stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mountain Dew

| Mountain Dew |
| --- | --- |
 Logo
 Amerikassa myytävä Mountain Dew -pullo
Tyyppi:  virvoitusjuoma
Valmistaja:  PepsiCo
Alkuperä:  Yhdysvallat
Valmistus aloitettu:  1940
Maku:  sitruuna
Muunnelmat:  Mountain Dew Supernova, Diet Mountain Dew, Mountain Dew Code Red, Diet Mountain Dew Code Red, Mountain Dew White Out, Mountain Dew Voltage, Mountain Dew Pitch Black, Mountain Dew Citrus Blast, Mountain Dew Dark Berry, Mountain Dew Revolution. Mountain Dew throwback, Mountain Dew Liberty Brew, Mountain Dew Baja Blast, Mountain Dew Jump Start blood orange, Mountain Dew Jump Start cherry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mountain Dew (Yhdysvalloissa nyk. Mtn Dew; suom. Vuorikaste) on PepsiCo:n valmistama virvoitusjuoma. Mountain Dew on Yhdysvaltain kolmanneksi suurin virvoitusjuomamerkki. Juoma on sokeroidun sitruunan makuinen. Mountain Dew sisältää kofeiinia saman verran kuin markkinoiden kolajuomat.
Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa Mountain Dew'ssä on korkeampi kofeiiniannos kuin muissa virvoitusjuomissa, kuten Pepsissä ja Coca-Colassa. Kuitenkin joissain Yhdysvaltain osavaltioissa, Kanadassa ja Australiassa myytävässä Mountain Dew’ssä ei ole lainkaan kofeiinia.
Edellä mainittujen valtioiden lisäksi Mountain Dew’tä myydään Islannissa, Venäjällä, Norjassa, Virossa, Puolassa, Bulgariassa, Saksassa ja Sveitsissä.lähde? Suomen markkinoille se tuli vuonna 2002.
Perinteisen Mountain Dew’n lisäksi markkinoilla on myös vadelman ja sitruunan makuinen Mountain Dew Supernova. Yhdysvalloissa myydään Mountain Dew’stä myös joitakin erikoisversioita, kuten ”Diet Mountain Dew”, ”Mountain Dew Code Red”, ”Diet Mountain Dew Code Red”, ”Mountain Dew White out”, ”Mountain Dew Voltage”, sekä Halo-pelisarjan että World Of Warcraftin sponsoroimaa, rajoitetun ajan makua ”Mountain Dew Game Fuel”. Taco Bell -pikaruokaketju tarjoaa yksinoikeudella erikoismakuvaihtoehtoa ”Mountain Dew Baja Blast”, myös ”Mountain Dew Live Wire” on valikoimissa.
Mountain Dew alkoi 2020-luvulla olla suomalaisten makutottumuksiin nähden liian sokeripitoista. Tämän vuoksi juoman sitruksinen versio vedettiin vuonna 2022 tilapäisesti pois markkinoilta, ja se korvataan vähäsokerisemmalla versiolla. Sokerillinen Mountain Dew ei kuitenkaan poistu kokonaan myynnistä, sillä sokerillista juomaa myydään edelleen 0,33 litran tölkissä. Isommissa pakkausko’oissa sitä ei enää saa.
Juoma sai alkunsa jo vuonna 1940 Tennesseen osavaltiossa. Tuotemerkin loivat veljekset, Barney ja Ally Hartman. Tätä lime- ja sitruspohjaista limonadia käytettiin aluksi viskin laimentamisessa.
(1969-1996)
(1996-2005)
(2005-2016)
(2016-2025)
(2025-)
Vanhoja Mountain Dew -pulloja
Thaimaalainen Mountain Dew -pullo
Mountain Dew Supernova
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mountain Dew’n virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kerman kanava

Kanavan yläsatama ja odotuslaituri. Taustalla sulkumestarin entinen asuinrakennus.
Sulutuksesta lähteviä, Kermajärven suunnasta Savonlinnaan päin matkalla olevia veneitä ja kanavan ylittävä kääntösilta.
Kerman kanava on yksisulkuinen, 250 metriä pitkä kanava Heinäveden kunnassa Pohjois-Karjalassa Kermankosken vieressä. Kanava yhdistää Kermajärven Haukiveteen yhdessä Pilpan ja Vihovuonteen kanavien kanssa. Kanavalinja kulkee Kermajärven ja Koskilahden välissä olevan kannaksen läpi.
Kanava on rakennettu vuosina 1903–1905. Työt alkoivat vuonna 1903, ja vuoden 1905 aikana valmistuivat kaivutyöt ja kivisulku. Kanavan yli kulkeva rullasilta valmistui samanaikaisesti.
Kanava on nykyään itsepalvelusulku. Kanavan etävalvonta suoritetaan Varistaipaleen kanavalta. Pudotuskorkeutta kanavalla on 2,3–2,4 metriä. Kanavan läpi voivat kulkea alukset, joiden suurin pituus on 31,2 metriä, leveys 7,1 metriä, syväys 1,8 metriä ja korkeus 9,5 metriä. Kanavan ylittävän kääntösillan alikulkukorkeus on suljettuna 4,4 metriä. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puurakenteisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Silta ja sulkuportit ovat toiminnaltaan sähkömekaanisia.
Kerman kanava on osa historiallista kansallismaisemaksi valittua Heinäveden reittiä. Nykyään kanava on ahkerassa käytössä.
Kerman kanavalla sulkumestarina toiminut Kalle Pakarinen (Kerman Kalle) oli 1960–1980-luvuilla sääennustaja. Hän keräsi myös vanhaa kanavilla käytettyä työvälineistöä.
Heinäveden reitin sekä Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerman kanava Wikimedia Commonsissa
Kerman kanava
Heinävesi
| --- | --- |
Taajamat:  Hasumäki (kirkonkylä)  Karvio  Kerma  Palokki  Sarvikumpu  Varistaipale  Vihtari 
Kylät:  Hevonlahti  Kansala  Karhilantaipale  Koivumäki  Kuittua  Kypäräjärvi  Lajunlahti  Lampu  Lepikkomäki  Malkkila  Niinimäki  Näätänmaa  Papinniemi  Pilppa  Petruma  Polvijärvi  Pyylinsaari  Pölläkkä  Raaminmäki  Rummukkala  Sappu  Sompasaari  Syrjä  Särkelä  Säynämö  Tetrivaara  Timonmäki  Vaaluvirta  Vahvalahti  Viitalahti 
Nähtävyydet:  Valamon luostari  Lintulan luostari  Valamon luostarin pääkirkko  Valamon luostarin talvikirkko  Valamon luostarin vanha kirkko  Lintulan luostarin kirkko  Heinäveden kirkko 
Liikenne:  Heinäveden reitti  Varistaipaleen kanava  Taivallahden kanava  Karvion kanava  Kerman kanava  Vihovuonteen kanava  Pilpan kanava  Koukunpolvi  Heinäveden rautatieasema  Syrjän rautatieasema  Vihtarin rautatieasema 
Vesistöt:  Kermajärvi  Juojärvi  Petrumajärvi  Iso-Vihtari 
Muuta Heinäveteen liittyvää:  Heinäveden historia  Vaakuna  Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta  Heinäveden Höyrylaiva Oy  Kermansavi  Heinäveden lehti 
Vuoksen vesistön kanavat
| --- | --- |
Heinäveden reitti:  Karvion kanava  Kerman kanava  Pilpan kanava  Vihovuonteen kanava 
Iisalmen reitti:  Ahkiolahden kanava  Nerkoon kanava 
Juojärven reitti:  Kaavinkosken kanava  Taivallahden kanava  Varistaipaleen kanava 
Leppävirran reitti:  Konnuksen kanava  Naapuskosken kanava  Taipaleen kanava 
Nilsiän reitti:  Lastukosken kanava  Juankosken kanava  Karjalankosken kanava 
Pielisen reitti:  Joensuun kanava  Kaltimon kanava  Kuurnan kanava 
Muita kanavia:  Ketveleen kanava  Kuivataipaleen kanava  Saarikosken kanava  Raikuun kanava  Saimaan kanava
Sargassonkrotti

| Sargassonkrotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Antennikrotit Antennariidae
Suku::  Histrio
Laji::  histrio
Kaksiosainen nimi
 Histrio histrio  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Sargassonkrotti Wikispeciesissä   Sargassonkrotti Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sargassonkrotti (Histrio histrio) on antennikrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Sargassonkrotti voi kasvaa suurimmillaan noin 20 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukeva, lyhyt, pyöreähkö ja suuripäinen. Selkäevän ensimmäinen ruoto on erikoistunut houkuttimeksi. Kaksi seuraavaa selkäevän ruotoa ovat myös erillisiä, ja niistä seuraa pidempi yhtenäinen evä. Sargassonkrotin rintaevät ovat kookkaat. Kalan ruumiissa on useita liuskamaisia ihosta muodostuvia ulokkeita. Pohjaväriltään laji on ruskea tai vihertävä, ja kala kykenee myös muuttamaan väriään ympäristön mukaan. Sargassonkrotin ruumiissa on useita tummia laikkuja ja juovia.
Levinneisyys ja elintavat

Sargassokrottia tavataan Atlantin länsirannikolla Kanadasta Uruguayihin ja itäosissa Afrikan länsirannikolta. Indopasifisella merialueella lajin levinneisyysalue ulottuu Punaiselta mereltä ja Afrikan itärannikolta Kaakkois-Venäjälle ja Havaijille. Erityisen runsas kala on Sargassomerellä. Sargassokrotti liikkuu useimmiten yksittäin lähellä pintaa sargassolevälauttojen tai kelluvien esineiden joukossa. Lajin ravintoa ovat äyriäiset ja pienet kalat. Naaras kutee levien joukkoon, ja munat muodostavat nauhoja tai mattoja.
Sargassonkrottia voidaan pitää akvaariokalana.
Vrběticen ammusvarikon räjähdykset

| Vrběticen ammusvarikon räjähdykset |
| --- | --- |
 Eristenauha Lipován kylässä.
Paikka:  Vrbětice, Vlachovice, Zlínin lääni, Tšekki
Ajankohta:  16. lokakuuta ja 3. joulukuuta 2014
Kuolleita:  2
Epäilty/epäillyt:  GRU
Vrběticen ammusvarikon räjähdykset tapahtuivat Tšekin Vrběticen kylässä Zlínin läänissä vuonna 2014. Niistä ensimmäinen tapahtui 16. lokakuuta ja toinen 3. joulukuuta. Räjähdyksissä kuoli kaksi ihmistä.
Tšekin hallitus pitää maan tiedustelupalvelun tietoihin nojaten syyllisenä räjähdykseen Venäjän sotilastiedustelupalvelu GRU:n agentteja. Vuonna 2024 valmistuneen tutkinnan valmistuttua syytteitä ei kuitenkaan ole voitu nostaa, sillä Venäjä ei ole suostunut luovuttamaan epäiltyjä agenttejaan Tšekkiin. Osa agenteista olivat tiettävästi osallina myös Salisburyn myrkytystapauksessa, sekä sarjassa räjähdyksiä ja salamurhayrityksiä Bulgariassa.
Tausta

Itä-Ukrainan sota oli alkanut Ukrainan sekä Venäjän tukemien kapinallisten välillä vuoden 2014 alkupuoliskolla. Ukrainan asevoimat ryhtyi hankkimaan ammuksia tykistölleen, mitä Venäjä pyrki estämään.
Samaan aikaan bulgarialainen asevalmistaja ja -kauppias Emilian Gebrevin Emco-yhtiö säilöi sotatarvikkeita Tšekin Vrběticessä sijainneella ammusvarikolla. Ei kuitenkaan ole selvää, aikoiko Gebrev käydä kauppaa Ukrainan kanssa. Gebrev yritettiin sittemmin myrkyttää kahdesti Bulgariassa vuonna 2015, mutta hän selvisi hengissä. Myrkytyksestä on epäily Venäjän agentteja.
Vuoden 2014 aikana Tšekissä liikkui useita Venäjän sotilastiedustelupalvelun agentteja. Samat henkilöt ovat myöhemmin liitetty muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa tapahtuneeseen Salisburyn myrkytystapaukseen sekä Bulgarian asevarikkoräjähdysten sarjaan.
Tapahtumat > Ensimmäinen räjähdys

Vrběticen kylässä sijaitseva Imex-yhtiön hallinnoima ammusvarikko numero 16 räjähti 16. lokakuuta 2014. Räjähdyksessä tuhoutui 58 tonnia ammuksia, ja kahden Imexin työntekijän kerrottiin kadonneen. Heidän jäännöksensä löydettiin vasta 21. marraskuuta. Räjähdyksen jälkeen lähikylien asukkaita evakuoitiin, sillä räjähdys levitti ammuksia laajalle alueelle.
Tapahtumat > Toinen räjähdys

Vajaa kaksi kuukautta myöhemmin ammusvarasto numero 12 räjähti tuhoten noin 98 tonnia räjähteitä. Lähikylien asukkaat evakuoitiin jälleen, mutta tällä kertaa räjähdys ei tuottanut kuolonuhreja.
Tapahtumat > Räjähdysten välittömät seuraukset ja alueen siivous

Ammusvarikolta kuului heikkoja räjähdyksiä joulukuun 2014 puoliväliin saakka. Pomminpurkyryhmät pääsivät palaamaan alueelle vasta 22. joulukuuta. Ammusten ja räjähteiden poisto aloitettiin tammikuussa 2015. Maaliskuussa turvallisiksi todettujen ampumatarvikkeiden kuljetus aloitettiin Květnán kylässä sijainneeseen asevarastoon. Viimeinen kuljetus Vrběticestä lähti 23. joulukuuta 2015. Tammikuusta 2016 lähtien räjähtämättömien ammusten purku tapahtui alueella, ja projekti saatiin valmiiksi vuonna 2020. Aluetta ei ole aidattu. Projektin kustannusten on arviotu olevan lähes miljardi korunaa.
Imex haastoi Tšekin valtion oikeuteen silloisen sisäministeri Andrej Babišin annettua lausunnon yhtiön kiistanalaisuudesta. Maan korkein oikeus palautti tapauksen alempien oikeusasteiden käsiteltäväksi heinäkuussa 2020.
Myöhemmät vaiheet

Huhtikuussa 2021 Tšekin pääministeri Babiš piti tiedotustilaisuuden, jossa hän kertoi Tšekin turvallisuuspalveluiden epäilevän Venäjän sotilastiedustelupalvelu GRU:n yksikön 29155 jäsenten olleen osallisena Vrběticen ammusvarikon räjähdyksissä. Samalla hallitus Tšekin ilmoitti häätävänsä 18 maassa toiminutta venäläistä diplomaattia, joilla oli yhteyksiä Venäjän tiedustelupalveluihin. Vastauksena tähän Venäjä hääsi 20 tšekkiläisdiplomaattia. Solidaarisuudenosoituksena Tšekkiä kohtaan myös Slovakia, Baltian maat sekä Romania karkottivat useita venäläisdiplomaattia. Myös Euroopan unioni sekä Yhdysvallat tukivat Tšekkiä.
Aluksi Babiš kutsui operaatiota hyökkäykseksi bulgarialaisen asekauppias Emilian Gebrevin omaisuutta vastaan, eikä pitänyt sitä valtiollisena terrori-iskuna. Yleisen kritiikin jälkeen hän muutti lausuntoaan, ja kutsui räjähdyksiä ”ennennäkemättömäksi terrori-iskuksi Tšekin maaperälle”. Sisäministeri Jan Hamáčekin mukaan oli mahdollista, että ammusten oli tarkoitus räjähtää vasta Bulgariassa. Presidentti Miloš Zeman piti yhä mahdollisena sitä, että ammusten huolimaton käsittely aiheutti onnettomuuden. Zemanin presidentinkanslia sai myöhemmin 60 000 korunan sakot tapaukseen liittyneiden turvaluokiteltujen asiakirjojen tuhoamisesta.
Kesäkuun lopulla 2021 Tšekin ulkoministeriö antoi Venäjän Tšekin suurlähettiläälle nootin, jossa vaadittiin Venäjän korvaavan kaikki Vrběticen ammusvarikon räjähdyksistä seuranneet kustannukset. Saman vuoden syyskuussa Tšekki pyysi oikeusapua Venäjältä räjähdysten tutkinnassa.
Vuoden 2021 huhtikuussa Bulgarian viranomaiset kertoivat epäilevänsä GRU:n yksikön 29155 olleen osallisena neljässä ammusvaraston räjähdyksessä vuosina 2011–2020. Räjähdykset liittyivät muun muassa  Georgian kanssa käytyyn asekauppaan, ja osan varastoista omisti Vrběticessäkin toiminut Gebrev.
Tšekin järjestäytyneen rikollisuuden vastainen poliisiyksikkö sai valmiiksi Vrběticen räjähdyksiä koskeneen tutkintansa huhtikuussa 2024. Heidän mukaansa räjähdykset toteuttivat Venäjän sotilastiedustelupalvelun agentit, mutta koska Venäjä ei suostunut yhteistyöhön tapauksen tutkinnassa, ei vastuullisia voitu nostaa syytteeseen.
Nyonin alue

| Nyonin alue |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Nyonin alueen kunnat.
 Koordinaatit: 46°25′12″N, 6°13′18″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  307,34 km²
Väkiluku (5.6.2024)  (vakituiset asukkaat):  107 084
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nyonin alue on Vaud’n kantonissa sijaitseva alue Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa alueella asui 107 084 asukasta.
Kunnat

Arnex-sur-Nyon
Arzier-Le Muids
Bassins
Begnins
Bogis-Bossey
Borex
Bursinel
Bursins
Burtigny
Chavannes-de-Bogis
Chavannes-des-Bois
Chéserex
Coinsins
Commugny
Coppet
Crans-près-Céligny
Crassier
Duillier
Dully
Essertines-sur-Rolle
Eysins
Founex
Genolier
Gilly
Gingins
Givrins
Gland
Grens
La Rippe
Le Vaud
Longirod
Luins
Marchissy
Mies
Mont-sur-Rolle
Nyon
Perroy
Prangins
Rolle
Saint-Cergue
Saint-George
Signy-Avenex
Tannay
Tartegnin
Trélex
Vich
Vinzel
Heinz-Christian Strache

| Heinz-Christian Strache |
| --- | --- |

Itävallan varakansleri
 18.12.2017–22.5.2019  
Liittokansleri:  Sebastian Kurz
Edeltäjä:  Wolfgang Brandstetter
Seuraaja:  Hartwig Löger
Itävallan urheiluasiainministeri
 8.1.2018–22.5.2019  
Liittokansleri:  Sebastian Kurz
Seuraaja:  Juliane Bogner-Strauß
Itävallan vapauspuolueen puheenjohtaja
 23.4.2005–18.5.2019  
Edeltäjä:  Hilmar Kabas
Seuraaja:  Norbert Hofer
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1969 (ikä 55)  Wien, Itävalta
Ammatti:  hammasteknikko
Puoliso:  Daniela Plachutta (vih. 1999; ero 2006)  Philippa Beck (vih. 2016; ero 2023)
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Itävallan vapauspuolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.hcstrache.at
Heinz-Christian (”HC”) Strache (s. 12. kesäkuuta 1969 Wien) on itävaltalainen entinen poliitikko, joka toimi vuosina 2017–2019 Itävallan varaliittokanslerina ja vuosina 2005–2019 Itävallan vapauspuolueen (FPÖ) johtajana.
Tausta ja nousu puoluejohtajaksi

Strache syntyi Wienissä ja kasvoi yksinhuoltajaäidin poikana; isä jätti perheen hänen ollessaan kolmivuotias. Strache on koulutukseltaan hammasteknikko ja perusti oman yrityksensä 1993. Myöhemmin hän aloitti myös historian opinnot Wienin yliopistossa, mutta ne jäivät kesken.
Strache tuli jo nuorena mukaan FPÖ:n toimintaan ja nousi vuonna 1991 FPÖ:n edustajana Wienin kaupunginvaltuustoon. Nuoruudessaan hän liikkui myös äärioikeisto- ja uusnatsipiireissä; hän oli läheisissä väleissä Saksan NPD:n perustajan Norbert Burgerin kanssa ja jonkin aikaa kihloissa tämän tyttären kanssa. Strachesta ilmestyi myöhemmin julkisuuteen valokuvia, joissa hän osallistuu uusnatsien taisteluharjoituksiin tai tekee kolmella sormella saksalaisten uusnatsien käyttämän ns. Kühnen-tervehdyksen. Näitä kuvia Strache selitteli myöhemmin ”värikuula-ammunnaksi” tai ”kolmen oluen tilaamiseksi”, ja kertoi nuorena ylipäätään tehneensä typeryyksiä ja kokeilleensa kaikenlaista. Hän on myöhemmin jyrkästi kiistänyt koskaan olleensa uusnatsi ja vakuuttanut, ettei hänen puolueessaan ole uusnatseille tilaa.
FPÖ:n johtaja Jörg Haider tuki Strachea ja edisti tämän poliittista nousua, kunnes vuonna 2005 puolue hajosi: Jörg Haider perusti oman uuden puolueen (BZÖ), johon silloisen hallituskoalition FPÖ-ministerit siirtyivät. Huhtikuussa 2005 ylimääräisessä puoluekokouksessa Strache valittiin FPÖ:n uudeksi johtajaksi ja ryhtyi vetämään entistä avoimemman nationalistista, maahanmuuttoon ja islamiin kielteisesti suhtautuvaa linjaa.
FPÖ:n johtajana

Vuoteen 2019 saakka Strache oli puolueensa kiistaton johtohahmo, joka valittiin toistamiseen puoluejohtajaksi ylivoimaisilla enemmistöillä ja jonka johdolla puolue kasvatti kannatustaan ja äänisaalistaan. Jo vuoden 2006 parlamenttivaaleissa FPÖ herätti kansainvälistäkin huomiota avoimen maahanmuutto- ja islamvastaisilla vaalijulisteillaan ja riimitetyillä iskulauseillaan (Sichere Pensionen statt Asyl-Millionen ’Turvattuja eläkkeitä, ei turvapaikkamiljoonia’, Daham statt Islam ’Kotoista islamin sijasta’).
Tätä seuraavinakin vuosina Strache viljeli kiivasta islaminvastaista kulttuurisotaretoriikkaa, muun muassa nimittäen ”islamismia 21. vuosisadan fasismiksi”. Kristittyjen maahanmuuttajien kohdalla Strache oli valmis tinkimään kriittisyydestään, ja erityisesti hän esiintyi serbien ystävänä, mikä tuli julki myös hänen kannanotoissaan Kosovon itsenäistymisen yhteydessä.
Euroopan unioniin Strache suhtautui kriittisesti, arvostellen ”sentralismia ja perustuslakidiktatuuria”. Hänen johdollaan FPÖ liittyi Euroopan parlamentissa 2015 perustettuun Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmään.
Strache tuli tunnetuksi taitavana ja aktiivisena sosiaalisen median hyödyntäjänä, sitä vastoin julkisen median, lehdistön ja varsinkin Itävallan yleisradioyhtiön (ORF) kanssa hänellä oli useampia kiistoja, joista jotkin päätyivät oikeuteen.
Strachen FPÖ:n poliittinen nousu huipentui vuoden 2017 vaalien jälkeen joulukuussa 2017 syntyneeseen konservatiivisen Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) ja FPÖ:n koalitiohallitukseen, jossa Strachesta tuli varaliittokansleri. Hallitusohjelman keskiössä oli menojen leikkaaminen ja maahanmuuttopolitiikan tiukentaminen.
Ero hallituksesta ja FPÖ:stä

Keväällä 2019 julki tullut ns. Ibiza-video käynnisti skandaalin, joka kaatoi hallituksen ja katkaisi Strachen poliittisen uran. Vuonna 2017 salaa kuvatussa videotallenteessa Strache sekä FPÖ:n kansanedustaja Johann Gudenus istuivat iltaa Ibizalla, ja Strache lupasi kutsujen emännälle, venäläisen oligarkin sukulaistyttönä esiintyneelle naiselle, apua tämän liiketoimien edistämiseen Itävallassa saadakseen tältä taloudellista ja poliittista tukea. 18. toukokuuta Strache erosi varakanslerin ja FPÖ:n johtajan tehtävistä.
Saman vuoden syyskuussa julkisuuteen alkoi tulla myös tietoja Strachen rahankäyttöä koskevista rikkomusepäilyistä: Strachen väitettiin käyttäneen puolueen varoja mukavan yksityiselämänsä rahoittamiseen. Lopulta Strache erotettiin FPÖ:stä 13. joulukuuta 2019.
FPÖ:n jälkeen

Joulukuussa 2019 kolme FPÖ:stä eronnutta Strachen tukijaa perusti uuden puolueen, ”Liitto Itävallan puolesta” (Die Allianz für Österreich, DAÖ). Strachea pyydettiin sen johtajaksi, mutta aluksi hän kieltäytyi. 15. toukokuuta 2020 hän kuitenkin lähti Wienin osavaltiovaaleihin uuden puolueen johtajana; puolueen nimeksi oli nyt vaihdettu Team HC Strache. Puolue ei onnistunut ylittämään viiden prosentin äänikynnystä.
Politiikasta lähdettyään Strache on työskennellyt yrittäjänä ja konsulttina.
Keväällä 2025 Strache ilmoitti uudelleen lähtevänsä ehdolle Wienin osavaltiovaaleihin Team HC Strache -puolueen kärkiehdokkaana. Maaliskuussa mielipidekyselyt lupailivat puolueelle 1 %:n ääniosuutta.
Yksityiselämä

Strache on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta Daniela Plachuttan kanssa syntyi kaksi lasta, tytär Heidi ja poika Tristan. Liitto päättyi eroon vuonna 2006. Toinen avioliitto malli Philippa Beckin kanssa solmittiin 2016, ja pariskunnan poika Hendrick syntyi tammikuussa 2019. Avioliitto päättyi eroon tammikuussa 2023.
Strachella on lisäksi vuonna 2016 syntynyt avioton lapsi.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Korruptio Ukrainassa

Korruptio Ukrainassa on laajalle levinnyt ongelma, joskin tilanne on hieman viime vuosina jälleen aavistuksen parantunut. Maassa menettelytapoja korruptiota vastaan kehittää ja korruptiota estää kansallinen korruptiontorjuntavirasto (ukr. НАЗК, NAZK). Korruptiorikoksia tutkiva poliisiviranomainen on Ukrainan kansallinen korruption vastainen toimisto (NABU) ja aihepiirin syyttäjäviranomainen Ukrainan korruption vastainen erityissyyttäjänvirasto (SAPO).
Transparency International-järjestön vuoden 2022 maavertailussa (2023) Ukraina sijoittui jaetulle 116 sijalle vertailluista 180 maasta. Maa sai pistemäärän 33 sadasta mahdollisesta; maailmanlaajuinen keskiarvo oli 43 pistettä. Vuodesta 2018 (2019) Ukrainan maasijoitus oli parantunut neljä sijaa (tuolloin sija 120). Asteikolla pieni pistemäärä merkitsee erittäin korruptoinutta maata. Vuonna 2022 saman pistemäärän kuin Ukraina saivat Algeria, Angola, El Salvador, Filippiinit, Mongolia ja Sambia. Naapurimaista sitä korkeammaksi korruptio arvioitiin Venäjällä pistemäärällä 28/100 (jaettu sija 137/180: Venäjä on Euroopan korruptunein maa). Ukrainan muista naapurimaista sitä paremmin sijoittuivat Moldova ja Valko-Venäjä pistemäärällä 39/100 (jaettu sija 91/180),  Unkari pistein 42/100 (jaettu sija 77), Romania pistein 46/100 (jaettu sija 63), Slovakia pistein 53/100 (sija 49) ja Puola pistein 55/100 (jaettu sija 45/180).
Vuoden 2018 alussa julkaistussa Transparency International-järjestön vuoden 2017 maavertailussa Ukraina sijoittui jaetulle 130 sijalle vertailluista 180 maasta. Saman pistemäärän 30/100, missä pieni pistemäärä merkitsee erittäin korruptoinutta maata, saivat Gambia, Iran, Myanmar ja Sierra Leone.
Vuonna 2014 Ukraina oli pistemäärällä 26/100 sijalla 142, maiden kokonaismäärän ollessa vertailussa 175. Kuitenkin vuonna 2007 Ukraina oli vertailussa jonkun verran korkeammalla sijalla 118, maiden kokonaismäärän ollessa tuona vuonna 179.
Euroopan unioni on pyrkinyt edistämään Ukrainan uudistumista yli 20 vuoden ajan. Myös korruption vastaisia toimia on EU tukenut monin tavoin. Silti Euroopan tilintarkastustuomioistuimen (ECA) erityiskertomus (2021) toteaa korruption olevan yhä laajaa ja sääntelyvallankaappauksen olevan Ukrainassa tyypillinen ilmiö. Nämä estävät kilpailua ja kasvua sekä haittaavat demokraattista prosessia. Vuosittain Ukrainassa menetetään kymmeniä miljardeja euroja korruption vuoksi. ECA myös kritisoi Ukrainalle vuodesta 2014 lähtien myönnettyjen EU-tukien kriteerien tulkinnan olleen löyhää.