stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
PKM

| PKM |
| --- | --- |
 PKM
Aseen tyyppi:  konekivääri
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  vuodesta 1965 eteenpäin
Valtion käytössä:  katso käyttäjät
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Mihail Kalašnikov
Suunniteltu:  1960-luvulla
Valmistusmäärä:  yli 1 000 000 kpl
Eri versiot:  PK, PKS, PKT, PKM, PKMS
Tekniset tiedot
Paino:  7,8 kg (100 patruunan vyölaatikolla 11,2 kg)
Pituus:  1 173 mm
Piipun pituus:  658 mm
Kaliiperi:  7.62x54R
Toimintatapa:  kaasutoiminen
Lipas:  100/200/250 patruunan vyö (vöitä voidaan jatkaa 50 patruunan lisävöillä)
Tulinopeus:  n. 650 lks/min
Lähtönopeus:  825 m/s
Tehokas kantama:  1 000 m
Panssarivaunukonekivääri PKT.
Ase laukaistaan sähköisesti solenoidilla, joka saa virtansa kuvassa näkyvää kaapelia pitkin.
Ase voidaan laukaista myös käsin laukaisukoneiston laukaisuvivusta.
PKM (ven. Пулемёт Калашникова Модернизированный, Pulemjot Kalašnikova Modernizirovannyi) on Mihail Kalašnikovin Neuvostoliitossa 1960-luvulla suunnittelema kevyt konekivääri. Lyhenne PKM tulee venäjänkielisestä nimestä, joka suomennettuna tarkoittaa Kalašnikovin modernisoitu konekivääri. Aseen perusversio edustaa tyypillistä neuvostoliittolaista asesuunnittelua, jossa päinvastoin kuin monessa länsimaalaisessa konetuliaseessa patruunat syötetään oikealta ja hylsyt poistuvat vasemmalta.
PKM on paranneltu malli aseen alkuperäisestä versiosta PK:sta. Aseesta on olemassa PKT- ja PKMS-versiot. PKT (ven. Пулемёт Калашникова Танковый, Pulemjot Kalašnikova Tankovyi) on suunniteltu panssarivaunuissa käytettäväksi, ja siinä on raskaampi piippu. PKMS taas on muuten identtinen PKM:n kanssa mutta sitä käytetään raskaammalta Stepanov-malliselta jalustalta.
Ase käyttää 7,62x54R-kiväärinpatruunoita ja sen teoreettinen tulinopeus on 700 laukausta minuutissa. Vyön vaihdot mukaan luettuna päästään noin 250 laukaukseen minuutissa. Aseen piippu voidaan ylikuumenemisen ehkäisemiseksi vaihtaa muutamassa sekunnissa uuteen.
PKM on käytössä myös Suomen puolustusvoimissa nimikkeellä 7,62 KK PKM.
Entiset ja nykyiset käyttäjät

| --- | --- |
  Afganistan    Albania    Armenia    Azerbaidžan     Bulgaria     Georgia     Irak     Iran     Itä-Saksa     Jugoslavia     Kambodža     Kazakstan     Kiina     Kirgisia     Kongon demokraattinen tasavalta     Kongon tasavalta     Kroatia  :   Kuuba     Neuvostoliitto     Puola     Romania     Slovakia     Somalia     Sri Lanka     Suomi     Tadžikistan     Tšekki     Tšekkoslovakia     Turkmenistan     Unkari     Uzbekistan     Venäjä     Vietnam     Zimbabwe
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomalainen asekeräily: PK/PKM konekivääri
Pohjois-Kymenlaakson Asehistoriallinen Yhdistys: 7,62 KK PKM
Ben Kingsley

| Ben Kingsley |
| --- | --- |
 Ben Kingsley vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1943 (ikä 80) Scarborough, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Angela Morant (1966–1967) Alison Sutcliffe (1978–1992) Alexandra Christmann (2003–2005) Daniela Lavender (2007–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1966–
Merkittävät roolit:  Gandhi Schindlerin lista Suljettu saari Hugo
Palkinnot
 Oscar Paras miespääosa Gandhi 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ben Kingsley (1970-luvun lopulle Krishna Pandit Bhanji, s. 31. joulukuuta 1943 Scarborough, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on ollut urallaan neljästi Oscar-ehdokkaana. Hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon, BAFTA-palkinnon ja Golden Globe -palkinnon roolistaan Mahatma Gandhina elokuvassa Gandhi.
Nuoruus

Kingsley syntyi Scarboroughissa, Yorkshiressa, näyttelijä-malli Ann Lyna Mary Bhanjin (o.s. Goodman) ja lääkäri Rahimtulla Harji Bhanjin lapsena. Hän sai nimekseen Kriśna Pandit Bhañi (gudžaratiksi ક્રિશ્ન પન્દિત્ ભઞિ). Kingsleyn isä oli ismailiitteihin kuulunut muslimilääkäri, joka oli syntynyt siirtomaa-ajan Keniassa gujaratilaistaustaiseen perheeseen. Kingsleyn maustekauppiasisoisä oli muuttanut 1800-luvulla Intiasta Sansibariin, jossa Benin isä oli asunut ennen kuin oli muuttanut Englantiin 14-vuotiaana. Kingsleyn äiti oli englantilainen malli, jolla oli mahdollisesti myös venäjänjuutalaisia sukujuuria.
Yksityiselämä

Kingsley on ollut neljästi naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Hän sai kaksi lasta liitostaan näyttelijä Angela Morantin kanssa ja kaksi lasta teatteriohjaaja Alison Sutcliffen kanssa. Kingsleyn liitto Alexandran kesti vain 15 kuukautta, ja vuonna 2007 hän meni namisiin brasialaisen näyttelijän Daniela Lavenderin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ben Kingsley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ben Kingsley TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Aateliskaarti

Aateliskaartin univormu
Aateliskaarti (italiaksi Guardia Nobile) oli yksi paavin henkivartiokaarteista. Siihen kuului pelkkiä aatelismiehiä. Paavi Pius VII perusti aateliskaartin vuonna 1801 ja aluksi se oli ratsuväen rykmentti, jonka tehtävänä oli saattaa paavia ja muita kirkkoruhtinaita matkoilla Kirkkovaltiossa.
Aateliskaartiin liityttiin vapaaehtoisina ja sen jäsenet joutuivat kustantamaan omat varusteensa.lähde?
Yksi aateliskaartin ensimmäisistä tehtävistä oli saattaa Pius Napoleonin kruunajaisiin Pariisiin. Aateliskaarti muutettiin jalkaväen yksiköksi kun Kirkkovaltio liitettiin Italiaan 1870. Toisen maailmansodan aikana aateliskaarti jakoi sveitsiläiskaartin kanssa vastuun paavin turvallisuudesta.
Paavi Paavali VI lakkautti aateliskaartin vuonna 1970. Taustalla oli Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen uudistukset.
Aiheesta muualla

Pius XII kunnianosoituspuhe aateliskaartille 26.12.1939, Libreria Editrice Vaticana (italiaksi).
Eugeniat

| Eugeniat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Myrttikasvit Myrtaceae
Suku::  Eugeniat Eugenia  L. (1753)
Tyyppilaji
 Eugenia uniflora L. (1753) 
Katso myös
   Eugeniat Wikispeciesissä   Eugeniat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eugeniat (Eugenia) on myrttikasveihin kuuluva trooppinen kasvisuku. Suku on eräs kaikkein lajirunsaimmista puuvartiskasvien suvuista, sillä siihen kuuluu noin 1150 lajia. Eugeniat voivat kasvaa puiksi, pensaiksi tai puutuneesta juurakosta nouseviksi varvuiksi. Hedelmät ovat marjoja. Brasiliasta, Boliviasta ja Argentiinasta kotoisin oleva surinaminkirsikka tunnetaan hedelmäkasvina.
Lajeja

Pitombaeugenia (Eugenia luschnathiana)
Surinaminkirsikka eli surinamineugenia (Eugenia uniflora)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Eugenia
Suomen Lajitietokeskus: Eugeniat – Eugenia
ITIS: Eugenia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Eugenia (englanniksi)
Flora of China: Eugenia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Eugenia (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Eugenia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q975998  Wikispecies: Eugenia  APDB: 190657  APNI: 80529  BOLD: 148553  CoL: 4FLN  EoL: 47122054  EPPO: 1EUEG  FloraBase: 21825  FNA: 112307  FoC: 112307  GBIF: 3177662  GRIN: 4500  iNaturalist: 83080  IPNI: 326088-2  IRMNG: 1281952  ITIS: 27192  NBN: NHMSYS0020704123  NCBI: 119950  NZOR: 8886869a-4579-4283-a688-483b5880f696  Open Tree of Life: 1001998  Paleobiology Database: 237731  PLANTS: EUGEN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:326088-2  Tropicos: 40006825  VicFlora: 74a5d3ff-03ef-460e-97ac-0cf2789354ab  WFO: wfo-4000014151
Euroopan komission varapuheenjohtaja

Euroopan komission varapuheenjohtaja on Euroopan komission salkkukomissaarien työtä koordinoiva johtaja. Varapuheenjohtaja varmistaa, ettei komissaarien suunnitelmat ole keskenään ristiriitaisia. Komissaarit muodostavat yhdessä komission puheenjohtajan kanssa Euroopan komission jäsenten kollegion. Euroopan komission puheenjohtajaehdokas valitsee mahdolliset varapuheenjohtajat EU-jäsenmaiden tekemisen ehdotusten perusteella.
Von der Leyenin I komissiossa otettiin käyttöön johtavan varapuheenjohtajan virka, jonka tehtäviin kuuluu varapuheenjohtajan tehtävien lisäksi tietystä ”salkusta” huolehtiminen. Tällöin varapuheenjohtajia oli yhteensä kahdeksan, joista kolme oli johtavia varapuheenjohtajia.
Helsingin Työväen Teatteri

Helsingin Työväen Teatteri oli Helsingissä vuosina 1901–1965 toiminut ammattiteatteri, joka oli toinen nykyisen Helsingin kaupunginteatterin edeltäjistä. Se perustettiin Sörnäisten Työväen Näyttämön nimellä, joka yhdistyi vuonna 1948 Helsingin Kansanteatterin kanssa Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriksi. Helsingin kaupunginteatteri puolestaan syntyi Helsingin teatterisäätiön perustamisen myötä Kansanteatteri-Työväenteatterista vuonna 1965.
Historia > Sörnäisten Työväen Näyttämö

Sörnäisten Työväen Näyttämö sai alkunsa vuonna 1895 perustetun Sörnäisten Työväenyhdistyksen näytelmäkerhosta. Vuonna 1898 se sai omat esiintymistilat Hämeentie 38:ssa Suruttomain kallioilla sijainneesta Vuorelan huvilasta. Aikaisemmin Pelastusarmeijan käytössä olleessa rakennuksessa oli yhteensä 400 katsojapaikkaa. Sörnäisten Työväen Näyttämön nimellä teatteri aloitti syksyllä 1901, josta myös sen toiminnan katsotaan varsinaisesti alkaneen. Näytäntöjä annettiin tuolloin pääasiassa sunnuntai-iltaisin. Arkadia-teatterin purkamisen myötä Sörnäisten Työväen Näyttämö sai vuonna 1908 käyttöönsä sen entiset kulissit sekä muuta tarpeistoa. 1920-luvulla teatteri siirtyi Sörnäisten Työväenyhdistykseltä oman kannatusyhdistyksen hoiviin ja 1928 se muutti pois Sörnäisistä Helsingin Työväenyhdistyksen omistamaan vastavalmistuneeseen Vallilan työväentaloon, joka sijaitsi Sturenkadulla Vallilan kaupunginosassa. Teatterin ensimmäisenä palkattuna ammattijohtajana toimi vuodesta 1926 lähtien tamperelainen näyttelijä-laulaja Aarne Salonen.
Teatterin tunnetuin näyttelijä oli Tauno Palo, joka aloitti uransa Sörnäisten Työväen Näyttämöllä keväällä 1927. Hän kuului sen vahvuuteen aina vuoteen 1932 saakka, jolloin Palo siirtyi Kansallisteatteriin. Muita tunnettuja nimiä olivat muun muassa Palon myöhempi puoliso Sylvi Sakki, Sasu Haapanen, Yrjö Haapanen, Sylvia Oittinen, Holger Salin, Lida Salin, Emma Väänänen sekä Anton Soini, joka toimi myös teatterin johtajana vuosina 1921–1922.
Historia > Helsingin Työväen Teatteri

1930-luvun laman myötä Sörnäisten Työväen Näyttämö ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, minkä johdosta Aarne Salonen erosi johtajan tehtävästä vuonna 1930 ja siirtyi näyttelijäksi Porin Teatteriin. Uudeksi johtajaksi valittiin sisällissodan jälkeen Yhdysvaltoihin pakolaiseksi lähtenyt Aarne Orjatsalo, joka oli palannut Suomeen vuotta aikaisemmin. Hän vaihtoi ensitöikseen Sörnäisten Työväen Näyttämön uudeksi nimeksi Helsingin Työväen Teatteri, Orjatsalon tarkoituksena oli ilmeisesti laajentaa teatterin asiakaspohjaa karsimalla sen paikallista leimaa. Marraskuussa 1930 voimaan tulleiden kommunistilakien myötä työväenliikkeen toimintaedellytykset Suomessa heikkenivät ja myös Vallilan työväentalo ja samalla myös Helsingin Työväen Teatteri suljettiin väliaikaisesti. Aarne Orjatsalo onnistui kuitenkin suhteillaan sosialidemokraattisiin kansanedustajiin saamaan luvan näytelmäharjoituksille.
Orjatsalon aika Helsingin Työväen Teatterin johdossa jäi lyhyeksi, sillä hän jätti tehtävän jo tammikuussa 1931, jonka jälkeen uudeksi johtajaksi tuli Kyösti Aarnio. Hänen johtajakautenaan aloitti toimintansa Vallilan ulkoilmanäyttämö, jolla teatteri esitti kesäkaudella lähinnä huvinäytelmiä. Aarniota seurasi johtajana vielä samana syksynä aikaisemmin muun muassa Tampereella ja Viipurissa näytellyt Walter Tuomi.
Historia > Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri

Vuonna 1948 Helsingin Työväen Teatteri ja Helsingin Kansanteatteri yhdistyivät, kun Raittiusyhdistys Koitto oli lopettanut yhteistyönsä Kansanteatterin kanssa. Ne jatkoivat toimintaansa nimellä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri, mutta molemmilla oli kuitenkin omat näyttelijät sekä oma johto. Työväen Teatteri esiintyi edelleen Vallilan työväentalolla ja Kansanteatteri puolestaan siirtyi Koiton talolta Helsingin Vanhan ylioppilastalon tiloihin. Niiden näyttelijäkunnat yhdistyivät vasta vuonna 1961, jolloin Helsingin kaupunginvaltuusto oli tehnyt päätöksen Helsingin kaupunginteatterin perustamisesta. Se aloitti lopulta toimintansa vuonna 1965.
Teatterinjohtajat

Aarne Salonen 1926–1930
Aarne Orjatsalo 1930–1931
Kyösti Aarnio 1931
Walter Tuomi 1931
Emil Luukkonen 1932–1938
Arvi Tuomi 1940–1951
Ture Junttu 1951–1961
Matti Aro 1961–1965
Nykyisen Hämeentie 38:n kohdalla sijainnut Vuorelan huvila, jossa teatteri toimi vuosina 1898–1928.
Vallilan työväentalo (Sturenkatu 27), jossa teatteri toimi vuodesta 1928 lopettamiseensa saakka.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2024

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vuoden 2024 vaalit pidettiin 5. marraskuuta ja niissä valittiin kaikki edustajainhuoneen 435 edustajaa, sekä viiden territorion äänioikeudettomat delegaatit, seuraavaksi kahdeksi vuodeksi. Samassa yhteydessä pidettiin myös presidentinvaalit.
Republikaanit säilyttivät enemmistönsä niukasti edustajainhuoneessa.
Tausta

Yhteensä 45 edustajaa on ilmoittanut etukäteen, etteivät asetu ehdolle.
Ehdokkaat ja äänioikeus

Edustajainhuoneeseen voidaan valita henkilö, joka täyttää seuraavat ehdot:
ollut Yhdysvaltain kansalainen väh. 7 vuoden ajan
iältään väh. 25-vuotias
asuu edustamassaan osavaltiossa
Äänioikeutettuja vaaleissa ovat kaikki viimeistään vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Yhdysvaltain kansalaiset. Lisäksi henkilön tulee rekisteröityä äänestäjäksi kotiosavaltiossaan ja täyttää sen mahdollisesti asettama asumisaikavaatimus. Pohjois-Dakotassa äänestäjäksi ei tarvitse oma-aloitteisesti rekisteröityä.
Tarkka-ampuja

Tarkka-ampuja niin sanotussa ghilliepuvussa.
Saksalainen tarkka-ampuja toisen maailmansodan ajalta.
M 40, Yhdysvaltain merijalkaväen käyttämä 7,62 mm tarkkuuskivääri.
Tarkka-ampuja (ennen tarkk’ampuja) on sotilas- tai poliisiorganisaatioon kuuluva erikoishenkilö. Tarkka-ampujan erikoisala on tarkkuuskiväärin käyttö kaikilla ampumaetäisyyksillä.
Sotilasorganisaatiossa tarkka-ampuja pyrkii aiheuttamaan pelkoa sekä paniikkia viholliselle, mutta ennen kaikkea henkilö- ja kalustotappioita pitkältä etäisyydeltä. Tarkka-ampuja pyrkii naamioitumaan ja valitsemaan kohteensa huolella, jotta saavuttaisi yhdellä luodilla suurimman mahdollisen haitan viholliselle. Tarkka-ampujan tehtävänä voi olla muun muassa tiedustelu, tulituki sekä kiinteiden kohteiden tuhoaminen. Tarkka-ampujat toimivat nykypäivänä useimmiten vähintään taistelupareittain. Ampumaetäisyydet ovat 50–2 500 metriä, aseesta ja ympäristöstä riippuen.
Poliisin erikoisryhmät käyttävät tarkka-ampujia esimerkiksi panttivankitilanteiden selvittämisessä.
Sala-ampuja ei ole suomen kielessä tarkka-ampujan synonyymi. Sala-ampuja on rikollinen, eikä toimi osana mitään laillista organisaatiota.
Historia ja merkitys

Varhaisten muskettien osumatarkkuus oli hyvin heikko pidemmillä etäisyyksillä. Rihlatussa tuliaseessa kuten kiväärissä luoti pyörii pituusakselinsa ympäri, mikä parantaa osumatarkkuutta merkittävästi pitkillä etäisyyksillä. Kiväärin keksimisen myötä tähtäämisestä ja tähtäimistä alkoi olla todellista hyötyä, ja sotilaan oli mahdollista valita kohteensa tarkasti jopa useiden satojen metrien päästä. Ensimmäisten kiväärien valmistaminen oli kallista ja hidasta, joten niitä käytettiin pitkään valiojoukkojen aseena.
Suomen suuriruhtinaskunnassa asevelvollinen armeija järjestettiin vuodesta 1880 eteenpäin tarkk’ampujapataljooniksi, joita oli henkivartioväen kaartin lisäksi kahdeksan läänien pääkaupungeissa. Tarkk’ampuja-nimitys johtui siitä, että joukot oli aseistettu tarkoilla rihlakivääreillä.
Kiikarikiväärillä aseistettujen tarkka-ampujien käyttö yleistyi jo ensimmäisessä, mutta varsinkin toisessa maailmansodassa, jossa muun muassa neuvostoliittolaiset massatuottivat kiikarikivääreitä laajamittaista tarkka-ampujien rintamakäyttöä varten. Tarkka-ampujakiväärit olivat yleensä jalkaväen kivääreistä muunnettuja malleja. Nykyiset tarkka-ampujat on yleensä aseistettu erityisesti tarkoitukseen suunnitelluilla kivääreillä, joissa käytetään tehokkaita kiikaritähtäimiä.
Tarkka-ampujan läsnäolo taistelukentällä aiheuttaa aivan erityistä pelkoa vihollisen joukoissa. Ainakin entisaikoina vangiksi jääneet tarkka-ampujat teloitettiin lähes aina. Monesti taistelevat joukot välttävät arvomerkkien käyttöä ja ylempien upseerien tervehtimistä, jotta nämä eivät erottuisi muista sotilaista vihollisen tarkka-ampujille. Vietnamin sodassa tarkka-ampujia käytettiin yleisesti vihollisen etenemistä ja alueiden raivausta hidastavissa tehtävissä.
Sala-ampujia on käytetty terrorisoimaan vastapuolen siviiliväestöä muun muassa Libanonin ja Bosnian sodissa.
Nimitys viittaa taktisesti samaan kuin tarkka-ampuja, mutta sala-ampuja ei edusta mitään auktorisoitua aselajia tai viranomaista.
Asejärjestelmät ja käyttö

Viranomais- ja sotilaskäyttöön on suunniteltu useita asejärjestelmiä, kuten Sako TRG ja M16 Armalite -erikoisversioita painavalla piipulla. Yhteistä useimmille tarkkuuskivääreille on säädettävä poskipakka, useamman sulkuolakkeen lukko, ruostumattomasta teräksestä valmistettu tarkkakäyntinen piippu ja monipuoliset kiinnitysoptiot optiikalle ja varusteille. Jos käyttötarkoitus on ampua useampia laukauksia, voidaan kiväärinä käyttää myös itselataavaa asejärjestelmää. Mekaanisesti hiljaisemmat ja toimintavarmemmat pulttilukkoiset aseet ovat kuitenkin yleisempiä. Tunnettuja tarkoitukseen soveltuvia kaliipereja ovat: 7,62 NATO (tunnetaan myös merkinnöillä .308, 308 win tai 7,62/51), .338 Lapua Magnum, 7 mm Rem Mag. ja 50 BMG. Myös monet ns. wild cat -kaliiperit ovat jalostuneet kasa-ammunnasta tarkka-ammuntaan ja päinvastoin. Aseen ja kaliiperin valintaan vaikuttavat olennaisesti kohde ja etäisyys. Luodin suora lentorata vähentää tähtäimen säätämisen tarvetta, ja erityisesti viranomaiskäytössä Lapuan kehittämä 338 Lapua Mag. on erittäin yleinen monipuolisuutensa ja tehokkuutensa vuoksi.
Nykyaikaisessa sodankäynnissä tarkka-ampujan tehtävä voi olla myös tietoliikennejärjestelmien vaurioittaminen, ja tyypillisesti tehtävä vaatii huolellista valmistautumista ja tutustumista kohteeseen. Ampujan lisäksi partioon kuuluu tavallisesti tähystäjä (spotter). Tähystäjä avustaa tarkka-ampujaa maalien havaitsemisessa, etäisyyden arvioinnissa ja ammuttaessa havainnoi maalivaikutusta sekä antaa niiden perusteella tarvittavat korjaukset. Tyypillisesti tähystäjällä on tätä tehtävää varten vähintään kiikarit, mutta resurssien salliessa hänellä saattaa olla myös tehokas kaukoputki, pimeänäkövarusteet ja laseretäisyysmittari. Etäisyyden määritys pyritään suorittamaan ensisijaisesti luotettavasti laseretäisyysmittarilla, mutta yleensä tarkka-ampujat koulutetaan arvioimaan etäisyys passiivisesti optiikan avulla. Tähystäjä vastaa ensisijaisesti partion lähisuojauksesta, koska ampujalla on yleensä huonosti lähitaisteluun sopiva kivääri. Tähystäjä suojaa ampujaa partion irtautuessa eli poistuessa tuliasemastaan. Yleensä tähystäjä käyttää partion viestivälineitä. Suomalaisessa organisaatiossa ei tällä hetkellä virallisesti ole tähystäjää, mutta käytännössä toimintaa koulutetaan tähystäjäpohjaiseksi. Suomessa partiota johtaa tähystäjä, joka määrittää ammuttavat maalit ja vastaa tulitoiminnan johtamisesta.
Tarkka-ampujat voivat toimia myös ryhmissä, jos kohde liikkuu nopeasti tai pyritään hämäämään operaation todellinen luonne. Tarkka-ampujan käyttö on erityisen edullista vaikeakulkuisessa maastossa tai mikäli kohde vaatii jatkuvaa suojelua avomaastossa. Esimerkiksi Persianlahden sodassa merijalkaväen tarkka-ampuja sai yksinään toimiessaan irakilaisen autosaattueen antautumaan suojattomassa erämaassa ampumalla auton moottorin käyttökelvottomaksi kilometrin etäisyydeltä.lähde?
Kuuluisia tarkka-ampujia

Talvisodassa palvellut suomalainen Simo Häyhä mainitaan usein maailmanhistorian menestyneimpänä tarkka-ampujana. Vihollisille "valkoisena kuolemana" tunnetun Häyhän tarkka-ampujana surmaamien vihollissotilaiden määrä vaihtelee eri lähteiden mukaan 200 ja 542:n välillä. Häyhä haavoittui aivan talvisodan loppuvaiheissa ja oli yhteensä rintamalla vain 98 päivää. Häyhä ei käyttänyt kiikaritähtäintä tai äänenvaimenninta, vaan tavallista avotähtäimellä varustettua ”Pystykorva”-kivääriä. Hänen apukeinonsa, kuten esimerkiksi tapa jäädyttää lumi ampumapaikkansa edessä vedellä, olivat yksinkertaisen tehokkaita: näin ei esimerkiksi pölyävä pakkaslumi paljastanut hänen sijaintiaan aseen lauetessa.
Neuvostoliittolainen Vasili Grigorjevitš Zaitsev tuli kuuluisaksi Stalingradin taistelun aikana. Hänen kerrotaan ampuneen 242 saksalaista sotilasta. Zaitsevista on tehty myös elokuva nimeltä Vihollinen porteilla.
Neuvostoliittolainen Ljudmila Pavlitšenko on tilastojen mukaan tappavin naistarkka-ampuja 309 varmistetulla tapollaan, jotka hän ampui toisen maailmansodan aikana Mosin-Nagant- ja Tokarev SVT 40 -kivääreillä. Pavlitšenkosta tuli maailmankuulu ja hän oli ensimmäinen neuvostoliittolainen, joka vieraili Valkoisessa talossa.
Pisimmät ampumamatkat

Marraskuussa 2009 brittiläinen Corporal of Horse (vastaa kersanttia) Craig Harrison ampui kaksi Taliban-liikkeen jäsentä AWM L115A3 -kiväärillä käyttäen .338 Lapua Magnum -patruunaa. Laukaukset ammuttiin 2 475 metrin etäisyydeltä.
Toukokuussa 2017 kanadalainen erikoisjoukkojen sotilas ampui Irakissa Isis-terroristin McMillan Tac-50 -kiväärillä 3 540 m etäisyydeltä. .50 BMG-patruunan luodin lento-aika oli noin 7 sekuntia ja se putosi lentonsa aikana 170,3 metriä.
Marraskuussa 2023 ukrainalainen tarkka-ampuja ja Ukrainan turvallisuuspalvelun erikoisjoukkojen sotilas ampuivat venäläisen sotilaan 3 800 metrin etäisyydeltä. Aseena käytettiin ukrainalaista Horizon’s Lord (Volodar Obriyu) tarkkuuskivääriä.
Kirjallisuutta

Salo, Pauli: Tarkka-ampuja 1.  (7. painos)  Salo, Pauli, 2007.  ISBN 9789529221295
Salo, Pauli: Tarkka-ampuja 2.  (5. painos)  Salo, Pauli, 2007.  ISBN 9789529141463
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta tarkka-ampuja Wikimedia Commonsissa
Tarkka-ampujakillan kotisivut
Top WWII snipers
Matti Leino (näyttelijä)

| Matti Leino> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. marraskuuta 1987 (ikä 37) Helsinki
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matti Juhani Leino (s. 18. marraskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Leinon äiti on suomalainen ja isä kenialainen. Hän on tullut tutuksi rooleistaan televisiosarjoissa Laura kesäleirillä, Mogadishu Avenue, Uusi päivä ja Rantabaari. Hän on myös juontanut nuortenohjelma Summerin talviversiota vuonna 2008.
Leino on näytellyt myös muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Aleksanterin teatterissa ja Tampereen Teatterissa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2021 | Vuosisadan häät | Nooa |
| 2022 | Punttikomedia | Mika Jäävi |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Laura kesäleirillä | Pierre |
| 2006 | Mogadishu Avenue | Jussuf Turakainen |
| 2008 | Summeri, talvi | juontaja |
| 2010–2012, 2017–2018 | Uusi päivä | Sakari Määttä |
| 2011 | Tappajan näköinen mies | Timppa |
| 2015 | Haamukirjoittaja | Jari |
| 2016 | Roba | esimies rakennustyömaalla |
| 2017 | Onnela | Pekka |
| 2018 | Härölä | Abdi |
| 2018–2019 | Koukussa | Simo Puustinen |
| 2019– | Rantabaari | Anssi Koski |
| 2020 | Lasten tasavalta | Hupilauantain juontaja |
| 2021– | Maria Kallio | Taisto Pulkka |
| 2021 | Ei Haukku haavaa tee | Ossi |
| 2022 | Jukka Lindströmin Sivuhistoria | Jens Lindqvist |
| 2023 | Koskinen | Korppi |
| 2023 | Kaikki anteeksi | psykiatri |