stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wings (kappale)

| ”Wings” Birdy |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 9. elokuuta 2013
 Tuottaja(t): Ryan Tedder, Rich Costey
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, folk rock
 Kesto: 04.12
 Levy-yhtiö: Warner Music Group
Birdyn muut singlet
| ”1901” 2012 | ”Wings” 2013 | ”No Angel” 2013 |
Wings on brittiläisen Birdyn elokuussa 2013 julkaistu single. Se on ensimmäinen single hänen samana vuonna julkaistulta Fire Within -albumilta. Musiikkivideo kappaleeseen julkaistiin elokuussa 2013.
Whiplash (elokuva)

| Whiplash |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Damien Chazelle
Käsikirjoittaja:  Damien Chazelle
Tuottaja:   David Lancaster  Michel Litvak  Helen Estabrook  Jason Blum 
Säveltäjä:  Justin Hurwitz
Kuvaaja:  Sharone Meir
Leikkaaja:  Tom Cross
Pääosat:   Miles Teller  J. K. Simmons  Paul Reiser 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Sony Pictures Classics  Blumhouse Productions 
Levittäjä:  Sony Pictures Classics InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2014-01-1616. tammikuuta 2014 (Sundance)  2014-10-044. lokakuuta 2014 (Yhdysvallat)  2015-01-2323. tammikuuta 2015 (Suomi)  
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  3,3 miljoonaa dollaria
Tuotto:  49 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Whiplash on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Damien Chazellen ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se kertoo menestystä janoavasta nuoresta ja kunnianhimoisesta jazz-rumpali Andrew’sta (Miles Teller), jonka vaativa soitonopettaja Terence Fletcher (J. K. Simmons) ottaa mukaan johtamaansa yhtyeeseen.
Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 16. tammikuuta 2014. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 23. tammikuuta 2015.
J. K. Simmons palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla. Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, miessivuosasta, sovitetusta käsikirjoituksesta, leikkauksesta ja äänityksestä.
Juoni

Andrew Neiman (Miles Teller) on 19-vuotias kunnianhimoinen jazzrumpali, joka saa ilokseen kuulla, että hänen musiikkiopistonsa arvostettu opettaja Terence Fletcher (J. K. Simmons) haluaa hänet mukaan koulun yhtyeeseen. Andrew saa pian huomata, että Fletcherin opetusmetodit ovat vähintäänkin kyseenalaiset: pelolla luokkaansa hallitseva Fletcher ei epäröi käyttää sekä henkistä että fyysistäkin väkivaltaa saadakseen oppilaansa ajettua haluamiinsa tuloksiin.
Aluksi Andrew saa tyytyä vararumpalin rooliin, mutta erään jazzkilpailun tauolla yhtyeen varsinainen rumpali kadottaa nuottinsa. Andrew kertoo muistavansa Whiplash-kappaleen ulkoa ja Fletcher antaa hänen soittaa kilpailussa. Esitys onnistuu erinomaisesti ja Andrew saa jatkaa yhtyessä aiemman rumpalin paikalla. Pian tämän jälkeen Fletcher antaa Andrewin paikan tylysti uudelle tulokkaalle, mikä ajaa Andrewin harjoittelemaan niin paljon, että hänen kätensä menevät verille. Andrewin yksityiselämä kärsii yhä enemmän hänen yrittäessään tehdä vaikutusta Fletcheriin: hän jättää tyttöystävänsä Nicolen voidakseen omistaa kaiken aikansa rummuille.
Vaikeuksien kautta Andrewin onnistuu saada paikkansa takaisin yhtyeessä, mutta matkalla uuteen kilpailuun hänen bussinsa hajoaa. Andrew vuokraa nopeasti auton, mutta ajaa pian kolarin. Pahasti loukkaantuneena Andrew saapuu konserttisaliin ja yrittää parhaansa, mutta ei suoriudu Caravan-kappaleesta riittävän hyvin auto-onnettomuudessa saamiensa vammojen takia. Fletcher ilmoittaa Andrewin uran yhtyeessään olevan ohi. Tästä raivostuneena Andrew hyökkää Fletcherin kimppuun, ja erotetaan Shafferin musiikkiopistosta.
Andrew saa pian kuulla, että Sean Casey, yksi Fletcherin entisistä oppilaista, on tehnyt itsemurhan kärsittyään pitkään ahdistuksesta ollessaan Fletcherin oppilaana. Fletcher itse oli väittänyt Seanin kuolleen auto-onnettomuudessa. Sekä Seanin vanhemmat että Andrewin isä haluavat estää Fletcheriä opettamasta enää koskaan, ja Andrew päättää todistaa Seanin vanhempien oikeusjutussa Fletcheriä vastaan nimettömänä, mikä johtaa Fletcherin erottamiseen Shafferista.
Paljon myöhemmin rumpuharrastuksesta luopunut Andrew tapaa Fletcherin sattumalta jazzklubilla. Paljon aiempaa mukavamman oloinen Fletcher ehdottaa, että Andrew tulisi soittamaan tuttuja kappaleita hänen uuteen yhtyeeseensä eräillä jazzfestivaaleilla. Andrew suostuu, mutta sekunteja ennen esitystä Fletcher paljastaa Andrewille tietävänsä, että hän on syyllinen Fletcherin työpaikan menetykseen. Fletcherin yhtyeen ohjelmassa on Andrewille täysin tuntemattomia kappaleita, ja yhden epäonnistuneen numeron jälkeen Andrew poistuu lavalta murtuneena. Pian hän kuitenkin palaa lavalle ja alkaa soittaa Caravan-kappaletta Fletcherin järkytykseksi. Hän ohjaa muun yhtyeen mukaan ja Fletcherin ei auta kuin seurata vierestä. Kappaleen jälkeen Andrew jatkaa vielä omaa rumpusooloaan, ja Fletcher alkaa alkujärkytyksensä jälkeen opastaa Andrewia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Miles Teller  | … |  Andrew Neiman   |
|  J. K. Simmons  | … |  Terence Fletcher   |
|  Paul Reiser  | … |  Jim Neiman   |
|  Melissa Benoist  | … |  Nicole   |
|  Austin Stowell  | … |  Ryan Connolly   |
|  Nate Lang  | … |  Carl Tanner   |
|  Chris Mulkey  | … |  setä Frank   |
|  Jayson Blair  | … |  Travis   |
|  Charlie Ian  | … |  Dustin   |
|  Kavita Patil  | … |  Sophie   |
|  Kofi Siriboe  | … |  Greg   |
|  Suanne Spoke  | … |  täti Emma   |
|  April Grace  | … |  Rachel Bornholdt   |
Vastaanotto > Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Dome Aki Lehti: 
Episodi Heli Metsätähti: 
Filmgoer Jussi Toivola: 
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Hufvudstadsbladet Hans Sundström: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
Elokuva on saanut ylistävän vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 223 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 95 prosenttia oli positiivisia. Metacritic-sivuston mukaan 49 arvostelun perusteella elokuva on saanut 88/100 pistettä.
Helsingin Sanomien Pertti Avola kirjoittaa arvostelussaan ohjaaja Damien Chazellen tehneen "erinomaisen intensiivisen ja koukuttavan draaman kunnianhimosta, peräänantamattomuudesta ja unelmien hinnasta. Elokuvan lopussa Ellington -klassikko Caravan nousee aivan uusiin sfääreihin, salpaa hengen. Siinä on sellaista hallittua tunnevoimaa, jota harvoin elokuvissa näkee." Episodin Heli Metsätähti antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kirjoittaa arvostelussaan, että "Whiplash on omaa luokkaansa ja 2000-luvun hienointa amerikkalaista elokuvaa."
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Oscar | Paras elokuva | Jason Blum, Helen Estabrook ja David Lancaster | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras miessivuosa | J. K. Simmons | Voitto |
| Oscar | Paras sovitettu käsikirjoitus | Damien Chazelle | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras leikkaus | Tom Cross | Voitto |
| Oscar | Paras äänitys | Craig Mann, Ben Wilkins ja Thomas Curley | Voitto |
| Golden Globe | Paras miessivuosa | J. K. Simmons | Voitto |
| Bafta | Paras miessivuosa | J. K. Simmons | Voitto |
| Bafta | Paras leikkaus | Tom Cross | Voitto |
| Bafta | Paras äänitys | Thomas Curley, Ben Wilkins, Craig Mann | Voitto |
| Bafta | Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Damien Chazelle | Ehdokkuus |
| Bafta | Paras ohjaus | Damien Chazelle | Ehdokkuus |
| Screen Actors Guild Awards | Paras miessivuosa | J. K. Simmons | Voitto |
| Writers Guild of America -palkinto | Paras alkuperäinen käsikirjoitus | Damien Chazelle | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Whiplash Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Whiplash Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Whiplash Metacriticissä. (englanniksi)
Whiplash Box Office Mojossa. (englanniksi)
| n k Damien Chazellen ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Guy and Madeline on a Park Bench (2009)  Whiplash (2014)  La La Land (2016)  Ensimmäisenä kuussa (2018)  Babylon (2022)
Machilly

| Machilly |
| --- | --- |
 vaakuna
 Machilly
 Koordinaatit: 46°15′08″N, 6°19′51″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Savoie
Arrodissementti:  Saint-Julien-en-Genevois
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,76 km²
Väkiluku (2021):  1 120
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Machilly on Ranskan kunta, joka sijaitsee Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Itä-Ranskassa. Vuonna 2021 kunnassa asui 1 120 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Machilly Wikimedia Commonsissa
Etikka

Etikkatynnyreitä
Suomalaista Rajamäen väkiviinaetikkaa.
Etikka on hapan neste, joka syntyy viinin tai väkiviinanlähde? alkoholin hapettuessa etikkahapoksi. Suomessa eniten käytettävä väritön väkiviinaetikka on veden ja etikkahapon sekoitus. Etikan etikkahappopitoisuus on tyypillisesti 3–5 prosenttia.
Etikkaa tehdään istuttamalla alkoholiin sopiva bakteerikanta. Etikoituminen alkaa yleensä myös spontaanisti liian pitkäksi aikaa auki jätetyssä alkoholipullossa.
Etikkalajeja:
väkiviinaetikka, valmistetaan käymismenetelmällä
valkoviinietikka
punaviinietikka
omenaviinietikka
riisiviinietikka
mallasviinietikka
balsamietikka, valmistetaan käyttämällä rypälemehua pitkiä aikoja
synteettinen etikka, valmistetaan laimentamalla etikkahappoa
Etikkaa voidaan käyttää esimerkiksi etikkasäilönnässä ja salaatinkastikkeissa. Väkiviinaetikkaa käytetään myös puhdistusaineena, jolla voi poistaa muun muassa kalkkitahroja.
Valmistusmenetelmät

Alkuperäinen menetelmä on ollut viinin jättäminen avoimeen astiaan niin pitkäksi aikaa, että siitä tulee etikkaa eli hapanviiniä, jota ranskan kielen sana vinaigre alkujaan tarkoittaa. Menetelmällä ei kuitenkaan synny kovin korkealaatuista viinietikkaa.
Valmistusmenetelmät > Orléansin menetelmä

Tunnetuin vanhoista viinietikan valmistusmenetelmistä on Orléans-menetelmä, joka oli ensimmäinen laadukasta viinietikkaa tuottava teollinen menetelmä. Se kehitettiin 1670-luvulla Orléansissa Ranskassa. Orléans-pintamenetelmässä viinin annettiin etikoitua makaavissa 200 litran tynnyreissä.
 Orléansin menetelmästä on kehitetty teollinen versio, jossa käytetään teräksisiä pystysäiliöitä. Tässä menetelmässä etikka lämpenee ja etikan aromit haihtuvat.
Valmistusmenetelmät > Muita menetelmiä

Orléansin menetelmän tilalle tuli vähitellen 1800-luvun alkupuolella kehitetty ”pikaetikkamenetelmä” eli lastumenetelmä, jota esimerkiksi Rajamäen tehtaat käytti aloittaessaan etikan valmistuksen 1892. Menetelmässä viini tai muu alkoholipitoinen liuos valutettiin säiliön ritilän päällä olevien puulastujen läpi. Lastuissa olevat etikkabakteerit hapettivat alkoholista etikkaa.
Sittemmin on siirrytty yleisesti submerssimenetelmään, jossa liuoksessa elävät bakteerit hapettavat etikkaa etanolista.
Funktionaalinen käyttö

Omenaviinietikkaa on markkinoitu laihdutustuotteena. Suomen lihavuustutkijat ry:n jäsen dosentti Pertti Mustajoki kuitenkin torjuu ajatuksen huijauksena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Etikka, Raholan ruokasanastot (Arkistoitu – Internet Archive)
Kemiallinen joulukalenteri 7/24: Etikkasilakoita ja balsamicoa (Arkistoitu – Internet Archive) - tiedetuubi.fi
Mihin kaikkeen etikka kelpaa, Seura, 21.12.1938, nro 51, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eddie Van Halen

| Eddie Van Halen |
| --- | --- |
 Eddie Van Halen vuonna 1978
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edward Lodewijk Van Halen
Syntynyt: 26. tammikuuta 1955 Nijmegen, Alankomaat
Kuollut: 6. lokakuuta 2020 (65 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Alankomaat  Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, tuottaja, sovittaja, lauluntekijä
Vanhemmat:  Jan van Halen Eugenia van Halen
Puoliso:  Valerie Bertinelli (vih. 1981; ero 2007) Janie Liszewski (vih. 2009)
Lapset:  Wolfgang Van Halen
Sukulaiset:  veli Alex Van Halen
Muusikko
Aktiivisena:  1964–2020
Tyylilajit:  Hard rock, glam metal
Soittimet:  sähkökitara, kosketinsoittimet, basso
Yhtyeet:  Van Halen
Levy-yhtiöt:  Warner Bros.
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Edward ”Eddie” Van Halen (oikealta nimeltään Edward Lodewijk Van Halen, 26. tammikuuta 1955 Nijmegen, Alankomaat – 6. lokakuuta 2020 Santa Monica, Yhdysvallat) oli hollantilaissyntyinen yhdysvaltalainen sähkökitaristi. Van Halenia on pidetty yhtenä rock-musiikin keskeisistä sähkökitaristeista. Häntä on pidetty usein virheellisesti ”täppäyksen” (engl. tapping) keksijänä, vaikka jo 1970-luvun alussa Genesiksen kitaristi Steve Hackett sai nuotteja aikaan hakkailemalla sormiaan kitaran otelautaan. Eddie kuitenkin hyödynsi tätä tekniikkaa vielä pitemmälle ja hänen yhtyeensä Van Halenin menestyksen myötä hänen soittotyylinsä sai paljon ihailijoita. Van Halen oli myös ensimmäisiä sähkökitaristeja, joka käytti Floyd Rose-tyyppistä lukoilla varustettua vibrakampea ja siten kasvattaen sen suosiota etenkin hevikitaristien keskuudessa.
Varhainen musiikkiura

Edward aloitti jo lapsena pianonsoiton ja voitti monia kykykilpailuita. Perheen Yhdysvaltoihin muuton jälkeen vanhemmat palkkasivat melkein heti pianonsoitonopettajan Eddielle ja hänen veljelleen Alex Van Halenille.
Alkujaan Alex soitti kitaraa ja Eddie rumpuja. Kun Eddie oli jakamassa lehtiä maksaakseen rumpusettinsä, Alex harjoitteli samaan aikaan niillä. Kun Alex jatkoi veljensä rumpujen soittamista, hänestä kehittyi parempi rumpali, kuin mitä Eddie oli. Tämän vuoksi Eddie alkoi soittaa kitaraa. Hän innostui kitaran soitosta siinä määrin, että hänestä tuli parempi kitaristi kuin hänen veljestään. Näin he vaihtoivat lopullisesti soittimensa.
Eddie oli noin 12-vuotias, kun hän alkoi ensimmäisen kerran harjoitella kitaransoittoa. Hän oli niin omistautunut kitaransoitolle, että hän soitti joka päivä koko päivän. Joskus hän jopa jätti menemättä kouluun harjoitellakseen kitaransoittoa. Noin 14-vuotiaana hän osasi kaikki Cream-yhtyeen kitaristin Eric Claptonin soolot ”nuotilleen”. Eric Clapton oli Eddielle niin suuri idoli, että hänellä oli tapana varata keilarata puhelimitse Eric Claptonin nimellä. Yhteinen varhainen musiikillinen esikuva sekä Alexille että Eddielle oli The Who. Kunnianosoituksena The Wholle löytyy 1993 julkaistulta livealbumilta Live: Right Here, Right Now The Who -klassikko ”Won’t Get Fooled Again”, jossa Eddie soittaa mukaillen kitaralla Pete Townshendin alkuperäiset syntetisaattoriosuudet. Eddie ei käynyt kitaratunneilla vaan harjoitteli itsekseen.
Muu ura

Eddie Van Halenilla on patentti kitaran otelaudan rakenteesen, jonka avulla hän kykeni soittamaan täppäystä kahdella kädellä.  Hänellä on patentteja muistakin kitaraan liittyvistä keksinnöistä. Hän on osatekijänä esimerkiksi kaksoislukollisessa, kelluvassa Floyd Rose -vibrakampijärjestelmässä sähkökitaroihin. Hän on luonut tavaramerkin punavalkomustasta ”Frankenstrat” kitarasta. Lisäksi hän on tehnyt soundtrackejä elokuviin kuten Paluu tulevaisuuteen, Billin ja Tedin uskomaton seikkailu, Twister ja Wild Life.
Eddie Van Halen on myös tehnyt yhteistyötä muiden muusikoiden kanssa. Eddie soitti soolon Michael Jacksonin Thriller-menestysalbumin kappaleeseen ”Beat It”. Hän soitti soolon ilman palkkiota. Kappaleesta tuli jättihitti ja Eddien ystävät olivat äimistyneitä siitä, ettei hän pyytänyt Jacksonilta palkkaa. Hän on myös tehnyt yhteistyötä muun muassa Brian Mayn (Queen), Jeff Porcaron (Toto) ja Thomas Dolbyn kanssa.
Van Halen on myös perustanut EVH-nimisen sähkökitaroita valmistavan yrityksen.
Van Halen nimitettiin Rock and Roll Hall of Famen kunniagalleriaan kuolemansa jälkeen marraskuussa 2020.
Yksityiselämä

1990-luku ja 2000-luvun alku oli kovaa aikaa Eddie Van Halenille. Hän taisteli alkoholismia ja kielisyöpää vastaan, erosi näyttelijä Valerie Bertinellista (jonka kanssa hän oli avioitunut vuonna 1981), hänen yhtyeensä menetti kolmannen laulajansa, Gary Cheronen, ja hänen äitinsä kuoli. Tänä aikana Eddie ei ole soittanut julkisuudessa kovin paljon, mutta hän suostui hyvän ystävänsä Steve Lukatherin (Toto) pyynnöstä soittamaan soolon ”Joy to the World” -joululauluun Lukatherin levylle Santamental.
Edward Van Halenilla on yksi poika, Wolfgang William Van Halen, joka syntyi 16. maaliskuuta 1991. Eddie nimesi poikansa Wolfgang Amadeus Mozartin mukaan, ja Wolfgangia kutsutaan lempinimellä ”Wolfie”. Wolfgang on soittanut isänsä kanssa muutamissa Van Halenin konserteissa vuoden 2004 comeback-kiertueella Sammy Hagarin kanssa. Edward on nimennyt poikansa mukaan Peaveyn signature-sarjan kitaramallinsa. Myöhemmin hänen poikansa korvasi Van Halenissa basisti Michael Anthonyn.
Eddie Van Halenin vanhemmat olivat alankomaalainen klarinetisti Jan Van Halen (1920–1986) sekä alankomaalais-indonesialainen Eugenia van Beers (1914–2005).
Elokuussa 2012 Van Halenille tehtiin hätäleikkaus paksusuolen tulehduksen vuoksi. Hänen yhtyeensä kiertuetta jouduttiin tapauksen vuoksi siirtämään.
Eddie Van Halen sairastui vuonna 2014 kurkkusyöpään, mutta salasi sen julkisuudelta ja pystyi jonkin aikaa vielä soittamaan ja esiintymään. Vuonna 2019 syöpä levisi myös keuhkoihin ja aivoihin, jolloin Van Halenin tiedettiin myös joutuneen sairaalahoitoon. Van Halen kärsi myös raskaiden syöpähoitojen aiheuttamista komplikaatioista. Hän sai myös aivohalvauksen hieman ennen kuolemaansa, josta hän ei enää toipunut. Eddie Van Halen kuoli kurkkusyöpään sairaalassa 6. lokakuuta 2020 Los Angelesissa Santa Monican St. Johns-sairaalassa, vaimonsa ja poikansa ympäröimänä. Hänen poikansa Wolfgang vahvisti isänsä kuoleman sosiaalisessa mediassa myöhemmin samana päivänä.
Eddie Van Halenin kitarasoolokappaleet

”Eruption”
”Spanish Fly”
”316”
”Cathedral”
”Little Guitars” (intro)
”Beat It” (soolo)
Aiheesta muualla

Eddie Van Halenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eddie Van Halen Wikimedia Commonsissa
| n k Van Halen |
| --- | --- |
 Eddie Van Halen  Alex Van Halen  David Lee Roth  Wolfgang Van Halen   Michael Anthony  Sammy Hagar  Gary Cherone 
Studioalbumit:  Van Halen  Van Halen II  Women and Children First  Fair Warning  Diver Down  1984  5150  OU812  For Unlawful Carnal Knowledge  Balance  Van Halen III  A Different Kind of Truth 
Livealbumit:  Live: Right Here, Right Now 
Kokoelmat:  The Best of Volume I  The Best of Both Worlds 
Videot ja DVD:t:  Live Without a Net  Right Here, Right Now – Live  Video Hits, Vol. 1 
Singlet:  Runnin’ with the Devil  Eruption  Ain’t Talkin’ ’Bout Love  Jump  Panama  Hot for Teacher  Why Can’t This Be Love  Dreams  Love Walks In  When It’s Love  Right Now 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana 
Eddie Van Halen ja Valerie Bertinelli Emmy-gaalassa 1993.
Vuoden 2020 Armenian–Azerbaidžanin sota

Vuoden 2020 Vuoristo-Karabahin sota oli 12. heinäkuuta – 10. marraskuuta 2020 käyty aseellinen välienselvittely Azerbaidžanin ja Armenian tukeman, itsenäiseksi julistautuneen Artsakhin tasavallan välillä kiistanalaisella Vuoristo-Karabahin alueella. Se oli uusi alueen ratkaisemattoman konfliktin eskalaatio vuosina 1992–1994 käydyn Vuoristo-Karabahin sisällissodan jälkeen. Kansainvälisesti tunnustettua Azerbaidžanin aluetta hallitsee pääosin Artsakh, irtautunut valtio, jonka väestön enemmistö on etnisiä armenialaisia. Kyseessä oli myös jatkoa Armenian ja Azerbaidžanin rajakonfliktille vuonna 2016.
Sota juonsi juurensa Armenian ja Azerbaidžanin vanhoihin aluekiistoihin koskien Vuoristo-Karabahin aluetta.
Konflikti alkoi 12. heinäkuuta 2020, kun Armenian ja Azerbaidžanin asevoimat ottivat yhteen maiden välisellä raja-alueella. Azerbaidžanin armeija eteni muun muassa lennokki-iskujen turvin. Armenialaiset torjuivat joitain Azerbaidžanin armeijan hyökkäyksiä. 18. marraskuuta oli Armenian puolelta kuollut 2 317 sotilasta. Satoja oli kateissa. Azerbaidžanin tappiot olivat sen ilmoituksen mukaan lähes 2 783 kuollutta, ja yli 100 kateissa. Siviilejä oli kuollut molemmin puolin yhteensä yli 140, yli 500 on haavoittunut.
Molemmat osapuolet tulittivat myös toistensa kaupunkeja aiheuttaen siviiliuhreja ja melko suuria tuhoja kaupungeissa. Taistelut ajoivat pakoon Vuoristo-Karabahista ja Azerbaidžanin rajaseuduilta kymmeniä tuhansia siviilejä.
Rauha solmittiin 10. marraskuuta 2020. Sen mukaan armenialaisille jää pääosin Vuoristo-Karabah, mutta armenialaiset joutuvat vetäytymään miehittämiltään Azerbaidžanin alueilta.
Tausta

Vuoristo-Karabah oli ennen 1990-lukua Azerbaidžanin hallussa, mutta etnisesti enemmistöltään armenialainen. Neuvostoliiton hajotessa 80-luvun lopulla alueella heräsi armenialainen nationalismi ja separatismi. Vuoristo-Karabahin autonominen hallinto järjesti kansanäänestyksen, jossa päätettiin liittyä Armeniaan. Armenialaisten ja azerien välinen kiista kärjistyi etnisiksi levottomuuksiksi ja lopulta Vuoristo-Karabahin sodaksi, jonka Armenia ja sen tukemat separatistit voittivat.
Armenialaisten separatistien haltuun jäivät Vuoristo-Karabah sekä alueen ja Armenian välinen alue. Separatistit muuttivat alueensa nimen Artsakhin tasavallaksi. Kansainvälinen yhteisö ei ole kuitenkaan hyväksynyt tai tunnustanut aluevaihdosta. Armeniakaan ei taktisista syistä tunnusta Artsakhia osaksi itseään, vaikka alue onkin riippuvainen Armeniasta.
Miehityksen jälkeen maiden välit ovat olleet huonot, mikä on johtanut useisiin yhteenottoihin. Vuoden 2016 rajakonfliktissa kaatui yli sata sotilasta. Azerbaidžan on useita kertoja uhannut vallata Vuoristo-Karabahin takaisin, mutta pyrkinyt välttämään sotaa. Maa on 2010-luvulla hankkinut aseita muun muassa Turkista, Israelista ja Venäjältä.
Tausta > Osapuolten taustatuki

Turkki tuki avoimesti turkinsukuisten azerien asuttamaa Azerbaidžania. Turkki myi vuonna 2020 Azerbaidžanille kuusi kertaa enemmän aseita kuin edellisenä vuonna. Turkin asetoimitukset Azerbaidžaniin lisääntyivät varsinkin heinäkuussa, jolloin ensimmäiset taistelut puhkesivat. Turkin tukemalla Vapaan Syyrian armeija -palkka-armeijalla oli rintamalla arviolta 1 500 taistelijaa Azerbaidžanin tukena. Israel tuki niin ikään Azerbaidžania, mutta sen tuki oli pitkälti aseiden toimittamista osittain maan puolustuspoliittisten intressien vuoksi. Israel jatkoi asekauppojaan Azerbaidžanin kanssa läpi konfliktin.
Venäjä on myynyt vuosia aseita molemmille maille, mutta sillä on läheisemmät suhteet Armenian kanssa. Maiden välillä on puolustussopimus. Venäjällä on Armenian alueella myös sotilastukikohta, mutta maa ei antanut suoraa tukea Armenialle. Se ilmaisi huolensa yhteenotoista ja vaati osapuolia lopettamaan taistelut ja pyrki hakemaan ratkaisua avustamalla tulitaukoneuvotteluissa.
Rajakahakoita > Heinäkuun välikohtaukset

Ensimmäiset yhteenotot osapuolten välillä tapahtuivat Vuoristo-Karabahin alueen ulkopuolella, maiden raja-alueen pohjoisosissa Tovuzin alueella Azerbaidžanissa ja Tavušin alueella Armeniassa. Armenian mukaan azerbaidžanilaiset ylittivät Tavushin alueella 12. heinäkuuta 2020 noin kello 12:30 maiden välisen rajan UAZ-autolla. Ajajat pakenivat armenialaisten ammuttua varoituslaukauksia. Armenialaiset tuhosivat tyhjän ajoneuvon. Molemmat maat syyttivät toisiaan konfliktin aloittamisesta. Ulkopuoliset valtiot ilmaisivat huolensa tilanteesta ja vaativat Armeniaa ja Azerbaidžania rauhoittamaan tilanteen.
16. heinäkuuta mennessä kumpikin osapuoli oli menettänyt useita sotilaita. Myös alueen siviilit olivat uhattuina. Välikohtaukset jatkuivat koko heinäkuun ajan. Taisteluja käytiin pääosin tykistöllä ja lennokeilla. Azerit tuhosivat armenialaisten panssareita ja asemia Turkista ja Israelista hankkimiensa lennokkien avulla. Ainakin 16 sotilasta sai surmansa. Molemmat osapuolet kertoivat ampuneensa alas toistensa lennokkeja.