stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harald Öhquist
Aiheesta muualla

Öhquist, Harald hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Jääkäripataljoonan päällystöä Libaussa (Liepāja) syksyllä 1917. Alin rivi: Oberzugf. Hugo Österman, zugf. Eric Schauman, oberzugf. Gabriel von Bonsdorff, zugf. Paul Ljungberg, oberzugf. Karl Mandelin, zugf. Einar Johansson. Keskimmäinen rivi: luutnantti Franzen, luutnantti Huyssen, luutnantti Rüets, kapteeni Ulrich von Coler, kapteeni Eduard Ausfeld, tohtori Valter Sivén, yliluutnantti Stahel, Luutnantti Mellis, luutnantti Könnecke, tohtori Yrjö Salminen. Ylin rivi: oberzugf. Lauri Malmberg, oberzugf. Maximilian Savonius, oberzugf. Erik Heinrichs, oberzugf. Harald Öhquist, talouspäällikkö Arp, hauptzugf. Erik Jernström, zugf. Torsten Lesch, oberzugf. Lennart Oesch, zugf. Knut Solin, tohtori Häberle, zugf. Birger Homén, zugf. Gustaf Taucher.
Öljypalmu

| Afrikanöljypalmu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit Arecaceae
Suku::  Öljypalmut Elaeis
Laji::  guineensis
Kaksiosainen nimi
 Elaeis guineensis  Jacq. 
Katso myös
   Öljypalmu Wikispeciesissä   Öljypalmu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Palmunytimiä.
Kotiteollisesti valmistettavaa palmuöljyn keittoa Grand-Popon Hevessa, Beninissä.
Ei-teollisesti tuotettua palmuöljyä.
Öljypalmu eli afrikanöljypalmu (Elaeis guineensis) on Länsi-Afrikasta peräisin oleva, öljykasvina viljelty palmulaji. Sen hedelmistä saadaan palmuöljyä ja siemenistä palmuydinöljyä.
Alkuperä

Laji on peräisin Länsi-Afrikan rannikolta. Siellä sitä ei kuitenkaan ole otettu viljelykseen, vaan sen hedelmiä on kerätty luonnosta.lähde?
Vuonna 1848 neljä öljypalmun tainta istutettiin tuolloin Alankomaiden siirtomaana olleelle Jaavan saarelle perustettuun kasvitieteelliseen puutarhaan. Näiden yksilöiden jälkeläisistä sai 1800-luvun lopulla alkunsa öljypalmun viljelys Kaakkois-Aasiassa. Se on siis maailman uusimpia viljelyskasveja. Viime aikoina sen jalostukseen on käytetty myös läheistä eteläamerikkalaista sukulaislajia amerikanöljypalmua (Elaeis oleifera), jonka kanssa öljypalmu risteytyy helposti.
Viljelysalueet

Öljypalmu on trooppinen viljelyskasvi. Sitä viljellään etupäässä Kaakkois-Aasiassa, eniten Malesiassa.
Hedelmä ja öljyt

Öljypalmun hedelmä on suunnilleen luumun kokoinen luumarja. Niitä voi olla jopa 7 000 kappaletta samassa rypäässä. Hedelmiä voidaan syödä sellaisenaankin, mutta enimmäkseen niitä käytetään kasviöljyjen tuottamiseen. Sekä hedelmämalto että siemen ovat öljypitoisia.
Hedelmämallosta saadaan palmuöljyä, siemenestä palmuydinöljyä. Ne ovat kuitenkin koostumukseltaan erilaisia. Palmuöljyssä eniten esiintyvät rasvahapot ovat tyydytetty palmitiinihappo ja kertatyydyttymätön öljyhappo. Lisäksi siinä on liuenneena huomattavasti beetakaroteenia, minkä vuoksi se on väriltään punertavaa. Palmuydinöljyssä taas on enimmäkseen lauriinihappoa ja myristiinihappoa, jotka molemmat ovat tyydytettyjä, ja koostumukseltaan se näin ollen muistuttaa kookosrasvaa.
Käyttö

Kaikista öljykasveista öljypalmu tuottaa suurimman sadon viljelypinta-alaa kohti.
Sekä palmuöljyä että palmuydinöljyä käytetään ravintorasvoina ja teollisessa ruoanvalmistuksessa. Palmuydinöljyä pidetään kuitenkin arvokkaampana, ja se menee suurimmaksi osin vientiin, kun taas palmuöljyä käytetään ravintoaineena etupäässä tuottajamaissa. Monien muiden kasviöljyjen tavoin palmuöljyäkin käytetään myös teollisuuden raaka-aineena muun muassa saippuan valmistukseen.
Viime aikoina palmuöljyä on suunniteltu käytettäväksi myös moottoripolttoaineen, biodieselin valmistukseen. Tämä edellyttäisi kuitenkin sen viljelyksen niin suurta laajentamista, että sen tieltä olisi laajat osat trooppista sademetsää hävitettävä. Ympäristöjärjestöt kuten Greenpeace ja WWF ovatkin ankarasti arvostelleet tällaisia hankkeita.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Afrikanöljypalmu (Elaeis guineensis)
iNaturalist: Afrikanöljypalmu (Elaeis guineensis)
ITIS: Elaeis guineensis (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Elaeis guineensis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Elaeis guineensis (englanniksi)
Flora of North America: Elaeis guineensis (englanniksi)
FAO: African oil palm (Elaeis guineensis) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Elaeis guineensis (African oil palm) (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Oil palm (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q165403  Wikispecies: Elaeis guineensis  AoFP: 144  APDB: 33268  APNI: 196219  APSA: 13-22-1  BOLD: 285251  CoL: 38XFZ  Ecocrop: 972  EoL: 1095470  EPPO: EAIGU  FNA: 200027081  GBIF: 2731882  GISD: 377  GRIN: 14936  iNaturalist: 132576  IPNI: 666802-1  IRMNG: 10213909  ISC: 20295  ITIS: 506719  IUCN: 13416970  NCBI: 51953  Open Tree of Life: 947656  PfaF: Elaeis guineensis  Plant List: kew-66337  PLANTS: ELGU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:666802-1  Tropicos: 2400016  WFO: wfo-0000947985
Klas Östergren

Östergren vuonna 2015.
Klas Östergren (s. 20. helmikuuta 1955 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja kääntäjä. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Ruotsin akatemian jäseneksi, mutta hän erosi vuonna 2018 Metoo-kohun vuoksi.
Jo lukioaikoinaan Tukholmassa Östergren työskenteli kirjallisuuslehden toimittajana. Runoilijana 1970-luvun alussa aloittaneen kirjailijan esikoisromaani Attila ilmestyi vuonna 1975, ja sen jälkeen hän on kirjoittanut parikymmentä romaania sekä novelleja ja elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia. Östergren nousi Ruotsissa tunnetuksi julkaistuaan vuonna 1980 kulttikirjaksi kohonneen teoksensa Gentlemen, joka suomennettiin vasta 26 vuotta myöhemmin nimellä Herrasmiehet. Siinä päähenkilö nimeltä Klas Östergren saa tehtäväkseen kirjoittaa nykyaikaisen version August Strindbergin läpimurtoteoksesta Punainen huone. Östergren on kirjoittanut romaaneihinsa Herrasmiehet ja Gangsterit (2005) perustuvan televisiosarjan Herrasmiehiä & gangstereita, joka on esitetty Suomessa Yle Fem -kanavalla. Kääntäjänä hän on ruotsintanut monia Henrik Ibsenin draamoja.
Östergren on saanut toistakymmentä kirjallisuuspalkintoa, viimeksi Selma Lagerlöf -seuran palkinnon vuonna 2012. Vuonna 2009 hänen läpimurtoromaaninsa Herrasmiehet pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Yksityiselämä

Östergren on asunut 1980-luvun lopulta lähtien Skånen Simrishamnissa. Hän oli naimisissa näyttelijä Pernilla Augustin kanssa 1982–1989, ja heillä on aikuinen tytär. Nykyisen vaimonsa Cilla Östergrenin kanssa hänellä on kaksi poikaa ja tytär.lähde?
Östergrenin isä vietti 1900-luvun alussa lapsuuttaan Suomen Turussa, jossa hänen vanhempansa olivat joitakin vuosia töissä kirjapainossa jouduttuaan Ruotsissa ammattiyhdistystoimintansa vuoksi mustalle listalle.
Suomennetut teokset

Herrasmiehet 1980, suom. Tuula Kojo, Tammi, 2006. ISBN 951-31-3568-3
Gangsterit 2005, suom. Tuula Kojo, Tammi, 2007. ISBN 978-951-31-3569-0
Twist, suom. Hanna Tarkka, Siltala, 2016. ISBN 978-952-234-328-4.
Eräänä arki-iltana juuri ennen vuosisadanvaihdetta: kaksi kertomusta, suomentanut Otto Lappalainen, julkaisussa Parnasso 49(1999): 4
Muita teoksia

1975 – Attila (romaani)
1977 – Ismael (romaani)
1978 – Fantomerna (romaani)
1981 – Giganternas brunn (pienoisromaani)
1983 – Slangbella (artikkelikokoelma)
1983 – Fattiga riddare och stora svenskar (romaani)
1986 – Hoppets triumf (kuvittanut Torsten Jurell)
1986 – Plåster (romaani)
1988 – Ankare (romaani)
1988 – Ge mig lite sodavatten. En opera buffa
1991 – Handelsmän och partisaner (romaani)
1994 – Under i september (romaani)
1996 – Veranda för en tenor (romaani)
1997 – Med stövlarna på och andra berättelser (novellikokoelma)
2001 – Konterfej (pienoisromaani)
2002 – Tre porträtt (pienoisromaaneja)
2007 – Orkanpartyt (romaani)
2007 – Östergren om Östergren (yhdessä Stephen Farran-Leen kanssa)
2009 – Den sista cigaretten (romaani)
2013 – Ravioli (novelli)
Käsikirjoituksia

1995 – Mördande intelligens (elokuva)
1998 – Veranda för en tenor (draamaelokuva, yhdessä Lisa Ohlinin kanssa)
1999 – Uhrit ja tekijät (tv-sarja)
2001 – Kustaa III (tv-elokuva)
2001 – Syndare i sommarsol (draamaelokuva)
2003 – Pahuus (draamaelokuva, yhdessä Hans Gunnarssonin ja Mikael Håfströmin kanssa)
2014 – Gentlemen (draamaelokuva)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klas Östergren Wikimedia Commonsissa
Svenska akademien (Arkistoitu)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Ulf Linde | Ruotsin akatemia, tuoli 11 2014–2018 | Seuraaja: Mats Malm |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Klas Östergren
Käännös suomeksi
KY-Dealing

KY-Dealing Oy on Turun kauppatieteiden ylioppilaat ry:n omistama yritys, joka harjoittaa muun muassa kirjakauppa-, valmennus-, ja yritysvalmennustoimintaa. Tämän lisäksi KY-Dealing Oy tarjoaa Opiskelijankaupunki.fi-palvelua.
Yritys työllistää vuoden aikana eri tehtävissä yli 30 työntekijää niin kokopäiväisissä työtehtävissä kuin lyhyemmissä projektiluontoisissa työtehtävissäkin.
Historia

KY-Dealing Oy on perustettu kahden opiskelijan voimin vuonna 1989. KY-Dealing Oy aloitti toimintansa käytettyjen atk-laitteiden välittäjänä. Yritys sittemmin siirtyi kokonaisuudessaan Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan omistukseen. KY-Dealing Oy siirtyi kokonaisuudessaan Turun kauppatieteiden ylioppilaat ry:lle kun TuKY ry jatkoi Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan perinteitä.
Vuonna 2010 KY-Dealing Oy ja Valmennusakatemia Proffa Oy sulautuivat, jolloin valmennusliiketoiminta tuli osaksi KY-Dealing Oy:n liiketoimintoja.
Seikkisrock

Kärpässammakko
Seikkisrock on vuodesta 1999 asti järjestetty lasten kaksipäiväinen rockfestivaali Turun Seikkailupuistossa. Festivaalin ohjelmiston pääpaino on musiikilla, lisäksi tarjolla on muun muassa käsityö- ja taidetyöpajoja, näytelmiä, sirkusta, taikureita ja tanssijoita ja mm. pomppulinna. Tapahtumassa on mukana myös kansalaisjärjestöjä, jotka esittäytyvät lapsille omassa "maailmankylässään" kestävän kehityksen ja suvaitsevaisuuden teemoilla. Seikkisrock pidetään kesäkuun alussa koulujen loppumisen jälkeen, viikolla 23.
Taustaa

Tapahtuman perustivat Anneli Perkiö, Petri Katajarinne, Jani Pihlajamaa ja Jouni Lehtiranta vuonna 1999.
Tapahtumassa ovat kuluneiden vuosien aikana olleet esiintymässä lukuisia lastenmusiikin eturivin artisteja ja erikoisvieraita, muun muassa: Kengurumeininki, Rokki-Kokki, SukkaShokkiSakki, HattiWatit, Jacques Umbrella, Jussi Raittisen Jussi and The Boys, Mikko Alatalo, Piirpauke, Herra Heinämäen lato-orkesteri, Loiskis-orkesteri, taikurit Pete Poskiparta ja Aaro Sorva, Marionettiteatteri Mundo, merirosvoyhtye Los Piratos, rytmiorkesteri Purkkiorjat, Moottörin Jyrinä, Apan Anders, Tomu ja Romu, Jukebox, M.A. Nummisen ja Pedro Hietasen Gommi ja Pommi, Pellekaija Pum, Pelle Positiivi ja Pelle Miljoona. Lisäksi mukana ovat olleet useat eri lapsiyhtyeet sekä sirkus-, musiikki- ja teatteriryhmät.
Tapahtumaa järjestää turkulainen Lasten- ja nuortenkulttuuriyhdistys Vilperi ry yhteistyössä Turun kaupungin nuorisoasiankeskuksen alaisen Seikkailupuiston kanssa. Humanistinen ammattikorkeakoulu HUMAK kulttuurituottajaopiskelijoineen on myös merkittävä kumppani. Seikkisrockin tärkeimpiä arvoja ovat lasten kulttuuri- ja taidekasvatus ja sitä kautta monipuoliset, kannustavat ja osallistavat elämykset, joita lapset voivat kokea yhdessä läheistensä kanssa.
Seikkisrockin merkittävimmät rahoittajat ovat viime vuosina olleet Opetusministeriö, Taiteen keskustoimikunta ja Turun kaupunki.
Aiheesta muualla

Seikkailupuisto
Iso-Heikkilän tähtitorni

| Iso-Heikkilän tähtitorni |
| --- | --- |

Järjestö:  Turun Ursa
Sijainti:  Iso-Heikkilä, Turku, Suomi
Koordinaatit:  60°27′07″N 22°13′47″E﻿ / ﻿60.4519°N 22.2297°E﻿ / 60.4519; 22.2297
Korkeus merenpinnasta:  20  m
Tyyppi:  tähtitorni (en)
IAU-tunnus:  062
Perustettu:  1937
Kotisivu:  www.turunursa.fi
Iso-Heikkilän tähtitorni on tähtitieteellinen observatorio, joka sijaitsee Iso-Heikkilän kaupunginosassa Turussa. Se on nykyään Turun alueella toimivan tähtitieteellisen yhdistyksen Turun Ursan käytössä, jonka jäsenet käyttävät sitä tähtitieteellisiin havaintoihin ja pitävät tähtitornissa talvisin myös yleisöesityksiä.
Historia

Iso-Heikkilän tähtitorni on alun perin Turun yliopiston tähtitieteen laitoksen tähtitorni. Se rakennettiin vuosina 1935-36, teknisenä suunnittelijana toimi fysiikan ja tähtitieteen professori Yrjö Väisälä. Tähtitorni korvasi Iso-Heikkilän pellolla sijainneen vanhemman puisen tähtitornin, joka tuhoutui palossa. Yrjö Väisälän tutkimusryhmä löysi Iso-Heikkilän tähtitornissa kaikkiaan 807 pikkuplaneettaa, joka oli pitkään alan maailmanennätys, sekä 7 komeettaa. Yrjö Väisälä teki tähtitornissa merkittävää tutkimustyötä myös optiikan ja maanmittauksen alalla.
Terästehtaan rakentaminen alle kilometrin päähän tähtitornista ja kaupungin laajentuminen ajoivat yliopiston tähtitieteen laitoksen siirtymään Tuorlan observatorioon Piikkiöön 1950-luvulla. Tämän jälkeen Iso-Heikkilän tähtitorni oli vielä jonkin aikaa tähtitieteen opiskelijoiden käytössä, kunnes yliopiston toiminta tähtitornissa loppui kokonaan vuonna 1972 ja se jäi kokonaan Turun Ursan käyttöön. Turun Ursa on pitänyt Iso-Heikkilässä yleisönäytöksiä vuodesta 1928 lähtien jo vanhassa tähtitornissa. Rakennuksen ja tontin omistaa nykyään Turun kaupunki.
Iso-Heikkilään rakennettiin 1960-luvulla kerrostaloalue, joka estää tähtitieteelliset havainnot matalalla olevista kohteista kaikissa muissa suunnissa paitsi pohjoisessa. Haittana havainnoinnille ovat myös kerrostalojen valot ja pihavalot, sekä erityisesti talvella lämpövärinä.
Tilat ja havaintolaitteisto

Iso-Heikkilän tähtitornissa on kaksi kupua itä-länsi-suunnassa. Kupujen halkaisija on 6 metriä. Länsikuvussa sijaitsee yhdistyksen pääasiallinen havaintolaitteisto, Yrjö Väisälän valmistamat 15 ja 13 cm:n linssikaukoputket ja 19 cm:n Schmidt-Väisälä-valokuvauskaukoputki. Aiemmin kuvussa on sijainnut 50 cm:n laajakulmainen valokuvauskaukoputki, joka on nykyään Turun Ursan tähtitornissa Kevolassa. Juuri 50 cm:n kaukoputkella löydettiin em. 807 pikkuplaneettaa ja 7 komeettaa.
Kupujen välisessä toisessa välihuoneessa on aiemmin sijainnut meridiaanikaukoputki, joka on nykyään Turun maakuntamuseon hallussa.
Tähtitornirakennuksen länsipäädyssä on lämmin tila, "kerhohuone", jossa sijaitsee Turun Ursan toimisto ja kirjasto. Huoneessa pidetään yhdistyksen jäseniltoja ja tähtinäytösten yhteydessä diaesityksiä.
Perusviivapilarit

Kauempana tähtitornista, metsässä noin 200 metrin päässä koillisessa, sijaitsee huomaamaton betonipilari, joka on yksi Yrjö Väisälän Iso-Heikkilän observatoriossa 1940-luvulla kehittämän tarkan perusviivan mittausmenetelmän kokeellisista mittauspilareista. Valkoisen valon interferenssiin perustuvaa Väisälä-komparaattoria on käytetty ympäri maailmaa tärkeissä perusviivamittauksissa ja se on edelleen tarkin mittausmenetelmä alle kilometrin etäisyyksillä.
Tarkkojen karttojen valmistus edellyttää suuressa mittakaavassa tehtävää
maanmittausta eli geodesiaa. Suomessa on tätä varten tehty vuodesta 1748 alkaen
kolmiomittausta, jonka kolmioverkoston mittaustorneista on mitattu tarkat kulmat lähimpiin muihin torneihin. Kartan mittakaavaa ei tällöin kuitenkaan
vielä tiedetä. Kun mitataan vielä kahden tornin välimatka, perusviiva, saadaan
laskettua verkon kaikki muutkin välimatkat.
Toinen vielä nykyään säilynyt pilari sijaitsee lähemmästä vajaan 500:n metrin etäisyydellä koilliseen, rautatien toisella puolella Lidlin lähellä.
Vammalan Lentopallo

| Vammalan Lentopallo |
| --- | --- |

Koko nimi:  Vammalan Lentopallo
Perustettu:  1978
Kenttä:  Vexve Areena, Vammala
– Kapasiteetti:  900
Puheenjohtaja:   Jarmo Nieminen
Valmentaja:  Janne Kangaskokko
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Vammalan Lentopallo (lyh. VaLePa) on sastamalainen lentopalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Lentopallon Mestaruusliigassa. VaLePan voittamat kahdeksan Suomen mestaruutta ajoittuvat vuosiin 2012, 2014, 2017, 2018, 2019, 2021, 2022 ja 2023. SM-hopealle VaLePa on pelannut vuosina 2011 ja 2016 ja SM-pronssille neljästi 1992, 2008, 2013, 2015 ja 2024.
Vuonna 1978 perustettu seura pelasi ensimmäisen kerran miesten lentopallon pääsarjatasolla kaudella 1984–1985. Sittemmin VaLePa on kolmasti pudonnut ja myös noussut takaisin lentopalloliigaan. Kausi 2017–2018 on seuralle 28. ylimmällä sarjatasolla. Euroopan seurakilpailuissa VaLePa on esiintynyt kaikilla kolmella tasolla. Nykymuotoisen Mestarien liigan lohkovaiheeseen se selviytyi syksyllä 2017 ensimmäisenä suomalaisena ja pohjoismaisena miesjoukkueena. Kaudella 2015–2016 VaLePa saavutti Euroopan toiseksi kovimmassa seurakilpailussa CEV-cupissa puolivälieräpaikan.
VaLePan kotihallina on syksystä 2012 toiminut Vexve Areena (Sastamalan liikuntahalli). Aiemmin joukkue pelasi Sylvään koululla.
Saavutukset

8 SM-kultaa 2012, 2014, 2017, 2018, 2019, 2021, 2022 ja 2023
2 SM-hopea 2011, 2016
4 SM-pronssia 1992, 2008, 2013, 2015 ja 2024
5 Suomen Cup -kultaa 2012, 2016, 2017, 2018, 2019
1 Suomen Cup -hopea 2013
Historia

1978: Vammalan Lentopallo perustetaan kesken pelikautta 1978–1979, kun Vammalan Kisa päättää liittyä Työväen Urheiluliittoon. Kisan edustusjoukkueen perustama VaLePa liittyy saman tien Suomen Valtakunnan Urheiluliittoon ja Lentopalloliittoon. Uusi seura peri Kisan 1-sarjapaikan ja sarjaohjelman. Ennen erkaantumista Kisa saavutti 1975–1977 kaksi SM-hopeaa ja yhden pronssin.
1980-luku: VaLePa keskittyy miesten ja naisten aikuislentopalloon, ja Vammalan Kisa harjoittaa junioritoimintaa kaupungissa.
1984: Ensimmäinen nousu SM-sarjaan, mitä seuraava debyyttikausi 1984–1985 pääsarjassa päättyy yhdeksänteen sijaan ja putoamiseen.
1988: Toinen nousu SM-sarjaan, mutta jälleen kerran VaLePa putoaa pääsarjasta kauden 1988–1989 päätteeksi.
1990: Kolmannen kerran nousu SM-sarjaan, ja nyt VaLePa säilyttää sarjapaikkansa pelaamalla seitsemänneksi kaudella 1990–1991.
1992: VaLepa juhlii seurahistoriansa ensimmäistä SM-pronssia. Menestyksen takana on virolaista väriä valmentaja Laimons Raudsepin ja laitahyökkääjä Ain Porkin myötä.
1990-luvun puoliväli: Vammalan Kisan junioritoiminta siirtyy VaLePalle.
1997: VaLePa putoaa SM-sarjasta. Seuran 18-vuotias passarilupaus Mikko Esko jättää VaLePan.
1998: Seura nousee neljännen kerran pääsarjaan.
2001: Sarjapaikka säilyy SM-karsintojen kautta.
2003: Sarjapaikka säilyy, kun Vaasan Kiisto kaatuu karsinnoissa.
2008: VaLePa pelaa 16 vuoden tauon jälkeen välierissä ja voittaa SM-pronssia seuran entisen pelaajan Teemu Ryypän valmennuksessa. VaLePa debytoi myös Euroopan kentillä seurajoukkueiden eurocupissa.
2009: Rovaniemellä menestyksekkään pelaajauransa päättänyt Ugis Krastins pestataan VaLePan valmentajaksi.
2011: VaLePassa vuosikymmen takaperin pelannut lentopallomaajoukkueen pitkäaikainen luottopelaaja Olli Kunnari siirtyy seuraan Euroopan kentiltä.
2012: Seurahistorian ensimmäinen Suomen mestaruus keväällä 2012. Mestarijoukkueen pelaajista puolet eli kuusi on kotoisin kotoisin Sastamalan alueelta. Syksyllä 2012 Sastamalan liikuntahalli valmistuu VaLepan uudeksi kotisaliksi.
2015: VaLePa yltää CEV-cupissa puolivälieriin. Mikko Esko palaa vuosien tauon jälkeen kasvattajaseuransa kapellimestariksi.
2017: Ugis Krastinsin seitsemän kauden valmennustaival VaLePassa päättyy kolmanteen Suomen mestaruuteen. Hänen työtään jatkamaan pestataan Sami Kurttila, joka valmentaa VaLePan ensimmäisenä suomalaisena miesjoukkueena nykymuotoisen lentopallon Mestareiden liigan lohkovaiheeseen. Seuran liikevaihto on liki miljoona euroa, ja se on Suomen toiseksi suurin junioriseura lentopallossa.
Muuta

Seuran puheenjohtajana toimii Hanna Arve-Talvitie.
VaLePa on tullut tunnetuksi huippupelaajien hautomona. Suomen maajoukkuepelaajista seuran kasvatteja ovat mm. Mikko Esko, Jari Tuominen, Olli-Pekka Ojansivu ja Urpo Sivula. Myös useissa liigaseuroissa menestyneet Toni Tuominen ja Jussi Ahonen aloittivat uransa Vammalassa.
Aiheesta muualla

Valepa.fi
| n k Lentopallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1957: Porin Pyrintö  1958: Järvensivun Kisa  1959: Järvensivun Kisa  1960: Kimmo  1961: Järvensivun Kisa  1962: Kimmo  1963: Rantaperkiön Isku  1963–64: Kimmo  1964–65: Käpylän Lentopalloilijat  1965–66: Käpylän Lentopalloilijat  1966–67: Johanneksen Pojat  1967–68: Johanneksen Pojat  1968–69: Luolajan Kajastus  1969–70: Luolajan Kajastus  1970–71: Luolajan Kajastus  1971–72: Luolajan Kajastus  1972–73: Karhulan Rateko  1973–74: Karhulan Rateko  1974–75: Pieksämäen NMKY  1975–76: Pieksämäen NMKY  1976–77: Pieksämäen NMKY  1977–78: Pieksämäen NMKY  1978–79: Pieksämäen NMKY  1979–80: Pieksämäen NMKY  1980–81: Pieksämäen NMKY  1981–82: Loimu -79  1982–83: Loimu -79  1983–84: Loimu -79  1984–85: Hesa  1985–86: Seinäjoen Maila-Jussit  1986–87: Seinäjoen Maila-Jussit  1987–88: Rantaperkiön Isku  1988–89: Varkauden Tarmo  1989–90: Raision Loimu  1990–91: KuPS-Volley  1991–92: KuPS-Volley  1992–93: KuPS-Volley  1993–94: KuPS-Volley  1994–95: KuPS-Volley  1995–96: KuPS-Volley  1996–97: Raision Loimu  1997–98: KuPS-Volley  1998–99: Keski-Savon Pateri  1999–00: KuPS-Volley  2000–01: Raision Loimu  2001–02: Tampereen Isku-Volley  2002–03: Perungan Pojat  2003–04: Pielaveden Sampo  2004–05: Pielaveden Sampo  2005–06: Tampereen Isku-Volley  2006–07: Rovaniemen Santasport  2007–08: Rovaniemen Santasport  2008–09: Pielaveden Sampo  2009–10: Sun Volley  2010–11: Team Lakkapää  2011–12: VaLePa  2012–13: Kokkolan Tiikerit  2013–14: VaLePa  2014–15: Kokkolan Tiikerit  2015–16: Kokkolan Tiikerit  2016–17: VaLePa  2017–18: VaLePa  2018–19: VaLePa  2019–20: Ei jaettu  2020–21: VaLePa  2021–22: VaLePa  2022–23: VaLePa  2023–24: Hurrikaani-Loimaa 
| n k Lentopallon Mestaruusliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  Akaa-Volley  Hurrikaani-Loimaa  Karelian Hurmos  Kokkolan Tiikerit  Kyyjärven Kyky-Betset  Raision Loimu  Savo Volley  TuTo Volley  VaLePa 
Kausi 2007-2008
Turun Ursa

| Turun Ursa |
| --- | --- |
Perustettu:  27.11.1928
Toimiala:  tähtitiede
Kotipaikka:  Turku, Suomi
Jäsenlehti:  Ceres
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iso-Heikkilän tähtitorni.
Turun Ursa ry on Turun seudulla toimiva tähtitieteellinen yhdistys, joka on perustettu 27.11.1928. Se on Suomen kolmanneksi vanhin tähtitieteellinen yhdistys. Sen perustaja ja pitkäaikainen puheenjohtaja oli Turun yliopiston fysiikan ja tähtitieteen professori Yrjö Väisälä.
Turun Ursa julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää jäsenlehteä nimeltään Ceres. Yhdistys julkaisi vuosina 1941–76 vuosittain ilmestynyttä Tähtitaivas-lehteä, jonka myös Ursa jakoi jäsenilleen.
Tilat

Turun Ursan toiminta on keskittynyt Iso-Heikkilän tähtitorniin, jossa sijaitsevat sen toimisto, kirjasto ja rakennuspaja. Tämän lisäksi Turun Ursa omistaa Kevolan observatorion Paimiossa, johon harrastajat toisinaan tekevät havaintomatkoja.