Nepalin historia
Nepalin kuningaskunnan synty > Brittivallan laajeneminen

Koska laajenemismahdollisuuksia ei ollut pohjoiseen Kiinan hallitsemaan Tiibetiin, eikä etelään brittiläisten hallitsemaan Intiaan, gorkhat käänsivät tavoitteensa länteen. Nepalin länsipuolella nykyisen Intian osavaltion Uttarakhandin alueella  sijaitsi Garhwalin kuningaskunta. Garhwal oli enimmäkseen vuoristoista seutua, mutta siellä sijaitsi Dehradunin rikas laakso. Garhwal oli aiemmin kokenut valloituksia afgaanien, Punjabin sikhien ja marathien taholta. Nepalilaiset pyrkivät valloittamaan Garhwalin jo 1700-luvun lopulla, mutta voimavarat oli suunnattu Tiibetiin ja valloitussuunnitelmia piti lykätä. Vuonna 1803 Garhwal tuhoutui maanjäristyksessä, jolloin nepalilaiset valloittivat gorkhakenraali Amar Singh Thapan johdolla jo valmiiksi tuhoutuneen maan. Nepalilaiset laajensivat vähitellen valtaansa yhä lännemmäs ja osti tai valloitti paikallisten ruhtinaiden suosion. Nepalilaisten vaikutus kasvoi aina Kangraan, nykyisen Himachal Pradeshin osavaltioon asti, jossa sijaitseva Kangran linnoitus oli alueen vahvin linnake. Nepalilaiset yrittivät piirittää linnoituksen 1809, mutta Punjabissa sijainneen Sikhivaltion hallitsija Ranjit Singh puuttui peliin ja Nepalin armeija ajettiin Sutlej-joen itäpuolelle.
Ennen 1800-luvun alkua Nepal ei juuri ollut ollut kosketuksissa  Brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian hallinnoimien maiden kanssa, mutta Nepalin aggressiivisten laajentumispyrkimysten myötä vastakkainasettelu oli ennen pitkää väistämätöntä. Samaan aikaan kun Nepal yritti laajentaa vaikutusvaltaansa Punjabissa, myös brittiläiset pyrkivät laajentamaan hallinnoimaansa aluetta samalle seudulle.
Kun gorkha-armeijan valtaamien alueiden maanomistajat Palpan alueella ja Butwalissa valittivat kauppakomppanialle huonosta kohtelusta, kasvoivat jännitteet nepalilaisten ja brittien välillä. Brittiläisiä ärsytti myös se että Nepal esti kaupankäynnin vuoristossa. Molemmilla puolilla oli avointa vihamielisyyttä. Kun nepalilaisjoukot surmasivat 18 poliisia Butwalissa vuonna 1814, maiden välinen anglo-nepalilainen sota, tai gorkhasota, sai lopullisen alkusysäyksensä.
Gorkha-kenraalit olivat varsin vakuuttuneita sodankäyntikyvystään vuoristoisessa maastossa, ja gorkha-armeija oli Nepalin ainoa yhtenäinen voima maan sekasotkuisessa hallinnossa. Gorkha-armeija oli tunnettu kyvystään liikkua suhteellisen nopeasti vuoristoisessa maastossa, sekä vaikeiden olosuhteiden taistelutaidoista ja he myös tiesivät maansa olosuhteet brittiläisiä paremmin. Nepalilaisilla oli noin 16 000 sotilasta, jotka piti jakaa laajalle rintamalle, heillä oli kuitenkin takanaan logistiset edut ja armeijaa tukeva laaja työväestö. Ensimmäiset brittien sotaretket epäonnistuivat, sillä he eivät tunteneet vuoriston olosuhteita tarpeeksi hyvin ja hyökkäykset oli organisoitu huonosti.
Britit palasivat seuraavana vuonna 1815 35 000 miehen armeijan ja tykistön voimin. David Ochterlonyn johtama kauppakomppanian armeija eteni kohti Makwanpuria. Britit saivat tukea myös Sikkimin kuninkaalta, jonka sotilasjoukot kuluttivat nepalilaisten voimia idässä. Suuret taistelut ennen Makwanpuria vuonna 1816 kuluttivat suunnattomasti nepalilaisten voimavaroja. Nepalilaiset eivät lopulta kyenneet vastustamaan hyvin kouluttautunutta ja paremmin varustautunutta brittiarmeijaa vastaan. Sota brittejä vastaan koitui nepalilaisille lopulta katastrofiksi. Vuonna 1816 nepalilaiset joutuivat hyväksymään Sugaulin rauhansopimuksen, jonka mukaan nepalilaiset menettivät Sikkimin, Shardajoen länsipuoliset alueet Garhwalin ja Kumaonin ja suurimman osan Tarain alueen maistaan. Tarain alueen maat kauppakomppania palautti pian takaisin huomattuaan ne hankalaksi hallita. Nepalilaiset joutuivat myös hyväksymään brittiläisen virkamiehen Kathmandussa, mikä oli häiritsevää maan hallinnon toiminnalle sillä brittivirkamies edusti brittiläisten valloitusmenestystä Intian niemimaalla. Tämä osoittautui kuitenkin hallittavaksi, sillä Kathmandun hallitukset rajoittivat tiukasti virkamiehen liikkumista ja tämän tapaamia henkilöitä valvottiin. Nepalin valloitusretket päättyivät brittien kanssa solmittuun Sagaulin rauhaan ja samalla muodostuivat ne rajat, jotka Nepalin valtiolla nykyisin on.