stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jason Kouchak
Hyväntekeväisyys

Jason Kouchak on lahjoittanut kaksi jättikokoista lasten shakkipeliä jotka sijaitsevat Lontoon Holland Parkissa (lahjoitettu Stuart Conquestin kanssa vuonna 2010) sekä Edinburghin The Meadows puistossa (lahjoitettu vuonna 2013), sekä John Tennielin Liisa Ihmemaassa shakkipelin. Hän on myös säveltänyt Chess in Schools and Communities järjestön virallisen teemalaulun "Moving Forward".
Vuonna 2013 Jason Kouchak johti kampanjaa Harrodsin kuuluisan piano-osaston pelastamiseksi.
Vuonna 2011 Jason Kouchak perusti Tsubasa lapsikuoron joka avasi Matsuri Festivaalin samana vuonna. Vuonna 2012 hän esitti Jupiterin Holst's Planets kuningatar Elisabet II:n 60-vuotis hallituskauden juhlatilaisuudessa Trafalgar Squarella Lontoossa. Vuonna 2016 hänen shakki- ja balettiaiheisia musiikkiteoksia esitettiin Lontoossa British Museumissa sekä New Yorkissa teemalla naisten aseman arvostaminen. Samana vuonna Jason Kouchak järjesti "Queen's Journey" nimikkeellä kulkevan tilaisuuden, jossa tuotettiin 3-ulotteinen shakkinappula. Vuonna 2017 Jason Kouchak sävelsi ja ohjasi "Queen's Journey" konseptiin perustuvan musikaalisen tanssiesityksen Judit Polgarin Global Chess Festivaalille. Vuonna 2018 hänet nimitettiin shakin taiteellisten arvojen hyväntahdonlähettilääksi (Goodwill Ambassador of Artistic Values of Chess). Vuonna 2019 Kouchak vaikutti London Chess Conferensissa shakin opettajan roolissa sekä naisten shakin puolestapuhujana.
Diskografia

Space Between Notes (2017)
Comme d'Habitude (2011)
Midnight Classics (2008)
Forever (2001)
Watercolours (1999)
Première Impression (1997)
Cello Moods (Sakura)
Kaakonkimalainen

| Kaakonkimalainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Yläheimo::  Apoidea
Heimo::  Mesipistiäiset Apidae
Suku::  Kimalaiset Bombus
Laji::  schrencki
Kaksiosainen nimi
 Bombus schrencki  (Morawitz, 1881) 
Katso myös
   Kaakonkimalainen Wikispeciesissä   Kaakonkimalainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaakonkimalainen (Bombus schrencki) on oranssiselkäinen, vaaleakylkinen ja raidallinen kimalaislaji. Sen naama ja vatsapuoli ovat mustat, ja lonkissa on valkoiset karvatupsut. Kuningatar on pituudeltaan 17–20 millimetriä, työläinen 9–15 millimetriä ja koiras 10–14 millimetriä.
Kaakonkimalaista tavataan monenlaisista paikoista, kuten niityiltä, pellon- ja tienreunoilta, pihoilta ja puutarhasta sekä metsästä. Sen pesä on maassa lähellä maanpintaa esimerkiksi kulottuneen heinän sisällä. Laji suosii ravintonaan hernekasveja kuten virnoja ja apiloita. Kaakonkimalainen esiintyy laajasti Siperiassa, ja Suomessa sitä esiintyy maan kaakkoisosissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kaakonkimalainen (Bombus schrencki)
Järvenkylän työväentalo

| Järvenkylän työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Lahdentie 80
Sijainti:  Alhojärvi, Jämsä
Valmistumisvuosi:  1923
Rakennuttaja:  Järvenkylän Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Järvenkylän Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi, lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Järvenkylän työväentalo on Jämsässä Alhojärven kylässä sijaitseva työväentalo. Työväentalo on osa Alhojärven kylän valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä ja sillä on rakennushistoriallista, historiallista ja maisemallista arvoa.
Historiaa

Järvenkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1921 Välisen pirtissä. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen Raittiusliittoon vuonna 1927.
Rakennus

Oma talo valmistui vuonna 1923. Juhlasali rakennettiin talkoilla Olkkolan talon vanhasta pirtistä. Juhlasalissa alun perin ollut puupermanto oli ilmeisesti Olkkolan pirtin permanto. Työväenyhdistyksen ensimmäisiin puheenjohtajiin lukeutunut Sulo Salo lainasi rahaa rakennustarpeiden ostoon. Keittiö ja näyttämö rakennettiin talkoilla laudasta. Ravintola ja eteistilat puuttuivat vielä 1930-luvun alussa.
Tontti vuokrattiin Kolhisen tilalta, mutta se ostettiin pian omaksi. Yhdistys osti myöhemmin lisämaata, joka liitettiin tonttiin.  Työväentaloa laajennettiin ja kunnostettiin vuonna 1938. Taloon rakennettiin ravintola, eteinen ja vaatehuone. Myös keittiö uusittiin kokonaan, samoin uunit. Vuonna 1951 talo vuorattiin pystylaudoituksella ja sisäseinät pahvitettiin. Työväentalon pihalla sijaitsivat vanha hirsinen aitta, jossa aikoinaan sijaitsi määräysten mukainen putka sekä lautarakenteinen käymälärakennus. Punamullalla maalatussa talossa on yhdeksänruutuiset ikkunat.
Johann Anton Güldenstädt

| Johann Anton Güldenstädt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta (J: 26. huhtikuuta) 1745 Riika
Kuollut: 3. huhtikuuta 1781 (35 vuotta) (J: 23. maaliskuuta) Pietari
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Frankfurt an der Oderin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Peter Simon Pallas
Tutkimusalue:  luonnontiede
 Nimikirjoitus
Johann Anton Güldenstädt (7. toukokuuta (J: 26. huhtikuuta) 1745 Riika – 3. huhtikuuta (J: 23. maaliskuuta) 1781 Pietari) oli baltiansaksalainen Venäjällä vaikuttanut luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Güldenstädt syntyi Riiassa. Hän opiskeli lääketiedettä ja kasvitiedettä Berliinissä ja sai 22-vuotiaana 1767 tohtorin arvon Frankfurt an der Oderin yliopistosta. Seuraavana vuonna hän liittyi Venäjän keisarillisen tiedeakatemian tutkimusretkikuntaan, jonka Katariina II lähetti tutkimaan Venäjän eteläosia. Reitti kulki Ukrainan ja Astrakanin kautta Kaukasukselle ja Georgiaan. Pietariin Güldenstädt palasi 1775. Matkan tulokset ja Güldenstädtin matkapäiväkirja julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen Peter Simon Pallasin teoksessa Reisen durch Russland und im Caucasischen Gebürge (1787-91).
Güldenstädtin tutkimusretki oli ensimmäinen järjestelmällinen Kaukasusta koskeva selvitys. Retkellä oli myös poliittiset tarkoitusperänsä, sillä Venäjä oli sodassa ottomaanien kanssa, ja Kaukasus oli tärkeä puskurivyöhyke. Retken poliittinen anti oli niin tärkeä, että kohta sen jälkeen Venäjän kiinnostus aluetta ja erityisesti Georgiaa kohtaan kasvoi suuresti.
Retken biologinen, geologinen, maantieteellinen ja kielitieteellinen anti oli merkittävä. Güldenstädt teki yksityiskohtaisia muistiinpanoja myös alueiden kielistä. Retken jälkeen Güldenstädtin maine Tiedeakatemiassa kasvoi suuresti, ja hän keskittyi luonnontieteelliseen tutkimukseen. Güldenstädt menehtyi 1781 kuumeeseen.
Johann Anton Güldenstädt kuvaili ja nimesi myös lukuisia lintulajeja, muun muassa ruskosotkan ja rantakurvin.
Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Gueldenst..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Anton Güldenstädt Wikimedia Commonsissa
Bainbridge, A.J.T.: The Imperial Russian Academy of Sciences and the Caucasus Batsav. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
Amikaberidze: Johann Anton Güldenstädt, Letter from Georgia (1772) Georgia through Foreign Eyes -blogi.  10.9.2015. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
Kaaja

Kaaja on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anu Kaaja (s. 1984), kirjailija
Hannele Voionmaa (o.s. Kaaja, 1953–2016), diplomaatti
Ilse Kaaja (s. 1992), moukarinheittäjä
Kari Kaaja (s. 1941), nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija
Mirjam Kaaja (1907–1997), pakinoitsija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Johanna Lehesvuori

Johanna Lehesvuori (Kälviä) on suomalainen sopraano.
Opinnot

Lehesvuori aloitti klassisen laulun opinnot vuonna 2000 Porin Palmgren-konservatoriolla Raija Kemppaisen johdolla. Vuodesta 2004 lähtien hän opiskeli Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa opettajanaan Marianne Tunkkari. Vuonna 2005 hän suoritti musiikkiopiston päästötodistuksen ja siirtyi opiskelemaan Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakouluun musiikkipedagogilinjalle, josta hän valmistui kesäkuussa 2010. Laulun B-kurssin Lehesvuori suoritti keväällä 2010.
Lehesvuori jatkoi opintojaan solistisissa erikoistumisopinnoissa Kokkolassa (2010-212) ja hän oli mukana Kokkolan oopperan ja Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulun oopperakoulutuksessa vuonna 2011-2012. Lehesvuori opiskeli laulua Marjut Hannulan johdolla 2010-2013.
Syyskuussa 2013 Lehesvuori aloitti klassisen laulun maisteriopinnot Tukholman Kuninkaallisessa Musiikkikorkeakoulussa. Hänen opettajanaan Tukholmassa toimi Christina Billing sekä Petteri Salomaa. Lehesvuori työskenteli opintojensa ohessa aktiivisesti freelancerina sekä Suomessa että Ruotsissa.
Lehesvuori valmistui musiikin maisteriksi kesällä 2015 ja jatkoi opintojaan Tukholmassa jatko-opinnoissa 2015-16.
Lehesvuori aloitti laulutunnit Monika Hauswalterin opissa 2017.
Italialaista oopperaohjelmistoa hän on työstänyt Firencessä, Luccassa ja Milanossa.
Työ > Konsertit

Johanna Lehesvuori on esiintynyt useissa ooppera-, lied- ja kirkkokonserteissa sekä kotimaassa että ulkomailla.
Hän on esiintynyt useissa eri kokoonpanoissa, useiden eri kuorojen ja orkestereiden solistina (mm. Vaasan kaupunginorkesteri, Turun filharmoninen orkesteri, Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri, Tampere Filharmonia, Se Ensemble, Lappeenrannan kaupunginorkesteri, Kungliga Musikhögskolanin jousiorkesteri, Kymi Singonietta, Vantaan viihdeorkesteri...)
Lehesvuori konsertoi säännöllisesti pianisti Jenna Ristilän kanssa.
Työ > Musikaalit

Näytäntökaudella 2008-2009 Lehesvuori työskenteli Kokkolan kaupunginteatterilla Kiss me, Kate –musikaalissa (Porter). Näytäntökaudella 2009-2010 hän työskenteli Vaasan kaupunginteatterin My Fair Lady –musikaalissa (Loewe). Syksyllä 2013 hän oli kiinnitettynä Itä-Uudenmaan teatteriin oopperalaulajana lastennäytelmään Fågel Blå (Topelius, musiikki Mia Makaroff), jossa hän esitti Sysis-noidan roolin.
Työ > Oopperat

Lehesvuori on työskennellyt vuodesta 2006 useissa eri oopperaproduktioissa Suomessa, Ruotsissa, Italiassa sekä Tanskassa, muun muassa Kokkolan oopperan produktiot, Sellosalin oopperaproduktio, Tornedalsteater Ruotsissa, Teatro di San Girolamo Italiassa ja Tanskan Kuninkaallinen Ooppera Kööpenhaminassa.
Lehesvuori debytoi solistina Suomen Kansallisoopperassa 2017. Sen jälkeen hän on laulanut mm. seuraavissa produktioissa solistina:
Melartin: Aino. Vedenneito. 26.5.2017
Fagerlund: Höstsonaten. Kuorosolisti. Ensi-ilta 8.9.2017, 2019
Verdi. Rigoletto. Contessa di Ceprano. Ensi-ilta 22.9.2017
Korvat auki yhdistys: Massahumu, sopraanosolisti, 17.8.2018
Lloyd Webber: Oopperan kummitus, Meg Giry. Ensi-ilta 2.11.2018, 2021
Verdi: Aida. La Sacerdotessa. 26.4.2019
Strauss: Ariadne auf Naxos, Najadi. Ensi-ilta 24.1.2020
Lehar: Die Lustige Witwe, Valencienne. 2021
Mascagni: Cavalleria rusticana: Lola. 2021
CircOpera 2.0. Sopraano. 2022
Lehesvuori debytoi Italiassa Puccinin kotikaupungissa, Luccassa, kesällä 2018 laulamalla Puccinin Suor Angelican nimiroolin. Tanskan Kuninkaallisen oopperan solistina hän debytoi 31.3.2020 Najadin roolissa (Strauss: Ariadne auf Naxos). Hän lauloi Najadin roolin myös Luxemburgissa 2021.
Lehesvuori lauloi Paminan roolin (W. A. Mozart; Die Zauberflöte) Viron Kansallisoopperassa 2022. Pamina on tulossa myös toukokuussa 2023 Tallinnaan.
Työ > Muut

Lehesvuori on opiskellut liediä Peter Nelsonin, Mari Palon, Heikki Pellisen, Tero Tavailan, Kiril Kozlovskyn, Petteri Salomaan sekä Olov Olofssonin opastuksella. Hän on käynyt yksityistunneilla Mari Palon opetuksessa vuodet 2007-2010.  Ilmaisutaitoa hän on opiskellut Tuomo Kemppaisen, Birgitta Ulfssonin ja Martina Roosin oppilaana.
Lehesvuori on tuottanut oman opinnäytetyökonserttinsa, Glorian, lisäksi  neljä Kaunis elämä –hyväntekeväisyyskonserttia Kokkolassa. Konserttien tuotannollista puolta ovat kiittäneet niin yleisö kuin mukana olleet tahot. Laulua hän on opettanut vuodesta 2005 sekä yksityisesti, sijaistaen eri paikoissa että sivutoimisena tuntiopettajana Porvoonseudun musiikkiopistossa.
Lehesvuori ja pianisti Jenna Ristilä olivat syksyllä 2015 mukana Helsinki Lied kilpailun finaalissa. Hän saavutti Kangasniemen laulukilpailussa heinäkuussa 2017 kolmannen sijan. Tallinnassa hän oli finalistina Finalisti Nordic-Baltic Vocal Competiton -kilpailussa huhtikuussa 2017.
Levyt

Lehesvuoren oma joululevy Joulun valo ilmestyi vuoden 2014 jouluksi. Vuonna 2015 ilmestyi  on Iiris-projektin  Paavo Haavikon runoihin sävelletty kokonaisuus, jonka sävelsi Kai Olander.
Lehesvuori on levyttänyt Turun Filharmonisen orkesterin solistina Beethovenin lauluja, kapellimestarina Leif Segerstam.
Jussi Jylänki

Johannes (Jussi) Aleksanteri Jylänki (11. marraskuuta 1893 Oulu – 20. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen Marraskuun ryhmään kuulunut taidemaalari.
Jylänki kävi Taideteollista keskuskoulua 1911–1912 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1912–1914. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914–1918, 1920, 1925, 1931, 1933, 1935, 1938, 1942, 1943, 1945 ja 1952. Jylänki osallistui myös Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1950. Hänen töitään oli näytteillä ulkomailla Amsterdamissa ja Antwerpenissä 1931, Moskovassa 1934, Riiassa 1935 ja Roomassa 1955.
Teoksia

Laituri, vesivärityö 1916
Maisema, akvarelli 1916
Nainen peilin ääressä, öljymaalaus 1916
Näkymä Eteläsatamasta, öljymaalaus 1947
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Jussi Jylänki
KPDF

KPDF on Xpdf:ään perustuva ilmainen PDF-tiedostojen lukuohjelma KDE työpöytäympäristölle. Vuonna 2008 Okular korvasi KPDF:n KDE Software Compilation 4 tuoteperheen PDF-lukijana.
KPDF:n tärkeimmät ominaisuudet ovat:
Jatkuva ja sivutettu näkymä
Sisällön mukaan mukautuva käyttöliittymä
Kaksi tapaa tekstin etsintään
Tekstin ja kuvien valinta ja kopiointi
Helppokäyttöisyys: tekstistä puheeksi ja värien vaihtaminen
Pienoiskuvat
Hyvä tulostustuki
Asiakirjojen tilan tallentaminen ja palauttaminen istuntojen välillä
Edistynyt muistinhallinta taustalla toimivan esilatauksen avulla
Sisäänrakennettu jäsennin joka tukee läpinäkyvyyttä
Aiheesta muualla

KPDF:n kotisivu
Kaitalampi (Espoo)

| Kaitalampi |
| --- | --- |
 Kaitalampi ja sen rannalla oleva uimalaituri
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°19′00″N, 24°39′40″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  72,4 m 
Rantaviiva:  3 km 
Pinta-ala:  0,12 km² 
Suurin syvyys:  13 m 
 fiKaitalampi 
Kaitalampi on noin kahdentoista hehtaarin laajuinen järvi pohjoisessa Espoossa. Kapean, etelä–pohjoissuuntaisen järven läntinen puolisko sijaitsee Velskolan kaupunginosassa ja itäinen puolisko Luukin kaupunginosassa. Velskolan Pitkäjärvi sijaitsee Kaitalammen lounaispuolella ja Tuhkuri luoteispuolella. Edellisiä lähempänä, lähes suoraan pohjoisessa, sijaitsee Halkolampi. Kaitalammen ja Halkolammen välistä kulkee Vihdintie.
Kaitalammen länsipuolella sijaitsee Kaitalammen aarnialue, joka on noin 70 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue. Aarnialueen korkeuserot ovat suuret ja maasto monimuotoista. Kaitalampi sijaitsee murroslaaksossa, ja sen itärannan kalliot ovat jäätikön muovaamia. Kaitalampea ympäröivät kalliot ovat granodioriittia.
Kaitalampi on suosittu avovesiuintipaikka. Se on syvä, kirkas ja lievästi humuksinen. Vesikasvillisuus on vähäistä. Luonnostaan Kaitalammessa esiintyy haukea ja ahventa.
Julie Mayer

| Julie Mayer |
| --- | --- |
Luoja(t):  Marc Cherry
Näyttelijä(t):  Andrea Bowen
Ensi- esiintyminen:  Täydellisten naisten jaksossa 1.01 Pilot
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julie Alexandra Mayer
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Wisteria Lane, Fairview, Eagle State, USA
Suhteet
Vanhemmat:  Susan Delfino (äiti)  Karl Mayer (isä)  Mike Delfino (isäpuoli)
Sisarukset:  M.J. Delfino (velipuoli)  Evan Mayer (velipuoli)
Isovanhemmat:  Sophie Bremmer Flickman (isoäiti)  Morty Flickman (isoisäpuoli)  Addison Prudy (isoisä)  Carolyn Prudy (isoäitipuoli)
Tutut:  Danielle Van de Kamp (paras ystävä) Zach Young (ex-poikaystävä)  Austin MacCann (ex-poikaystävä)  Derek (ex-poikaystävä)  Lloyd (ex-poikaystävä) Danny Bolen (ystävä)  Nick Bolen (ex-rakastaja)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Julie Alexandra Mayer on fiktiivinen henkilö televisiosarjassa Täydelliset naiset. Hän on Susan Mayerin ja Karl Mayerin tytär ja kasvoi Fairviewin kaupungissa kuvitteellisessa Eaglen osavaltiossa. Julieta esittää näyttelijätär Andrea Bowen.
Julius Hirsch

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. huhtikuuta 1892
Syntymäpaikka: Achern, Saksan keisarikunta
Kuolinaika: 8. toukokuuta 1945 (53 vuotta)
Kuolinpaikka: Oświęcim, Puola
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1909–1913 |  Karlsruher FV | – | (–) |
| 1913–1919 |  Greuther Fürth | – | (–) |
| 1919–1925 |  Karlsruher FV | – | (–) |
Maajoukkue
| 1909–1913 |  Saksa | 7 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Julius Hirsch (s. 7. huhtikuuta 1892, julistettu kuolleeksi 8. toukokuuta 1945) oli saksalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli vasen laitahyökkääjä. Hänen seurojaan olivat Karlsruher FV ja SpVgg Greuther Fürth. Saksan jalkapallomaajoukkueessa Hirsch pelasi seitsemän A-maaottelua ja oli mukana myös vuoden 1912 Tukholman olympialaisissa. Hän oli Saksan maajoukkueen ensimmäinen juutalaistaustainen pelaaja.
Elämä

Hirsch aloitti jalkapalloilun Karlsruher FV:ssä vuonna 1902 ja esiintyi seuran edustusjoukkueessa ensimmäistä kertaa 17-vuotiaana. Hänen aikanaan Karlsruher saavutti yhden Saksan mestaruuden sekä kolme Etelä-Saksan aluemestaruutta. Hirsch muodosti joukkueen vaarallisen hyökkäyskolmikon yhdessä kahden muun maajoukkuepelaajan Fritz Fördererin ja Gottfried Fuchsin kanssa. Hän taisteli myös vapaaehtoisena ensimmäisessä maailmansodassa ja palkittiin ansioistaan rautaristillä. Peliuransa jälkeen Hirsch toimi juniorivalmentajana sekä työskenteli isänsä omistamassa tekstiilitehtaassa, joka valmisti muun muassa erilaisia urheiluvälineitä.
Vuonna 1933 Hirsch erosi entisen seuransa Karlsruher FV:n jäsenyydestä kuultuaan asetuksesta, jonka mukaan kaikki juutalaiset aiotaan erottaa eteläisen Saksan urheiluseuroista. Toisen maailmansodan alla vuonna 1939 hän otti avioeron suojellakseen saksalaista puolisoaan ja lapsiaan natsien vainoilta. Maaliskuussa 1943 Hirsch vietiin Auschwitzin keskitysleirille, jossa hänet oletettavasti surmattiin kaasukammiossa vain joitakin päiviä keskitysleirille saapumisen jälkeen. Hirschin kuolinpäiväksi julistettiin myöhemmin 8. toukokuuta 1945, eli sama päivä, jolloin natsi-Saksa antautui. Hänen kaksi lastaan joutuivat Theresienstadtin keskitysleirille vuonna 1945, mutta he selvisivät hengissä.
Vuonna 2013 Karlsruhen kaupunki nimesi kadun Julius Hirschin mukaan.
Julius Hirsch -palkinto

Saksan jalkapalloliitto perusti vuonna 2005 Julius Hirsch -palkinnon, joka myönnetään vuosittain vapautta, suvaitsevaisuutta ja inhimillisyyttä saksalaisessa jalkapallossa edistäneelle henkilölle tai toimijalle. Vuonna 2014 palkinto annettiin Bayern Münchenin Schickeria -kannattajaryhmälle.
Saavutukset

Saksan mestaruus: 1910, 1914
Aiheesta muualla

Julius Hirsch -palkinto Saksan jalkapalloliiton sivuilla (saksaksi)
Julius Hirsch - Yad Vashem (englanniksi)
Julian Nagelsmann

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Julian Nagelsmann
Syntymäaika: 23. heinäkuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Landsberg am Lech, Baijeri, Saksa
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 189 senttimetriä
Seura
Seura: Saksa
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: FC Issing
0000–2002: Augsburg
2002–2006: 1860 München
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 | 1860 München II | 0 | (0) |
| 2007–2008 | Augsburg II | 0 | (0) |
Valmennusura
2013: 1899 Hoffenheim (apuvalmentaja)
2016–2019: 1899 Hoffenheim
2019–2021: RB Leipzig
2021–2023: Bayern München
2023–: Saksa
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. helmikuuta 2016.
Julian Nagelsmann (s. 23. heinäkuuta 1987 Landsberg am Lech) on entinen jalkapalloilija ja saksalainen jalkapallovalmentaja. Syyskuusta 2023 lähtien hän on toiminut Saksan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Saavutukset

Saksan mestaruus: 2022
Saksan supercup: 2021
U19 Bundesliiga: 2014
Vuoden jalkapallovalmentaja Saksassa: 2017
Jytte Borberg

| Jytte Borberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1917 Romanshorn, Sveitsi
Kuollut: 25. toukokuuta 2007 (89 vuotta) Tanska
Kansalaisuus:  -
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: tanska
Esikoisteos:  Vindebroen
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jytte Borberg (16. heinäkuuta 1917 Romanshorn, Sveitsi – 25. toukokuuta 2007 Tanska) oli sveitsiläissyntyinen tanskalainen kirjailija. Hän asui Tanskassa vuodesta 1921. Hänen esikoisteoksensa, novellikokoelma Vindebroen, ilmestyi 1968, ja sitä seurasi romaani Nældefeber 1970. Orangessa hän käsittelee naisen vapautumista, joka toistuu aiheena hänen romaaneissaan. Orangessa hän siirtyy abstraktista modernismista yhteiskunnalliseen realismiin. Hänen aiheenaan on myös terveyden ja mielisairauden välinen raja-alue.
Aiheesta muualla

Forfatter Jytte Borberg er død, dr.dk, 26.2.2007 (tanskaksi)
Forfatteren Jytte Borberg er død, 89 år., b.dk, 26.2.2007 (tanskaksi)
Joululimppu

Suomalainen joululimppu.
Joululimppu on suomalaiseen ja ruotsalaiseen jouluruokaperinteeseen kuuluva leipä. Yleensä se leivotaan rukiista, vehnästä ja maltaista tai vierteestä ja maustetaan muun muassa fenkolilla ja pomeranssilla. Ruotsissa se tunnetaan vierreleipänä (ruots. vörtbröd).
Suomi

Alun perin joululimpun tapaista leipää leivottiin satokauden päätteeksi vietettyyn kekrijuhlaan. Leipään on suhtauduttu suomalaisessa kulttuurissa kunnioituksella, ja myös joululeipää säilytettiin joulunpyhien ajan kunniapaikalla keskellä ruokapöytää. Joululimppu oli tapana koristella isolla ristillä, joka tehtiin aitanavaimilla tai veitsellä viiltämällä. Leivistä saatettiin rakentaa myös iso keko, jonka päälle asetettiin palava kynttilä.
Tärkein joululeipä oli varikoislimppu, nykyisen setsuurin edeltäjä. Se leivottiin rukiista ja ohrasta ja makeutettiin maltailla sekä siirapilla tai sokerilla. Mausteina käytettiin fenkolia ja pomeranssia.
Joululeivän leipomiseen liittyi aikaisemmin monia uskomuksia. Otettaessa leipä uunista saatettiin sen tilalle heittää halko, jotta taloon ei olisi tullut köyhyyttä. Viljapeltoon viittasivat myös tuvan koristelussa käytetyt jouluoljet ja himmelit, joiden avulla haluttiin turvata ruissato. Tulevan vuoden satoa yritettiin ennustaa heittämällä olkia kattoon.
Yleisesti ottaen joululeipä voi olla hyvin erilaista eri puolella Suomea. Esimerkiksi Hämeessä se on hyvin mausteista, kun taas Kainuussa ei leivässä käytetä mielellään mausteita. Länsirannikolla joululimppu on puolestaan vaalea ja makea. Etelä-Karjalassa joulupöydässä on yleensä tarjolla karjalaista rieskaa, piirakoita ja ruislimppua. Myös saaristolaisleipää saatetaan syödä jouluna.
Ruotsi

Ruotsalaiseen jouluperinteeseen kuuluu vierreleipä, vörtbröd, joka valmistetaan rukiista, vehnästä ja olutvierteestä ja maustetaan pomeranssilla, aniksella, neilikalla, inkiväärillä ja fenkolilla. Siihen saatetaan laittaa myös kardemummaa tai kanelia, Etelä-Ruotsissa rusinoitakin. Vierreleipää on syöty Ruotsissa ja joillakin Suomen alueilla 1600-luvulta lähtien. Leipää tehtiin vanhastaan paitsi jouluksi myös pääsiäiseksi ja sadonkorjuujuhlaan, kun oluenpanon yhteydessä syntyi vierrettä. Nykyään leipää myydään vuosittain yli 3 miljoonaa limppua, joista valtaosa jouluna.
Aiheesta muualla

Marttojen joululimppuresepti
Vörtbröd-resepti (ruotsiksi)
Ruotsalaista vörtbrödiä viipaloituna.