stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Chameleon (J387)
Palvelus

Syyskuussa 1944 alus siirrettiin valmistajan koeajoihin ja määrättiin 7. miinanraivaajalaivueeseen. Alus valmistui 15. syyskuuta ja luovutettiin laivastolle vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä alus siirtyi Tobermoryyn miehistökoulutukseen. Lokakuussa alus oli Firth of Forthissa miinanraivauskoulutuksessa, jonka päätyttyä se liittyi laivueeseensa Harwichissa Scheldtin alueen raivaukseen. Laivueen muut alukset olivat HMS Pincher, HMS Recruit, HMS Rifleman, HMS Plucky, HMS Fancy, HMS Squirrel ja HMS Vestal. Marraskuussa alus siirrettiin Plymouthin alueen alaisuuteen Falmouthiin  sukellusveneidentorjuntaan ja miinanraivauksiin. Joulukuussa alus aloitti valmistautumisen ulkomaanpalvelukseen.
Tammikuussa 1945 Chameleon palasi laivueeseensa Kanaalin raivaukseen, kun siirto Ceylonille viivästyi. Helmikuussa alus lähti Gibraltarille, mistä se jatkoi matkaansa Välimeren ja Punaisenmeren poikki Adeniin ja edelleen Colomboon. Alus liittyi 14. huhtikuuta laivueensa mukana Itäiseen laivastoon, jossa se määrättiin Force 65:een raivaustehtäviin 37. miinanraivaajalaivueen kanssa tukemaan operaatio Draculan Rangoonin valtausta. Alus liittyi Force 65:een Burmassa Akyabissa.
Alus lähti 29. huhtikuuta ABLE-saattueen mukana tukemaan hyökkäystä raivaamalla miinoja. Alus aloitti 1. toukokuuta maihinnousualueiden raivaukset ja 3. toukokuuta alus varmisti satama-alueen turvallisuutta. Vapauduttuaan operaatiosta alus palasi laivueen mukana Colomboon, jossa se määrättiin huollettavaksi Etelä-Afrikkaan. Alus lähti vielä toukokuun lopulla Durbaniin, jossa se oli elokuuhun huollettavana. Telakalta vapauduttuaan ja koeajojen päätyttyä alus lähti Trincomaleehen liittyäkseen laivueeseensa.
Alus liittyi laivueeseensa Singaporessa ja viipyi Kaukoidässä, kunnes se palasi helmikuussa 1946 Britteinsaarille kuuden muun laivueen aluksen kanssa. Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin pian paluun jälkeen. Alus palautettiin palvelukseen liitettynä Maltalle sijoitettuun 2. miinanraivaajalaivueeseen. Vuosina 1947-1954 alus osallistui Palestiinan rannikolla tehtyihin partiomatkoihin muiden Välimeren laivaston alusten kanssa sekä erilaisiin vuosittaisiin harjoituksiin ja laivastovierailuihin. Vuonna 1954 alus palasi Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta 13. joulukuuta Portsmouthissa ja siirrettiin reserviin. Alus makasi ankkurissa Portsmouthissa, kunnes se sijoitettiin 1965 poistolistalle. Alus myytiin 1966 BISCOlle ja saapui 3. huhtikuuta hinattuna Cumberlandin Sillothiin Ardmore Steelille romutettavaksi.
Päälliköt

Aluksen päällikköinä olivat:
Roy Cyril Goff 10. elokuuta – 3. marraskuuta 1944
Denys Philip Richardson 3. marraskuuta 1944 – 22. lokakuuta 1945
Jeremy Piven

| Jeremy Piven |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jeremy Samuel Piven
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1965 (ikä 59) 1965 New York, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jeremy Samuel Piven (s. 26. heinäkuuta 1965 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Piven syntyi New Yorkissa, mutta varttui Illinois’n Evanstonissa. Hän valmistui Evanston Township High Schoolista, minkä jälkeen hän opiskeli Draken yliopistossa Iowassa ja New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa. Hänen vanhempansa, Byrne ja Joyce Piven, perustivat Evanstonissa toimivan Piven Theatre Workshopin, jonka kasvatteja ovat hänen itsensä lisäksi muun muassa näyttelijät John Cusack, Aidan Quinn ja Kate Walsh.
Piven perusti vuonna 1988 lapsuudenystävänsä John Cusackin kanssa New Criminals -teatteriryhmän ja myöhemmin New Crime Productions -tuotantoyhtiön, joka on tuottanut muun muassa elokuvat Grosse Pointe Blank – Palkkamurhaaja pikkukaupungista ja High Fidelity. Hän on myös näytellyt useissa samoissa elokuvissa yhdessä Cusackin kanssa.
Piven on esiintynyt elokuvaurallaan pääasiassa sivuosarooleissa. Elokuvien lisäksi hän on näytellyt myös useissa televisiosarjoissa ja teatterinäytelmissä. Vuosina 2004–2011 hän esitti Ari Goldia HBO:n sarjassa Entourage ja oli roolistaan neljästi ehdolla Emmy-palkinnon sekä kuudesti Golden Globen saajaksi. Hänet on palkittu Emmyllä kolmesti, vuosina 2006, 2007 ja 2008 (sarjassa paras miessivuosa komediasarjassa), ja Golden Globella kerran, vuonna 2008 (sarjassa paras miessivuosa televisiosarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa). 1990-luvun lopulla Piven näytteli pääroolia ABC:n lyhytikäiseksi jääneessä sarjassa Cupid (vuosina 1998–1999) ja esitti sivuosaroolia, Spence Kovakia, tilannekomedian Ellen kolmella viimeisellä kaudella (vuosina 1995–1998).
Vuosina 2013–2016 Harry Selfridgeä ITV:n draamasarjassa Mr Selfridge.
Aiheesta muualla

Jeremy Piven Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeremy Piven Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Mary Rothbart

| Mary Rothbart> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. toukokuuta 1940 (ikä 84) Lewistown, Montana, USA
Ammatti:  psykologian emeritaprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Reed College (B.A., 1962), Stanfordin yliopisto (Ph.D. 1967) 
Instituutti:  Oregonin yliopiston psykologian laitos
Tutkimusalue:  temperamentti, sosiaalis-emotionaalinen kehitys, tarkkaavaisuuden kehitys
Tunnetut työt:  Infant Behavior Questionnaire (IBQ), Children’s Behavior Questionnaire (CBQ)
Palkinnot:  Uppsalan yliopiston kunniatohtori (2005) Amerikan psykologisen säätiön (American Psychological Foundation, APF) kultamitali elämäntyöstä (2009)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mary K. Rothbart (synt. Mary Louise Klevjord, 22. toukokuuta 1940 Lewistown, Montana) on yhdysvaltalainen kehityspsykologian emeritaprofessori, joka on tehnyt elämäntyönsä erityisesti temperamentin ja sosiaalis-emotionaalisen kehityksen tutkijana.
Mary Klevjord syntyi 22. toukokuuta 1940 Yhdysvaltain Montanan osavaltion Lewistownissa. Hän oli isänisänsä puolelta norjalaistaustainen ja hänen äitinsä vanhemmat olivat tanskalaisia maahanmuuttajia. Vuonna 1942 perhe muutti ensin Spokaneen Washingtoniin, josta perhe jatkoi myöhemmin Ogdeniin, Utahiin. Perheeseen syntyi kaikkiaan neljä tytärtä, joista Mary oli vanhin. Hän opiskeli Reed Collegessa vuosina 1958–1962 ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.A., 1962). Siellä hän myös tapasi Myron (Mick) Rothbartin, jonka kanssa hän meni naimisiin ja josta myöhemmin kehittyi merkittävä sosiaalipsykologi.
Rothbartit pääsivät jatkamaan opintojaan Stanfordin yliopistoon, jossa Mary opiskeli vuodet 1962–1966 ja jossa hän väitteli (Ph.D., 1967). Mary opiskeli lasten sosiaalisen kehityksen ja vanhempien kohtelun eroja lasten syntymäjärjestyksen ja sukupuolen mukaan; ohjaajana oli Eleanor Maccoby. Perheen ensimmäinen poika syntyi Stanfordin aikana ja toinen 20 kuukautta myöhemmin perheen muutettua Montrealiin. Mary Rothbart hoiti lapsiaan kotona ensimmäisen kolmen vuoden ajan ja yllättyi havaitessaan omakohtaisesti varsin selkeitä eroja omien lapsiensa käyttäytymisessä. Nämä havainnot herättivät Mary Rothbarissa osaltaan kiinnostuksen tutkia temperamenttia ja lapsuusiän kehitystä.
Hän toimi apulaisprofessorina ja vanhempana tutkijana Oregonin yliopistossa vuosina 1970–1984. Vuosina 1984–2003 hän oli professori, ja vuodesta 2003 lähtien emeritaprofessori. Oregonin yliopistossa hänen tärkeimpiin työtovereihinsa kuului professori, neuropsykologi Michael I. Posner (sittemmin emeritusprof).
Vuonna 2005 Mary Rothbart kutsuttiin Uppsalan yliopiston kunniatohtoriksi. Vuonna 2009 Rothbarille myönnettiin hänen elämäntyöstään Amerikan psykologisen säätiön (American Psychological Foundation, APF) kultamitali.
Aiheesta muualla

Mary Rothbartin julkaisuja (englanniksi) (researchgate.net)
Mary K. Rothbart: Temperament and the Development of Self- Regulation (luennon kalvosarja, pdf) (englanniksi) (hhs.gov)
Temperament and Personality The Oxford Handbook of Treatment Processes and Outcomes in Psychology Oxford Handbooks Online (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Eagle Eye

| Eagle Eye |
| --- | --- |

Ohjaaja:  D. J. Caruso
Käsikirjoittaja:   John Glenn  Travis Wright  Hillary Seitz  Dan McDermott 
Tuottaja:   Pat Crowley  Alex Kurtzman  Edward L. McDonnell  Roberto Orci 
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  Dariusz Wolski
Leikkaaja:  Jim Page
Pääosat:   Shia LaBeouf  Michelle Monaghan  Billy Bob Thornton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Saksa
Tuotantoyhtiö:  DreamWorks SKG
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  119 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eagle Eye on D. J. Caruson ohjaama ja Steven Spielbergin tuottama elokuva, joka ilmestyi vuonna 2008. Sen pääosia näyttelevät Shia LaBeouf ja Michelle Monaghan. Elokuvassa kaksi muukalaista napataan kiinni heidän tavanomaisesta elämästään ja ”aktivoidaan” osaksi high-tech-salamurhajuonta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shia LaBeouf  | … |  Jerry Shaw   |
|  Michelle Monaghan  | … |  Rachel Holloman   |
|  Rosario Dawson  | … |  Zoë Perez   |
|  Michael Chiklis  | … |  George Callister   |
|  Anthony Mackie  | … |  William Bowman   |
|  Ethan Embry  | … |  Toby Grant   |
|  Billy Bob Thornton  | … |  Tom Morgan   |
|  Anthony Azizi  | … |  Ranim Khalid   |
|  Julianne Moore  | … |  ARIIA:n ääni   |
|  Cameron Boyce  | … |  Sam Holloman   |
Aiheesta muualla

Eagle Eye Elonet.
Eagle Eye Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aleksi Salonen: Eagle Eye (1/5)  01.03.2009. Filmgoer. Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 8.12.2009.
Sam Witwer

| Samuel Witwer |
| --- | --- |
 Samuel Witwer vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1977 (ikä 47) Glenview, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sam Witwer
Aktiivisena:  2001–
Aiheesta muualla
www.samwitwer.com
IMDb 
Samuel Stewart ”Sam” Witwer (s. 20. lokakuuta 1977 Glenview, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on esiintynyt useiden televisiosarjojen jaksoissa, kuten Taisteluplaneetta Galacticassa, C.S.I.:ssä, Dexterissä ja  Supergirlissä . Hän on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja myös ääninäyttelee päähenkilöä Galen Marekia Star Wars: The Force Unleashed -videopelissä. Witwer esiintyy myös Maulin äänenä animaatiosarjoissa Star Wars: The Clone Wars ja Star Wars Rebels sekä elokuvassa Solo: A Star Wars Story. Hän esiintyi myös Riverdalen neljänellä tuotantokaudella vuonna 2019. Witwer teki pääroolin pelissä Days Gone (2019), jossa hän esitti henkilöä Deacon St. John.
Filmografiaa

| Vuosi | Elokuva/Televisiosarja | Rooli | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Teho-osasto | Tommy | Jakso: Fear of Commitment |
| 2001 | JAG (2001–2003) | Beasley | 3 jaksoa |
| 2001 | Arliss | Mourner | Jakso: Of Cabbages and Kings |
| 2001 | Murder in Small Town X | Moe Zaleski | 1 jakso |
| 2002 | Dark Angel | Marrow | Jakso: Love in Vein |
| 2002 | She Spies | Jason | Jakso: Daddy’s Girl |
| 2003 | Angel | John Stoler | Jakso: Shiny Happy People |
| 2003 | The Lyon’s Den | Bryce Cherot/Chucke Porter | Jakso: Duty to Serve |
| 2003 | Star Trek: Enterprise |  | Jakso: The Shipment |
| 2004 | Todistettavasti syyllinen | James Creighton | Jakso: The Plan |
| 2004 | NCIS Rikostutkijat | Staff Sgt. Rafael | Jakso: Split Decision |
| 2004 | Star Trek: New Voyages | Guardian’s Voice | Jakso: In Harm’s Way |
| 2004 | Taisteluplaneetta Galactica | Crashdown | 11 jaksoa 2004–2005 |
| 2006 | Crank | Shootout Henchmen |  |
| 2006 | Dexter | Neil Perry | 3 jaksoa 2006 |
| 2006 | Bones | Mitchell Downs | 1 jakso 2006 |
| 2007 | The Mist – Usva | Private Jessup |  |
| 2007 | Shark | Richard Lee Franco | Jakso: Every Breath You Take (suom. Ahdistelija) |
| 2007 | CSI | Komentaja Casella | Jaksot: Go To Hell (2007), The Theory of Everything (2008) ja Drops Out (2008) |
| 2008 | Star Wars: The Force Unleashed | Galen Marek | Videopeli |
| 2008 | Smallville | Davis Bloome / Tuomiopäivä ja Kenraali Zod | * Davis Bloome/Tuomiopäivä - 12 jaksoa 2008-2009, Kenraali Zod - 1 esiintyminen 2009 |
| 2009 | Gamer | Sosiaalityöntekijä |  |
| 2010 | No God, No Master | Eugenio Ravarini | Elokuva |
| 2010 | Star Wars: The Force Unleashed II | Galen Marek | Videopeli |
| 2010 | The Return of Joe Rich | Joe Neiderman | Elokuva |
| 2011–2013, 2020 | Star Wars: The Clone Wars | Poika, Darth Maul |  |
| 2015–2017 | Star Wars Rebels | Maul (kaudet 2–3), keisari Palpatine (vain 2. kausi) |  |
| 2019 | Riverdale | herra Chipping |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Tšekki
Huhtasinisiipi

| Huhtasinisiipi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Sinisiipiset Lycaenidae
Suku::  Plebeius
Laji::  nicias
Kaksiosainen nimi
 Plebeius nicias  (Meigen, 1830) 
Synonyymit
 Aricia nicias 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huhtasinisiipi (Plebeius nicias) on harvinainen sinisiipilaji. Suomessa se on levinneisyydeltään melko itäinen ja pahoin taantunut.
Koko ja ulkonäkö

Koiraan siipien yläpinnat ovat omintakeisen turkoosiin vivahtavan siniset ja siipien reunat ovat leveälti tummat. Naaraan siivet ovat yläpinnoiltaan tasaisen ruskeat, tyvestä aavistuksen sinikehnäiset. Siipien alapinnat ovat vaaleanruskeat ja etusiivessä on melko kookkaita mustia, valkoreunaisia täpliä. Takasiiven alapinnan täplät ovat pieniä ja siiven keskellä on suuri valkoinen kiilatäplä, joka yltää siiven poikki. Aivan ulkoreunassa on muutama himmeä oranssi täplä. Siipiväli 25–28 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Luhtasinisiiven levinneisyys muodostuu erillisistä esiintymistä Pyreneillä, Alpeilla, Fennoskandiassa, Uralilla ja Altailla. Pohjoismaissa sitä tavataan vain Suomessa ja Ruotsissa. Pääasiallinen levinneisyys Suomessa ulottuu erikoisena kaarena Etelä-Savosta Pohjois-Savon, Pohjois-Karjalan ja Kainuun kautta Perämeren pohjukkaan. Lisäksi Etelä-Pohjanmaalla on erillinen esiintymä. Yleisin laji vaikuttaa olevan Kainuussa sekä Kemi-Tornio-alueella. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Huhtasinisiipi viihtyy toukan ravintokasvia, metsäkurjenpolvea, kasvavilla metsäaukeilla, voimalinjojen alusilla ja rehevillä tienpientareilla. Perhoset käyvät ahkerasti kukilla ja viettävät yöt korkealla kasvien varsilla pää alaspäin.
Pohjoismaissa tavattavan alalajin P. n. scandicus elintapoja ei tunneta kovin hyvin. Naaras munii munat yksitellen ja muna on talvehtiva vaihe. Alpeilla laji talvehtii toukkana. Toukka katkaisee ravintokasvin latvan ja piilottelee sen suojissa.
Suomessa laji on taantunut ja vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se luokiteltiin silmälläpidettäväksi (NT).
Ravintokasvi

Lajin toukat syövät metsäkurjenpolvea (Geranium sylvaticum).
Aiheesta muualla

Pertti Pakkanen: Huhtasinisiipi. Suomen Perhostutkijain Seura.
LuontoPortti: Huhtasinisiipi (Aricia nicias)
Suomen Perhoset: Huhtasinisiipi
Iltalehti: Huhtasinisiipi (Aricia nicia(s)) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Aricia nicias (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q288784  Wikispecies: Aricia nicias  BioLib: 51486  BOLD: 100067  EUNIS: 316027  Fauna Europaea: 441021  Fauna Europaea (new): 7c1879ef-8b3e-4678-8b52-2daa230b7263  GBIF: 7977706  iNaturalist: 484074  MaBENA: AriciNicia  NCBI: 689501  Observation.org: 79806  Open Tree of Life: 109838  Laji.fi: MX.60862
Musiikkineuvos

Musiikkineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Vuosien 1918–2013 aikana musiikkineuvoksen arvonimi on myönnetty 54 henkilölle.
Se voidaan myöntää musiikin alalla ansioituneille henkilöille.
Musiikkineuvoksia

Musiikkineuvoksen arvonimen ovat saaneet muun muassa:
1974: Urho Sipponen, säveltäjä
1976: Jalmari Aalto, kanttori-urkuri
1977: Eino Haipus, kapellimestari
1978: Harry Miller, kapellimestari
1979: Helmeri Piha, musiikkipedagogi
1980: Jukka Hapuoja, kapellimestari; Pauli Helkiö, kuoronjohtaja; Einari Kropsu, kapellimestari
1982: Ilona Porma, kanteletaiteilija; Martti Räsänen, konserttimestari; Matti Vihtonen, kanttori-urkuri; Eero Bister, kapellimestari
1983: Bjarne Torsten Berg, opettaja
1984: Jorma Svanström, kapellimestari
1986: Olavi Arrankoski, kapellimestari; Reino Kolinen, kuoronjohtaja; Väinö Viitasalo, kanttori; Sulo Saarits, laulaja; Aapeli Vuoristo, kuoronjohtaja; Kalevi Niemi, kuoronjohtaja; Frans Mattans, opettaja
1988: Lasse Pihlajamaa, harmonikkataiteilija
1989: Heikki Saari, musiikinlehtori; Urpo Jokinen, musiikinopettaja
1990: Usko Kemppi, säveltäjä; Toivo Korhonen, musiikinlehtori
1992: Eero Erkkilä, säveltäjä
1995: Erkki Hakkiluoto, opettaja, kuoronjohtaja, kanttori; Ossi Runne, kapellimestari
1999: Arvo Kuikka, musiikkieverstiluutnantti, sotilaskapellimestari.
1999: Tuulikki Orrenmaa, kuoronjohtaja; Tauno Satomaa, kanttori, kuoronjohtaja
2000: Klaus Järvinen, musiikkipedagogi
2001: Rauno Lehtinen, kapellimestari
2002: Ilkka Lipsanen, viihdetaiteilija
2003: Petter Ohls, musiikinopettaja, kuoronjohtaja
2007: Erkki Ertama, muusikko, kapellimestari
2007: Matti Hannula, urkuri
2007: Jukka Haavisto, muusikko
2008: Matti Heinivaho, laulaja, televisiotuottaja ja -ohjaaja
2008: Tapani Tirilä, musiikin lehtori, kuoronjohtaja.
2009: Marjukka Riihimäki, kuoronjohtaja
2011: Pertti Rusanen, kanttori, diplomilaulaja, kuoronjohtaja, laulunopettaja, director cantus (1980) ja director musices (1985)
2012: Seppo Hovi, muusikko
2013: Rauno Rännäli, kapellimestari
2015: Hannu Ikonen, filosofian maisteri, koulutuksen kehittämispäällikkö; Kaija Viitasalo, musiikin maisteri, musiikinopettaja, kuoronjohtaja
2017: Martti Kilpeläinen, kanttori, director cantus (1982), director musices (1994)
2020: Teppo Salakka, lehtori, diplomiklarinetisti
2021: Kari ”Epe” Helenius, yrittäjä, musiikkituottaja
2022: Anneli Julén, musiikin maisteri, kuoronjohtaja
2023: Mikko Alatalo, muusikko, laulaja ja lauluntekijä
2024: Seppo Murto, kuoronjohtaja, kapellimestari, kanttori-urkuri, Espoo
Hotter than July

| Hotter than July Stevie Wonder |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. syyskuuta 1980
 Levy-yhtiö: Motown Records
Stevie Wonderin muut julkaisut
| Stevie Wonder's Journey Through "The Secret Life of Plants" 1979 | Hotter than July 1980 | The Woman in Red 1984 |
Hotter than July on Stevie Wonderin studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 1980. Albumi tunnetaan sen monipuolisista musiikkityyleistä ja yhteiskunnallisista teemoistaan. Se on yksi Wonderin kaupallisesti menestyneimmistä albumeista ja sisältää useita hittikappaleita.
Tausta ja Tuotanto

Albumi julkaistiin Motown Recordsilla ja sen tuotanto oli suurimmaksi osaksi Stevie Wonderin vastuulla. *Hotter than July* merkitsi Wonderin paluuta henkilökohtaisempiin ja yhteiskunnallisesti tietoisiin kappaleisiin. Albumin nimi viittaa Wonderin tarkoitukseen tehdä musiikkia, joka on yhtä kuuma ja ajankohtainen kuin sen aihepiirit.
Kappaleet ja Teemat

Albumi yhdistää funkia, soulia ja popmusiikkia. Sen keskeisiä teemoja ovat yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus, henkilökohtainen vapaus ja rakkaus. Kappaleet sisältävät sekä yhteiskunnallista kommentaaria että henkilökohtaisia tarinoita.
- "Happy Birthday": Tämä kappale oli kunnianosoitus Martin Luther King Jr.:lle ja liittyi kampanjaan Martin Luther King Jr. -päivän tunnustamiseksi liittovaltion lomapäiväksi. Kappale sai paljon huomiota ja vaikutti suuresti kampanjan onnistumiseen.
- "Master Blaster (Jammin')": Kappale oli kunnianosoitus Bob Marleylle ja sisältää reggae-vaikutteita. Se nousi suurimpien hittien joukkoon ja oli yksi albumin menestyneimmistä kappaleista.
- ”I Ain't Gonna Stand for It": Tämä kappale edustaa Wonderin tarttuvaa funk-tyyliä ja kritisoi yhteiskunnallisia epäkohtia.
- "Lately": Balladi, joka sai paljon radioaikaa ja on yksi albumin tunnetuimmista kappaleista.
Kritiikki ja Vastaanotto

Albumi sai pääosin positiivista palautetta kriitikoilta, jotka kehuivat Wonderin kykyä yhdistää eri musiikkityylejä ja hänen taidokasta laulamista. Hotter than July oli myös kaupallisesti menestyksekäs, ja se vahvisti Stevie Wonderin asemaa pop-musiikin suurena tekijänä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat Stevie Wonderin säveltämiä, tuottamia ja sovittamia, paitsi missä toisin mainitaan.
Puoli 1
1. "Did I Hear You Say You Love Me" – 4:07
2. "All I Do" (musiikki: Wonder; sanat: Wonder, Clarence Paul, Morris Broadnax) – 5:06
3. "Rocket Love" – 4:39
4. "I Ain't Gonna Stand for It" – 4:39
5. "As If You Read My Mind" – 3:37
Puoli 2
1. "Master Blaster (Jammin')" – 5:07
2. "Do Like You" – 4:25
3. "Cash in Your Face" – 3:59
4. "Lately" – 4:05
5. "Happy Birthday" – 5:57
Blake Woodruff

Blake Woodruff (s. 19. kesäkuuta 1995, Flagstaff, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Mike Bakerina Villi tusina -elokuvassa.
Woodruff kiinnostui näyttelemisestä 6-vuotiaana ja sai pienen roolin vuonna 2003 julkaistussa Blind Horizonissa, jossa hänet nähdään itkevänä poikana. Samana vuonna hän esiintyi myös Villi tusina -elokuvassa sekä myöhemmin tämän jatko-osassa. Sittemmin hänet on nähty muun muassa saippuaoopperassa Tunteita ja tuoksuja ja elokuvassa Whisper.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Blind Horizon | Itkevä poika |
| 2003 | Villi tusina | Mike Baker |
| 2005 | Back to You and Me | Jake |
| 2005 | Villi tusina 2 | Mike Baker |
| 2007 | Whisper | David |
Aiheesta muualla

Blake Woodruff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat
Turkvision laulukilpailu

| Turkvision laulukilpailu> Türkvizyon Şarkı Yarışması (turkiksi) |
| --- | --- |
Tyyli:  laulukilpailu
Kestoaika:  2h 45min (semifinaali) 2h 30min (finaali)
Kehittäjä(t):  TÜRKSOY TMB TV
Alkuperäiskieli:  Turkki ja isäntämaan kielet
Esitetty:  19. joulukuuta 2013 –
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  TMB TV
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Turkvision laulukilpailu (turk. Türkvizyon Şarkı Yarışması) on vuosittainen turkkilaisen musiikkikanavan TMB TV:n järjestämä laulukilpailu, joka perustuu Eurovision laulukilpailuun. Ensimmäinen kilpailu pidettiin Eskişehirissä, Turkissa joulukuussa 2013. Turkkilaisten kansojen asuttamat alueet ja valtiot voivat osallistua kilpailuun. Toistaiseksi viimeisin kilpailu järjestettiin 20. joulukuuta 2020 verkkotapahtumana Istanbulista, Turkista.
Formaatti

Turkvision on vuosittainen laulukilpailu, jonka perustivat kansainvälinen turkkilaisen kulttuurin järjestö TÜRKSOY ja turkkilainen musiikkikanava TMB TV. Kilpailu perustuu Eurovision laulukilpailuun, mutta keskittyy ensisijaisesti turkkilaisiin maihin ja alueisiin. Osallistujat kilpailevat ensin keskenään semifinaalissa. Jokaisen kansan tuomaristo antaa pisteet 1-10 jokaiselle esitykselle, paitsi omalleen. 12-15 maata ja aluetta pääsee finaaliin, jossa raati päättää voittajan. TÜRKSOY ilmoitti, että kilpailu tultaisiin televisioimaan, mutta niin ei ikinä tapahtunut.
Turkvision laulukilpailua isännöivän maan tai alueen valintakriteereissä edellytetään, että isännöivällä alueella on oltava turkkilainen kulttuurikeskus.