stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anthony van Hoboken

| Anthony van Hoboken |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1887 Rotterdam
Kuollut: 1. marraskuuta 1983 (96 vuotta) Zürich
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  musiikkitieteilijä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anthony van Hoboken (23. maaliskuuta 1887, Rotterdam – 1. marraskuuta 1983, Zürich) oli alankomaalainen musiikkitieteilijä.
Hoboken on parhaiten tunnettu teoksestaan J. Haydn, Thematisch-bibliographisches Werkverzeichnis (julkaistu vuonna 1957), joka on luettelo Joseph Haydnin sävellyksistä. Haydnin teoksiin viitataan usein niiden "Hoboken-numeroilla", jotka lyhennetään tavallisesti ”Hob” tai pelkästään ”H”. Hobokenin luettelossa Haydnin teokset on järjestetty sävellystyypeittäin, eikä aikajärjestyksessä, kuten esimerkiksi Ludwig von Köchelin luettelossa Wolfgang Amadeus Mozartin sävellyksistä. Kaikki sinfoniat ovat esimerkiksi luokassa I, jousikvartetot luokassa III ja pianosonaatit luokassa XVI.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anthony van Hoboken Wikimedia Commonsissa
Hoboken, Anthony van Schenker Documents Online.  7.7.2006. Arkistoitu 12.9.2016. Viitattu 26.8.2018.
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga

Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga voi tarkoittaa:
Vuosina 1986–2013 pelattua Euroopan liigaa
Vuosina 2014–2016 pelattua Mestareiden liigaa
Vuosina 2014–2018 pelattua lajin suurmaiden BIG6-turnausta
... tai turnauksen alasarjaa, jonka nimi oli European Football League
Vuodesta 2021 lähtien pelattua ELF-liigaa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anna Green

Anna Green vuonna 2011.
Anna Green (s. 20. elokuuta 1990) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 78 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän pelasi vuoden 2011 MM-kilpailuissa avauskokoonpanossa Uuden-Seelannin jokaisessa kolmessa ottelussa mutta jäi vuoden 2015 MM-kilpailuissa vaihtopelaajaksi. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi kahdessa ottelussa, joista toisessa avauskokoonpanossa.
Green edustaa seuratasolla kotimaassaan Miramar Rangersia.
Anna Gottlieb

Anna Gottliebin muotokuva vuodelta 1795
Maria Anna Josepha Francisca Gottlieb (29. huhtikuuta 1774 Wien – 1. helmikuuta 1856 Wien) oli itävaltalainen sopraano. Hän lauloi Paminan roolin Mozartin Taikahuilun ensiesityksessä 17-vuotiaana. Jo vuonna 1786, kahdentoista vuoden iässä, hän oli laulanut Barbarinan roolin Figaron häiden ensiesityksessä.
Myös Gottliebin vanhemmat, Johann Christoph Gottlieb (1737–1798) ja Anna Maria Theiner (1745–1797), olivat näyttelijöitä ja laulajia.
Acceptin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Accept vuonna 2022
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 17 |  |
| ↙Livealbumit | 4 |  |
| ↙EP:t | 3 |  |
| ↙Singlet | 35 |  |
| ↙Musiikkivideot | 11 |  |
| ↙Cover- ja tribuuttialbumit | 2 |  |
Tämä on luettelo Acceptin diskografiasta.
Albumit > Studioalbumit

Accept (1979,  Brain Records)
I’m a Rebel (1980,  Brain Records)
Breaker (1981,  Brain Records, Reprise Records)
Restless and Wild (1982,  Brain Records, Portrait Records)
Balls to the Wall (1983,  Lark Records, Portrait Records)
Metal Heart (1985,  Portrait Records)
Russian Roulette (1986,  Polydor Records)
Eat the Heat (1989,  RCA Records)
Objection Overruled (1993,  RCA Records)
Death Row (1994,  RCA Records)
Predator (1996,  RCA Records)
Blood of the Nations (2010,  Nuclear Blast)
Stalingrad (2012,  Nuclear Blast)
Blind Rage (2014,  Nuclear Blast)
The Rise of Chaos (2017,  Nuclear Blast)
Too Mean to Die (2021,  Nuclear Blast)
Humanoid (2024)
Albumit > Livealbumit

Staying a Life (1990,  RCA Records)
All Areas – Worldwide (1997,  GUN Records; julkaistu Yhdysvalloissa ja Japanissa vuonna 1998 nimellä The Final Chapter)
Restless And Live (Blind Rage - Live In Europe 2015) (13.1.2017,  Nuclear Blast)
Symphonic Terror - Live At Wacken 2017 (23.11.2018,  Nuclear Blast)
Albumit > EP:t

Kaizoku-Ban (1985,  Polydor Records)
Rich & Famous (2002,  Drakkar Records)
Breakers On Stage (1998, Metal Hammer & Heavy Metal)
Albumit > Kokoelmat

Midnight Highway (1983)
Best of Accept (1983,  Brain Records)
Hungry Years (1987)
The Collection (1991,  Castle Communications)
Restless The Best (1994,  Brain Records)
Steel Glove: The Collection (1996)
Hot & Slow: Classics, Rocks 'n' Ballads (2000)
Playlist: The Very Best of Accept (2013)
Singlet

Lady Lou (1979)
I'm A Rebel (1980)
Breaker (1981)
Burning (1981)
Starlight ‎(1982)
Fast as a Shark (1983)
Restless & Wild (1983)
Balls to the Wall (1983)
Love Child (1984)
Screaming for a Love Bite (1985)
メタル・ハート = Metal Heart (1985)
Accept This Free (Midnight Mover/Screaming For A Love Bite) 1985
T.V.ウォー = T.V. War (1986)
Heaven Is Hell (1986)
It's Hard to Find a Way (1986)
Generation Clash (1989)
All Or Nothing (1993)
I Don't Wanna Be Like You (1993)
Slaves to Metal (1993)
Bad Habits Die Hard (1994)
Hard Attack (1996)
The Abyss (2010)
Pandemic (2010)
Teutonic Terror (2010)
Hung, Drawn and Quartered ‎(2012)
Stampede (2014)
The Rise Of Chaos (2014)
Balls to the Wall - Live At Wacken Open Air 2017 (2018)
Life's a Bitch/Restless and Wild (live) (2019)
The Undertaker/Life is a Bitch (2020)
Too Mean to Die (2020)
Zombie Apocalypse (2021)
Humanoid (2024)
The Reckoning (2024)
Frankenstein (2024)
DVD:t

Metal Blast from the Past (2002)
Live in Chile 2013, live-DVD, joka julkaistiin levyn Blind Rage yhteydessä| (2014,  Nuclear Blast)
Restless And Live (Blind Rage - Live In Europe 2015) (13.1.2017,  Nuclear Blast)
Symphonic Terror - Live At Wacken 2017 (23.11.2018,  Nuclear Blast)
Tribuuttilevyt

A Tribute to Accept Vol. I (1999)
A Tribute to Accept Vol. II (2002)
Musiikkivideot

I'm a Rebel (1980)
Balls to the Wall (1984)
Midnight Mover (1985)
Generation Clash (1989)
Protectors of Terror (1993)
Slaves to Metal (1993)
Death Row (1994)
Teutonic Terror (2010)
Pandemic (2011)
Stampede (2014)
The Rise of Chaos (2017)
The Undertaker (2020)
Alcee Hastings

Alcee Hastings.
Alcee Lamar Hastings (5. syyskuuta 1936 Altamore Springs, Florida – 6. huhtikuuta 2021) oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen, joka kuului demokraattiseen puolueeseen. Hastings valmistui Fisk Universitystä ja suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Florida A&M Universityssä Tallahasseessä.
Hastings oli asianajaja, kansalaisoikeusaktivisti ja tuomari. Presidentti Jimmy Carter nimitti hänet vuonna 1979 liittovaltion tuomariksi Floridaan, missä hän palveli kymmenen vuoden ajan. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen vastaavassa tehtävässä Floridan osavaltiossa. Yhdysvaltain senaatti erotti hänet 20. lokakuuta 1989 liittyen FBI:n mafiatutkintaan. Hastingsistä tuli Yhdysvaltain historian kuudes liittovaltion tuomari, joka on erotettu virastaan Yhdysvaltain senaatin päätöksellä.
Hänet valittiin edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa 1992. Hän palveli edustajainhuoneessa 15 virkakautta kuolemaansa 2021 asti. Hän kuoli huhtikuussa haimasyöpään.
Ihmisoikeudet ja vaalitarkkailu

Hastings oli yksi demokraattien neljästä U.S. Helsinki -komission jäsenestä. Hän edusti Yhdysvaltain kongressia myös Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamenttivaltuuskunnassa varapuheenjohtajana.
Hän osallistui 19. maaliskuuta 2006 Valko-Venäjän presidentinvaalin valvomiseen.
Kansanedustaja Kimmo Kiljunen on kilpaillut Alcee Hastingsin kanssa Euroopan unionin turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamenttivaltuuskunnan puheenjohtajuudesta. Kiljunen valittiin varapuheenjohtajaksi kaudeksi 2001–2004 kuudesta ehdokkaasta 123 äänellä. Alcee Hastings sai 134 ääntä ja turkkilainen Ahmet Tan 87 ääntä. Kaikki kolme valittiin varapuheenjohtajiksi. Varapuheenjohtajia on yhdeksän, joista vuosittain valitaan uudelleen kolme. Vuonna 2004 käytiin vaali puheenjohtajuudesta, missä ehdokkaina olivat Alcee Hastings, ranskalainen senaattori Michel Voisin, Saksan liittopäivien Gert Weisskirchen ja Kimmo Kiljunen, joka yritti tulla valituksi ilman sosialistiryhmän tukea puheenjohtajaksi. Alcee Hastings valittiin puheenjohtajaksi vuosiksi 2004–2006.
Alcee Hastings oli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamentaarisen yleiskokouksen Georgian vaalitarkkailun erityiskoordinaattori, joka antoi Georgian tammikuun 2008 presidentinvaalista myönteisen lausunnon päinvastoin kuin Demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston vaalitarkkailun johtaja Dieter Boden.
Aiheesta muualla

President – President Alcee L. Hastings (USA), July 2004 -. OSCE Parliamentary Assembly.  9.10.2005. Arkistoitu 18.11.2005. Viitattu 9.9.2020. (englanniksi)
U.S. Congressman Alcee L. Hastings – Proudly Serving The People Of Florida's 20th Congressional District AlceeHastings.house.gov. Arkistoitu 3.9.2020. Viitattu 9.9.2020. (englanniksi)
Kiljunen pyrkii Etyjin parlamentaarikkojen johtoon. Ilta-Sanomat .  2.7.2004 . Arkistoitu 30.9.2007 . Viitattu 9.9.2020.
Aleksanterin puutarhan obeliski

Kuva vuodelta 1914. Obeliskin pystytysseremoniassa laulettiin: Jumala, suojele tsaaria!
Aleksanterin puutarhan obeliski on Aleksanterin puutarhassa Moskovan Kremlin muurin länsipuolella sijaitseva obeliski, joka pystytettiin 10. heinäkuuta 1914 Romanovien hallitsijasuvun kolmesataavuotisen valtakauden kunniaksi. Se on tehty suomalaisesta graniitista arkkitehti Sergei Vlasevin piirustusten mukaisesti.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen obeliskille tehtiin Leninin monumentaalisen propagandan edellyttämiä muutoksia: sen huipulta poistettiin Venäjän kaksipäinen kotka, keisarikunnan alueelliset vaakunat hiottiin pois (vaakunoiden tyhjät pohjat jätettiin näkyviin), ja ennen muuta Romanov-sukuisten hallitsijoiden nimet vaihdettiin sosialististen tai muuten työläisten vapaustaisteluun jollain tavoin liittyvien ajattelijoiden ja poliitikkojen nimiin. Uusi nimilista, jonka Lenin hyväksyi henkilökohtaisesti, oli seuraava:

Marx
Engels
Liebknecht
Lassalle
Bebel
Campanella
Meslier
Winstanley
T. More
Saint-Simon
Vaillant
Fourier
Jaurès
Proudhon
Bakunin
Tšernyševski
Lavrov
Mihailovski
Plehanov
Monumentin 19 nimestä vain viisi oli venäläisiä eikä yksikään ollut bolševikki. Muutettu monumentti paljastettiin virallisesti vallankumouksen ensimmäisen vuosijuhlan aikaan marraskuussa 1918. Jalustassa olleen tekstin paikalle oli vaihdettu lause: 
Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!
Obeliskia siirrettiin vuonna 1966, kun samaan puistoon alettiin rakentaa Tuntemattoman sotilaan hautaa. Obeliskin nykyisellä paikalla on ollut hetken aikaa vuonna 1918 Robespierren patsas, mutta se joko tuhottiin tai hajosi heikon rakenteen takia melkein heti pystyttämisen jälkeen.
Vuonna 2013 Romanovien valtaannousun 400-vuotisjuhlan koittaessa monumentti muutettiin takaisin jotakuinkin alkuperäiseen muotoonsa, mutta muutostyö tehtiin arvostelijoiden mukaan huonosti. Tekstissä oli kirjoitusvirheitä, joita on myöhemmin korjattu, eikä hallitsijoiden nimien yläpuolella oleva Romanovien tunnus, aarnikotka, vastaa alkuperäistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanterin puutarhan obeliski Wikimedia Commonsissa
Anja Blieninger

Anja Blieninger (s. 15. kesäkuuta 1981 Garmisch-Partenkirchen) on saksalainen alppihiihtäjä. Blieninger laskee pujottelua ja suurpujottelua.
Helmikuussa 2001 hän kisasi ensimmäistä kertaa Alppihiihdon maailmancupissa, pujottelussa Garmisch-Partenkirchenissä.
Aiheesta muualla

Anja Blieningerin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Anna Nordell

Anna Sara Christina Engh (o.s. Nordell) (s. 19. helmikuuta 1982 Gävle) on ruotsalainen laulaja ja ääninäyttelijä. Hän käyttää taiteilijanimeä Anorah.
Ura

Nordell esitti 14-vuotiaana Sound of Music -musikaalin Lieslin osaa Tukholman Göta Lejon -teatterissa. Hänen esittämänsä laulu "Giving Up" päätyi kokoelmalevylle "Fame Factory 4".
Hän on ollut tilapäisenä laulajana tanskalaisessa Johnny Deluxe -yhtyeessä,  heidän kanssaan työstetty kappale "Drømmer jeg?" nousi MTV:n Pohjoismaiden top 5 -listalle. Hän laulaa myös kertosäkeen suomalaisen Mighty 44 -yhtyeen kappaleessa This Love Ain't Going On ja on mukana Bomfunk MC’s "Turn It Up"-kappaleessa. Nordell on myös ollut mukana Bratz Rock Angelz -levyllä.
Nordell on laulanut taustoja useille maailmantähdille kuten Celine Dion, Victoria Beckham, Tata Young, Dannii Minogue, Enrique Iglesias, Fredrik Kempe, Mauro Scocco, G.E.S., E-type ja Vanessa Hudgens.
Ensimmäisen soololevynsä Anorah julkaisi 8. marraskuuta 2007.  "Like He'd Do" julkaistiin ainoastaan sähköisessä muodossa ja yhden levyllä olevan kappaleen tuotot ohjattiin hyväntekeväisyyteen.
Nordell on ääninäytellyt monissa ruotsiksi dubatuissa lastenelokuvissa ja tv-sarjoissa kuten Ben 10, Hannah Montana, Shrek kolmas, Ice Age 2 sekä Alvin ja pikkuoravat 2.
Yksityiselämä

Nordell meni 13. kesäkuuta 2009 naimisiin muusikko ja laulunkirjoittaja Samuel Enghin kanssa ja otti käyttöön miehensä sukunimen. Heillä on kesällä 2010 syntynyt tytär.
Annette Gerritsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Annette Gerritsen |  Annette Gerritsen |  Annette Gerritsen |  |
Maa:  Alankomaat
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | 1 000 m |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Nagano 2008 | 500 m |  |
|  Pronssia | Nagano 2008 | 1 000 m |  |
| Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2011 | sprintti |  |
|  Pronssia | Heerenveen 2008 | sprintti |  |
Annette Gerritsen (s. 11. lokakuuta 1985 Ilpendam, Pohjois-Hollanti, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.
Gerritsen sai Vancouverin olympialaisissa 2010 hopeaa 1 000 metrillä ajalla 1.16,58. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Christine Nesbittille kaksi sadasosasekuntia. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa Heerenveenissä 2011, pronssia Heerenveenissä 2008 ja ollut kuudes samassa kaupungissa 2006. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Naganossa 2008 hän sai pronssia sekä 500 että 1 000 metrillä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen 500 metrillä kaudella 2007–2008. Junioreiden MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa Rosevillessa 2004 sekä kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa yleisluistelussa Seinäjoella 2005.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,35 | Kolomna | 24. tammikuuta 2009 |
| 500 m | 37,63 | Calgary | 17. marraskuuta 2007 |
| 1 000 m  | 1.14,48 | Calgary | 6. joulukuuta 2009 |
| 1 500 m | 1.55,91 | Calgary | 17. marraskuuta 2007 |
| 3 000 m | 4.14,08 | Calgary | 11. maaliskuuta 2005 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (hollanniksi)
Virallisella verkkosivustolla hänen tiiminsä (hollanniksi)
Amanda Jiroux

Amanda Jiroux vuonna 2012.
Amanda Michelle "Mandy" Jiroux (s. 15. joulukuuta 1987 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja malli. Hän on tunnettu Miley Cyrusin taustatanssijana. Heillä on myös oma YouTube-show, joka kantaa nimeä The Miley And Mandy Show. Hänellä on veli Garret Jiroux.
Mandy aloitti oman vaatemalliston vuoden 2011 lopussa. Vaatemalliston nimi on "Be You Stay True". Hän aloitti myös tekemään yhteistyötä muotisuunnittelija Samii Ryanin kanssa vuonna 2012. He suunnittelivat pannan ja korvakorut.
Mandylla on myös oma yhtye The Beach Girl5. Miley Cyrus on sanoittanut yhtyeelle kappaleita.
Aiheesta muualla

Amanda Jiroux Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Amanda Jirouxin viralliset fanisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Miley And Mandy Show YouTube-profiili
Amanda Jirouxin virallinen YouTube-profiili
Agent M

| Agent M |
| --- | --- |
 Agent M Jyrockissa keväällä 2007
Tiedot
Toiminnassa:  2005–2012
Tyylilaji:  alternative rock, uusi aalto
Kotipaikka:  Viro
Laulukieli:  viro, englanti
Jäsenet:  Merili Varik,  laulu   Marten Vill,  kitara   Reimo Va,  basso   Andres Aru,  rummut  
Levy-yhtiö:  Kulundpea Records  
Aiheesta muualla
agentm.ee
Infobox OKNimi-testi OK: 
Agent M oli vuosina 2005–2009 ja 2011–2012 toiminut virolainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtye vaikutti pääasiassa Tallinnan seudulla ja oli osa uutta punkvaikutteista Vennaskondin ja Tuberkuloitedin jälkeistä virolaista rock-sukupolvea, jonka tyyliin kuului myös sanoitusten runollinen ja kielellinen kunnianhimo. Suurin osa yhtyeen tuotannosta oli vironkielistä.
Vaikka yhtye ehti julkaista vain yhden albumin, kolme tuplasingleä ja yhden singlen, ehti se saada Viron musiikkimediassa läpi useita hittejä, kuten 7 Surmapattu ("7 kuolemansyntiä"), Kus on mu kodu ("Mis mun koti on"), Väike tüdruk ("Pieni tyttö"), Šokolaad ("Suklaa") ja Su ilus nina ("Sun kaunis nenä"). Joulukuussa 2012 monia henkilövaihdoksia kokenut yhtye ilmoitti muuttavansa nimekseen Luna Vulgaris.
Yhtyeen historia

Yhtyeen perustaja Marten Vill oli aiemmin ollut mukana punkyhtyeissä Uss ("Mato") ja Migreen ("Migreeni").  Marten Vill käytti Agent M-nimeä ensi kerran vuonna 2002 oman tietokoneella tehdyn elektronisen kappaleen yhteydessä. Armeijasta päästyään Marten alkoi tehdä Kiviussin ("Kivimato") nimellä retrotyylistä pseudopunkia. Syksyllä 2004 alan piireissä huomiota saaneeseen yhden miehen underground-projektiin tuli mukaan Tallinnan pedagogisessa yliopistossa opiskellut Merili Varik. Saman vuoden lopulla Vill päätti panna kasaan uuden live-kokoonpanon nimellä Agent M. Muita jäseniä yhtyeeseen haalittiin tuttavien kautta internetistä. Laulaja Varikin ja komppikitaristi Villin lisäksi mukaan tulivat soolokitaristi Märten Rodes, J.M.K.E:ssa aiemmin vaikuttanut basisti Reimo Va, rumpali Mihkel Kupits ja Under Marie-yhtyeessä vaikuttanut kosketinsoittaja  Margus Tammela.  Pian syntyivät myös ensimmäiset kappaleet ja 6. toukokuuta 2005 soitettiin yhtyeen ensikeikka Rock Cafe'ssa yhdessä Sõpruse Puiesteen kanssa. Sõpruse Puiestee oli jo heti syksyllä 2004 ottanut uuden yhtyeprojektin suojelukseensa.
Yhtyeen musiikki oli alkuun sekoitus punkia ja diskoa. Sittemmin suunta liikkui enemmän raskaamman vaihtoehtorockin suuntaan ja sitä voi verrata sellaisiin yhtyeisiin kuin Auf der Maur, Garbage ja Queens Of The Stone Age. Yhtye kuvaili lopulta musiikkityyliään termillä stoner disco.
Agent M esiintyi Suomessa ensimmäisen kerran kevään 2007 Jyrock-festivaaleilla Jyväskylässä saaden innostuneen vastaanoton.
Jäsenet > Viimeinen kokoonpano

Reilika Saks (laulu)
Marten Vill (kitara, sävellys)
Reimo Va (basso)
Taago Piisang (rummut)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Merili Varik (laulu, 2004–2009)
Märten Rodes (soolokitara, 2005)
Reimo Va (basso, 2005–2012)
Margus Tammela (koskettimet, 2005)
Mihkel Kupits (rummut, 2005)
Andrus Kanter (koskettimet, 2005–2008)
Jarmo "Chopper" Nuutre (drums, 2005–2008)
Ivan "Charlie" Korshunov (basso, 2006)
Andres "Mõmmi" Aru (rummut, 2008–2009)
Diskografia

2006 – EP "Šokolaad" (omakustanne)
2007 – single "Väike tüdruk" (Kulundpea Records)
2007 – albumi "Spionaaž" (Kulundpea Records)
2009 – virtuaali-EP "Kloostris me elada ei saa"
2012 – virtuaali-EP "Minu koer ei hammusta"
Diskografia > Videot

Surfing on Tsunami (2005)
Kus on mu kodu (2005)
Shokolaad / Perfect World (2006)
Queen of the World (2007)
Pidurid on surnud (2009)
Aiheesta muualla

Agent M:n viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Agent M Myspacessa (englanniksi)
Agent M Last.fm:ssä (englanniksi)
Anja Breien

| Anja Breien |
| --- | --- |
 Breien vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1940 (ikä 84) Oslo, Norja
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Taiteilija
Aktiivisena:  1967–
Palkinnot
 Amanda Paras ohjaus 1986 Kunniapalkinto 2005 Gina Krog -palkinto 2010 
Anja Breien (s. 12. heinäkuuta 1940 Oslo) on norjalainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli Pariisissa ja debytoi lyhytelokuvalla Voks opp vuonna 1967. Ensimmäisen kokoillan elokuvansa Voldtekt Breien julkaisi vuonna 1971. Vuonna 1986 hän voitti parhaan ohjauksen Amandan elokuvalla Hustruer ti år etter. Breienin elokuvat käsittelevät usein naisen ja miehen välisiä suhteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anja Breien Wikimedia Commonsissa
Alberto Cavalcanti

Alberto Cavalcanti vuonna 1922.
Alberto de Almeida Cavalcanti (6. helmikuuta 1897 Rio de Janeiro, Brasilia – 23. elokuuta 1982 Pariisi, Ranska) oli brasiliaissyntyinen elokuvaohjaaja, joka teki 50-vuotisen uransa aikana elokuvia ensin Ranskassa, sitten Britanniassa ja 1950-luvulta 1970-luvulle myös Brasiliassa, Itävallassa ja Israelissa. Hänen elokuviinsa kuuluu muun muassa Hella Wuolijoen ja Bertolt Brechtin näytelmään pohjautuva itävaltalais-itäsaksalainen musiikkielokuva Herr Puntila und sein Knecht Matti (1960), johon musiikin teki Hanns Eisler.
Elämä ja ura

Alberto Cavalcanti syntyi Rio de Janeirossa yläluokkaiseen perheeseen tunnetun matemaatikon pojaksi. Hän ehti opiskella oikeustiedettä Rion yliopistossa, kunnes lähti jo 15-vuotiaana Eurooppaan opiskelemaan arkkitehtuuria Sveitsin Genevessä. Sieltä hän muutti Pariisiin ja aloitti elokuvauransa mykkäelokuvien lavastajana 1920-luvulla. Hän kuului Marcel l’Herbierin ja Louis Dellucin avantgarde-ryhmään ja sai pian myös ohjaustehtäviä ja pääsi ensimmäisten joukossa tutustumaan äänielokuvien tekoon. Hänen uraauurtavan ”kaupunkisinfoniansa” Vain tunnit (Rien que les heures, 1926) sanotaan vaikuttaneen neuvostoliittolaisen Dziga Vertovin kuuluisaan dokumenttiin Mies ja elokuvakamera (1929).
Vuonna 1934 Britannian postilaitoksen filmiosaston (GPO Film Unit) päällikkö ja brittiläisen dokumenttielokuvan pioneeriksi kutsuttu John Grierson kutsui Cavalcantin Lontooseen työskentelemään ja kouluttamaan hänen henkilökuntaansa äänielokuvien tuottamisessa. Hän oli mukana Griersonin tuotannoissa milloin käsikirjoittajana, milloin lavastajana, äänittäjänä, leikkaajana tai tuottajana. Kun Grierson siirtyi Kanadaan vuonna 1937, Cavalcantista tuli GPO Film Unitin johtaja hänen tilalleen.
Vuonna 1940 Cavalcanti siirtyi Lontoon Ealing-studioille ja työskenteli näytelmäelokuvien parissa ohjaajana ja tuottajana kuusi vuotta läpi toisen maailmansodan vuosien. Ealingin johtohahmo Michael Balcon nimesi myöhemmin Cavalcantin tärkeimmäksi työtoverikseen Ealing-studion menestyksessä 1940-luvulla. Cavalcantin tunnetuimpia Ealing-ohjauksia ovat Champagne Charlie (1944) ja Nicholas Nickleby (1947). 1940-luvun lopulla hän teki vielä kolme elokuvaa muille brittistudioille, kunnes palasi vuonna 1950 takaisin synnyinmaahansa Brasiliaan elokuvastudio Companhia Cinematográfica Vera Cruzin johtotehtäviin. Pian hän kuitenkin palasi Eurooppaan ja työskenteli monenmaalaisissa elokuvatuotannoissa 1970-luvun puoleenväliin asti. Hän kuoli 85-vuotiaana Pariisissa vuonna 1982.
Elokuvaohjauksia

Lähde: Elonet
Majatalo (The Halfway House, Britannia, 1943, ohjaus yhdessä Basil Deardenin kanssa)
Champagne Charlie (Britannia, 1944)
Kuolema saapuu yöllä (Dead of Night, episodielokuva, useita ohjaajia, 1945)
Nicholas Nickelby (The Life and Adventures of Nicholas Nickleby, Britannia 1947)
Tekivät minusta rikollisen (They Made Me a Fugitive, Britannia 1947)
Seikkaileva lurjus (The First Gentleman, Britannia 1948)
For Them That Trespass (Britannia 1949)
Simão o caolho (Brasilia 1952)
Herr Puntila und sein Knecht Matti (Itävalta, Itä-Saksa, 1960)
Aiheesta muualla

Alberto Cavalcanti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)