stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elokuvavuosi 1950
Uudet elokuvat

Asfalttiviidakko
Auringonlaskun katu
Annie mestariampuja
Chicagon Venus
Eilen syntynyt
Esirippu laskee
Kaikki Eevasta
Kaikki tiet tukossa
Katkaistu nuoli
Kerskuri
Kirotut eivät itke
Kuningas Salomonin kaivokset
Kuollut saapuessaan
Los olvidados – säälikää heitä
Matka kuuhun
Miehet
Onnea kohti
Pakokauhun vallassa
Paluuta ei ole
Pettäjän jäljillä
Professori Masa
Rakkaus on kuolemaksi
Rashomon – paholaisen portti
Ratavartijan kaunis Inkeri
Rikosten pyörteessä
Rio Grande
Sardiinimysteerio
Sheriffin tytär
Sinitaivas
Skandaali
Stromboli
Talo joen rannalla
Teetä kahdelle
Tontut toverukset lännessä
Tuhkimo
Varieteen valot
Viimeinen valhe
Wagonmaster – aavikon sankari
Winchester ’73 – kohtalon ase
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1950 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Etelä-Afrikka talviolympialaisissa 2018

Etelä-Afrikka osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maan ainoa edustaja oli alppihiihtäjä Connor Wilson, joka niin ollen myös kantoi joukkueen lippua avajaisissa sekä päättäjäisissä.
Etelä-Afrikka teki vuonna 2018 paluun talviolympialaisiin jätettyään Sotšin olympialaiset 2014 väliin.
Joukkue > Alppihiihto

Etelä-Afrikka sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle. Connor Wilsonin lisäksi myös Sive Speelman täytti osallistumiskriteerit, mutta Wilson sai paikan parempien FIS-pisteidensä ansiosta.
Connor Wilson
Enrique de Villena

| Enrique de Villena |
| --- | --- |
 Enrique de Villena
Henkilötiedot
Syntynyt: 1384
Kuollut: 1445 (60–61 vuotta) Catalayud
Kansalaisuus:  Espanja
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä
Kirjailija
Tuotannon kieli: espanja, katalaani
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Enrique de Villena, Aragonian infantti, myös Villenan markiisi, (1384 – 1445 Calatayud) oli kastilialainen ja katalonialainen kirjailija. Vaikka hän oli sukua sekä Kastilian että Aragonian kuningashuoneille, hänellä ei ollut asemaa sotilaana eikä poliitikkona. Hän omistautui kirjallisuudelle, yritti elvyttää Barcelonassa ollessaan trubaduurirunoutta ja perusti siihen tähtäävän akatemian.
Villena harrasti astrologiaa ja kokosi aikaan nähden laajan kirjaston. Hän oli sisäistänyt aiemman italialaisen renessanssin ja käänsi osan Danten Divina commediasta. Käännöstä säilytetään Kansalliskirjastossa Madridissa. Villena kirjoitti katalaaniksi Doce trabajos de Hércules, joka on käännetty myös kastiliaksi. Se on pitkäveteinen allegoria. Villenan teoksia ovat lisäksi muun muassa myös La gaya ciencia ja Arte de trovar sekä Vergiliuksen Aeneis-käännös, joka ei laadultaan ole kovin hyvä. Villena oli epikurolainen ja kirjoitti myös kulinaristisen erikoisuuden johdatukseksi kuninkaalliseen keittiöön Arte cisoria sekä teoksen Libro del aojamiento ó fascinologia, jossa hän esittää kolme keinoa pahan silmän välttämiseksi. Hän ei ollut kirjailijana erityinen lahjakkuus, ja hänen kielensä on koukeroista ja keinotekoista, mutta hän on kiinnostava aikansa edustajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enrique de Villena Wikimedia Commonsissa
Etelän kala

| Etelän kala |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Piscis Austrinus
Lyhenne:  PsA
Genetiivi:  Piscis Austrini
Rektaskensio:  22h
Deklinaatio:  -30°
Ala taivaasta:  245 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  1
Kirkkain tähti:  Fomalhaut (1,16 mag.)
Naapuri- tähdistöt:  Kauris, Mikroskooppi, Kurki, Kuvanveistäjä, Vesimies
 Näkyy leveysasteiden +55° ja −90° välillä 
Etelän kala (latinaksi Piscis Austrinus tai Piscis Australis, genetiivimuoto Piscis Austrini, lyhenne PsA) on tähdistö. Sen kirkkain tähti on Fomalhaut eli Alfa Pisces Austrini.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Constellations: Piscis Austrinus 'the Southern Fish' (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Fomalhaut, ε PsA, δ PsA, β PsA, ι PsA, γ PsA, μ PsA, τ PsA, υ PsA, θ PsA, π PsA, η PsA, λ PsA, 8 PsA, 6 PsA, 21 PsA, 7 PsA, 19 PsA, ζ PsA, 13 PsA, TW PsA, 5 PsA, Lacaille 9352, HD 216770
Eksoplaneetat:  Fomalhaut b
Tähdistöt
Ajokoirat
Ajomies
Alttari
Andromeda
Bereniken hiukset
Delfiini
Eridanus
Etelän kala
Etelän kolmio
Etelän kruunu
Etelän risti
Etelän vesikäärme
Feeniks
Harppi
Heilurikello
Herkules
Härkä
Ilmapumppu
Ilves
Intiaani
Iso karhu
Iso koira
Jousimies
Joutsen
Jänis
Kaksoset
Kalat
Kameleontti
Karhunvartija
Kassiopeia
Kaukoputki
Kauris
Kefeus
Kentauri
Kettu
Kilpi
Kirahvi
Kolmio
Kompassi
Korppi
Kotka
Krapu
Kulmaviivoitin
Kultakala
Kurki
Kuvanveistäjä
Kyyhkynen
Kärpänen
Käärme
Käärmeenkantaja
Köli
Leijona
Lentokala
Lohikäärme
Lyyra
Maalari
Malja
Mikroskooppi
Neitsyt
Nuoli
Oinas
Oktantti
Orion
Paratiisilintu
Pegasus
Perseus
Peräkeula
Pieni hevonen
Pieni karhu
Pieni koira
Pieni leijona
Pohjan kruunu
Purje
Pöytävuori
Riikinkukko
Sekstantti
Sisilisko
Skorpioni
Sulatusuuni
Susi
Tukaani
Vaaka
Valaskala
Veistotaltta
Verkko
Vesikäärme
Vesimies
Yksisarvinen
Etelä-Afrikka yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19. | 12 | 7 | 8 | 27 |
Etelä-Afrikka on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut 27 mitalia, joista 12 on kultaisia.
Etelä-Afrikan menestynein MM-kisaurheilija on Caster Semenya, joka on voittanut kolme kultaa ja yhden pronssin. Kahteen kultaan ovat yltäneet korkeushyppääjä Hestrie Cloete ja pikajuoksija Wayde van Niekerk. Maan ensimmäinen maailmanmestari oli keihäänheiton vuonna 1997 voittanut Marius Corbett. Cloete voitti kultaa vuosina 2001 ja 2003. Vuoden 2001 kisojen miesten 4 × 100 metrin viestistä Etelä-Afrikka sai jälkikäteen kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue hylättiin dopingtapauksen vuoksi. Kultajoukkueessa juoksivat Morne Nagel, Corne du Plessis, Lee-Roy Newton ja Matthew Quinn. Vuonna 2003 miesten korkeushypyn voitti Jacques Freitag. Berliinissä 2009 kultaa voittivat 800 metrin juoksijat Mbulaeni Mulaudzi ja Caster Semenya. Daegussa 2011 Semenya sijoittui 800 metrillä alun perin toiseksi, mutta nousi vuonna 2017 kultamitalistiksi kun Marija Savinova hylättiin dopingin takia. Pekingissä 2015 kultamitalin voitti Wayde van Niekerk 400 metrin juoksussa. Lontoossa 2017 kultaa voittivat Wayde van Niekerk 400 metrin juoksussa, Caster Semenya 800 metrin juoksussa ja Luvo Manyonga pituushypyssä ja kaikkiaan Etelä-Afrikka sai kuusi mitalia ja sijoittui kisojen mitalitaulukossa kolmanneksi.
Vuosina 2005, 2007, 2019, 2022 ja 2023 Etelä-Afrikka jäi ilman mitaleja. Helsingissä 2005 maa saavutti vain kolme pistesijaa, kun L. J. van Zyl sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi, sittemmin Suomea edustanut Frantz Kruger kiekonheitossa kuudenneksi ja Godfrey Khotso Mokoena pituushypyssä seitsemänneksi. Osakassa 2007 pisteille yltivät Mokoena pituushypyssä viidenneksi, John Robert Oosthuizen keihäänheitossa kuudenneksi ja Mbulaeni Mulaudzi 800 metrin juoksussa seitsemänneksi. Dohassa 2019 pisteille yltivät Akani Simbine 100 metrillä neljänneksi, Luvo Manyonga pituushypyssä neljänneksi, Stephen Mokoka maratonilla viidenneksi, Ruswahl Samaai pituushypyssä viidenneksi ja miesten pikaviestijoukkue viidenneksi. Eugenessa 2022 pisteille yltivät Akani Simbine 100 metrillä viidenneksi, Wayde van Niekerk 400 metrillä viidenneksi, miesten pikaviestijoukkue kuudenneksi ja Luxolo Adams 200 metrillä kahdeksanneksi. Budapestissä 2023 ainoa pistesijalle yltänyt oli 400 metrin juoksussa seitsemänneksi sijoittunut Wayde van Niekerk.
Etelä-Afrikan MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 Stuttgart | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1995 Göteborg | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1997 Ateena | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 17. |
| 1999 Sevilla | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 26. |
| 2001 Edmonton | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 12. |
| 2003 Pariisi | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 2 | 1 | 1 | 4 | 7. |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 1 | 0 | 3 | 9. |
| 2011 Daegu | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 | 8. |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 33. |
| 2015 Peking | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 3 | 13. |
| 2017 Lontoo | 2 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 3 | 1 | 2 | 6 | 3. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 7 | 6 | 6 | 5 | 1 | 2 | 12 | 7 | 8 | 27 | 19. |
Etelä-Afrikan MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Caster Semenya | 3 | 0 | 1 | 4 | 2009–2017 |
| Wayde van Niekerk | 2 | 1 | 0 | 3 | 2015–2017 |
| Hestrie Cloete | 2 | 0 | 0 | 2 | 2001–2003 |
| Mbulaeni Mulaudzi | 1 | 0 | 1 | 2 | 2003–2009 |
| Marius Corbett | 1 | 0 | 0 | 1 | 1997 |
| Corné du Plessis * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2001 |
| Morne Nagel * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2001 |
| Lee Roy Newton * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2001 |
| Matthew Quinn * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2001 |
| Jacques Freitag | 1 | 0 | 0 | 1 | 2003 |
| Luvo Manyonga | 1 | 0 | 0 | 1 | 2017 |
| L. J. van Zyl | 0 | 1 | 1 | 2 | 2011 |
| Sunette Viljoen | 0 | 1 | 1 | 2 | 2011–2015 |
| Llewellyn Herbert | 0 | 1 | 0 | 1 | 1997 |
| Hezekiél Sepeng | 0 | 1 | 0 | 1 | 1999 |
| Okkert Brits | 0 | 1 | 0 | 1 | 2003 |
| Godfrey Khotso Mokoena | 0 | 1 | 0 | 1 | 2009 |
| Willem de Beer * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2011 |
| Ofentse Mogawane * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2011 |
| Oscar Pistorius * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2011 |
| Shane Victor * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2011 |
| Adriaan Botha * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1999 |
| Arnaud Malherbe * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1999 |
| Hendrick Mokganyetsi * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1999 |
| Jopie van Oudtshoorn * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1999 |
| Johan Cronje | 0 | 0 | 1 | 1 | 2013 |
| Anaso Jobodwana | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Rushwal Samaai | 0 | 0 | 1 | 1 | 2017 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Etelän kruunu

| Etelän kruunu |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Corona Australis
Lyhenne:  CrA
Genetiivi:  Coronae Australis
Rektaskensio:  19h
Deklinaatio:  -40°
Ala taivaasta:  128 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  0
Kirkkain tähti:  Alfa Coronae Australis (4,1 mag.)
Meteoriparvet:  Beta Corona Austrinids
Naapuri- tähdistöt:  Jousimies, Skorpioni, Teleskooppi, Alttari
 Näkyy leveysasteiden +40° ja −90° välillä 
Etelän kruunu (Corona Australis tai Corona Austrina, gen. Coronae Austrinae, CrA) on yksi Ptolemaioksen 48:ta tähdistöstä, ja lasketaan myös 88 modernin tähdistön joukkoon. Sen vastinpari on Pohjan kruunu, Corona Borealis.
Kirkkaimmat tähdet ovat alfa CrA (Alfecca meridiana) ja beta CrA. Molemmat ovat hyvin himmeitä, vain +4 mag.
Vanhoissa tähtikartoissa Etelän kruunu on yleensä kuvitettuna seppeleeksi, ja muinaiset kreikkalaiset tunsivat sen seppeleenä eikä kruununa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Radioastronomia - Observatorion tutkimuksia Helsingin yliopisto
| --- | --- |
Tähdet:  β CrA, α CrA, γ CrA A, δ CrA, θ CrA, ζ CrA, ε CrA, γ CrA B, λ CrA, μ CrA, η1 CrA, η2 CrA, κ2 CrA, κ1 CrA, R CrA
Eksoplaneetat: 
Tähdistöt
Ajokoirat
Ajomies
Alttari
Andromeda
Bereniken hiukset
Delfiini
Eridanus
Etelän kala
Etelän kolmio
Etelän kruunu
Etelän risti
Etelän vesikäärme
Feeniks
Harppi
Heilurikello
Herkules
Härkä
Ilmapumppu
Ilves
Intiaani
Iso karhu
Iso koira
Jousimies
Joutsen
Jänis
Kaksoset
Kalat
Kameleontti
Karhunvartija
Kassiopeia
Kaukoputki
Kauris
Kefeus
Kentauri
Kettu
Kilpi
Kirahvi
Kolmio
Kompassi
Korppi
Kotka
Krapu
Kulmaviivoitin
Kultakala
Kurki
Kuvanveistäjä
Kyyhkynen
Kärpänen
Käärme
Käärmeenkantaja
Köli
Leijona
Lentokala
Lohikäärme
Lyyra
Maalari
Malja
Mikroskooppi
Neitsyt
Nuoli
Oinas
Oktantti
Orion
Paratiisilintu
Pegasus
Perseus
Peräkeula
Pieni hevonen
Pieni karhu
Pieni koira
Pieni leijona
Pohjan kruunu
Purje
Pöytävuori
Riikinkukko
Sekstantti
Sisilisko
Skorpioni
Sulatusuuni
Susi
Tukaani
Vaaka
Valaskala
Veistotaltta
Verkko
Vesikäärme
Vesimies
Yksisarvinen
Fagernäs

Fagernäs on sukunimi, joka voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Leif Fagernäs (s. 1947), Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n toimitusjohtaja
Peter Fagernäs (s. 1952), yritysjohtaja
Uno Fagernäs (1894–1980), jääkärikenraalimajuri
Esko Olkkonen

Esko Olavi Olkkonen (18. helmikuuta 1948 Haapajärvi – 14. huhtikuuta 2007 Oulu) oli suomalainen aitajuoksija ja urheiluvalmentaja.
Olkkonen voitti 110 metrin aitojen Suomen mestaruuden vuonna 1970 ajalla 15,0 sekuntia.
Olkkonen toimi pitkään valmentajana, valmentaen muun muassa pika- ja aitajuoksijoita (muun muassa Arto Bryggarea ja Markku Kukkoahoa) ja toimien jalkapalloilijoiden kuntovalmentajana.
Olkkonen valmensi myös pikajuoksija Ville Vakkuria, joka kärysi dopingista vuonna 2001. Vakkurin mukaan hän aloitti dopingin käytön jo 17-vuotiaana Olkkosen kehotuksesta.
Aiheesta muualla

Esko Olkkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Fagerlund

Fagerlund on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Angelika Klas-Fagerlund (s. 1974), virolaissyntyinen suomalainen oopperalaulaja
Laura Fagerlund, poliitikko
Paul Fagerlund (1944–1994), viihdemusiikin säveltäjä, sovittaja
Reino Fagerlund (1953–2019), judoka
Sebastian Fagerlund (s. 1972), taidemusiikin säveltäjä
Wilhelm Fagerlund (1852–1939), suomalainen lääkäri ja maaherra
Eino Kauria, ent. Fagerlund (1903–1997), koristetaiteilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Etapit 11–21 Italian ympäriajossa 2008

Vuoden 2008 Italian ympäriajon etappien 11–21 tulokset:
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1912

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1912 järjestettiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdella eri paikkakunnalla: Budapestissa, Unkarissa toukokuun alussa sekä Itävallan Wienissä syyskuussa. Budapestissa erillisiä painoluokkia oli viisi. Wienissä painittiin neljässä painoluokassa.
Kreikkalais-roomalainen paini (Budapest) > Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 60,0 kg |  Jozsef Pongracz |  Imre Kobor |  Alajos Gaal |
| 67,5 kg |  Ödön Radvány |  Arpad Szándo |  Theodor Schibilski |
| 75,0 kg? |  Tibor Fischer |  Søren Marinus Jensen |  Viktor Salovaara |
| 82,5 kg |  Eemeli Väre |  Arpad Miskey |  Jozsef Sugar |
| yli 82,5 kg |  Bela Varga |  Karl Paulini |  Sandor Ujlaki |
Kreikkalais-roomalainen paini (Budapest) > Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Unkari | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 2 |  Suomi | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 |  Saksa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
Kreikkalais-roomalainen paini (Wien) > Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 60,0 kg |  Friedrich Scharrer |  Hugo Müller |  Otto Wolf |
| 70,0 kg |  Oskar Kaplur |  Rudolf Arsenschegg |  Viktor Fischer |
| 85,0 kg |  Johann Trestler |  Julius Mönch |  Anton Prokop |
| yli 85,0 kg |  Karl Bauernfeind |  Jakob Neser |  Franz Mileder |
Kreikkalais-roomalainen paini (Wien) > Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Itävalta | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 2 |  Venäjä | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 |  Saksa | 0 | 2 | 1 | 3 |
Everlast (muusikko)

Everlast (vasemmalla)
Everlast (oik. Erik Schrody, s. 18. elokuuta 1969 Valley Stream, New York) on amerikanirlantilainen rap-artisti ja laulaja-lauluntekijä. Hän on tunnettu rapia ja akustista rock-musiikkia sekoittelevasta tyylistään. Hän toimi House of Pain -yhtyeen keulahahmona vuosina 1992–1996, kunnes siirtyi soolouralle. Hän oli vuonna 2006 perustetun rap-yhtye La Coka Nostra jäsen, mutta lähti ryhmästä muutama vuosi myöhemmin. Vuonna 2000 hän voitti Grammyn Carlos Santanan kanssa tekemästään kappaleesta "Put Your Lights On". Hän kääntyi muslimiksi 2006.
Farmaseuttinen biologia

Farmaseuttinen biologia on farmaseuttinen soveltava oppiala, joka etsii ja tutkii luonnosta saatavia lääkeaineita ja kehittää niille tutkimus- ja analyysimenetelmiä. Farmaseuttisessa biologiassa yhdistyvät kemian, kasvitieteen, mikrobiologian, biokemian ja geenitekniikan tuntemus.
Enfant du ghetto

| Enfant du ghetto LIM |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2005
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 79.38
 Levy-yhtiö: Tous Illicites Production
LIM muut julkaisut
| Double violences urbaines 2004 | Enfant du ghetto 2005 | Triples Violences Urbaines 2006 |
Enfant du ghetto on LIM:nin ensimmäinen sooloalbumi, jonka hän julkaisi oman levy-yhtiönsä Tous Illicites Productionin kautta 21. maaliskuuta 2005. Levyllä vieraili muita rap-artisteja kuten Supa Lexx, Cens Nino, Big Boss ja Cici.
Kappaleet

Je commence – 3.25
Enfant du ghetto – 4.00  (feat. Supa Lexx)
Eduquer – 2.47
Dans mon hall – 4.43  (feat. Cici)
A ce qu'il parait – 4.07  (feat. Mo'vez Lang)
Mauvais oeil – 3.56  (feat. Cheb Yaya)
Tous dans la merde – 3.40  (feat. Cens Nino)
Enfance maltraitée – 4.24
Demande à la rue – 4.16  (feat. Mala)
Interlude: Shuut !!! – 2.43
Ca deal, kill, tranquille – 3.46  (feat. Denver & Midas)
Enfant du ghetto RMX – 4.29  (feat. Cici)
Laisse tomber Hélène – 4.45
Nique lui sa mère – 4.18
Passe moi – 4.17
Interlude: Mon bled – 2.20  (feat. Raffour)
Pendant ce temps – 4.36  (feat. Fantom)
C' pour mes frères – 13.06  (feat. Zeler, Skyzo, Big Boss, Kayzer, Aty.K, General Ismaïli, Cartes Sur Tables, Moh, Massi, Mimoun, Furax)
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2005 |  Les Charts | 53 |
Enewetak

| Enewetak |
| --- | --- |
 Kartta Enewetakista
Maantiede
Muut nimet:  Eniwetok
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  noin 40
Suurin saari:  Enewetak
Pinta-ala:  5,85 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  296 (2021)
Enewetak eli Eniwetok on atolli Marshallinsaarilla. Se koostuu noin 40 saaresta, jotka yhteensä ovat pinta-alaltaan alle 6 neliökilometriä. Atollin asukasluku oli 296 vuonna 2021. Atollin suurin saari on myös nimeltään Enewetak, ja kaikki atollin asukkaat asuvat siellä.
Toisessa maailmansodassa Yhdysvallat valtasi Enewetakin atollin Japanilta. Sen jälkeen Yhdysvallat teki atollilla ydinkokeita. Maailman ensimmäinen vetypommin koeräjäytys tehtiin tällä atollilla 1952. Enewetakille rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen kiitotie, mutta nykyisin sitä käytetään erittäin harvoin.
Ruuantuotanto Enewetakilla on vaikeaa, koska ydinkokeiden saastuttama hedelmällinen pintamaa on poistettu atollin asutulta pääsaarelta. Enewetakilla tuotettu ruoka ei riitä asukkaille, vaan atolli on riippuvainen tuontiruuasta ja Yhdysvaltojen maksamista avustuksista. Yleensä atollien tärkein tulonlähde ovat kookospähkinät, mutta Enewetakin radioaktiivisuutta pelätään niin paljon, että jalostajat eivät suostu ostamaan pähkinöitä Enewetakilta, vaikka sen asutulla pääsaarella ei enää säteile enempää kuin muualla maailmassa. Ydinkoehistorian aiheuttamat mielikuvat ovatkin pysyvä taloudellinen taakka Enewetakille. Atollin kalat eivät kelpaa vientiin, ja turistitkaan eivät juuri uskalla lomailla siellä. Toisaalta mielikuvaa saaren radioaktiivisuudesta pidetään yllä rahan takia – Yhdysvalloilta halutaan lisää korvauksia.
Enewetakilla ei ole paljoa työpaikkoja, joten monet nuoret muuttavat sieltä pois. Lapset käyvät koulua Enewetakilla kahdeksanteen luokkaan asti ja jatkavat sen jälkeen Marshallinsaarten pääkaupungissa Majurossa 1 100 kilometrin päässä.
Yhdysvaltain merijalkaväeän sotilas Enewetakin rantataistelujen jälkeen helmikuussa 1944
Operaatio Sandstonen ydinasekoe X-Ray 15.4.1948
Ivy Mike oli Yhdysvaltain ensimmäinen vetypommikoe 31.10.1952
Satelliittikuva Enewetakin atollista
Ydinkokeet

Yhdysvallat teki Enewetakin atollilla 1940- ja 1950-luvuilla 43 ydinkoetta. Vuonna 1952 atollilla räjäytettiin maailman ensimmäinen vetypommi, kymmenen megatonnin Ivy Mike. Enewetakin asukkaat evakuoitiin ydinkokeiden takia 200 kilometrin päähän Ujelangin atollille yli 30 vuodeksi. He pääsivät palaamaan vuonna 1980.
Yksi ydinkokeen synnyttämä kraatteri Runitin saarella atollin itäosassa valittiin radioaktiivisten jätteiden kaatopaikaksi. Amerikkalaiset sotilaat kuljettivat Enewetakin atollin eteläisiltä saarilta lähes 88 000 kuutiometriä saastunutta pintamaata Runitin saaren kraatteriin, ja vuonna 1980 sen peitoksi valmistui betonilaatoilla päällystetty, halkaisijaltaan yli satametrinen kupoli. Kraatteri ei ole vesitiivis, vaan se vuotaa ja sen betonikansi on halkeillut. Amerikkalaistutkijoiden mielestä vuotaminen ei olennaisesti lisää atollin asukkaiden altistusta säteilylle, koska jätehaudan ympäristö on jo valmiiksi saastunut. Betonilla peitettyyn hautaan pantiin alle prosentti kaikesta radioaktiivisesta maasta.
Runitin saaren lähellä merivedessä on 400 kertaa enemmän plutoniumia kuin valtamerissä keskimäärin. Säteilyturvakeskuksen ylitarkastajan Mikael Moringin mukaan plutoniumpitoisuudet ovat kuitenkin merkityksettömän pieniä ja terveysvaikutuksiltaan mitättömiä. Enewetakin asukkaiden altistuminen plutoniumille ei olennaisesti eroa koko pohjoisen pallonpuoliskon asukkaista.
Yhdysvallat korvaa edelleen (vuonna 2019) ydinkokeiden aiheuttamia haittoja maksamalla jokaiselle enewetakilaiselle 240 euroa vuodessa ja tuomalla atollille ruoka-apua reilun 400 euron arvosta asukasta kohti vuodessa. Osa Yhdysvaltain avusta päättyy vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enewetak Wikimedia Commonsissa
Marshallinsaaret
Ailinginae
Ailinglaplap
Ailuk
Arno
Aur
Bikar
Bikini
Bokak
Ebon
Enewetak
Erikub
Jabat
Jaluit
Jemo
Kili
Kwajalein
Lae
Lib
Likiep
Majuro
Maloelap
Mejit
Mili
Nadikdik
Namorik
Namu
Rongelap
Rongerik
Toke
Ujae
Ujelang
Utirik
Wotho
Wotje
Betonikupoli, jonka alle on haudattu ydinkokeiden radioaktiivisia jätteitä Runitin saarella Enewetakin atollin itäosassa.
Maikki ja pelottava Pontso

| Maikki ja pelottava Pontso> Maggie and the Ferocious Beast |
| --- | --- |
Tyyli:  lastenohjelma
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:   Kristen Bone  Stephen Ouimette  Michael Caruana  Julie Lemieux  Adrian Truss  Dwayne Hill  Tamara Bernier  John McGrath 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Teletoon  Yle TV2 
Esitetty:  10. kesäkuuta 2000 – 10. syyskuuta 2005
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  39
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Nelvana   Teletoon   Nick Jr.
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Maikki ja pelottava Pontso (engl. Maggie and the Ferocious Beast) on Nelvanan tuottama kanadalainen piirrossarja. Ohjelma kertoo viisivuotiaasta Maikki-tytöstä (engl. Maggie). Hänellä on kaksi hyvää ystävää: pelottava Pontso (engl. Ferocious Beast) ja possu Helmeri Hokso (engl. Hamilton Hocks). Maikki asuu ystäviensä kanssa satumaisessa Maikkimaassa (engl. Nowhere Land).
Kaikki alkoi, kun Maikki piirsi liiduillaan piirrosta Maikkimaasta. Pian piirroksesta pompahti puita, kasveja, lintuja ja tietysti Helmeri ja Pontso. Maikki käyttää piirrustustaan karttana seikkaillessaan Helmerin ja Pontson kanssa Maikkimaan eri osissa, kuten Kalkkunakaupungissa, Juustolassa ja Sateenvarjopuiden maahan. Yhdessä Maikki, Helmeri ja Pontso keksivät aina jotakin kivaa tekemistä.
Suomessa sarjaa on esitetty Yle TV2:lla vuosina 2000, 2002 ja 2004.