stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ready for the Weekend
Arvostelut

Metacritic: 65/100
Allmusic:
Richard Meale

Richard Meale AM MBE (24. elokuuta 1932 Sydney – 23. marraskuuta 2009 Sydney) oli australialainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hänellä oli merkittävä rooli avantgardistisen musiikin edistämisessä maassaan.
Meale opiskeli vuosina 1946–1955 pianon-, klarinetin- ja harpunsoittoa sekä musiikin historiaa ja teoriaa New South Wales State Conservatorium of Musicissa. Pianonsoitossa hänen opettajanaan oli Winifred Burston, mutta säveltäjänä hän oli itseoppinut. Vuonna 1960 Meale sai Ford Foundationin stipendin sonaatistaan huilulle ja pianolle. Stipendin turvin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ei-länsimaista musiikkia. Hän erikoistui japanilaiseen hovimusiikkiin sekä jaavalaiseen ja balilaiseen gamelaniin.
Eurooppaan vuonna 1961 tekemänsä vierailun jälkeen Meale työskenteli Australian Broadcasting Corporationin palveluksessa vuoteen 1968. Siellä hän kehitti aasialaisen ja nykyaikaisen musiikin erikoisohjelmia. Mealen musiikki alkoi herättää laajaa kiinnostusta 1960-luvulla. Esimerkiksi vuonna 1965 Dean Dixonin johtama Sydneyn sinfoniaorkesteri esitti Lontoon Royal Festival Hallissa Commonwealth Arts Festival -tapahtuman yhteydessä hänen teoksensa Homage to Garcia Lorca. Meale tuli teoksillaan edustetuiksi myös eri festivaaleilla, kuten International Society for Contemporary Musicin (ISCM) festivaalilla, Varsovan syksy -festivaalilla ja Pariisin säveltäjärostrumissa.
Meale opetti vuodesta 1969 Adelaiden yliopiston Elder Conservatorium of Musicissa, jossa hän oli sävellyksen yliopistonlehtori vuoteen 1988 saakka. Vuonna 1986 Adelaidessa kantaesitettiin hänen Patrick Whiten romaaniin perustuva ensimmäinen oopperansa Voss. Lokakuussa 1991 Sydneyssa kantaesitettiin hänen toinen oopperansa, Mer de Glace. Meale sai vuonna 1971 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen ja vuonna 1985 Australian ritarikunnan jäsenen arvon palveluksistaan musiikin hyväksi. Vuonna 1997 Mealelle myönnettiin Australia Council for the Artsin Don Banks Music Award, ja vuosina 1986–2008 hän toimi Australasian Performing Rights Associationin hallituksen jäsenenä. Hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin arvot Australian kansallisesta yliopistosta (1996) ja Uuden-Englannin yliopistosta (2000).
Aiheesta muualla

Richard Meale Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rakvere

| Rakvere Rakvere linn |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 59°21′N, 26°22′E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Länsi-Virumaa
Kaupunkioikeudet:  1302
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Marko Torm
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,75 km²
Väkiluku (1.1.2018):  15 613
 – Väestötiheys:  1 452 as./km²
 
 http://www.rakvere.ee/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rakvere (saks. Wesenberg) on kaupunki Länsi-Virumaan maakunnassa, Virossa. Se on Länsi-Virumaan maakuntakeskus ja kulttuurinen ja koulutuksellinen keskuspaikka. Kaupungissa on runsaat 15 000 asukasta.
Rakveren kaupunkia
Sijainti

Rakvere on sisämaakaupunki parikymmentä kilometriä Suomenlahdelta etelään ja 100 kilometriä Tallinnasta itään. Valtatie 1 Tallinnasta Narvaan ohittaa kaupungin pohjoispuolitse. Rakvere on Pärnuun johtavan valtatie 5:n pohjoinen päätepiste. Tallinna–Narva-rautatie kulkee Rakveren kautta.
Kaupunki rajoittuu etelässä Vinnin kuntaan, lännessä, pohjoisessa ja idässä Rakveren kuntaan.
Historiaa

Rakvere sai kaupunkioikeudet 12. kesäkuuta 1302.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Rakveren kaupungissa oli 15 264 asukasta, joista 13 443 (88,1 %) oli virolaisia, 1 371 (9,0 %) venäläisiä ja 441 (2,9 %) muita kansallisuuksia.
Nähtävyyksiä > Rakveren linna

Rakveren näyttävin nähtävyys on historiallinen, ennen vuotta 1226 rakennettu kivilinna Vallimägi-kukkulalla. Linna on museo, jossa voi tutustua keskiaikaiseen elämään monella tavalla.
Nähtävyyksiä > Tarvas-patsas

Rakvere tunnetaan myös pronssisesta Tarvas-patsaastaan, joka on virolaisen kuvanveistäjän Tauno Kangron käsialaa. Sitä pidetään Baltian maiden suurimpana eläintä kuvaavana patsaana. Se sijaitsee Vallimägi-kukkulan reunalla, ja se pystytettiin kaupungin 700-vuotisjuhlia varten. Aiheena on alkuhärkä, viroksi tarvas.
Yhdessä sen graniittisen jalustan kanssa patsas on seitsemän metriä pitkä, neljä metriä korkea ja se painaa noin seitsemän tonnia. Patsashanketta taloudellisesti tukeneiden henkilöiden nimet on kaiverrettu patsaan jalustalle.
Ystävyyskaupungit

Lapua, Suomi
Lappeenranta, Suomi
Cesis, Latvia
Lütjenburg, Saksa
Panevėžys, Liettua
Senaki, Georgia
Sigtuna, Ruotsi
Szolnok, Unkari
Tunnettuja rakvereläisiä

Säveltäjä Arvo Pärt vietti nuoruutensa Rakveressa.
Kuvia

Rakveren linna idästä nähtynä.
Vallimäen tuulimylly.
Rakveren kirkko.
Rakveren teatteri ja kartano.
Rakveren kartanon puistoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakvere Wikimedia Commonsissa
Ready to Rock

| Ready to Rock Airbourne |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2004
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 36.23
 Levy-yhtiö: Sik Kitty Productions
Airbournen muut julkaisut
|   | Ready to Rock 2004 | Runnin' Wild 2007 |
Ready to Rock on australialaisen hard rock -yhtye Airbournen debyytti-EP. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kappaleet

Ready To Rock – 3.29
Stand And Deliver – 5.09
When The Girl Gets Hot (The Love Don't Stop) – 4.15
Come On Down – 6.07
Runnin' Hot – 5.16
Hotter Than Hell – 4.32
Women On Top – 3.52
Dirty Angel – 3.40
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Joel O'Keeffe.
Kokoonpano

Joel O'Keeffe – laulu, kitara
David Roads – kitara, taustalaulu
Adam Jacobson – basso, taustalaulu
Ryan O'Keeffe – rummut
Richard Todd

Richard Todd.
Richard Andrew Palethorpe Todd (11. kesäkuuta 1919 – 3. joulukuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä.
Todd syntyi Dublinissa Irlannissa. Hän aloitti uransa teatterissa ja taisteli toisessa maailmansodassa. Hän on tehnyt pitkän työrupeaman valkokankaalla ja esiintynyt muun muassa Kaksissa jäähyväisissä (1956).
Todd oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1950, jolloin hän myös voitti Golden Globen. Hän kuului Berliinin elokuvajuhlien tuomaristoon vuonna 1963.
Todd oli kahdesti naimisissa. Hänen suvussaan on esiintynyt itsemurhaa, ja se oli kohtalona sekä näyttelijän äidillä että kahdella tämän neljästä lapsesta. Richard Todd on nimetty Disney-legendaksi.
Aiheesta muualla

Richard Todd Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
OLT

OLT voi tarkoittaa:
OLT, Ostfriesische Lufttransport, lentoyhtiö
OLT Express, puolalainen lentoyhtiö
Olt, piirikunta Romaniassa
Olt, Tonavan sivujoki Romaniassa
OLT, entinen norjalainen manuaalinen mobiilipuhelinverkko
Oulu Tavara (tavararatapiha), liikennepaikkalyhenne Olt,  rautatieliikennepaikka Suomessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”OLT”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nobunaga’s Ambition

| Nobunaga's Ambition |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Koei
Lajityyppi:  strategiapeli
Alusta:  FM-7, FM Towns, MSX, NEC PC-9801, NEC PC-8801, NES, PC Engine, PlayStation, Sega Dreamcast, Sega Saturn, Sharp X68000, SNES, Wii, WonderSwan
Ensijulkaisu:  Nobunaga no Yabō (1983)
Viimeisin julkaisu:  Nobunaga's Ambition: Sphere of Influence (2015)
Aiheesta muualla
nobunagas-ambition-nobunaga-no-yabou-series MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Nobunaga's Ambition (jap. 信長の野望, Nobunaga no Yabō) on japanilaisen Koein (nykyisin Koei Tecmo) kehittämä strategiaroolipelien sarja.
Sarjan ensimmäinen osa on julkaistu vuonna 1983 ja uusin vuonna 2015.
Nimi viittaa Oda Nobunagan elämään ja Japanin valloitukseen Sengoku-kaudella.
Pelit

Nobunaga no Yabō (jap. 信長の野望 ), julkaistu 1983
Nobunaga's Ambition
remake Nobunaga no Yabō Returns (jap. 信長の野望 リターンズ, Nobunaga's Ambition Returns) julkaistu vuonna 1995
Nobunaga no Yabō: Zenkokuban (jap. 信長の野望・全国版 ), julkaistu 1986
Nobunaga's Ambition (Nobunaga's Ambition: Country-Wide Edition)
sarjan ensimmäinen japanin ulkopuolella julkaistu osa
Nobunaga no Yabō: Sengoku Gun'yūden (jap. 信長の野望・戦国群雄伝 ), julkaistu 1988
Nobunaga's Ambition II (Nobunaga's Ambition: Tales of the Sengoku Warlords)
Nobunaga no Yabō: Bushō Fūunroku (jap. 信長の野望・武将風雲録 ), julkaistu 1990
Nobunaga's Ambition: Lord of Darkness (Nobunaga's Ambition: Records of the Generals)
Nobunaga no Yabō: Haōden (jap. 信長の野望・覇王伝 ), julkaistu 1992
Nobunaga's Ambition: Flammable of Castle (Nobunaga's Ambition: Tales of the Conquerors)
Nobunaga no Yabō: Tenshōki (jap. 信長の野望・天翔記 ), julkaistu 1994
Nobunaga's Ambition: Chronicles of the Ascension
Nobunaga no Yabō: Shōseiroku (jap. 信長の野望・将星録 ), julkaistu 1997
Nobunaga's Ambition: Records of the Star Generals
Nobunaga no Yabō: Reppūden (jap. 信長の野望・烈風伝 ), julkaistu 1999
Nobunaga's Ambition: Tales of the Storms
Nobunaga no Yabō: Ranseiki (jap. 信長の野望・嵐世記 ), julkaistu 2001
Nobunaga's Ambition: Chronicles of Turbulent Times
Nobunaga no Yabō: Sōtensoku (jap. 信長の野望・蒼天録 ), julkaistu 2002
Nobunaga's Ambition: Records of the Blue Skies
Nobunaga no Yabō: Tenka Sōsei (jap. 信長の野望・天下創世 ), julkaistu 2003
Nobunaga's Ambition: Rise to Power (Nobunaga's Ambition: The Creation of the World)
Nobunaga no Yabō: Kakushin (jap. 信長の野望・革新 ), julkaistu 2005
Nobunaga's Ambition: Iron Triangle (Nobunaga's Ambition: Innovation)
Nobunaga no Yabō: Tendō (jap. 信長の野望・天道 ), julkaistu 2009
Nobunaga's Ambition: Roads of the Heavens
Nobunaga no Yabō: Sozou (jap. 信長の野望・創造 ), julkaistu 2013 japanissa
Nobunaga's Ambition: Sphere of Influence (Nobunaga's Ambition: Creation)
julkaistu mm. PlayStation 4- ja Windows-alustoille Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 2015
Alustat

Ennen julkaisuja euroopassa ja pohjois-amerikassa pelisarja on julkaistu japanilaisille kotitietokoneille ja konsoleille: FM-7, FM Towns, MSX, NEC PC-9801, NEC PC-8801, NES, PC Engine, PlayStation, Sega Dreamcast, Sega Saturn, Sharp X68000, SNES, Wii, WonderSwan.
Aiheesta muualla

Pelisarja Mobygamesissä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nobunaga's Ambition
Käännös suomeksi
Nikita Aleksandrov

| Nikita Aleksandrov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 2000 (ikä 24) Burgwedel, Saksa
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura (P):  St. Louis Blues
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Springfield Thunderbirds (AHL)
Pelinumero:  32 / 41
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Charlottetown Islanders (QMJHL) KooKoo (SML) Utica Comets (AHL)
NHL-varaus:  62. varaus, 2019 St. Louis Blues
Nikita Igorjevitš Aleksandrov (ven. Никита Игоревич Александров; s. 16. syyskuuta 2000 Burgwedel, Saksa) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatiossa. Aleksandrov on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura

Aleksandrov syntyi ja vietti suurimman osan lapsuudestaan Saksassa, jossa hänen isänsä Igor pelasi suurimman osan urastaan. Nikita Aleksandrovin kasvattajaseura on Iserlohner EC. Kaudella 2015–2016 hän oli tehoilla 38+37=75 seuran C-nuorten paras pistemies ja syöttäjä. Aleksandrov sijoittui koko Schüler-BL:n maalipörssissä kuudenneksi ja pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän voitti myös tehoilla 7+7=14 pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi maalipörssin voiton EC Bad Tölzin Filip Varejckan kanssa. Sioux Falls Stampede varasi Aleksandrovin 287. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2006. Hän jatkoi kaudella 2016–2017 kuitenkin Iserlohnissa. Aleksandrov voitti seuran U19-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 32+29=61, joilla hän jakoi koko Deutsche Nachwuchsligan maalipörssin neljännen sijan Jungadler Mannheimin Luca Gläserin kanssa ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Aleksandrov voitti myös Iserlohnin sisäisen tehotilaston lukemalla +32.
QMJHL-joukkue Charlottetown Islanders varasi Aleksandrovin 50. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2017–2018. Aleksandrov teki siellä tulokaskaudellaan 66 runkosarjaottelussa tehot 13+18=31 sekä 18 playoff-ottelussa tehot 7+10=17, joilla hän voitti Islandersin sisäisen pistepörssin. Kaudella 2018–2019 Aleksandrov oli tehoilla 27+34=61 joukkueen toiseksi paras pistemies Daniel Hardien jälkeen. Neljännesvälierissä hän oli Islandersin paras maalintekijä neljällä osumallaan. Aleksandrov pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
St. Louis Blues varasi Aleksandrovin toisella kierroksella 62. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Jo saman vuoden elokuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Aleksandrov pelasi kauden 2019–2020 vielä Charlottetown Islandersin QMJHL-joukkueessa, jonka varakapteeniksi hän nousi. Aleksandrov voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 23+31=54. Hän oli pelaamatta alkukauden 2020–2021, kunnes vuoden 2021 vaihteessa Blues lainasi Aleksandrovin loppukaudeksi SM-liigajoukkue KooKoohon. Hän pelasi ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa 13. tammikuuta 2021 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Aleksandrov merkittiin heti KooKoon ykkösketjun vasempaan laitaan Kyle Platzerin ja Ahti Oksasen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.53 minuuttia ja Aleksandrov keräsi teholukeman –1. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 23. helmikuuta 2021 Helsingin IFK:ta vastaan. Kaikkiaan Aleksandrov pelasi SM-liigassa kauden aikana 28 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kauden jälkeen, huhtikuussa 2021 hän liittyi AHL-joukkue Utica Cometsin vahvuuteen.
Syyskuussa 2024 Aleksandrov solmi Bluesin kanssa vuoden mittaisen ja 775 000 dollarin arvoisen kaksisuuntaisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
Aleksandrov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020, jolloin hän voitti hopeaa. Aleksandrov jakoi Venäjän sisäisen syöttöpörssin voiton Grigori Denisenkon kanssa kuudella syöttöpisteellään. Hänet valittiin Kanadaa vastaan pelatun finaaliottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Muuta

Aleksandrovin isoveli Artjom pelasi kaudella 2020–2021 hyökkääjänä Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberliga-joukkue Höchstadter EC:ssä. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus. Veljesten isä Igor Aleksandrov pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Neuvostoliiton mestaruussarjassa, Kansainvälisessä liigassa, Superliigassa, AHL:ssä, Norjassa ja Saksassa. Hän hankki pelaajauransa aikana myös Saksan kansalaisuuden.
Okasurviainen

| Okasurviainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arhtropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Päivänkorennot Ephemeroptera
Heimo::  Ephemerellidae
Suku::  Ephemerella
Laji::  ignita
Kaksiosainen nimi
 Serratella ignita  (Poda, 1761) 
Synonyymit
 Ephemerella ignita (Poda, 1761) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Okasurviainen tai joskus myös elosurviainen (Serratella ignita tai Ephemerella ignita) on päivänkorentojen lahkoon kuuluva laji. Ruumiin väri on ruskea, vaihtelee vaalean ruskeasta tummanruskeaan ja voi olla myös ruskeankirjava. Sekä jaloissa että perälisäkkeessä on tummia raitoja. Kiduslehdet sijaitsevat lomittain ja niitä on viisi paria. Peräsukasia on kolme. Koiraan ylemmät silmät ovat alempia suuremmat ja muodoltaan keilamaiset. Elosurviaista esiintyy koko Suomen alueella voimakkaasti virtaavissa vesissä.
Reggie Jackson

Reggie Jackson
Reginald Martinez ”Reggie” Jackson (s. 18. toukokuuta 1946) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tasolla kahdenkymmenen vuoden ajan (1967–1987).
Jackson sai 17. syyskuuta 1984 500. kunnarinsa; kaikkiaan niitä kertyi 563. Hän on kuulunut Baseball Hall of Fameen vuodesta 1993.
OLT (televerkko)

OLT eli Offentlig Landmobil Telefoni oli Norjassa vuosina 1966–1990 käytössä ollut matkapuhelinverkko. Se oli niin sanottu "0G-sukupolven" analoginen käsivälitteinen matkapuhelinverkko. Se oli hyvin samankaltainen kuin ruotsalaiset MTD- ja suomalaiset ARP-verkot. Verkko avattiin 1. joulukuuta 1966 ja se oli käytössä aina vuoteen 1990, jolloin modernimpi Pohjoismainen NMT-verkko syrjäytti sen lopullisesti. Enimmillään OLT–verkossa oli tilaajia 30 000 vuonna 1981.
OLT toimi 160 MHz taajuusalueella käyttäen taajuusmodulaatiota. Mobiilipuhelimien käytössä oli 160–162 MHz:n alue, tukiasemien 168–170 MHz. Vuodesta 1976 alkaen uudet OLT-verkon puhelimet toimivat myös UHF-alueella, jolloin niitä voitiin käyttää myös ruotsalaisessa 450 MHz MTD-verkossa. Puhelimet olivat enimmäkseen half duplex-laitteita, kalliimmat laitteet mahdollistivat kaksisuuntaiset puhelut (full duplex). Tilaajilla oli viisinumeroinen liittymänumero.
Matkapuhelinverkkostandardit
| --- | --- |
0G:  AMTS • ARP • Autotel/PALM • IMTS • MTD • MTS • OLT • PTT
1G:  CDPD • DataTAC • Hicap • Mobitex • NMT • TACS/ETACS
2G:  CSD • cdmaOne • D-AMPS • EDGE • Evolved EDGE • GPRS • GSM • HSCSD • iDEN • PDC • PHS • WiDEN
3G:  CDMA2000 • FOMA • HSDPA • HSPA • HSPA+ • HSUPA • Super-Charged • TD-CDMA • TD-SCDMA • UMTS • W-CDMA
3.5G:  E-UTRA • GAN (UMA) • HiperMAN • iBurst • WiBro
4G:  UMB • UMTS Revision 8 (LTE) • WiMAX
5G:  5G
Rhinos, Winos and Lunatics

| Rhinos, Winos and Lunatics Man |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuussa 1974 Englannissa   Morgan Studios   Trident Studios
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Roy Thomas Baker
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 37.59
 Levy-yhtiö: United Artists Records
Manin muut julkaisut
| Back into the Future 1973 | Rhinos, Winos and Lunatics 1974 | Slow Motion 1974 |
Rhinos, Winos and Lunatics on walesilaisen Man-yhtyeen studiolevy vuodelta 1974. Levykannessa otsikkona on rhinos, winos + lunatics. Levyn on kustantanut losangelesilainen United Artists Records ja tuottanut Roy Thomas Baker. Alkuperäiset LP-levyt onkin valmistettu Yhdysvalloissa.
Levy on äänitetty helmikuussa 1974 Englannissa Morgan-studioilla Willesdenissä ja Trident-studioilla Lontoon Wardour Streetillä. Edellisessä studioinsinöörinä on ollut Martin Levan ja jälkimmäisessä Peter Kelsey.
LP-levyssä on avautuvat kannet ja etu- ja takakannen valokuvat on ottanut Keith Morris. Takakannen lavastettu valokuva on muuten samanlainen kuin etukannen valokuva, mutta yhtyeen johtohahmo Deke Leonard on juuri ampunut revolverilla yhtyeensä jäsenen. Albumin nimen mukaisesti kuvan huoneessa on täytetty sarvikuono ja muun muassa Elvis Presleyn single ja Bo Diddleyn LP-levy Go. Yhdellä yhtyeen jäsenistä on kädessään Penthouse–lehti.
Sisäkannen valokuvan on ottanut David Redfern International. Kuva on otettu Afrikassa ravintolan edustalla ja rakennuksen seinällä on juliste, joka mainostaa Manin esiintymistä Mombasan hippodromilla.
Sisäkannen esittelyteksti on tehty näytelmäkäsikirjoituksen muotoon ja keskustelijoina ovat Malcolm, Deke, John, Terry ja Micky. John on John Eichler, filmikäsikirjoittaja ja yhtyeen vuokraisäntä.
Keskustelun aiheena on levyn kansitekstien teko ja tapahtumapaikkana aluksi Andrew Lauderin toimisto UA Recordsissa. Keskustellaan muun muassa kolmisen vuotta sitten tehdystä Sveitsin kiertueesta. Malcolm Morley oli kiertueella mukana Help Yourself 
-yhtyeessä ja liittyi myöhemmin Maniin.
Malcolm on aluksi muihin puhelinyhteydessä Sveitsistä mutta linja katkeaa. Niinpä muut päättävät soittaa Micky Jonesille. Micky käskee kiittää levykannen teksteissä vanhempiaan ja Captain Beefheartia jota oli kuunnellut edellisenä iltana. Seuraavana aamuna yhtyeen pitäisi olla Heathrown lentokentällä matkalla Yhdysvaltoihin. Mickynkin puhelu katkeaa.
Levykannen suunnittelusta on vastannut Pierre Tubbs.
Selvyyden vuoksi yhtye on käyttänyt itsestään myös nimeä The Manband. Lisätietoa on saanut osoitteesta Box AHA, United Artists Records, 37/41 Mortimer Street, London W.1.
Kappaleet

Sivu 1:
Taking the Easy Way Out Again – 4:20
The Thunder and the Lightning Kid – 5:20
California Silks and Satins – 4:38
Four Day Louise – 6:04
Sivu 2:
Intro – 0:44
Kerosene – 6:31
Scotch Corner – 8:26
Exit – 1:56
Kappaleiden tekijät ovat yhtyeen jäsenet M. Jones, T. Williams, D. Leonard, M. Morley ja K. Whaley paitsi kappaleen "California Silks and Satins" osalta D. Leonard ja M. Morley. Julkaisuyhtiö on Unart Music Corporation BMI tai toisen tiedon mukaan Man Music.
Levykannen tekstissä päätöskappaleesta on käytetty nimitystä "The End" ja kappaleiden nimissä esiintyvä 'and' on korvattu &-merkillä. Kappaleista on annettu alla esitettyjä tietoja.
"Taking the Easy Way Out Again"
Mickyn idea aluksi. Deke laulaa ja kirjoitti sanat. Micky sooloilee keskellä ja Deke lopussa. Kaunis Jenny Marshall on muiden mukana taustalaulajana. Ken soittaa bassoa.
"The Thunder & Lightning Kid"
Deken romaanista. Käsikirjoitus Malcolmin. Malcolm laulaa sen ja Deke ja Micky ovat hänen mukanaan harmonioissa. Malcolm ja Deke kirjoittivat sanat. Deke soittaa pianosoolon keskellä ja Micky laulaa osan ja sooloilee lopussa. Ken soittaa bassoa. Malcolm soittaa kitaraa.
"California Silks & Satins"
Malcolm ja Deke laulavat sen ja kaikki muut ovat harmonioissa. Deke kirjoitti sanat. Micky soittaa soolot. Terry soittaa kelloja ja muuta. Whaley Guild soittaa täydellisen bassolinjan.
"Four Day Louise"
Micky ja Deke tekivät musiikin ja Malcolm sekä Deke tekivät sanat. Micky laulaa sen. Malcolm soittaa pianoa. Yhtye aikoo soittaa tätä luultavasti seuraavat 29 vuotta.
"Kerosene"
Micky ja Deke tekivät musiikin ja Deke kirjoitti sanat. Micky laulaa ne ja Malcolm laulaa osan. Deke soittaa soolot keskellä, yhden Malcolmin kanssa ja Micky soittaa loppusoolon. Ken soittaa bassoa.
"Scotch Corner"
On kertomus siitä mitä tapahtui Transport Cafessa Scotch Cornerissa. Yhtye tapasi miehen joka näytti kilpikonnalta ja hän oli menossa järvialueelle, Lake Districtiin, tehdäkseen itsemurhan. Mickyn alkuperäinen idea. Malcolm ja Deke kirjoittivat sanat. Deke oli silloin hyvin innostunut Shirley MacLainesta. Deke soittaa soolon keskellä ja sen perään Micky noin miljoonalla watilla sekä loppusoolon. Deke ja Micky laulavat kaikkien ollessa mukana harmonioissa. Ken soittaa tanssivaa bassoa.
"The End"
Micky ja Deke tekivät musiikin. Terry löi gongia ja Ken soitti hullun bassolinjan.
Man

Micky Jones – kitara ja laulu
Malcolm Morley – piano, kitara, laulu
Ken Whaley – basso
Terry Williams – rummut, laulu, efektit
Deke Leonard – kitara, piano, laulu
Nokia Asha 203

| Nokia Asha 203 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  toukokuu 2012
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900
Mitat:  114,8 × 49,8 × 13,9
Paino:  90
Näytön kuvatarkkuus:  240 × 320
Muisti:  sisäinen 10 Mt, MicroSD-muistikorttipaikka (tuki max 32 Gt korteille)
Kamera:  2 MP (1 600 × 1 200)
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  noin 650 h
Puheaika:  noin 5 h
Tiedonsiirto:  EDGE, GPRS, WCDMA
Liitännät:  Bluetooth 2.1, MicroUSB 2.0
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia Asha 203 on Nokian valmistama matkapuhelin. Laitteessa on 2 megapikselin kamera.
Ominaisuudet

ennakoiva tekstinsyöttö
äänikomennot
väri: tummanpunainen, tummanharmaa, hopeanvalkoinen
Aiheesta muualla

Nokia Asha 203
Nokia Asha 203 – Tuki
Käyttöohjeet (Arkistoitu – Internet Archive)
Reggie Rockstone

Reggie Rockstone on ghanalainen muusikko, jonka tyylissä yhdistellään hip hoppia ja highlifea. Hänen tyyliään kutsutaan joskus nimellä hip-life.
Reggie Rockstone vietti lapsuutensa Ghanassa, mutta siirtyi sittemmin Yhdysvaltoihin opiskelemaan. Ennen soolouraansa Rockstone toimi yhtyeessä PLZ.