stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rudolf Maister
Elämäkerta

Rudolf Maister syntyi Kamnikissa 29. maaliskuuta 1874 ja hän opiskeli ensin koulussaa Ljubljananassa ja jatkoi opintojaan kadettikoulussa Wienissä liittyen valmistuttuaan Itävalta-Unkarin armeijaan. Maister oli ylentynyt luutnantiksi vuonna 1885.
Ensimmäisessä maailmansodassa Maister oli ylennyt majuriksi. Hän otti osaa taisteluihin Mariborin suunnalla. Ensimmäinen maailmansota johti lopulta Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian luhistumiseen. Maister oli luonut siteitä sloveenipoliitikkoihin ja 1. marraskuuta 1918 hänen komentamansa joukot ottivat haltuunsa alueet Ala-Steiermarkissa ja Mariborin ympäristössä. Samassa kuussa Maister kokosi noin 2 000 sloveenisotilaan joukon, jotka hänen komennuksessaan alkoivat riisua aseista Itävalta-Unkarille vielä uskollisia joukkoja. Toukokuussa 1919 hänen komentamansa osastot valtasivat myös osia Kärntenistä.
Vuoden 1920 Saint-Germainin rauhan mukaan Etelä-Steiermarkista ja Mariborista tuli osa Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa. Etelä-Kärntenissä järjestettäisiin puolestaan kansanäänestys alueen kohtalosta. Lopulta 10. lokakuuta 1920 järjestetyssä äänestyksessä 59 % kannatti alueen liittämistä Itävaltaan. Maister toimi sittemmin Mariborin kuvernöörinä ja vuosien 1921–1923 välillä hän johti Italian vastaisesta rajasta sopinutta komissiota. Maister jäi eläkkeelle vuonna 1923. Hän kuoli Unecissa lähellä Rakekia 26. heinäkuuta 1934.
Maisterin kirjoituksia julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen teoksena Boj za Maribor 1918–1919: Spominski zbornik ob sedemdesetletnici bojev za Maribor. Eläessään hän oli julkaissut myös runokokoelman Poezije. Maisterille on sittemmin pystytetty muistomerkkejä Kamnikiin, Mariboriin ja Ljubljanaan. Sloveniassa vuodesta 2005 lähtien 23. marraskuuta vietetty Rudolf Maisterin päivä on kansallinen juhlapäivä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rudolf Maister Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Maisterin komentamia sloveenijoukkoja Slovenian lipun kanssa valokuvassa vuonna 1919 .
Boysun

| Boysun |
| --- | --- |

 Boysun
 Koordinaatit: 38°12′29″N, 67°12′25″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Surxondaryon alue
Piiri:  Boysunin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Korkeus:  1 240 m
Väkiluku (2016):  27 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boysun (uzb. kyrill. Бойсун, ven. Байсу́н, Baisun) on kaupunki ja Boysunin piirin keskus Surxondaryon alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Ketmonchoptivuoren etelärinteellä ja Hangaronsoyjoen varrella 145 kilometriä alueen pääkaupungista Termizistä pohjoiseen. Kaupungissa oli 27 600 asukasta vuonna 2016.
Kaupungin lounaispuolelta Teshiktosh gʻorista on löydetty neandertalinihmisten asuinpaikka. Ajanlaskun alussa Boysunin paikalla oli Poikalonin linnoitus ja 500–1200-luvuilla Chaghaniyaniin kuulunut Bosandin kaupunki. Se sijaitsi Samarkandiin johtavan kauppareitin varrella. Mongolien hävitettyä kaupungin se rakennettiin uudelleen, ja 1800-luvulla se oli Buharan emiirikuntaan kuuluneen maakunnan keskus. Nykyinen kaupunki on perustettu vuonna 1975.
Boysunissa on silkki- ja käsiteollisuutta. Se on Alpamyš-eepokseen liittyvä matkailukohde. Boysunin piirin kulttuuriperintö on liitetty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Bovington Camp

Panssarivaunujen harjoitusalueen portti.
Bovington Camp on Britannian armeijan hallussa oleva tukikohta, joka sijaitsee Dorsetin kreivikunnassa, Englannissa. Tukikohta perustettiin 1899 jalkaväen kouluttamista varten. Lähellä sijaitseva Lulworth Camp kuuluu myös tukikohtaan. Bovington Campissa sijaitsee The Tank Museum -panssarimuseo.
Brittiläinen sotilashenkilö T. E. Lawrence kuoli tukikohdassa 1935 loukkaannuttuaan sen lähellä tapahtuneessa moottoripyöräonnettomuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bovington Camp Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bovington Camp
Käännös suomeksi
François Bourgeon

François Bourgeon vuonna 2014.
François Bourgeon (s. 1945 Pariisi) on ranskalainen sarjakuvataiteilija. Häneltä on suomennettu Hämärän matkamiehet -sarja (Les Compagnons du crépuscule). Hänen kansainvälisesti arvostetuin teoksensa on kuitenkin yhdeksänosainen Les Passagers du vent, joka on ilmestynyt 1980-2023.
Suomennetut albumit

Sumumetsien lumous.  ((Le sortilege du bois des brumes, 1983.) Suomennos: Soile Kaukoranta. Hämärän matkamiehet 1)  Helsinki:  Jalava, 1991.  ISBN 951-8954-67-4
Suolammen silmät.  ((Les yeux d’étain de la ville glauque, 1985.) Suomennos: Soile Kaukoranta. Hämärän matkamiehet 2)  Helsinki:  Jalava, 1993.  ISBN 951-887-001-2
Malaterrein viimeinen laulu. Osa 1.  ((Le dernier chant des Malaterre – Montrog la ville 1–2, 1987.) Suomennos: Soile Kaukoranta. Hämärän matkamiehet 3)  Helsinki:  Jalava, 1994.  ISBN 951-887-048-9
Malaterrein viimeinen laulu. Osa 2.  ((Le dernier chant des Malaterre – Castel Montroy 1–2, 1989.) Suomennos: Soile Kaukoranta. Hämärän matkamiehet 4)  Helsinki:  Jalava, 1994.  ISBN 951-887-073-X
Aiheesta muualla

Elina Sipponen: Naisenergiaa keskiajan hämärissä (Arkistoitu – Internet Archive). Satyyri 3/2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  Europeana  IdRef
FS Bourayne (1869)

| Bourayne |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Nantes
Kölinlasku:  huhtikuu 1867
Laskettu vesille:  toukokuu 1869
Palveluskäyttöön:  huhtikuu 1870
Poistui palveluskäytöstä:  27. kesäkuuta 1889
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 300 t
Pituus:  62,56 m
Leveys:  10,42 m
Syväys:  4,39 m
Koneteho:  917 hv
Nopeus:  11,3-11,9 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  1 × 190 mm tykki 3 × 140 mm tykkiä
Bourayne oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu Bourayne-luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus

Alus tilattiin Nantesin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1867. Alus laskettiin vesille toukokuussa 1869 ja se otettiin palvelukseen huhtikuussa 1870.
Palvelus

Bourayne poistettiin alusluettelosta 27. kesäkuuta 1889.
Bozon kieli

Bozon kieli on Nigerjoen keskijuoksulla Malissa asuvien bozojen puhuma mandelainen kieli.
Bozo kuuluu mandelaisten kielten luoteisryhmään. Sen lähin sukukieli on soninke. Bozo jakautuu neljään kielimuotoon:
hainyaxo (kelengaxo) Macinan ja Ségoun piireissä
sorogama (jenaama) Moptin alueen Djennén, Moptin, Ténenkoun ja Youwaroun piireissä sekä Ségoun alueella
tièma cièwè (tiemacèwè) Youwaroun piirissä
tiéyaxo Ténenkoun ja Macinan piireissä.
Malin vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan bozolla on 205 200 äidinkielistä puhujaa. Bozojen lisäksi sitä puhuu äidinkielenään myös osa markoista ja somonoista. Osa bozoista puolestaan puhuu myös bambaraa, fulania tai songhaita. Bozon kieli on toiminut kouluopetuksen välineenä vuodesta 2001 lähtien. Sitä käytetään myös tiedotusvälineissä.
Akif Pirinçci

Akif Pirinçci (2014)
Akif Pirinçci (s. 1959 Istanbul) on saksalainen turkkilaissyntyinen kirjailija. Kansainvälisesti hänet tunnetaan parhaiten romaanistaan Felidae: Kuka murhasi kissan? (1989).
Suomennettu romaani

Pirinçci, Akif: Felidae: Kuka murhasi kissan?.  (Felidae, 1989.) Suom. Marja Kyrö)  Otava, 1994.  ISBN 951-1-11782-3
Muita teoksia

Tränen sind immer das Ende (1980)
Der Rumpf (1992)
Francis: Felidae II (1993)
Yin (1997)
Cave Canem: Felidae III (1999)
Die Damalstür (2001)
Das Duell: Felidae IV (2002)
Salve Roma! Felidae V (2004)
Der letzte Weltuntergang: Krimi-Erzählungen (2007)
Schandtat Felidae VI (2007)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive). (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
FS Bourrasque (1925)

| Bourrasque |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de France, Dunkerque
Kölinlasku:  12. marraskuuta 1923
Laskettu vesille:  5. elokuuta 1925
Palveluskäyttöön:  23. syyskuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 30. toukokuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 320 t (standardi) 1 730 t (kuormattu)
Pituus:  106 m
Leveys:  10,1 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  31 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 x 130 mm tykkiä 2 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 550 mm torpedoputkea 2 x syvyyspomminheitintä
Bourrasque oli Ranskan laivaston 1925 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Atelier et Chantiers de Francelta Dunkerquesta, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1923. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1925 ja liitettiin laivastoon 23. syyskuuta 1926.
Palvelus

Toisen maailmansodan alkaessa alus palveli Brestiin sijoitetussa Ranskan laivaston 4. hävittäjäviirikössä, jonka muut alukset olivat Ouragan ja Orage.
Alus tuhoutui osuttuaan 30. toukokuuta 1940 miinaan Nieuportin edustalla operaatio Dynamon kolmantena päivänä ja jouduttuaan sen jälkeen ilmahyökkäykseen.
Käytännöllisen järjen kritiikki

Vuoden 1788 saksankielisen painoksen kansi.
Käytännöllisen järjen kritiikki (saks. Kritik der praktischen Vernunft) on Immanuel Kantin vuonna 1788 julkaisema kirja, jota pidetään hänen moraaliopillisena pääteoksenaan. Teos käsittelee velvollisuusetiikkaa, ja se tunnetaan myös ”toisena Kritiikkinä” — sitä edelsi Puhtaan järjen kritiikki (1781) ja seurasi Arvostelukyvyn kritiikki (1790).
Esipuhe ja johdanto

Teoksen esipuheessa ja johdannossa Kant hahmottelee tulevaa. Ne keskittyvät lähinnä teoreettisen ja käytännöllisen järjen tilanteen vertailuun, käsitellen sitä, kuinka Käytännöllisen järjen kritiikki vertautuu Puhtaan järjen kritiikkiin.
Puhtaan järjen kritiikki käsitteli puhtaan teoreettisen järjen kritiikkiä metafyysisten totuuksien saavuttamisessa. Kant katsoi, että metafyysiset totuudet ovat puhtaan teoreettisen järjen saavuttamattomissa, ja hänen johtopäätöksensä oli, että puhtaalla järjellä tulee olla rajat, koska se tuottaa epäselviä argumentteja silloin, kun sitä käytetään sille soveliaan alueen ulkopuolella. Käytännöllisen järjen kritiikki ei kuitenkaan ole puhtaan käytännöllisen järjen kritiikki vaan enemmänkin sen puolustus. Kant katsoi, että se on kykenevämpi toimimaan paremman moraalisen toiminnan pohjana kuin haluihin pohjautuva käytännöllinen järki. Näin teos on sovelletun käytännöllisen järjen kritiikki. Puhdasta käytännöllistä järkeä ei tullut rajoittaa vaan kehittää.
Kant esittää, että vaikka ensimmäinen Kritiikki oli antanut ymmärtää, että Jumala, vapaus ja kuolemattomuus ovat tuntemattomia, toinen Kritiikki lieventää tätä väitettä. vapaus voidaan tuntea, koska se on moraalilain paljastama. Jumala ja kuolemattomuus pysyvät tuntemattomina, mutta käytännöllinen järki vaatii uskoa näihin järjen postulaatteihin. Kant kutsuu tyytymättömät kriitikkonsa jälleen kerran tarjoamaan todistuksen Jumalan olemassaololle ja näyttää, että tämä on mahdotonta, koska erilaiset argumentit (kuten ontologinen, kosmologinen ja teleologinen todistus) Jumalan olemassaololle riippuvat kaikki olennaisesti siitä ajatuksesta, että olemassaolo on Jumalan käsitteeseen luonnostaan kuuluva ominaisuus. Kant katsoi, että teos oli itsenäinen aiemmin ilmestyneeseen Tapojen metafysiikan perustukseen nähden, vaikka se käsitteleekin sitä vastaan esitettyä kritiikkiä. Käytännöllisen järjen kritiikki toimii korkeammalla abstraktiotasolla kuin aiempi teos.
Kant vastaa teoksessaan saamaansa aiheelliseen arvosteluun, mutta hylkää ison osan arvostelusta, jonka katsoo hyödyttömäksi. Hän katsoo, että monet ongelmat, joita lukijat ovat löytäneet hänen teoksestaan, ovat vain heidän omissa aivoissaan, jotka ovat liian laiskoja ymmärtämään hänen eettistä järjestelmäänsä kokonaisuudessaan. Ne, jotka syyttävät Kantia käsittämättömästä filosofisesta kielestä, Kant haastaa keksimään sopivamman kielen hänen ajatustensa esittämiseen tai todistamaan, että hänen ilmaisunsa ovat todella vailla merkitystä. Hän tyynnyttelee lukijaa sanoen, että toinen Kritiikki on helpommin lähestyttävissä kuin ensimmäinen.
Lopuksi johdanto esittää hahmotelman toisesta Kritiikistä. Se on mallinnettu ensimmäisen Kritiikin mukaan: ”Analytiikka” tutkii kysymyksessä olevan kyvyn toimintoja, ”Dialektiikka” puolestaan tutkii, kuinka tämä kyky voidaan johtaa harhateille, ja ”Menetelmäoppi” käsittelee moraalisen kasvatuksen kysymyksiä.
Kirjallisuutta suomeksi

Kant, Immanuel: Siveysopilliset pääteokset.  (Tapojen metafysiikan perustus, Grundlegung zur Metaphysik der Sitten, 1785; Käytännöllisen järjen kritiikki, Kritik der praktischen Vernunft, 1788.) Suomentanut sekä johdannolla ja selityksillä varustanut J. E. Salomaa. 2. painos (1. painos 1931)  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16889-0
Kant, Immanuel: Käytännöllisen järjen kritiikki. (Kritik der praktischen Vernunft, 1788.) Suomentanut sekä johdannolla ja selityksillä varustanut Markus Nikkarla. Helsinki: Gaudeamus, 2016.
Aiheesta muualla

Immanuel Kant: The Critique of Practical Reason Wikisource (englanniksi)
Immanuel Kant: The Critique of Practical Reason Project Gutenberg (englanniksi)
Zhou-dynastia

|  Kiinan historia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
MUINAINEN
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria
Xia-dynastia 2070–1600 eaa.
Shang-dynastia 1600–1046 eaa.
Zhou-dynastia 1122–256 eaa.
  Läntinen Zhou-dynastia
  Itäinen Zhou-dynastia
    Kevättä ja syksyä
    Taistelevat läänitysvaltiot
SUURVALTA
Qin-dynastia 221 eaa.–206 eaa.
Han-dynastia 206 eaa.–220 jaa.
  Läntinen Han-dynastia
  Xin-dynastia
  Itäinen Han-dynastia
Kolme kuningaskuntaa 220–280 jaa.
  Wei, Shu Han & Wu
Jin-dynastia 265–420 jaa.
  Läntinen Jin
|   Itäinen Jin | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. |  |  |  |  |
Eteläinen ja pohjoinen dynastia 420–589 jaa.

Sui-dynastia 581–619 jaa.
Tang-dynastia 618–907 jaa.
| 5 dynastiaa & 10 kuningaskuntaa 907–960 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. |  |  |  |  |

Song-dynastia 960–1279 jaa. : 
|   Pohjoinen Song |  | L. Xia-dyn. |  |  |  |  |  |
|   Eteläinen Song | Jin-dynastia |  |  |  |  |  |  |
Yuan-dynastia 1271–1368 jaa.
Ming-dynastia 1368–1644 jaa. 
Qing-dynastia 1644–1911 jaa. 
NYKYAIKA
Kiinan tasavalta 1911–1949
| Kiinan kansantasavalta 1949–nyt |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  |  |  |  |
 Kiina historian aikajana Kiinan dynastiat Kiinan sotilashistoria Kiinan taidehistoria Kiinan tekniikan ja tieteen historia Kiinan koulutuksen historia 
malline: näytä keskustele 
Zhou-dynastia 1100 eaa.
Zhou-dynastia (周 [Zhou]) hallitsi Kiinassa 1046 eaa.–256 eaa.
Zhou-dynastia hallitsi käytännöllisesti katsoen koko Kiinaa vain niin sanotun Läntisen Zhoun ajan 1046–771 eaa. eli noin 300 vuotta. Vuonna 771 eaa. barbaarien tukemat aateliset surmasivat Zhou-dynastiaan kuuluneen kuninkaan, ja uusi pääkaupunki siirrettiin itään. Samaan aikaan maa hajosi itsenäisiin feodaalivaltioihin, ja alkoi poliittisesti hajanainen kausi Itäinen Zhou, jota leimasivat eri maakuntien väliset poliittiset valtataistelut ja sodat Kevään ja syksyn ja varsinkin taistelevien läänitysvaltioiden aikakaudella. Lopulta taistelevista valtioista yksi, Qin-dynastia, nousi valtaan 221 eaa.
Zhou-dynastia

Shang-dynastian läntisillä rajoilla, Weijoen laaksossa nykyisessä Shaanxin provinssissa, elänyt Zhou-heimo kukisti melko äkillisesti Shang-dynastian viimeisen hallitsijan, jonka kerrotaan olleen turmeltunut tyranni.lähde?
Zhou-dynastian perusti Ji-perhe.lähde? Dynastian pääkaupunki oli Hào Weijoen laaksossa nykyisen Xi'anin kaupungin lähellä, paikassa jossa Weijoki yhtyy Keltaiseen jokeen.
Varhaiset Zhou-kuninkaat levittivät valloittaen ja kolonialisoidenselvennä vähitellen kulttuurinsa kattamaan suurimman osan nykyistä Kiinaa Chang Jiangista (Jangtse-joki) pohjoiseen. Zhou oli dynastioista pitkäikäisin, ja aloitti opin hallitsijan taivaallisesta mandaatista. Tällä opilla selitettiin ja perusteltiin edellisten dynastioiden kaatuminen ja tuotiin laillisuutta nykyiselle ja tuleville hallitsijoille. Hallitsijan nimitykseksi tuli "Taivaan poika".
Zhoun kaudella alettiin valmistaa raudasta työkaluja, ja maanviljely kehittyi tehokkaammaksi.  Tieverkostoa ja kanavia kehitettiin, mikä yhdisti valtion eri osia. Kaupankäynti kehittyi ja kolikot otettiin käyttöön.
Hallinto kehittyi muistuttamaan Euroopan feodaalijärjestelmää, jossa paikalliset lääninherrat olivat kuninkaan vasalleja.
Vuonna 771 eaa. vallankumouksellisten aatelisten tukemat hyökkäävät barbaarit tappoivat Zhou-dynastian kuninkaan Youwangin. Pääkaupunki siirrettiin Luoyangiin, joka on nykyisessä Henanin provinssissa. Tämä siirto merkitsi historiankirjoituksessa siirtoa Läntisestä Zhousta Itäiseen Zhou-dynastiaan. Zhoun valta vähitellen heikkeni ja valtion hajaantuminen alkoi. Itäinen Zhou-dynastia jakaantuu kahteen pienempään aikakauteen, joista ensimmäinen, 770 eaa.–476 eaa. on saanut aikansa aikakirjoista nimityksen Kevättä ja syksyä, jälkimmäinen tunnetaan Taistelevien läänitysvaltioiden kautena (475 eaa.–221 eaa.).
Zhou-dynastian aikakauden jako

Zhou-dynastian alkamisen ajankohdasta on ollut erilaisia käsityksiä. Uusimmat löydöt ajoittavat sen vuoteen 1046 eaa.
Läntinen Zhou 1046 eaa.–771 eaa.
Itäinen Zhou 770 eaa.–256 eaa.
Kevättä ja syksyä 770 eaa.–476 eaa.
Taistelevat läänitysvaltiot 475 eaa.–221 eaa.
Hallitsijat

| Henkilönimi | Nimi kuninkaana | Hallitusajat1 | Nimi jolla yleensä tunnetaan |
| --- | --- | --- | --- |
| Ji Fa 姬發 | Wuwang 武王 | 1046 eaa.–1043 eaa.1 | Zhou Wuwang (Wu) |
| Ji Song 姬誦 | Chengwang 成王 | 1042 eaa.–1021 eaa.1 | Zhou Chengwang (Cheng) |
| Ji Zhao 姬釗 | Kangwang 康王 | 1020 eaa.–996 eaa.1 | Zhou Kangwang (Kang) |
| Ji Xia 姬瑕 | Zhaowang 昭王 | 995 eaa.–977 eaa.1 | Zhou Zhaowang (Zhao) |
| Ji Man 姬滿 | Muwang 穆王 | 976 eaa.–922 eaa.1 | Zhou Muwang (Mu) |
| Ji Yihu 姬繄扈 | Gongwang 共王/龔王 | 922 eaa.–900 eaa.1 | Zhou Gongwang (Gong) |
| Ji Jian 姬囏 | Yiwang 懿王 | 899 eaa.–892 eaa.1 | Zhou Yiwang (Yi) |
| Ji Pifang 姬辟方 | Xiaowang 孝王 | 891 eaa.–886 eaa.1 | Zhou Xiaowang (Xiao) |
| Ji Xie 姬燮 | Yiwang 夷王 | 885 eaa.–878 eaa.1 | Zhou Yiwang (Yi) |
| Ji Hu 姬胡 | Liwang 厲王/剌王 | 877 eaa.–841 eaa.1 | Zhou Liwang (Li) |
| 　 | Gonghe (sijaishallitsija) 共和 | 841 eaa.–828 eaa. | Gonghe |
| Ji Jing 姬靜 | Xuanwang 宣王 | 827 eaa.–782 eaa. | Zhou Xuanwang (Xuan) |
| Ji Gongsheng 姬宮湦 | Youwang 幽王 | 781 eaa.–771 eaa. | Zhou Youwang (You) |
Läntisen Zhoun loppu / Itäisen Zhoun alku
| Ji Yijiu 姬宜臼 | Pingwang 平王 | 770 eaa.–720 eaa. | Zhou Pingwang (Ping) |
| Ji Lin 姬林 | Huanwang 桓王 | 719 eaa.–697 eaa. | Zhou Huanwang (Huan) |
| Ji Tuo 姬佗 | Zhuangwang 莊王 | 696 eaa.–682 eaa. | Zhou Zhuangwang (Zhuang) |
| Ji Huqi 姬胡齊 | Xiwang 釐王 | 681 eaa.–677 eaa. | Zhou Xiwang (Xi) |
| Ji Lang 姬閬 | Huiwang 惠王 | 676 eaa.–652 eaa. | Zhou Huiwang (Hui) |
| Ji Zheng 姬鄭 | Xiangwang 襄王 | 651 eaa.–619 eaa. | Zhou Xiangwang (Xiang) |
| Ji Renchen 姬壬臣 | Qingwang 頃王 | 618 eaa.–613 eaa. | Zhou Qingwang (Qing) |
| Ji Ban 姬班 | Kuangwang 匡王 | 612 eaa.–607 eaa. | Zhou Kuangwang (Kuang) |
| Ji Yu 姬瑜 | Dingwang 定王 | 606 eaa.–586 eaa. | Zhou Dingwang (Ding) |
| Ji Yi 姬夷 | Jianwang 簡王 | 585 eaa.–572 eaa. | Zhou Jianwang (Jian) |
| Ji Xiexin 姬泄心 | Lingwang 靈王 | 571 eaa.–545 eaa. | Zhou Lingwang (Ling) |
| Ji Gui 姬貴 | Jingwang 景王 | 544 eaa.–521 eaa. | Zhou Jingwang (Jing) |
| Ji Meng 姬猛 | Daowang 悼王 | 520 eaa. | Zhou Daowang (Dao) |
| Ji Gai 姬丐 | Jingwang 敬王 | 519 eaa.–476 eaa. | Zhou Jingwang (Jing) |
| Ji Ren 姬仁 | Yuanwang 元王 | 475 eaa.–469 eaa. | Zhou Yuanwang (Yuan) |
| Ji Jie 姬介 | Zhendingwang 貞定王 | 468 eaa.–442 eaa. | Zhou Zhendingwang (Zhending) |
| Ji Quji 姬去疾 | Aiwang 哀王 | 441 eaa. | Zhou Aiwang (Ai) |
| Ji Shu 姬叔 | Siwang 思王 | 441 eaa. | Zhou Siwang (Si) |
| Ji Wei 姬嵬 | Kaowang 考王 | 440 eaa.–426 eaa. | Zhou Kaowang (Kao) |
| Ji Wu 姬午 | Weiliewang 威烈王 | 425 eaa.–402 eaa. | Zhou Weiliewang (Weilie) |
| Ji Jiao 姬驕 | Anwang 安王 | 401 eaa.–376 eaa. | Zhou Anwang (An) |
| Ji Xi 姬喜 | Liewang 烈王 | 375 eaa.–369 eaa. | Zhou Liewang (Lie) |
| Ji Bian 姬扁 | Xianwang 顯王 | 368 eaa.–321 eaa. | Zhou Xianwang (Xian) |
| Ji Ding 姬定 | Shenjingwang 慎靚王 | 320 eaa.–315 eaa. | Zhou Shenjingwang (Shenjing) |
| Ji Yan 姬延 | Nanwang 赧王 | 314 eaa.–256 eaa. | Zhou Nanwang (Nan) |
 1 Ensimmäinen tutkijoiden yleisesti hyväksymä täsmällinen vuosi Kiinan historiassa on 841 eaa., joka on Gonghen hallitusajan alku. Kaikki tätä vanhemmat vuosilukuajoitukset ovat epätäsmällisiä ja kiistanalaisia.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zhou-dynastia Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Shang-dynastia | Kiinan dynastiat | Seuraaja: Qin-dynastia |
Brachiosauridae

| Brachiosauridae |
| --- | --- |
 Brachiosaurus altithorax.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Sauropodomorpha
Osalahko::  Sauropodit Sauropoda
Heimo::  Brachiosauridae  Riggs, 1904
Katso myös
   Brachiosauridae Wikispeciesissä   Brachiosauridae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brachiosauridae on sukupuuttoon kuollut sauropodien heimo. Sen edustajat olivat suurikokoisia ja useimmilla oli kyhmy pään päällä. Heimon lajeja eli Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Lähi-idässä 180–85 miljoonaa vuotta sitten.
Brachiosauridae suvut:
Abydosaurus
Brachiosaurus
Cedarosaurus
Daanosaurus
Duriatitan
Europasaurus
Giraffatitan
Lusotitan?
Padillasaurus
Sonorasaurus
Venenosaurus
Marcus Aurelius

| Marcus Aurelius |
| --- | --- |
 
Rooman keisari
Valtakausi:  8. maaliskuuta 161 – 17. maaliskuuta 180
Edeltäjä:  Antoninus Pius
Seuraaja:  Commodus

Syntynyt:  26. huhtikuuta 121 Rooma, Rooman valtakunta
Kuollut:  17. maaliskuuta 180 (58 vuotta) Vindobona, Pannonia, Rooman valtakunta
Puoliso:  Faustina nuorempi
Lapset:  Domitia Faustina   Titus Aelius Antoninus   Titus Aelius Aurelius Lucilla Annia Galeria Aurelia Faustina   Tiberius Aelius Antoninus  Fadilla Cornificia  Titus Aurelius Fulvus Antoninus  Commodus   Marcus Annius Verus Caesar  Hadrianus  Vibia Aurelia Sabina
Suku:  Nerva–Antoninus
Isä:  Marcus Annius Verus
Äiti:  Domitia Calvilla
Caesar Marcus Aurelius Antoninus Augustus (synt. Marcus Annius Catilius Severus, myöh. Marcus Annius Verus, yleisesti Marcus Aurelius; 26. huhtikuuta 121 – 17. maaliskuuta 180) oli Rooman keisari 8. maaliskuuta 161 – 17. maaliskuuta 180. Valtakautensa alusta vuoteen 169 hän hallitsi kanssahallitsijana adoptioveljensä Lucius Veruksen kanssa.
Aurelius tunnetaan myös filosofina.