stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Métoumou
Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadeaikaan. Liikennevälineitä ovat moottori- ja polkupyörät ja kuorma-autot. 73 kilometrin matka keskuskylästä Bandiagaraan kestää viisi tuntia.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio ja durra. Lisäksi viljellään maapapua, lehmänpapua, seesamia, hibiskusta, maapähkinää, riisiä ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, muutamat hevoset ja kamelit sekä siipikarja. Moryssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii 13 alakoulua, yläkoulu, kolme koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), kaksi lukutaitokeskusta ja neljä koraanikoulua. Damadassa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja yhden porakaivon. Lisäksi on joukko kauppoja, hirssimylly ja viljavarasto.
Matkailu

Mahdollisina matkailukohteina mainitaan Barguén, Yandakoun, Dalékandan ja Moryn kylät. Mitään varsinaisia matkailupalveluita ei kuitenkaan ole.
Mílos (alueyksikkö)

| Míloksen alueyksikkö Περιφερειακή ενότητα Μήλου> Alueyksikkö |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Kuntia:  4
Perustettu:  1.1.2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pláka
Pinta-ala:  362,5 km²
Väkiluku (2011):  9 932
 – väestötiheys:  27,40 as./km²
Lyhenteet:  
 – NUTS:  EL422 (osa)
Míloksen alueyksikkö (kreik. Περιφερειακή ενότητα Μήλου, Perifereiakí enótita Mílou) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Etelä-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Pláka. Alueyksikön pinta-ala on 362,5 neliökilometriä ja asukasluku 9 932 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Míloksen, Antímiloksen, Kímoloksen, Polýaigoksen, Sérifoksen ja Sífnoksen saaret sekä joukon niiden lähellä sijaitsevia pienempiä saaria. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Kykladien prefektuuri lakkautettiin ja jaettiin yhdeksäksi alueyksiköksi, joista Mílos on yksi.
Kunnat

Alueyksikkö jakaantuu neljään kuntaan seuraavasti:
Adele Goldberg

| Adele Goldberg |
| --- | --- |
 Goldberg vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1945 
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Tietojenkäsittelytiede
Adele Goldberg (s. 1945 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa työstä Smalltalk-kielen parissa Alan Kayn kanssa Xerox PARCissa.
Goldberg kieltäytyi esittelemästä työtä Steve Jobsille vuonna 1979 epäillen Applen omivan teknologian: Xeroxin johto kuitenkin ohitti hänet.
Vuonna 1987 hän sai Alan Kayn ja Dan Ingallsin kanssa ACM Software System -palkinnon.
Julkaisuja

Adele Goldberg & David Robson: Smalltalk-80: The Language and Its Implementation.  Addison-Wesley, 1983.  ISBN 0-201-11371-6.  (englanniksi)
Adele Goldberg: Smalltalk-80: the Interactive Programming Environment.  Addison-Wesley, 1984.  ISBN 0-201-11372-4.  (englanniksi)
Adele Goldberg & David Robson: Smalltalk-80: The Language.  Addison-Wesley, 1989.  ISBN 0-201-13688-0.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Oral History of Adele Goldberg, Computer History Museum (YouTube) (englanniksi)
NBC page

NBC page tarkoittaa nuorta henkilöä, joka työskentelee NBC:n NBC Radio City Studioilla New Yorkissa tai NBC Universalin studioilla Kalifornian Burbankissa.
NBC aloitti page-ohjelmansa vuonna 1933 yhtiön Rockefeller Centerin pääkonttorissaan, myöhemmin sitä laajennettiin Yhdysvaltain länsirannikolla sijaitseville Burbankin studioille. 1950-luvulla NBC tarjosi koulutusohjelmaansa myös yhtiön muille asemille. NBC pagen koulutukseen kuuluu johdatus opastettuihin kierroksiin NBC:n studioilla ja suorittaa useita yleisön palveluun liittyviä tehtäviä NBC ohjelmissa.
NBC pagen valinnan on sanottu olevan erittäin suurta kilpailua, tuhansista paikanhakijoista vain 50 valitaan vuosittain mukaan koulutukseen. Entiset paget ovat kuvailleet haastatteluprosessia uuvuttavaksi ja hankalaksi, sillä NBC havittelee parasta mahdollista julkisuuskuvaa. Hakijoilta vaaditaan vähintään college-tason koulutusta.
Huolimatta siitä, että pagen palkka on matala, he saavat työskennellä ohjelmissa kuten The Tonight Show ja Saturday Night Live. Suurin osa pageista menee myöhemmin töihin NBC:lle tai muuhun mediaan. Joistakin on tullut tunnettuja julkisuuden henkilöitä.
Tunnettuja entisiä NBC pageja

Koomikko Steve Allen
Entinen Disneyn toimitusjohtaja Michael Eisner
Kate Jackson
ABC-TV:n uutistoimittaja Ted Koppel
Regis Philbin
Efrem Zimbalist, Jr.
Aiheesta muualla

NBC page -ohjelman kotisivu (englanniksi)
The Tonight Shown NBC page -tietoa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Alkathoos

Alkathoos (m.kreik. Ἀλκάθοος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pelopsin ja Hippodameian poika ja Atreuksen ja Thyesteen veli. Hän oli naimisissa ensin Pyrgon ja myöhemmin Megaran kuninkaan Megareuksen tyttären Euaikhmen kanssa. Jäljemmän hän sai palkkioksi Megareukselta tapettuaan Kithaironian leijonan, joka oli surmannut kuninkaan nuoremman pojan vanhemman saatua surmansa Theseuksen kädestä. Alkathooksella oli ainakin kaksi poikaa, Iskhepolis ja Kallipolis, ja kaksi tytärtä, Periboia ja Ifinoe.
Alkathooksesta tuli aikanaan Megareuksen seuraaja kuninkaana. Kiitokseksi menestyksestään hän rakensi temppelin Artemiille ja Apollonille. Alkathoos myös rakennutti uudelleen Megaran muurin, jossa työssä Apollonin kerrottiin häntä auttaneen. Jumalan kerrottiin laskeneen lyyransa muurikiven päälle, ja vieläkin, jos muuria heitti pikkukivellä, siitä lähti samanlainen ääni kuin lyyrasta. Megaralaisilla kerrottiin olleen myös valtakunnassaan toinen linnake, joka oli nimetty Alkathooksen mukaan.
Alkathoos lähetti poikansa Iskhepoliin auttamaan Meleagrosta Kalydonin metsästyksessä. Tämä sai siellä surmansa, ja asiasta ensimmäisenä kuullut nuorempi veli Kallipolis kiirehti kertomaan isälleen suruviestiä. Saavuttuaan paikalle Alkathoos oli juuri valmistelemassa uhria Apollonille, ja pitäen hetkeä sopimattomana hän heitti polttopuut alas alttarilta. Suuttuneena jumalanpilkasta Alkathoos tappoi poikansa yhdellä haloista ennen kuin tämä ehti kertoa veljensä kohtalosta. Tästä teosta hänet puhdisti Manto, Polyidoksen tytär.
Muita saman nimisiä hahmoja

Alkathoos, Porthaonin ja Euryten poika, jonka Tydeus surmasi
Alkathoos oli Aisyeteen poika ja Hippodameian puoliso. Troijan sodassa Alkathoos toimi yhtenä Troijan johtajista, ja hänet tunnettiin yhtänä troijalaisten urheimmista miehistä. Alkathooksen surmasi Idomeneus Poseidonin avustuksella, joka sokaisi ja halvaannutti hänen raajansa niin, ettei hän voinut paeta.
Alkathoos oli troijalainen soturi, jonka Akhilleus surmasi.
Alkathoos oli yksi Theban puolustajista, jonka Amfiaraos surmasi.
Alkalitrofinen järvi

Alkalitrofinen järvi on järvi, jonka veteen on liuennut tulo-ojien tai järvenpohjan lähteiden maaperän kalkkikivestä mineraaleja niin runsaasti, että vesi on hyvin kovaa (HCO3-pitoisuus yli 240 milligrammaa litrassa vettä (mg/l)). Vesi on siten emäksistä (pH yli 7). Järvessä on vain vähän humusta, jolloin järven vesi on kirkasta ja vedessä olevien kriittisten ravinteiden määrä jää yleensä lievästi rehevien järvien tason alle. Erityisesti fosforia on vähän, mutta typpeä voi silti olla jopa 4 500 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Mineraalit värjäävät vedenvärin sinisen tai turkoosin väriseksi.
Järvien ravinnetason alhaisuus johtaa levien alhaiseen biomassaan ja levien klorofylli-a-tasot ovat mittauksissa pääsääntöisesti matalia. Yleisesti ne ovat valoa tarvitsevia viherleviä, mutta myös piileviä, nieluleviä ja panssarileviä.
Esimerkkejä

Viron tutkituista järvistä on 20 eli 2,6 % alkalitrofisia järviä . Tällaisia järviä ovat esimerkiksi Savalduman karstijärvi, Võhmetu järv, Piisupi järv, Porkuni järv ja Sinijärv.
Käännös suomeksi
Alainen-Sappio

| Alainen-Sappio |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri
Koordinaatit:  62°35′44″N, 24°01′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ähtärinjärven alue (35.43)
Laskujoki:  Sappionjoki Ouluveteen 
Järvinumero:  35.434.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,6 m  
Rantaviiva:  4,38 km  
Pinta-ala:  27,203 ha  
Saaria:  3 
 fiAlainen-Sappio 
Alainen-Sappio on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Sappion kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Sappionjoen valuma-alueeseen (35.434) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,6 metriä mpy.
Nada

Nada tarkoittaa muun muassa seuraavia:
”Nada”, laulaja Shakiran kappale
korvetti HMS Mallow’n entinen nimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nada”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aleksander Strandman

Aleksander Maximilian Strandman (7. lokakuuta 1856 Kivennapa – 8. helmikuuta 1933 Helsinki) oli Venäjän armeijan eversti ja Suomen suuriruhtinaskunnan senaattori.
Strandman kävi sotilaslukion Venäjällä Pihkovassa ja sen jälkeen Väinänlinnan jalkaväkirykmentissä ja Helsingin junkkarikoulussa. Toimittuaan upseerina Väinänlinnassa alikapteeni Strandman siirrettiin 1893 Suomen sotaväen käyttöön. Strandman toimi Mikkelissä aina Suomen sotaväen lopettamiseen eli vuoteen 1902 asti. Sen jälkeen hän toimi Helsingin sotilaspiirin päällikkönä everstiluutnantiksi ylennettynä ja sai vuonna 1911 everstin arvon. Eversti Aleksander Strandman nimitettiin senaattoriksi venäläistyneeseen Borovitinovin johtamaan Suomen senaattiin 18. kesäkuuta 1913 siviilitoimituskunnan apulaispäälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi aina tsaarivallan kukistumiseen asti 26. maaliskuuta 1917.
Kirjallisuutta

Håkon Holmberg: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909–1918 – elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964.
Aitojokikorento

| Aitojokikorento |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Jokikorennot Gomphidae
Suku::  Gomphus
Laji::  vulgatissimus
Kaksiosainen nimi
 Gomphus vulgatissimus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Aitojokikorento Wikispeciesissä   Aitojokikorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aitojokikorento (Gomphus vulgatissimus) on jokikorentoihin kuuluva keltamusta sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko

Aitojokikorento on ulkonäöltään muiden jokikorentolajien kaltainen. Takaruumis muistuttaa muodoltaan nuijaa, ja sen kärkipään jaokkeet ovat selkäpuolelta kokonaan mustat. Ruumiissa on mustan lisäksi keltaista kuviointia, joka haalistuu korennon vanhetessa. Molemmilla sukupuolilla perälisäkkeet ovat väriltään tummat ja jalat miltei täysin mustat. Koiraan perälisäkkeet osoittavat takaruumiin kärjestä vinosti poispäin toisistaan.
Aitojokikorennon takaruumis on 30–38 mm pitkä ja takasiipi 28–34 mm pitkä.
Elintavat

Suomessa aikuisia aitojokikorentoja tavataan toukokuun lopusta elokuun puoliväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun alkupuoliskolta heinäkuun puoleenväliin.
Aitojokikorennon lentoaika alkaa aiemmin kuin muilla jokikorentolajeilla. Nuorena korennot voivat lentää kuoriutumispaikoiltaan monen kilometrin matkoja, ja niitä esiintyy soilla, teillä ja hakkuuaukeilla.
Levinneisyys ja elinympäristö

Aitojokikorennon levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta Siperiaan. Lajia tavataan melkein koko Euroopan alueella lukuun ottamatta sen uloimpia alueita. Aasian puolella aitojokikorentoa tavataan Uralille ja Iraniin ulottuvalla alueella. Suomessa laji elää jokseenkin harvinaisena maan eteläosissa. Lajin pohjoisimmat elinalueet ovat Keski-Suomen korkeudella. Kuoriutumispaikoillaan aitojokikorento saattaa olla paikoin tavallista runsaampi.
Aitojokikorennolle tyypillistä elinympäristöä ovat erilaiset joet ja kookkaat purot, mutta se elää myös hapekkailla seisovilla vesillä, kuten tuulisilla järvillä. Lajin asuttamat vesistöt ovat tavanomaisesti hitaammin virtaavia kuin muiden Suomessa tavattavien jokikorentojen. Korennon toukat voivat kuoriutua myös järvillä, jonne ne tulevat todennäköisesti salmesta tai tuuliselta ja kivikkoiselta rannalta.
Aiheesta muualla

Aitojokikorento Korentowikissä
Naaras
Aitojokikorento edestäpäin
Ala-Penikka

Ala-Penikka on osa Penikat-vaarajonoa. Penikat kuuluvat osaksi Kivalot-vaaramuodostelmaa. Penikat sijaitsevat Martimoaavan soidensuojelualueella, joka sijaitsee Keminmaan ja Simon pohjoisosissa. Penikoihin kuuluu Yli-Penikka, Keski-Penikka ja Ala-Penikka-vaarat.
Se sijaitsee Simon pohjoisosassa noin 16 kilometriä Viantiestä pohjoiseen.
| Tietoja |  |
| --- | --- |
Pinta-ala: 280,8ha
Korkeus: 160m mpy
Alueen suhteellinen korkeus: 95m
Muodostuma: Rantakerrostuma
Muodostuminen

Ala-Penikan rantakerrostuma syntyi mannerjäätikön reunan peräännyttyä noin 10 400 vuotta sitten. Ala-Penikan laki oli tuolloin noin 60 metrin syvyydessä. Maankohoamisen seurauksena vaaran laki paljastui noin 9 600 vuotta sitten. Siitä muodostui saari, joka oli alttiina kovien myrskyjen synnyttämän aallokon huuhtomiselle. Aallokon kulutus oli voimakkainta vaaran laella ja ylärinteillä, joille muodostui laajoja kalliopaljastumia ja rantakivikkoja. Maankohoamisen seurauksena vaaran rinteille syntyi sarja allekkaisia rantavalleja. Vaaran ylärinteillä rantakerrostumat koostuvat isoista kivistä ja lohkareista.
Geologia

Peruskallio on pääosin gabroa ja anortosiittia. Vaaran eteläsivulla on vähän graniittia. Vaaran juurella olevissa pirunpelloissa on lisäksi kvartsiitti-, graniitti-, emäksisiä liuske-, fylliittilohkareita ja hieman ultramafisia-, gabro-, vihreäkivi- ja dolomiittilohkareita. Kivikot koostuvat pääasiassa gabrosta, mutta kivikoissa esiintyy myös muuta kiviainesta, mm. kvartsiitteja ja joitakin dolomiittilohkareita.
Kasvillisuus

Avoimia muinaisrantakivikoita peittävät jäkälät. Tummilla kivillä on ruskeankeltaisia nystyjäkäliä. Kivien väleissä kasvaa poronjäkälää ja hirvenjäkäliä sekä useita torvijäkäliä. Kivikkoa reunustavat suopursut, vaivaiskoivut ja käkkyräiset männyt. Metsänreunassa kivikot muuttuvat sammalpeitteisiksi. Kvartsiittikiviä peittävät eri karttajäkälät varsinkin keltakarttajäkälät, kiventierat ja nystyjäkälät.
Kallionraoissa viihtyy sanikkaista kallioimarre ja metsäimarre. Kallion lakia peittävät sammalien ohella monet hirvenjäkälät, lumijäkälät, okajäkälät ja torvijäkälät. Paikoin kuivemmilla paikoilla kasvaa ketunliekoa.
Puiden lahottajista alueelta on havaittu mm. riekonkääpä, sirppikääpä, metsäkasveista karjalanruusu ja suolajeista suopunakämmekkä.
Metsät

Kallioiden välejä peittävät varvikot, vaivaiskoivut ja puista raita. Siellä täällä on mäntyjä ja keloja. Kalliovaarojen välissä ja alarinteillä on enimmäkseen vanhoja kuusikoita ja ylempänä mäntyvaltaisia kuivahkoja kankaita.
Linnut

Ala-Penikan vaara toimii etelästä ja kaakon suunnasta tuleville muuttolinnuille maamerkkinä, johon suunnata muuttonsa. Alueelta on tehty havaintoja maakotkasta vuosittain.
Myrskylintu

| Myrskylintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Myrskyliitäjät Fulmarus
Laji::  glacialis
Kaksiosainen nimi
 Fulmarus glacialis  (Linnaeus, 1761) 

Katso myös
   Myrskylintu Wikispeciesissä   Myrskylintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Myrskylintu.
Myrskylintu (Fulmarus glacialis) on Atlantin lintu, joka on tavattu Suomesta noin 30 kertaa, yleensä kuolleena tai siipirikkona. Se on huono kävelemään, mutta loistava lentäjä ja uimari.
Koko ja ulkonäkö

Pituus on 45–50 cm, siipien kärkiväli 87–112 cm ja paino 550–750 g. Myrskylintu muistuttaa väritykseltään lähinnä lokkeja, käyttäytymiseltään liitäjiä ja on ruumiinmuodoltaan näistä poikkeava. Ruumis on sukkulamainen, pää on vahva ja nokka suuri. Siivet ovat melko lyhyet, suhteellisen tylpät ja siiveniskut matalat ja läpyttävät. Liitää taitavasti jäykin siivin. Muuntelu on suurta. Vaalea värimuoto on ruumiiltaan likaisenvalkoinen, silmän ympäristössä on mustaa, selkä ja siipien yläpinta vaalean liuskeenharmaat ja käsisiiven yläpinnalla vaaleat laikut. Tummalla värimuodolla ovat selkä ja siiven yläpinnat lyijynharmaat ja muu osa ruumiista harmaa. Välimuotoja tavataan useasti. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Euroopan vanhin rengastettu myrskylintu on ollut brittiläinen vähintään 43 vuotta 10 kuukautta vanha.
Äänitetty Walesin rannikolla (W1CDR0001409 BD2)
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Levinneisyys

Lajia esiintyy Pohjois-Atlantilla Kanadasta Islantiin, paikoin Grönlannissa, Norjassa ja Huippuvuorilla sekä Pohjanmerellä Britteinsaarilla. Maailman populaation koko on 8–32 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomessa se on harvinainen harhailija, se on tavattu noin 30 kertaa vuoden 2010 helmikuuhun mennessä.  Suomeen päätyneet ja kuolleet linnut on useasti täytetty ja niitä voi nähdä kouluissa ja biologisissa museoissa.
Elinympäristö ja lisääntyminen

Myrskylintu pesii jyrkänteillä, pikkusaarilla ja kallioilla. Pesimäajan ulkopuolella se kiertelee pohjoisen pallonpuoliskon valtamerillä.
Linnut pesivät valtavina yhdyskuntina kallionkielekkeillä ja saavat vain yhden valkoisen munan kerrallaan. Haudonta-aika on noin 55 päivää, molemmat puolisot hautovat. Poikanen oppii lentämään 7 viikon ikäisenä ja tulee sukukypsäksi 6-vuotiaana.
Ravinto

Myrskylintu on lähes kaikkiruokainen. Se syö kalaa, äyriäisiä, nilviäisiä, raatoja ym. Seurailee mielellään laivoja.
Muna.
Nadab

Nabad oli yksi Israelin kuninkaista. Hän tuli hallitsijaksi isänsä Jerobeamin jälkeen halliten kaksi vuotta, eli todennäköisesti vuodet 910–908 eaa. Raamattu kertoo: Nabad teki sitä, mikä on väärää Herran silmissä...Baesa, Ahian poika, joka oli Isaskarin heimoa, teki salaliiton Nabadia vastaan. Baesa löi hänet kuoliaaksi hänen ja koko Israelin sotaväen piirittäessä Gibbetonin kaupunkia, joka oli filistealaisten hallussa. Nabadista ei siis paljoa kerrota. Nabadia kuninkaana seurasi Baesa.
Mäntyharjun helluntaiseurakunta

| Mäntyharjun helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1928
Pastori:  Eemil Karttunen
Pääkirkko:  Pyhävedentie 3 52700 Mäntyharju
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mäntyharjun helluntaiseurakunta on vuonna 1928 perustettu mäntyharjulainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Eemil Karttunen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Mäntyharjun keskustassa Pyhävedentiellä.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi nuoriso-, lapsi- ja kouluytyö sekä lähetystyö erityisesti Japanissa. Seurakunta järjestää lasten leiri toimintaa.
Historia

Helluntaiherätys levisi jo varhain Mäntyharjulle vuonna 1913. Mäntyharjulta nousi omia puhujia, muun muassa Artturi Ahonen ja Fabian Paakkari. 1920-luvulla Mäntyharjun työ kasvoi Vieno Laineen toiminnan kautta. Laineen työn keskipisteenä oli Mynttilä ja seurakunta järjestäytyi vuonna 1928. Myöhemmin seurakunnan nimi muutettiin Mäntyharjun helluntaiseurakunnaksi. Seurakunnan keskeisiksi vaikuttajiksi tulivat Hämäläisten veljekset, jotka osallistuivat paikallisina vaikuttajina monella tapaa työhön.
Mäntyharjun lasitehdas

Hangö Udds Segelsällskapin palkintomaljakko, Mäntyharjun lasitehdas 1971.
Mäntyharjun Lasi Oy toimi Mäntyharjun kunnassa vuosina 1968–1971. Yhtiön perustivat Reijo Wihuri ja Pentti Wihuri. Yhtiön tuotteita olivat puristamalla tai puhaltamalla valmistetut käyttö- ja koriste-esineet, mm. kulhot, lautaset, maljakot, sokerikot ja kermakot, kynttilän­jalat, savuke­rasiat ja tuhka­kupit. Niiden suunnittelijoita olivat Pentti Sarpaneva, Matti Halme, Eero Rislakki, Helge Spring ja Tauno Wirkkala.
Mäntyharjun Lasi Oy valmisti tuotteita sekä vientiin että kotimaan markkinoille. Yhtiö ei toimintansa aikana onnistunut tuottamaan voittoa ja sulautui vuonna 1971 Oy Wiima Ab:hen.
Historiaa

Mäntyharjun Lasi Oy:n perustajat olivat toimitus­johtaja Reijo Wihuri (14 osaketta), toimitus­johtaja Pentti Wihuri (14 osaketta) ja Oy Wiima Ab (2 osaketta). Reijo Wihurista tuli lasiyhtiön hallituksen puheen­johtaja ja Pentti Wihurista toimitus­johtaja.
Tehdas rakennettiin Mäntyharjun kunnan luovuttamalle tontille kolmisen kilometriä Mäntyharjun rautatieasemalta pohjoiseen. Kunta rakensi vuonna 1968 vuokra­rivitalon yhtiön työn­tekijöiden käyttöön.
Tuotanto alkoi tehtaassa 4. kesäkuuta 1968. Yhtiö valmisti käyttö- ja koriste-esineitä puhallus- ja puristelasista. Työntekijöitä oli noin 70 ja toimihenkilöitä noin 15.
Lasitehdas panosti alussa etenkin vientiin, joka kuitenkin alkoi pian hiipua hintojen kilpailu­kyvyttömyyden takia. Kotimaan myynnissä malliston suppeus ja kaupan ostajien varauksellisuus vaikeuttivat toimintaa. Yhtiö tuotti tappiota koko toimintansa ajan, ja vuonna 1971 ylimääräinen yhtiökokous päätti Mäntyharjun Lasi Oy:n sulautumisesta Oy Wiima Ab:hen.
1940-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
1940-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1940 ja päättyi 31. joulukuuta 1949. Vuosikymmen oli 1900-luvun viides vuosikymmen.
Vuosikymmenen teemoja olivat toinen maailmansota ja sen aiheuttamat maailmanpoliittiset muutokset.
Tapahtui vuosikymmenen aikana

1940: Talvisota päättyi.
1941: Japani pommitti Pearl Harboria. Yhdysvallat liittyi mukaan toiseen maailmansotaan.
1944: Jatkosota päättyi. Lapin sota alkoi.
1945: Ensimmäinen ydinpommi, toinen maailmansota päättyi.
1945: Oikeudenkäynti Ranskan Vichyn hallitusta vastaan.
1945−1946: Sotasyyllisyysoikeudenkäynti Suomen jatkosodan aikaista poliittista johtoa vastaan.
1946: Nürnbergin oikeudenkäynti Natsi-Saksan johtoa vastaan.
1946: Volkswagen Kuplan valmistus alkaa.
1947: Pariisin rauhansopimus allekirjoitettiin.
1947−1948: Asekätkentäjutun oikeuskäsittely Suomessa (jatkui niin sanottujen ”maakunnan miesten” osalta vuoteen 1950).
1948: Israelin itsenäisyyssota. YYA-sopimus solmittiin.
1949: Nato perustettiin.
Suuret ikäluokat syntyivät.
Kylmä sota alkoi.
Televisiolähetystoiminta alkoi.
Talous

Bretton Woodsin järjestelmä
Tiede ja tekniikka

Chuck Yeager, Yhdysvaltain ilmavoimien pilotti rikkoi ensimmäisenä äänivallin X-1-rakettilentokoneella, vuonna 1947.
Aikakauden tietokoneita: Z3, Colossus, Harvard Mark I, ENIAC, EDSAC
Ydinpommi kehitetään