stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Josh Homme

| Josh Homme |
| --- | --- |
 josh homme vuonna 2017
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joshua Michael Homme
Syntynyt: 17. toukokuuta 1973 (ikä 51) Joshua Tree, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, muusikko, äänitetuottaja, näyttelijä
Puoliso:  Brody Dalle
Lapset:  Orrin Ryder, Wolf Dillon Reece
Muusikko
Taiteilijanimi:   Baby Duck  Carlo Von Sexron  J.Ho  Ginger Elvis  DP Pete  Zombie Zebra  Mr. Lucky  Big Boot 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1985–
Tyylilajit:  Alternative rock, desert rock, stoner rock, hard rock
Soittimet:  laulu, kitara, piano, basso, rummut
Yhtyeet:   Kyuss  Screaming Trees  Queens of the Stone Age  The Desert Sessions  Mondo Generator  Eagles of Death Metal  Fififf Teeners  Them Crooked Vultures  Iggy Pop  Arctic Monkeys 
Levy-yhtiöt:   Dali  Elektra  Roadrunner  Bongload  Man's Ruin  Loosegroove  Rekords Rekords  Interscope  Ipecac  Southern Lord  Matador  Beggars Banquet 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joshua Michael ”Josh” Homme (s. 17. toukokuuta 1973 Joshua Tree, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisen Queens of the Stone Age -yhtyeen laulaja-kitaristi. Ennen Queens of the Stone Agea hän soitti kitaraa yhtyeessä nimeltä Kyuss. Vuonna 2009 hän aloitti uuden musiikillisen projektin nimeltä Them Crooked Vultures yhdessä Dave Grohlin ja John Paul Jonesin kanssa.
Homme on toiminut eri rooleissa lukuisissa eri yhtyeissä ja vieraillut kymmenien artistien levyillä. Hän on eri kokoonpanoja vaihtelevan The Desert Sessionsin perustajajäsen ja tuottaja. Hän on toiminut kitaristina Screaming Treesissä ja Mark Laneganin yhtyeessä. Josh Homme tunnetaan myös Eagles of Death Metalista, jonka kaikki albumit hän on tehnyt yhdessä Jesse Hughesin kanssa.
Homme on naimisissa The Distillers -yhtyeen laulaja-kitaristi Brody Dallen kanssa. Heidän esikoistyttärensä syntyi tammikuussa 2006 ja poikansa elokuussa 2011.
Osittainen diskografia > Queens of the Stone Age

Queens of the Stone Age (1998)
Rated R (2000)
Songs for the Deaf (2002)
Lullabies to Paralyze (2005)
Era Vulgaris (2007)
...Like Clockwork (2013)
Villains (2017)
In Times New Roman... (2023)
Osittainen diskografia > Kyuss

Wretch (1991)
Blues for the Red Sun (1992)
Welcome to Sky Valley (1994)
...And the Circus Leaves Town (1995)
Osittainen diskografia > The Desert Sessions

Volumes 1 & 2 (1998)
Volumes 3 & 4 (1998)
Volumes 5 & 6 (1999)
Volumes 7 & 8 (2001)
Volumes 9 & 10 (2003)
Osittainen diskografia > Eagles of Death Metal

Peace, Love, Death Metal (2004)
Death By Sexy (2006)
Heart On (2008)
Osittainen diskografia > Them Crooked Vultures

Them Crooked Vultures (2009)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Josh Homme Wikimedia Commonsissa
Queens of the Stone Agen viralliset sivut
Rekords Rekords (Arkistoitu – Internet Archive)
Eagles of Death Metalin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Josh Homme esiintymässä vuonna 2011.
Jyrtynlampi

| Jyrtynlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°45′40″N, 25°33′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.242
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  78,3 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  310 m  
Rantaviiva:  1,051 km  
Pinta-ala:  6,038 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJyrtynlampi 
Jyrtynlampi  on Keski-Suomessa Luhangalla Keihäsniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Juliano Belletti

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juliano Haus Belletti
Syntymäaika: 20. kesäkuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Cascavel, Brasilia
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 174 cm
Junioriseurat
1992-1994:  Cruzeiro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994-1996 |  Cruzeiro | 22 | (0) |
| 1996-2002 |  São Paulo | 54 | (4) |
| 1999 | →  Atlético Mineiro | 17 | (5) |
| 2002-2004 |  Villarreal | 59 | (6) |
| 2004-2007 |  FC Barcelona | 71 | (1) |
| 2007-2010 |  Chelsea | 54 | (5) |
| 2010-2011 |  Fluminense | 9 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 286 | (21) |
Maajoukkue
| 2001-2005 |  Brasilia | 23 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Juliano Haus Belletti (s. 20. kesäkuuta 1976 Cascavel, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi oikeana laitapuolustajana. Hänellä on myös Italian kansallisuus.
174 senttimetriä pitkä Belletti edusti urallaan Cruzeiroa, São Pauloa, Atlético Mineiroa, Villarrealia, Barcelonaa, Chelseata ja Fluminensea. Barcelonassa hän voitti Espanjan pääsarjamestaruuden ja Espanjan supercupin vuosina 2005 ja 2006 sekä Mestarien liigan vuonna 2006. Jälkimmäisen mestaruuden hän ratkaisi Barcelonalle loppuottelun 81. minuutilla tekemällään voittomaalilla. Loppuottelussa vastustajana oli lontoolainen Arsenal ja tulos 2–1.
Brasilian maajoukkueessa Belletti pelasi 15 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän oli mukana vuoden 2002 MM-kilpailuissa, jotka Brasilia voitti. Maailmanmestaruuskisoissa hän sai peliaikaa vain viisi minuuttia välierässä Turkkia vastaan. Maajoukkuedebyyttinsä Belletti teki maaliskuussa 2001 Ecuadoria vastaan pelatussa ottelussa.
Aiheesta muualla

Belletti Football Database -sivustolla (englanniksi)
Brasilian joukkue – Copa América 2001
1 Marcos |
2 Belletti |
3 Cris |
4 Roque Júnior |
5 Costa |
6 Roger |
7 Geovanni |
8 Emerson |
9 Guilherme |
10 Juninho Paulista |
11 Denílson |
12 Dida |
13 Alessandro |
14 Luisão |
15 Juan |
16 Júnior |
17 Juninho Pernambucano |
18 Rochemback |
19 Fernando |
20 Alex |
21 Ewerthon |
22 Jardel |
Valmentaja Scolari
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Marcos |
2 Cafu |
3 Lúcio |
4 Roque Júnior |
5 Edmílson |
6 Roberto Carlos |
7 Ricardinho |
8 Silva |
9 Ronaldo |
10 Rivaldo |
11 Ronaldinho |
12 Dida |
13 Belletti |
14 Polga |
15 Kléberson |
16 Júnior |
17 Denílson |
18 Vampeta |
19 Juninho |
20 Edílson |
21 Luizão |
22 Ceni |
23 Kaká |
Valmentaja Scolari
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2003
1 Dida |
2 Belletti |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Emerson |
6 Gilberto |
7 Ronaldinho |
8 Kléberson |
9 Adriano |
10 Ricardinho |
11 Gil |
12 Júlio César |
13 Maurinho |
14 Luciano |
15 Edu Dracena |
16 Kléber |
17 Costa |
18 Dudu Cearense |
19 Adriano Gabiru |
20 Alex |
21 Ilan |
22 Luís Fabiano |
23 Fábio |
Valmentaja Parreira
Justus Kainulainen

Justus Kainulainen 2022
Justus Kainulainen (s. 22. helmikuuta 1999) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa 13 ottelua. Niissä hän on tehnyt yhdeksän maalia ja saanut kolme syöttöpistettä. Hän on edustanut Suomea alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 ja pelaa miesten MM-kilpailuissa 2021.
Kainulainen on edustanut Salibandyliigassa LASB:tä kausina 2016–2018 ja Esport Oilersia kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän on saavuttanut SM-hopeaa kaudella 2020–2021. Hän on ennen kauden 2021–2022 alkua pelannut liigassa 108 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 134 maalia ja antanut 67 maalisyöttöä, sekä 24 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 21 maalia ja saanut yhdeksän syöttöpistettä.
Justus Kainulaisen isoveli Rasmus Kainulainen on myös maajoukkuepelaaja, ja veljekset ovat pelanneet samoissa liigajoukkueissa. Justuksella on myös veli Roope. Justuksen sisko on jääkiekkoilija Mikael Granlundin ex-vaimo Emmi Granlund.
Jonglei

| Jonglei |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Etelä-Sudan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bor
Pinta-ala:  122479 km²
Väkiluku (2008):  1 358 602
Jonglei (arab. جونقلي‎, Junqalī) on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Bor. Jongleissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 1 358 602 asukasta, ja sen pinta-ala on 122 479 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jonglei Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sudanin osavaltiot
Central Equatoria
Eastern Equatoria
Jonglei
Lakes
Northern Bahr el-Ghazal
Unity
Upper Nile
Warrap
Western Bahr el-Ghazal
Western Equatoria
Jyrki Heliskoski

Jyrki Antero Heliskoski (28. syyskuuta 1945 Helsinki – 28. joulukuuta 2020 Espoo) oli suomalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi pitkään Suomen Palloliiton valmennuspäällikkönä sekä valmensi useita Suomen poikien maajoukkueita.
Nuorempana Heliskoski toimi myös käsipallovalmentajana. Hän valmensi käsipallon parissa vuoteen 1978 asti.
Heliskoski kuoli pitkäaikaiseen sairauteen joulukuussa 2020.
Ura

Seurajoukkueista Heliskoski valmensi Helsingin Jalkapalloklubia vuosina 1985–1989 ja 2000–2001 voittaen kolme kertaa Suomen mestaruuden.
Heliskoski valmensi myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 1982–1987 sekä 1990–1997. Suomen Palloliitossa hän työskenteli vuodesta 1991 saakka. Vuodesta 1995 lähtien hän vastasi JVK-tutkinnon koulutusohjelmasta, ja myöhemmin UEFA Pro Licence -täydennyskoulutuksesta. Valmennuspäällikkönä hän työskenteli vuodesta 1997 lähtien. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueen lisäksi Heliskoski valmensi myös muita juniorimaajoukkueita. Heliskoski oli muun muassa Suomen valmentajana alle 19-vuotiaiden EM-lopputurnauksessa Saksassa vuonna 2000. Suomi oli turnauksessa viides ja selvisi täten ensimmäisenä suomalaisjoukkueena alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnaukseen. Päävalmentajana tuossa vuoden 2001 MM-turnauksessa Argentiinassa toimi tosin Kari Ukkonen. Heliskoski itsekin sai päävalmentajana valmentaa MM-tasolla, kun hän toimi Suomen niin sanotun Vintiöt-maajoukkueen peräsimessä 2003 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Suomessa. Vuotta aikaisemmin hän valmensi lisäksi alle 18-vuotiaiden EM-kotiturnauksessa Suomea. Menestys molemmissa turnauksissa oli kuitenkin vähäistä.
25. heinäkuuta vuonna 2005 Heliskoski valittiin Suomen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi Antti Muurisen tilalle syksyn 2005 MM-karsintaotteluihin. Hän oli toimeen väliaikainen ratkaisu ja siirtyi kakkosvalmentajaksi Roy Hodgsonin astuessa valmennusvastuuseen tammikuussa 2006. Vuoden 2008 EM-turnauksen karsintojen loputtua Heliskoski ilmoitti jättäytyvänsä A-maajoukkueen valmennustehtävistä ja keskittyvänsä tulevaisuudessa alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentamiseen.
Julma meri

Julma meri (engl. The Cruel Sea) on brittiläisen kirjailija Nicholas Monsarratin kirjoittama romaani. Kullervo Killisen suomennoksen on julkaissut vuonna 1952 suomeksi Otava. Kirjan pohjalta on Charles Frend ohjannut vuonna 1953 saman nimisen elokuvan. Elokuvassa Ericsonia näyttelee Jack Hawkins.
Aiheesta muualla

Julma meri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Juan Horacio Suárez

Juan Horacio Suárez (s. 12. maaliskuuta 1938) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. joulukuuta 1967 ja nimitettiin Gregorio de Laferreren hiippakunnan piispaksi 25. marraskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Jorge Arturo Meinvielle, José María Arancedo, Guillermo José Garlatti ja Néstor Hugo Navarro. Suárez asetettiin virkaansa 29. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 19. joulukuuta 2013.
Jeļena Ostapenko

| Jeļena Ostapenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Latvia
Tennispelaaja
Pituus:  177 cm
Paino:  68 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2012–
Palkintorahat:  16 199 354 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  5. (19.3.2018)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  371–226
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2017, 2018)
Ranskan avoimet:  voitto (2017)
Wimbledon:  välierät (2018)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2017, 2018, 2019)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  17. (2.3.2020)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  236–153
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2019)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2016, 2017, 2018)
Wimbledon:  3. kierros (2016, 2018)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2019)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Jeļena ”Aļona” Ostapenko (s. 8. kesäkuuta 1997 Riika) on latvialainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla viisi maaliskuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 17 maaliskuussa 2020. Hän voitti Ranskan avointen kaksinpeliturnauksen vuonna 2017 sijoittamattomana pelaajana ja saavutti samalla ensimmäisen WTA-tason turnausvoittonsa kaksinpelissä. Toisen kaksinpelin WTA-turnausvoittonsa hän saavutti syyskuussa 2017. Kolmas voitto tuli lokakuussa 2019. Nelinpelissä hän on saavuttanut kolme WTA-turnausvoittoa. Junioriurallaan Ostapenko voitti tyttöjen kaksinpelin Wimbledonissa 2014.
Nuoruus

Ostapenko aloitti tenniksen pelaamisen viisivuotiaana. Nuoruudessaan Ostapenko harkitsi uraa tanssijana tenniksenpeluun sijaan. Hän osallistui myös Latvian kansallisiin mestaruuskilpailuihin tanssissa ja harrasti tanssimista noin seitsemän vuoden ajan. Hän tykkäsi kuitenkin tenniksestä enemmän ja valitsi sen lajikseen 12-vuotiaana. Molemmat hänen vanhempansa, Jevgenijs ja Jelena, ovat myös pelanneet tennistä. Hänen äitinsä toimi hänen valmentajanaan. Ostapenkoa kutsutaan kotimaassaan Latviassa Aļona-nimellä.
Tennisura > Wimbledonin tyttöjen kaksinpelin mestaruus ja WTA-finaali (2014−2015)

Ostapenko pelasi Latvian Fed Cup -joukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2013.
Ostapenko voitti tyttöjen kaksinpelin Wimbledonissa 2014. Hän pelasi turnauksessa sijoittamattomana ja päihitti loppuottelussa Kristína Schmiedlován kolmessa erässä. Ostapenko oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan toisella sijalla syyskuussa 2014.
Ostapenko pelasi ammattilaistasolla grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2015 ja voitti ensimmäisellä kierroksella yhdeksänneksi sijoitetun Carla Suárez Navarron 6−2, 6−0. Myös Yhdysvaltain avoimissa Ostapenko pääsi toiselle kierrokselle. Syyskuussa pelatussa Quebecin turnauksessa Ostapenko pääsi ensimmäistä kertaa urallaan WTA-turnauksen puolivälieriin. Sieltä hän eteni välieriin voitettuaan Paula Kanian ja loppuotteluun voitettuaan Naomi Broadyn. Loppuottelussa Ostapenko hävisi Annika Beckille, mutta nousi hyvän viikkonsa ansiosta WTA-listalla ensimmäistä kertaa sadan parhaan joukkoon.
Tennisura > Avauskierroksen tappioita Grand Slam -turnauksissa (2016)

Australian avoimissa 2016 Ostapenko hävisi avauskierroksella Hsieh Su-weille. Helmikuussa Ostapenko eteni Dohan WTA-turnauksen loppuotteluun voitettuaan välierissä luovuttamaan joutuneen Andrea Petkovicin. Loppuottelussa Ostapenko hävisi turnauksessa kahdeksanneksi sijoitetulle Carla Suárez Navarrolle luvuin 6−1, 4−6, 4−6. Turnauksen jälkeen Ostapenko nousi maailmanlistalla sijalta 88 sijalle 41. Hänet äänestettiin WTA:n kotisivuilla helmikuussa kuukauden läpimurron tehneeksi pelaajaksi. Huhtikuussa pelatussa Katowicen turnauksessa hän eteni välieriin, jossa hävisi Camila Giorgille. Italian avoimissa toukokuussa Ostapenko eteni kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi Garbiñe Muguruzalle.
Ranskan avoimissa Ostapenko hävisi ensimmäisellä kierroksella Naomi Ōsakalle. Wimbledonissa hänen pelinsä päättyivät avauskierroksen tappioon Kiki Bertensiä vastaan. Sekanelinpelissä hän eteni parinsa Oliver Marachin kanssa välieriin, jossa hävisi parille Henri Kontinen/Heather Watson. Rio de Janeiron olympialaisissa Ostapenko hävisi avauskierroksella Samantha Stosurille kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa Ostapenko hävisi ensimmäisellä kierroksella Petra Kvitoválle.
Tennisura > Ranskan avointen mestaruus sijoittamattomana pelaajana (2017)

Ostapenko aloitti kauden 2017 etenemällä Aucklandin WTA-turnauksessa välieriin, jossa hävisi luovutuksella Lauren Davisille kolmannessa erässä. Australian avoimissa hän pääsi kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi Karolína Plíškoválle vasta kolmannessa erässä lukemin 8−10. Tammi-helmikuun vaihteessa pelatussa Pietarin turnauksessa Ostapenko saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa voitettuaan nelinpeliturnauksen Alicja Rosolskan kanssa.
Charlestonin WTA-turnauksessa Ostapenko eteni kaksinpelissä loppuotteluun, jossa hävisi Darja Kasatkinalle. Stuttgartissa hän saavutti jälleen nelinpelimestaruuden, tällä kertaa Raquel Atawon kanssa. Prahan turnauksessa Ostapenko eteni kaksinpelissä välieriin. Ranskan avoimissa 2017 hän voitti loppuottelussa Simona Halepin luvuin 4−6, 6−4, 6−3, jonka ansiosta hänestä tuli kautta aikojen ensimmäinen latvialainen grand slam -voittaja. Hän oli myös ensimmäinen sijoittamaton pelaaja grand slam -finaalissa 34 vuoteen ja ensimmäinen sijoittamaton Ranskan avointen mestari kautta aikojen. Ostapenko oli turnauksen alkaessa maailmanlistalla vasta sijalla 47 eikä ollut voittanut urallaan yhtään WTA-turnausta kaksinpelissä. Edellisen kerran Grand Slam -turnausvoiton ilman aiempia ammattilaisturnausvoittoja oli saavuttanut Gustavo Kuerten samana päivänä, jolloin Ostapenko syntyi. Turnauksen jälkeen Ostapenko nousi maailmanlistan sijalle 12. Aiemmin hän oli ollut parhaimmillaan sijalla 33 tammikuussa 2017. Wimbledonissa Ostapenko eteni puolivälieriin. Yhdysvaltain avoimissa Ostapenko hävisi kolmannella kierroksella Darja Kasatkinalle. Syyskuussa 2017 julkaistulla maailmanlistalla Ostapenko nousi ensimmäisenä latvialaisena kymmenen parhaan joukkoon, sijalle kymmenen. Syyskuun lopussa Ostapenko saavutti uransa toisen WTA-turnausvoiton kaksinpelissä voitettuaan Korean avointen loppuottelussa Beatriz Haddad Maian. Ostapenko valittiin Latvian vuoden naisurheilijaksi kauden 2017 päätteeksi.
Tennisura > Vaisu kausi ilman turnausvoittoja (2018)

Ostapenkon kausi alkoi vaisusti, kun hän hävisi ensimmäisellä kierroksella sekä Shenzhenissä että Sydneyssä. Australian avoimissa hän eteni kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi Anett Kontaveitille. Maaliskuussa pelatussa Miamin turnauksessa hän eteni loppuotteluun, missä hävisi Sloane Stephensille. Huhtikuussa Ostapenko oli nostamassa Latviaa Fed Cupin maailmanlohko II:een maan voitettua Venäjän. Ranskan avointen kaksinpelissä mestaruutta puolustanut Ostapenko hävisi heti ensimmäisellä kierroksella Ukrainan Kateryna Kozlovalle. Wimbledonissa hän ylsi välieriin, missä hävisi Angelique Kerberille. Pohjois-Amerikan kovien kenttien turnauksissa hän kärsi kaksi ensimmäisen kierroksen tappiota. Yhdysvaltain avoimissa hän eteni kolmannelle kierrokselle. Kauden neljässä päättävässä Aasian turnauksessa hän saavutti vain kaksi voittoa.
Tennisura > Loppukaudesta uusi valmentaja ja turnausvoitto (2019)

Ostapenko aloitti kauden maailmanlistan sijalla 22. Kauden alku oli jopa edellistä vuotta vaisumpi. Hän hävisi avauskierroksen ottelunsa sekä Shenzhenissä, Sydneyssä että Australian avoimissa. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Viktoryja Azarenkalle. Wimbledonin avauskierroksella Hsieh Su-wei oli vahvempi. Yhdysvaltain avoimissa Ostapenko eteni kolmannelle kierrokselle, missä hävisi maailmanlistan sijalla 141 olleelle Kristie Ahnille. Syyskuun huonosti sujuneen Aasian-kiertueen jälkeen Ostapenko värväsi valmentajakseen entisen tennispelaajan Marion Bartolin. Heti sen jälkeen Ostapenko eteni loppuotteluun Linzissä, jossa hävisi loppuottelussa Cori Gauffille. Seuraavaksi hän pelasi Luxemburgissa, jossa hän saavutti ensimmäisen turnausvoittonsa kahteen vuoteen. Loppuottelussa hän voitti Julia Görgesin.
Tennisura > 2020 ja 2021

Ostapenko aloitti kauden 2020 Australian avoimilla, missä hävisi toisella kierroksella Belinde Bencicille. Fed Cupissa hän voitti maailmanlistan seitsemäntenä olleen Sofia Keninin. Ranskan avoimissa Ostapenko eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan maailmanlistan nelosen Karolina Pliskovan. Kolmannella kierroksella hän hävisi Paula Badosalle. Kauden aikana pelattiin normaalia vähemmän koronaviruspandemian vuoksi.
Kauden 2021 Ostapenko aloitti Melbournessa pelatulla Gippsland Trophy -turnauksella, missä hän hävisi kolmannella kierroksella Elina Svitolinalle kolmessa erässä. Australian avoimissa hän hävisi avauskierroksen ottelunsa.
Pelityyli

Tanskalaisen tennispelaajan Caroline Wozniackin mukaan Ostapenkon lyöntejä on vaikea lukea, ja hän lyö linjoja pitkin. Ostapenko lyö kovaa ja nopeasti. Ostapenko itse pitää suosikkilyöntinään rystyään, mutta on parantanut myös kämmenlyöntiään.
Aiheesta muualla

Jeļena Ostapenko WTA:n sivuilla (englanniksi)
Jeļena Ostapenko ITF:n sivuilla (englanniksi)
Jänne (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Jänne voi viitata johonkin seuraavista:
jänne, sidekudosrakenne
jänne, jousen osa
jänne, matematiikassa ympyräkehän, pallopinnan tms. pisteitä yhdistävä jana
jänne, ympäristöä kuivempi kaistale suolla
jänne, heraldiikassa kapea palkki
jänne, sillan kahden tuen välinen osa
kosminen jänne, hypoteettinen ohut energiasäie
Sukunimi

Juhani Jänne (1941–2008), biokemian professori
Olli Jänne (s. 1945), lääkäri ja kliinisen kemian professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jänne”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jongieux

| Jongieux |
| --- | --- |

 Jongieux
 Koordinaatit: 45°44′23″N, 5°47′57″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Chambéry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,4 km²
Väkiluku (2014):  306 
 – Väestötiheys:  47 as./km²
Kunnan numero:  73140
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jongieux on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de La Mar. Se on 1200-luvulta peräisin oleva linnoitettu talo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jongieux Wikimedia Commonsissa
Château de La Mar
Julma maa

| Julma maa> Badlands |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Terrence Malick
Käsikirjoittaja:  Terrence Malick
Tuottaja:  Terrence Malick
Säveltäjä:  George Aliceson Tipton
Kuvaaja:   Tak Fujimoto  Stevan Larner  Brian Probyn 
Leikkaaja:  Robert Estrin
Pääosat:   Martin Sheen  Sissy Spacek  Warren Oates 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Badlands Company
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 13. lokakuuta 1973  Suomi 1. helmikuuta 1980 
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  alle 500 000 dollaria 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Julma maa (engl. Badlands) on Terrence Malickin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen road movie -elokuva, joka perustuu löyhästi Charles Starkweatherin ja hänen tyttöystävänsä Caril Ann Fugaten pakomatkansa aikana suorittamaan murhasarjaan vuonna 1957. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1973.
Julma maa oli Malickin esikoiselokuva. Se ei ollut kovinkaan suuri kassamenestys, mutta Malickin visuaalinen tyyli ja kerrontatapa nostivat hänet erääksi merkittävimmistä yhdysvaltalaisista elokuvantekijöistä, jotka aloittivat uransa 1970-luvulla.
Julman maan kertojanäänenä on Holly (Sissy Spacek), jonka romantisoiva ja naiivi näkökulma muodostaa kontrastin Hollyn poikaystävän Kitin (Martin Sheen) suorittamille veriteoille. Samaa kertojanäänitekniikkaa Malick käytti myös seuraavissa elokuvissaan Onnellisten aika (1978) ja Veteen piirretty viiva (1998).
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Julman maan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Martin Sheen  | … |  Kit   |
|  Sissy Spacek  | … |  Holly   |
|  Warren Oates  | … |  isä   |
|  Ramon Bieri  | … |  Cato   |
|  Alan Vint  | … |  varaseriffi   |
|  Gary Littlejohn  | … |  seriffi   |
|  John Carter  | … |  rikas mies    |
|  Bryan Montgomery  | … |  poika   |