stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joel Aivo
Vaatimuksia vapauttamisesta

Alioune Tine, Afrikajom Centerin perustaja ja YK:n Malin ihmisoikeustilanteen riippumaton asiantuntija kehotti 29. maaliskuuta 2024 presidentti Patrice Talonia vapauttamaan välittömästi ja ehdoitta Joël Aïvon, sekä toisen Beninin tunnetun poliittisen vangin Reckya Madougoun. Alioune Tine perusteli vaatimustaan sillä, että he olivat tasavallan presidenttiehdokkaita ja presidentin vastustajia. Hän vahvisti myös: "Emme saa enää suvaita mantereella sitä, että oppositiota tai poliittista toisinajattelua pidettäisiin rikoksena."
Marraskuun 13. 2024 osoitettiin Beninin hallitukselle YK:n mielivaltaisia pidätyksiä käsittelevän työryhmän (WGAD) päätelmä. 17 sivuisessa asiakirjassa todetaan, että Joël Aïvon vapauden menetys on mielivaltainen.
YK:n työryhmän mukaan oikeudenkäynnissä loukattiin Joël Aïvon oikeutta saada riittävästi aikaa ja mahdollisuutta puolustuksensa valmisteluun. YK:n elin katsoi, että perustuslaillisen asianajajan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa on loukattu. Työryhmä toteaa, että Joël Aïvon oikeuksien loukkaukset ovat niin vakavia, että häntä ei olisi pitänyt tuomita tässä asiassa. YK:n työryhmä korosti lausunnossaan, että Patrice Talonin seuraajaksi vuonna 2021 aikoneen miehen pidätys ennen kuin hän saattoi olla ehdokkaana sponsoroinnin puutteen vuoksi on mielivaltaista, koska sille "ei ole laillista perustaa".  Lausunnon mukaan Joël Aïvon vapauden menetys on vastoin ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 2, 3, 7, 9, 10, 11, 19, 20 ja 21 artiklaa sekä 2, 9, 14 ja 19 artiklaa. ja kuuluu kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 21, 22, 25 ja 26 luokkiin I, II, III ja V.
"Sopiva toimenpide olisi vapauttaa hänet välittömästi ja antaa hänelle oikeus saada korvausta kansainvälisen oikeuden mukaisesti." "Professori Aïvon pidätys, vangitseminen ja tuomitseminen ovat mielivaltaisia ​​ja rikkovat kansainvälistä oikeutta", sanoi hänen ranskalainen asianajajansa Ludovic Hennebel. "Pyydän Beninin viranomaisia ​​kunnioittamaan kansainvälisiä sitoumuksiaan ja kunnioittamaan Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksia vapauttamalla asiakkaani välittömästi."
Itsukushima (1889)

| Itsukushima / 厳島 |
| --- | --- |
 Itsukushima

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée, La Seyne-sur-Mer
Kölinlasku:  7. tammikuuta 1888
Laskettu vesille:  18. heinäkuuta 1889
Palveluskäyttöön:  3. syyskuuta 1891
Loppuvaihe:  romutettu 1926
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 347 t
Pituus:  91,81 m (vesiraja)
Leveys:  15,6 m
Syväys:  6,05 m
Koneteho:  5 400 hv
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  360
Aseistus
Aseistus:  1 × 320 mm Canet-tykki 11 × 4,7″ tykkiä 5 × QF 6 naulan Hotchkiss 5 × QF 3 naulan Hotchkiss 4 × 14″ torpedoputkea
Itsukushima (jap. 厳島) oli keisarillisen Japanin laivaston Matsushima-luokan panssarikansiristeilijä. Syyskuussa 1891 valmistunut alus osallistui palveluksensa aikana ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan, Venäjän–Japanin sotaan sekä ensimmäiseen maailmansotaan ennen romuttamistaan vuonna 1926.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1886 hankinnoissa Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seyne-sur-Meristä Ranskasta, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1888. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1889 ja valmistui 3. syyskuuta 1891.
Palvelus

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese cruiser Itsukushima
Keisarillisen Japanin laivasto otti Itsukushiman palvelukseensa 3. syyskuuta 1891. Alus lähti 12. marraskuuta Toulonista Japaniin. Matkalla aluksen putkitetut kattilat alkoivat vuotaa, joten alus joutui pysähtymään Colomboon korjattavaksi. Alus pääsi jatkamaan matkaansa 18. huhtikuuta 1892 jouduttuaan odottamaan Ranskasta saapunutta korjausryhmää. Se saapui 21. toukokuuta Shinagawaan.
Palvelus > Kiinan–Japanin sota 1894–1895

Saavuttuaan Japaniin alus liitettiin vara-amiraali Itoh Sukeyukin johtamiin laivaston päävoimiin, jonka mukana se osallistui Jalujoen taisteluun 17. syyskuuta 1894. Alus oli taistelulinjan kolmantena aluksena Matsushiman ja Chiyodan jälkeen. Itsukushima kykeni ampumaan pääaseellaan taistelun aikana vain viidesti, saaden neljästi osuman Kiinan keisarillisen laivaston lippulaiva Dingyuaniin ja kerran Zhenyuaniin. Osumien aiheuttamat vauriot kiinalaisaluksissa olivat kuitenkin vähäiset. Taistelun aikana Itsukushimaan osui kahdeksan kranaattia muun muassa aluksen konehuoneeseen, keulan torpedohuoneeseen ja päämastoon. Aluksella sai surmansa 15 ja haavoittui 17 miehistönjäsentä.
Taistelun jälkeen alus siirrettiin suojaamaan miehiä ja materiaalia Mantšuriaan kuljettaneita saattueita. Se osallistui 9. helmikuuta 1895 Weihaiwein taisteluun, jolloin alukseen osui Kiinan rannikkotykistön kranaatti. Se ei kuitenkaan aiheuttanut vaurioita jäätyään suutariksi.
Palvelus > Sotien välinen aika

Sodan päätyttyä alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 toisen luokan risteilijäksi. Aluksen kattiloiden aiheuttamat ongelmat jatkuivat, minkä seurauksena kattiloiden painetta laskettiin helmikuussa 1900. Tämän seurauksena aluksen nopeus laski alle 12,5 solmun. Samana vuonna aluksen 37 millimetrin tykit korvattiin kuudella Maxim-konekiväärillä.
Boksarikapinan aikana alus sijoitettiin Shanghaihin suojaamaan Japanin etuja ja alueella olleita kansalaisia.
Itsukushima ja Hashidate lähtivät 25. helmikuuta 1901 Yokosukasta koulutuspurjehdukselle, jonka aikana ne vierailivat Manilassa, Bataviassa, Hongkongissa, Chelumpossa, Busanissa, Gensanissa ja Vladivostokissa ennen paluutaan Yokosukaan 14. elokuuta. Palattuaan alus siirrettiin huoltoon, jolloin aiemmat kattilat korvattiin uusilla Belleville-kattiloilla, ja apuaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ja 18 QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiin. Alus toisti koulutuspurjehduksen vuosina 1903, 1906 ja 1914.
Palvelus > Venäjän–Japanin sota

Venäjän–Japanin sodassa vanhentunut Itsukushima muodosti sisaralustensa ja Chinenin kanssa amiraali Kataoka Shichirōn johtaman keisarillisen Japanin laivaston 3. laivaston 5. laivueen. Rajallisesta taistelukelpoisuudesta huolimatta laivue osallistui Port Arthurin saarron valvontaan sekä valvoi Koreansalmea helmikuusta 1904 alkaen tukikohtanaan Tsushima. Toukokuussa alus suojasi keisarillisen Japanin 1. ja 2. armeijan maihinnousua Mantsuriaan. Kesäkuusta heinäkuuhun alus osallistui Port Arthurin taisteluun valvomalla sataman suuta sekä tulittamalla venäläisten asemia. Alus kahakoi 26. kesäkuuta Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijän Novikin, 9. heinäkuuta Bayanin ja 26. heinäkuuta Bayanin, Askoldin ja Palladan kanssa.
Alus oli 10. elokuuta huollettavana, eikä se siten voinut osallistua Keltaisenmeren taisteluun, mutta alus seurasi Port Arthuriin palaavia Venäjän keisarikunnan laivaston aluksia. Alus viipyi Port Arthurin sataman suulla valvomassa meriliikennettä aina Port Arthurin antautumiseen saakka tammikuussa 1905.
Sataman kukistuttua alus siirrettiin 8. helmikuuta Kuren laivastoarsenaaliin korjattavaksi, mikä kesti aina 22. maaliskuuta saakka. Alus jatkoi Koreansalmen valvontaa 5. huhtikuuta.
Tsushimansalmen taistelussa 27. toukokuuta 1905 alus oli 3. laivueen komentajan vara-amiraali Kataokan lippulaivana. Alus avasi tulen kohti Olegia ja Auroraa, jotka olivat noin 8 000 metrin päässä. Taistelu jatkui vielä auringon laskettua japanilaisten upotettua korjausalus Kamtchatkan ja taistelulaiva Knyaz Suvorovin. Ensimmäisenä taistelupäivänä alus ei kärsinyt vaurioita. Oltuaan mukana venäläisen amiraalin Nikolai Nebogatovin antautumisessa, alus aloitti Vladivostokiin pyrkivien karkulaisten etsinnän. Alus palasi valvomaan Koreansalmea 30. toukokuuta.
Itsukushima liitettiin 14. kesäkuuta Sahalinin maihinnousulaivastoon. Maihinnoususta vapauduttuaan alus lähti Tsugarunsalmen valvontaan, kunnes se siirrettiin 26. elokuuta korjattavaksi Yokosukan laivastontelakalle. Alus osallistui 23. lokakuuta laivastokatselmukseen, joka järjestettiin voitokkaan Venäjän–Japanin sodan juhlistamiseksi.
Palvelus > Viimeiset vuodet

Itsukushima oli vuodesta 1906 alkaen koululaiva, ja se luokiteltiin 28. elokuuta 1912 toisen luokan rannikkopuolustusalukseksi, missä tehtävässä se oli aina palveluksesta poistoonsa saakka vuoteen 1919. Alus oli vielä vuoteen 1922 sukellusveneiden emälaivana, ja se riisuttiin aseista 1. syyskuuta 1920, jolloin se luokiteltiin koulutusproomuksi. Se poistettiin alusluettelosta 12. maaliskuuta 1926, ja hylky romutettiin Kuren laivastoarsenaalissa.
Käännös suomeksi
Constant Lambert

Christopher Wood: Constant Lambert, 1926.
Constant Lambert (23. elokuuta 1905 Lontoo – 21. elokuuta 1951 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä, kapellimestari ja kriitikko. Hänellä oli johtava asema baletin vakiinnuttamisessa taidemuotona Englannissa.
Elämä ja ura

Lambert kävi lapsena sairaalakoulua Lontoossa; hänellä oli vihurirokko ja septinen niveltulehdus, jotka johtivat merkittäviin kipuihin, moniin leikkauksiin ja olivat hengenvaarallisia. Myöhemmin hän opiskeli vuonna 1922 saamallaan stipendillä Royal College of Musicissa ja teki tänä aikana vaikutuksen aikalaiseensa Michael Tippettiin. Lambertin sävellysopettajia olivat Ralph Vaughan Williams ja George Dyson. Ensin mainittua Lambert ihaili jäljittelemättä kuitenkaan tämän tyyliä, jälkimmäisestä hän ei pitänyt. Lambert ystävystyi jo varhain säveltäjäkollegojensa William Waltonin ja Peter Warlockin kanssa.
Vuonna 1926 Sergei Djagilev tilasi Lambertilta baletin Romeo and Juliet. Hänen muihin sävellyksiinsä kuuluvat baletti Horoscope (ensituotanto 1938) ja laulusarja Eight Chinese Songs (sävelletty 1926). Vuonna 1929 Lambertista tuli Camargo Societyn kapellimestari; Camargo Societyn pohjalta muodostettiin Sadler's Wells -teatterin baletti, jota Lambert johti vuoteen 1947. Hänen kanssaan sitä perustamassa olivat Ninette de Valois ja Frederick Ashton. De Valois kuvasi myöhemmin Lambertia "Englannin Djagileviksi", ja jotkut pitivätkin Lambertia Djagilevin korvaajana Djagilevin kuoltua vuonna 1929. Lambertin kouluttamiin tanssijoihin kuuluivat Frederick Ashton, Robert Helpmann ja Margot Fonteyn.
Lambertin ensimmäinen orkestraalinen menestysteos oli Rio Grande, josta tehtiin myös Ashtonin laatimaan koreografiaan baletti A Day in a Southern Port, jonka tähtenä esiintyi Margot Fonteyn. Lambert suosi kriitikkona ja kapellimestarina saksalaisten sijaan ranskalaisia ja venäläisiä säveltäjiä. Hän sai merkittävyyttä johtamalla vähälle huomiolle jätettyä tai esittämätöntä musiikkia. Hänen ohjelmistoonsa kuului muiden muassa Jean Sibeliuksen, Arnold Schönbergin ja Eric Satien sekä muodista silloin jääneiden Edward Elgarin ja Franz Lisztin tuotantoa. Hän teki yhteistyötä myös Duke Ellingtonin kanssa aikana, jolloin arvostuksen puute jazzia kohtaan oli laajaa.
Lambertin uraa varjostivat työuupumus, heikko terveys ja liiallinen alkoholinkäyttö. Pian Sadler's Wellsin siirryttyä pysyvästi Covent Gardeniin Lambert pakotettiin eroamaan musiikillisen johtajan tehtävistä, kun oopperataloa johtanut David Webster oli jo salaa tarjonnut paikkaa toiselle kapellimestarille. Lambert sai vuoden kuluttua osan tehtävistään takaisin. Lambertin omat teokset ovat usein melankolisia. Yksi hänen merkittävistä teoksistaan oli Thomas Nashen sanoihin sävelletty kuorosävellys Summer's Last Will and Testament, jonka Lambert johti viimeisen kerran vielä 15. heinäkuuta 1950, vain runsas kuukausi ennen kuolemaansa.
Lambert kuoli kroonisesti työn uuvuttamana 45-vuotiaana alkoholihaittoihin sekä pitkään toteamatta olleeseen diabetekseen. Stephen Lloyd kirjoitti Lambertista elämäkertateoksen. Hänen työstään kapellimestarina on tallella levytyksiä.
Kriitikkona Lambert tarkasteli siihenastista 1900-luvun musiikkia kirjassaan Music Ho! A Study of Music in Decline (1934).
Lambert oli kahdesti naimisissa.
Albus Dumbledore

| Albus Dumbledore |
| --- | --- |
 Michael Gambon Albus Dumbledoren roolissa elokuvassa Harry Potter ja Azkabanin vanki.
Ensiesiintyminen:  Harry Potter ja viisasten kivi
Näyttelijä:  Richard Harris Michael Gambon Jude Law Toby Regbo (nuori Dumbledore)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  Mies
Hiusten väri:  hopean väriset, nuorena kastanjanruskeat
Silmien väri:  vaaleansiniset
Tupa:  Rohkelikko
Ikä:  kuollut, noin. 115-vuotiaana.
Ammatti:  Tylypahkan rehtori
Syntymäpaikka:  Iso-Britannia
Lojaalius:  Feeniksin kilta Tylypahka
Albus Percival Wulfric Brian Dumbledore on kuvitteellinen hahmo J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjasarjassa. Hän on Tylypahkan velhokoulun rehtori ja päähenkilö Harry Potterin mentori.
Dumbledorea pidetään aikansa mahtavimpana velhona ja lisäksi ainoana, jota lordi Voldemort on koskaan pelännyt. Dumbledore voitti velhoyhteiskuntaa uhanneen pimeyden velhon Gellert Grindelwaldin kaksintaistelussa vuonna 1945. Voldemortin noustua valtaan ensimmäisen kerran, Dumbledore perusti häntä vastaan taistelevan salajärjestön Feeniksin killan. Velhoyhteisössä kunnioitettavassa asemassa olevaa Dumbledorea ehdotettiin usein taikaministeriksi, mutta hän kieltäytyi virasta joka kerta, muistaen kuinka hänen pyrkimyksensä valtaan oli ollut hänen heikkoutensa.
Dumbledorea esittää kirjasarjasta tehdyssä elokuvasarjassa Richard Harris kahdessa ensimmäisessä elokuvassa. Harrisin kuoltua Michael Gambon esitti hahmoa sarjan lopuissa elokuvissa.
Henkilöhistoria

Albus Dumbledore syntyi vuonna 1881 Percival ja Kendra Dumbledorelle. Hänen jälkeensä syntyivät veli Aberforth ja sisko Ariana.
Dumbledorella on lemmikkinä feenikslintu Fawkes, joka luovutti taikaa täynnä olevan sulkansa kahteen taikasauvaan. Toinen näistä päätyi Lordi Voldemortille, toinen Harry Potterille.
Henkilöhistoria > Perhe > Aberforth Dumbledore

Aberforth Dumbledore on Tylypahkan rehtorin, Albus Dumbledoren, pahamaineinen veli ja hän oli ennen Ariana Dumbledoren kuolemaa tämän lempiveli. Hän on myös Tylyahossa sijaitsevan Sianpää-pubin baarimikko. Aberforth on Feeniksin killan alkuperäinen jäsen, mutta hän on hyvin piileskelevää ja syrjäänvetäytyvää sorttia. Vauhkomieli sanoo Aberforthin olevan hieman omituinen luonteeltaan. Aberforthin Suojelius on muodoltaan vuohi. Harry Potter -elokuvasarjassa Aberforth Dumbledorea esittää Ciarán Hinds ja Ihmeotukset-elokuvasarjassa häntä esittää Richard Coyle.
Henkilöhistoria > Perhe > Ariana Dumbledore

Ariana Dumbledore oli Albus Dumbledoren sisko. Kun Ariana oli kuusivuotias, joukko jästipoikia kävivät hänen kimppuunsa nähtyään hänen tekevän taikoja. Tapaus vaikutti Arianan mielenterveyteen haitallisesti eikä hän kyennyt enää taikomaan muuta kuin satunnaisilla hetkillä ja usein tuhoisin seurauksin. Albusin isä Percival etsi jästipojat käsiinsä ja kävi heidän kimppuunsa samalla tavoin. Percival tuomittiin Azkabanin velhovankilaan, jossa hän myöhemmin kuoli. Hän otti tuomionsa vastaan sen sijaan, että olisi kertonut miksi hyökkäsi jästien kimppuun, jotta Arianaa ei vietäisi pois. Kendra Dumbledore muutti hänen nuoren perheensä kanssa Godrickin notkoon, jossa he kääntyivät omiin oloihinsa piilotellen Arianaa. Kun eräänä päivänä Albus aikoi lähteä ystävänsä Grindelwaldin kanssa pois, mutta Aberforth vaati hänen jäämistään. Tämän seurauksena syntyi taistelu ja Albuksen, Grindelwaldin ja Aberforthin taistellessa Ariana joutui taistelun keskelle ja kuoli. Grindelwald pakeni eikä palannut. Sekä Harry Potter -elokuvasarjassa että Ihmeotukset-elokuvasarjassa Ariana Dumbledorea esittää Hebe Beardsall.
Henkilöhistoria > Perhe > Aurelius Dumbledore

Aurelius Dumbledore tai Valio Barebone on Albus Dumbledoren veljenpoika eli Aberforth Dumbledoren poika. Kun hän oli vauva, hänen luultiin kuolleen onnettomuudessa. Hän kuitenkin selvisi, koska vähän ennen onnettomuutta Leta Lestrange vaihtoi veljensä Aureliukseen, koska hänen veljensä itki koko ajan ja Aurelius oli koko ajan hiljaa. Hänen piti vaihtaa vauvat vain hetkeksi, mutta epäonnisesti tapahtui onnettomuus, jossa Letan veli kuoli ja Aurelius selvisi, mutta hänen luultiin nyt olevan Letan veli. Vuosia myöhemmin Aurelius asuu adoptioäitinsä Mary Lou Barebonen kanssa nimellä Valio Barebone. Mari Lou käyttää kasvatuksessa väkivaltaisia otteita, mikä synnyttää Valiolle obskuurin, tuhoisan voiman, joka syntyy kun nuori velho tai noita yrittää piilotella kykyjään peloissaan tai pakosta. Kun Gellert Grindelwald saa Valion obskuurin selville, hän suostuttelee tämän puolellensa ja antaa hänelle taikasauvan aikomuksenaan tappaa Albus Dumbledore hänen avullaan. Valio kuitenkin kääntyy Grindelwaldia vastaan, kun Albus kertoo hänelle totuuden, ja auttaa Lisko Scamanderia estämään Grindelwaldin valinnan velholiiton johtajaksi. Ihmeotukset-elokuvasarjassa Aurelius Dumbledorea eli Valio Barebonea esittää Ezra Miller.
Henkilöhistoria > Perhe > Percival Dumbledore

Percival Dumbledore on Albus Dumbledoren isä. Kun joukko jästipoikia kävi Arianan kimppuun vaikuttaen tämän mielenterveyteen negatiivisesti, Percival etsi jästipojat käsiinsä ja kosti heille käymällä heidän kimppuunsa samalla tavoin. Tämän seurauksena Percival tuomittiin Azkabanin velhovankilaan, jossa hän myöhemmin kuoli. Hän otti tuomionsa vastaan sen sijaan, että olisi kertonut miksi hyökkäsi jästien kimppuun, jotta Arianaa ei vietäisi pois.
Henkilöhistoria > Perhe > Kendra Dumbledore

Kendra Dumbledore on Albus Dumbledoren äiti. Kun Albus Dumbledoren isä Percival Dumbledore tuomittiin Azkabanin velhovankilaan, Kendra Dumbledore muutti hänen nuoren perheensä kanssa Godrickin notkoon, jossa he kääntyivät omiin oloihinsa piilotellen Arianaa.
Henkilöhistoria > Ystävät

Nuoruudessaan Dumbledore oli Grindelwaldin ystävä. Dumbledore ja Grindelwald olivat molemmat lahjakkaita nuoria ja heidän tavoitteensa oli jästien maailman hallitseminen ja kuoleman varjelusten hankkiminen. Dumbledore keksi myös iskulauseen "Yhteiseksi hyväksi", josta tuli myöhemmin Grindlewaldin vankilan Nurmengardenin tunnus. Myöhemmin Dumbledore on tullut tunnetuksi jästien oikeuksien puolustajana ja Grindelwaldin ajatuksien tukeminen oli Dumbledorelle vain nuoruuden hairahdus. Heidän ystävyytensä loppui Dumbledoren sisaren Arianan kuolemaan. Monien vuosien jälkeen, kun Grindelwald kokosi armeijaansa, Dumbledore päätti kohdata tämän ja lopettaa tämän ilkityöt (Grindewaldin kukistamisesta mainitaan jo ensimmäisessä kirjassa, suklaasammakkokorteissa).
Dumbledore oli lämpimissä väleissä Tylypahkan opettajakunnan kanssa. Esimerkkinä ystävien lojaalisuudesta Dumbledorea kohtaan mainittakoon Minerva McGarmiwa, joka oli valmis taistelemaan taikaministeriä, kahta auroria ja ministeriön virkailijaa vastaan auttaakseen Dumbledorea. Poikkeuksen tekee Dolores Pimento, joka yritti kaikkensa Dumbledoren 
potkujen eteen.
Toinen Dumbledoren hyvä ystävä Tylypahkassa oli riistanvartija Rubeus Hagrid, jonka käsiin Dumbledore olisi sanojensa mukaan ollut valmis luovuttamaan henkensä. Lisäksi Harry Potter ja Dumbledore olivat lämpimämmissä väleissä kuin opettaja ja oppilas yleensä.
Yksi Dumbledoren hyvistä nuoruuden ystävistä oli Elfias "Koiranhenki" Doze. Doze oli Dumbledoren koulutoveri, kun opiskeli Tylypahkassa. Rita Luodiko kuvailee Dozea kirjassaan, "Dumbledoren elämä ja valheet" näin: "Vähä-älyinen, mutta uskollinen apuri ja kaveri, jonka hän oli pyydystänyt koulusta"
Nimen etymologia

Dumbledoren koko nimi on Albus Percival Wulfric Brian Dumbledore. Dumbledoren jokaisella nimellä on oma merkityksensä:
Albus on latinaa (mask. albus, fem. alba, n. album) ja tarkoittaa valkoista, mikä viittaa Dumbledoren harjoittamaan valkeaan (eli hyvään) magiaan.
Percival viittaa todennäköisesti kuningas Arthurin pyöreän pöydän ritari Percivaliin. Alkuperäisen tarinan mukaan Percival-ritari löysi Graalin maljan, tappoi mustan ja punaisen ritarin, joita pidetään kuolemansyntinä ja kuolemana. Albus Dumbledoren isän nimi oli Percival.
Wulfric. Dumbledoren hahmon keksineellä kirjailijalla, J. K. Rowlingilla, on tapana ottaa nimiä myös kirkkohistoriasta. Pyhä Wulfrik oli vuonna 1154 syntynyt katolinen pyhimys, joka tunnettiin ihmeidentekijänä ja ennustajana.
Brian on keltin kieltä ja tarkoittaa "voimakasta".
Dumbledore taas on muinaisenglantia ja tarkoittaa mehiläistä. Sana voidaan kirjoittaa myös muodossa dumbledorr, jolloin se merkitsee kimalaista.
Henkilökuva > Ulkonäkö

Dumbledore on pitkä ja laiha. Hänellä on pitkät hopeanväriset hiukset ja parta, jotka ovat niin pitkät, että hän voisi tunkea ne vyönsä alle. Hänellä on vaaleansiniset läpitunkevat silmät ja pitkä, kuhmurainen nenä, joka näyttää murtuneen ainakin kahdesti (Albuksen veli mursi sen Arianan hautajaisissa).
Dumbledore pukeutuu lähes poikkeuksetta kaapuun ja viittaan, joiden väri vaihtelee. Hän käyttää puolikuun muotoisia silmälaseja. Teoksessa Harry Potter ja viisasten kivi hän käyttää korkeakorkoisia solkisaappaita.
Kirjassa Harry Potter ja puoliverinen prinssi Dumbledoren sauvakäsi näyttää palaneelta ja pahoin vaurioituneelta, koska Dumbledore on ollut tuhoamassa hirnyrkkiä. Dumbledorella on omien sanojensa mukaan vasemman polvensa alapuolella arpi, joka on täydellinen Lontoon maanalaisen kartta.
Ensimmäisen kerran Harry kiinnittää paljon huomiota Dumbledoren vanhuuteen neljäntenä kouluvuonnaan (luvussa Ajatuseula): Dumbledore kuvataan "vanhemmaksi kuin koskaan" kolmasti. Dumbledore näyttää vanhalta – tosin onhan hän kuollessaan jo noin 115-vuotias.
Nuorena Dumbledore pukeutui usein luumunväriseen kaapuun. Silloin hänen hiuksensa ja partansa olivat vielä väritykseltään kastanjanruskeat.
Henkilökuva > Luonne

Dumbledore on ystävällinen ja kohtelias tapaamiaan ihmisiä kohtaan. Hän tuntee hyvin käytöstavat ja käyttää niitä vaikka olisi joutunut kuolonsyöjien ansaan ja olisi vähällä menettää henkensä, kuten kirjassa Harry Potter ja puoliverinen prinssi käykin. Dumbledorella on hieman omituinen huumorintaju ja Fred Weasley mainitseekin kirjassa Harry Potter ja liekehtivä pikari: "ei Dumbledorekaan ole niitä ihan tavallisimpia tapauksia", johon hän lisää vielä "Tai siis, tiedän kyllä, että hän on nero ja vaikka mitä..."
Dumbledore on psykologi Carl Jungin teorian mukaisesti tyypillinen "vanhan viisaan miehen" arkkityyppi. Rauhallisuudestaan huolimatta Dumbledore saattaa muuttua todella pelottavaksi suuttuessaan. Silloin hänen silmissään säkenöi raivo ja hänen vihansa kohde kauhistuu häntä.
Dumbledore on hyvin ennakkoluuloton useita asioita kohtaan. Monet Tylypahkan oppilaiden vanhemmat kauhistuvat kuultuaan hänen palkanneen ihmissuden opettamaan pimeyden voimilta suojautumista kirjassa Harry Potter ja Azkabanin vanki. Dumbledore ei myöskään suhtaudu kotitonttuihin tai puolijättiläisiin varautuneesti kuten taikaministeriö ja suurin osa velhoista. Hän myös luottaa toisten mielestä pahaan Severus Kalkarokseen kuolemaansa asti. Eikä syyttä, sillä Kalkaros tappaa Dumbledoren, koska Dumbledore ja Kalkaros ovat punoneet juonen, jonka avulla Kalkaros voittaa Voldemortin luottamuksen. Dumbledore sanoo viimeisinä sanoinaan: "Severus... minä pyydän." Kuolonsyöjät luulevat sitä armon aneluksi, mutta niin ei todellisuudessa ollut: tarkoitus oli murskata seljasauvan taikuus, mutta tämä suunnitelma ei toiminutkaan aivan niin kuin velhot suunnittelivat.
Dumbledore on vahva rakkauden puolestapuhuja, ja hän pitää rakkautta suurimpana mahdollisena voimana. J.K. Rowling on paljastanut Dumbledoren olleen homo ja kertonut tämän olleen syvästi rakastunut lahjakkaaseen ystäväänsä Grindelwaldiin. Myöhemmin Dumbledore sanoutui irti Grindelwaldin arvomaailmasta ja voitti tämän lopulta kaksintaistelussa. Rowlingin mukaan Dumbledore ei enää tämän epäonnistuneen ensirakkautensa jälkeen luottanut arvostelukykyynsä vaan päätti valita elämän ilman parisuhdetta.