stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Josef Grönberg
Yhteiskunnallinen toiminta

Grönberg toimi kirkkoherrana Messukylän seurakunnassa sellaisena aikana, jolloin seurakunnassa alkoi voimakas väestönkasvu Tampereen teollistumisen myötä. Hän osoittautui tehtävissään huomattavan toimeliaaksi mieheksi. Suurta muutosta hänen aikanaan merkitsi vuoden 1865 kunnallisasetus. Perustettiin myös Messukylän ja Teiskon kunnat. Koettiin myös 1860-luvun loppupuolen raskaat katovuodet. Ihmisiä kuoli joukoittain nälkään ja kulkutauteihin. Alkoi myös vanhan sääty-yhteiskunnan voimakas muutosprosessi teollistumisen ja muuttoliikkeen myötä. Vuosisadan vaihteen yhteiskunnallinen ja poliittinen murroskin oli vaikuttamassa.
Grönberg oli pappissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885.
Grönberg teki pappissäädyssä anomuksen Tampereen tehtaissa vallitseviin epäkohtiin viitaten, että kaikki yötyö tehtaissa kiellettäisiin klo 10–04. Hänen perustelunsa olivat siveelliset: ”Yksityisen voitonhimon ei pidä saada hyötyä alaikäisten elämän ja terveyden kustannuksella. Yön lepo on jokaisen ihmisen luovuttamaton oikeus, ja valtion tulee katsoa, ettei tätä oikeutta loukata.” Tampereen pellavatehtaan johtomies, yliopettaja A. Kihlman vastusti voimakkaasti tuota ehdotusta. Teollisuudella oli suuri vaikutus pappissäätyynkin niin, että ehdotusta ei viety eteenpäin.
Grönbergin esitys Tampereen alkeiskoulun laajentamisesta oli tamperelaisten mielen mukainen. Päästyään yläalkeiskoulunsa avulla hyvään alkuun rupesivat tamperelaiset jo 1860-luvulla puuhaamaan täydellistä, yliopistoon johtavaa lukiota kaupunkiinsa siten, että yläalkeiskouluun lisättäisiin kimnaasi- eli lukioluokat. Sellaisen anomuksen teki vv:n 1863−1864 valtiopäiväin pappissäädyssä kirkkoherra Grönberg. Myöskin Hämeenlinnan koulukokous 1863 puolsi täydellisen lyseon perustamista Tampereelle.  Säädyt tätä anomusta eivät hyväksyneet.
Grönberg osallistui kuusille valtiopäiville. Hän oli pappissäädyn ahkerimpia puheenvuoron käyttäjiä ja hänen valtiopäivätoimintansa osoittaa hänen sydämestään harrastaneen Tampereen ja sen asukkaiden parasta. Hän kuului suomalaisuuden hartaisiin kannattajiin.
Huomioita

Grönberg sai varapastorin arvon 1845 ja rovastin arvon 1862. Riemumaisteriksi hänet promovoitiin 1886.
Teoksia

C. A. Hase, J. T. Müller, Evankelis-luterilaisen kirkon tunnustuskirjat eli Liber concordiae, suomentanut Josef Grönberg, ”Lyhykäinen johdatus” Julius Immanuel Bergh. Julkaisija tuntematon 1849.
Barth, Kristian Gottlieb, Biblia-historia : sisältävä sataneljä jutelmaa Pyhästä Raamatusta, kodolle ja koululle, suomentanut Joseph Grönberg. J. C. Frenckell ja poika, 1850.
Leinberg, K. G., Biblia-historia, suomentanut Jos. Grönberg. Wasenius ja kump, 1861.
Grönberg, Josef, Saarna pappien-kokouksessa Turussa kesäkuun 30:nä päivänä 1859. Granlund, 1861.
Grönberg, Josef, Sana uskowaisille ja uskottomille. J. J. Granlund, 1861.
Helsingius, Gustaf Fredrik, Lyhyt johdanto Pyhän Raamatun tuntemiseen, suomentanut Jos. Grönberg. J. F. Granlund, 1863.
Roos, Magnus Friedrich, Saarnoja sunnuntai- ja juhlapäiväin evankeliumeista, koko vuosikerta, suomentanut J. F. Grönberg. Hagelberg, 1884.
Rambach, Johann Jacob, Kristus Moseksessa eli tutkintoja etevimmistä ennustuksista Kristuksesta ja merkillisimmistä Hänen esikuvistansa, jotka löytyvät Moseksen viidessä kirjassa, suomentanut. J. G-g (Joseph Grönberg). Kansankirjallisuus-yhtiö, 1896-1897.
Grönberg, Josef, Saarna. Tampereen kp., 1903.
Tematangi

Tematangi
Satelliittikuva Tematangista
| --- | --- |
Sijainti:  Tureia Ranskan Polynesia Ranska
Saariryhmä:  Tuamotu
Pinta-ala:  7,7 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  53
Asutuskeskukset:  Tuihana
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tematangi on atolli Ranskan Polynesiassa. Se on osa Tuamotun saariryhmää. Vuonna 2002 Tematangissa laskettiin olevan 53 asukasta. Atolli sijaitsee noin 160 kilometriä länteen Mururoasta.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tematangi Wikimedia Commonsissa
Ranskan Polynesian saaret
| --- | --- |
Australsaaret:   Îles Maria  Marotiri  Raevavae  Rapa  Rimatara  Rurutu  Tubuai 
Gambiersaaret:   Akamaru  Angakauitai  Aukena  Kamaka  Kauku  Kouaku  Makapu  Makaroa  Mangareva  Manui  Mekiro  Papuri  Puaumu  Taravai  Temoe  Tokorua  Totegengie 
Marquesassaaret:   Eiao  Hatutu  Motu Iti  Motu Oa  Motu One  Nuku Hiva  Ua Huka  Ua Pu  Fatu Hiva  Fatu Huku  Hiva Oa  Moho Tani  Motu Nao  Tahuata  Terihi 
Seurasaaret:   Motu One  Bora Bora  Huahine  Maiao  Maupiti  Mehetia  Moorea  Mopelia  Raiatea  Scilly  Tahaa  Tahiti  Tetiaroa  Tupai 
Tuamotusaaret:   Ahe  Akiaki  Amanu  Anuanuraro  Anuanurunga  Fakarava  Fangataufa  Hao  Hereheretue  Hikueru  Makatea  Manihi  Mataiva  Matureivavao  Mururoa  Napuka  Nukutavake  Nukutepipi  Pinaki  Puka-Puka  Pukarua  Reao  Takapoto  Takaroa  Tematangi  Tenararo  Tenarunga  Tepoto Nord  Tepoto Sud  Tikehau  Tikei  Vahanga  Vahitahi  Vairaatea
Emilio Palma

Emilio Marcos Palma (s. 7. tammikuuta 1978) on ensimmäinen Etelämantereella syntynyt ihminen. Palman vanhemmat olivat argentiinalaisia ja hän syntyi argentiinalaisessa leirissä. Hänelle myönnettiin Argentiinan kansalaisuus. Guinnesin ennätysten kirjassa hänet mainitaan ainoana henkilönä, jonka tiedetään syntyneen ensimmäisenä jollakin mantereella. Emilio Palma syntyi Brittiläisen Antarktiksen alueella, ja silloin voimassa olleiden kansalaisuuslakien mukaan hän olisi saanut automaattisesti myös Britannian kansalaisuuden, jos sitä vain olisi haettu.
Evin Incir

| Evin Incir |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Poliitikko
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Asema:  Euroopan parlamentin jäsen 2.7.2019–
Vaalipiiri:  Ruotsi
Kotipaikka:  Uppsala
Aiheesta muualla
socialdemokraternauppsalalan.se/aktuellt/lar-kanna-evin-incir-var-kandidat-till-eu-parlamentet
Evin Incir (s. 15. kesäkuuta 1984, Ruotsi) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Incir valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa.
Aiheesta muualla

Evin Incir Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  S&D-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Barley  Bischoff  Bullmann  Burkhardt  Costanzo  Cremer  Ecke  Geier  Lange  Noichl  Repasi  Repp  Sippel  Wölken 
Ranska:  Clergeau  Fita  Germain  Glucksmann  Jouvet  Kalfon  Lalucq  Laurent  Mebarek  Pellerin-Carlin  Rafowicz  Ridel  Sargiacomo 
Italia:  Annunziata  Benifei  Bonaccini  Corrado  Decaro  Gori  Gualmini  Laureti  Lupo´  Maran  Moretti  Nardella  Picierno  Ricci  Ruotolo  Strada  Tarquinio  Tinagli  Topo  Zan  Zingaretti 
Espanja:  Ballarín Cereza  Cepeda  Fernández  Gálvez  García  Gómez López  González Casares  Homs Ginel  Jalloul Muro  López  López Aguilar  Luena  Maestre  Mendia Cueva  Moreno Sánchez  Pajín  Ros Sempere  Sánchez Amor  Sancho Murillo  Serrano Sierra 
Puola:  Biedroń  Scheuring-Wielgus  Śmiszek 
Romania:  Benea  Cârciu  Dîncu  Firea  Grapini  Manda  Mînzatu  Mușoiu  Negrescu  Nica  Tudose 
Alankomaat:  Chahim  Maij  Reuten  Wolters 
Belgia:  Ceulemans  Di Rupo  Tobback  Van Brempt 
Kreikka:  Arnaoútoglou  Maniátis  Papandréou 
Portugali:  Assis  Gomes  B. Gonçalves  S. Gonçalves  Mendes  Rodrigues  Tavares  Temido 
Unkari:  Dobrev  Molnár 
Ruotsi:  Danielsson  Dibrani  Eriksson  Fritzon  Incir 
Itävalta:  Grossmann  Heide  Regner  Schieder  Sidl 
Bulgaria:  Penkova  Vigenin 
Tanska:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
Suomi:  Guzenina  Heinäluoma 
Irlanti:  Ó Ríordáin 
Kroatia:  Borzan  Jerković  Matić  Picula 
Liettua:  Andriukaitis  Blinkevičiūtė 
Slovenia:  Nemec 
Latvia:  Ušakovs 
Viro:  Kaljurand  Mikser 
Kypros:  Mavrídis 
Luxemburg:  Angel 
Malta:  Agius Saliba  Attard  Bajada 
Ruotsin europarlamentaarikot
| n k   Ruotsin Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Kokalari  Lega  Polfjärd  Skyttedal  Tobé  Warborn 
Renew:  Al-Sahlani  Federley (2019–2020)  Karlsbro  Wiesner (2021–) 
G-EFA:  Dalunde (2020–)  Holmgren  Kuhnke 
S&D:  Bergkvist (2019–2024)  Danielsson (2019–2021)  De Basso (2021–)  Fritzon  Glanzelius (2024–)  Guteland (2019–2022)  Incir  Ohlsson (2022–) 
ECR:  Lundgren  Nissinen (2022–)  Stegrud (2019–2022)  Weimers 
GUE/NGL:  Björk 
| n k   Ruotsin Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Kokalari  Polfjärd  Teodorescu Måwe  Tobé  Warborn 
Renew:  Al-Sahlani  Karlsbro  Wiesner 
G-EFA:  Holmgren  Kuhnke  Lövin 
S&D:  Danielsson  Dibrani  Eriksson  Fritzon  Incir 
ECR:  Erixon  Timgren  Weimers 
GUE/NGL:  Gedin  Sjöstedt 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  MEP-hakemisto
Villieläimet

Tiikeri (Panthera tigris)
Villieläin viittaa perinteisesti kesyttämättömiin eläinlajeihin, mutta käsite sisältää kaikki eläimet, jotka kasvavat tai elävät luonnonvaraisena eivätkä ole ihmisten siirtämiä. Villieläimiä on kaikissa ekosysteemeissä: aavikoilla, metsissä, sademetsissä, tasangoilla, muilla alueilla, ja myös kaupunkialueilla. Vaikka termi populaarikulttuurissa viittaa yleensä eläimiin, joihin ihmistoiminta ei vaikuta, useimmat tutkijat ovat yhtä mieltä siitä, että ihmistoiminta vaikuttaa suureen osaan villieläimistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villieläimet Wikimedia Commonsissa
Henkisyys ja hengellisyys

Buddhalainen munkki on omistautunut hengelliselle elämälle.
Henkisyys ja hengellisyys ovat toisiinsa liittyvä käsitepari. Niiden erottamista vaikeuttaa se, että englannin kielessä kumpikin on spirituality, ’spiritualiteetti’. Suomen kielessä niillä on kuitenkin eri merkitys.
Henkisyys tarkoittaa sellaisia yksilöllisiä uskomuksia ja käytäntöjä, joilla on uskonnonkaltaisia piirteitä tai jotka vastaavat uskontoon liitettyihin tarpeisiin. Henkisyys eroaa uskonnosta siinä, että henkisyys mielletään muodollisista instituutioista irralliseksi toiminnaksi. Henkisyys korostaa lähtökohtaisesti kokemusta ja subjektiivisuutta. Se on maailman- tai ihmiskuvallinen orientaatio, subjektin tapa suhteuttaa itseään maailmaan ja elämäänsä maailmassa.
Hengellisyys viittaa kristillisyyteen kytkeytyviin uskomuksiin ja käytäntöihin.
Hengellisyys hoitotieteessä

Hoitotieteessä ja hoitoteologiassa käytetyssä hengellisyyden käsitteessä on piirteitä sekä henkisyydestä että hengellisyydestä. Sen sisälle kuuluu elämän merkityksen ja tarkoituksen pohdiskelua sekä yritys ymmärtää ihmistä suuremman olemassaoloa ja omaa suhdetta toisiin ihmisiin, maailmankaikkeuteen tai Jumalaan. Hengellisyyttä pidetään ihmisen voimavarana, joka ylläpitää toivoa, auttaa tunnistamaan mahdollisuuksia omassa elämäntilanteessa ja rakentaa luottamusta tulevaisuuteen. Hengellinen ulottuvuus ihmisessä ilmenee eksistentiaalisina ja uskonnollisina kokemuksina, mutta sitä voidaan myös ilmaista esimerkiksi taiteessa, runoudessa tai musiikissa.
Hengellisyys vaikuttaa syvällisellä tavalla ihmisen henkiseen hyvinvointiin. Hengellisyyttä ja sen merkitystä on sen syvästi henkilökohtaisen luonteen vuoksi vaikea kuvailla kaikenkattavasti. Hengellisyys voi tarkoittaa eri ihmisille eri asioita. Eräät asiat kuitenkin nousevat tyypillisesti esiin kun ihmiset kertovat omasta hengellisyydestään:
Merkitys – elämän tarkoitus, maailman jäsentäminen järjellisesti
Arvot – uskomukset, normit ja etiikka
Transsendenssi – itsen ulkopuolelle ulottuvat transsendenttinen elämän arvostus ja kokeminen
Yhteys – läheisen yhteyden kokeminen itseen, muihin ihmisiin, luontoon ja yliluonnolliseen
Muutos – elämän tapahtumien ja kokemusten pohdiskelu, omakuvan muodostaminen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henkisyys ja hengellisyys Wikimedia Commonsissa
Gananoque

| Gananoque |
| --- | --- |
 King Street, Gananoquen pääkatu.
 Gananoque
 Koordinaatit: 44°20′0″N, 76°10′0″W 
Valtio:  Kanada
Provinssi:  Ontario
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Erika Demchuk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,01 km²
Väkiluku (2011):  5 194
 – Väestötiheys:  742 as./km²
Lempinimi::  Gateway to the Thousand Islands
Motto::  Pax Vobiscum
 
 www.gananoque.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gananoque on noin 5 200 asukkaan historiallinen pikkukaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saint Lawrencen ja Gananoquejoen yhtymäkohdassa, noin 29 kilometriä Kingstonin kaupungista itään. Kaupungin tärkeimpiä työllistäjiä ovat Thousand Islandsiin suuntautuva matkailu sekä metalliteollisuus, jota on harjoitettu siellä jo 1830-luvulta alkaen.
Gananoquen perustajana pidetään Yhdysvalloista paennutta lojalistia Joel Stonea, joka saapui sinne vuonna 1793. Stone rakensi ensin jauhomyllyn ja laajensi sitten toimintaansa metsänhakkuuseen ja kaivostoimintaan. 1800-luvun alkuun mennessä Gananoquejoen varrelle oli rakennettu jo useita vesivoimalla toimivia sahoja, työkalu- ja vaunuverstas sekä nahkatehdas. Kylästä tuli myös tärkeä pysähdyspaikka kuljetusreitillä, joka johti Montréalista Saint Lawrencea pitkin Kingstoniin. Vuoden 1812 sodassa amerikkalaiset hyökkäsivät sinne Benjamin Forsythin johdolla ja polttivat kanadalaisten asevaraston.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gananoque Wikimedia Commonsissa
Gananoque, Ontario
Annika Saarikko

| Annika Saarikko |
| --- | --- |
 Saarikko vuonna 2021
Suomen valtiovarainministeri
 Marinin hallitus 27.5.2021–20.6.2023  
Edeltäjä:  Matti Vanhanen
Seuraaja:  Riikka Purra
Suomen tiede- ja kulttuuriministeri
 Rinteen hallitus 6.6.2019–9.8.2019 Marinin hallitus 6.8.2020–27.5.2021  
Edeltäjä:  Sampo Terho Hanna Kosonen
Seuraaja:  Hanna Kosonen  Antti Kurvinen
Pääministerin sijainen
 Marinin hallitus 10.9.2020–20.6.2023  
Edeltäjä:  Matti Vanhanen
Seuraaja:  Riikka Purra
Suomen perhe- ja peruspalveluministeri
 Sipilän hallitus 10.7.2017–6.6.2019  
Edeltäjä:  Juha Rehula
Seuraaja:  Krista Kiuru
Keskustan puheenjohtaja
 5.9.2020–15.6.2024  
Edeltäjä:  Katri Kulmuni
Seuraaja:  Antti Kaikkonen
Kansanedustaja
 20.4.2011–  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. marraskuuta 1983 (ikä 41) Oripää
Puoliso:  Erkki Papunen (vih. 2014)
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Koulutus:  filosofian maisteri (2013)
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Uskonto:  evankelis-luterilainen 
Aiheesta muualla
annikasaarikko.fi
Annika Virpi Irene Saarikko (s. 10. marraskuuta 1983 Oripää) on suomalainen poliitikko, joka toimi keskustan puheenjohtajana vuosina 2020–2024. Hänet valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa. Saarikko nimitettiin 10. heinäkuuta 2017 perhe- ja peruspalveluministeriksi Juha Rehulan tilalle. Hänet nimitettiin Rinteen hallituksen tiede- ja kulttuuriministeriksi 6. kesäkuuta 2019. Saarikko jäi äitiyslomalle 9. elokuuta 2019, ja hänen sijaisekseen nimitettiin Hanna Kosonen. Saarikko palasi tiede- ja kulttuuriministeriksi 6. elokuuta 2020. Saarikko nimitettiin Marinin hallituksen valtiovarainministeriksi 27. toukokuuta 2021.
Tausta

Saarikko valmistui vuonna 2002 ylioppilaaksi huittislaisesta Lauttakylän lukiosta, vuonna 2008 kasvatustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta pääaineenaan kasvatustiede ja keväällä 2013 filosofian maisteriksi pääaineenaan mediatutkimus. Politiikan lisäksi Saarikko on työskennellyt myös  vs. tiedottajana Kirkkohallituksessa ja toimittajana ja ollut nuorten naisten Kerttu-verkoston puheenjohtaja.
Poliittinen ura

Saarikko oli Keskustanuorten hallituksen jäsen vuosina 2008–2009. Heinäkuusta 2009 tammikuuhun 2010 Saarikko työskenteli ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrysen lehdistöavustajana, helmikuusta toukokuuhun 2010 sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälän erityisavustajana ja toukokuusta kesäkuuhun 2010 tämän seuraajan Juha Rehulan erityisavustajana.
Kesäkuusta 2010 alkaen Saarikko on ollut yksi puolueensa kolmesta varapuheenjohtajasta. Hän aloitti kesällä 2010 myös pääministeri Mari Kiviniemen erityisavustajana vastuualueenaan keskustan ministeriryhmän viestinnän koordinointi. Hän jatkoi tehtävässä huhtikuuhun 2011 asti, jolloin hänet valittiin eduskuntaan Varsinais-Suomen vaalipiiristä 4 185 äänellä. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Saarikko aloitti perhe- ja peruspalveluministerinä 10. heinäkuuta 2017.
Eduskuntavaaleissa 2019 Saarikko sai 9 372 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle eduskuntaan.
Syyskuussa 2020 Saarikko valittiin Keskustan puheenjohtajaksi. Saarikko valittiin 26. toukokuuta 2021 keskustan eduskuntaryhmän, Euroopan parlamentin jäsenten ja puoluehallituksen yhteiskokouksessa Matti Vanhasen seuraajaksi valtiovarainministerinä Marinin hallituksessa.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Saarikko valittiin eduskuntaan neljännelle kaudelle 8 572 äänellä.
Saarikko kertoi helmikuussa 2024, ettei pyri keskustan puheenjohtajana jatkokaudelle kesäkuun puoluekokouksessa. Hän aikoo raskautensa takia myös jäädä perhevapaalle eduskunnan kevätistuntokauden jälkeen.
Yksityiselämä

Saarikon vanhemmat erosivat hänen ollessaan 4-vuotias. Saarikko asui pääosin äitinsä luona Alastarolla, mutta vietti myös paljon aikaa isänsä tilalla Oripäässä.
Helmikuussa 2014 Saarikko avioitui juristi Erkki Papusen kanssa. Demaritaustainen Papunen toimii erityisasiantuntijana valtiovarainministeriössä. Heillä on 2014, 2019 ja 2024 syntyneet pojat.
Sidonnaisuudet

World Economic Forumiin liittyvä Young Global Leader, World Economic Forumin perustaneen Klaus Schwabin Forum of Young Global Leaders -ohjelmassa
Verner Malinen

Alexander Verner Theodor Malinen (sukunimi vuoteen 1906 Malin, 28. helmikuuta 1863 Hämeenlinna – 11. heinäkuuta 1937 Tampere) oli suomalainen lyseon lehtori, valtiopäivämies ja suomentaja.
Henkilöhistoria

Malisen vanhemmat olivat filosofian maisteri, Hämeenlinnan yläalkeiskoulun konrehtori Matthias Malin (1822–1867) ja Sofia Eleonora von Platen. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1885 ja maisteriksi 1886.
Malinen toimi Oulun suomalaisen lyseon historian, maantieteen ja suomen kielen vt. lehtorina 1889–1890 ja vakinaisena lehtorina 1890–1891. Hän oli sitten Tampereen reaalilyseon historian, maantiedon ja suomen kielen lehtorina 1891–1926 sekä opettajana Tampereen kauppakoulussa 1891–1895 ja Tampereen tyttökoulussa 1896–1897. Hän oli pappissäädyn edustajana valtiopäivillä 1904 ja 1905. Malinen oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1898–1909 ja 1914–1916.
Verner Malinen oli naimisissa 1892–1929 opettaja Nadja Lisitzinin (k. 1929) kanssa. Heidän tyttärensä Aune Malinen oli naimisissa vuodesta 1916 professori Alf Tudeerin kanssa.
Teoksia

Nimellä V. Malin:
Kielellinen ja sanastollinen tutkimus Ljungo Tuomaanpojan lainkäännöksistä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1886
Veroista ; kirj. W. M. Kivekäs, Oulu 1890
Miten maatamme hallitaan ja miten itse hallitsemme itseämme. Werner Söderström, Porvoo 1894
Valtiollisen ääniasteikon alentamiskysymys Tampereella. Tampere 1895
Johan Wilhelm Snellman ja hänen aikakautensa ; Th. Reinin mukaan kirjoittanut V. Malin. WSOY 1906
Verokysymys : alustus Nuorsuomalaisten puoluekokouksessa 6-7 p. huhtik. 1906. Helsinki 1906
Nimellä Verner Malinen:
Vaaliopas joka miehelle ja naiselle. Gummerus, Jyväskylä 1906
Opettajain keskimäärätaulut. WSOY 1907
Kieltolain kohtalo : taktiikkapolitiikan vararikko. Esitelmä Tampereen kunnallisklubissa 12 p:nä helmik. 1909. Emil Lyytikäisen kirjakauppa, Tampere 1909
Valtiomuotokysymys ensi vaaleissa ja uudessa eduskunnassa. Kansallisen kokoomuspuolueen piiritoimikunta, Tampere 1919
Suomennoksia

Nimellä V. Malin:
Bernhard Rudolf Estlander : Yleinen historia kertomuksittain : koulujen alemmille luokille. Vanha aika ; suomentanut V. Malin. Werner Söderström, Porvoo 1894, 2. painos 1898, 6. lisätty ja kuvitettu painos 1910, 7. kuvitettu painos 1914, 8. uusittu painos 1930
Bernhard Rudolf Estlander : Yleinen historia kertomuksittain koulujen alemmille luokille. Keskiaika ; suom. V. Malin. WSOY 1895, 2. painos 1899, 3. painos 1905, 4. lisätty ja kuvitettu painos 1910, 5. uusittu painos 1931
Bernhard Rudolf Estlander : Yleinen historia kertomuksittain koulujen alemmille luokille. Uusi aika Ranskan vallankumoukseen asti ; suom. V. Malin. Söderström, Porvoo 1900, 2. painos 1907
Torkel Aschehoug Halvorsen : Yhteiskunnallisen taloustieteen historia. Tieteen työmailta 5. Otava 1904
Nimellä Verner Malinen:
Italian renessanssia : kirjallisuus ja kulttuuritutkielmia ; kirj. Torsten Söderhjelm ja Werner Söderhjelm ; suomentanut V. Malinen. Otava 1908
Carl G. Laurin : Väkivaltaa ja vääryyttä : kiihkokansallisia ja vallankumouksellisia liikkeitä Ranskassa 1800-luvun jälkipuoliskolla ; tekijän luvalla suomentanut V. Malinen. Otava 1919
Alfred von Hedenström : Venäjän historia 1878-1918 ; tekijän luvalla saksasta suom. V. Malinen. Otava 1922 (Teos digitoituna Project Gutenbergissä)
Anders Chydenius : Antti Chydeniuksen valitut kirjoitukset ; suomentanut V. Malinen. WSOY 1929, ilmestynyt myös teoksessa Anders Chydenius : suuri suomalainen valistuskirjailija ; toim. Katariina Kare. Alea-kirja, Helsinki 1986
Anders Chydenius: Kansallinen voitto jonka kunnioittavimmin on jättänyt valtakunnan korkea-arvoisille säädyille Eräs Niiden Jäsen :  Alkuperäisen Anders Chydeniuksen v. 1765 kirj. ruotsalaisen teoksen suomenkielinen laitos ; suomennos V. Malinen. Myynti- ja mainoskoulu (Markkinointi-instituutti), Helsinki 1968 (Den nationnale winsten, wördsamast öfverlemnad til riksens höglofliga ständer)
Knut Svanljung

Knut August Svanljung (28. tammikuuta 1867 Vaasa – 7. maaliskuuta 1936 Vaasa) oli suomalainen rehtori, professori ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria

Svanljungin vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Johan Kristian Svanljung (1829–1881) ja Sofia Lundman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1883 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888 ja filosofian lisensiaatiksi 1895.
Knut Svanljung oli Vaasan kansakoulujen tarkastajana 1899–1902 ja sitten Turun suomalaisen klassillisen lyseon historian, maantiedon ja suomen kielen vanhempana lehtorina 1902–1933. Hän toimi myös koulun rehtorina vuodesta 1923 alkaen. Svanljung sai professorin arvonimen 1929. Hän oli mukana perustamassa Turun Historiallista Yhdistystä vuonna 1923 ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1925–1926.
Svanljung osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1904 ja 1905. Hän oli kuuden vuoden ajan Turun kaupunginvaltuuston jäsen.
Teoksia

Österbottens pedagogier och trivialskolor : skolhistoriska studier, väitöskirja. Otava, Helsingfors 1895
Lohjan pedagogia. Lisiä Lohjan pitäjänkertomukseen 20. Helsinki 1910
Toimituksia

Vasa folkskolor 1869-1919 : minnesskrift ; redigerad av Knut Svanljung. Vasa 1919, suomeksi nimellä Vaasan kansakoulut 1869-1919 : muistojulkaisu ; toimittanut Knut Svanljung. Vaasa 1919
Seleeniheksafluoridi

| Seleeniheksafluoridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7783-79-1
PubChem CID:  24558
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SeF6
Moolimassa:  192,97
Ulkomuoto:  Väritön kaasu
Sublimoitumispiste:  -46,6 °C
Liukoisuus veteen:  Reagoi hitaasti veden kanssa
Seleeniheksafluoridi (SeF6) on seleenin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää sähkötekniikan sovellutuksissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa seleeniheksafluoridi on väritöntä kaasua. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu hyvin hitaasti veden vaikutuksesta. Seleeniheksafluoridi on inerttiä eli reagoimatonta tavanomaisissa olosuhteissa. Seleeniheksafluoridi on myrkyllistä ja altistuminen voi aiheuttaa yskää, hengityksen vaikeutumista ja pahoinvointia.
Seleeniheksafluoridia valmistetaan kuumentamalla seleenin ja fluorin seosta.
Seleeniheksafluoridia voidaan käyttää sähköeristekaasuna.