Taivaan sfäärit
Historia > Keskiaika > Filosofiset ja teologiset käsitykset

Enemmän kuin tällaiset matemaattiset laskelmat, filosofeja kiinnosti taivaan sfäärien luonne, niiden yhteys siihen, mitä Jumala oli ilmoittanut luomastaan maailmasta, sekä niiden liikkeen syyt.
Muslimioppineet väittelivät 1100-luvulla Fakhr al-Din al-Razin kommentaariin perustuen siitä, olivatko taivaan sfäärit todellisia konkreettisia fysikaalisia kappaleita vai pelkästään abstrakteja ympyröitä, joita pitkin eri tähdet ja planeetat liikkuivat. Tätä väittelyä kuvannut Adi Setia huomautti, että useimmat oppineet, myös tähtitieteilijät, pitivät niitä kiinteinä pallokuorina, joita pitkin tähdet kulkivat, ja että tätä käsitystä näyttivät tukevan myös taivaan­kappaleiden liikkeitä kuvailevat Koraanin kohdat. Kuitenkin Al-Razi mainitsee, että jotkut muslimioppineetkin kuten Dahhak pitivät niitä vain abstraktioina. Al-Razi itse ei ottanut asiaan selvää kantaa, mutta hänen mukaansa taivaan luonteesta ei voitu saada varmaa tietoa muutoin kuin jumalallisista ilmestyksistä ja profeetallista traditiosta. Setia päätteli: "Niinpä näyttää siltä, että al-Razille (sekä muille ennen häntä ja hänen jälkeensä) tähti­tieteelliset mallit, voitiinpa niiden avulla järjestää taivaat tai ei, eivät perustu terveisiin järjellisiin todistuksiin, ja näin ollen mitkään niitä koskevat älylliset ponnistukset eivät ei kuvailla tai selittää taivaallisia tosi­asioita."
Kristityt ja islamilaiset filosofit lisäsivät Ptolemaioksen järjestelmän uloimman pallon­kuoren ulkopuolelle liikkumattoman alueen, empyreumin, jonka oletettiin samalla olevan Jumalan ja kaikkien valittujen asuinpaikka. Keskiajan kristityt samastivat tähtien sfäärin ja Raamatun taivaan­vahvuuden (firmamentin), ja toisinaan he olettivat Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaisesti, että firmamentin yläpuolella oli näkymätön vesikerros. Toisinaan mainitaan myös ulompi sfääri, jossa enkelien oletettiin asuvan.
Tieteenhistorioitsija Edward Grantin mukaan on ilmeistä, että keskiajan skolastiset filosofit ajattelivat taivaan sfäärien olevan kiinteitä siinä mielessä, että ne olivat kolmiulotteisia ja jatkuvia, mutta eivät välttämättä kovia. Useimmat heistä olettivat taivaan sfäärien koostuvan jonkinlaisesta jatkuvasta nesteestä.
Mutakallim Adud al-DIn al Iji (1281–1355) hylkäsi oletuksen tasaisesta ympyräliikkeestä nojautuen Ash'arin atomismiin, joka korosti, että kaikki luonnonilmiöt johtuivat suoraan Jumalan tahdosta eivätkä luonnollisista syistä. Hän väitti, että taivaan sfäärit olivat kuvitteellisia ja "hatarampia kuin hämähäkin seitit". Toista mieltä oli al-Jurjani (1339–1413), joka väitti, että vaikkei taivaan sfäärejä sellaisenaan olisikaan olemassa, ne ovat kuitenkin asioita, jotka on oikein kuviteltu ja vastaavat jotakin todella olevaa.
Keskiajan tähtitieteilijät ja filosofit kehittävät useita erilaisia teorioita taivaan sfäärien liikkeiden syistä. He yrittivät selittää sfäärien liikkeen sen materiaalin avulla, josta niiden uskottiin koostuvan, ulkoisten liikuttajien kuten taivaallisten älyllisten olentojen taikka sisäisten liikuttajien kuten sielujen tai vaikuttavien voimien avulla. Useimmat näistä malleista olivat pelkästään kvalitatiivisia, mutta toisinaan tehtiin myös kvantitatiivisia analyysejä, jotka yhdistivät toisiinsa liikkeen nopeuden, vaikuttavan voiman ja vastuksen. Keskiajan lopulla yleinen käsitys Euroopassa oli, että taivaankappaleita liikuttavat ulkoiset älylliset olennot, jotka samastettiin ilmestyksissä esiintyneiden enkelien kanssa. Ulon liikkuva sfääri oli Primum mobile, joka pyörähti Maan ympäri kerran vuorokaudessa ja vaikutti kaikkiin sisempiin sfääreihin. Sitä vuorostaan liikutti liikkumaton liikuttaja, joka samastettiin Jumalan kanssa. Jokaista alempaa sfääriä liikutti jokin alempi henkiolento, jotka vastasivat Aristoteleen useita liikkumattomia liikuttajia.