Riento jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Puolivälierien ottelupareissa kohtasivat Catz Lappeenranta ja Forssan Alku, Peli-Karhut ja Tapiolan Honka, Torpan Pojat ja Keravan Energia Team sekä Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat ja Äänekosken Huima. Kaikki pudotuspelit pronssiottelua lukuun ottamatta pelatiin paras viidestä -järjestelmällä siten, että runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella oli sarjassa kotietu. Pronssimitalit ratkotiin pelaamalla yksi ottelu. Catz kaatoi finaalisarjassa Peli-Karhut voitoin 3–1.
Liigasta ei pudonnut eikä paikastaan joutunut karsimaan kauden päätteeksi yhtään joukkuetta. Liiga laajennettiin seuraavalle kaudelle kymmenen joukkueen laajuiseksi. I-divisioonan pudotuspelien voittaja Vimpelin Veto nousi suoraan Korisliigaan. Runkosarjassa neljänneksi sijoittunut HoNsU Jyväskylä, sekä kuudenneksi sijoittunut Keravan Energia Team luopuivat kauden jälkeen sarjapaikoistaan. HoNsU anoi paikkaa I-divisioonasta vedoten avainpelaajien lähtöön seurasta. Kerava ilmoitti luopumisen syyksi resurssipulan ja siirtyi pelaamaan alueellista II-divisioonaa. I-divisioonan finaalit Vimpelin Vedolle hävinnyt Hyvinkään Ponteva sekä välierävaiheessa Pontevaa vastaan pudonnut Tampereen Pyrintö nousivat seuraavaksi kaudeksi jyväskyläläisten ja keravalaisten tilalle liigaan.
Runkosarja

| --- | --- |
: Pudotuspeleihin
| # | Joukkue | O | V | T | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Catz Lappeenranta | 24 | 24 | 0 | 48 |
| 2 | Peli-Karhut | 24 | 21 | 3 | 42 |
| 3 | Torpan Pojat | 24 | 16 | 8 | 32 |
| 4 | HoNsU Jyväskylä | 24 | 12 | 12 | 24 |
| 5 | Äänekosken Huima | 24 | 12 | 12 | 24 |
| 6 | Keravan Energia Team | 24 | 8 | 16 | 16 |
| 7 | Tapiolan Honka | 24 | 7 | 17 | 14 |
| 8 | Forssan Alku | 24 | 4 | 20 | 8 |
| 9 | Turun Riento | 24 | 4 | 20 | 8 |
Pudotuspelit

Koripallon naisten SM-sarjan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1940-luku |  | 1942 |  | 1944 | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 | 1950 |
| 1950-luku | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 |
| 1960-luku | 1961 | 1962 | 1962–63 | 1963–64 | 1964–65 | 1965–66 | 1966–67 | 1967–68 | 1968–69 | 1969–70 |
| 1970-luku | 1970–71 | 1971–72 | 1972–73 | 1973–74 | 1974–75 | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010-luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020-luku | 2020–21 | 2021–22 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Noitalampi

| Noitalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Savitaipale
Koordinaatit:  61°10′02″N, 27°40′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  Savetanjoki Kaitajärveen 
Järvinumero:  14.196.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  81,5 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,084 km  
Pinta-ala:  5,673 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNoitalampi 
Noitalampi  on Etelä-Karjalassa Savitaipaleella Mustapään kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Taudinjoen valuma-alueeseen (14.196) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81,5 metriä mpy.
OLED

1,5″ (3,8 cm) OLED-näyttö
Organic light-emitting diode (OLED), myös light-emitting polymer (LEP) ja organic electroluminescence (OEL), on hohtodiodi (LED), jonka elektroluminesenssikerros on korvattu kalvolla, jossa on orgaanisia yhdisteitä. OLEDilla tarkoitetaan yleensä LEDiä, jonka aktiivinen materiaali on pienimolekyylistä orgaanista yhdistettä. PLEDissä aktiivinen kerros on suurimolekyylistä orgaanista yhdistettä.
Valmistus

OLEDin valmistuksessa käytetään höyrystystekniikkaa, mikä vaatii tyhjiön käyttöä. Ensin lasisubstraatille tehdään indiumtinaoksidista anodi, minkä jälkeen höyrystetään yleensä ainakin kaksi kerrosta pienimolekyylisiä orgaanisia yhdisteitä (organometalleja). Orgaanisten kerrosten kokonaispaksuus on 100–150 nm. Niiden päälle tehdään katodi jostain metallista. Kuviointi hoidetaan käyttämällä "varjomaskia" höyrystyksessä. Lisäämällä rakenteeseen erilaisia kerroksia saadaan OLEDin hyötysuhdetta paranettua. OLEDeissä käytetään usein nimellä Alq3 tunnettua yhdistettä. Aukkojen kuljettajat ovat yleensä amiineja tai syaniineja, emissiokerroksessa käytetään metalliselaatteja, bentseeniyhdisteitä sekä mahdollisesti fluoresentteja väriaineita. OLEDin ongelmia ovat sinisten emittoijien lyhyt elinaika, valmistustekniikkaa rajoittaa OLEDin skaalautumista suuremmiksi sekä suurempiin valmistusmääriin. Vihreiden OLEDien hyötysuhde on samalla tasolla kaupallisten LEDien kanssa.
PLEDeissä aktiiviset kerrokset on tehty polymeereistä eli isomolekyylisistä yhdisteistä. Anodi ja katodi on tehtävä tyhjiötekniikalla, mutta polymeerikerrosten tekoon on useita eri menetelmiä, jotka eivät tarvitse tyhjiötä. Polymeerikerrosten tekoon käytettävä tekniikka riippuu siitä onko kerrokset kuvioitava vai ei. Kuvioituun prosessiin sopii ainakin tavallisesta mustesuihkutulostuksesta kehitetty tekniikka. Muita mahdollisia tekniikoita ovat pyöritysmenetelmä sekä pari muuta. PLEDiin riittää yksi polymeerikerros, mutta nykyisin käytetään yleensä kahta kerrosta, joista toisessa tapahtuu emissio ja toinen on johde, jonka tehtävänä on kuljettaa ja syöttää aukkoja. Johtavaan kerrokseen käytetään polyamiinia (PANI:PSS) tai nimellä PDOT:PSS tunnettua polymeeriä. Emissoivaan kerrokseen käytetään polyfluoreeneja sekä PPV:tä. PLEDit toimivat OLEDejä pienemmällä jännitteellä (muutava V vs. OLED n. 10 V).  Vaikka täysvärilaitteita on demonstroitu ainoastaan keltaista emittoivat PPV-pohjaiset PLEDit ovat kaupallisia tuotteita.
PLEDien etuja OLEDeihin verrattuna ovat alemmat tuotantokustannukset, parempi soveltuvuus massatuotantoon sekä skaalautuvuus isoihin pinta-aloihin. Lisäksi PLEDejä voidaan valmistaa painotekniikalla taipuisille substraateille. PLEDeistä ja OLEDeistä on olemassa lukuisia variaatioita, jotka parantavat joitain ominaisuuksia. näyttösovelluksissa PLEDien elinaika on jopa 10 000 h, muttei monivärijärjestelmissä, joissa erityisesti sininen väri on ongelmallinen.
Käyttö

Samsung kehitti 256-värisen PMOLED:in syksyllä 2002 ja tekniikka on lyönyt kaupallisesti läpi jo erilaisissa kannettavissa multimedialaitteissa, kuten kännyköissä ja mp3-soittimissa. Monitori- ja televisiokoossa OLED tulee laajamittaiseen käyttöön 2010-luvulla.[lähde? ]
OLED-tyypit

Valoa säteilevän orgaanisen ainesosan mukaan:
Mono-molecule (SM-OLED): Monomeerinen materiaali. Yksinkertainen, halpa valmistaa, kehitys pitkällä
High Polymer (PLED, LEP): Suurimolekyylipainoinen polymeeri. Hyvä lämpötasapaino ja mekaaninen kestävyys, hyvä väritoisto, vähäinen energiankulutus.
Ohjausmenetelmän mukaan:
Aktiivimatriisi (AMOLED): Erilliset R, G ja B -värien ohjausyksiköt (TFT), monimutkainen valmistaa, kallis, alhainen energiankulutus, erinomainen tarkkuus, nopea vasteaika. Korvannee monitori- ja televisio-käytössä olevat LCD:t. Super AMOLED on kosketusnäyttöisissä älypuhelimissa vuonna 2010 käyttöön otettu aiemman tekniikan edelleen kehitetty versio. Siinä näytön kerrosten määrää on vähennetty rakentamalla kosketuksen tunnistavat sensorit itse näytön sisälle, eikä erikseen sen päälle kuten aiemmin.
Passiivimatriisi (PMOLED): Yksinkertainen valmistusprosessi, edullinen, korkea energiankulutus, hidas toiminta, epätarkka jännitteen, ja siten myös kirkkauden ja värisävyn kontrollointi. Ei sovellu isoihin paneeleihin (yli viisituumaiset).
Muut:
Flexible OLED (FOLED): Joustava tai taitettava paneeli, jossa hyödynnetään lasin sijasta jotain taipuisaa materiaalia
Printable OLED (POLED): Pohjakalvolle tulostamalla valmistettu paneeli (CDT:n proto 14" 1280 x 768)
Stacked OLED (SOLED): R, G ja B on pinottu päällekkäin eikä vierekkäin mikä kolminkertaistaa tarkkuuden
Transparent OLED (TOLED): Läpinäkyvä paneeli, käyttö esimerkiksi tuulilasissa, näyteikkunassa
OLED-valaistus: Ohuita OLED-paneeleja voidaan käyttää myös valaisimina
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Overview of OLED Display Technology (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive)
OLED resources, news and info on line
How Stuff Works: OLED
OLED (DolceraWiki)
Vuoden 2000 Kemian Nobel-palkinto (sähköä johtava muovi)
OLED:in rakenne: 1. Katodi (-), 2. Säteilevä kerros, 3. Säteily, 4 . Sähköä johtava kerros, 5. Anodi (+)
3racha

| 3RACHA> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2017–
Tyylilaji:  hip-hop
Kotipaikka:   Etelä-Korea
Jäsenet:  CB97  SpearB  J.one 
Levy-yhtiö:  JYP Entertainment
Infobox OKNimi-testi OK: 
3Racha (tyyliteltynä 3RACHA, kor. 쓰리라차) on eteläkorealainen hiphop- ja musiikkituottaja-trio. Sen jäseniä ovat Bang Chan (CB97), Seo Chang-bin (SpearB) ja Han Ji-sung (J.one). Kaikki kolme ovat eteläkorealaisen Stray Kids -yhtyeen jäseniä, ja he toimivat yhtyeen musiikkituottajina. 3racha on tuottanut lähes kaikki Stray Kidsin kappaleet yhdessä JYP Entertainmentin kanssa.
Jäsenet

| Kuva | Esiintymisnimi | Syntymänimi | Syntymäpäivä |
| --- | --- | --- | --- |
|  | CB97 | Christopher Bang / Bang Chan (방찬) | 3. lokakuuta 1997 |
|  | SpearB | Seo Chang-bin (서창빈) | 11. elokuuta 1999 |
|  | J.one | Han Ji-sung (한지성) | 14. syyskuuta 2000 |
Historia > 2017

3Racha perustettiin jo 2016 vuoden lopulla. 18. tammikuuta 2017, trio julkaisi ensimmäisen mixtapensa J:/2017/mixtape SoundCloud-palveluun, joka sisälsi seitsemän kappaletta. Ennen ensimmäisen EP:nsä 3Days julkaisua, ilmoitettiin, että 3racha olisi osana JYP Entertainmentin tulevaa tosi-TV-sarjaa Stray Kids. Ohjelman aikana trio julkaisi erillisiä singlejä, ja ohjelman finaalipäivänä 20. joulukuuta 2017, he julkaisivat EP:n Horizon, joka sisälsi trion aikaisempia kappaleita.