stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taiwan

Taiwan, virallisesti Kiinan tasavalta (kiin.: 中華民國; pinyin: Zhōnghuá Mínguó; Pe̍h-ōe-jī: Tiong-hoâ Bîn-kok) on lähinnä Taiwaninsaarella sijaitseva valtio Itä-Aasiassa.
Vuodesta 1912 vuoteen 1949 ”Kiinan tasavalta” tarkoitti valtiota, joka käsitti suurin piirtein nykyisen Kiinan alueen. Kiinan sisällissodan jälkeen tasavallan hallinto pakeni Taiwaninsaarelle, jota se on joidenkin Etelä-Kiinan meren saarten lisäksi hallinnut ainoana alueenaan siitä lähtien.
Taiwanin konfliktin vuoksi Kiinan tasavallan itsenäisyys on kiistanalainen, ja suurimmalla osalla valtioista ei ole diplomaattisia suhteita Kiinan tasavallan kanssa. Kiinan kansantasavallan toteuttaman yhden Kiinan politiikan vuoksi enää vain 12 valtiolla (2024) on diplomaattiset suhteet maahan, ainoa eurooppalainen valtio on Vatikaani. Manner-Kiinaa hallitsee nykyään Kiinan kansantasavalta. Kiinan tasavalta ei kuulu Yhdistyneisiin kansakuntiin, jossa sen paikka koko Kiinan edustajana annettiin Kiinan kansantasavallalle 1971.
Kiinan kansantasavalta on moneen otteeseen ilmoittanut, ettei se hyväksy Taiwanin itsenäisyyttä. 2000-luvulla Kiinan kansantasavallassa on näkynyt lisääntyvä separatismin vastustus. Kiinan tasavallassa pelätään, että Kiinan kansantasavalta valtaa sen.
Maantiede

Kiinan tasavallan hallitsemista osista merkittävin on Taiwaninsaari. Se on osa merenalaista vuorijonoa, jonka korkein kohta on Yu Shan (3 997 m). Saaren keski- ja itäosa ovat vuoristoista seutua, mutta länsiosa on laajaa rannikkotasankoa, jota viljellään tehokkaasti. Sisämaassa on runsaasti ikivihreitä metsiä.
Taiwania ympäröivät meret ovat: Itä-Kiinan meri pohjoisessa, Filippiinienmeri idässä, Etelä-Kiinan meri etelässä ja Taiwaninsalmi lännessä.
Pääsaaren lisäksi Kiinan tasavallalle kuuluu 22 saarta Taiwanin saariryhmässä ja 64 saarta Pescadorien saariryhmässä. Muita Taiwanille kuuluvia saaria ovat mm. Kinmen, Matsu ja Wuchiu.
Historia

Taiwanin asutushistoria ulottuu 8000 vuoden, joidenkin lähteiden mukaan jopa 15 000 vuoden, taakse. Nämä alkuperäiskansat olivat metsästäjä-keräilijöitä. Taiwanin alkuperäiskansat ovat austronesialaisia kansoja, ja saaren uskotaan olevan kaikkien austronesialaisten kansojen alkukoti.
Eurooppalaisten uskotaan purjehtineen Taiwanin ohitse 1500-luvulla, ja he antoivat saarelle nimen "Kaunis saari (port. Ilha Formosa)". Kiinalaisten kauppiaiden ja merirosvojen  oletetaan tehneen lyhyitä käyntejä saarelle. Kiinan keisarin lähettämä tutkimusretki merkitsi saaren vuonna 239, mitä Kiinan kommunistipuolue käyttää edelleen perusteluna sille, että saari kuuluu Kiinalle. Hollantilaisilla oli lyhytikäinen siirtokunta Taiwanissa vuosina 1624–1661. Hollantilaiset häädettiin saarelta, kun Ming-dynastialle uskolliset kiinalaiset pakenivat saarelle mantšujen valloittaessa Manner-Kiinaa. Mantšujen perustama Qing-dynastia otti haltuunsa Taiwanin läntisen ja pohjoisen rannikon vuonna 1683.
Kiinalaisia alkoi saapua suuremmissa määrin Taiwaniin 1600-luvulla pääsääntöisesti Etelä-Kiinasta (Fujian ja Guangdong) siellä olevien levottomuuksien ja muiden vaikeuksien seurauksena. Tärkeimpiä tuolloin Taiwaniin saapuneita ryhmiä olivat hoklo- ja hakka-kiinalaiset. Nämä kaksi ovat edelleen Taiwanin suurimmat väestöryhmät.
Vuonna 1885 Taiwanin saaresta tehtiin virallisesti Qing-dynastian alainen Kiinan provinssi.
Historia > Japanin siirtomaa

Kiinan–Japanin -sodan jälkeen vuonna 1895 Taiwan päätyi osaksi Japania, ja saaresta tuli Japanin siirtomaa.
Aluksi japanilaiset siirtomaaisännät kokivat Taiwanin hallitsemisen vaikeaksi ja kenraalikuvernöörit vaihtuivat tiuhaan tahtiin. Ongelmia tuottivat paikallisten aseellinen vastustus sekä taudit (esim. rutto ja malaria). Yhdessä vaiheessa Japanin parlamentti harkitsi saaren myymistä Ranskalle 100 miljoonalla jenillä.
Gotō Shinpei toimiessa Taiwanin siviiliasioista vastaavana virkamiehenä japanilaisten vaikeudet alkoivat helpottaa ja saarta alettiin modernisoida. Keelung–Kaohsiung -rautatie saatiin valmiiksi vuonna 1908 ja vuonna 1915 Qing-dynastialle leimalliset tavat kuten bianzi-letti ja jalkojen sitominen kiellettiin. Naiset alkoivat käymään yhä suuremmissa määrin töissä tämän vuoksi. Tärkein viljelykasvi oli sokeriruoko, jonka tuotantoa japanilaiset säätelivät tiukasti huolimatta siitä, eivätkä taiwanilaiset sokerin viljelijät juurikaan päässeet osallisiksi sokerin tuomista valtavista tuloista. Ylipäänsä japanilaiset kohtelivat taiwanilaisia toisen luokan kansalaisina maksaen näille pienempää palkkaa ja rajoittamalla kouluttautumismahdollisuuksia.
Historia > Kiinan sisällissota ja sotilasdiktatuuri

Toisen maailmansodan päätyttyä Taiwaninsaari palautettiin Kiinan tasavallalle.
Nationalistipuolue Kuomintang hallitsi Kiinaa vielä muutamia vuosia toisen maailmansodan jälkeen, mutta maassa vallitsi sisällissota. Vuonna 1949 kommunistit tulivat valtaan Manner-Kiinassa ja perustivat Kiinan kansantasavallan. Tällöin tasavaltalaiset pakenivat Taiwaninsaarelle, jota he edelleen pitävät hallinnassaan. Taiwanissa toiminut Kiinan tasavallan hallitus väittää yhä olevansa koko Kiinan laillinen hallitus kun taas kansantasavallan hallitus pitää Taiwania Kiinan yhtenä lääninä ja itseään koko Kiinan, myös Taiwanin laillisena hallituksena.
Kiinan tasavalta oli yksi Yhdistyneiden kansakuntien perustajajäsenistä ja myös yksi turvallisuusneuvoston pysyvistä jäsenmaista. Senkin jälkeen, kun Kuomintangin hallitus menetti valtansa Manner-Kiinassa, se edusti 22 vuoden ajan koko Kiinaa YK:ssa, kunnes se vuonna 1971 joutui luovuttamaan paikkansa Kiinan kansantasavallalle.
Taiwan oli 1960-luvulla yksi maailman suurimmista kehitysavun saajista. Etenkin Yhdysvallat tuki voimakkaasti saaren taloudellista ja sotilaallista kehittämistä. Yhdysvallat on myös Taiwanin merkittävin asetoimittaja. Vielä 1991–1992 Ranska myi Taiwanille La Fayette -luokan aluksia ja Mirage 2000-5-hävittäjiä.
Historia > Demokratisoituminen ja sen jälkeen

Taiwanissa järjestettiin vuonna 1992 ensimmäiset parlamenttivaalit sitten vuoden 1949, josta lähtien vallassa ollut puolue Guomindang sai vaaleissa 53 prosenttia äänistä ja 73 paikkaa parlamentin 161 paikasta. Oppositiossa ollut itsenäisyyttä ajanut Demokraattinen edistyspuolue (DPP) sai 31 prosenttia äänistä ja 50 paikkaa.
Taiwan on vähitellen demokratisoitunut, ja Kuomintang-puolue luovutti lopulta vallan rauhanomaisesti vaaleissa vuonna 2000. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa Taiwanin itsenäiseksi julistamista kannattava demokraattinen edistyspuolue kärsi vaalitappion, ja Kuomintang sai 81 paikkaa 113 paikan parlamentista, jossa enemmistö on vuosien 2008 ja 2012 vaaleissa tullut Kuomintangille. Vuosien 2016 ja 2020 vaaleissa parlamentin enemmistä on tullut DPP:lle.
Tammikuussa 2016 Tsai Ing-wen voitti presidentinvaalit ja oppositiossa ollutta DPP-puoluetta edustaneesta Tsaista tuli maan historian ensimmäinen naispresidentti ja Kuomintangia edustaneen presidentti Ma Ying-jeoun seuraaja. Tammikuussa 2020 Tsai valittiin toiselle virkakaudelle Taiwanin presidenttinä saatuaan 57 prosenttia äänistä.
Politiikka > Maat, joilla on diplomaattisuhteet Kiinan tasavallan kanssa

Kiinan tasavallalla on diplomaattiset suhteet 12 muun maan kanssa. Suluissa vuosi, jolloin diplomaattiset suhteet solmittiin:
Swazimaa (1968)
Vatikaanivaltio (1942)
Marshallinsaaret (1998)
Palau (1999)
Tuvalu (1979)
Haiti (1956)
Saint Kitts ja Nevis (1983)
Saint Lucia (1984–1997, 2007)
Saint Vincent ja Grenadiinit (1981)
Belize (1989)
Guatemala (1933)
Paraguay (1957)
Useat Keski-Amerikan valtiot tunnustivat Taiwanin kylmän sodan jäänteenä.selvennä Sen jälkeen Kiinan taloudellinen mahti on kasvanut, eikä Taiwan ole enää houkutteleva liittolainen.
Nicaragua katkaisi diplomaattiset suhteet Taiwanin kanssa joulukuun alussa 2021.
Honduras tunnusti Kiinan Taiwanin sijaan Yhden Kiinan politiikan mukaisesti maaliskuussa 2023.
Viimeisimpänä suhteet Taiwaniin katkaisi Nauru, joka teki näin tammikuun puolessa välissä 2024 melko lailla saman tien Taiwanin presidentinvaalien jälkeen. Nauru katkaisi suhteet Taiwaniin ensimmäisen kerran vuonna 2002, mutta solmi ne uudelleen vuonna 2005.
Politiikka > Kiinan tasavallasta Taiwaniksi

Vuonna 2007 Kiinan tasavalta pyysi ensimmäistä kertaa jäsenyyttä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokoukselta nimellä Taiwanin erityistullialue. Hakemusta ei otettu käsiteltäväksi. Aikaisemmin Kiinan tasavalta on pyytänyt jäsenhakemuksensa käsittelyä nimellä Kiinan tasavalta.
Taiwania hallinnut Demokraattinen edistyspuolue ehdotti vuonna 2007 perustuslakia, jossa Kiinan tasavalta korvataan Taiwanilla, jolloin muodostuu mahdollisuus luopua yhden Kiinan politiikasta.
Kiinan kommunistisen puolueen Taiwanin työn toimisto kiistää jyrkästi Taiwanin demokraattinen edistyspuolueen Chen Shui-bianin liikkeelle paneman esityksen, jonka mukaan Taiwan on suvereeni valtio. Kiinan tasavallan virallinen näkemys Taiwanista on puhua valtioista ”erillisinä poliittisina entiteetteinä, jotka ovat osa samaa maata”.
Hallinnollinen jako

Koska Kiinan tasavalta on nimellisesti koko Kiina, se teoreettisella tasolla käsittää samat maakunnat kuin Kiinan kansantasavalta, ja lisäksi lukuisia muiden valtioiden hallinnoimia alueita. Käytännössä tasavaltaan kuuluu kaksi maakuntaa ja kuusi itsehallinnollista kuntaa:
Taiwanin maakunta (kokonaisuudessaan)
11 piirikuntaa
3 piirikuntatason kaupunkia
Fujianin maakunta (pieneltä osin, pääosin Kansantasavaltaa)
kaksi piirikuntaa
Kuusi itsehallinnollista kuntaa
Kaohsiung
Taichung
Tainan
Taipei
Taoyuan
Uusi-Taipei
Talous

Vaikka Kiinan kansantasavalta ei sallikaan poliittisia yhteyksiä tasavallan kanssa, se ei vastusta kaupallisia yhteyksiä. Niinpä Taiwan onkin muun muassa WTO:n ja APECin jäsen nimellä Taiwanin, Penghun, Kinmenin ja Matsun erillistullialue (台灣、澎湖、金門及馬祖個別關稅領域, Separate Customs Territory of Taiwan, Penghu, Kinmen and Matsu).
Taiwanin talous keskittyy tuotantoteollisuuteen, vientialoja ovat etenkin elektroniikka- ja konepajateollisuuden sekä petrokemian tuotteet. Erityisesti puolijohdekomponenttien valmistus on Taiwanissa huippuluokkaa, ja muun maailman on sanottu olevan jopa riippuvainen tästä.
Talous > Liikenne

Taiwanissa on kolme kansainvälistä lentoasemaa: Taipei Songshanin lentoasema, Kaohsiungin kansainvälinen lentoasema ja Taoyuanin kansainvälinen lentoasema.
Kaohsiungin satama on Taiwanin suurin konttisatama. Kauppalaivastoon kuuluu 430 alusta.
Taiwanissa on yli 1 600 kilometriä rautateitä.
Väestö

Taiwan kuuluu maailman tiheimmin asututtuihin maihin. Maan syntyvyys- ja kokonaishedelmällisyysluvut kuuluvat kuitenkin maailman pienimpiin, mikä on herättänyt kasvavaa huolta maan päättäjissä.
Väestö > Etniset ryhmät ja kielet

Etnisistä ryhmistä suurin ovat han-kiinalaiset, joita on noin 98 % väestöstä. Taiwanin alkuperäisasukkaat ovat malaiji- ja polynesialaiskansojen jälkeläisiä. He asuvat reservaattialueella ja heitä on jäljellä noin 300 000, joka on vajaa kaksi prosenttia väestöstä. Taiwanin valtio tunnustaa virallisesti 16 eri alkuperäiskansaa. Maan suurimman ulkomaalaisryhmän ovat Kaakkois-Aasiasta: indonesialaiset, vietnamilaiset, filippiiniläiset, thaimaalaiset ja malesialaiset.
Ajan kuluessa yhä suurempi osan maan asukkaista on alkanut identifioitua taiwanilaiseksi ennemmin kuin kiinalaiseksi: vielä vuonna 1992 kiinalaiseksi itsensä määritteli 22,5 % kun taas taiwanilaiseksi vain 17,6 %. Vuonna 2021 vastaavat luvut olivat 2,7 % kiinalaisten ja 63,3 % taiwanilaisten kohdalla. Henkilöiden, jotka kokevat olevansa sekä kiinalaisia että taiwanilaisia, määrä on samassa ajassa laskenut 46,4 %:sta 31,4 %.
Virallisena kielenä olevan mandariinikiinan lisäksi merkittäviä kieliä ovat min-kiina ja hakka-kiina. Manner-Kiinasta poiketen Taiwanissa käytetään perinteisiä kiinalaisia kirjoitusmerkkejä. Vuonna 2011 Taiwan ilmoitti, että se lopettaa Manner-Kiinassa käytettyjen yksinkertaistettujen merkkien käytön virallisissa yhteyksissä. Alkuperäiskansojen kielillä on ollut kansalliskielen asema vuodesta 2017 lähtien, minkä nojalla valtion tulee tukea näiden kielten käytön edistämistä ja opettamista. Vuonna 2011 maan lukutaitoprosentti oli 98,04.
Väestö > Uskonnot

Uskonnoista buddhalaisia on 21,2 %, kiinalaisia kansanuskontoja 44,2 %, kristittyjä 5,8 %, muihin uskontoihin kuuluvia 15,5 % ja uskontokuntiin kuulumattomia 13,7 %. Esi-isien kunnioittaminen on monille taiwanilaisille tärkeämpää kuin varsinainen uskonto.
Kulttuuri

Taiwanin kulttuuri poikkeaa Manner-Kiinasta. Siinä on vaikutteita japanilaisten miehityksen ajalta ja länsimaisesta kulutusyhteiskunnasta. Toisaalta siellä on säilynyt perinteitä, jotka ovat kadonneet Manner-Kiinasta. Taiwanilla kiinaa kirjoitetaan edelleen perinteisillä merkeillä, eikä Manner-Kiinassa 1950-luvulla tehtyä merkkien yksinkertaistamista ole otettu käyttöön.
| Pvm | Suomalainen nimi | Paikallinen nimi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. tammikuuta | perustamispäivä | 開國紀念日 | Kiinan tasavallan perustaminen 1. tammikuuta 1912 |
| 28. helmikuuta | rauhan muistopäivä | 和平紀念日 | Helmikuun 28. päivän tapaus 1947 |
| 5. huhtikuuta | hautojenlakaisupäivä | 清明節 | Tšiang Kai-šekin kuolema 5. huhtikuuta 1975 |
| 10. lokakuuta | kaksoiskympin päivä | 國慶日 | Wuchangin kansannousu 10. lokakuuta 1911 |
| Kiinalaisen kalenterin 1. kuun 1. päivä | kiinalainen uusivuosi | 春節 | Kiinalaisen kuukalenterin mukaan |
| 5. kuun 5. päivä | lohikäärmeveneiden juhla | 端午節 | Kiinalaisen kuukalenterin mukaan |
| Kuukalenterin 8. kuun 15. päivä | keskisyksyn juhla | 中秋節 | Kiinalaisen kuukalenterin mukaan |
Kulttuuri > Media

Taiwanilainen media kuuluu Aasian vapaimpiin. Alalla on myös paljon kaupallisia toimijoita, ja näillä puolestaan jokin poliittinen leiri, johon ne nojaavat. Erilaisia radio-kanavia on noin 170 ja sanomalehtiä satoja. Tunnettuja sanomalehtiä ovat mm. China Times ja Taipei Times. Kaupallisia televisioyhtiöitä ovat mm. China Television Company ja Taiwan Television Enterprise. Valtion operoimia uutispalveluita ovat mm. Focus Taiwan ja Radio Taiwan International. Vuonna 2021 valtio avasi oman ilmaisen suoratoistopalvelun nimeltä Taiwan+.
Taiwanissa jaetaan vuosittain Kultainen hevonen -nimistä elokuvapalkintoa Taipein elikuvajuhlilla. Palkinto on erityisen arvostettu kiinankielisessä maailmassa ja sitä onkin nimitetty "Aasian Oscariksi".
Kulttuuri > Urheilu

Suosittuja urheilulajeja ovat baseball, koripallo, jalkapallo, tennis ja golf.
Olympialaisiin, ja muihin kansainvälisiin arvokisoihin maa osallistuu nimellä Kiinan Taipei (kiin.: 中華臺北; pinyin: zhōnghuá táiběi). Syynä on Manner-Kiinan poliittinen painostus ja nimitys Kiinan Taipei on otettu käyttöön vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taiwan Wikimedia Commonsissa
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
Taiwaninsaari satelliittikuvassa joulukuussa 2002.
Taiwan vaatii itselleen alueita kymmeneltä muulta valtiolta.lähde?
Tsai Ing-wen, Taiwanin (Kiinan tasavallan) presidentti vuosina 2016–2024
Chang Chunin temppeli, Tarokon kansallispuisto.
Nuori seikkailija

| Nuori seikkailija> Young Winston |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Attenborough
Käsikirjoittaja:  Carl Foreman Winston Churchill
Tuottaja:  Carl Foreman
Säveltäjä:  Alfred Ralston
Kuvaaja:  Gerry Turpin
Leikkaaja:  Kevin Connor
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. Columbia Pictures
Kesto:  157 minuuttia 153 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuori seikkailija (tv-esityksessä Nuori Winston, engl. Young Winston) on Richard Attenborough’n ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva Britannian entisen pääministerin Winston Churchillin nuoruusvuosista. Vuonna 1972 ensi-iltansa saaneen elokuvan pääosaa näyttelee nuori englantilainen teatterinäyttelijä Simon Ward ensimmäisessä elokuvaroolissaan, ja Churchillin vanhempien rooleissa ovat Robert Shaw ja Anne Bancroft.
Juoni

Vuonna 1897 nuori Churchill toimii sotakirjeenvaihtajana Intiassa ja kirjoittaa kokemuksistaan kirjan, joka herättää närkästystä siirtomaata hallitsevan brittiupseeriston keskuudessa. Churchillin yläluokkaiset vanhemmat ryhtyvät edistämään poikansa poliittista uraa. Nuori Winston osallistuu Sudanissa Omdurmanin taisteluihin 1898 ja tulee sitten vangituksi Etelä-Afrikassa keskellä toista buurisotaa. Hän onnistuu pakenemaan kotimaahansa, jossa hänet otetaan vastaan suurena sankarina.
Vastaanotto

Nuori seikkailija oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksesta, lavastuksesta ja puvustuksesta. Bafta-palkintogaalassa se voitti puvustussarjan tuotuaan ehdokkuuden myös viidessä muussa kategoriassa. Näihin kuului Simon Wardin ehdokkuus sekä parhaan miespääosan että vuoden lupaavimman tulokkaan sarjoissa.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla sen olevan mallikas ja kiinnostava historiallinen draama ja suuren valtiomiehen uraa hyvin taustoittava elämäkertatarina. Iltalehdessä Aune Kämäräinen valitteli, ettei elokuva yllä kuvaamansa hahmon mittoihin, vaikka tämän äidistä ja tulevasta puolisosta piirretäänkin taitavat naiskuvat.
Efesos

| Efesos> Ἔφεσος |
| --- | --- |
 Efesoksen arkeologista aluetta, etualalla Efesoksen teatteri.
Sijainti
 Efesos
Koordinaatit:  37°56′31″N, 27°20′43″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Efes, Selçuk, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 1000 eaa.–1000 jaa.
Huippukausi:  n. 500-luku eaa.–200-luku jaa.
Kulttuuri:  antiikki varhaiskeskiaika
Valtakunta:  hellenistiset valtakunnat Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Joonia
 Unescon maailmanperintökohde nimellä Efesos 
Aiheesta muualla
  Efesos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Efesos (m.kreik. Ἔφεσος, lat. Ephesus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin länsirannikolla. Sen arkeologinen alue sijaitsee nykyisessä Efesissä noin kolme kilometriä länteen Selçukista ja noin 70 kilometriä etelään İzmiristä.
Efesos oli joonialaisten kreikkalaisten siirtokunta ja yksi koko antiikin ajan merkittävimpiä kreikkalaisia kaupunkeja. Efesoksen seudulla on ollut kreikkalaista asutusta viimeistään 900-luvulla eaa. Laajempaa mainetta kaupunki alkoi saada 500-luvulla eaa., kun sinne rakennettiin suuri Artemiin temppeli. Samoihin aikoihin kaupungin valloitti Lyydian kuningas Kroisos. Myöhemmin Efesos kuului eri aikoina muun muassa Persian, Aleksanteri Suuren ja Pergamonin valtakuntiin, kunnes se vuonna 133 eaa. liitettiin Rooman valtakuntaan.
Roomalaisella kaudella Efesos nousi suurimpaan kukoistukseensa. Se toimi Asian eli Vähän-Aasian provinssin pääkaupunkina, ja sinne rakennettiin useita huomattavia rakennuksia. Kaupunki oli asukasluvultaan Rooman valtakunnan suurimpia. Efesoksesta tuli myös tärkeä varhaiskristillinen keskus ja myöhemmin myös pyhiinvaelluskohde. Varhaisella bysanttilaisella kaudella asutus siirtyi lähelle nykyistä Selçukia, sillä kaupungin satama liettyi vähitellen umpeen. Nykyään Efesoksen rauniot sijaitsevat usean kilometrin etäisyydellä rannikosta.
1800-luvulla aloitetut arkeologiset kaivaukset ovat palauttaneet pienen osan kaupungin muinaisesta loistosta. Erityisen vaikuttava nähtävyys on Celsuksen kirjaston julkisivu, joka rakennettiin 1970-luvulla uudelleen alkuperäisistä rakennuskivistään. Sen sijaan suuresta Artemiin temppelistä on enää jäljellä vain kivikasoja sekä yksi pylväs. Efesoksen arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2015.
Historia > Esihistoria ja mytologia

Varhaisimmat tunnetut asutusjäänteet Efesoksen seudulla ovat peräisin myöhäiseltä kalkoliittiselta kaudelta ja varhaiselta pronssikaudelta 4000–2000-luvuilta eaa. 1300-luvulta eaa. paikalta on joitakin merkkejä mykeneläisten kreikkalaisten läsnäolosta. Tuon aikainen asutus sijaitsi nykyisellä Ayasolukin kukkulalla lähellä nykyistä Selçukia.
Joonialaiset kreikkalaiset asuttivat Efesoksen paikan noin 1000 eaa. Tuohon aikaan siellä oli alun perin kaarialaisten ja lelegien varhaisempi asutus, jossa oli Kybelelle eli Jumalten äidille omistettu pyhäkkö. Joonialaiset perustivat kaupunkinsa Koressokseen noin 1,2 kilometriä pyhäköstä länteen. Kreikkalaisen perinteen mukaan siirtokuntalaisia johti Ateenan kuninkaan Kodroksen poika Androklos. Kaupungissa sijaitsi tämän jälkeen joonialaisten kuninkaallinen asunto tai kuninkaanistuin (basileion). Kuninkaallisen suvun jäseniä kutsuttiin nimityksellä basileus, ja heillä oli tiettyjä etuoikeuksia, kuten ensimmäinen istuin kisoissa, oikeus käyttää purppuraväriä sekä johtoasema Demeterin kulttimenoissa.
Joonialaiset asuttajat yhdistivät paikalla harjoitetun varhaisemman kultin Artemiihin. Näin syntyi Efesoksen Artemis, hyvin itämainen muunnelma, joka poikkesi monin tavoin kreikkalaisesta Artemiista. Efesoksen Artemis oli kaupungin pääjumaluus, ja tunnettiin myös nimellä Efesia. Pausaniaan mukaan Efesoksen Artemiin temppelin perustivat Kaystros-joen poika Efesos ja autoktooninen Kresos.
Kreikkalaisessa mytologiassa Efesoksen paikan alkuperäinen nimi oli Smyrna, mikä oli peräisin samannimisestä amatsonista. Tätä ei kuitenkaan tule sekoittaa Smyrnan kaupunkiin. Efesoksen Smyrna on tunnistettu kyläksi, joka sijaitsi joonialaisten alkuperäisen siirtokunnan paikan lounaispuolella myöhemmän kaupungin keskustan paikalla, ja oli olemassa viimeistään 700-luvulla eaa. Strabon selitti kylän nimen sillä, että se olisi ollut alkuperäinen Smyrna, josta osa efesoslaisista olisi lähtenyt ja perustanut varsinaisen Smyrnan kaupungin. Toisaalta on ehdotettu, että Efesoksen Smyrnan olisivat asuttaneet Smyrnasta tulleet. Smyrnan lisäksi Efesoksen varhaisina niminä esiintyvät myös Samorna, Trekheia, Ortygia ja Ptelea. Myös nimi Efesos oli peräisin yhdeltä amatsoneista. Plinius vanhempi mainitsee vielä yhden nimen, Alope, joka kaupungilla olisi ollut Troijan sodan aikaan, sekä nimen Morges. Kertomus amatsoneista kytkeytyy myös Artemiihin.