stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seututie 384

Seututie 384 on Virolahden keskustaajamasta Virojoelta Luumäen Taavettiin johtava seututie.
Tie risteää valtatien 7 kanssa Virolahdella. Tie päättyy valtatiehen 26 pari kilometriä Taavetin eteläpuolella.
Alkupäässä, seututien 170 ja valtatien 7 välillä tien nimi on Virolahdentie. Valtatien 7 ja Miehikkälän keskustaajaman välillä tie on nimeltään Miehikkäläntie, taajamassa Keskustie ja pohjoispuolella Taavetintie. Yhdystien 3831 risteyksen jälkeen nimi on Muurolantie, kunnes Luumäen rajalla tie on taas Miehikkäläntie. Patolahdentien risteyksen kohdalla tien nimi muuttuu Luotosentieksi, ja tie jatkuu samannimisenä valtatielle 26 asti.
Tien liikennemäärät ovat suuremmat etelä- kuin pohjoisosassa: Virolahdella ja Miehikkälän eteläpuolella liikennemäärät ovat noin 1 200–1 700 ajoneuvoa vuorokaudessa. Osuudella Miehikkälästä Taavettiin liikennemäärä on kuitenkin alle 500 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Otto Kemppainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. lokakuuta 2003 (ikä 21)
Syntymäpaikka: Rovaniemi, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: AC Oulu
Junioriseurat
: Santa Claus
2011–2021: RoPS
2017–2018: → TP-47
2022: Hellas Verona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2021 | RoPS II | 10 | (1) |
| 2021 | RoPS | 25 | (4) |
| 2022–2024 | SJK | 34 | (2) |
| 2022–2024 | → SJK Akatemia | 4 | (0) |
| 2025– | AC Oulu |  |  |
Maajoukkue
| 2019 | Suomi U16 | 10 | (0) |
| 2020 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 2021 | Suomi U18 | 5 | (0) |
| 2022 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 2023– | Suomi U21 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. marraskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. lokakuuta 2023.
Otto Kemppainen (s. 27. lokakuuta 2003 Rovaniemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigan AC Oulussa. Kemppainen on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueet

Kemppainen on Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Vuonna 2022 hän kävi 18-vuotiaana italialaisen Hellas Veronan Akatemiassa. Pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2020 Kakkosessa pelanneen RoPS:n reservijoukkueen riveissä. Seuraavalla kaudella Kemppainen pelasi RoPS:n Ykkösessä pelanneessa joukkueessa. Syksyllä 2022 Kemppainen siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhon organisaatioon; kaudella 2022 ensin seuran Ykkösessä pelanneessa akatemiajoukkueessa ja kaudella 2023 SJK:n Veikkausliigajoukkueessa. Kemppainen debytoi Veikkausliigassa 22. huhtikuuta 2023 ottelussa FC Lahtea vastaan. Kahden SJK-kauden jälkeen Kemppainen siirtyi kaudeksi 2025 toiseen liigajoukkue AC Ouluun.
Warp Speed Warriors

| Warp Speed Warriors DragonForce |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. maaliskuuta 2024
 Tuottaja(t): Herman Li Sam Totman Damien Rainaud
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 58.19
 Levy-yhtiö: Napalm Records 
DragonForcen muut julkaisut
| Extreme Power Metal 2019 | Warp Speed Warriors 2024 |   |
Singlet albumilta Warp Speed Warriors
 ”Doomsday Party” Julkaistu: 14. syyskuuta 2023  ”Power of the Triforce” Julkaistu: 18. lokakuuta 2023  ”Astro Warrior Anthem” Julkaistu: 18. tammikuuta 2024  ”Wildest Dreams” Julkaistu: 15. helmikuuta 2024  ”Burning Heart” Julkaistu: 14. maaliskuuta 2024
Warp Speed Warriors on brittiläisen DragonForce-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 15. maaliskuuta 2024. Albumilla bassokitaraa soittaa ensimmäistä kertaa yhtyeeseen vuonna 2020 liittynyt Alicia Vigil. Albumilta on julkaistu kolme kappaletta ja musiikkivideota: ”Doomsday Party” 14. syyskuuta 2023, ”Power of the Triforce” 18. lokakuuta 2023, jonka kanssa samanaikaisesti julkaistiin myös albumin nimi, ja albumin avausraita "Astro Warrior Anthem" 18. tammikuuta 2024.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Sam Totman, ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Astro Warrior Anthem |  | 6.50 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Power of the Triforce |  | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Kingdom of Steel |  | 4.45 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Burning Heart | Totman, Thomas Josefsson | 5.55 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Space Marine Corp |  | 6.16 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Prelude to Darkness |  | 0.52 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Killer Queen | Totman, Josefsson | 5.49 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Doomsday Party |  | 5.14 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Pixel Prison | Totman, Coen Janssen | 6.41 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Wildest Dreams (Taylor Swift)  | Taylor Swift, Max Martin, Shellback | 2.50 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Power of the Triforce (Instrumental) |  | 3.52 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 58.19 |  |  |  |  |  |  |
Muusikot

Marc Hudson – laulu
Sam Totman – kitara, taustalaulu
Herman Li – kitara, taustalaulu
Gee Anzalone – rummut, taustalaulu
Alicia Vigil – bassokitara, taustalaulu
Arvostelut

Kaaoszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Warp Speed Warriors Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k DragonForce |
| --- | --- |
 Marc Hudson  Herman Li  Sam Totman  Gee Anzalone  Alicia Vigil   ZP Theart  Didier Almouzni  Diccon Harper  Adrian Lambert  Steve Scott  Steve Williams  Dave Mackintosh  Vadim Pružanov  Frédéric Leclercq 
Albumit:  Valley of the Damned  Sonic Firestorm  Inhuman Rampage  Ultra Beatdown  Twilight Dementia  The Power Within  Maximum Overload  Reaching into Infinity  Extreme Power Metal  Warp Speed Warriors 
Musiikkivideot:  ”Through the Fire and Flames”  ”Operation Ground and Pound”  ”Heroes of Our Time”  ”The Last Journey Home”  ”Cry Thunder”  ”Seasons”  ”The Game”  ”Three Hammers”  ”Ashes of the Dawn”  ”Midnight Madness”  ”Highway to Oblivion”  ”Heart Demolition”  ”Razorblade Meltdown”  ”The Last Dragonborn”  ”Doomsday Party”  ”Power of the Triforce” 
Käännös suomeksi
Geodesia

Teodoliitti. Museo Geominero de Madrid, Espanja.
Geodesia eli maanmittausoppi on tiede, joka mittaa ja esittää maapallon kokoa ja muotoa ja kohteiden sijaintia sen pinnalla. Geodesia tutkii myös Maan painovoimakentän rakennetta, alanimeltään fysikaalinen geodesia.
Geodesiaan voidaan lukea maanmittaus, fotogrammetria, kartografia ja paikkatietojärjestelmät. Nykyisin usein myös GPS-paikanmääritys ja navigointi luetaan siihen.
Geodesian historia Suomessa

Suomessa geodesian tutkimusta harrastettiin jo ennen itsenäisyyttä. 1900-luvun suomalaisia geodeetteja olivat muun muassa Yrjö Väisälä, Veikko A. Heiskanen, Reino A. Hirvonen, V.R. Ölander, Tauno J. Kukkamäki, Erkki Kääriäinen ja Juhani Kakkuri. Tutkimusaiheet olivat tähtikolmiointi, perusviivan tarkka interferometrinen mittaus, Maan painovoimakentän teoria ja  geoidimääritys, isostasia, vaaitusrefraktio, postglasiaalinen maannousu ym.
Vain vuosi itsenäisyyden jälkeen, v. 1918, perustettiin Geodeettinen laitos suorittamaan geodeettiset perusmittauksia ja siihen liittyvää tutkimusta ja kansainvälistä yhteistyötä. Autonomian aikana perusmittaukset olivat Pietarin yksinoikeus. Laitoksen ensimmäinen johtaja matkusti Saksaan hankkimaan Hildebrand- ja Bamberg-laitteita Suomen ensimmäisen luokan kolmiomittauksen ja sen tähtitieteellisten mittausten suorittamiseksi. Kolmiomittaus oli mittava hanke joka kesti melkein 1900-luvun läpi.
Geodeettinen tutkimus

Nykyiset geodesian tutkimuskohteet ovat mm. tarkka satelliittipaikannus (GPS, GLONASS, Galileo, Beidou), globaaliset vertausjärjestelmät, Maan muodon tarkka seuranta (geodynamiikka) GPS:n, satelliittilaserin ja pitkäkantainterferometrian (VLBI) avulla, Maan painovoimakentän tarkka mallinnus satelliittimittausten (CHAMP, GRACE, GOCE) avulla, ja henkilökohtainen navigointi.
Geodeettiset mittausmenetelmät

Geodeettinen metrologia tutkii geodeettisten suureiden yksikön jäljitettävyyttä. Suomessa tehdään tutkimusta lähinnä pituuden ja vapaan putoamisen kiihtyvyyden (painovoiman) metrologiasta.
Geodeettisissa mittauksissa yleisesti käytettäviä työvälineitä ovat teodoliitti (vanha) ja takymetri eli 'total station', jolla voidaan mitata pisteiden välisten suuntakulmien (vaaka- ja pystykulmien) lisäksi myös etäisyyksiä. Menetelmä on automaattinen: robottitakymetrijärjestelmässä vain maastossa liikkuva yksikkö, heijastimellä varustettu tähys, on miehitetty.
Vaaitus on geodeettinen mittausmenetelmä, jossa selvitetään kahden pisteen välistä korkeuseroa. Apuna vaaituksessa käytetään vaaituskojetta ja vaaituslattoja. Suomessa on tutkittu vaaitusrefraktiota (T.J. Kukkamäki) ja muita systemaattisia virhelähteitä, sekä toistettujen tarkkavaaitusten avulla postglasiaalista maannousua.
Myös etäisyyden mittaus on geodeettinen mittausmenetelmä. Suomessa pitkään tutkimuksen kohteena ollut ja edelleen oleva on tarkka perusviivan mittaus Väisälä-komparaattorilla, joka perustuu valkoisen valon interferometriaan. Sopivia perusviivoja on Nummelassa ja monessa paikassa maailmalla.
Geodeettisten mittaustulosten avulla rakennetaan myös erilaisia digitaalisia malleja.
Nykyisin GPS-laitteet käytetään apuna geodeettisten verkkojen mittauksessa, sekä valtakunnallisessa että maailmanlaajuisessa mittakaavassa. Se on osaltaan korvannut perinteisempiä mittausmenetelmiä ja antaa pisteiden paikat globaalisessa, geosentrisessa WGS 84 -järjestelmässä. Suomeen, kuten moneen muuhun maahan, on rakennettu jatkuvasti toimivien GPS-mittausasemien verkko geodynamiikan tutkimusta varten ja GPS-tosiaikaiskäytön tueksi. Verkko, joka perustettiin jo 1990-luvulla, on uusittu ja koostuu nykyisin 20 asemasta.
Kirjallisuutta

Vermeer, Martin & Rasila, Antti: Maailman kartta. Johdatus matemaattiseen geodesiaan.  Helsingissä:  Ursa, 2014.  ISBN 978-952-5985-19-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Geodesia Wikimedia Commonsissa
Maanmittauslaitoksen paikkatietokeskus FGI
Metsähovin geodeettinen tutkimusasema
Geodesia Aalto-yliopistolla
Nordic Geodetic Commission
Peter Paul Rubens

| Peter Paul Rubens |
| --- | --- |
 Omakuva, 1623.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1577 Siegen, Westfalen, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut: 30. toukokuuta 1640 Antwerpen, Espanjan Alankomaat
Kansalaisuus:  flaamilainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  barokki
 Nimikirjoitus
Markiisitar Brigida Spinola Doria 1606
Pieter Pauwel (Peter Paul) Rubens (28. kesäkuuta 1577 Siegen, Nassau-Dillenburg, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 30. toukokuuta 1640 Antwerpen, Espanjan Alankomaat) oli flaamilainen taiteilija, jota pidetään yhtenä Euroopan suurimmista taidemaalareista. Hän oli barokin kuvataiteen pääedustajia.
Rubens oli elinaikanaan hyvin menestyksekäs taiteilija. Muotokuvamaalarina hän oli niin suosittu, että joutui palkkaamaan joukon apulaisia ateljeehensa. Hänen pääavustajansa Antoon van Dyck kehittyi itsekin merkittäväksi taiteilijaksi.
Rubens tunnetaan erityisesti alastomista, nykykäsityksen mukaan ylipainoisista naisistaan, joiden iho on kuvattu erittäin elävästi. Rubensin aistilliseen ja elämäniloiseen tyyliin vaikuttivat italialaiset taiteilijat, etenkin Tizian. Työt olivat tyypillistä barokkitaidetta. Hän maalasi myös maisemia ja muotokuvia.
Elämä

Rubens oli lähtöisin antwerpenilaisesta protestanttisesta lakimiesperheestä, joka oli paennut Saksan Siegeniin, Westfaleniin, kotiseudun uskonnollisen ahdasmielisyyden takia. Isän kuoleman jälkeen Rubens palasi äitinsä kanssa Antwerpeniin ja otti katolisen kasteen. Uskonto oli näkyvässä osassa hänen myöhemmässä tuotannossaan.
Vuonna 1600 Rubens lähti flaamilaisten maalarien tapaan opintomatkalle Italiaan. Maailmanmies Rubens maalasi monille Euroopan hoveille, muun muassa Italian Mantovan herttualle ja Ranskan kuningashuoneelle. Mantovassa hän oli herttua Vincenzo de Gonzagan palveluksessa aluksi taideteosten jäljentäjänä, mutta myöhemmin itsenäisenä taiteilijana. Hän sai Gonzagan herttuan avulla mahdollisuuden vierailla Roomassa, jossa hän maalasi kolme alttaritaulua Santa Croce in Gerusalemme -kirkkoon. Vuonna 1603 herttua otti hänet mukaansa vierailemaan Espanjan hovissa. Siellä hän maalasi muotokuvan Lerman herttua Francisco Gómez de Sandoval y Rojasta. Myöhemmin Rubens palasi Antwerpeniin, jossa hän asui uransa huippukautena.
Kielitaitonsa ja sulavan käytöksensä vuoksi Rubens sai tehtäviä myös diplomaattina. Vuonna 1629 Rubens matkusti Englantiin neuvottelemaan lähettiläiden vaihdosta Englannin ja Espanjan välillä. Neuvottelut johtivat rauhansopimukseen vuonna 1630. Sekä Espanjan kuningas Filip IV että Englannin kuningas Kaarle I löivät hänet ritariksi.
Rubens rakennutti 1620-luvulla itselleen yksityispalatsin Antwerpeniin, silloisen Espanjan Alankomaiden alueelle, jossa hän kuoli vuonna 1640.
Taiteilijana

Monet Rubensin alkuaikojen työt ovat Raamatun kertomusten kuvittamista. Mukaan tuli kuitenkin muitakin humanistisia aiheita kuten Venukseen, Adonikseen ja Marsiin liittyvää tarustoa. Tällaisiin kuviin Rubens saattoi liittää rakastamiaan alastomia naishahmoja, joita ei voinut sijoittaa uskonnollisiin teoksiin. Rubens työskenteli myös muotokuvamaalarina sekä lähipiirinsä että historiallisten henkilöiden parissa. Hän harrasti myös metsästysaiheisia maalauksia, joissa hän sai kuvata suuria joukkokohtauksia ja dramaattisia tilanteita. Myös maisemakuvat kiinnostivat Rubensia, mutta tätä lajia kriitikot ovat myöhemmin vähätelleet, koska Rubens mielellään kaunisteli kohdettaan eikä pitäytynyt realismissa.
Euroopan ruhtinaat tilasivat Rubensilta erilaisia kuvitustöitä enemmän kuin hän ehti toteuttaa. Tilatut aiheet olivat mahtipontisia. Hän toteutti ne omalla tyylillään, jonka hän oli omaksunut Italian mestareilta ja muokannut Keski-Euroopan barokkitaiteen mukaiseksi. Hän oli tämän taiteenlajin mestari, ja pystyi saamaan mahtipontisetkin tilaustyöt eloisiksi. Vuosien mittaan vain maalaustapa ja aihevalinnat muuttuivat: hän hylkäsi yleisväriltään tummansävyisen tyylin ja kehitti siveltimenjälkensä keveämmäksi. Lopulta keveys meni niin pitkälle, että hänen avustajansa eivät enää kyenneet toteuttamaan hänen vaatimustaan erittäin kevyistä siveltimenvedoista.
Galleria

Omakuva vaimo Isabella Brantin kanssa, 1609
Clara Serena Rubensin muotokuva
Bacchus
Adoniksen kuolema, n. 1614
Virtahevon ja krokotiilin metsästys, 1615–1616
Leukippoksen tyttärien ryöstö, 1618–1620
Lasaruksen herättäminen kuolleista, 1625
Hélène Fourment lapsineen, n. 1636
Venus ja Adonis
Betlehemin viattomien lasten joukkomurha
Anna Itävaltalainen
Pyhä Hieronymus
Kolme ristiä. Golgata
Keisari Maksimilian I.
Saturnus syö poikansa
Kirjallisuutta

Alpers, Svetlana: The Making of Rubens.  Yale University Press, 1996.  ISBN 978-0-300-06744-6  (englanniksi)
Belkin, Kristin Lohse: Rubens.  Phaidon Press, 1998.  ISBN 978-0-71483412-2  (englanniksi)
Held, Julius S. (toim.): Rubens. Selected Drawings.  Rizzoli Intl Publications, 1986.  ISBN 978-0-91882548-3  (englanniksi)
Jaffé, Michael: Rubens and Italy.  Phaidon, 1977.  ISBN 0-8014-1064-9  (englanniksi)
Jaffe, David & McGrath, Elizabeth: Rubens. A Master in the Making.  (National Gallery London Publications)  Yale University Press, 2005.  ISBN 978-185709371-1  (englanniksi)
Lamster, Mark: Master of Shadows. The Secret Diplomatic Career of the Painter Peter Paul Rubens.  Anchor, 2010.  ISBN 978-0-30738735-6  (englanniksi)
Salmela-Hasan, Katriina & Karttunen, Ilkka (toim.): Rubens. Retretti 25.5.–1.9.1991.  Punkaharjun taidekeskus, 1991.  ISBN 951-8977-06-2
Scribner, Charles: Peter Paul Rubens.  Abrams, 1989.  ISBN 978-0-81091569-5  (englanniksi)
Vergara, Lisa: Rubens and the Poetics of Landscape.  Yale University Press, 1982.  ISBN 978-0-300-02508-8  (englanniksi)
White, Christopher: Peter Paul Rubens. Man and Artist.  Yale University Press, 1987.  ISBN 978-0-300-03778-4  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Paul Rubens Wikimedia Commonsissa
Peter Paul Rubens Virtual Gallery (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Rubensin henkilökuva Artcyclopediassa. (englanniksi)
Corpus Rubenianum Ludwig Burchard(Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Valjakka, Mikko: Mietteitä Rubensin taiteen ääressä. Suomen Kuvalehti 2.4.1928, nro 14–15, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  Scientific illustrators  FID  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat 2  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Venus peilin edessä, 1614–1615
Michel Hidalgo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Michel Hidalgo vuonna 1981.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. maaliskuuta 1933
Syntymäpaikka: Leffrinckoucke, Hauts-de-France, Ranska
Kuolinaika: 26. maaliskuuta 2020 (87 vuotta)
Kuolinpaikka: Marseille, Provence-Alpes-Côte d'Azur, Ranska
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1952–1954 |  Le Havre | 47 | (13) |
| 1954–1957 |  Stade Reims | 66 | (23) |
| 1957–1966 |  AS Monaco | 256 | (26) |
Maajoukkue
| 1962 |  Ranska | 1 | (0) |
Valmennusura
1967–1968:  AS Monaco II
1968–1969:  Menton
1976–1984:  Ranska
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michel Hidalgo (22. maaliskuuta 1933 Leffrinckoucke, Ranska – 26. maaliskuuta 2020 Marseille, Ranska) oli ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Hidalgo voitti pelaajana kolme Ranskan mestaruutta, Reimsissä 1955 ja Monacossa 1961 ja 1963. Monacossa hän voitti Ranskan cupin vuosina 1960 ja 1963. Suurin saavutus Hidalgon uralla on Euroopan mestaruus vuodelta 1984, jonka hän saavutti Ranskan maajoukkueen päävalmentajana.
Saavutukset

Pelaajana
Ranskan mestaruus: 1955, 1961, 1963
Coupe de France: 1960, 1963
Euroopan cupin hopeaa: 1956
Valmentajana
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Euroopan mestaruus: 1984
Vuoden valmentaja Ranskassa: 1982
Perlis

| Perlis> Malesian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 6°30′N, 101°15′E 
Valtio:   Malesia
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Kangar
 – Kuninkaall. pääkaup.:  Arau
 – Rajah:  Sirajuddin
Pinta-ala:  821 km²
Väkiluku (2010):  227 025
 – väestötiheys:  280 as./km²
Kielet:  Malaiji
Perlis (بيرلس jawiksi) on Malesian osavaltio. Sen koko nimi on Perlis Indera Kayangan (ڨرليس إندير كيڠان). Se sijaitsee Malakan niemimaalla, Malesian mantereella sijaitsevan osan pohjoisosassa. Sen pohjoispuolella on Thaimaan Satunin ja Songkhlan provinssit ja eteläpuolella Kedahin osavaltio. Länsipuolella on Andamaanienmeri ja Langkawin saariryhmä.
Perlis on Malesian pienin osavaltio. Sen pinta-ala on 821 neliökilometriä ja asukasluku noin 231 000. Osavaltion pääkaupunki on Kangar.
Historia

Perlis on alun perin ollut osa Kedahia. Vuonna 1821 siamilaiset hyökkäsivät Kedahiin ja valloittivat osavaltion alueen. Kedahin sulttaani yritti saada aluetta takaisin, kunnes vuonna 1842 sulttaani myöntyi siamilaisten ehtoihin. Siamilaiset palauttivat sulttaanin vallan, mutta Siamin valtaan jäi alueen pohjoisosa, josta muodostettiin Perlis. Siam teki Perlisistä vasallivaltionsa, jota hallitsi Perlisin radža.
Vuonna 1909 Perlis vapautui siamilaisten vallasta ja alue siirtyi Britannian määräysvaltaan, kun sekä Kedah että Perlis liittyivät Liittoutuneisiin malaijivaltioihin. Japani miehitti alueen toisen maailmansodan aikana ja antoi Thaimaalle oikeuden hallita Perlisin aluetta. Japanin antauduttua alue palasi Britannian hallintaan ja Perlisistä tuli osa Malaijan federaatiota.
Väestö

Perlisin väestöstä 86% on malaijeja, 8% kiinalaisia ja 1% intialaisia.
Labuan

| Labuan> Malesian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 5°19′16″N, 115°12′42″E 
Valtio:   Malesia
Territorio:   Liittovaltion territorio
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Victoria
Pinta-ala:  91,6 km²
Väkiluku (2010):  83,920
 – väestötiheys:  915,8 as./km²
Kielet:  malaiji
Labuan (لابوان) tai Labuanin saari (Pulau Labuan malaijiksi, ڨولو لابوان jawilaisilla kirjaimilla) on Malesian liittovaltion territorio. Saari sijaitsee Itä-Malesiassa, Borneon pohjoisrannikolla. Labuanin pohjoispuolella on Etelä-Kiinan meri ja eteläpuolella Bruneinlahti. Borneon rannikolle Sabahiin on Labuanilta lyhimmillään matkaa runsaat 10 kilometriä.
Labuanin pinta-ala on 91 neliökilometriä ja asukasluku noin 83 000. Labuanin pääkaupunki on Victoria.
Historia

Labuan kuului 1500 luvulta 1800 luvulle asti Brunein sulttaanikuntaan. 1800-luvulla brittiläiset osoittivat kiinnostusta saaren hallintaan, ja Sarawakia hallinnut James Brooke osti saaren Brunein sulttaani Omarilta vuonna 1846. Saari ostettiin Britannian hiilenlastausasemaksi Intian ja Kiinan välisellä merireitillä. Eri lähteiden välillä on ristiriitaisuuksia siitä, luovuttiko Brunei Labuanin Britannialle vapaaehtoisesti. Toisten lähteiden mukaan Brunei ei vapaaehtoisesti luopunut Labuanista, vaan sulttaani allekirjoitti sopimuksen painostuksen alaisena. Toiset lähteet taas sanovat että sulttaani luovutti alueen Britannialle kiitokseksi merirosvouksen kitkemisestä alueella.
Brittien pääsyynä Labuanin hankintaan oli perustaa laivastotukikohta ja omien intressien vaaliminen, muiden siirtomaavaltojen vaikutusvallan kasvaessa Kaakkois-Aasiassa. Labuanista tehtiin Britannian kruununsiirtomaa vuonna 1848 ja James Brookesta tehtiin alueen kuvernööri. Vuonna 1890 Labuanin hallinta annettiin Pohjois-Borneota hallinneelle Pohjois-Borneon kauppakomppanialle. Vuonna 1907 Britannia liitti Labuanin Salmisiirtokuntiin.
Toisessa maailmansodassa Japani miehitti alueen ja nimesi sen Maida-saareksi. Japanin armeija käytti Labuanin saarta sotilastukikohtanaan. Kesäkuussa vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat Operaatio oboen Borneon vapauttamiseksi japanilaismiehityksestä. Labuan oli liittoutuneiden pääkohta, koska saarella sijaitsi Japanin tukikohta. Australialaisten johtama operaatio päättyi liittoutuneiden voittoon ja Japani vetäytyi Borneolta ja Labuanilta.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Britannia liitti Labuanin Pohjois-Borneoon. Vuonna 1963 Pohjois-Borneo liittyi Malesian liittovaltioon ja Labuanista tuli osa Sabahin osavaltiota. Vuonna 1984 Sabah luovutti Labuanin liittovaltion hallinnan alaisuuteen, jolloin Labuanista tehtiin liittovaltion territorio. Labuanista tehtiin erikoistalousalue, josta Malesia pyrki luomaan verovapaan pankki- ja investointikeskuksen ennen vuoden 1997 Aasian talouskriisiä.
Brunein sulttaani ja Britannian edustajat laativat sopimusta Labuanin luovutuksesta.
Australian armeijan joukot seuraamassa liittoutuneiden hyökkäystä Labuanilla 10. kesäkuuta 1945.