stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Implacable (R86)
Palvelus

HMS Implacable liitettiin palvelukseen otettaessa Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Alukselle siirrettiin heinäkuussa 1944 lentokoneet ja se aloitti kouluttautumisen Scapa Flow’ssa Kotilaivaston mukana. Koulutusjakson päätyttyä elokuussa alus liitettiin Kotilaivastoon. Se osallistui syyskuussa iskuihin Norjan rannikkoliikennettä vastaan, jolloin alukselta lähteneet lentokoneet upottivat kolme rahtialusta ja kolme niitä suojannutta saattajaa. Alus lähti 23. lokakuuta merelle risteilijä HMS Bellonan ja kahdeksan hävittäjän suojaamana iskeäkseen Norjan rannikkoliikennettä vastaan operaatio Athleticissa. Aluksen lentokoneet hyökkäsivät lentokentille Sorreisassa ja Bardufossissa. Alukselta noussut tiedustelukone havaitsi Saksan laivaston taistelulaiva Tirpitzin vaihtaneen ankkuripaikan lähelle Tromssaa.
Alus oli 26. lokakuuta uudelleen Norjan rannikolla suojanaan risteilijä HMS Mauritius ja kuusi hävittäjää. Aluksen lentokoneet iskivät Bodon ja Rorvikin lentokentille ja ne upottivat Saksan laivaston emälaiva Karl Meyerin. Laivaliikenteen häirinnässä Lodingenin ja Kristiansundin edustalla operaatiossa Provident aluksen lentokoneet upottivat miinanraivaajia ja rannikkoaluksia. Seuraavana päivänä alukselta lähtenyt Firefly hyökkäsi pinnalla yllättämänsä sukellusveneen U1060 kimppuun, minkä seurauksena sukellusvene ajettiin Fleinan saaren rantaan uppoamisen estämiseksi.
Alus jatkoi marraskuussa palvelustaan Kotilaivastossa ja se oli jälleen 27. marraskuuta Norjan rannikolla operaatio Providentissa saattuetukialusten HMS Premierin ja HMS Pursuerin kanssa suojanaan risteilijä HMS Dido ja seitsemän hävittäjää. Osaston aluksilta lähteneet lentokoneet hyökkäsivät Namsoksen pohjoispuolella Masjoenin edustalla havaitsemaansa saattuetta vastaan, jolloin norjalaiset Rigel ja Korsness upotettiin. Upotetuilla aluksilla oli venäläisiä sotavankeja, joista monet saivat hyökkäyksessä surmansa. Lisäksi upotettiin kaksi saattuetta suojannutta ilmatorjunta-alusta sekä ankkurissa ollut rahtialus Spree.
Alus oli 7. joulukuuta jälleen Norjan rannikolla HMS Trumpeterin ja HMS Premierin kanssa suojanaan HMS Diadem ja kahdeksan hävittäjää, joista yksi oli Norjan laivaston KNM Stord. Operaatio Urbanessa osaston tuli häiritä Hagesundin edustan meriliikennettä ja miinoittaa  Karansalmi. Alueella ei havaittu kuitenkaan rannikkoliikennettä. Seuraavana päivänä lentokoneet hyökkäsivät rannikkokohteisiin Bergenin ja Stavangerin välillä.
Tammikuussa 1945 alus määrättiin siirrettäväksi brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, minkä seurauksena se siirrettiin huollettavaksi. Helmikuussa alus valmistautui operatiiviseen palvelukseen Yhdysvaltain Tyynellävaltamerellä olevan laivaston kanssa. Maaliskuussa kuningasperheen edustaja vieraili aluksella ja se aloitti lentokoneiden vastaanottamisen jälkeen matkan Ceylonille.
Palvelus > Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa

Alus saapui 4. huhtikuuta Ceyloniin, missä se siirsi lentokoneet maakentille. Alus jatkoi matkaansa Australiaan liittyäkseen brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon (Task Force 111). Alus saapui Sydneyn 8. toukokuuta liittyen laivastoon. Se liitettiin lentotukialusosastoon (Task Group 111.2) korvaamaan HMS Illustriousin, joka palasi Englantiin huollettavaksi.
Kesäkuussa alus siirtyi Manukseen liittyäkseen ryhmäänsä. Se liittyi 10. kesäkuuta Task Unit 111.2.1:n (TU 111.2.1) lippulaivaksi. Alus lähti 12. kesäkuuta laivaston mukana ensimmäisen kerran sotatoimiin Tyynellä valtamerellä operaatiossa Inmate hyökättäessä japanilaisten hallussa olevalle Trukin lentokentälle. Osaston lentokoneet iskivät kentille 14.-15. kesäkuuta. Lisäksi lentokoneet toimivat pinta-alusten tykistön tulenjohtajina. Osasto palasi Manukseen 17. kesäkuuta. Samana päivänä TF57:ksi nimetty brittiläinen Tyynenmeren laivasto siirtyi Yhdysvaltain 3. laivaston alaisuuteen nimellä TF37.
Alus lähti 6. heinäkuuta laivaston mukana Manuksesta operaatio Olympicissa valmistauduttaessa hyökkäämään Japanin kotisaarille. Pian lähdön jälkeen aluksen propulsiojärjestelmään tuli vika, joka pakotti laskemaan nopeutta. Alus erkani laivastosta palaten Manukseen korjauksia varten. Sitä ei kuitenkaan tarvinnut siirtää edelleen Sydneyyn telakalle ja se kykeni palaamaan laivastoon jo 16. heinäkuuta. Seuraavana päivänä laivaston lentokoneet hyökkäsivät Tokion ja Jokohaman alueille kuten Sendain, Masudan ja Matsushiman lentokentille sekä Croisin satamaan. Japanilaisten tekemät vastahyökkäykset torjuivat alusten hävittäjälentokoneet. Lentohyökkäykset jatkuivat kuukauden loppuun, jolloin iskettiin Osakan, Susukan ja Miyakawan lentokentille sekä Maizurun laivastotukikohtaan. Lentokoneet vaurioittivat kolmea hävittäjää, joista yksi upposi myöhemmin. Lisäksi onnistuneessa hyökkäyksessä Sisämerelle upotettiin rahtialuksia ja sotalaivoja.
Täydennysten jälkeen laivaston piti jatkaa hyökkäystään, mutta 3. elokuuta toiminta keskeytettiin pyörremyrskyn vuoksi. Lentotoimintaa jatkettiin 9. elokuuta Honshun pohjoisosiin ja Hokkaidolle. Hyökkäyksissä upotettiin kaksi apualusta ja hävittäjä. Alus poistui 12. elokuuta laivaston mukana operaatioalueelta Manukseen polttoainepulan vuoksi.
Palvelus > Toisen maailmansodan jälkeen

Sotatoimien päätyttyä alus siirsi lentokoneensa ja lentohenkilöstön maihin Australiassa ja se muutettiin joukkojenkuljetusalukseksi. Muutostöiden jälkeen alus siirrettiin kuljettamaan vapautuneita sotavankeja kotiin. Alukselle nousi Manilassa 2 127 matkustajaa, jotka kuljetettiin Kanadaan. Alus saapui 11. lokakuuta Esquimaltiin, jossa matkustajat siirtyivät maihin.
Alus vieraili HMS Indefatigablen kanssa Melbournessa tammikuussa 1946 ja se lähti toukokuussa Britteinsaarille. Alus saapui määränpäähänsä kesäkuussa. Alus siirrettiin reserviin.
HMS Implacable oli modernisoitavana 1948–1949, minkä jälkeen se siirrettiin Kotilaivaston lippulaivaksi. 1950-luvun miehistövajausten aiheuttamien ongelmien vuoksi monet alukset jouduttiin poistamaan palveluksesta ja Implacable siirrettiin koululaivaksi, missä tehtävässä se oli vuoteen 1954, jolloin se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi Inverkeithingissä Rosythissa. Alus saapui 3. marraskuuta 1955 hinattuna romutettavaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maritimequestin kuvagalleria HMS Implacable
Implacable-luokan lentotukialukset
Lentokoneet lämmittävät 26. marraskuuta 1944 moottoreitaan aluksen kannella ennen Norjan rannikolle tehtävää hyökkäystä.
Kuningas Yrjö VI:n ja kuningatar Elizabetin vierailu aluksella.
Alus reservissä 1947
Induksenkohistani

| Induksenkohistani |
| --- | --- |
 Pakistanin kielikartta, induksenkohistani vihreänruskealla maan pohjoisosassa.
Tiedot
Alue:   Pakistan
Puhujia:  200 000
Kirjaimisto:  arabialainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet indoarjalaiset kielet dardilaiset kielet
ISO 639-3:  mvy
 Ohje 
Induksenkohistani on Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssin Kohistanin piirikunnassa Indus-joen länsirannalla, Induksen ja Swatin yläjuoksujen vuoristokylissä puhuttava dardilainen kieli. Kielellä arvioidaan olevan noin 200 000 tai 220 000 puhujaa. Induksenkohistania kirjoitetaan arabialaisilla kirjaimilla.
Puhujilla itsellään ei ole yhtenäistä nimitystä kielelleen. Toisinaan käytetään nimitystä abasin kostayn (induksenkohistani), mutta yleensä eri asutuskeskuksissa asuvat kutsuvat kieltään oman alueensa nimellä. Esimerkiksi Jijalissa asuvat kutsuvat kieltään nimellä jijali ja Seossa asuvat nimellä seois. Naapurikansat sekä šinojen keskuudessa asuvat kanjavalin murteen puhujat kutsuvat kieltä kohistaniksi.
Induksenkohistani kuuluu dardilaisten kielten itäiseen ryhmään, ja sen läheisiä sukukieliä ovat katarkalai, tirahi ja torwali.. Se toimii etupäässä yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä, mutta viime aikoina sille on laadittu urduun perustuva kirjoitusjärjestelmä.
Charles Bernard Desormes

| Charles Bernard Desormes> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1771 Dijon, Côte-d’Or
Kuollut: 30. elokuuta 1862 (91 vuotta) Verberie, Oise
Kansalaisuus:   Ranska
Ammatti:  kemisti, fyysikko
Charles Bernard Desormes (3. kesäkuuta 1771 Dijon, Ranska – 30. elokuuta 1862) oli ranskalainen kemisti ja fyysikko. Hänet tunnetaan parhaiten kaasujen ominaislämpökapasiteetin ja jodin ominaisuuksien tutkimisesta. Desormes teki lähes kaikki tieteelliset tutkimuksensa yhteistyössä vävynsä Nicolas Clémentin kanssa.
Desormes aloitti opiskelun École Polytechniquessa vuonna 1794, kun oppilaitos avattiin. Siellä hän tapasi myös Clémentin, ja he aloittivat tutkimusuran, joka kesti vuoteen 1824. Vuonna 1804 Desormes, Clément ja Joseph Montgolfier perustivat alunan puhdistamon Verberiehin.
Desormes ja Clément tutkivat erityisesti kaasujen ominaislämpökapasiteettia. Irlantilainen Adair Crawford oli ensimmäinen, joka mittasi kaasujen ominaislämpökapasiteettia, ja Desormes ja hänen vävynsä tutkivat niiden suhteita. He määrittivät muun muassa hiilimonoksidin ja hiilidisulfidin ominaislämpökapasiteetin tutkimalla niiden muodostumista. He myös esittivät karkean arvion absoluuttisesta nollapisteestä.
Vuonna 1811 Bernard Courtois löysi uuden alkuaineen, jodin. Hän ei saanut rahoitusta tutkimuksilleen, koska Napoleonin sodat veivät suuren osan valtion rahoista. Niinpä hän siirsi jodin ominaisuudet Desormesin ja Clémentin tutkittaviksi. Tämän lisäksi Desormes ja Clément loivat ensimmäisen täysin kemiallisen selityksen katalyyttien toiminnasta. Vuonna 1806 he esittivät teorian typen oksideista hapen lähteenä rikkihapon valmistuksessa käytetyssä lyijykammioprosessissa. Heidän tutkimuksensa osoittivat, että typen oksideita ei kulunut reaktiossa, ja esittivät reaktiossa olevan välituotteen. Itsenäisesti Desormes tutki muun muassa Voltan patsaan toimintaa.
Myöhemmin Desormes osallistui politiikkaan. Vuonna 1848 hänet valittiin kansalliskokouksen edustajaksi.
Indikaani

| Indikaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R,3S,4S,5R,6S)-2-(hydroksimetyyli)-6-(1H-indol-3-yloksi)oksaani-3,4,5-trioli
CAS-numero:  487-60-5
PubChem CID:  441564
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C(=CN2)OC3C(C(C(C(O3)CO)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H17NO6
Moolimassa:  295,286 g/mol
Sulamispiste:  178-180 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Indikaani (C14H17NO6) on glukoosin ja indoksyylin muodostama glykosidi. Luonnossa yhdistettä esiintyy indigo-suvun (Indigofera) kasveissa kuten indigokasvissa eli väri-indigossa (Indigofera tinctoria), värimorsingossa (Isatis tinctoria) ja väritattaressa (Persicaria tinctoria tai Polygonum tinctorium). Indikaani on esiaste kasveista saatavan indigon valmistuksessa.
Esiintyminen ja ominaisuudet

Indikaania esiintyy kasveissa erityisesti lehdissä vakuoleissa. Selvästi pienempinä määrinä sitä on myös kasvin varressa, juurissa, kukissa ja kukkanupuissa. Indikaanin pitoisuus lehdissä on noin 0,2–0,8 %.
Huoneenlämpötilassa indikaani on värittömiä kiteitä. Yhdiste on hygroskooppista ja se esiintyy usein kidevedellisenä trihydraattina (C14H17NO6·3H2O, CAS 1328-73-0). Trihydraattia kuumennettaessa rikkihappoliuoksessa se muuttuu hemihydraatiksi (C14H17NO6·½H2O) ja kidevedetöntä indikaania voidaan valmistaa käsittelemällä trihydraattia kiehuvalla bentseenillä ja etanolilla. Indikaani liukenee veteen, etanoliin, metanoliin, asetoniin ja hieman myös etyyliasetaattiin ja bentseeniin.
Indikaania esiintyy nisäkkäiden virtsassa ja myös veriplasmassa tryptofaanin normaalina metaboliittina.
Käyttö

Kasvinosien sisältämä indikaani fermentoidaan, jolloin glykosidaaseihin kuuluva entsyymi nimeltään indimulsiini hydrolysoi indikaanin indoksyyliksi ja glukoosiksi. Fermentointiolosuhteissa indoksyyli hapettuu hyvin helposti indigoksi.
Aiheesta muualla

PubChem: Indican (englanniksi)
PubChem: Indican Trihydrate (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Indican (englanniksi)
Imjärvi (järvi)

| Imjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°17′20″N, 26°15′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskujoki:  Imjoki Ala-Rääveliin 
Järvinumero:  14.179.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,8 m  
Pituus:  6,8 km  
Leveys:  3,2 km  
Rantaviiva:  51,296 km  
Pinta-ala:  5,91223 km²  
Tilavuus:  0,0260714 km³  
Keskisyvyys:  4,41 m  
Suurin syvyys:  18,06 m  
Valuma-alue:  145,62 km²  (laskujoen) 
Saaria:  50 
 fiImjärvi 
Imjärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Imjärvellä sijaitseva järvi.
Luontoarvoja

Joitakin järven rantoja on otettu luonnonsuojelulain mukaiseen huomaan. Laaja suojelualue jää Kylänalasen ja Mänttäselän välisellä niemellä, joka sijaitsee Lehtistenniemen koillispäässä. Muut suojelualueet löytyvät Myllyselän rannoilta ja Torminsaarelta, joka on kokonaan suojeltu.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) järvi kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on 146 neliökilometriä. Sen vedenpinnan korkeus on 83,8 metriä mpy, mikä on sama kuin eteläisellä Viilajärvellä (341 ha), joka laskee Myllyselkään Muikkusalmen läpi. Viilajärven kautta laskevat myös Pursjärven (20 hehtaaria, ha) ja Kannusjärven (35 ha) vedet. Viilajärven itäpuolella sijaitsee Valkjärvi (36 ha), jonka laskuoja Kaivannonoja laskee Myllyselän Kaupinlahteen. Samaan lahteen laskee myös Kirveslampi (9 ha), johon vuorostaan laskee Mustalampi (10 ha). Immilänlahteen tulee Kokkoselän (99 ha) eli Ala-Kesiön kautta suurin osa valuma-alueen yläosien vesistä. Suoraan Imjärveen laskee joukko pienempiä järviä ja lampia omia laskuojiaan myöten. Haapaselän pohjoispäähän laskee Haapalampi (8 ha), Immilänlahteen laskee Kenunlampi, Myllyselän Nikkarinlahteen laskee Hirvilampi (3 ha), Kirveslampeen Koiralampi ja sen takaa Hiidenlampi (1 ha).
Historiaa

Ala-Räävelin luonnonhistoriasta on kirjallisuudessa lyhyitä mainintoja. Aluksi Ala-Räävelin järviallas oli Itämeren Ancylus-vaiheen aikana pitkä vuonomainen lahti sisämaassa. Vedenpinta on tuolloin ollut jopa 87,5 metriä mpy. ja seudulta on löytynyt tältä korkeudelta selviä muinaisia rantavalleja. Myöhemmin varhaisella mesoliittisella kivikaudella järvi oli pitkän muotoinen järvi, jonka vedenpinnan korkeus on ollut lähellä nykyistä tasoa. Järven muiniasten ihmisten asumisen jälkiä on löytynyt kaikilta rannankorkeuksilta. Kuuluisa Heinolan reenjalas on eräs näitä löytöjä. Korkean veden aikoina on myös Imjärvi kuulunut Ala-Rääveliin yhtenä sen lahdista. Viimeisin tällainen vaihe oli, kun aluksi itään laskenut järvi puhkaisi myöhemmin uuden lasku-uoman Sulkavankoskessa vedenpinnan tulvittua Imjärveen asti. Uusi koski kului satojen vuosien aikana niskastaan ja järvien vesi laski sinä aikana noin kuusi metriä. Imjärvi on siten ollut omana järvenään kivikaudelta asti.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 näyttää selvästi siltä, että järvellä on korkeampi vedenpinta kuin nykyään. Selvin esimerkki tästä on Kantastenlahti ja Hirsanlahti, jotka ovat vanhoissa kartoissa lähempänä toisiaan. Tämä vaikuttaa olevan totta myös Karttapaikan viistovarjokuvissa, jossa järven rantoja kiertää vanha rantavalli . Imjoen perkaukset ovat ainakin vielä miesmuistissa. Kalmbergin kartassa nykyinen Myllyselkä on ollut ”Wanhanselkä” ja Viljonpohja ”Hangaslaks” .
Imjoen uomaa on muokattu ainakin vesimyllyn rakentamisen aikihin. Sen tarkkaa rakentamisaikaa ei tiedetä, mutta vanhojen karttojen mukaan se on ilmestynyt koskeen ennen vuotta 1782. Koskessa on aina välillä ollut mylly entisten lahottua. Joen rannassa on vieläkin viimeisen myllyn rakenteita . Imjärven kylän pellot ovat sijainneet vuoden 1920 taloidellisessa kartassa Imjoen pohjoispuolella ja sen niemessä. Muita taloja sijaitsi järvellä Käiväräisten niemessä, Kantastenlahdella sekä Ruokolahdella että Kaupinlahdella . Vuoden 1942 kartassa on tullut lisää tiloja, joita on nyt entisten lisäksi Haapaniemessä, Vahterniemessä, Mänttäniemessä, Viljonpohjassa, Muikkusalmilla ja Sihvonlahdella.
Vuoden 1965 peruskartassa on peltoala järven rannoilla kasvanut edelleen, mutta jossakin vaiheessa se kääntyi laskuun. Vuosien 1980 ja 1989 välillä tapahtui suurin peltomäärän väheneminen.
Aiheesta muualla

Häkkinen, Hanna & Raunio, Janne: Hartolan, Heinolan ja Sysmän vesistötutkimukset vuonna 2009 (PDF) (tutkimusraportti 120/2010) Kymijoen vesi ja ympäristö ry. Arkistoitu 29.1.2022. Viitattu 27.10.2022.
(14.1)
Derbe

| Derbe> Δέρβη.Sijainti |
| --- | --- |
 Derbe
Koordinaatit:  37°20′57″N, 33°21′42″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Kerti Hüyuk, Ekinözü, Karaman
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lykaonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Derbe (m.kreik. Δέρβη, Derbē, myös Δέρβεια, Derbeia, Δελβεία, Delbeia) oli antiikin aikainen kaupunki Lykaoniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan nykyiseen Kerti Hüyukiin lähelle Karamanin maakunnan Ekinözün kylää.
Maantiede

Derbe sijaitsi Lykaoniassa tai joidenkin näkemysten mukaan Isauriassa. Strabon sijoitti Derben Isaurian "laidoille” ja lähes Kappadokiaan. Kaupungin paikka oli pitkään epäselvä. Sen nykyisin oletettu paikka Kerti Hüyuk sijaitsee noin 24 kilometriä pohjoiskoilliseen Karamanista eli antiikin Larandasta ja 105 kilometriä kaakkoon Konyasta eli antiikin Ikonionista. Paikka on tasangolla olevalla kukkulalla, jonka koko on pohjois-eteläsuunnassa noin 700 metriä ja itä-länsisuunnassa noin 500 metriä. Paikka on idempänä kuin mihin kaupunki oli aiemmin sijoitettu, ja vaikuttaisi olleen varsin keskellä Lykaoniaa.
Strabonin ajan jälkeen Derbe muodosti yhdessä muun muassa Larandan kanssa Antiokhanaksi (lat. Antiochana) kutsutun alueen, joka sijaitsi Lykaonian ja Tyanitiksen välissä. Stefanos Byzantionlainen sanoo, että Derbessä olisi ollut satama (λιμήν, limēn), mutta tämä on ilmiselvä virhe, sillä kaupunki sijaitsi sisämaassa. Tämä onkin korjattu muotoon limnē (λίμνη, ’järvi’, sillä lähiseudulla on joitakin järviä, vaikkakin hieman kauempana.
Historia

Derben kaupunki on ollut olemassa ainakin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Kerti Hüyukin kukkulalla on merkkejä myös tätä varhaisemmasta asutuksesta. Antiikin lähteistä Derben vaiheistä tiedetään vain vähän. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Derbētēs (Δερβήτης).
Ciceron aikana 1. vuosisadalla eaa. Derbeä hallitsi hänen ystävänsä Antipatros. Tuttavuus oli todennäköisesti peräisin Ciceron kaudelta Cilician provinssin prokonsulina. Cicero kirjoitti Asian provinssin prokonsulille Quintus Philippukselle Antipatroksen puolesta, sillä tämä piti Antipatroksen lapsia panttivankeina. Antipatroksen kukisti ja surmasi Amyntas, joka liitti Derben omistuksiinsa.
Apostoli Paavali kävi Derbessä ensimmäisellä lähestysmatkallaan vuonna 47–48, ja siksi se mainitaan Apostolien teoissa. Hän tuli sinne käytyään Ikonionissa ja Lystrassa. Kristillisellä kaudella Derbe oli Ikonionin metropoliitan alainen piispanistuin. Paikalta löydetty piirtokirjoitus mainitsee sen piispan Mikhaelin. Toinen piispa Dapimos mainitaan Konstantinopolin kirkolliskokouksen osanottajien joukossa vuonna 381. Nykyisin Derbe on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin (Derbeus, Derbensis).
Derben oletetun paikan Kerti Hüyukin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 2013.
Rakennukset ja löydökset

Derbe oli linnoitettu. Kerti Hüyuk muodostaa rauniokummun, josta on löydetty muurien tai rakennusten seinien jäänteitä, mahdollisen kirkon rauniot ja hautoja, sekä kaksi piirtokirjoitusta, jotka mainitsevat Derben nimen, mikä tukee kaupungin sijoittamista paikalle.
Des Moines -luokka

| Des Moines -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  17 531 t (standardi) 21 268 t (kuormattu)
Pituus:  218,39 m (kokonaispituus) 213,36 m (vesiraja)
Leveys:  22,96 m
Syväys:  7,92 m
Koneteho:  120 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  1 799
Aseistus
Meritorjunta:  9 × 8″ Mk 16 -tykkiä 12 × 5″/38 DP Mk 12 -tykkiä 4 × lentokonetta
Ilmatorjunta:  24 × 3″/50 ilmatorjuntatykkiä 24 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
Des Moines -luokka oli Yhdysvaltain laivaston neljän raskaan ristelijän luokka, jonka alukset otettiin käyttöön 1948–1949. Alukset olivat viimeiset Yhdysvaltain vain tykein aseistetut ristelijät.
Suunnittelu

Des Moines -luokan alusten pääaseena oli uusi automaattilataajalla varustettu 8"/55 Mk16 -tykki, jonka suunniteltu tulinopeus oli seitsemän laukausta minuutissa. Tykit asennettiin kolmeen kolmitykkiseen torniin, joiden kunkin massa oli 451 tonnia. Tykkien maksimi ampumaetäisyys oli 30 050 jaardia 41 asteen korotuskulmalla. Aluksissa oli apuaseina kaksitoista aiemmissakin alusluokissa olleita  5"/38 -tykkejä (127 mm) kaksiputkisissa torneissa, mutta niihin oli kytketty neljä tulenjohtolaitetta.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan aluksille piti asentaa kaksitoista neliputkista 40 millimetrin Boforsia ja 20 kappaletta 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Mutta alusten valmistumisaikaan oli selvinnyt, että 40 millimetrin tykillä oli haasteita kamikazejen torjunnassa ja 20 millimetrin tykit täysin tehottomia. Ilmatorjunta-aseistukseksi päätettiin siten asentaa kunkin Boforsin tilalle kaksiputkinen 3″/50 (76 mm) -tykki.
Alukset

Aluksia oli tarkoitus alun perin rakentaa kaksitoista, joista neljän rakennustyö aloitettiin. Näistä yksi peruutettiin puolivalmiina.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Des Moines | Bethlehem, Quincy | 28. toukokuuta 1945 | 27. syyskuuta 1946 | 18. marraskuuta 1948 | alusluettelosta 1. heinäkuuta 1991 |
| USS Salem | Bethlehem, Quincy | 4. heinäkuuta 1945 | 27. maaliskuuta 1947 | 14. toukokuuta 1949 | alusluettelosta 1. heinäkuuta 1991 |
| USS Dallas | Bethlehem, Quincy | 15. lokakuuta 1945 | ei | ei | tilaus peruutettu 6. kesäkuuta 1946 |
| USS Newport News | Newport News | 1. lokakuuta 1945 | 6. maaliskuuta 1948 | 29. tammikuuta 1949 | alusluettelosta 31. heinäkuuta 1978 |
Indonesian laivasto

| Indonesian laivasto |
| --- | --- |
 Laivaston vaakuna
Toiminnassa:  10. syyskuuta 1945 -
Valtio:   Indonesia
Puolustushaarat:  merivoimat
Osa joukkoa:  Indonesian asevoimat
Koko:  74 000 henkeä
Motto:  Jalesveva Jayamahe
Komentajat
Nykyinen komentaja:  amiraali Siwi Sukma Adji
Indonesian laivasto (indonesiaksi Tentara Nasional Indonesia Angkatan Laut) on Indonesian asevoimien merialueiden puolustuksesta vastaava puolustushaara, joka on perustettu 10. syyskuuta 1945. Sen tehtävänä on valvoa Indonesian rannikkovesiä sekä talousaluetta, turvata merellisiä etuja, suojata Indonesiaa ympäröiviä saaria sekä torjua mereltä tulevat hyökkäykset.
Indonesian laivasto on Lounais-Aasian henkilö- ja alusmäärältään suurin. Vuonna 2009 laivastossa palveli noin 75 000 henkeä ja sen käytössä oli yli 150 alusta. Palveluksessa olevat alukset käyttävät etuliitteenään KRI:tä, joka on lyhennys sanoista Kapal Perang Republik Indonesia eli Indonesian tasavallan alus.
Kalusto

Vuonna 2011 laivastolla oli
kaksi sukellusvenettä
11 fregattia
19 korvettia
16 ohjusvenettä
31 partioalusta
11 miinanraivaajaa
4 monitoimialusta
26 maihinnousualusta
54 muuta maihinnousuvenettä
32 huolto- ja kuljetusalusta
Käännös suomeksi
Deserta Grande

Deserta Grande
Deserta Granden sijainti Desertassaarissa.
| --- | --- |
Sijainti:  32.5197°N, 16.5075°W Makaronesia  Madeira,  Portugali
Saariryhmä:  Desertassaaret
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Deserta Grande on yksi Desertassaarista, jotka sijaitsevat alle 40 kilometriä Madeiran pääkaupunki Funchalista kaakkoon. Deserta Grande on saarista suurin. Se on noin 12 kilometriä pitkä ja 2 kilometriä leveä. Sen korkein kohta kohoaa noin 490 metriä merenpinnan yläpuolelle. Saarilla elää harvinainen munkkihylje, joka on nykyään rauhoitettu. Saarella on tutkijoiden talo sekä vartijat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deserta Grande Wikimedia Commonsissa