stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Justin Faulk
Ura > Seuraura

Faulk pelasi yläasteikäisenä USHS-liigaa South St. Paulissa kauden 2007–2008. Kaudella 2008–2009 hän osallistui Yhdysvaltain nuorten maajoukkueohjelmaan, jota edusti myös kaudella 2009–2010. Jälkimmäisellä kaudella Faulk teki NTDP:n yhden kauden puolustajien maaliennätyksen 21 osumallaan.
Kauden 2010–2011 ajan Faulk edusti Minnesota-Duluthin yliopistoa. Hän voitti kauden päätteeksi WCHA:n mestaruuden ja valittiin WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja WCHA:n kolmanteen tähdistökentälliseen. WCHA-kauden päätyttyä Faulk teki huhtikuussa 2011 kolmivuotisen tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa, ja pelasi pudotuspelit AHL:ssä Carolinan farmijoukkue Charlotte Checkersissä.
Kaudeksi 2011–2012 Faulk siirtyi Carolina Hurricanesin organisaatioon. Hän aloitti kauden farmijoukkue Checkersissä, mutta nostettiin Hurricanesiin lokakuussa 2011. Faulk teki NHL-debyyttinsä kauden ensimmäisellä kierroksella 7. lokakuuta 2011 kotona Tampa Bay Lightningia vastaan. Faulk teki NHL-uransa avausmaalin 10. joulukuuta 2011 vieraissa Winnipeg Jetsin Chris Masonin taakse. Hän nautti kaudella potkut saaneen päävalmentajan Paul Mauricen ja nykyisen valmentajan Kirk Mullerin vastuusta ja pelasi Carolinan ykköspuolustajaparissa keskimäärin yli 20 minuuttia.
Kaudella 2014–2015 Faulk paransi roimasti yhden kauden piste-ennätystään, ja oli Eric Staalin jälkeen Carolinan toiseksi paras pistemies tehoilla 15+34=49. Hänet valittiin myös NHL:n tähdistöotteluun.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 2013 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Buffalo 2011 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Valko-Venäjä 2010 | jääkiekko |  |
Yhdysvaltain maajoukkueessa Faulk on pelannut yhdet olympialaiset ja kolmet MM-kisat. Hänellä on MM-pronssia vuosilta 2013 ja 2015. Faulk oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa 2011. Hän voitti alle 18-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 2010.
Muuta

Faulkin serkku Marco Peluso pelaa myös jääkiekkoa.
Jurla

Jurla (ven. Ю́рла) on kylä, maalaiskunta ja Jurlan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiiriin kuuluvassa Permin Komin piirikunnassa. Se sijaitsee Kosan sivujoen Lopvan varrella 34 kilometriä Kudymkarista pohjoiseen. Asukkaita on 4 200 henkeä (vuonna 2002).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1719. Vuonna 1766 sinne rakennettiin kirkko. 1700-luvun lopusta lähtien Jurla oli Tšerdynin kihlakuntaan kuuluneen volostin ja vuodesta 1924 Jurlan piirin keskus.
Jurlassa toimii metsäteollisuus- ja rakennusyrityksiä. Palveluihin kuuluvat ala- ja keskikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, vapaa-ajankeskus, kaksi kirjastoa, elokuvateatteri ja piirisairaala. Kylässä on historiallinen museo.
Kaarlo Leinonen (täsmennyssivu)

Kaarlo Leinosella voidaan tarkoittaa
sotilas ja ministeri Kaarlo Olavi Leinonen (1914-1975)
piispa Kaarlo Johannes Leinonen (1916-1986)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaarlo Leinonen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Heikki Kotila

Heikki Tapani Kotila (10. heinäkuuta 1960 Toholampi – 12. toukokuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pappi, päätoimittaja ja käytännöllisen teologian professori.
Henkilöhistoria

Heikki Kotila syntyi maanviljelijä Olavi Kotilan ja emäntä Leena Heikkilän perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1982 oli erikoissairaanhoitaja, diakonissa Liisa Marjatta Nykänen (1959–2001). Kotila tuli ylioppilaaksi Toholammin lukiosta 1979 ja valmistui teologian kandidaattiksi 1984 Helsingin yliopistosta, filosofian tohtoriksi hän väitteli Cambridgen yliopistossa 1990. Kotila vihittiin papiksi Helsingissä 1984 ja hän sai pappisoikeudet myös Englannin anglikaanisessa kirkossa 1996. pastoraalitutkinnon Kotila suoritti 1991.
Kotila oli seurakuntapappi Helsingissä Hakavuoren, Lauttasaaren ja Töölön seurakunnissa 1984–1987, tutkija Cambridgen yliopistossa 1987–1990, Suomen Akatemian tutkija 1990–1995, Suomen Kirkon Sisälähetysseuran kustannusjohtaja 1994–1997, Helsingin yliopiston dogmatiikan dosentti 1996–2003, Sana-lehden päätoimittaja 1997–2000 ja Hiljaisuuden Ystävät ry:n toiminnanjohtaja 2000–2003.
Joensuun yliopiston, myöhemmin Itä-Suomen yliopisto, dogmatiikan dosentti Kotila oli 2000–2010 ja Helsingin yliopiston käytännöllisen teologian professori 2003–2010. Hän oli myös Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan varadekaani 2007–2010, Katariina-instituutin johtaja ja Helsingin yliopistokollegion jäsen 2007–2010. Kotilalla oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kirkolliskokouksen jäsen hän oli 2000–2010.
Julkaisuja

Memoria mortuorum: Commemoration of the departed in Augustine, 1992
Liturgian lähteillä: johdatus jumalanpalveluksen historiaan ja teologiaan, 1994 (2000, 2004)
Eukaristinen rukous: vanhakirkollinen aineisto lännen kirkkojen uusissa ehtoollisrukouksissa, 1996 (Jari Jolkkosen kanssa)
Kirkon poika: Martti Luther tänään , 1996 (O. Vatasen kanssa)
Rukoushetkien kirja, 2002 (S. Häyrysen ja O. Vatasen kanssa)
Spiritualiteetin käsikirja, 2003 (S. Häyrysen kanssa)
Retriitti: tie hiljaisuuteen, 2003
Hengellisen ohjauksen kirja, 2006
Isä meidän -rukouksesta, 2011 (julkaistu postuumisti)
Toimitustöitä

Tuomasmessu, Uskon juhla, 1993
Yhteisön ja kirkon uudistuminen, 1994
Elämän pyhyys ja ihmisen halu kuolla: puheenvuoroja eutanasiasta, 1995
Pieni rukouskirja, 2008 (muiden kanssa)
Logos-vuosikirja, 2003–2005 (muiden kanssa)
Aiheesta muualla

Heikki Kotila Biografiasampo.
Jurlan piiri

Jurlan piiri Permin aluepiirin kartalla.
Jurlan piiri (ven. Юрлинский район, Jurlinski raion; komipermjakiksi Ю́рла райо́н, Jurla raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiiriin kuuluvassa Permin Komin piirikunnassa Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 3 831 neliökilometriä. Asukkaita on 10 900 henkeä (vuonna 2009).
Jurlan piiri sijaitsee Permin Komin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kotšovon, idässä Kosan ja etelässä Kudymkarin piireihin sekä lännessä Kirovin alueeseen. Pinta-alasta yli 80 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat rautamalmi, savet, hiekka, sora ja turve. Seudulla virtaavat Kosan sivujoet Jum, Lopva ja Lopan.
Piiriin kuluu kolme maalaiskuntaa: Jurla, Ust-Berjozovka ja Ust-Zula. Hallinnollinen keskus on Jurlan kylä, josta on 34 kilometriä Kudymkariin. Asutuskeskuksia on yhteensä 94.
Muusta Permin Komista poiketen Jurlan piirin asutus on vanhastaan venäläistä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan venäläiset muodostavat 95,8 % ja komipermjakit 3 % väestöstä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Kudymkarin ja Gainyn välinen asfaltoitu maantie. Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen sekä maatalouteen, joka on erikoistunut lihan ja viljan tuotantoon.
Piirissä on 23 lastentarhaa, 18 koulua, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, 22 kulttuuri- ja vapaa-ajankeskusta, kirjastolaitos ja museo.
Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Jurlan koulu- ja sairaalarakennukset.
Jääpallon naisten SM-sarja 1991–1992

| Naisten Bandyliiga 1991–1992 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  5
Ajankohta:  1991–1992
Sarjajärjestelmä:  Kaksinkertainen sarja
Mestari:   Jyväskylän Seudun Palloseura
Toinen sija:   Veitsiluodon Vastus
Kolmas sija:   Oulun Luisteinseura
Ottelut:  20
Paras maalintekijä:   Riikka Nieminen, JPS (24)
  ← 1991 :  2006 → 
Jääpallon naisten SM-sarja 1991–1992 ratkaistiin viiden joukkueen kaksinkertaisessa sarjassa. Suomen mestaruudesta pelattiin 14. kertaa. Jääpallon naisten SM-sarjan järjesti Suomen Jääpalloliitto.
Jyväskylän Seudun Palloseura voitti Suomen mestaruuden.
Runkosarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| JPS, Jyväskylä  | 8 |  8  |  0  |   0  |  78  |   5  | +73 | 16 |
| Veitsiluodon Vastus  | 8 |  5  |  0  |   3  |  24  |   30  | -6 | 10 |
| Oulun Luistinseura  | 8 |  4  |  1  |   3  |  28  |   31  | -3 | 9 |
| Porvoon Akilles  | 8 |  1  |  2  |   5  |  12  |   46  | -34 | 4 |
| Warkauden Pallo -35  | 8 |  0  |  1  |   7  |  16  |   46  | -30 | 1 |
Parhaat maalintekijät

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Riikka Nieminen | JPS | 24 |
| 2. | Rose Matilainen | JPS | 15 |
| 3. | Virpi Nieminen | JPS | 14 |
| 4. | Sari Helisniemi | JPS | 13 |
| 5. | Katri Kovalainen | WP-35 | 12 |
| 6. | Teija Kuusisto | OLS | 8 |
Pistepörssin voitti Riikka Nieminen 34 pisteellä.
Kamahl

Kamahl vuonna 2012.
Kamahl (oik. Kandiah Kamalesvaran, tamiliksi கந்தையா கமலேஸ்வரன், s. 13. marraskuuta 1934 Kuala Lumpur, Malesia) on australialainen matalaääninen viihdelaulaja, jonka uran kansainvälinen huippu ajoittui 1970-luvulle. Hän on saavuttanut kymmeniä listasijoituksia sekä jopa satakunta kulta- ja platinalevyä eri maissa. Hän on syntyperältään Sri Lankan tamili, mutta syntynyt Malesiassa. Teini-iässä hän muutti Australiaan, jossa opiskeli pari vuotta arkkitehtuuria kunnes päätyi laulajanuralle.
Euroopassa Kamahl koki lyhyen suosion 1970-luvun puolivälissä luonnonsuojeluaiheisella laulullaan ”The Elephant Song”, joka nousi listojen kärkeen Alankomaissa, Belgiassa, Irlannissa ja Tanskassa. Ainakin joissakin maissa tuon levyn tuotto lahjoitettiin Maailman luonnon säätiölle. Laulutekstin suomennoksessa ”Ihminen on tehnyt sen” Juha Vainio vaihtoi norsun karhuksi, ja tämän tekstin levyttivät vuonna 1976 sekä Pasi Kaunisto, Tapio Heinonen että Reino Lauanne. Kamahl käväisi keväällä 1976 myös Suomessa nauhoittamassa televisiolle viihdeohjelman tunnetuimmista hiteistään, ajan tapaan ”playbackinä” eli valmiin ääniraidan päälle elehtien.
Luonnonsuojelutyön lisäksi Kamahl on tukenut muun muassa Unicefia ja Pelastakaa Lapset -järjestöä. Vuonna 1994 Kamahlille myönnettiin filantropiastaan Member of the Order of Australia -arvonimi ja vuonna 2004 Centenary-mitali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamahl Wikimedia Commonsissa
Kamakura-shōgunaatti

Kamakura-shōgunaatti (jap. 鎌倉幕府, Kamakura bakufu) hallitsi Japania Kamakura-kaudella, vuosina 1192–1333. Shōgunaatin perusti sotilasjohtaja Minamoto no Yoritomo.
Minamoto-klaani voitti Genpei-sodassa Taira-klaanin vuonna 1185, ja Minamoto no Yoritomo saavutti sodan jälkeen kiistattoman sotilaallisen valta-aseman Japanissa. Yoritomo omaksui shōgunin arvon vuonna 1192 ja perusti Kamakuran päämajaansa ensimmäisen shōgunaatin, bakufun (”telttahallinto”). Kamakuran shōgunaatti otti vähitellen haltuunsa kaikki sotilaalliset, hallinnolliset ja oikeudelliset tehtävät Japanissa, vaikka keisarillinen hallinto tunnustettiinkin yhä nimellisesti ylimmäksi vallaksi. Shōgunaatti asetti kuhunkin maakuntaan omat sotilaskuvernöörinsä eli shugot sekä virkamiehet hallitsemaan maaomaisuutta.
Yoritomon kuoleman jälkeen seuraavien shōgunien asema heikkeni, ja todellista valtaa piti bakufussa Hōjō-klaani. Klaanin jäsenet toimivat shōgunin sijaishallitsijoina.
Kamakura-shōgunaatin hallintokoneisto alkoi menettää otettaan valtakunnasta 1300-luvun alussa. Vuonna 1331 keisari Go-Daigo kapinoi shōgunaattia vastaan ja pyrki palauttamaan keisarivallan Japaniin. Yksi shōgunaatin komentajista, Nitta Yoshisada, osallistui Go-Daigon kukistamiseen. Sen jälkeen keisari karkotettiin Okisaarille. Shōgunaattiin tyytymätön Nitta vaihtoi kuitenkin puolta  ja hyökkäsi vuonna 1333 armeijansa kanssa Kamakuraan. Samaan aikaan myös kenraali Ashikaga Takauji kääntyi shōgunaattia vastaan ja valloitti Kioton. Hōjō-klaanin johtaja Hōjō Takatoki teki itsemurhan Kamakurassa, ja Kamakura-shōgunaatti kaatui.
Shōgunit

Minamoto no Yoritomo 	1192–1199
Minamoto no Yoriie 	1202–1203
Minamoto no Sanetomo 	1203–1219
Kujō Yoritsune 	1226–1244
Kujō Yoritsugu 	1244–1252
Prinssi Munetaka 	1252–1266
Prinssi Koreyasu 	1266–1289
Prinssi Hisaaki 	1289–1308
Prinssi Morikuni 	1308–1333
Ján Lašák

| Ján Lašák |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Zvolen, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  HC Liberec
Sarja:  ČEL
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–
Aik. seurat:  HKm Zvolen (SloEl)   Hampton Roads Admirals (ECHL)   Milwaukee Admirals (NHL)   Nashville Predators (NHL)   SKA Pietari (RSL)   HC Pardubice (ČEL)   HC Košice (SloEl)   Atlant (KHL)   Jokerit (SM-liiga)   Amur Habarovsk (KHL)   Spartak Moskova (KHL)   Dukla Trenčín (ČEL)
NHL-varaus:  65. varaus, 1999 Nashville Predators
| Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Slovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi 2002 | Jääkiekko |  |
|  Pronssia | Suomi 2003 | jääkiekko |  |
Ján Lašák (s. 10. huhtikuuta 1979 Zvolen, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka oli Slovakian ensimmäisessä maailmanmestarijoukkueessa 2002 ja pronssijoukkueessa 2003.
Lašák edusti Slovakian maajoukkuetta myös kotikisoissa 2011, mutta ei pelannut kisoissa otteluakaan.
Lašák pelasi kaudella 2010–2011 SM-liigassa Helsingin Jokereissa. Hän on pelannut myös NHL:ssä Nashville Predatorsin riveissä. Hän on naimisissa Andrean kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Ján ja tytär Lilien (syntynyt 2005).
Kaudella 2011–2012 Lasak pelasi Venäjän KHL-liigassa Amur Habarovskin joukkueessa.
Jurjī Zaydān

| Jurjī Zaydān |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1861  Beirut 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jurjī Zaydān (arab. جرجي زيدان‎; 1861 Beirut – 1914 Kairo) oli historiallisten romaanien kirjailija.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Jurjī Zaydān Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jurjī Zaydān Wikimedia Commonsissa
Ján Pivarník

Ján Pivarník (s. 13. marraskuuta 1947 Cejkov, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976. Hänet valittiin maansa vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1974.
Pivarník edusti kotimaassaan kausina 1966–1972 Košicea, kausina 1972–1978 Slovan Bratislavaa ja loppuvuonna 1978 Dukla Banská Bystricaa. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Sittemmin hän pelasi Itävallassa Kittseen ja Neusiedl am Seen sekä Espanjassa Cádizin joukkueissa ennen kuin lopetti pelaajauransa vuonna 1982.
Pivarník pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 39 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin huhtikuussa 1974 Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 1968 ja viimeisen toukokuussa 1977. Hän pelasi EM-kilpailuissa 1976, joissa Tšekkoslovakia voitti mestaruuden. Hän pelasi täydet minuutit niin jatkoajalle menneessä välierässä kuin rangaistuspotkukilpailuun edenneessä loppuottelussakin, ja hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen.
Pivarník aloitti jalkapallon pelaamisen vasta 16-vuotiaana. Hän oli juoksunopeudeltaan jalkapalloilijoiden kärkiluokkaa. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana Euroopan lisäksi pitkään Lähi-idässä.
Jurmo (albumi)

| Jurmo Teleks |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. lokakuuta 2013
 Kesto: 35.54
 Levy-yhtiö: Warner
Listasijoitukset
  33.
Teleksin muut julkaisut
| Kotimatkalla 2011 | Jurmo 2013 | 30 parasta 2016 |
Jurmo on suomalaisen popyhtye Teleksin viides albumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2013.
Kappaleet

Retkahdus – 3.26
Lainaksi ystäviltäni – 3.44
Jätämme toisemme toisille – 3.48
Rakkaus kestää – 3.49
Poika ja huilu – 3.32
Maailmanloppu – 3.32
Huomenlahjaksi – 3.47
Porvooseen – 3.36
Myöhäisen tien kulkija – 3.34
Pitävää ikävää – 3.01
Julie & Julia

| Julie & Julia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nora Ephron
Käsikirjoittaja:  Nora Ephron
Tuottaja:  Nora Ephron Laurence Mark Amy Robinson Eric Steel
Säveltäjä:  Alexandre Desplat
Kuvaaja:  Stephen Goldblatt
Leikkaaja:  Richard Marks
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:  Amy Adams Meryl Streep
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Easy There Tiger Productions Scott Rudin Productions
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment InterCom Netflix
Ensi-ilta:  7. elokuuta 2009 2. lokakuuta 2009 (Suomi)
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 USD
Tuotto:  129 540 499 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Julie & Julia on Nora Ephronin ohjaama yhdysvaltalainen kirjafilmatisointi vuodelta 2009. Yhdysvaltalainen Julie Powell päätti vuonna 2002 valmistaa Julia Childin Mastering the Art of French Cooking -kirjan kaikki 524 reseptiä vuoden aikana. Lopputuloksena syntyi kirja ja myöhemmin Julie & Julia -elokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meryl Streep  | … |  Julia Child   |
|  Amy Adams  | … |  Julie Powell   |
|  Stanley Tucci  | … |  Paul Child   |
|  Chris Messina  | … |  Eric Powell   |
|  Linda Emond  | … |  Simone Beck (”Simca”)   |
|  Jane Lynch  | … |  Dorothy McWilliams   |
|  Mary Lynn Rajskub  | … |  Sarah   |
|  Vanessa Ferlito  | … |  Cassie   |
|  Casey Wilson  | … |  Regina   |
Aiheesta muualla

Julie & Julia Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Julie/Julia Project, Julie Powellin alkuperäinen blogi vuosilta 2002–2003
K. Juva & Haavekuva (albumi)

| K>  Juva & Haavekuva K. Juva & Haavekuva |
| --- | --- | --- |

CD-levyn kansikuva:   Tero Markus Rajala, Cipherbook
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Crystal Sound -studiolla 2001
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 34.06
 Levy-yhtiö: RPR Records
K. Juva & Haavekuva on samannimisen suomalaisen yhtyeen studioalbumi vuodelta 2001.
Äänityksestä ja miksauksesta on vastannut T. T. Oksala ja masteroinnista Mika Jussila.
Albumi on RPR Recordsin tuotantoa. Yhtiön osoite on ollut Valtakatu 3, 26100 Rauma. Jakelusta on vastannut Musiikkijakelu Oy, Puistomäenkatu 49, 20810 Turku, www.musiikkijakelu.fi. CD-levyjä on valmistanut CD-Linja Oy.
Kappaleet

Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut K. Juva, ellei toisin ole mainittu. Sovitukset ovat esittävän yhtyeen käsialaa.
Haavekuva – 3:06
Sydän tuntee rakkauden – 3:02
Yhdessä – 2:37
Enkelini mun – 3:48
Kuin runotar hän kulkee – 2:51  (säv. Paul Kaufman, san. Mike Anthony, suom. san. Rauli Somerjoki)
Nuoruusaika – 3:13
Kaulanauha – 3:54
Kylmä tie – 3:16
Matkallain – 2:53
Näin kävi sulle – 2:20
Tähti – 3:06  (säv. & san. A. Lehto)
K. Juva & Haavekuva

Kristian Juva – kitara, laulu
Karri Laihonen – piano, Hammond-urut
Antti Lehto – basso, marimba, taustalaulu
Petri Päivärinta – rummut, lyömäsoittimet
Manageroinnista on vastannut RPR Production Oy / Riku Räsänen, www.rpr-production.fi.
KLM Cityhopper

| KLM Cityhopper |
| --- | --- |

 IATA: WA  –  ICAO: KLC 
Kutsukoodi:  CITY
Perustettu:  1. huhtikuuta 1991
Laivaston koko:  64
Kohteiden määrä:  44
Solmukohdat:  Schipholin kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Air France-KLM
Kotipaikka:   Amsterdam, Alankomaat
Kanta-asiakasohjelma:  Flying Blue
Allianssi:  SkyTeam
Yhtiön sivut:  www.klmcityhopper.nl
KLM Cityhopperin pääkonttori
KLM Cityhopper (aikaisemmin NLM, lyhenne hollannin sanoista Nederlandse Luchtvaart Maatschappij, suom. Alankomaiden lentoyhtiö) (IATA: WA, ICAO: KLC, kutsukoodi: CITY)  on alankomaalainen paikallinen lentoyhtiö, joka perustettiin huhtikuussa 1991. Yhtiö kuuluu Air France-KLM:n lentoyhtiökonserniin tytäryhtiönä. Yhtiöllä on 64 konetta, joilla se lentää 44 kohteeseen Euroopassa.
KLM Cityhopper hoitaa lähinnä KLM:n syöttöliikennettä Amsteram-Schipholin lentoasemalta Euroopan pienemmille lentoasemille. Yhtiön päämaja sijaitsee Amsterdamissa, Alankomaissa.
Yhtiö kuuluu emoyhtiönsä tavoin SkyTeam -lentoyhtiöallianssiin ja yhtiön lennoilla jaetaan Flying Blue -kanta-asiaksohjelman pisteitä.
Yhtiö lentää myös Helsinkiin KLM:n vuorojen lisäksi.
Laivasto

Laivaston keski-ikä toukokuussa 2024 on 8,1 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Embraer 175 | 17 | — |  |
| Embraer 190 | 29 | — |  |
| Embraer 195-E2 | 18 | 7 | Toimitukset vuoteen 2024 asti. |
| Yhteensä | 64 | 7 |  |
KLM Cityhopperin entinen Fokker 70.
KLM Cityhopperin Embraer 190.
KLM Cityhopperin Embraer 195-E2.
Kadri Gopalnath

Kadri Gopalnath
Kadri Gopalnath (6. joulukuuta 1949 Mittakere – 11. lokakuuta 2019 Mangalore) oli intialainen saksofonisti. Hän oli yksi saksofonilla soitettavan karnaattisen musiikin edelläkävijöistä maassaan. Hän oli vuonna 1994 ensimmäinen karnaattinen muusikko, joka kutsuttiin Proms-festivaalien konserttiin Lontoon Royal Albert Halliin. Hän sai vuonna 2004 Padma Shri -palkinnon.
Gopalnath piti ensimmäisen konserttinsa vuonna 1978. Hän tutustui myöhemmin muusikko T. V. Gopalakrishnaniin, joka edisti hänen uraansa. Myöhemmin Gopalnath esiintyi eri puolilla maailmaa: Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa, Sri Lankassa ja läntisessä Aasiassa. Hänellä oli kunniatohtorin arvot Mangaloren ja Bangaloren yliopistoista.
Gopalnath oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi poikaa ja yksi tytär. Hänet otettiin 10. lokakuuta 2019 selkäkivun takia sairaalaan, jossa hän kuoli sydänpysähdyksen jälkeen varhain seuraavana päivänä.
Joensuun kaupunginosat

Joensuun kaupunki jakautuu 28 kaupunginosaan. Eräät niistä ovat tulleet kaupunginosiksi kuntaliitosten myötä; Kiihtelysvaara ja Tuupovaara yhdistyivät Joensuuhun vuonna 2005 ja Eno ja Pyhäselkä vuonna 2009.
Keskusta

Ruutukaavakeskusta eli kaupunginosat I–IV muodostavat Joensuun keskustan. Kaupunki sijoitettiin eri vaihtoehtojen tutkimisen jälkeen entisille kosteille pelto-, niitty- ja metsämaille Pielisjoen suulle. Näin laivat pääsivät sataman laitureille joutumatta heti yläpuolella olevaan virtaosuuteen. Joensuu oli 1900-luvun alkupuolelle saakka Suomen tärkeimpiä vientisatamia.
Alueen maaperä koostuu vaihtelevan paksuisesta savi- ja silttikerroksesta kantavan moreenikerroksen päällä, mikä aiheuttaa korkeiden rakennuksien rakentamiselle paalutustarpeen. Myös toriparkin rakentamisesta on käyty kiivaita keskusteluja, koska alueen korkealla oleva pohjaveden pinta voisi laskea varomattomien kaivutöiden seurauksena. Pohjaveden pinnan lasku taas voisi lahottaa eräiden vanhempien rakennusten puupaalutuksia ja siten johtaa perustusten sortumiseen. Toriparkkikeskustelussa on erilaisia arvioita myös hankkeen vaikutuksia koko keskustan liikenne- ja pysäköintijärjestelmään.
Keskustan alueella on pääosin 3–7-kerroksisia rakennuksia. Koko keskusta on ruutukaava-aluetta eli korttelit ovat suorakulmion muotoisia. Keskustan kaakkoispuolella virtaa Pielisjoki, joka laskee Pyhäselkään heti kaupungin edustalla. Keskustan oppilaitoksia ovat Länsikadun alakoulu sekä Joensuun lyseon lukio ja peruskoulu.
Linnunlahti

Linnunlahti on laaja asuinalue Joensuun keskustan luoteispuolella. Pääosa rakennuksista on omakotitaloja. Linnunlahdella ovat muun muassa Mehtimäen alue, Joensuun yliopisto, Siilaisen terveysasema ja uimahalli Vesikko. Asukkaita on noin 1 100.
Otsola

Otsola on eräs Joensuun vanhimmista asuinalueista. Heti keskustan luoteisosasta alkava asuinalue levittäytyy pohjoiseen. Rakennukset ovat pääosin omakoti- ja rivitaloja, asukkaita on noin 400. Otsolassa sijaitsevat Normaalikoulun yläkoulu ja lukio.