stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karoliina Wahlberg

Karoliina Wahlberg (21. toukokuuta 1851 Eurajoki – 31. toukokuuta 1912 Rauma) oli Rauman tunnetuimpia pitsin nyplääjiä 1800-luvun loppupuolella.
Wahlbergin vanhemmat olivat renki Jeremias Jaakonpoika Wahlberg ja Johanna Loviisa Wahlberg. Hän syntyi Eurajoella, mutta muutti jo parivuotiaana Raumalle. Taiteellisesti lahjakas Wahlberg lienee oppinut pitsinnypläyksen pikkulapsena äidiltään. Nypläyksen suosio oli laskenut sitten kukoistuskautensa 1700-luvun lopun, mutta sitä harjoitettiin yhä varsinkin sivuelinkeinona aina 1890-luvun lopulle saakka, jolloin teolliset tuotteet veivät tilaa käsityötuotteilta. Kesällä 1901 arkkitehti Armas Lindgren ja arkkitehtioppilas Carl Frankenhauser perehtyivät Raumalla pitsinypläyksen historiaan ja innostuivat tukemaan nypläystä osin Wahlbergin korkeatasoisten tuotteiden vaikutuksesta. Frankenhauserin äidistä Thella Frankenhauserista (1853-1931) tuli yksi Rauman pitsinnypläyksen elvyttäjistä poikansa kanssa. Wahlberg suostui esittelemään omia nypläystaitojaan vain pari pari vuotta ennen kuolemaansa, ehkä peläten nuorempien nyplääjien kilpailua. Nypläyksen elpyminen auttoi silti myös Wahlbergia, joka saattoi keskittyä yksinomaan siihen eikä toimia myös ompelijana, kuten aikaisemmin. Wahlbergia pidettiin erittäin taitavana, mutta samalla muista nyplääjistä eristäyneenä. Hän osasi nyplätä jatkuvan reuna- ja välipitsin lisäksi myös kolmikulmaisia nurkkapitsejä, samoin kuin suunnitteli monet mallit itse esimerkiksi keräämiensä syksyn lehtien muotojen mukaisesti. Rauman museossa on esillä suuri joukko Wahlbergin nypläämiä pitsejä.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1976

Voimistelu kesäolympialaisissa 1976 käytiin telinevoimistelussa 14 eri lajissa, joista kahdeksan oli miehille ja kuusi naisille.
Miehet > Moniottelu

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nikolai Andrianov |  Neuvostoliitto | 116,650 |
|  | Sawao Katō |  Japani | 115,650 |
|  | Mitsuo Tsukahara |  Japani | 115,575 |
Miehet > Permanto

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nikolai Andrianov |  Neuvostoliitto | 19,450 |
|  | Vladimir Martšenko |  Neuvostoliitto | 19,425 |
|  | Peter Kormann |  Yhdysvallat | 19,300 |
Miehet > Hevonen

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Zoltán Magyar |  Unkari | 19,700 |
|  | Eizo Kenmotsu |  Japani | 19,575 |
|  | Nikolai Andrianov |  Neuvostoliitto | 19,525 |
|  | Michael Nikolay |  Itä-Saksa | 19,525 |
Miehet > Renkaat

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nikolai Andrianov |  Neuvostoliitto | 19,650 |
|  | Aleksandr Ditjatin |  Neuvostoliitto | 19,550 |
|  | Dănuț Grecu |  Romania | 19,500 |
Miehet > Hyppy

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nikolai Andrianov |  Neuvostoliitto | 19,450 |
|  | Mitsuo Tsukahara |  Japani | 19,375 |
|  | Hiroshi Kajiyama |  Japani | 19,275 |
Miehet > Nojapuut

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Sawao Katō |  Japani | 19,675 |
|  | Nikolai Andrianov |  Neuvostoliitto | 19,500 |
|  | Mitsuo Tsukahara |  Japani | 19,475 |
Miehet > Rekki

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Mitsuo Tsukahara |  Japani | 19,675 |
|  | Eizo Kenmotsu |  Japani | 19,500 |
|  | Henri Boërio |  Ranska | 19,475 |
|  | Eberhard Gienger |  Saksa | 19,475 |
Miehet > Joukkuekilpailu

| Sija | Urheilijat | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Sawao Katō Mitsuo Tsukahara Hiroshi Kajiyama Eizo Kenmotsu Hisato Igarashi Shun Fujimoto |  Japani | 576,85 |
|  | Nikolai Andrianov Vladimir Markelov  Aleksandr Ditjatin Gennadi Krysin Vladimir Martšenko Vladimir Tihonov |  Neuvostoliitto | 576,45 |
|  | Lutz Mack Bernd Jäger Michael Nikolay Roland Brückner Wolfgang Klotz Rainer Hanschke |  Itä-Saksa | 564,65 |
Naiset > Moniottelu

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nadia Comăneci |  Romania | 79,275 |
|  | Nelli Kim |  Neuvostoliitto | 78,675 |
|  | Ljudmila Turištševa |  Neuvostoliitto | 78,625 |
Naiset > Permanto

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nelli Kim |  Neuvostoliitto | 19,850 |
|  | Ljudmila Turištševa |  Neuvostoliitto | 19,825 |
|  | Nadia Comăneci |  Romania | 19,750 |
Naiset > Puomi

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nadia Comăneci |  Romania | 19,950 |
|  | Olga Korbut |  Neuvostoliitto | 19,725 |
|  | Teodora Ungureanu |  Romania | 19,700 |
Naiset > Nojapuut

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nadia Comăneci |  Romania | 20,000 |
|  | Teodora Ungureanu |  Romania | 19,800 |
|  | Márta Egervári |  Unkari | 19,775 |
Naiset > Hyppy

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nelli Kim |  Neuvostoliitto | 19,800 |
|  | Carola Dombeck |  Itä-Saksa | 19,650 |
|  | Ljudmila Turištševa |  Neuvostoliitto | 19,650 |
Naiset > Joukkuekilpailu

| Sija | Urheilijat | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nelli Kim Ljudmila Turištševa Olga Korbut Elvira Saadi Marija Filatova Svetlana Grozdova |  Neuvostoliitto | 466,00 |
|  | Nadia Comăneci Teodora Ungureanu Mariana Constantin Anca Grigoraș Gabriela Trusca Georgeta Gabor |  Romania | 462,35 |
|  | Gitta Escher Marion Kische Kerstin Gerschlau Angelika Hellmann Steffi Kräker Carola Dombeck |  Itä-Saksa | 459,30 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 7 | 8 | 2 | 17 |
| 2. |  Japani | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 3. |  Romania | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 4. |  Unkari | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5. |  Itä-Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 6. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
Waigalin kieli

Waigalin kieli on Afganistanin Kunarin maakunnassa Pechin sivujoen Waigalin varrella sijaitsevissa kylissä puhuttava nuristanilainen kieli. Lähisukukielineen tai murteineen sen puhujamäärä on noin 10 000–12 000. Toisen tiedon mukaan waigalin puhujia on noin 8 000.
Waigali jakautuu ylä- ja alamurteisiin. Sen lähisukukieliä tai murteita ovat tregami ja zemiaki. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Osa miehistä osaa paštua tai daria ja ilmeisesti myös katia.
Bertel Storskrubb

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bertel Storskrubb |  Bertel Storskrubb |  Bertel Storskrubb |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | 400 m aidat |  |
Alf Bertel "Bebbe" Storskrubb (s. 24. huhtikuuta 1917 Pietarsaari – 21. huhtikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. Hän oli monipuolinen urheilija, mutta suurimmat menestyksensä hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa sekä 400 ja 800 metrin juoksussa. Storskrubb voitti 24 henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja lisäksi kymmenen viestimestaruutta seuransa HIFK:n riveissä.
Storskrubb voitti Oslossa 1946 EM-kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 52,2, joka jäi hänen uransa parhaaksi tulokseksi tällä matkalla; se oli myös Suomen ennätys ja sen vuoden maailman kärkitulos. Vuonna 1945 Storskrubb juoksi ajan 52,9, joka sekin oli maailmantilaston kärkitulos. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä ja sijoittui Suomen viestijoukkueessa ankkurina neljänneksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Storskrubb oli myös hyvä 800 metrin juoksija. Hän juoksi ennätyksensä 1.49,3 Malmössa vuonna 1945. Se oli kauden kärkitulos maailmassa ja pysyi Suomen ennätyksenä kymmenen vuotta. Kalevan kisoissa 1948 Storskrubb sijoittui 800 metrillä hopealle.
Bertel Storskrubb voitti käsipallon Suomen-mestaruuden vuonna 1945. Hänen poikansa Björn Storskrubb oli käsipallon Suomen-mestari ja maajoukkuepelaaja. Hänen serkkunsa Börje Strandvall oli 1930-luvulla Suomen parhaita pikajuoksijoita.
Reservin luutnantti Storskrubb taisteli joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä talvi- ja jatkosodassa. Jatkosodassa hänelle määrättiin oma iskujoukko. Hän osallistui taisteluihin Karjalan kannaksella sekä Viipurinlahden saaristossa Neuvostoliiton suurhyökkäyksen aikana 1944. Teikarin saarella hänen osastonsa tuhosi ylivoimaisen vihollispataljoonan, mutta käskyn saatuaan oli osaston vetäydyttävä mantereelle. Osalle miehistä riitti veneitä, mutta Storskrubb ui kolmen kilometrin matkan.
Saavutukset

Olympialaisissa 4. sija 4 × 400 metrin viestijuoksussa 1948
EM-kultaa 400 metrin aitajuoksussa 1946
SM-kultaa 200 metrillä 1943, 1944
SM-kultaa 400 metrillä 1936, 1942, 1943, 1944, 1945, 1946, 1947
SM-kultaa 200 metrin aitajuoksussa 1937, 1938, 1939 1940, 1943, 1946, 1947
SM-kultaa 400 metrin aitajuoksussa 1937, 1940, 1942, 1943, 1944, 1945, 1946, 1947
SM-kultaa käsipallossa 1945
Aiheesta muualla

Bertel Storskrubb Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
http://www.kolumbus.fi/geodun/legsto.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Tilastopaja 🔒  Uppslagsverket Finland
Hans Stigzelius

| Hans Stigzelius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Hans Erik Stigzelius
Syntynyt: 22. marraskuuta 1963 (ikä 60) Jyväskylä
Ammatti:  Näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hans Erik Stigzelius (s. 22. marraskuuta 1963 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Joensuun kaupunginteatterissa. Stigzelius on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1997 ja on näytellyt useissa eri teattereissa. Joensuussa Stigzelius on työskennellyt vuodesta 2003 alkaen.
Hans Sigzelius on näytellyt muun muassa Markku Pölösen ohjaamassa Ralliraita-elokuvassa. Stigzelius esiintyy myös joensuulaisessa Päästä irti – Irti Päästä -improvisaatioteatteriryhmässä. Lisäksi Stigzelius on järjestänyt eri puolilla Suomea näyttelijäntyön kursseja, joilla sovelletaan hahmometodia.
Elokuvat ja tv-sarjat

Hiltu ja Ragnar (1988)
Ilonen talo (2006)
Ralliraita (2009)
Teatterirooleja

Eric-Emmanuel Schmitt – Oscar ja Mamma Rosa (2008)
Maria Jotuni – Huojuva talo (2008)
Ville Sandqvist – Saapasjalkakissa ja ihmeellinen papupuu (2009)
Anton Tšehov – Lokki (2009)
Sofi Oksanen – Puhdistus (2009)
Aiheesta muualla

Joensuun kaupunginteatterin kotisivut
Aiheesta muualla > Teatteriarvostelut

Sanomalehti Karjalainen: Oscar kulkee kohti valoa[vanhentunut linkki]
Sanomalehti Karjalainen: Kissa ja Jaakko[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Anni Walden

Anni Hellin Walden, o.s. Konkola, (16. kesäkuuta 1885 Jämsä – 10. elokuuta 1962) oli kenraalitar ja sotakummivaliokunnan puheenjohtaja.
Waldenin vanhemmat olivat ratsutilallinen, liikemies ja valtiopäivämies Severus Konkola ja Hilma Olivia Hinkkala. Waldenin puoliso oli vuodesta 1906 teollisuusjohtaja, kenraali, ministeri Rudolf Walden (1878–1946). Vuorineuvos, teollisuusjohtaja Juuso Walden (1907-1972) oli heidän poikansa. Waldenit asuivat Venäjällä vuoteen 1916 asti. sisällissodan jälkeen he asettuivat Jämsään ja Valkeakoskelle. Kun Mannerheimin lastensuojeluliitto suunnitteli talvisodan jälkeen sotaorpojen huoltoa, Arvo Ylpön ja marsalkka Mannerheimin aloitteesta syntyi sotakummitoimikunta ja sen hallinnointia varten perustettiin sotakummivaliokunta. Viimeksi mainitun sotaorpokortistossa oli yli 53 000 nimeä. Walden kutsuttiin valiokunnan johtajaksi 1940. Hän työskenteli ja esiintyi sotakummiuden puolesta, saaden muun muassa Ruotsiin joulukuussa 1941 tekemällään matkalla paljon huomiota. Ruotsin lisäksi  sotakummisuhteet solmittiin kuuteen muuhun maahan, kuten Yhdysvaltoihin ja Tanskaan. Ruotsissa yhteistyökumppanina toimi Rädda Barnen -järjestö. Sotakummivaliokunta purettiin vasta 1959. Yhteensä valiokunta avusti sotaorpoja 2,2 miljoonalla markalla, samoin annettiin vaate- ja asumistukea. Esimerkiksi Domus Academican asuntolassa Helsingissä oli sotaorvoille varattuja paikkoja vielä vuoteen 1967 saakka. Walden erosi sotakummivaliokunnan puheenjohtajan tehtävästä syksyllä 1945 miehensä terveyteen vedoten ja eli tämän kuoltua seuraavana vuonna leskenä yksityisyydessä.
Gustaf Strandberg

Kemin pappila
Knut Gustaf Strandberg (11. marraskuuta 1898 Pietari – 7. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Strandberg suoritti arkkitehdin tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1926. Ennen arkkitehdiksi valmistumistaan hän oli huippuluokan yleisurheilija, Suomen mestari kymmenottelussa 1922 ja viisiottelussa 1923. Hän oli aloittanut työt Helsingin kaupungin rakennustarkastustoimistossa jo opiskeluaikanaan 1924 ja jatkoi samassa työpaikassa vuoteen 1928 asti. Strandberg  nimitettiin ylimääräiseksi arkkitehdiksi Yleisten rakennusten ylihallitukseen 1929. Hän toimi virkaatekevänä lääninarkkitehtina Kuopiossa vuodesta 1930 ja Oulussa vuodesta 1932. Oulun varsinaiseksi lääninarkkitehdiksi hänet nimitettiin 1937. Oulun aika on Strandbergin tuotteliainta aikaa. Monet Oulun keskustan 1930-luvun funktionalismia edustavat rakennukset ovat nimenomaan Strandbergin käsialaa. Vuoden 1949 kesällä Strandberg nimitettiin lääninarkkitehdiksi Helsinkiin. Hän kuoli Helsingissä vuonna 1953.
Työt

Kemin pappila – 1935
Pakkahuoneenkatu 9 B, Oulu – 1936
Oulunsuun sairaalan ylilääkärinasunto – 1937
Oulun Puhelin Oy:n vanha toimitalo – 1937
Säästöneliö, Valtatie 45, Tuira, Oulu – 1938
Koskitie 25, Oulu – 1938
Toppilan seuratalo, Oulu – 1938
Asunto Oy Heikinkulma, Rautatienkatu 5 / Linnankatu 32, Oulu – 1939
Svenska Privatskolan i Uleåborg – 1946
Iin kirkko – (yhdessä Aarne Hytösen kanssa) 1949–1950
Asunto Oy Länsikulma, Pakkahuoneenkatu 9 A Oulu – 1953
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf Strandberg Wikimedia Commonsissa
Gustaf Strandberg Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Strategos

Arkontit
Arkontti
Basileus
Polemarkki
Thesmothetai
Muut virkamiehet
Prytani
Strategos
Nomothetai
Muita virkamiehiä...
Toimielimet
Ekklesia eli kansankokous
Bule eli neuvosto
Areiopagi
Heliaia
Muuta
Ostrakismos
Strategos (m.kreik. στρατηγός) oli antiikin Kreikassa sotapäällikkö, joka vastasi osapuilleen nykypäivän kenraalia. Bysantin valtakunnassa strategos oli sotilaskuvernööri. Nykyisessä Kreikan armeijassa strategos on korkein sotilasarvo.
Ateenan strategokset

Antiikin Ateenassa valittiin vuosittain kymmenen strategosta johtamaan armeijaa ja laivastoa. Muut virkamiehet ateenalaiset valitsivat arvalla, mutta strategoksilla täytyi olla kokemusta ja kykyjä, joten heidät valittiin äänestämällä. Strategokset olivat kaikki samanarvoisia, ja esimerkiksi ennen Marathonin taistelua strategokset sopivat yhdessä siitä, miten taistelussa toimittaisiin. Kuuluisin ateenalainen strategos oli luultavasti Perikles, joka valittiin tähän virkaan joka kerta vuosina 443 eaa. – 430 eaa.
Strategokset joutuivat vastaamaan teoistaan virkakautensa päätyttyä. Jos strategos epäonnistui sotatoimissaan, oli hyvin yleistä, että hänen poliittiset vihamiehensä nostivat syytteen häntä vastaan. Yleisiä rangaistuksia olivat sakko, maasta karkotus tai kuolema. Esimerkiksi Perikles syrjäytettiin tällä tavalla vuonna 430 eaa ja tuomittiin maksamaan sakkoja.
Ateenan strategokset kokoontuivat Strategeion-nimisessä rakennuksessa Agoralla.
Muut kreikkalaiset strategokset

Myös muilla kreikkalaisilla kaupunkivaltioilla tai valtioliitoilla oli tapana valita strategoksia. Tunnetuin näistä oli ehkä Akhaian liitto, jonka joukkoja johti strategos vuosina 256 eaa. – 146 eaa.
HMS Wachtmeister (1917)

| HMS Wachtmeister |
| --- | --- |
 HMS Wachtmeister

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindholmens varv, Göteborg
Laskettu vesille:  19. joulukuuta 1917
Palveluskäyttöön:  19. lokakuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  404 t (kuiva) 498 t (kuormattu)
Pituus:  72 m
Leveys:  6,9 m
Syväys:  1,9 m
Koneteho:  11000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  4 x 75 mm/L53 Boforsin M/12 -tykkiä 2 x 6,5 mm M/14 -konekivääriä 6 x 457 mm M/14 -torpedoputkea
HMS Wachtmeister (runkonumerot 10 ja 26) oli Ruotsin laivaston Wrangel-luokan hävittäjä.
Palvelus

Alus ei kerennyt osallistumaan ensimmäisen maailmansodan puolueettomuusvartiointiin. Toisen maailmansodan puolueettomuuden valvontaan se sentään osallistui aina vuoteen 1943 saakka, jolloin se siirrettiin Tukholmassa telakalle. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947.
John Wallace

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tasmania 1990 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Wien 1991 | kahdeksikko |  |
John Wallace (s. 1. huhtikuuta 1962 Burlington, Ontario) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui samassa luokassa kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Stiris

| Stiris> Στῖρις |
| --- | --- |
 Stiriin kaupungin akropolis.
Sijainti
 Stiris
Koordinaatit:  38°23′06″N, 22°45′22″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Dístomo-Aráchova-Antíkyra, Boiotia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Fokis
Aiheesta muualla
  Stiris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stiris (m.kreik. Στῖρις) eli Steiris (Στεῖρις) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunnan alueella noin seitsemän kilometriä kaakkoon kaupungista nimensä saaneesta nykyisestä Steírin kylästä.
Maantiede

Stiriin poliksen kaupunkikeskus sijaitsi antiikin Fokiin alueella 120 stadioninmitan päässä Khaironeiasta. Nykyisin alue on Boiotian alueyksikköä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi matala ja kallioinen kukkula, joka sijaitsee noin 1,5 kilometriä kaakkoon nykyisestä Pyhittäjä Luukaksen luostarista (Moní Osíou Louká). Nykyisin akropoliin paikka tunnetaan nimellä Palaiochóri (Παλαιοχώρι) sekä Ágios Nikólaos (Άγιος Νικόλαος) paikalla aiemmin olleen Pyhän Nikolaoksen kirkon mukaan.
Kaupungin kukkulan pituus on noin 700 metriä ja leveys noin 100 metriä. Pausanias kuvaa, että kukkulalla oli vain muutamia kaivoja, joiden vesi ei ollut juotavaa. Siksi kaupunkilaiset saivat veden lähteestä, joka sijaitsi alempana neljän stadioninmitan päässä. Sinne johti kallioon kaivettu reitti. Lähde on oletettavasti sama, joka sijaitsee nykyisellä luostarilla. Kukkulan pohjois- ja itäpuoli oli tasankoa. Lounaispuolelta saa alkunsa kulkuväylänä toiminut rotko, joka päättyy Korintinlahden rannikolle. Myös Stiriin ja Khaironeian välinen tie kulki vuorten halki.
Stiriin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupunkivaltiolla oli rajaa ainakin Panopeuksen (myös Fanoteus) kanssa, sillä rajasopimus tunnetaan piirtokirjoituksesta.
Historia

Stirisläiset katsoivat olevansa alkuperältään ateenalaisia, attikalaisen Steirian demoksen perustaman siirtokunnan jälkeläisiä. Siirtokuntalaisia johti Peteus sen jälkeen kun kuningas Aigeus oli ajanut hänet pois Attikasta. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Stirios (Στίριος), Steirios (Στείριος) tai Stiritēs (Στιρίτης).
Muutoin kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. 300-luvulla eaa. Stiris oli osa Fokiin liittoa. Kaupungilla oli sympoliteia-sopimus Medeonin kanssa. Stiris oli yksi fokislaisista kaupungeista, jotka Filippos II tuhosi kolmannen pyhän sodan lopussa. Myöhemmin se rakennettiin uudelleen, ja se oli olemassa vielä ainakin Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa.
Rakennukset ja löydökset

Stiriin kaupungin kukkula on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin osia erityisesti niiden itäosassa. Kukkulan kalliossa on merkkejä kaivamisesta rakennuksia varten.
Stiriissä oli Demeter Stiritikselle omistettu temppeli. Epiteetin perusteella Demeter vaikuttaa olleen kaupungin suojelija. Temppeli oli Pausaniaan mukaan tehty savitiilistä. Sen sisällä oli kaksi kulttipatsasta, joista toinen oli muinaista työtä ja peitetty siteillä, ja toinen oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stiris Wikimedia Commonsissa
Raunioita kaupungin akropoliilla.
Kallioon kaiverrettu tau-kirjain.
Karakólithoksen pyöreän tornin rauniot.
Vääksynjoki (Asikkala)

Vääksy ilmakuvassa: kaupunki sijaitsee Vesijärven ja Päijänteen välisellä kannaksella.
Vääksynjoki on Vesijärven lyhyt laskujoki Asikkalan Vääksyssä. Se virtaa Vesijärven ja Päijänteen välisen kannaksen ja samalla Toisen Salpausselän poikki ja laskee Päijänteeseen. Hieman Vääksynjoen itäpuolelle on rakennettu samat järvet toisiinsa yhdistävä Vääksyn kanava. Vääksynjoen pituus on 1,1 kilometriä ja valuma-alueen vesireitin eli pääuoman pituus on 32 kilometriä.
Vuosina 1820–1831 Vääksynjokea syvennettiin, jolloin Vesijärven pinta laski 2,4 metriä.
Joen vartta pitkin kulkee puolen kilometrin pituinen Vääksynjoen luontopolku.
Huomioita

↑  Pääuoman ja sen pituuden määrittäminen on selostettu artikkelin Vesijärven valuma-alue kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys.
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Vesijärven valuma-alue, vesi.fi
Wagner–Meerwein-toisiintuminen

Esimerkki Wagner–Meerwein-toisiintumisesta
Wagner–Meerwein-toisiintuminen on kemiallinen reaktio, jossa karbokationi toisiintuu hydridin, alkyyliryhmän ja aryyliryhmän 1,2-migraatiolla. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Georg Wagner vuonna 1899 ja mekanismin reaktiolle esitti Hans Meerwein vuonna 1914. Wagner–Meerwein-toisiintuminen on tärkeä reaktio erityisesti terpeenien biosynteeseissä ja kemiallisissa synteeseissä.
Mekanismi

Ensimmäinen raportoitu Wagner–Meerwein-toisiintuminen oli isoborneolin toisiintuminen kamfeeniksi. Wagner–Meerwein-toisiintumisissa mekanismin ensimmäinen vaihe on karbokationin muodostuminen. Karbokationi muodostuu tyypillisesti eliminaatioreaktion tuloksena ja elimininoituvana lähtevänä ryhmänä voi olla esimerkiksi vesi, halogenidi-ioni tai diatsoniumsuolojen tapauksessa typpikaasu. Seuraavassa vaiheessa tapahtuu karbokationin toisiintuminen, jossa karbokationin positiivisen varauksen omaavaan hiileen nähden viereiseen hiileen sitoutunut protoni tai alkyyli- tai aryyliryhmä migratoituu ja tätä kutsutaan 1,2-siirtymäksi. Toisiintumisen tuloksena muodostuu stabiilimpi enemmän substituoitu karbokationi. Esimerkiksi primäärisestä karbokationista muodostuu toisiintumisen seurauksena sekundäärinen karbokationi ja sekundäärisestä karbokationista muodostuu tertiäärinen karbokationi. Reaktion viimeinen vaihe on muodostuvan karbokationin reagoiminen joko eliminaatiolla muodostaen alkeenin tai substituutioreaktiolla. Eliminaation tapauksessa muodostuva tuote noudattaa Zaitsevin sääntöä.
Wagner–Meerwein-toisiintuminen on tyypillinen reaktio terpeeneille esimerkiksi kamfenilolista muodostuu tällä reaktiolla santeenia ja bornyylikloridista kamfeenikloridia. Näitä toisiintumisia voi myös tapahtua useita peräkkäin, mikä havaitaan esimerkiksi eräiden steroidien reaktioissa. Wagner–Meerwein-toisiintuminen on myös käyttökelpoinen tapa valmistaa adamantaanijohdannaisia 10 hiiliatomia sisältävistä trisyklisistä hiilivedyistä.