Joosef – unten kuningas
Juoni

Joosef, Jaakobin yhdestätoista pojasta nuorin, tunnetaan "ihmelapsena", sillä hänen äitinsä Raakelin luultiin olevan liian vanha tullakseen raskaaksi. Joosefista tulee itseriittoinen vanhempiensa suosion vuoksi, mikä herättää veljissä kasvavaa kateutta. Eräänä yönä Joosef näkee unen susilaumasta, joka hyökkää perheen lampaiden kimppuun. Unen toteuduttua veljet pitävät sitä sattumana. Joosef ärsyttää veljiään entisestään kertomalla toisesta unesta, jossa veljet kumartavat hänen edessään. Juudan johdolla veljet myyvät Joosefin orjakauppiaalle kahdestakymmenestä hopearahasta ja kertovat vanhemmilleen, että sudet ovat tappaneet hänet.
Egyptissä Potifar, faraon vartijoiden päällikkö ostaa Joosefin. Joosefista tulee arvostettu palvelija ja hän rakastuu Potifarin veljentyttäreen Asenathiin. Potifarin vaimo Zuleika yrittää vietellä Joosefia, ja epäonnistuttuaan, syyttää häntä perättömästi raiskauksesta. Potifar ymmärtää Joosefin syyttömyyden, mutta lähettää hänet maineensa säilyttämiseksi vankilaan. Vankilassa Joosef tulkitsee faraon hovimestarin ja leipurin unia, jotka toteutuvat. Hovimestarin palaa virkaansa ja leipurin teloitetaan, Joosef pyytää hovimestaria puhumaan faraolle hänen kyvyistään, mutta hovimestari unohtaa tehdä niin. Samaan aikaan Asenath toimittaa salaa ruokaa Joosefille, kunnes vartija melkein saa hänet kiinni. Jumalalle vihainen Joosef kiipeää vankilan seinää pitkin, liukastuu ja menettää tajuntansa. Herättyään hän löytää uuden tarkoituksen ja alkaa jälleen uskoa Jumalan suunnitelmaan.
Faarao kärsii painajaisista, joita kukaan ei osaa selittää. Muistaessaan Joosefin, faraon hovimestari käskee Potifaria hakemaan hänet. Potifar pyytää Joosefilta anteeksi tämän vangitsemista, ja Joosef antaa hänelle anteeksi. Joosef tulkitsee faraon unet varoituksena seitsemän vuoden yltäkylläisyydestä, jonka jälkeen seuraisi seitsemän vuoden nälänhätä, mikä voisi tuhota Egyptin. Hän ehdottaa, että viidesosa jokaisen vuoden sadosta tulisi varastoida tulevaisuuden varalle. Farao tekee Joosefista ministerin ja käskynvaltiaan nimeltä "Zaphnath-Paaneah". Seuraavien vuosien aikana Joosefin johtajuus pelastaa egyptiläiset ja heidän naapurinsa nälkäkuolemalta. Joosef menee naimisiin Asenathin kanssa, ja heille syntyy kaksi poikaa, Manasse ja Efraim.
Joosefin veljet tulevat Egyptiin ostamaan viljaa ja tarjoutuivat maksamaan siitä kaksikymmentä hopearahaa. He sanovat tarvitsevansa ruokaa nuorimmalle veljelleen ja vanhalle isälleen. Koska Joosef ei tunnista heitä, hän kieltäytyy myymästä viljaa ja vangitsee Simeonin, yhden veljistä, kunnes he tuovat nuorimman veljen todistamaan tarinan todeksi. Veljet palaavat Benjaminin, Jaakobin kahdennentoista pojan, kanssa, (jota tämä suosi Joosefin tavoin). Benjamin kertoo Joosefille, että Raakel kuoli ja että Joosefin kuolema oli murtanut heidän isänsä. Joosef kysyy Benjaminilta, luottiko heidän isänsä siihen, että veljet huolehtisivat hänestä ja miten hänen oletettu kuolemansa oli vaikuttanut heihin. Benjamin vastaa, etteivät he koskaan puhuneet siitä. Tämän jälkeen Joosef vapauttaa Simeonin ja kutsuu veljet juhlaan.
Juhlan jälkeen Joosef piilottaa kultaisen maljansa Benjaminin laukkuun. Kun malja löydettään, Joosef määrää Benjaminille rangaistuksen. Veljet tarjoutuivat hänen sijastaan, mikä yllättää Joosefin. Kun Joosef kyseenalaisti veljiensä motiivit, Juuda, murheen murtama ja häpeissään, tunnusti myyneensä Joosefin orjuuteen ja sanoi, että heidän isänsä ja veljet eivät kestäisi menettää Benjaminia. Järkyttynyt ja liikuttunut Joosef päättää paljastaa identiteettinsä heille, ja he tekevät sovinnon. Joosef tapaa jälleen isänsä ja veljiensä perheet kutsuttuaan heidät asumaan Egyptiin.