stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virginia (nimi)
Tunnettuja Virginioita

Virginia H. Aksan (s. 1946), kanadalais-yhdysvaltalainen historioitsija
Virginia C. Andrews (1923–1986), yhdysvaltalainen kirjailija
Virginia Apgar (1909–1974), Apgar-pisteet kehittänyt yhdysvaltalainen lääkäri
Virginia Balistrieri (1888–1960), italialainen näyttelijä
Virginia Joan Bennett, Joan Bennett Kennedy (s. 1936), yhdysvaltalainen julkisuuden henkilö, senaattori Edward Kennedyn ent. puoliso
Virginia Bonci (1949–2020), romanialainen yleisurheilija
Virginia Cherrill (1908–1996), yhdysvaltalainen näyttelijä
Virginia Dare (1587–?), ensimmäinen Pohjois-Amerikassa englantilaisille vanhemmille syntynyt lapsi
Virginia Davis (1918–2009), yhdysvaltalainen näyttelijä
Virginia De Martin Topranin (s. 1987), italialainen maastohiihtäjä
Virginia Duenkel (s. 1947), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Virginia af Forselles (1759–1847), suomalainen ruukinpatruuna
Virginia Gómez (s. 1991), argentiinalainen jalkapalloilija
Virginia Hall (1906–1982), yhdysvaltalainen vakooja
Virginia Kirchberger (s. 1993), itävaltalainen jalkapalloilija
Virginia Lee (s. 1965), australialainen soutaja ja olympiamitalisti
Virginia Leng (s. 1955), brittiläinen kenttäratsastaja ja olympiamitalisti
Virginia Madsen (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
Virginia Mayo (1920–2005), yhdysvaltalainen näyttelijä
Virginia McKenna (s. 1931), brittiläinen näyttelijä
Virginia Mukwesha, zimbabwelainen laulaja, soittaja ja tanssija
Virginia Nyambura (s. 1993), kenialainen estejuoksija
Virginia Oldoini (1837–1899), italialainen kreivitär, valokuvataiteilija ja keisari Napoleon III:n rakastajatar
Virginia Payne (1909–1977), yhdysvaltalainen radiokuunnelmissa esiintynyt ääninäyttelijä
Virginia Eliza Clemm Poe (1822–1847), kauhukirjailija Edgar Allan Poen vaimo
Virginia Raggi (s. 1978), italialainen poliitikko
Virginia Ramírez (s. 1964), espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja
Virginia Rometty, Ginni Rometty (s. 1957), yhdysvaltalainen yritysjohtaja
Virginia Ruano Pascual (s. 1973), espanjalainen tennispelaaja ja olympiamitalisti
Virginia Ruzici (s. 1955), romanialainen tennispelaaja
Virginia Satir (1916–1988), yhdysvaltalainen psykoterapeutti ja tietokirjailija
Virginia Thrasher (s. 1997), yhdysvaltalainen ampuja ja olympiavoittaja
Virginia Tighe (1923–1995), yhdysvaltalainen nainen, jonka väitettiin olevan jälleensyntynyt Bridey Murphy
Virginia Torrecilla (s. 1994), espanjalainen jalkapalloilija
Virginia Valli (1898–1968), yhdysvaltalainen näyttelijä
Virginia Vezzi (1601–1638), italialainen taidemaalari
Virginia Wade (s. 1945), brittiläinen tennispelaaja
Virginia Woolf (1882–1941), englantilainen kirjailija, kriitikko ja feministi
Virginia Zeani (1925–2023), romanialainen oopperalaulaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Virginia (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Venturi Racing

| Venturi Racing |
| --- | --- |

Koko nimi:  Venturi Formula E Team
Päämaja:   Monte Carlo, Monaco
Tallipäällikkö:  Jérôme d'Ambrosio
Kilpakuljettajat:  11.  Lucas di Grassi 48.  Edoardo Mortara  Jake Hughes
Runko:  Mercedes-EQ Silver Arrow 02
Renkaat:  M Michelin
Nykyiset sarjat:  Formula E
Ensimmäinen kilpailu:  Kiinan ePrix 2014
Kilpailuja:  100
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  8
Paalupaikkoja:  21
Nopeimpia kierroksia:  3
Venturin kauden 2014–2015 auto Spark-Renault SRT 01E - Pariisin autoshowssa vuonna 2014
Venturi Formula E Team on monacolainen Formula E -talli, joka kilpaili sarjassa ensimmäistä kertaa sarjan debyyttikaudella 2014. Tallin perustajiin lukeutuu muun muassa näyttelijä Leonardo DiCaprio.  Venturi pitää hallussaan tällä hetkellä sähköautojen nopeuden maailmanennätystä (495 km/h).
Historia

Tallin kuljettajina toimi kaudella 2014–2015 saksalainen Nick Heidfeld sekä ranskalainen Stéphane Sarrazin. Heidfeld kilpaili numerolla 23 ja Sarrazin numerolla 4. Kaudella 2015–2016 Sarrazin jatkoi tallissa ja sai uudeksi tallikaverikseen entisen F1-maailmanmestarin Jacques Villeneuven. Muutaman kilpailun jälkeen Villeneuve kuitenkin korvattiin Mike Conwayllä.
Kaudella 2016–17 Sarrazin jatkaa tallissa. Tallin toisena kuljettajana ajaa Maro Engel.
Tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Vuosi | Runko | Renkaat | Nro | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–15 | Spark-Renault SRT 01E | M |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2014–15 | Spark-Renault SRT 01E | M |  |  | BEI  | PUT  | PDE  | BNA  | MIA  | LBH  | MON  | BER  | MOS  | LON  | LON  |  |  | 53 | 9. |
| 2014–15 | Spark-Renault SRT 01E | M | 23 |  Nick Heidfeld | 13† | DSQ | 10 | 8 | 12 | 11 | 10 | 5 | 3 | 14 | Kesk. |  |  | 53 | 9. |
| 2014–15 | Spark-Renault SRT 01E | M | 30 |  Stéphane Sarrazin | 9 | 12 | Kesk. | 10 | Kesk. | 10 | 7 | 6 | 14 | 10 | 15 |  |  | 53 | 9. |
| 2015–16 | Venturi VM200-FE-01 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2015–16 | Venturi VM200-FE-01 |  |  |  | BEI  | PUT  | PDE  | BNA  | MEX  | LBH  | PAR  | BER  | LON  | LON  |  |  |  | 77 | 6. |
| 2015–16 | Venturi VM200-FE-01 |  | 4 |  Stéphane Sarrazin | 9 | 4 | 9 | 4 | 9 | 2 | 5 | 10 | 10 | 5 |  |  |  | 77 | 6. |
| 2015–16 | Venturi VM200-FE-01 |  | 12 |  Jacques Villeneuve | 14 | 11 | DNS |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 77 | 6. |
| 2015–16 | Venturi VM200-FE-01 |  | 12 |  Mike Conway |  |  |  | 15 | 12 | 10 | 14 | 8 | 9 | 13 |  |  |  | 77 | 6. |
| 2016–17 | Spark-Venturi VM200-FE-02 | M |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2016–17 | Spark-Venturi VM200-FE-02 | M |  |  | HKG  | MAR  | BNA  | MEX  | MON  | PAR  | BER  | BER  | NYC  | NYC  | MTR  | MTR  |  | 30 | 9. |
| 2016–17 | Spark-Venturi VM200-FE-02 | M | 4 |  Stéphane Sarrazin | 10 | 12 | 12 | 15 | 15 | 10 |  |  |  |  |  |  |  | 30 | 9. |
| 2016–17 | Spark-Venturi VM200-FE-02 | M | 4 |  Tom Dillmann |  |  |  |  |  |  | 18 | 15 | 13 | 7 | 10 | 10 |  | 30 | 9. |
| 2016–17 | Spark-Venturi VM200-FE-02 | M | 5 |  Maro Engel | 9 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 5 |  | 9 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 12 | 18 |  | 30 | 9. |
| 2016–17 | Spark-Venturi VM200-FE-02 | M | 5 |  Tom Dillmann |  |  |  |  |  | 8 |  |  |  |  |  |  |  | 30 | 9. |
Tulokset > Saavutukset

| Nro | Kilpailu |
| --- | --- |
1: Venäjän ePrix 2015
2: Long Beachin ePrix 2016

| Nro | Kilpailu |
| --- | --- |
1: Britannian ePrix 2015
Aiheesta muualla

Venturi GP Facebookissa
478

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku
Vuosikymmenet: 390-luku · 400-luku · 410-luku · 420-luku · 430-luku · 440-luku 450-luku · 460-luku · 470-luku · 480-luku · 490-luku · 500-luku
Vuodet: 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409 410 · 411 · 412 · 413 · 414 · 415 · 416 · 417 · 418 · 419 420 · 421 · 422 · 423 · 424 · 425 · 426 · 427 · 428 · 429 430 · 431 · 432 · 433 · 434 · 435 · 436 · 437 · 438 · 439 440 · 441 · 442 · 443 · 444 · 445 · 446 · 447 · 448 · 449 450 · 451 · 452 · 453 · 454 · 455 · 456 · 457 · 458 · 459 460 · 461 · 462 · 463 · 464 · 465 · 466 · 467 · 468 · 469 470 · 471 · 472 · 473 · 474 · 475 · 476 · 477 · 478 · 479 480 · 481 · 482 · 483 · 484 · 485 · 486 · 487 · 488 · 489 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509
Tapahtumia

Japanissa rakennetaan ensimmäiset shinto-pyhäköt
Syntyneitä

Itä-roomalainen kenraali Narses
Viimeinen hieroglyfi

| Viimeinen hieroglyfi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Clark Ashton Smith
Kansitaiteilija:  Jukka Murtosaari
Kieli:  suomi
Genre:  fantasia, miekka ja magia, kauhu
Kustantaja:  WSOY
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  306
ISBN:  951-0-19571-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viimeinen hieroglyfi on vuonna 1994 julkaistu kokoelma Clark Ashton Smithin novelleja. Novellit on valinnut ja esipuheen kirjoittanut Markku Sadelehto. Kokoelman tarinat ovat suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Mukana on 15 fantasianovellia, joista suurin osa kuuluu Zothique- tai Hyperborea-sarjoihin.
Sisältö

”Laulavan liekin kaupunki” (The City of the Singing Flame, 1931)
”Saturnuksen portti” (The Door to Saturn, 1931)
”Valkoinen mato” (The Coming of the White Worm, 1941)
”Jäädemoni” (The Ice-Demon, 1933)
”Viimeinen loitsu” (The Last Incantation, 1930)
”Malygriksen kuolema” (The Death of Malygris, 1934)
”Kaksoisvarjo” (The Double Shadow, 1939)
”Xeethra” (Xeethra, 1934)
”Kuolleiden jumala” (The Charnel God, 1934)
”Musta seitti” (The Dark Eidolon, 1935)
”Viimeinen hieroglyfi” (The Last Hieroglyph, 1935)
”Noitien Naat” (Necromancy in Naat, 1935)
”Adomphan puutarha” (The Garden of Adompha, 1938)
”Kiduttajien saari” (The Isle of the Torturers, 1933)
”Ennustuksen hirviö” (The Monster of the Prophecy, 1932)
Vastaanotto

Aikakoneen arviossa Juhani Hinkkanen kuvaa Sadelehdon novellivalintoja ensiluokkaisiksi. Novellit ovat mieleenpainuvia ja kokoelma onkin parhaimmillaan, jos sen lukee pitkän ajan kuluessa muutama novelli kerrallaan. Hinkkasen mukaan Smithin tyyliä ”on moni yrittänyt jäljitellä mutta harva on siinä onnistunut”. Myös suomennos on kohtalainen, joskaan kääntäjät eivät täysin ole onnistuneet toisintamaan Smithin ”värikästä sanaryöpytystä”.
Jyrki Tudeer kirjoitti Spin-lehden arvostelussaan, että kokoelman arvot ovat ennen muuta historiassa. Smithin tarinankerronnasta puuttuu H. P. Lovecraftin ”kiehtova salamyhkäisyys”. Tudeer jää monen novellin kohdalla kaipaamaan jännitettä ja ennalta-arvaamattomuutta. Kokoelmassa on kuitenkin arvostelijaa kiehtovia novelleja: ”Laulavan liekin kaupunki”, ”Kuolleiden jumala”, ”Viimeinen hieroglyfi” ja ”Noitien Naat”.
...the Four Stages of Decomposition...

| > ..the Four Stages of Decomposition... Festerday |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 29. toukokuuta 2015
 Formaatti: 2CD, 3LP
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 67.03
 Levy-yhtiö: Svart Records
...the Four Stages of Decomposition... on suomalaisen death metal -yhtyeen Festerdayn vuonna 2015 julkaisema kokoelma-albumi. Se sisältää kaikki yhtyeen julkaisemat demot sekä ennenjulkaisemattomia kappaleita.
Kappaleet > Ensimmäinen levy (Recomposition)

I Breathe Death – 01.27
Necrolatry (Risen from the Grave) – 02.54
Mouth-to-Mouth Vomiting – 04.58
…Life…Hearse…Mould – 04.59
Wonderful Worms – 03.52
Rotting Under Goregeous Autumn Colors – 05.23
Shit-Blistering – 04.11
Romantic Regurgitation of Excrements – 03.00
Maggot Infested Corpse – 04.52
Äänitys: Tuomas Palosaari ja Pentele kesä–lokakuussa 2014 Raaseporissa, Korsossa ja Pietarsaaressa.
Miksaus: Tuomas Palosaari.
Masterointi: Sami Jämsen, Studio Perkele.
Kappaleet > Toinen levy

A Writhing Mass of Flesh-Eating Maggots – 01.41
Necropsy (Buried but Resurrected) – 03.35
Dismembered and Devoured – 03.32
Carunculae Under Skin – 04.19
Palpation of the Dissected – 05.16
Life Among Tears and Clouds – 04.59
In Gorgeous Autumn Colors – 04.54
Wonderful Worms – 04.17
Born in a Casket – 03.50
Cadaver’s Vomit – 02.58
Gastrointestinal Haemorrhage – 04.31
Putrified Corpses – 04.03
Ready to Die – 02.32
Snorting Bile – 02.07
Your Bones Around My Neck – 01.39
Entangled in Entrails – 03.01
Stiff Swollen and Blue – 02.44
Forever…Rotting – 02.14
Ready to Die – 02.50
Hacked into Pieces – 02.01
Kappaleet 1–3 "Demo I", äänitys, miksaus ja masterointi: Johan Forslund, Studio Forte, Pietarsaari 1991.
Kappaleet 4–5 "Demo II" äänitys, miksaus ja masterointi: Kari Salli, Karivox Studio, Kokkola 1992.
Kappaleet 6–8 "Demo III" äänitys, miksaus ja masterointi: Kari Salli, Karivox Studio, Kokkola 1992.
Kappaleet 9–13 "Rehearsal '90" äänitys: Tupakkamakasiini-harjoitustila, Pietarsaari 1990.
Kappaleet 14–20 "Live '91" äänitys: Nylli Nylund ja Johan Forslund, Tupakkamakasiini, Pietarsaari 1991.
Remasterointi: Sami Jämsen, Studio Perkele 2014.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset: Festerday 1989–2014
Kokoonpano

Kena – laulu
Timo – kitara
Teemu – kitara (Recomposition, Demo I, Demo II, Demo III), basso (Demo I)
Antti – basso (Recomposition)
Jakke – basso (Demo II, Demo III)
Jallu – basso (Rehearsal '90, Live '91)
Pentele – rummut (Recomposition, Demo I)
Kilponen – rummut (Demo II, Demo III)
Miikka – rummut (Rehearsal '90, Live '91)
Aiheesta muualla

Albumi ...the Four Stages of Decomposition... Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
2S19 Msta-S

2S19 Msta-S voitonpäivän paraatissa 9.5.2010
2S19 Msta-S on itsevetävä 152 mm panssarihaupitsi, joka on kehitetty Neuvostoliitossa ja Venäjällä. Haupitsin pohjana on käytetty T-80:n runkoa, mutta T-72:n moottoria.
2S19 Msta-S
Kehitys

Msta on moderni haupitsi, joka on joko suojaamaton vedettävä haupitsi (Msta-B) tai itsevetävä panssarihaupitsi (Msta-S). Haupitsin suunnittelu alkoi vuonna 1980, projektinimenään Ferma. Prototyyppi sai nimekseen objekt 316. Msta-S:n vakiovarusteisiin kuuluvat automaattinen lataus, NBC-suojausjärjestelmä, passiivinen yönäkölaite kuljettajalle, kahluuvaijeri, puskulevy, savugeneraattori, 81 mm savunheittimet, 1V116-viestintäjärjestelmä ja 16 kW generaattori AP-18D. Vuonna 2008 Venäjän armeija tilasi kehitetyn version, jossa on automaattinen ampumajärjestelmä.
Kyseisellä haupitsilla voi ampua ainakin seuraavia ammuksia: HE (24,7 km), HEAT-FS, HE-BB (28,9 km), HERA (36 km), savu, kemiallinen, taktinen ydin, valaistus, tarvike, tai jopa laserammuksen.
Konfliktit

Toisen Tšetšenian sodan aikana Venäjän armeija käytti 2S19 Msta-S-haupitseja tšetšeeniseparatisteja vastaan. Haupitsia on käytetty myös Krimin kriisissä, sekä Venäjän kapinallisten haltuun on päätynyt yksi kappale. Venäjä on käyttänyt myös paljon panssarihaupitsia Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan 2022- ja myös Ukrainalla on kyseisiä aseita käytössään.
Käyttäjät

Venäjä: 738 Msta:n versiota oli käytössä vuonna 2014. 42 2S19M-haupitsia tilattiin vuonna 2016. Luovutus Msta-SM:stä on käynnissä.
Azerbaidžan: 18
Valko-Venäjä: 13
Etiopia: 12
Ukraina: 40
Georgia: 1
Marokko: tuntematon määrä
Venezuela: muutamia
Vyömesikko

| Vyömesikko |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Vyömesikot Acanthorhynchus
Laji::  superciliosus
Kaksiosainen nimi
 Acanthorhynchus superciliosus  Gould, 1837 
Katso myös
   Vyömesikko Wikispeciesissä   Vyömesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vyömesikko (Acanthorhynchus superciliosus) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vyömesikkoa tavataan Australian lounaisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
785

| --- | --- |
Vuosisadat: 500-luku · 600-luku · 700-luku · 800-luku · 900-luku
Vuosikymmenet: 690-luku · 700-luku · 710-luku · 720-luku · 730-luku · 740-luku 750-luku · 760-luku · 770-luku · 780-luku · 790-luku · 800-luku
Vuodet: 690 · 691 · 692 · 693 · 694 · 695 · 696 · 697 · 698 · 699 700 · 701 · 702 · 703 · 704 · 705 · 706 · 707 · 708 · 709 710 · 711 · 712 · 713 · 714 · 715 · 716 · 717 · 718 · 719 720 · 721 · 722 · 723 · 724 · 725 · 726 · 727 · 728 · 729 730 · 731 · 732 · 733 · 734 · 735 · 736 · 737 · 738 · 739 740 · 741 · 742 · 743 · 744 · 745 · 746 · 747 · 748 · 749 750 · 751 · 752 · 753 · 754 · 755 · 756 · 757 · 758 · 759 760 · 761 · 762 · 763 · 764 · 765 · 766 · 767 · 768 · 769 770 · 771 · 772 · 773 · 774 · 775 · 776 · 777 · 778 · 779 780 · 781 · 782 · 783 · 784 · 785 · 786 · 787 · 788 · 789 790 · 791 · 792 · 793 · 794 · 795 · 796 · 797 · 798 · 799 800 · 801 · 802 · 803 · 804 · 805 · 806 · 807 · 808 · 809
Tapahtumia

Saksien päällikkö Widukind kääntyi kristityksi kapinoituaan pitkään tuloksettomasti Kaarle Suuren frankkiarmeijaa vastaan.
Pennit otettiin käyttöön Englannissa.
Veikko Marttinen

Taiteilijaliitto 58:n jäseniä liiton ensimmäisessä näyttelyssä Helsingin Taidehallissa. Etualalla taiteilijat Unto Koistinen ja Veikko Marttinen, taempana vasemmalla rouva Kanerva, Rolf Sandqvist ja oikealla rouva Marttinen (Nora Mäkinen).
Veikko Kalmari Marttinen (1. joulukuuta 1917 Helsinki – 23. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Marttinen oli Taiteilijaliitto 58:n perustajajäseniä sekä Taidemaalariliiton ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän asui Lallukan taiteilijakodissa vuosina 1957–2003.
Marttinen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1968.
Opinnot

Marttinen opiskeli 1930-luvulla ensin Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa.
Taiteellisesta työstä

Taiteellisen debyyttinsä Marttinen teki vuonna 1949 Helsingissä. Tämän jälkeen hänen teoksiaan on ollut esillä lukuisissa kotimaisissa taidenäyttelyissä sekä kansainvälisesti muun muassa Ruotsissa, Ranskassa, Kiinassa, Saksassa, Brasiliassa ja Monacossa. Tuotteliaan uran seurauksena Marttisen teoksia on päätynyt lukuisiin yksityiskoteihin, toimitiloihin ja taidekokoelmiin. Julkisesti esillä olevista teoksista merkittävimpiä ovat Pohja-yhtymän (nyk. Lähitapiola) pääkonttoriin toteutetut seinämaalaukset, Ateneumin taidemuseossa esillä oleva Taiteilija ja malli ja ortodoksiselle kirkolle vuosina 1955–1961 tehdyt ikonostaasit ja alttaritaulut.
Perhe

Veikko Marttisella oli viisi lasta ja useita lapsenlapsia. Hän oli naimisissa ensin Nora Mäkisen kanssa ja myöhemmin Ulla Marttisen (o.s. Malmivaara) kanssa.
Palkinnot ja kunniamaininnat

4. palkinto valtion taidekilpailussa 1950
3. palkinto valtion taidekilpailussa 1952
2. palkinto valtion taidekilpailussa 1953
Kunniamaininta São Paulon biennaalissa 1957
Pyhän Karitsan ritarikunnan kunniamerkki 1961
1. palkinto valtion taidekilpailussa 1965
Pro Finlandia 1968
474

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku
Vuosikymmenet: 390-luku · 400-luku · 410-luku · 420-luku · 430-luku · 440-luku 450-luku · 460-luku · 470-luku · 480-luku · 490-luku · 500-luku
Vuodet: 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409 410 · 411 · 412 · 413 · 414 · 415 · 416 · 417 · 418 · 419 420 · 421 · 422 · 423 · 424 · 425 · 426 · 427 · 428 · 429 430 · 431 · 432 · 433 · 434 · 435 · 436 · 437 · 438 · 439 440 · 441 · 442 · 443 · 444 · 445 · 446 · 447 · 448 · 449 450 · 451 · 452 · 453 · 454 · 455 · 456 · 457 · 458 · 459 460 · 461 · 462 · 463 · 464 · 465 · 466 · 467 · 468 · 469 470 · 471 · 472 · 473 · 474 · 475 · 476 · 477 · 478 · 479 480 · 481 · 482 · 483 · 484 · 485 · 486 · 487 · 488 · 489 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509
Tapahtumia

Julius Nepos Länsi-Rooman keisariksi.
Kuolleita

Theodemir, ostrogoottien kuningas
Venerida

| Venerida |
| --- | --- |
 Chama lazarus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Alaluokka::  Erilaishampaiset Heterodonta
Osaluokka::  Euheterodonta
Ylälahko::  Imparidentia
Lahko::  Venerida  Gray, 1854
Katso myös
   Venerida Wikispeciesissä   Venerida Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Venerida on simpukoihin kuuluva nilviäislahko. Siihen kuuluu simpukoita, joilla on yleensä kaksi samanlaista melko paksua kuorta. Useimmat lajit hankkivat ravintonsa suodattamalla vedestä planktonia. Useimmat lajit elävät meressä, jotkut murtovedessä ja muutamat makeassa vedessä.
Yläheimot ja heimot

†Anthracosioidea
†Anthracosiidae
†Ferganoconchida
†Shaanxiconchidae
Arcticoidea
Arcticidae
†Pollicidae
Trapezidae
†Veniellidae
Chamoidea
Chamidae
Cyrenoidea
Cyrenidae
Cyrenoididae
Glauconomidae
Glossoidea
Glossidae
Kelliellidae
†Lutetiidae
Vesicomyidae
Hemidonacoidea
Hemidonacidae
Mactroidea
Anatinellidae
Cardiliidae
Vinohammassimpukat (Mactridae)
Mesodesmatidae
†Palaeanodontoidea
†Palaeanodontidae
†Prilukielloidea
†Prilukiellidae
†Senderzoniellidae
Ungulinoidea
Ungulinidae
Veneroidea
†Isocyprinidae
Neoleptonidae
Venussimpukat (Veneridae)
Aiheesta muualla

Kuvia  Animal Diversity Web
ITIS: Veneroida
99 Ways to Die

99 Ways to Die voi tarkoittaa:
99 Ways to Die, Master P:n albumi
”99 Ways to Die”, Megadethin kappale
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”99 Ways to Die”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viialan kirkko

Viialan kirkko
Viialan kirkko sijaitsee Akaan Viialassa. Vuonna 1927 perustetun Viialan seurakunnan ensimmäinen varsinainen kirkko valmistui 1950 ja sen on suunnitellut arkkitehti Jaakko Tähtinen. Kirkon rakentamisessa avustivat taloudellisesti Viialan nahkatehtaan omistaja vuorineuvos Emil Aaltonen, Viialan vaneritehtaan omistanut Viiala Oy ja Amerikan luterilaiset seurakunnat. Kirkkoa on laajennettu 1982 pohjoispuolisella siipirakennuksella. Jyrkkälappeisen harjakaton omaava suorakaiteen muotoinen kirkko on saanut vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista. Sisäänkäyntipäädyssä olevat kapeat pystyikkunat jäljittelevät keskiaikaisten kivikirkkojen päätykoristeluja. Kirkkoon liittyy korkea campanile-tyyppinen kellotorni.
Viialan kirkon alttaritaulun Kristus Viialan katukuvassa on maalannut taidemaalari Lennart Segerstråle. Sisämaalauksen värisuunnittelijana toimi taidemaalari Gabriel Engberg ja kirkon kattokruunut ja valaisimet valmisti Orno Oy.
Viialan kirkko on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Videorunous

Videorunous on runoutta videon muodossa. Se on digitaalista runoutta, jossa käytetään välineenä videota ja sen tuomia mahdollisuuksia esimerkiksi runon ajallisuudessa, liikkuvuudessa ja äänessä. Videorunous on muodoltaan lähellä videotaidetta. Videorunouden teosten eli videorunojen luomisessa hyödynnetään videokuvaamisen ja videoeditoinnin tekniikoita.
Suomalaisia videorunoilijoita ovat esimerkiksi J. P. Sipilä, Mikaela Välipakka ja Tuija Välipakka.
Viinijärven koulu

| Viinijärven koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kirkkotie 4, 83400 Viinjärvi Liperi
Koordinaatit:  62.64603°N, 29.23370°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Katja Ruotsalainen (koulun johtaja)
Luokat:  0–6
Oppilaita:  150 (2020)
Viinijärven koulu on Liperin kunnan Viinijärven taajamassa toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 0–6). Koulu sijaitsee noin 30 kilometriä Joensuusta Kuopion suuntaan.
Viinijärven koulua käy noin 150-170 peruskoululaista. Henkilökuntaa on noin 20. Aiemmin Viinijärvellä toimi myös yläkoulu.
Peruskoulun kanssa samassa rakennuksessa toimivat myös koululaisten iltapäivätoiminta, esikoulu, päiväkoti ja Viinijärven kirjasto. Viinijärven koulu on yksi Liperin kunnan yleisten vaalien äänestyspaikoista.