stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikaljovo

| Pikaljovo Пикалёво |
| --- | --- |
 vaakuna
 Pikaljovo
 Koordinaatit: 59°31′13″N, 34°09′33″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:   Boksitogorskin kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  21 567
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  187600—187602
Suuntanumero(t):  +7 81366
 
 http://pikadmin.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pikaljovo (ven. Пикалёво) on kaupunki Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Rjadanjoen varrella 20 kilometriä Boksitogorskista ja 223 kilometriä Pietarista itään. Kaupunki on kunnallispiirin suurin taajama, jossa vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asui 21 567 henkeä.
Pikaljovo on syntynyt Pietarin ja Vologdan väliselle rautatielle vuonna 1906 perustetun aseman yhteyteen. Hallinnollisesti se kuului Novgorodin kuvernementin Tihvinän kihlakuntaan. Vuosina 1927–1932 se oli samannimisen hallintopiirin keskus. Vuonna 1932 syntynyt sementtitehtaan asutus sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1947. Kaupunki Pikaljovosta tuli vuonna 1954.lähde?
Pikaljovossa toimii BazEl Tsement -yhtiön omistama alumiinitehdas, kemian tehdas ja sementtitehdas. Lisäksi kaupungissa on elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta.lähde?
Pietarista Vologdaan ja edelleen Arkangeliin, Jekaterinburgiin, Tjumeniin, Tšeljabinskiin ja Vorkutaan  kulkevat matkustajajunat pysähtyvät kaupungissa. Rautatieasema Pikaljovo-2 sijaitsee kantakaupungin pohjoislaidalla. Radalla on myös paikallisliikennettä. Kaupungin eteläpuolelta kulkee Uuden Laatokan ja Vologdan välinen maantie (A-114).
Pikaljovossa on maaseudun perinnekulttuuria esittelevä kotiseutumuseo. Vuosittain vietetään laskiaista ja kesäkuista kansanperinnejuhlaa. Kaupungin ylpeys on Delfin-uimahalli, jossa järjestetään uinnin mestaruuskisoja. lähde?
Kaupungin päämies on maaliskuussa 2008 valittu Sergei Veber.
Vuonna 2008 alkaneen talouskriisin myötä kaupunki joutui vakaviin vaikeuksiin, kun tehtaista kaksi suljettiin ja kolmannen toimintaa supistettiin. Kaupunki jäi mm. ilman lämmitystä ja kuumaa vettä. Pääministeri Putin kävi henkilökohtaisesti paikalla kesäkuun 2009 alussa pakottamassa Oleg Deripaskan avaamaan tehtaansa.
Aiheesta muualla

Pikaljovo Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pikaljovon kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Guizhou

| Guizhou kiin>  贵州省, Guìzhōu Shěng |
| --- | --- |

 Guizhoun (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:   Kiina
Prefektuuritaso:  9 yksikköä
Piirikuntataso:  88 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Guiyang
Pinta-ala  ():  174 000 km² (16.)
Väkiluku (2013)  ():  35 022 200 (19.)
 – väestötiheys:  201,3 as./km²
BKT (2013):  800,7 mrd. CNY (eli 1,3% Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  22 922 CNY, noin 2 746 EUR (55% Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,598
Symbolit:  
 – Kansallinen kirjaintunnus:  GZ
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CN-52
 
www.gzgov.gov.cn
Guizhou (yksink.: 贵州; perint.: 貴州; pinyin: Guìzhōu) on maakunta eteläisessä Kiinassa. Kiinalainen lyhennenimi on Qian. Maakuntanimen vanha suomalainen latinalaistus Kueitšou. Maakuntanimen syntyhistoriaa ei tunneta, mutta sen muodostavat ideogrammit guì ’kallisarvoinen’ ja zhōu ’alue, prefektuuri’, jolloin merkitys voisi olla ’kallisarvoinen alue’. Maakuntaa pidetään maisemallisesti kauniina, mutta eräänä Kiinan köyhimmistä.
Maantiede

Guizhoun naapurit ovat Sichuanin maakunta ja Chongqingin itsehallinnollinen kunta pohjoisessa, Yunnan lännessä, Guangxi etelässä ja Hunan idässä. Guizhoun pääkaupunki on Guiyang, muita merkittäviä kaupunkeja ovat Anshun ja Zunyi.
Guizhoun ilmasto on subtrooppinen ja kostea. Vuodenaikojen vaihtelu ei näy erityisen merkittävänä ilmastossa.lähde?
Historia

Guizhoussa oli Qing-dynastian aikana Guizhoun kapina (1854–1873), jonka yhteydessä suurin osa Kiinan miao-kansasta tapettiin.lähde?
Hallinnollinen jako

Guizhou jakautuu kuuteen prefektuuritason kaupunkiin ja kolmeen autonomiseen prefektuuriin, jotka jakautuvat edelleen piirikuntatasolla 88 kaupunkipiiriin, piirikuntatason kaupunkiin tai piirikuntaan. Nämä jakautuvat yhteensä 1 543 kunnallistason yksikköön. Prefektuuritason kaupungit ja autonomiset prefektuurit ovat:
| --- | --- |
 Prefektuuritason kaupungit 1. Bijie  2. Zunyi  3. Tongren  4. Liupanshui  5. Anshun  6. Guiyang :  Autonomiset prefektuurit 7. Qianxinanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri  8. Qiannanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri  9. Qiandongnanin miaojen ja dongien autonominen prefektuuri
Talous

Vuonna 2013 Guizhoun maakunnan osuus Kiinan bruttokansantuotteesta (BKT) oli 1,3 prosenttia (800,7 mrd. Kiinan yuania (CNY) eli noin 95,9 mrd. euroa). Henkeä kohti kansantuotetta kertyi 22 922 CNY eli 2 746 EUR. Taso on 55% Kiinan keskiarvosta, koko Kiinan alin maakunnallinen arvo. Tällä kansantaloudellisella mittarilla vertailleen Guizhou on Kiinan köyhin maakunta.
Väestö

Guizhoussa asuu huomattavasti enemmän vähemmistökansallisuuksien edustajia kuin useimmissa muissa maakunnissa. Väestöstä yli 37 prosenttia kuuluu johonkin vähemmistöryhmään, joita maakunnassa ovat mm. yaot, miaot, yit, qiangit, dongit, zhuangit, buyit, bait, tujiat, gelaot ja shuit. Maakunnan pinta-alasta 55,5 prosenttia koostuu eri kansallisuuksille määritellyistä autonomisista alueista.
Kulttuuri ja matkailu

Maakunnassa on paljon katettuja siltoja, joita kutsutaan tuuli- ja sadesilloiksi. Ne on rakentanut dong-kansa.
Kiinan suurin vesiputous, jolla on korkeutta 78 metriä ja leveyttä 101 metriä, sijaitsee Huangguoshun kansallispuistossa. Suurimman osan vuodesta veden virtaus vesiputouksessa on melko vähäinen (9–10 kk/vuosi virtaus luokkaa 20 m3/s), mutta suuren virtauksen (luokkaa 1500 m3/s) aikaan vesiputous on näyttävä.
Usean maakunnan alueelle jakautuva Danxia on Unescon maailmanperintöluetteloon päässyt omaperäisten, punaisista kerroskivilajeista ajan saatossa kehittyneiden maastonmuotojen sarja. Kaikkiaan 1700 kilometriä pitkälle alueelle sijoittuva hajanaisten kalliomuodostelmien ketju alkaa lännessä Guizhoun maakunnasta ja jatkuu idässä Zhejiangiin.
Dong-kansan rakentama katettu silta Chenyangissa, Guizhoussa.
Huanggoushun vesiputous.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto Guizhoun maakunta. Arkistoitu 11.5.2000. Viitattu 5.3.2013. (kiinaksi)
Guizhou Normal University: A brief introduction to Guizhou Province (listaa mm. maakunnan maisemallisia nähtävyyksiä ja kansallispuistot) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gznu.edu.cn)
Matkaopas aiheesta Guizhou Wikivoyagessa (englanniksi)
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Guizhoun maakunnan prefektuuritason aluejako.
Miao-nainen; miaot ovat eräs Guizhoun maakunnassa asuvista vähemmistöryhmistä.
Kartta Guizhoun maakunnan suurimpien etnisten vähemmistöjen sijoittumisesta.
Jilin

| Jilin 吉林省 Jílín Shěng |
| --- | --- |

 Jilinin (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:   Kiina
Prefektuuritaso:  9 yksikköä
Piirikuntataso:  60 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Changchun
 – Maakunnan ministeri:  Sun Zhengcai
 – Kuvernööri:  Wang Rulin
Pinta-ala  ():  187 000 km² (13.)
Väkiluku (2013)  ():  27 512 800 (21.)
 – väestötiheys:  147,1 as./km²
BKT (2013):  1 298,1 mrd. CNY (eli 2,1 % Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  47 191 CNY, noin 5 654 EUR (113 % Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,715
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CN-22
 
www.jl.gov.cn
Jilin eli Kirin (kiin.: 吉林; pinyin: jílín) on Kiinan maakunta maan pohjoisosassa.
Maantiede

Maakunnan naapurit ovat Liaoning etelässä, Sisä-Mongolia lännessä, Heilongjiang pohjoisessa, sekä Venäjä idässä ja Pohjois-Korea kaakossa Jalu-joen toisella puolen.
Changbai-vuoristo halkaisee alueen.lähde?
Historia

Jilin on osa historiallista Mantšuriaa. Japanin hävittyä toisen maailmansodan sen sotilaat ja siirtolaiset lähtivät Japanin aiemmin hallitsemalta alueelta, mutta he jättivät taakseen rakentamansa infrastruktuurin, kuten rautatiet ja kaivokset. Suuri osa japanilaisten rakentamista teollisuuslaitoksista vietiin neuvostojoukkojen mukana Neuvostoliittoon vuonna 1945. Kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan vuonna 1949 entisiä Japanin hallitsemia Mantšurian maakuntia alettiin jälleen liittää kiinteäksi osaksi Kiinaa. Suunnitelmiin kuului kaupunkien kehittäminen suuriksi teollisuuskeskuksiksi. Jilinin kaupungissa oli jo japanilaisten aikanaan sinne pystyttämää kemianteollisuutta, mutta Changchunin kehittäminen oli vaikeampaa. Neuvostoliitosta otetulla lainalla kaupunkiin perustettiin First Automobile Works -autotehdas. Siellä rakennetut ajoneuvot olivat sittemmin käytössä ympäri Kiinaa ja nykyisin autotehdas on yksi Kiinan suurimpia yrityksiä. Vuoden 1978 jälkeisten poliittisten uudistusten jälkeen Jilin alkoi monien muiden pohjoisen maakuntien tavoin jäädä taloudellisessa kehityksessä jälkeen Kiinan rannikon uusia kasvukeskuksia. Pohjois-Korean nälänhätä 1990-luvulla johti monien pohjoiskorealaisten pakoon Jilinin ja Pohjois-Korean vastaisen rajan yli. Changchunin kaupunki oli vuonna 1999 laittomaksi tehdyn Falun Gong -liikkeen perustaja Li Hongzhin kotikaupunki.
Hallinnollinen jako

Jilin on jaettu seitsemään prefektuuritason kaupunkiin, yhteen autonomiseen prefektuuriin ja Changchunin suoraan maakunnan hallinnon alaiseen kaupunkiin. Ne jakautuvat edelleen 60 piirikuntatason yksikköön.
| --- | --- |
 1. Changchun  2. Baicheng  3. Baishan  4. Jilin  5. Liaoyuan :  6. Siping  7. Songyuan  8. Tonghua  9. Yanbianin korealaisten autonominen prefektuuri
Väestö

| Jilinin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .Etninen ryhmä | Jilinin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .2000 | Jilinin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .2010 |
| --- | --- | --- |
| Han-kiinalaiset | 24 348 815 | 25 267 110 |
| Korealaiset | 1 145 688 | 1 040 167 |
| Mantšut | 993 112 | 866 365 |
| Mongolit | 172 026 | 145 039 |
| Hui-kiinalaiset | 125 620 | 118 799 |
| Xibet | 3 168 | 3 113 |
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Jilinissä asui yhteensä 27 462 297 henkilöä. Maakunnan suurin etninen ryhmä ovat han-kiinalaiset, jotka muodostivat vuoden 2000 väestönlaskennassa 91 % alueen väestöstä. Suurimmat vähemmistöt alueella olivat korealaiset (4 %), mantšut (4 %), mongolit (0,6 %) ja hui-kiinalaiset (0,5 %). Korealaisille on oma autonominen prefektuuri.
Kulttuuri

Yanbianin korealaisten autonomisessa prefektuurissa sijaitsevat Longtou-vuoren muinaiset haudat, mukaan lukien prinsessa Zhenxiaon mausoleumi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto Jilinin maakunta. (kiinaksi)
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Jilinin prefektuurit.
Dno

| Dno Дно |
| --- | --- |
 vaakuna
 Dno
 Koordinaatit: 57°49′25.5″N, 29°57′41.5″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Pihkova
Piiri:  Dnon piiri
Perustettu:  1897
Väkiluku (2010):  9 061
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  +7 81135
 
 dno.reg60.ru (venäjäksi) 
 Dnon piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dno (ven. Дно) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä, 113 kilometriä Pihkovasta itään. Dnon kaupunki on Dnon piirin keskus.  Asukkaita kaupungissa oli 9 061 henkeä (vuonna 2010).
Dnon rautatieasema on Pietarista etelään ja Moskovasta Bologojen kautta länteen johtavien rautateiden tärkeä risteysasema.
Dno on tärkeä rautateiden solmukohta; sen alueella risteytyvät Pietarista etelään ja Bologojesta Pihkovaan johtavat rautatiet. Rautatieaseman ja rautatieliikennettä palvelevien yritysten lisäksi kaupungissa toimii teräsrakennetehdas sekä hiomalaitteita valmistava yritys. Vuonna 1821 rakennettu Arkkienkeli Mikaelin kirkko kuuluu kaupungin tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
Pihkovan alue
Volossova

| Volossova, Volosovo Во́лосово |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Volossova, Volosovo
 Koordinaatit: 59°26′29.5″N, 29°28′47.6″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:   Volossovan kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  12 162
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  188410
Suuntanumero(t):  +7 81373
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Volossova eli Volosovo (ven. Во́лосово, Volosovo) on kaupunki Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Inkerin ylängöllä 72 kilometriä Pietarista lounaaseen Hatsinan ja Iivananlinnan välisen rautatien varrella.  Asukkaita on  12 162 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta), mikä on alle neljännes koko maaseutuvaltaisen piirin väestöstä (49 570). Kaupunkiin kuuluu myös aivan sen pohjoispuolella sijaitseva Laakanovan (ven. Лагоново, Lagonovo) kylä.
Aleksanteri Nevalaisen kirkko Volossovassa.
Kaupungin läheltä on löydetty keskiaikaisia kurgaanihautoja. Volossovan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Nimi yhdistetään usein muinaisten slaavien Volos (Veles) -jumalaan, mutta todennäköisemmin sen taustalla on ortodoksisen Vlas-henkilönimen kansanomainen muoto. lähde?
Paikkakunnan kehitys alkoi rautatien valmistuttua vuonna 1870. Hallinnollisesti se kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan. Vuodesta 1927 lähtien Volossova on samannimisen hallintopiirin keskus. Vuonna 1937 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1999 siitä tuli kaupunki.
Volossovassa on rehutehdas sekä elintarvike- ja rakennusaineteollisuutta. Sen kautta kulkee Hatsinan ja Opoljan välinen maantie. Kaupungista on linja-autoyhteys Pietariin, Hatsinaan ja Jaamaan; linja-autoasema sijaitsee Volssovan rautatieaseman edustalla.  Rautatieasemalla pysähtyvät vain paikallisjunat.
Nähtävyyksiä ovat historiallis-kansatieteellinen museo ja vuosina 1904–05 rakennettu ortodoksinen Aleksanteri Nevalaisen kirkko.  Vuodesta 1992 lähtien kaupungissa toimii myös luterilainen Inkerin kirkon seurakunta. lähde?
Kaupungin päämies on Igor Poljanski, kaupunginhallituksen päämies Aleksandr Dmitravtsov.
Aiheesta muualla

Volossovan kaupungin sivusto (venäjäksi)
Volossova Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Tarko-Sale

| Tarko-Sale (Та́рко-Сале́) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Jamalin Nenetsian sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Tarko-Sale
 Koordinaatit: 64.92249°N, 77.77892°E 
Valtio:  Venäjä
Piirikunta:  Jamalin Nenetsia
Kaupunkipiiri:  Purin piiri
Perustettu:  1932
Kaupungiksi:  2004
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44 km²
Korkeus:  noin 22 m
Väkiluku (2010):  20 372
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  629850
Suuntanumero(t):  +7 34997
 
 www.tsgrad-adm.ru 
 Kaupungin virallinen tiedotusportaali (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tarko-Sale (ven. Та́рко-Сале́) on kaupunki ja Purin kunnallispiirin hallintokeskus Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa. Obinlahteen laskeva Pur-joki haarautuu kahteen suurempaan alkuhaaraan aivan kaupungin lähellä, kaupungin keskusta sijaitsee 3,5 kilometriä joenhaarasta lounaaseen Pjakupur-alkuhaaran kaakkoisrannalla.
Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluva Nojabrsk sijaitsee kaupungista linnuntietä runsas 220 kilometriä etelälounaaseen ja pääkaupunki Salehard runsas 540 kilometriä länsiluoteeseen.
Historiaa, väestö

Paikkakunta perustettiin alun perin Pur-jokea ympäröiville alueille muodostetun Purin kunnallispiirin hallintokeskukseksi 7 tammikuuta 1932. Maininta kylästä nimellä Tarko-Sale löytyy seuraavana vuonna 1933 päivätyistä dokumenteista. Kylä kasvoi ja kohotettiin kaupunkityyppiseksi taajamaksi 18. elokuuta 1976. Joulukuun 20. päivänä 2004 Tarko-Sale nimitettiin Purin piirin hallintokeskuksena toimivaksi kaupungiksi. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Purin piirin historiaa esittelevä kotiseutumuseo.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 20 372 ja koko Purin kunnallispiirin 51 249.
Talous ja liikenne

Kaupungissa sijaitsee Novatekin pääkonttori, joka yritys on valtiollisen Gazpromin jälkeen koko Venäjän toiseksi suurin maakaasun tuottaja. Kaupunkiin on maantieyhteys ja siellä on lentokenttä (Tarko-Salen lentoasema). Lähin rautatieasema sijaitsee 9 kilometriä kaupungin itäpuolella (Purovsk).
Tarko-Salen alueella harjoittavat nenetsit myös perinteistä poronhoitoa. Vuoden 2016 laajassa maaperästä lähteneessä pernaruttoepidemiassa on kuollut toista tuhatta poroa, yksi lapsi on kuollut, ja nenetsiperheitä on evakuoitu alueelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tarko-Sale Wikimedia Commonsissa
Novatek-yrityksen kotisivut (englanniksi) (novatek.ru)
Purin kunnallispiirin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (puradm.ru)
Purin piirin hallintorakennus Tarko-Salessa
Come Taste the Band

| Come Taste the Band Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 3. elokuuta –  1. syyskuuta 1975
 Julkaistu: 10. lokakuuta 1975
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Martin Birch & Deep Purple
 Tyylilaji: hard rock, funk rock
 Kesto: 36.55 (alkuperäinen) 90:19 (35-vuotisjuhlajulkaisu)
 Levy-yhtiö:  Purple Records    Warner Bros. Records
Muut kannet
   takakansi
Listasijoitukset
  Britannia: 19.    Yhdysvallat: 43. Lisää sijoituksia
Deep Purplen muut studioalbumit
| Stormbringer 1974 | Come Taste the Band 1975 | Perfect Strangers 1984 |
Singlet albumilta Come Taste the Band
 ”You Keep on Moving” Julkaistu: 1975  ”Gettin’ Tighter / Love Child” Julkaistu: 1976
Come Taste the Band on englantilaisen hard rock -yhtye Deep Purplen albumi vuodelta 1975. Albumilla yhtye uudisti tyyliään raskaasta rockista amerikkalaistyyliseen funkiin ja yritti tavoittaa nuorempaa yleisöä.
Levyllä soittaa yhtyeen neljäs kokoonpano, niin sanottu Mark IV. Se on yhtyeen ainoa albumi, jolla soittaa yhdysvaltalainen kitaristi Tommy Bolin. Bolin korvasi vuonna 1975 yhtyeen alkuperäisen kitaristin Ritchie Blackmoren. Kokoonpanon ainoat alkuperäisjäsenet ovat kosketinsoittaja Jon Lord ja rumpali Ian Paice. Laulaja David Coverdale ja basisti-laulaja Glenn Hughes olivat liittyneet yhtyeeseen vuonna 1973. Bolinin pahan huumeriippuvuuden vuoksi konserttien onnistuminen oli tuolloin yleensä pitkälti kiinni hänen kunnostaan. Myös Hughesin kokaiininkäyttö aiheutti ongelmia. Albumi jäi Mark IV:n ainoaksi albumiksi, sillä albumin kiertueiden jälkeen Deep Purple hajosi 1976 kahdeksaksi vuodeksi. Myöhemmin samana vuonna Bolin kuoli heroiinin yliannostukseen.
Come Taste the Band menestyi kaupallisesti heikommin kuin aikaisemmat Deep Purple -albumit. Britanniassa albumi oli parhaimmillaan sijalla 19, kun taas Suomessa, jossa yhtye oli nauttinut hyvin suurta suosiota, albumi ei noussut listoille ollenkaan. Yhtyeen tärkeimmällä markkina-alueella Yhdysvalloissa levymyynti jäi Deep Purplen 1970-luvun albumeista vähäisimmäksi.
Ilmestyessään Come Taste the Band sai suopeita arvosteluja ja yhtyeen tyylillistä uudistumista kiiteltiin. Albumin jälkimaine on kuitenkin ollut ristiriitainen. Mark IV:n jäsenet ovat yleensä pitäneet albumia toimivana kokonaisuutena mutta toisaalta kyseenalaistaneet sen, missä määrin kokoonpanoa voi kutsua Deep Purpleksi.
Albumin vaiheet > Tausta

Deep Purple oli 1970-luvun puolivälissä yksi maailman suosituimmista rock-yhtyeistä. Yhtyeen ilmapiiri oli kuitenkin huono ja kokoonpanot vaihtelivat usein. Samalla musiikki siirtyi raskaasta rockista bluesin, funkin ja soulin suuntaan. Deep Purplen keulahahmona pidetty kitaristi Ritchie Blackmore siirtyi soolouralle 1975, jolloin moni spekuloi yhtyeen hajoavan kokonaan.
Alkuperäisjäsenet Jon Lord (urut) ja Ian Paice (rummut) olivat valmiit lopettamaan, mutta menestyksestä vasta pari vuotta nauttineet David Coverdale (laulu) ja Glenn Hughes (basso) suostuttelivat heidät etsimään uuden kitaristin. Myös managerit toivoivat yhtyeen jatkavan. Coverdale ehdotti nimen vaihtamista ”Purpleksi” tai ”Good Companyksi”, mihin muut eivät kuitenkaan suostuneet. Sekä Coverdalen että Lordin mukaan Deep Purplen jatkamispäätöksen taustalla oli lähinnä raha.
Kitaristin etsintä osoittautui pitkäksi ja turhauttavaksi. Koesoitot järjestettiin Robert Simonin Pirate Studiolla Hollywoodissa. Ensin yhtye kokeili Humble Pien Dave Clempsonia, joka ei kuitenkaan halunnut ryhtyä Blackmoren korvaajaksi. Sen jälkeen koesoittoon pyydettiin Tommy Bolinia, jonka soitto Billy Cobhamin Spectrum-albumilla oli tehnyt vaikutuksen yhtyeeseen.
Yhdysvaltalainen Bolin oli aiemmin soittanut lähinnä fuusiojazzia, eikä tiennyt Deep Purplesta tai sen musiikista paljoakaan. Koesoitot sujuivat tästä huolimatta hyvin ja Bolinia pyydettiin liittymään yhtyeeseen heti. Bolin ihaili yhtyeen soittotaitoja, mutta liittymispäätökseen todennäköisesti vaikutti myös halu saada näkyvyyttä ja rahaa oman soolouran edistämiseen. Viikkoja kestäneiden huhujen jälkeen yhtye tiedotti Blackmoren lähdöstä ja Bolinin liittymisestä kesäkuussa 1975.
Uusi kokoonpano oli innostunut ja motivoitunut. Muut jäsenet tulivat hyvin toimeen Bolinin kanssa, joka oli iloinen ja ulospäinsuuntautunut toisin kuin itsepäinen ja riitaisa Blackmore. Erityisesti Bolinista ja Hughesista tuli läheiset ystävät. Jopa Blackmore piti Bolinia hyvänä valintana seuraajakseen. Managereissa Bolinin amerikkalaisuus herätti epäilyksiä. Lisäksi Bolinin piti äänittää ja promotoida tekeillä ollutta sooloalbumiaan. Sovittiin, että yhtye hellittäisi tiivistä työskentelyätahtiaan ja että Bolin voisi taukojen aikana keskittyä soolouraansa.