stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inkluusio (kasvatustiede)

Inkluusio tarkoittaa Suomen vanhempainliiton koulukielen sanaston 2012 mukaan jokaisen oppilaan oikeutta päästä opetuksen piiriin tavallisissa koululuokissa. Jokaisella lapsella tulee olla mahdollisuus käydä omaa lähikouluaan riippumatta siitä, onko hänellä oppimisvaikeuksia tai jokin vamma tai sairaus. Lähikoulu toimii siten koko ikäluokan kouluna. Oppilaita ei luokitella ominaisuuksien tai taipumusten mukaan, vaan heitä kohdellaan tasaveroisesti. Lähikoululle tulee tällöin taata resurssit vastata kaikkien oppilaiden tarpeisiin.
Inkluusion käsite yhdistettiin koulutukseen ensimmäisen kerran Unescon Salamancan julistuksessa vuonna 1994. Julistuksessa linjattiin erityisopetuksen inklusiivisista toimintatavoista, käytänteistä ja periaatteista ja samalla korvattiin kritiikkiä saanut integraation käsite. Inkluusion määrittelyssä lähdettiin siitä, että kaikki oppilaat kuuluvat samaan oppimisympäristöön, heillä on oikeus osallistua yhteiseen opetukseen yhteisessä luokassa ja saada tarvitsemansa tukitoimet. Koulun henkilöstön tulisi yhdessä muiden kasvatustyöhön osallistuvien kanssa kohdata erilaisten oppilaiden edellytykset ja tarpeet sekä järjestää opetus niiden mukaan. Inkluusio ei määrittynyt pelkästään suhteessa erityisen tuen tarpeessa oleviin oppilaisiin, vaan kyse oli hyvin kokonaisvaltaisesti koulun toimintakulttuuriin kohdistuvista muutoksen tarpeista.
Arvot ja periaatteet

Inkluusion periaatteisiin kuuluvat kaikkia lapsia koskevat yhtäläiset oikeudet, tasa-arvoisuus, yhdenvertaisuus, syrjimättömyys, moninaisuuden arvostaminen sekä sosiaalinen osallisuus ja yhteisöllisyys. Päivi Pihlajan (2021) mukaan inkluusiossa on kyse tasa-arvoon pohjaavasta kasvatuksesta ja koulutuksesta, jossa mahdollistetaan osallisuus ja johon kaikkia kannustetaan ja ohjataan. Tämän lisäksi syrjimisen käytännöt ovat poissa ja yhdenvertaisuuden periaatetta tutkitaan ja noudatetaan. Erilaisuus, vammaisuus tai ylipäätään moninaisuus nähdään rikkautena, jota vaalitaan ja josta iloitaan. Kilpailullisuuden on korvannut yhteisöllisyys ja yhteenkuuluvuuden edistäminen.
Varhaiskasvatuksessa inkluusio tarkoittaa opetus- ja kulttuuriministeriön mukaan laadukasta, inkluusion ideologiaan pohjautuvaa kasvatusta ja koulutusta kaikille. Se tulisi mieltää toimintaa ohjaavana kokonaisvaltaisena arvoperustana ja toiminnan järjestämisen periaatteena, sekä kaikkien lasten oikeutena samoihin palveluihin ja opetukseen. Kaikkia lapsia koskevat yhtäläiset oikeudet, tasa-arvo, yhdenvertaisuus, syrjimättömyys, moninaisuuden arvostaminen, sosiaalinen osallisuus sekä yhteisöllisyys. Yksilöllisistä ominaisuuksistaan, oppimisvalmiuksistaan tai erilaisista taustoistaan riippumatta kaikki lapset toimivat ja ovat osallisia samassa ryhmässä. Olennaista on kiinnittää huomiota toiminnan riittävään resursointiin ja varhaiskasvatusympäristössä olevien erilaisuutta ja poissulkemisen kulttuuria aiheuttavien tekijöiden poistamiseen. Inklusiivisesti toteutetussa varhaiskasvatuksessa voi olla erityisryhmiä, integroituja pienryhmiä tai muita tuen tarpeen vuoksi pienennettyjä ryhmiä, kunhan se vastaa lapsen tuen tarpeeseen.
Historia ja käytäntö > Kansainvälinen historia

Alun perin inkluusio on Yhdistyneiden kansakuntien ja Unescon piirissä kehitetty ajattelutapa, jossa korostetaan kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta kuulua tavallisiin yhteisöihin sen sijaan, että heidät sijoitettaisiin omiin erillisiin palvelujärjestelmiinsä. Inkluusion käsite esiintyi ensimmäisen kerran YK:n ohjelmista Salamancan julistuksessa  vuonna 1994. Siinä vaadittiin periaattessa kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta päästä opetuksen piiriin tavallisissa koululuokissa. Erityisluokkasijoitusten tuli olla vain "harvinainen poikkeus".
Inkluusion käsite tuli korvaamaan YK:n aikaisemmissa julistuksissa (esim. Standard Rules, 1993)  käytettyjä ilmaisuja "täysi osallistuminen ja tasa-arvo" (full participation and equality) tai "täysi integraatio" (full integration). Uusi käsite omaksuttiin yhdysvaltalaiselta tieteelliseltä seuralta TASH , joka oli alkanut puhua inkluusiosta 1990-luvun alussa. Uuden käsitteen avulla haluttiin havainnollistaa keskeistä ajattelutavan muutosta. Integraation käsite oli kytkeytynyt ajatukseen porrasteisesta palvelujärjestelmästä, jossa vammaiset henkilöt pääsivät tavallisten palvelujen piiriin "mahdollisuuksien mukaan". Yhteisöön liittyminen eli integraatio oli riippuvaista henkilön vamman asteesta ja hänen kuntoutumisestaan. Inkluusio puolestaan merkitsi jokaisen henkilön suoraa osallistumista. Sen tekivät mahdolliseksi normaaliympäristöön tuodut yksilölliset tukitoimet.
Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD alkoi 1990-luvulla käyttää myös käsitettä inkluusio, kuitenkin muuttuneessa merkityksessä siten, että sana oli vain perinteisen integraatiokäsitteen synonyymi. Enimmäkseen näin ymmärrettynä inkluusion käsite on levinnyt myös suomalaiseen käyttöön. Inkluusiosta puhuttaessa on tarpeen aina tarkentaa, käytetäänkö OECD:n uudelleen määrittelemää vai alkuperäistä Unescon käsitettä.
Historia ja käytäntö > Suomessa

Ensimmäinen suomalainen vammaispoliittinen "inklusiivinen" laki oli vuoden 1987 vammaispalvelulaki . Siinä todetaan, että "kunnan on huolehdittava siitä, että kunnan yleiset palvelut soveltuvat myös vammaiselle henkilölle".
Suomalaisessa koulutuspolitiikassa inklusiivisuus on otettu 2000-luvulla ihanteeksi. Inklusiivisuutta perustellaan kansainvälisillä ja kansallisilla sopimuksilla, kuten lapsen oikeuksien sopimuksilla ja yleissopimuksella vammaisten henkilöiden oikeuksista.
Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa (Opetushallitus 2014) mainitaan inkluusio kerran. Suunnitelman mukaan "Perusopetusta kehitetään inkluusioperiaatteen mukaisesti. Opetuksen saavutettavuudesta ja esteettömyydestä pidetään huoli". Inkluusion käsitettä ei opetussuunnitelmassa avata tai tulkita eikä siinä kuvata, miten inkluusion edellyttämä oppilaille annettava tuki tulee toteuttaa. Lähikouluperiaatteen ja inkluusion näkökulmasta perusopetuslaki ja perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet antavat opetuksen ja tuen järjestämiselle viitekehyksen, mutta eivät määrää järjestämään tukea tietyllä tavalla ja tietyssä paikassa. Täten tilannekohtainen arviointi ja vastuu opetus- ja tukijärjestelyä tarkemmin ohjaavista periaatteista sekä käytännön toteutuksesta siirtyy opetuksen järjestäjien ja koulujen määriteltäviksi. Kouluilla ja kunnilla on siis periaatteessa kohtalaiset vapaudet erilaisten lähikoulu- ja inkluusioperiaatteen toteutumista tukevien rakenteiden suunnittelussa ja ratkaisujen tekemisessä paikallisesti.
Varhaiskasvatussuunnitelman perusteissa 2022 inkluusio on keskeinen arvo ja periaate. "Varhaiskasvatusta kehitetään inkluusioperiaatteen mukaisesti. Kaikki lapset voivat osallistua yhdessä varhaiskasvatukseen esimerkiksi tuen tarpeista, vammaisuudesta tai kulttuurisesta taustasta riippumatta."
Historia ja käytäntö > Seuraukset

Suomen kunnat ovat tulkinneet inkluusiota eri tavoin. Erityiskoulujen määrä on laskenut. Joissain tapauksissa erityisoppilaan aiemmin pienryhmissä saama tuki on katkennut, kun hänet on integroitu yleisopetuksen luokkaan. Opettajien ammattijärjestön mukaan inklusiivisuutta on käytetty kunnissa säästökeinona, vaikka inklusiivisuus vaatii resursseja. Lisäksi käytöshäiriöisten ja tukea tarvitsevien lasten integroinnin on katsottu heikentäneen oppimisrauhaa. Professori Jouni Välijärven mukaan kaikki oppilaat kärsivät siitä, että kun eritystä tukea vaativat lapset ja vaikeasti vammaiset on tuotu normaaliluokkiin, heille ei tarjota tarpeeksi tukea.
Kirjallisuutta

Backström, Heidi (toim.): Yhteinen kritiikki: näkökulmia yhteisöllisyyteen ja inkluusioon.  Suomen arvostelijain liitto, 2021.  ISBN 9789519679587
Pesonen, Henri & Nieminen, Juuso Henrik: Huomioi oppimisen esteet : inklusiivinen opetus korkeakoulutuksessa.  PS-kustannus, 2021.  ISBN 9789523701830
Saloviita, Timo: Kaikille avoimeen kouluun: erilaiset oppilaat tavallisella luokalla.  PS-Kustannus, 2008.  ISBN 9789524513906
Takala, Marjatta & Äikäs, Aino & Lakkala, Suvi: Mahdoton inkluusio? : tunnista haasteet ja mahdollisuudet.  PS-kustannus, 2020.  ISBN 9789524519618
Aiheesta muualla

Inkluusio eli osallistava kasvatus
Imperiumin vastaisku

| Imperiumin vastaisku> The Empire Strikes Back |
| --- | --- |
 Elokuvan suomalainen juliste.
Ohjaaja:  Irvin Kershner
Käsikirjoittaja:   Leigh Brackett  Lawrence Kasdan 
Tarina:  George Lucas
Tuottaja:  Gary Kurtz
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Peter Suschitzky
Leikkaaja:  Paul Hirsch George Lucas Marcia Lucas
Tuotantosuunnittelija:  Norman Reynolds
Pukusuunnittelija:  John Mollo
Pääosat:   Mark Hamill  Harrison Ford  Carrie Fisher  Billy Dee Williams  Anthony Daniels  David Prowse  Kenny Baker  Peter Mayhew  Frank Oz 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lucasfilm Ltd.
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   1980-05-2121. toukokuuta 1980 (Yhdysvallat)  1980-08-1515. elokuuta 1980 (Suomi)  1997-2-2121. helmikuuta 1997 (Special Edition, Yhdysvallat)  
Kesto:  124 minuuttia, 127 minuuttia Special Editionissa
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  18 miljoonaa dollaria
Tuotto:  547,9 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Tähtien sota
Seuraaja:  Jedin paluu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Imperiumin vastaisku (engl. The Empire Strikes Back), uudelleenjulkaisuna Star Wars: Episodi V – Imperiumin vastaisku (engl. Star Wars: Episode V – The Empire Strikes Back) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen eeppinen avaruusoopperaelokuva, jonka on ohjannut Irvin Kershner. Se on Tähtien sota -elokuvasarjan ilmestymisjärjestyksessä toinen osa ja episodijärjestyksessä viides. Elokuvan pääosissa esiintyvät Mark Hamill, Harrison Ford, Carrie Fisher, Billy Dee Williams, Anthony Daniels, Kenny Baker, David Prowse, James Earl Jones, Peter Mayhew, Frank Oz ja Alec Guinness.
Imperiumin vastaisku mainitaan usein alkuperäisen Tähtien sota -trilogian parhaana osana. Elokuva palkittiin Oscarilla parhaasta äänityksestä, ehdokkaana se oli myös lavastuksesta ja John Williamsin musiikista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mark Hamill  | … |  Luke Skywalker   |
|  Harrison Ford  | … |  Han Solo   |
|  Carrie Fisher  | … |  Prinsessa Leia Organa   |
|  Billy Dee Williams  | … |  Lando Calrissian   |
|  Anthony Daniels  | … |  C-3PO   |
|  David Prowse  | … |  Darth Vader   |
|  James Earl Jones  | … |  Darth Vaderin ääni   |
|  Kenny Baker  | … |  R2-D2   |
|  Peter Mayhew  | … |  Chewbacca   |
|  Frank Oz  | … |  Yoda   |
|  Jeremy Bulloch  | … |  Boba Fett   |
|  Jason Wingreen  | … |  Boba Fettin ääni   |
|  Temuera Morrison  | … |  Boba Fettin ääni (uudessa versiossa)   |
|  Alec Guinness  | … |  Obi-Wan ”Ben” Kenobi   |
|  Denis Lawson  | … |  Wedge Antilles   |
|  Julian Glover  | … |  Kenraali Maximilian Veers   |
|  Kenneth Colley  | … |  Kapteeni/Amiraali Firmus Piett   |
|  Michael Sheard  | … |  Amiraali Kendel Ozzel   |
|  Michael Culver  | … |  Kapteeni Lorth Needa   |
|  John Ratzenberger  | … |  Majuri Bren Derlin   |
|  Bruce Boa  | … |  Kenraali Carlist Rieekan   |
|  CHristopher Malcolm  | … |  Zev Senesca   |
|  John Morton  | … |  Dak Ralter   |
|  Richard Oldfield  | … |  Hobbie Klivian   |
|  Morris Bush  | … |  Dengar   |
|  Alan Harris  | … |  Bossk   |
|  Chris Parsons  | … |  4-LOM   |
|  Marjorie Eaton  | … |  Keisari Palpatine   |
|  Clive Revill  | … |  Keisari Palpatinen ääni   |
|  Ian McDiarmid  | … |  Keisari Palpatine (uudessa versiossa)   |
Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset aloitettiin 5. maaliskuuta 1979 ja ne saatiin päätökseen 24. syyskuuta. Muutamat Hothille sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Norjassa. Dagobahiin ja Pilvikaupunkiin sijoittuvat kohtaukset tehtiin Elstreen studioilla Englannissa.
Soundtrack

Imperiumin vastaiskun musiikin sävelsi John Williams. Elokuva esittelee kappaleen The Imperial March, jota käytetään Darth Vaderin ja Galaktisen Imperiumin tunnusmusiikkina. Kappaleesta on sittemmin tullut elokuvahistorian tunnetuimpia kappaleita.
21. syyskuuta 2004 julkaistiin kahden levyn soundtrack, jonka kappaleet ovat:
1. 20th Century Fox Fanfare
2. Main Title/The Ice Planet Hoth
3. The Wampa’s Lair/Vision of Obi-Wan/Snowspeeders Take Flight
4. The Imperial Probe/Aboard the Executor
5. The Battle of Hoth (Ion Cannon)/Imperial Walkers/Beneath the AT-AT/Escape in
6. The Asteroid Field
7. Arrival at Dagobah
8. Luke’s Nocturnal Visitor
9.  Han Solo and the Princess
10. Jedi Master Revealed/Mynock Cave
11. The Training of a Jedi Knight/The Magic Tree
12. The Imperial March (Darth Vader’s Theme)
13. Yoda’s Theme
14. Attacking a Star Destroyer
15. Yoda and the Force
16. Imperial Starfleet Deployed/City in the Clouds
17. Lando’s Palace
18. Betrayal at Bespin
19. Deal With the Dark Lord
20. Carbon Freeze/Vader's Trap/Departure of Boba Fett
21. The Clash of Lightsabers
22. Rescue from Cloud City/Hyperspace
23. The Rebel Fleet/End Title
Suomalaisia arvioita

Suomessa aikalaisarviot olivat nihkeitä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi Imperiumin vastaiskulle kolme tähteä, neljä arvostelijaa kaksi, kaksi yhden tähden ja muut eivät mitään, keskiarvona 1,44 tähteä neljästä.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi antoi elokuvalle täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Elokuvan viralliset kotisivut. (englanniksi)
Elokuvan käsikirjoitus[vanhentunut linkki]. (englanniksi)
Elokuvan eri versioiden eroavaisuuksia (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Tyyppi 26 -fregatti

| Tyyppi 26 |
| --- | --- |


Tyyppi 26 on Britannian kuninkaallisen laivaston fregatin muodostama alusluokka, johon suunnitelmien mukaan pitäisi kuulua kahdeksan alusta.
Alukset

Tyypin 26 -fregatit on suunniteltu sukellusveneiden torjuntaan ja ilmapuolustukseen.
Luokan aluksista kolme ensimmäistä tilattiin heinäkuussa 2017, jolloin tilauksen arvoksi määritettiin 3,7 miljardia puntaa. Marraskuussa 2022 hankintaa täydennettiin viiden fregatin 4,2 miljardin punnan tilauksella. Kumpikin tilaus tehtiin ilman kilpailua BAE Systemsin kanssa.
Alusten rakentamisen odotetaan työllistävän lähes 2 000 henkilöä Skotlannissa ja 4 000 henkilöä laajemmin Isossa-Britanniassa.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Glasgow | BAE Systems |  |  |  |  |
| HMS Cardiff | BAE Systems |  |  |  |  |
| HMS Belfast | BAE Systems |  |  |  |  |
| HMS Birmingham | BAE Systems |  |  |  |  |
| HMS Sheffield | BAE Systems |  |  |  |  |
Sophie (muusikko)

| Sophie |
| --- | --- |
 Sophie esiintymässä Brooklynissa Yhdysvalloissa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1986 Glasgow, Skotlanti
Kuollut: 30. tammikuuta 2021 Ateena, Kreikka
Ammatti:  Musiikkituottaja, laulunkirjoittaja, DJ
Muusikko
Aktiivisena:  2009–2021
Tyylilajit:  kokeellinen pop, hyperpop, elektroninen musiikki
Levy-yhtiöt:  MSMSMSM, Future Classic, Transgressive, Numbers, Huntleys + Palmers
Aiheesta muualla
msmsmsm.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sophie Xeon (tyyliteltynä SOPHIE, syntyjään Samuel Long, 17. syyskuuta 1986 – 30. tammikuuta 2021) oli skotlantilainen musiikkituottaja ja laulunkirjoittaja. Sophien värikäs, kokeellinen ote popmusiikkiin oli osaltaan tuomassa hyperpop-nimistä mikrogenreä julkisuuteen 2010-luvulla. Hän käytti paljon muokattua lauluääntä ja vaikutteita undergroundin tanssimusiikkityyleistä musiikissaan.
Sophie pysytteli uransa alussa anonyymina mutta julkisti myöhemmin tiedon siitä, että oli korjannut sukupuolensa naiseksi. Hänen varhaiset singlensä ”Bipp” (2013) ja ”Lemonade” (2014) herättivät huomiota, ja ne koottiin myöhemmin kokoelmalle Product (2015). Sophien varsinainen ensialbumi Oil of Every Pearl's Un-Insides ilmestyi 2018 ja oli Grammy-ehdokas.
Sophie kuoli tammikuussa 2021 pudottuaan talon katolta Ateenassa yrittäessään ottaa valokuvaa täysikuusta.
Diskografia > Albumit

Product (2015)
Oil of Every Pearl's Un-Insides (2018)
Oil of Every Pearl's Un-Insides Non-Stop Remix Album (2019)
Sophie (2024)
Reijo Timonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. joulukuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Kokkola, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Junioriseurat
1977–1984: KPV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1987 | KPV | 81 | (5) |
| 1988–1991 | OTP | 93 | (5) |
| 1993–1999 | GBK | 119 | (18) |
| 2008–2024 | No Stars | 138 | (7) |
| Yhteensä | Yhteensä | 431 | (35) |
Maajoukkue
| 1982 | Suomi U15 | 6 | (1) |
| 1983 | Suomi U16 | 6 | (2) |
| 1984 | Suomi U17 | 6 | (1) |
| 1984–1985 | Suomi U18 | 5 | (0) |
Valmennusura
1998–1999: GBK II
1998–1999: GBK (apuv.)
1999–2001: GBK
2002–2005: KPV (A-jun.)
2006: KPV (apuv.)
2007: Kipparit
2008: No Stars
2009–2010: GBK
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Reijo Timonen (s. 3. joulukuuta 1966 Kokkola) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Timonen on Kokkolan Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Mestaruussarjassa 16-vuotiaana kaudella 1983. Timonen pelasi joukkueessa viiden kauden ajan, joista kaksi viimeistä kuluivat I divisioonassa. Vuonna 1988 hän siirtyi Mestaruussarjassa pelanneeseen Oulun Työväen Palloilijoihin. Timonen edusti seuraa neljän kauden verran, päättyen OTP:n putoamiseen toiselle sarjatasolle vuoden 1991 lopuksi.
Palattuaan kotikaupunkiinsa Kokkolaan 1993 Timonen liittyi Gamlakarleby Bollklubbin riveihin Kakkosessa. Seitsemän kauden aikana hän oli mukana nostamassa seuraa Ykköseen 1994 ja myös putoamassa takaisin Kakkoseen 1997. Viimeisinä kausinaan pelaajana Timonen toimi myös GBK:n reservijoukkueen valmentajana sekä edustusjoukkueen apuvalmentajana. Loppukauden 1999 Timonen toimi GBK:n edustusjoukkueen pelaajavalmentajana.
Hän jatkoi GBK:n päävalmentajana kauden 2001 loppuun asti, jolloin hän siirtyi takaisin kasvattajaseuransa KPV:n organisaatioon A-junioreiden päävalmentajaksi. Timonen oli tehtävässä neljä vuotta kunnes  hän liittyi seuran edustusjoukkueen apuvalmentajaksi 2006. Myöhemmin hän on valmentanut Kakkosessa KPV:n reservijoukkue FC Kippareita ja GBK:ta sekä No Starsia Kolmosessa.
Timonen on edustanut Suomen poikamaajoukkueita yhteensä 23 kertaa vuosina 1982–1985. Hänet valittiin vuoden poikapelaajaksi Suomessa 1983.
Saavutukset

Vuoden poikapelaaja 1983
Turkin naisten jääkiekkomaajoukkue

| Turkin naisten jääkiekkomaajoukkue |
| --- | --- |
Valmentaja:   Yücel Citak (kaudella 2023–2024)
Eniten otteluita:   Basak Demirkol (38)lähde?
Eniten maaleja:   Cagla Baktiroglu (35)lähde?
Eniten pisteitä:   Cagla Baktiroglu (52)lähde?
Ensimmäinen ottelu
  Romania 27–0 Turkki  (Miercurea-Ciuc, Romania; 26. marraskuuta 2007)lähde? 
Suurin voitto
  Kroatia 3–16 Turkki  (Zagreb, Kroatia; 22. toukokuuta 2022)lähde? 
Suurin tappio
  Romania 27–0 Turkki  (Miercurea-Ciuc, Romania; 26. marraskuuta 2007)lähde? 
Turkin naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Turkkia kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa, kuten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2022 maassa oli 435 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2025 alussa liki 700. Vuonna 2024 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n maailmanrankinglistalla 29. sijalla. Joukkue sijoitettiin listalle ensi kertaa vuonna 2007, jolloin se oli 33. eli viimeinen. Joukkuetta valmentaa Yücel Citak.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

2007 – 4. divisioona, 6.
2008 – 4. divisioona, 6.
2011 – 5. divisioona, 4.
2013 – 2. divisioonan karsinta, 1.
2014 – 2. divisioonan B-lohko, 6.
2015 – 2. divisioonan karsinta, 1.
2016 – 2. divisioonan B-lohko, 6.
2017 – 2. divisioonan B-lohko, 4.
2018 – 2. divisioonan B-lohko, 5.
2019 – 2. divisioonan B-lohko, 4.
2020 – 2. divisioonan B-lohko, 4.
2021 – 2. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 2. divisioonan B-lohko, 3.
2023 – 2. divisioonan B-lohko, joukkue vetäytyi kisoista maassa sattuneiden maanjäristysten vuoksi.
2024 – 2. divisioonan B-lohko, 5.
Sijoitukset > Maailmanranking

2007 – 33.
2008 – 33.
2009 – 33.
2010 – 34.
2011 – 33.
2012 – 35.
2013 – 34.
2014, helmikuu – 33.
2014, huhtikuu – 33.
2015 – 33.
2016 – 31.
2017 – 31.
2018, helmikuu – 27.
2018, huhtikuu – 27.
2019 – 27.
2020 – 27.
2021 – 28.
2022, helmikuu – 28.
2022, syyskuu – 28.
2023 – 28.
2024 – 29.
Salmin lahjoitusmaa

Salmin lahjoitusmaa on aikoinaan ollut Suomen laajin lahjoitusmaa. Alue kuuluu nykyisin Venäjään.
Salmin lahjoitusmaa käsitti Salmin, Suojärven ja Korpiselän ja osia Ruskealasta, vuonna 1833 yhteensä  491 taloa ja noin puoli miljoonaa hehtaaria. Se oli lahjoitettu usein erinä venäläisille kauppiasveljeksille. He myivät siitä suurimman osan Venäjän vuorihallitukselle. Suomen valtio osti ne 1873 lukuun ottamatta Annantehdasta ja sen metsäalueita. Tarton rauhassa 1920 nekin siirtyivät Suomen valtiolle. Lunastetut maat myytiin 1921 talonpojille.
Pforzheim

| Pforzheim |
| --- | --- |

 vaakuna
 Pforzheim
 Koordinaatit: 48°54′N, 08°43′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Karlsruhe
Piirikunta:  kaupunkipiiri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Peter Boch
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  98,03 km²
Korkeus:  263 m
Väkiluku (30.6.2022):  127 052
 – Väestötiheys:  1 296 as./km²
 
 www.pforzheim.de/  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pforzheim on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Schwarzwaldin metsäisen vuorijonon pohjoisella rajaseudulla, Stuttgartista luoteeseen. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 127 052 asukasta, ja se on pinta-alaltaan 98,03 neliökilometrin suuruinen. Väestötiheys on 1 296 as./km².
Pforzheim muodostaa oman kaupunkipiirinsä (Stadtkreis), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Pforzheim sai alkunsa roomalaisena kylänä, Vicus Portuksena, vuonna 90 eaa. Kaupunkina Pforzheimia on dokumentoitu vuodesta 1095 alkaen. Keskiajalla kaupunki tunnettiin varsinkin latinankielisestä koulustaan, jonka opettajina toimivat muun muassa Johannes Reuchlin sekä Philipp Melanchthon. Kello- ja jalokivikoruteollisuus, josta Pforzheim vielä nykyäänkin tunnetaan maailmanlaajuisesti, alkoi kaupungissa vuonna 1767, kun sinne perustettiin ensimmäinen niitä valmistava tehdas.
Toisen maailmansodan ilmapommituksissa Pforzheim tuhoutui miltei täydellisesti. 23. helmikuuta 1945 Britannian kuninkaallisten ilmavoimien pommituksessa kuoli noin 18 000 ihmistä vain 22 minuutin aikana, väkilukuun (n. 60 000) suhteutettuna enemmän kuin missään muussa Saksan kaupunkeihin kohdistetussa pommituksessa. Kaupunki on sittemmin noussut taas jaloilleen palaten takaisin pohjoisen Schwarzwaldin alueen keskukseksi.
Ystävyyskaupungit

Guernica, Espanja
Saint-Maur-des-Fossés, Ranska
Vicenza, Italia
Győr-Moson-Sopron, Unkari
Irkutsk, Venäjä
Nevşehir, Turkki
Osijek, Kroatia
Tschenstochau, Puola
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (saksaksi)
Alb-Donau-Kreis
Baden-Baden
Biberach
Bodenseekreis
Breisgau-Hochschwarzwald
Böblingenin piirikunta
Calw
Emmendingen
Enzkreis
Esslingen
Freiburg
Freudenstadt
Göppingen
Heidelberg
Heidenheim
Heilbronnin piirikunta
Heilbronnin kaupunki
Hohenlohekreis
Karlsruhen piirikunta
Karlsruhen kaupunki
Konstanz
Lörrach
Ludwigsburg
Main-Tauber-Kreis
Mannheim
Neckar-Odenwald-Kreis
Ortenaukreis
Ostalbkreis
Pforzheim
Rastatt
Ravensburg
Rems-Murr-Kreis
Reutlingen
Rhein-Neckar-Kreis
Rottweil
Schwarzwald-Baar-Kreis
Schwäbisch Hall
Sigmaringen
Stuttgart
Tübingen
Tuttlingen
Ulm
Waldshut
Zollernalbkreis