stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso vaalee
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kirsti Otsamo  | … |  Salme Isola, "Iso vaalee"   |
|  Kimmo Tuppurainen  | … |  Illu   |
|  Risto Salmi  | … |  Unto, "Uti"   |
|  Kaarina Perola  | … |  keittäjä   |
|  Erkki Ruokokoski  | … |  kapteeni Valdemar Kurjenmatka   |
|  Antti Litja  | … |  Koivula   |
|  Kari J. Ristolainen  | … |  Salminen   |
|  Pekka Saaristo  | … |  Timi   |
|  Salme Karppinen  | … |  tarjoilija   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  Illun isä   |
|  Hanna Westerberg  | … |  talonmiehen tytär   |
|  Ritva Koskensuu  | … |  Unton sisko   |
|  Soli Labbart  | … |  Unton äiti   |
|  Matti Ollila  | … |  serenadia laulava kapteeni   |
|  Keijo Pihlström  | … |  serenadia laulava upseeri   |
|  Teuvo Rissanen  | … |  serenadia laulava upseeri   |
|  Uula Laakso  | … |  tappaja   |
|  Tomi Salmela  | … |  tappaja   |
|  Kai Salminen  | … |  saksalainen upseeri   |
|  Simo Aropaltio  | … |  saksalainen kapteeni   |
Tuotanto ja julkaisu

Meren romaani Jääkiekkoilijan kesä ilmestyi vuonna 1980. Kerttula oli tehnyt aiemmin televisioelokuvia Meren romaanien pohjalta, esimerkiksi Taksikuski (1968), Kaupungin valtaus (1970) ja Äidin kuolema (1974). Iso vaalee on hänen ainoa valkokangastyönsä. Hän siirsi tarinan painopisteen jääkiekkoilijan kasvukivuista naisen muotokuvan suuntaan. Kerttula kertoi halunneensa tehdä "tyylikkään eroottisen elokuvan". Hän kritisoi pornografiaa, jossa nainen on objekti ja teoilla ei ole mitään seuraamuksia.
Iso vaalee kuvattiin 21. kesäkuuta – 5. elokuuta 1982. Ulkokuvat otettiin enimmäkseen Hämeenlinnassa ja sen ympäristössä. Kuvauspaikkoja olivat muun muassa Aulangon puisto, Parolannummi, Aulangon näköalatasanne ja näköalatorni. Suomökki sijaitsi Janakkalassa Turengin Käpälämäessä. Kirkkokuvia otettiin Pyhän Laurentiuksen kirkolla ja Sipoon vanhassa kirkossa Nikkilässä. Salmen asunnon ulkokuvat otettiin Helsingissä Chydeniuksenkadulla. Myös Tuusulassa kuvattiin.
Julkaisu

Iso vaalee keräsi teattereissa yli satatuhatta katsojaa.
Barium Video julkaisi Ison vaaleen VHS:nä ja mainosti sitä kohuelokuvana. VHS-laitoksen takakannessa on pääosien esittäjiksi mainittu Kirsti Otsamo ja Antti Litja, vaikka Litjalla oli elokuvassa vain pienehkö sivuosa. Lisäksi takakannen tekstissä on virheellisesti mainittu, että elokuva ajoittuisi ”sotakesään”.
Televisiossa elokuva esitettiin ensi kerran 7. huhtikuuta 1986.
Arviot

Iso vaalee sai aikalaiskriitikoilta kohtalaisen vastaanoton. Karjalainen: ”Ison vaaleen voima, veto ja irtonaisuus lepäävät suurelta osin Meren tekstin varassa.” Lehden mukaan näennäisen irrallisista kertomuksista syntyi vahva elämänmaku, kokoavana tekijänä oli päähenkilöiden kehitys. Lehti jatkoi: ”Sisäkertomukset suovat myös mahdollisuuden puheen kontrapunktiseen käyttöön, mikä luo jännitettä äänen ja kuvan välille.” Tamperelaisen Aamulehden mielestä elokuvasta puuttui ”toimiva, taustaa antava, tunnelmaa luova yhteisö.”
Myöhemmässä arviossa todetaan, ettei elokuva ole kestänyt aikaa, eikä sitä ehkä alkujaankaan ymmärtäneet kuin, ne jotka olivat lukeneet Veijo Meren romaanin. Luonnollisen raikkaan eroottisuuden tavoittelu jäi valjuksi yritykseksi.
Aiheesta muualla

Juonikuvaus ja lehdistöarvioita Elonet.fissä
Taustatietoja tuotannosta Elonet.fissä
Kirsti Otsamo Ison vaaleen roolissa.
Isotuppisammal

| Isotuppisammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen 
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Tuppisammalten lahko Timmiales
Heimo::  Tuppisammalten heimo Timmiaceae
Suku::  Tuppisammalet Timmia
Laji::  austriaca
Kaksiosainen nimi
 Timmia austriaca  Hedw. 
Katso myös
   Isotuppisammal Wikispeciesissä   Isotuppisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isotuppisammal (Timmia austriaca) on lehtisammallaji tuppisammalten heimossa (Timmiaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä etenkin vuoristoissa. Suomessa lajia esiintyy koko maan alueella paikoittain. Isotuppisammal on kalkinsuosija, joka kasvaa varjoisilla kalkki- ja liuskekallioilla.
Isotuppisammalella on melko jäykät versot, jotka ovat tummanvihreitä ja kasvavat enintään yhdeksän senttimetrin pituisiksi mutta tavallisesti paljon pienemmiksi. Lehdet ovat tasaisesti samanpituisia, kymmenen millimetriä, ja tyvistä tupellisia. Isotuppisammal näyttää hyvin samanlaiselta kuin pienikokoiset korpikarhunsammalet (Polytrichum) ja vuorikarhunsammalet (Polytrichastrum), joilla lehdet ovat paksumpia ja himmeämpiä. Laji voi sekoittua samoilla paikoilla kasvavaan lapintuppisammaleen (Timmia norvegica), joka on tavallisesti vaaleampi.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Isotuppisammal (Timmia austriaca)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q17200073  Wikispecies: Timmia austriaca  BioLib: 90749  EoL: 855990  EUNIS: 197112  FNA: 200001586  GBIF: 5282506  iNaturalist: 123702  IRMNG: 10696080  ITIS: 16071  NatureServe: 2.125477  NBN: NBNSYS0000036687  NCBI: 108613  NZOR: d172dd47-b4b6-4b6a-bec4-6a84716e7bea  Observation.org: 161141  Open Tree of Life: 777052  Plant List: tro-35106114  PLANTS: TIAU70  Tropicos: 35106114  WFO: wfo-0001149984  Laji.fi: MX.44097
Nam Việt

| Nanyue 南越 Nam Việt Nanyue> 206–111 eaa. |
| --- | --- |
   Nanyuen sijainti 
Pääkaupunki:  Panyu
Seuraaja:  Han-dynastia
Nanyue (kiin.: 南越; pinyin: Nányuè vietn. Nam Việt) oli muinainen valtakunta, joka sijaitsi 200–100-luvuilla eaa. nykyisen Kiinan Guangdongin, Guangxin ja Yunnanin maakuntien sekä Pohjois-Vietnamin alueilla. Han-kiinalainen kenraali Zhao Tuo perusti valtakunnan Qin-dynastian lopussa ja kansan kulttuuriin siirtyi runsaasti tapoja Yue-kansalta ja keskisen Kiinan alueilta. Valtakunnan pääkaupunki oli Panyu, joka sijaitsi nykyisen Kantonin kaupungin paikalla. Hallintoa tehtiin siis Kiinan alueiden kautta.
Vietnamissa valtakunnan ajanjaksosta käytetään nimitystä Triệu-dynastia.Asiasta on historiallisesti kiistoja, että onko tämä aika ulkomainen valtaus vai Vietnamin historiaan kuuluva hallitsija. Vietnamin nykyinen nimi tulee Qing Keisarilta Jiaqing lta kun vietnamilainen Gia Long oli alkuujaan pyytänyt uuden nimen Vietnamille. Ensiksi hän pyysi nimeksi samaksi kuin Nanyue, mutta Qing keisari kieltäytyi, ettei se sekoittuisi Nanyuen Kanssa.  Nimityksestä on säilynyt diplomaattista kirjeenvaihtoa.Zhao Tuo oli kirjoittanut, että hän piti alkuperäiskansojaan vain "barbaareina". Tämän takia Vietnamin historioitsija Ngô Thì Sĩ (1726–1780) kieltäytyi pitämästä Zhao Tuoa Vietnamin johtajana sanoen, että hän asui Panyussa (Guangzhou) ja hallitsi vain epäsuorasti Hong-joen suistoa. Hän vertasi tätä Guangzhoussa sijaitsevan Etelä-Han-dynastian esimerkkiin.
Historia

Nanyue hallitsi suurta osaa nykyistä eteläistä Kiinaa ja osia Vietnamista vuosien 206 ja 111 eaa. välillä. Vuonna 208 eaa. kiinalainen kenraali Zhao Tuo.
Vuonna 196 eKr. Zhao Tuo osoitti kunnioitusta Han keisarille Gaozulle, ja Han-dynastia kutsui Nanyuea "ulkomaiseksi palvelijaksi", eli vasallivaltioksi. Noin 183 eKr. Nanyuen ja Han-dynastian väliset suhteet kiristyi ja Zhao Tuo alkoi viitata itseään keisariksi, mikä viittaa Nanyuen ja Han-dynastian tasavertaiseen asemaan. Vuonna 179 eKr. Hanin ja Nanyuen väliset suhteet paranivat kun Zhao Tuo teki jälleen alistumisen han hallintoa kohtaan keisari Wen ille. Vuonna 113 eKr. Neljännen sukupolven johtaja Zhao Xing yritti saada Nanyue virallisesti mukaan Han-imperiumiin. Hänen pääministeri Lü Jia vastusti kiivaasti ja tappoi myöhemmin Zhao Xing in, asettamalla vanhemman veljensä Zhao Jiande n valtaistuimelle ja pakottaen vastakkainasettelun Han-dynastian kanssa. Seuraavana vuonna Han keisari Wu lähetti 100 000 sotilasta sotaan Nanyueä vastaan. Vuoden loppuun mennessä armeija oli tuhonnut Nanyuen ja vakiinnuttanut Han-vallan. Nanyue valtiona kesti 93 vuotta ja siinä oli viisi hallitsijasukupolvea. Nanyuen olemassaolo mahdollisti Lingnanin alueen välttyä kaaoksen Qin-dynastian romahduksesta. Se antoi eteläiselle alueelle mahdollisuuden välttää suurta osaa pohjoisten, pääasiassa Han-kiinalaisten alueiden kokemista vaikeuksista. Valtakunnan perustivat alun perin Kiinan Keski-Tasangolta tulevat johtajat ja he toivat kiinalaistyylisen byrokratian, edistyneen maatalouden ja käsityötekniikoiden tuomisesta eteläisten alueiden asukkaille sekä kiinan kieli ja kiinalainen kirjoitusjärjestelmä . Nanyue-hallitsijat edistivät "satojen yue-heimojen yhdenmukaistamisen ja kokoamisen" politiikkaa (kiina: 和集百越) ja kannustivat etnisiä han-maita muuttamaan keltaisen joen alueelta etelään. Nanyue-hallitsijat eivät sitten vastustaneet Yue- ja Han-kulttuurien omaksumista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nam Việt Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nanyue
Käännös suomeksi
Naamiotornipöllö

| Naamiotornipöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Tornipöllöt Tytonidae
Suku::  Tornipöllöt Tyto
Laji::  novaehollandiae
Kaksiosainen nimi
 Tyto novaehollandiae  (Stephens, 1826) 
Katso myös
   Naamiotornipöllö Wikispeciesissä   Naamiotornipöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naamiotornipöllö (Tyto novaehollandiae) on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uusi-Guineassa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkeat, subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat metsät, kuivat ja kostea pensastot ja kuivat arot.
Se painaa keskimäärin 600 grammaa.
Alalajit

Naamiotornipöllöllä on kuusi vahvistettua alalajia:
Tyto novaehollandiae calabyi I. J. Mason, 1983 (eteläinen Uusi-Guinea)
Tyto novaehollandiae castanops (Gould, 1837) (Tasmania ja Lord Howe)
Tyto novaehollandiae galei Mathews, 1914 (Cape Yorkin niemimaa)
Tyto novaehollandiae kimberli Mathews, 1912 (Australian mantereen pohjoisosa)
Tyto novaehollandiae melvillensis Mathews, 1912, (Tiwinsaaret)
Tyto novaehollandiae novaehollandiae (Stephens, 1826) (Australian mantereen eteläosa)
Kuvaus

Valkoista sydämenmuotoista naamaa ympäröi ruskeat höyhenet. Höyhenpeite on ruskea paitsi vaaleanharmaita täpliä yläselässä. Etupuoli on valkoinen ja siinä on ruskeita täpliä. Silmien väri vaihtelee mustasta tummanruskeaan. Naaraat ovat uroksia tummempia.
Linnun sukupuolet ovat hyvin erinäköisiä. Uros painaa 420–800 grammaa, naaraat ovat huomattavasti suurempia ja painavat 545–1 260 grammaa. Urokset ovat 33–41 senttimetriä pitkiä, naaraat 39–50 senttimetriä. Eteläisten naaraiden siipiväli on jopa 128 senttimetriä. Tyypilliseen tapaan tropiikin linnut ovat paljon pienempiä kuin lauhkeiden seutujen linnut. Suurin alalajeista on siten T. n. castanops.
Elinpaikat

Naamiotornipöllö elää metsäisessä pensastossa. Australiassa niitä tavataan harvoin kauempaa kuin 300 kilometrin päässä rannikolta. Ne oleilevat ja pesivät suurissa puunkoloissa lähellä lehvästöä. Ne ovat yölintuja ja saalistavat jyrsijöitä, matelijoita, lintuja, hyönteisiä ja pussimäyriä. Pöllön populaatio Australian mantereella on pienenemässä, ja joissakin valtioissa se on suojeltujen lajien luettelossa. Ne ovat paikkalintuja, ja ne pysyttelevät samalla alueella koko elinaikansa.
Lisääntyminen

Ne pesivät ympäri vuoden, kun olosuhteet ovat suosiolliset. Pesä on yleensä ontossa puussa, ja siinä on multaa, lehtikariketta tai hiekkaa. Puuttoman Nullarborin tasangon hävinnyt populaatio käytti pesintään maanalaisia onkaloita ja kallionkoloja. Naaras munii kaksi kolme munaa ja hautoo niitä koiraan hankkiessa syötävää. Poikaset ovat valkoisia tai vaaleita, kun niille kasvaa höyhenet. Ne lähtevät pesästä kahden tai kolmen kuukauden ikäisinä mutta käyvät vanhempien ruokittavina vielä kuukauden verran ennen kuin itsenäistyvät.
Suojelutilanne

Naamiotornipöllön populaatio on Australian mantereella supistumassa, ja laji on useissa valtioissa suojeltujen lajien luettelossa.
Victoriassa se on uhanalaisten luettelossa, ja sille valmistellaan Flora and Fauna Guarantee Act 1988 -asetuksen mukaisia toimenpiteitä.
Aiheesta muualla

Tietoja naamiotornipöllöstä
Uhanalaiset linnut
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Tyto novaehollandiae:  Wikidata: Q781909  Wikispecies: Tyto novaehollandiae  ADW: Tyto_novaehollandiae  AFD: Tyto_novaehollandiae  Avibase: 6E574A8D0A8546CB  BirdLife: 62172196  BirdLife-Australia: masked-owl  BOW: aumowl1  CoL: 59ZW5  eBird: aumowl1  EoL: 1178356  GBIF: 5232413  GISD: 1912  iNaturalist: 20425  IRMNG: 10805155  ITIS: 555355  IUCN: 62172196  NCBI: 507994  Observation.org: 72118  Open Tree of Life: 799262  Paleobiology Database: 369380  Paleobiology Database: 369380  Species+: 3537  Xeno-canto: Tyto-novaehollandiae 
Strix novaehollandiae:  Wikidata: Q109563495  CoL: 6ZWYP  GBIF: 9752021  ITIS: 1063289 
Laskeutumassa.
Australiantornipöllö lentää Lone Pine Koala Sanctuaryssa.
Fernando Namora

| Fernando Namora |
| --- | --- |
 Fernando Namora
Henkilötiedot
Syntynyt: 1919 Condeixa, Portugali
Kuollut: 1989 (69–70 vuotta) Lissabon, Portugali
Kansalaisuus:  Portugali
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: portugali
Tuotannon kieli: portugali
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
fernando-namora.blogspot.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Fernando Namora (1919 Condeixa, Portugali – 1989 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen kirjailija, taidemaalari ja lääkäri.  Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, runoja ja näytelmiä. Hän aloitti runoilijana.
Namora oli portugalilaisen neorealismin ensimmäisiä kirjailijoita. Hänen teoksensa Retalhos da Vida de um Médico ( 2 osaa, 1949, 1963) aiheena on maaseutu ja työ maalaislääkärinä. Myöhemmin kirjoissa paneudutaan elämään kaupungissa. Neorealismin merkittävimpiin kuuluu hänen teoksensa Sunnuntaina iltapäivällä (1961).
Suomennetut teokset

Sunnuntaina, iltapäivällä (Domingo a tarde), suom. Leila Ponkala, Otava 1980 ISBN 951-1-05897-5
Hyvä ja paha kylvö (O trigo e o joio, 1954), suom. Hilkka Mäki, Otava 1984 Otavan kirjasto: 22 ISBN 951-1-07704-X
Ikävän joki (O rio triste), suom. Hilkka Mäki, Otava 1989 Otavan kirjasto: 79 ISBN 951-1-10470-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fernando Namora Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Mänttä-Vilppula

| Mänttä-Vilppula |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Mäntän paperitehdas.
Sijainti:  62°01′45″N, 024°37′25″E
Maakunta:  Pirkanmaa
Seutukunta:  Ylä-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  508
Hallinnollinen keskus:  Mäntän keskustaajama
Perustettu:  2009
Kuntaliitokset:  Mänttä (2009) Vilppula (2009)
Kokonaispinta-ala:  657,09 km² 181:nneksi suurin 2022 
– maa:  534,84 km²
– sisävesi:  122,25 km²
Väkiluku:  9 278 104:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  17,35 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  11,5 %
– 15–64-v.:  52,8 %
– yli 64-v.:  35,7 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,0 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  3,8 %
Kunnallisvero:  9,9 % 28:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Anne Heusala
Hallituksen puheenjohtaja:  Marika Ala-Herttuala
Kaupunginvaltuusto:  31 paikkaa
– puheenjohtaja:  Arto Pirttilahti
  2021–2025   • SDP   • Kesk.   • PS   • Kok.   • Vas.   • Vihr.   • KD:   9 7 6 4 2 2 1
www.manttavilppula.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mänttä-Vilppula on metsäteollisuuden ympärille syntynyt kaupunki Pohjois-Pirkanmaalla, Keski-Suomen maakunnan vastaisella rajalla. Mänttä-Vilppulan naapurikunnat ovat Keuruu, Juupajoki, Jämsä, Ruovesi ja Virrat. Kaupungin virallinen pinta-ala on 657,09 km², josta 534,84 km² on maata, ja väkiluku 9 278 asukasta.
Suurista kaupungeista Mänttä-Vilppulaa lähimpänä sijaitsevat Jyväskylä (etäisyys n. 80 km) ja Tampere (90 km).
Vuonna 2007 Ylä-Pirkanmaalla käynnistettiin kunta- ja palvelurakenneselvitys Mäntän ja Virtain kaupunkien sekä Ruoveden ja Vilppulan kuntien kesken. Lopulta Ruovesi ja Virrat jäivät kuntaliitosvalmistelusta pois ja saatiin aikaan Mänttä-Vilppulan kaupunki, kun Mänttä ja Vilppula yhdistyivät 1.1.2009.
Uusi kaupunki piti Vilppulan vaakunan, mutta hallinnon sijaintipaikaksi tuli Mäntän keskustaajama. Taajama itse asiassa kattaa myös aiemmin oman taajamansa muodostaneen Vilppulan asemanseudun, mutta tarkkaan ottaen keskuspaikkana on entisen Mäntän kaupungin keskusta.
Mänttä-Vilppula tunnetaan ennen kaikkea taidekaupunkina sekä yhtenä suomalaisen paperi- ja metsäteollisuuden historiallisista pitäjistä. Molempien taustalla on vaikuttanut vahvasti Serlachiuksen suku.
Mänttä-Vilppulan kaupungin vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson.
Maantiede

Vanha Vilppula sijaitsee kaupungin länsiosassa ja Mänttä itäosassa. 
Mäntän keskusta sijoittuu Keurusselän ja Kuorevesi-järven väliselle kannakselle, jonka poikki Keuruun reitin vedet laskevat kohti Ruovettä. Mäntän tunnetuin luonnonnähtävyys on 190 metrin korkeudelle merenpinnasta ulottuva Mäntänvuori keskustan kaakkoispuolella. Vilppulan alue sijaitsee pääosin 100–150 metrin korkeudella merenpinnasta ja vain muutamat pienet alueet entisen kunnan länsi- ja lounaisrajalla ylittävät 150 metrin tason. Korkein maastonkohta on kuitenkin 214 metrin korkeuteen ulottuva Kankaanpäänvuori. Yleiskuvaltaan Vilppulan maisema on varsin mäkistä. Kokemäenjoen vesistön latvavesiin kuuluvan Keuruun reitin vedet jakavat Vilppulan kahteen osaan, ja syvässä jokiuomassa kirkonkylän kohdalla virtaa Vilppulankoski. Sen putouskorkeus on 2,3 metriä.
Kaupungissa on kaikkiaan 136 järveä, joista suurimmat ovat Keurusselkä-Ukonselkä, Ruovesi ja Tarjanne.
Mänttä-Vilppulan Natura-kohteita ovat karu humusjärvi Tarjannevesi sekä vanhojen metsien kohteet Riihijärvi, Lauttajärvi, Elämänmäki ja Mäntänvuori.
Maantiede > Kylät ja muut taajamat

Kolhon taajama sijaitsee kaupungin pohjoisosissa, Tampere-Haapamäki-radan varrella.
Pohjaslahti, joka oli oma kuntansa vuosina 1941–1973, sijaitsee Vilppulan ja Virtain välissä Tarjanneveden rannalla.
Vanhan Vilppulan alueen muita kyliä ovat Ajostaipale, Ala-Kolkki, Elämäntaipale, Haikkasalo, Huhtijärvi, Hokkaskylä, Huopioniemi, Innala, Jouttikylä, Kankaanpää, Keuruunkylä, Kitusuo, Koivio, Koivujärvi, Kotiniemi, Kuoreniemi, Kurkijärvi, Laajankylä, Laskunkylä, Leppäkoski, Loila, Maakasperä, Makkoskylä, Mäntyperä, Pollari, Pynnöskylä, Rajala, Rantakylä, Riihiniemi, Ritoniemi, Salmentaka, Salmi, Sammalisto, Suluslahti, Tammikoski, Tuuhoskylä, Tyynysniemi, Uittosalmi, Vehkomäki, Vessari, Viiki, Vitsakoski ja Ylä-Kolkki.
Mäntän alueen kaupunginosia ovat Alaranta, Aravala, Asemankulma, Isoniemi, Joenniemi, Juhola, Keikanniemi, Keskikaupunki, Koskela, Kukkarokivi, Käänninniemi, Länsi-Koskela, Moisio, Monhanrinne, Mustalahti, Mäkikylä, Pättiniemi, Raja-aho, Rusinniemi, Savosenmäki, Seppälä, Sillanpää, Tammikangas, Tammiranta, Vuohijoki, Vuohimetsä ja Vuorenalusta.
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Mänttä-Vilppulassa oli 10 256 asukasta, joista 8 408 asui taajamissa, 1 742 haja-asutusalueilla ja 106:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Mänttä-Vilppulan taajama-aste on 82,8 %. Mänttä-Vilppulan taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Mäntän keskustaajama* | 7 591 |
| 2 | Kolho | 817 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Entisen Vilppulan kuntakeskus, Vilppulan asemanseutu on kasvanut yhteen Mäntän keskustaajaman kanssa. Mäntän keskustaajama ulottuu pieniltä osin myös Jämsän kaupungin alueelle.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Mänttä-Vilppulassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Mänttä-Vilppulan seurakunta
Pohjaslahden kappeliseurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Mänttä-Vilppulassa toimii Mäntän helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Mänttä-Vilppulan alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Mänttä-Vilppulan kaupungin nykyisellä alueella.
Mäntän seurakunta (yhdistetty Vilppulan seurakunnan kanssa Mänttä-Vilppulan seurakunnaksi 2009)
Pohjaslahden seurakunta (liitetty Vilppulan seurakuntaan 1996)
Vilppulan seurakunta (yhdistetty Mäntän seurakunnan kanssa Mänttä-Vilppulan seurakunnaksi 2009)
Historia

Vilppulasta tuli Ruoveden kappeliseurakunta vuonna 1891 ja itsenäinen seurakunta vuonna 1904, jolloin siihen liitettiin osia myös Keuruusta. Vilppulan kirkko on valmistunut 1900-luvun alussa.
Vilppulan eristyneisyys väheni, kun vuonna 1870 alkoi laivaliikenne Ruovedelle, ja rautatie valmistui Tampereelta Vilppulan ja Haapamäen kautta Vaasaan vuonna 1883. Samoihin aikoihin rakennettiin myös maantie Ruovedeltä Vilppulan ja Mäntän kautta Keuruulle. G. A. Serlachius rakennutti vuosina 1895–1897 kapearaiteisen rautatien Vilppulan rautatieasemalta Mänttään.
Mäntän tehdasyhdyskunta irtautui Vilppulasta 1921. Pohjaslahden kunnasta liitettiin yli kaksi kolmasosaa vuonna 1973 Vilppulaan.
Vuonna 2007 Ylä-Pirkanmaalla käynnistettiin kunta- ja palvelurakenneselvitys Mäntän ja Virtain kaupunkien sekä Ruoveden ja Vilppulan kuntien kesken. Lopulta Ruovesi ja Virrat jäivät kuntaliitosvalmistelusta pois ja saatiin aikaan Mänttä-Vilppulan kaupunki, kun Mänttä ja Vilppula yhdistyivät 1. tammikuuta 2009.
Hallinto

Mänttä-Vilppulan kaupunginjohtajana on toiminut Anne Heusala vuodesta 2021. Hänen edeltäjänsä oli Markus Auvinen, joka toimi kaupunginjohtajana vuosina 2018–2020.
Kaupunginvaltuustossa on 31 paikkaa, joista yhdeksän on SDP:n hallussa kaudella 2021–2025. Valtuuston puheenjohtajana toimii Arto Pirttilahti.
Kaupunginhallituksessa on yhdeksän jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Marika Ala-Herttuala.
Talous

Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Mäntän Seudun Osuuspankki, Lastensuojeluyksikkö Siivet ja alihankintakonepaja TK-Vilmet.
Väestönkehitys

Alla on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Mänttä-Vilppulan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 15 147 | 15 147 |
| 1985 | 1985 |    | 14 918 | 14 918 |
| 1990 | 1990 |    | 14 049 | 14 049 |
| 1995 | 1995 |    | 13 412 | 13 412 |
| 2000 | 2000 |    | 12 738 | 12 738 |
| 2005 | 2005 |    | 11 982 | 11 982 |
| 2010 | 2010 |    | 11 413 | 11 413 |
| 2015 | 2015 |    | 10 604 | 10 604 |
| 2020 | 2020 |    | 9 850 | 9 850 |
Lähde: Tilastokeskus.
Nähtävyydet ja tapahtumat

Elämänmäki
KolhoRock
Maakasperä
Myllyrannan Sisustuskeskus
Mäntän Klubi
Mäntän kuvataideviikot
Mäntän kirkko
Mäntän musiikkijuhlat
Mäntän Urkuviikko
Mäntänvuori
Mää oon Mänttästä -kesätapahtuma
Pekilo
PekiloRok
Serlachius-museot Gustaf ja Gösta
Taidekeskus Honkahovi
Vilppulan kirkko
Vilppulankoski
Vilppulankoski Jazz
Vilpun Vintti
Urheiluseuroja

Vilppulan Veikot
Mäntän Valo
Vilppulan Tähti
Mäntän Urheilijat
Koillis-Pirkan Kiekko
Mäntän Syke
Mäntän Seudun Eräpirkat
Mäntän Ratsastajat
Vilppulan Ratsastajat
Mäntän Urheiluautoilijat
Vilppulan Seudun Urheiluautoilijat
ESRC
Kolhon Vihuri
Mäntän Seudun Urheilusukeltajat
Mäntän Seudun Uistelijat
Mäntän Kiekko-Pojat
DG Rollers Mänttä-Vilppula