stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bud Shank

Bud Shank
Bud Shank (27. toukokuuta 1926 – 2. huhtikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän soitti pääasiallisesti alttosaksofonia, mutta esiintyi ja levytti myös huilistina ja tenorisaksofonistina.
Shank opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa. Hän kuului West Coast jazzin merkkinimiin mutta esitti myös maailmanmusiikkia muiden muassa Ravi Shankarin kanssa.
Shank teki jo varhaisella urallaan yhteistyötä Stan Kentonin ja Charlie Barnetin kanssa.
Edmund Tudor, Somersetin herttua

Henrik VII
Walesin prinssi Arthur
Margareeta Tudor
Henrik VIII
Elisabet Tudor
Maria Tudor
Edmund Tudor, Somersetin herttua
Katariina Tudor
Henrik VIII
Henrik, Cornwallin herttua
Maria I
Elisabet I
Edvard VI
Maria I
Elisabet I
Edvard VI
Edmund Tudor, Somersetin herttua, (21. helmikuuta 1499 Greenwichin palatsi – 19. kesäkuuta 1500) oli Englannin kuninkaan Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin kuudes lapsi ja kolmas poika. Hän sai syntyessään Somersetin herttuan arvonimen, mutta kuoli paria päivää vaille vuoden ja neljän kuukauden ikäisenä tuntemattomasta syystä. Hänet haudattiin Westminster Abbeyyn.
Edmundilla oli kaksi vanhempaa veljeä, kolme vanhempaa siskoa ja yksi pikkusisar Katariina, joka myös kuoli pienenä.
Elis Regina

| Elis Regina |
| --- | --- |
 Elis Regina vuonna 1964
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1945 Porto Alegre, Brasilia
Kuollut: 19. tammikuuta 1982 (36 vuotta) São Paulo, Brasilia
Ammatti:  laulajatar
Muusikko
Laulukielet:  portugali
Aktiivisena:  1961–1982
Tyylilajit:  bossa nova, samba, Música Popular Brasileira
Levy-yhtiöt:  Universal Music Group, Philips Records, Warner Bros. Records, Elektra Records, Columbia Records ja Continental 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Elis Regina Carvalho Costa, tunnettu nimellä Elis Regina (port. eˈlis ʁeˈʒinɐ, 17. maaliskuuta 1945 Porto Alegre – 19. tammikuuta 1982 São Paulo), oli brasilialainen laulajatar.
Elis Regina syntyi Porto Alegressa ja aloitti laulajanuransa 11-vuotiaana lasten radio-ohjelmassa. Jo 16-vuotiaana hän pääsi Rio de Janeiroon levyttämään ensimmäisen albuminsa Viva a Brotolândia.
Elis Regina arvosteli Brasiliaa 1960-luvulla johtanutta sotilasjunttaa, joka ajoi monia hänen sukupolvensa muusikoita maanpakoon. Euroopassa vuonna 1969 antamassaan haastattelussa hän totesi maansa olevan ”gorillojen johtama”, mutta vältti vankilaan joutumisen suuren suosionsa takia. Viranomaiset kuitenkin pakottivat hänet laulamaan Brasilian kansallislaulun eräässä stadiontilaisuudessa.
Elis Regina kuoli vuonna 1982 alkoholin ja kokaiinin yliannostukseen.
Elis Reginan albumi Vento de Maio (1983) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Diskografia

Viva a Brotolândia (1961)
Poema de Amor (1962)
O Bem do Amor (1963)
Ellis Regina (1963)
Dois na Bossa (1965)
O Fino do Fino – Elis & Zimbo Trio (1965)
Samba, Eu Canto Assim! (1965)
Dois na Bossa nº2 (1966)
Elis (1966)
Dois na Bossa nº3 (1967)
Elis Especial (1968)
Elis, Como & Porque (1969)
Elis Regina in London (1969)
Aquarela do Brasil – Elis Regina & Toots Thielemans (1969)
Em Pleno Verão (1970)
Elis no Teatro da Praia com Miele & Bôscoli (1970)
Ela (1971)
Elis (1972)
Elis – no 2 (1973)
Elis (1973)
Elis (1974)
Elis & Tom (yhdessä Antônio Carlos Jobimin kanssa, 1974)
Falso Brilhante (1976)
Elis (1977)
Transversal do Tempo (1978, live)
Essa Mulher (1979)
Elis Especial (1979)
Saudades do Brasil (1980)
Elis (1980)
Montreux Jazz Festival (1982)
Trem Azul (1982, live)
Vento de Maio (1983)
Luz das Estrelas (1984)
Elis Regina no Fino da Bossa (1994, live)
Dose Dupla – Elis Regina (1994, kahden ensimmäisen albumin digitaalinen uudelleenjulkaisu)
Elis ao Vivo (1995, live)
20 Anos de Saudade (2002, kokoelma)
Little Pepper: The Definitive Collection (2004, kokoelma)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elis Regina Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Elis Regina
Käännös suomeksi
British Tanker Company

British Tanker Company oli merikuljetuksia hoitava BP:n edeltäjän Anglo-Persian Oil Companyn haara. BTC perustettiin 1915, jolloin sen laivastoon kuului seitsemän öljytankkeria. Yhtiön nimeksi tuli vuonna 1955 BP Tanker Company.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:British Tanker Company
Christ’s Hospital

Christ’s Hospital
Christ’s Hospital on englantilainen yksityiskoulu (public school) Horshamin eteläpuolella West Sussexin kreivikunnassa. Se on sisäoppilaitos 11–18-vuotiaille pojille ja tytöille. Englannin kuningas Edvard VI perusti koulun vuonna 1552, ja nykyään se on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimmista kouluista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Christ’s Hospitalin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Edmund Zalinski

Edmund Louis Gray Zalinski (1849–1909) oli puolalaissyntyinen sittemmin amerikkalaistunut keksijä ja upseeri.
Vuosina 1883–1889 hän kehitti paineilmakäyttöisen dynamiittitykin, jonka avulla voitiin lennättää dynamiittivarusteisia ammuksia lyhyen matkan päähän. Dynamiittitykin alkuperäisnimitys oli pneumatic dynamite tornado gun.
Elis Mårtenson

Elis Mårtenson.
Elis Hjalmar Mårtenson (8. kesäkuuta 1890 Inkoo – 4. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen urkutaiteilija.
Ura

Mårtenson opiskeli urkujensoittoa Helsingin musiikkiopistossa Oskar Merikannon johdolla vuosina 1911−1915 ja teki tämän jälkeen opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän toimi Helsingin musiikkopiston urkujensoiton opettajana vuosina 1921−1939 ja Sibelius-Akatemian urkujensoiton professorina vuosina 1939–1957. Hänen oppilainaan olivat monet myöhemmin tunnetuiksi tulleet urkurit, mm. Enzio Forsblom, Taneli Kuusisto, Antti Koskinen, Tapani Valsta ja Tauno Äikää sekä säveltäjä Uuno Klami. Opetustyönsä ohella Mårtenson työskenteli Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan (aluksi Johanneksenkirkon, sittemmin Mikael Agricolan kirkon) urkurina vuodesta 1922.
Mårtenson julkaisi kaksiosaisen urkukoulun (1949–1951) ja toimitti kaksi kokoelmaa Johann Sebastian Bachin urkusävellyksiä.
Perhe

Mårtensonin puoliso vuodesta 1927 oli laulaja Eini Maria Mårtenson o.s. Stenfeldt (1897−1948). Heidän poikansa oli laulaja-säveltäjä Lasse Mårtenson.
Aiheesta muualla

Mårtenson, Elis hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Dissosiatiivinen identiteettihäiriö

| Dissosiatiivinen identiteettihäiriö> Luokitus |
| --- | --- |
ICD-11:  6B64
ICD-10:  F44.8
ICD-9:  300.14
MeSH:  D009105
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Dissosiatiivinen identiteettihäiriö (engl. dissociative identity disorder, DID, monipersoonahäiriö tai sivupersoonahäiriö) on dissosiaatiohäiriöistä monimutkaisin, ja siinä ovat yleensä läsnä kaikki muiden dissosiaatiohäiriöiden oireet. Lapsuusiässä alkaneen traumatisaation seurauksena potilaan persoonallisuuden eri osat ovat joutuneet toisistaan niin erilleen, että ne ovat omaksuneet oman henkilöhistorian, nimen ja fyysiset piirteet. Dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä kärsivällä ihmisellä esiintyy kaksi tai useampia erilaisia ja erillisiä persoonallisuuksia. Kaikilla persoonilla on omat muistikuvansa, mieltymyksensä ja käytöksensä, ja (yleisimmin) vain yhden persoonan piirteet on havaittavissa kerrallaan. Eri persoonat saattavat olla tietämättömiä toisistaan, eikä niillä välttämättä ole yhteyttä toistensa muistikuviin.
Persoonan rakenteellisen dissosiaatioteorian mukaan persoonan rakenteellinen dissosiaatio on DID-potilaalla niin sanotussa tertiäärivaiheessa: emotionaalisen persoonallisuuden osan (EP) hajoamisen lisäksi myös näennäisen normaali persoonallisuuden osa (ANP) on jakautunut. Käytännössä tämä tarkoittaa, että DID-potilaalla eri identiteettejä (”sivupersoonia”) on oltava vähintään neljä: kaksi EP:tä ja kaksi ANP:tä (näennäinen ”pääpersoona” luettu mukaan). Yleensä lukumäärä on noin 8–12, mutta se voi olla paljon suurempikin. Yleinen uskomus, jossa ”sivupersoonatapaus” nähdään normaalin ja ilkeän persoonan dramaattisena yhteiselona, ei tämän näkemyksen (eikä kliinisen kokemuksen) mukaan siis pidä paikkansa.
Syyt

Olennainen osa dissosiatiivista identiteettihäiriötä on dissosioiminen. Se on puolustusmekanismi, jolla mieli suojautuu traumaattisia kokemuksia vastaan. Dissosiaatiossa ikävät muistot eristetään arkitodellisuudesta ja näin pystytään säilyttämään normaali toimintataso, aivan kuin mitään traumaa ei olisi koskaan sattunutkaan. Jos traumaattinen kokemus toistuu tarpeeksi usein, siirretään kaikki siihen liittyvät asiat toiseen persoonaan, mikä voi aiheuttaa persoonien täydellisen eriytymisen.
Käytännössä kaikki DID-potilaat ovat kokeneet lapsuudessa seksuaalista hyväksikäyttöä tai muuta vakavaa kaltoin kohtelua. DID:n kehittymisen pääsyy onkin toistuva, vakava trauma, joka on alkanut persoonallisuuden muodostumiselle tärkeässä iässä, tavallisimmin ennen kuuden vuoden ikää. Trauman aiheuttaja on yleensä aikuinen, joka nauttii lapsen luottamusta ja johon lapsen on pakko turvautua. Lapsi ei myöskään saa ympäristöstään tukea trauman käsittelyyn. Yleensä traumaa salaillaan tai se kielletään. Moni katsoo lisäksi, että lapsella on oltava perinnöllinen alttius dissosiaation runsaaseen käyttöön. On myös arveltu, että lapsi, joka ei osaa käyttää dissosiaatiota ylivoimaisen traumatisoivassa tilanteessa, sairastuu muihin psykiatrisiin sairauksiin. Perheessä saattaa myös olla dissosiaatiohäiriöstä kärsiviä aikuisia, jotka käytöksellään vahvistavat lapsen dissosiatiivisten mekanismien käyttöä.
Esiintyvyys

Koska kyseessä on suhteellisen uusi diagnoosi, sen syistä esiintyy ristiriitaisia käsityksiä eikä häiriön olemassaolostakaan vallitse selvää yksimielisyyttä. Yksimielisyyden saavuttamiseksi laajat ja kasaavat tieteelliset katsaukset, kuten aiheesta tehtyjen viimeisten 30 vuoden tutkimusten ja julkaisujen kattava tarkastelu (mukaan lukien etiologia ja esiintyvyys) vuonna 2014 Australiassa julkaistuine tuloksineen, vahvistavat merkittävästi tieteellisesti yksiselitteistä näkemystä siitä, että dissosiatiivinen identiteettihäiriö täyttää psykiatrisille diagnooseille vaaditut tiukat kriteerit ja että se voidaan luotettavasti erottaa muista sairauksista sekä teeskennellyistä ja iatrogeenisen etiologian omaavista potilastapauksista. Neurofysiologinen ja kognitiivinen profiili on myös tällä potilasryhmällä ainutkertainen. Suggestioherkät ja etukäteen sairauden näyttelemiseen koulutetut näyttelijät sekä aidot potilaat eroteltiin luotettavasti myös vuonna 2012 fysiologisten muutosten, kuten verenpaineen, emotionaalisen kiihtymyksen aiheuttamien hermostollisten vasteiden (mm. ylivireystilan) sekä alueellisten aivojen verenvirtausmittausten kautta.
Eri lähteet antavat DID:n esiintyvyydeksi normaaliväestössä 0,4–1 % riippuen siitä, kuinka diagnostisia kriteereitä sovelletaan käytäntöön. Psykiatrisista avo- ja sairaalahoidossa olevista potilaista noin 5–20 %:n arvellaan täyttävän taudin kriteerit. Ennen murrosikää DID:n esiintyvyydessä ei näytä olevan eroja sukupuolten välillä, mutta murrosiän jälkeen häiriötä esiintyy enemmän naisilla.
Dissosiatiivisen identiteettihäiriön oireet saattavat muistuttaa muiden psykiatristen häiriöiden oireita. Lisäksi siihen liittyy usein joukko muita psykiatrisia ongelmia niin sanottuina liitännäishäiriöinä ja -oireina, kuten epävakaa persoonallisuus, traumanjälkeinen stressihäiriö, masennus, ahdistuneisuushäiriö, paniikkihäiriö, syömishäiriö ja päihteiden väärinkäyttöä. Yleisin liitännäishäiriö on masennus, joka on 97 prosentilla DID-potilaista. Onkin hyvin tavallista, ettei tautia osata tunnistaa ja että potilas on ennen diagnoosia ollut vuosia psykiatristen palveluiden asiakkaana sekä saanut vaihtelevia taudinmäärityksiä. Erään amerikkalaisen selvityksen mukaan DID-potilas on ennen oikeaa diagnoosia ehtinyt viettää psykiatrian asiakkaana noin seitsemän vuotta sekä saada kolme vaihtoehtoista taudinmääritystä. DID:n tunnistaminen on kuitenkin tärkeää, sillä pelkkä oireiden ja liitännäishäiriöiden hoito ei johda pysyviin tuloksiin ja ”väärän” häiriön hoitaminen on tuloksetonta, ellei suorastaan vahingollista.
Hoito

Hoidon tavoitteena on oireiden lievitys mutta myös yksilön turvallisuuden takaaminen ja mahdollisesti myös eri persoonien yhdistäminen yhdeksi toimivaksi persoonaksi. Tavoitteena on myös auttaa potilasta käsittelemään vaikeita muistojaan sekä auttaa kehittämään uusia toimivampia toimintamalleja selviytymiseen elämässä ja ihmissuhteissa. Paras hoitovaihtoehto riippuu paljolti yksilöstä ja hänen oireistaan, mutta yleisimmin hoidot koostuvat seuraavista traumaterapiaan yhdistetyistä osuuksista: psykoterapia, kognitiivinen terapia, lääkintä, perheterapia, ilmaisulliset terapiat ja, jos esteitä ei esiinny, myös kliininen hypnoosi tai EMDR.
Psykoterapeuttisissa hoidoissa hoidon painopiste oli aiemmin aina toisistaan eriytyneiden persoonallisuuden osien sulauttamisessa yhdeksi persoonaksi integraatioksi kutsutussa prosessissa. Koska suurin osa potilaista ei kuitenkaan tätä halua, osien keskinäisen yhteistyön kehittäminen ja yhteisen tietoisuuden (engl. co-consciousness) lisääminen on myös toimiva ratkaisu. Suomessa tilan hoitoon suositellaan kolmivaiheista hoitomallia. Ensimmäisessä eli vakauttamisvaiheessa pyritään rakentamaan hoidolle luottamuspohja, vähentämään dissosiaatio- ja muiden oireiden häiritsevyyttä sekä vakauttamaan potilaan elämäntilanne. Jos potilaalla on useita psykiatrisia liitännäisongelmia tai riittämätön tukiverkko, hoidossa ei välttämättä edetä tätä vaihetta pidemmälle. Toisessa eli trauman käsittelyvaiheessa persoonallisuuden osia rohkaistaan tutustumaan toisiinsa sekä vähitellen jakamaan kantamiaan muistoja keskenään. Viimeisessä vaiheessa osien integraatiota, joka usein alkaa jo vaiheessa II, autetaan edelleen. Jotta tämä mahdollistuisi, potilaan on ymmärrettävä syvästi traumatapahtuman vaikutus elämälleen sekä opittava kypsempien, muuhun kuin dissosiaatioon perustuvien puolustusmekanismien käyttöä.
Itse dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön ei ole lääkitystä, mutta siihen liittyviä muita psykiatrisia oireita, kuten ahdistusta, masennusta ja unettomuutta, voidaan hoitaa lääkkein. Lääkityksellä voidaan myös tasata traumatisoituneiden, itsetuhoisten tai muiden negatiivisia tunteita kantavien persoonallisuuden osien vointia.
Mitä aikaisemmin oireisiin puututaan, sen parempi on toipumisennuste. Useimmiten potilaat ovat hoidolle vastaanottavaisia, mutta hoitojakso saattaa silti olla erittäin sekava ja uuvuttava. Joissakin tapauksissa jokin yksittäinen sivupersoona voi hankaloittaa hoitoa. Olennaista on hoitaa myös oheisoireilua, kuten masennusta ja jännittyneisyyttä. Toipumisennuste on hyvin yksilöllinen. Osa on aina ollut hyvin toimintakykyisiä, kun taas toiset tarvitsevat jatkuvasti raskaita tukitoimia päivittäiseen elämäänsä.
Dissosiatiivisen identiteettihäiriön diagnostiset kriteerit (DSM-5)

Henkilöllä on vähintään kaksi erilaista identiteettiä tai persoonallisuuden tasoa (kullakin oma, suhteellisen kiinteä tapansa hahmottaa itseään ja ympäristöään ja suhtautua niihin).
Vähintään kaksi näistä identiteeteistä tai persoonallisuuden tasoista ottaa toistuvasti vallan henkilön käyttäytymisessä.
Henkilö ei kykene palauttamaan mieleensä tärkeää henkilökohtaista tietoa, ja muistamattomuus on liian laajaa ollakseen tavallista unohtelua.
Häiriö ei johdu minkään kemiallisen aineen suorasta fysiologisesta vaikutuksesta (esimerkiksi alkoholipäihtymys) eikä ruumiillisesta häiriöstä (esimerkiksi epileptiset kohtaukset).
Huom. Lapsilla ei ole kyseessä kuviteltu leikkitoveri tai mielikuvitusleikki.
Diagnostisia manuaaleja, kuten DSM:ää ja ICD:tä ei ole tarkoitettu käytettäväksi psykiatristen häiriöiden ymmärtämiseen. Niiden tarkoitus on antaa vähimmäiskriteerit, joiden täyttyessä voidaan antaa häiriölle diagnoosi.
DSM-5 julkaistiin toukokuussa 2013. Siinä tärkeimmät päivityksen kriteereihin, jotka erottavat dissosiatiivisen identiteettihäiriö muista häiriöistä, on kahden tai useamman toisistaan selvästi erillisen ja itsenäisen dissosiatiivisen osan olemassaolo ja täydellisen amnesian esiintymisen näiden osien välillä. Siis pelkkä dissosiatiivinen amnesia tai psykologinen amnesia ei riitä diagnoosin tekemiseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dissosiaatio: yleiskatsaus Trauma ja dissosiaatio. Viitattu 11.8.2020.
Persoonan rakenteellinen dissosiaatio Trauma ja dissosiaatio. Viitattu 11.8.2020.
Persoonan rakenteellisesta dissosiaatiosta Dissosiaatio, Tietopankki – Disso  .  28.11.2017. Viitattu 11.8.2020.
Suokas-Cunliffe, Anne & Hart, Onno Van Der: Dissosiaatiohäiriö – varhaisen, jatkuvan traumatisoitumisen pitkäaikaisseuraamus. Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim, 2006, 122. vsk, nro 16, s. 2001–2007.   . Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.8.2020.
Huttunen, Matti: Sivupersoonahäiriö (dissosiatiivinen identiteettihäiriö) Lääkärikirja Duodecim.  30.11.2018. Viitattu 11.8.2020.[vanhentunut linkki]
F44 Dissosiatiiviset häiriöt Mielenterveystalo.fi. Viitattu 11.8.2020.[vanhentunut linkki]
Kampman, R.: Et ole yksin : tutkimuksia ihmisen sivupersoonista.  Jyväskylä:  Gummerus, 1974.  ISBN 951-20-0973-0.  Viitattu 23.06.2023.
Buenos Aires

| Buenos Aires (Ciudad de Buenos Aires) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Buenos Aires
 Koordinaatit: 34°36′30″S, 58°22′23″W 
Valtio:  Argentiina
Maakunta:  Distrito Federal
Perustettu:  3. helmikuuta 1536
Hallinto:  
 – Hallintojohtaja:  Horacio Rodríguez Larreta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  203 km²
 – Metropolialue:  3 630 km²
Korkeus:  25 m
Väkiluku (2019):  3 072 000
 – Väestötiheys:  15 100 as./km²
 – Metropolialue:  15 173 000
 – Väestötiheys metropolialue:  4 200 as./km²
Suuntanumero(t):  011
 
 Gobierno de la Ciudad de Buenos Aires 
 Lähteet: Pinta-alat ja väkiluvut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Buenos Aires (/ˈbuenos ˈɑires/; espanjaksi [ˈbwenos ˈajɾes]), virallisesti Buenos Airesin autonominen kaupunki (esp. Ciudad Autónoma de Buenos Aires) erotuksena samannimisestä maakunnasta, on Argentiinan pääkaupunki sekä myös suurin kaupunki ja tärkein satama. Se on maan osavaltioihin kuulumaton itsehallinnollinen liittopiirikunta. Itse kaupungin asukasluku on noin 3,1 miljoonaa ja koko metropolialueen 15,2 miljoonaa vuonna 2019. Buenos Aires on yksi Etelä-Amerikan suurimmista väestökeskittymistä.
Suomeksi kaupungin nimi tarkoittaa ’hyvät ilmat’.
Historia

Kaupungin perusti Pedro de Mendoza vuonna 1536. Intiaanit tuhosivat sen, jonka jälkeen Juan de Garay rakennutti kaupungin uudelleen vuonna 1580. Vuonna 1776 siitä tehtiin La Platan varakuningaskunnan pääkaupunki. Sen satamakaupungin asema toi lisäpanostusta sen kehittämiseen, usein sisämaan kustannuksella.
Yksi kaupungin osista muutettiin Argentiinan valtion pääkaupungiksi maan itsenäistyessä vuonna 1816.
Kaupunki alkoi vaurastua 1880-luvulta alkaen. Se alkoi teollistua ja sataman kautta kulki Argentiinan elintarvikevienti. Kaupunkia verrattiin Euroopan metropoleihin ja sinne rakennettiin leveitä puistokatuja. Kaupungissa aloitti liikennöinnin Etelä-Amerikan ensimmäinen metro vuonna 1913.
Toisen maailmansodan aikana Buenos Airesiin virtasi köyhiä maaseudulta työnhakuun. Kaupungin väkiluku kolminkertaistui, ja siellä asui kolmannes koko maan väestöstä. Tämän kaupunkilaisen työväenluokan tuella Juan Perón nousi presidentiksi vuonna 1946.
Perón kuoli vuonna 1974. Vuonna 1976 vallan otti asevoimien muodostama juntta Jorge Rafael Videlan johdolla. Juntan valtakaudella surmattiin tai katosi arviolta 10 000–30 000 argentiinalaista. Argentiinassa tätä vaihetta nimitetään likaiseksi sodaksi. Siviilivaltaan siirryttiin vuonna 1983. Sitä seurasi ennennäkemätön talouskriisi. 2000-luvulla Argentiina maksoi ulkomaanvelkansa.
Väestö

Buenos Airesin väestö on pääosin Espanjasta, Italiasta ja Saksasta saapuneiden siirtolaisten jälkeläisiä. Lisäksi kaupungissa on huomattavia muualta tulleiden yhteisöjä – muun muassa arabeja, juutalaisia, armenialaisia, kiinalaisia, korealaisia, bolivialaisia ja perulaisia. Italialaisvaikutteet näkyvät muun muassa alueella puhuttavassa espanjan kielenmurteessa. Valtaosa ihmisistä on uskonnoltaan katolisia.
Buenos Airesista kotoisin olevia henkilöitä (ja asioita) kutsutaan nimellä porteño.
Maantiede ja ilmasto

Buenos Aires sijaitsee Atlanttiin laskevan Río de la Platan etelärannalla. Río de la Plata on Uruguay- ja Paranájoen yhteinen suistoalue. Estuaari muodostaa kaupungin kohdalla leveän lahden, jonka toisella rannalla on Uruguay ja sen pääkaupunki Montevideo.
Kaupunkialue on varsin tasaista, ja se sijaitseekin pampaksi kutsutun suuren ruohotasangon koillisreunalla.
Kaupunki on jaettu 47 kaupunginosaan (barrios).
Buenos Airesin ydinkeskustassa on säilynyt siirtomaa-aikainen ruutukaava.
Talous

Buenos Airesin suurkaupunkialueella tuotetaan puolet Argentiinan bruttokansantuotteesta.
Alue käyttää 42 prosenttia maan energiasta. Sähköä tuotetaan lähinnä kuudella polttovoimalalla, jotka käyttävät maakaasua, dieseliä ja polttoöljyä. Kaupunki ottaa valtakunnanverkosta enemmän energiaa kuin tuottaa.
Liikenne

Buenos Airesia palvelee kaksi lentoasemaa. Useimmat kansainväliset lennot tulevat Ezeizan lentoasemalle, kun taas kotimaanlennot käyttävät yleensä Jorge Newberyn lentoasemaa. Kaupunkiin on säännöllistä lauttaliikennettä Uruguayn puolelta Coloniasta ja Montevideosta. Pitkän matkan linja-autot käyttävät massiivista ja nykyaikaista Retiron linja-autoasemaa aivan kaupungin keskustassa.
Buenos Airesin metro, subte, on vuodelta 1913. Paikallisjunat kuljettavat työmatkaliikennettä lähiöihin ja naapurikaupunkeihin. Vuonna 2007 kaupungissa otettiin käyttöön myös kevytraitiotie, jota aiotaan laajentaa.
Urheilu

Kaupungissa on lukuisia jalkapallojoukkueita, muun muassa San Lorenzo de Almagro, Independiente, Racing, Velez Sarsfield, Argentinos Juniors, Nueva Chicago, Banfield ja Huracan. Kaupungin tunnetuimmat joukkueet ovat kuitenkin River Plate ja Boca Juniors. Näiden joukkueiden kohtaaminen ottelussa on aina merkittävä tapaus, ja sitä kutsutaan nimellä Superclásico. Eräs maineikkaista joukkueista, jolla on oma stadion, on Atlanta (sinikeltaiset paidat).
Buenos Airesin lähellä sijaitsee moottorirata nimeltä Autódromo Oscar Alfredo Gálvez. Siellä on ajettu muun muassa Formula 1 -sarjan Argentiinan osakilpailuja vuoteen 1998 asti.
Formula E -sarjan osakilpailuja on ajettu Puerto Maderon katuradalla kaudesta 2014–2015 asti.
Nuorten kesäolympialaiset 2018 järjestetään Buenos Airesissa syyskuussa 2018 ja olympiastadionina toimii Estadio Monumental.
Merkittäviä henkilöitä

Kirjailija, Jorge Luis Borges
Paavi Franciscus
Argentiinalainen astronautti, Fernando Caldeiro
Máxima
Gustavo Cerati, laulaja, säveltäjä ja tuottaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Buenos Aires Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Buenos Aires Wikimatkoissa
Argentiinan maakunnat
Buenos Aires
Buenos Airesin liittopiiri
Catamarca
Chaco
Chubut
Córdoba
Corrientes
Entre Ríos
Formosa
Jujuy
La Pampa
La Rioja
Mendoza
Misiones
Neuquén
Río Negro
Salta
San Juan
San Luis
Santa Cruz
Santa Fe
Santiago del Estero
Tulimaa, Etelämantereen sektori ja Etelä-Atlantin saaret
Tucumán
Argentiinan Paviljonki Plaza San Martínilla (1889).
Av. 25 de mayo
Caminito
Satelliittikuva Río de la Platasta. Buenos Aires näkyy oikealla rannalla.
Bulldozer (yhtye)

Bulldozer on speed metal- ja thrash metal -yhtye Milanosta, Italiasta, joka oli aktiivinen 1980-luvulta 1990-luvulle. Pitkän tauon jälkeen yhtye on jatkanut toimintaansa vuodesta 2008 eteenpäin.
Jäsenet > Nykyiset

Alberto "A.C. Wild" Contini – laulu, basso (1983–1990, 2008–)
Andy Panigada – kitara (1980–1981, 1983–1990, 2008–)
Manu – rummut (2008–)
Ghiulz Borroni – kitara (2009–)
Jäsenet > kiertuejäsenet

G. C. – koskettimet (2009–)
Pozza – basso (2011–)