stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ambient
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ambient Wikimedia Commonsissa
Agung (tulivuori)

Agung
Agung hindulaisen Pura Besakihin temppelin taustalla.
| --- | --- |
Tyyppi:  kerrostulivuori
Sijainti:  Bali, Indonesia
Korkeus merenpinnasta:  2 995 m
Prominenssi:  3 031  m 
Purkautunut viimeksi:  2017
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Agung (indonesiaksi Gunung Agung) on tulivuori Balin saarella Indonesiassa. Vajaan kolmen kilometrin korkuinen tulivuori on Balin korkein vuori, ja se on saarelaisille pyhä. Tulivuoren tiedetään purkautuneen neljästi historiallisella ajalla. Viimeisin purkaus tapahtui vuonna 2018.
Geologia

Agung on Balin korkein vuori, ja se kohoaa saaren itäisessä osassa. Se kohoaa Baturin kalderan kaakkoiskulmasta ja laskee pohjoisella ja eteläisillä rinteillään mereen. Agungin korkeus on 2 995 metriä.
Tulivuoren huippu on itä–lansi-suunnassa noin 1,5 kilometriä leveä, ja sen korkein kohta on huipun länsiosassa. Jyrkkäreunainen, noin 800 metriä leveä kraatteri on puolestaan huipun itäosassa.
Purkaushistoria

Agungin tiedetään purkautuneen historiallisella ajalla neljästi. Vuoden 1808 purkaus sijoittui vulkaanisella räjähdysasteikolla luokkaan 2. Sen sijaan vuoden 1843 ja 1963 purkaukset ovat luokassa 5.
Vuoden 1963 purkauksessa kuoli noin 1 100 ihmistä. Heistä 820 kuoli pyroklastisiin pilviin, 163 putoilevaan tuhkaan ja 165 laharien takia. Purkauksella oli maailmanlaajuisiakin vaikutuksia, sillä ilmakehään vapautunut rikkidioksidi viilensi lämpötilaa noin 0,1–0,4 celsiusasteella.
Agung alkoi purkautua marraskuun lopulla 2017. Vuori alkoi syöstä magmaa 27. marraskuuta. Balilla on määrätty noin 100 000 ihmistä evakuoitavaksi kymmenen kilometrin säteellä vuoresta.
Kulttuuriviitteet

Agung on balilaisten pyhä vuori, ja sinne ei voi kiivetä useiden uskonnollisten juhlien aikana. Huipulle johtaa kaksi reittiä, joista toinen lähtee Pura Besakihin ja toinen Pura Pasar Agungin temppelistä. Ennen kiipeämistä temppelissä pitää uhrata.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agung (tulivuori) Wikimedia Commonsissa
Agung purkautuu marraskuussa 2017.
1902

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1902 oli normaalivuosi, joka alkoi keskiviikosta.
Tapahtumia > Tuntematon päivämäärä

Kainuussa oli paha katovuosi vuosina 1902–1903.
Nathan B. Stubblefield esitteli langattoman puhelimen Kentuckyssa.
Kapina päättyi Filippiineillä.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Hans von Dohnányi, saksalainen juristi ja vastarintaliikkeen taistelija (k. 1945)
8. tammikuuta – Georgi Malenkov, neuvostoliittolainen poliitikko (k. 1988)
9. tammikuuta – Josemaría Escrivá, espanjalainen pappi, Opus Dein ja Navarran yliopiston perustaja (k. 1975)
12. tammikuuta – Kerttu Oksanen, suomalainen runoilija (k. 1987)
15. tammikuuta – Saud ibn Abdul Aziz, Saudi-Arabian kuningas (1953–1964) (k. 1969)
19. tammikuuta – Aune Somersalmi, suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja (k. 1984)
31. tammikuuta – Alva Myrdal, vuoden 1982 Nobelin rauhanpalkinnon saanut ruotsalainen poliitikko (k. 1986)
1. helmikuuta – Langston Hughes, yhdysvaltalainen runoilija ja kansalaisaktivisti (k. 1967)
4. helmikuuta – Manuel Álvarez Bravo, meksikolainen valokuvaaja (k. 2002)
4. helmikuuta – Charles Lindbergh, yhdysvaltalainen lentäjä (k. 1974)
8. helmikuuta – Demchugdongrub (”Ruhtinas De”), mongolialainen Mengjiangin ruhtinas (k. 1966)
8. helmikuuta – Gertrud Scholtz-Klink, saksalainen kansallissosialistinen poliitikko (k. 1999)
10. helmikuuta – Walter Houser Brattain, vuoden 1956 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut yhdysvaltalainen fyysikko (k. 1987)
11. helmikuuta – Ljubov Orlova, neuvostoliittolainen elokuvanäyttelijä (k. 1975)
22. helmikuuta – Kaarlo Kytö, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1985)
27. helmikuuta – Lucio Costa, brasilialainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija (k. 1988)
27. helmikuuta – John Steinbeck, vuoden 1962 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut yhdysvaltalainen kirjailija (k. 1968)
3. maaliskuuta – Tyyne Leivo-Larsson, suomalainen kansanedustaja, ministeri ja suurlähettiläs (k. 1977)
7. maaliskuuta – Heinz Rühmann, saksalainen näyttelijä (k. 1994)
21. maaliskuuta – Gustav Fröhlich, saksalainen näyttelijä (k. 1987)
21. maaliskuuta – Edward James House Junior (”Son House”), yhdysvaltalainen blueslaulaja ja kitaristi (k. 1988)
24. maaliskuuta – Ville Pessi, suomalainen kommunistipoliitikko (k. 1983)
25. maaliskuuta – Sten Broman, ruotsalainen alttoviulisti, säveltäjä, musiikkikriitikko, kapellimestari ja juontaja (k. 1983)
26. maaliskuuta – Aino Mattila, suomalainen teatteriammattilainen (k. 1986)
29. maaliskuuta – Marcel Aymé, ranskalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija (k. 1967)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

3. huhtikuuta – Reinhard Gehlen, saksalainen kenraalimajuri (k. 1979)
3. huhtikuuta – Yrjö Lyytikäinen, suomalainen päätoimittaja, Apu-lehden perustaja (k. 1956)
6. huhtikuuta – Vilho Rantanen, suomalainen päätoimittaja (k. 1994)
6. huhtikuuta – Gustav Sjaastad, norjalainen poliitikko (k. 1964)
13. huhtikuuta – Kaarlo Merimaa, suomalainen apulaisjohtaja ja nuortenkirjailija (k. 1969)
18. huhtikuuta – Evert Merola, suomalainen kirjailija (k. 1997)
18. huhtikuuta – Menachem Mendel Schneerson (”The Rebbe”), ukrainalainen ortodoksijuutalainen rabbi (k. 1994)
19. huhtikuuta – Veniamin Kaverin, venäläinen kirjailija (k. 1989)
20. huhtikuuta – John Elfström, ruotsalainen näyttelijä (k. 1981)
23. huhtikuuta – Halldór Laxness, vuoden 1955 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut islantilainen kirjailija (k. 1998)
26. huhtikuuta – Jorma Reenpää, suomalainen diplomi-insinööri, Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtaja (k. 1980)
26. huhtikuuta – Kari Reenpää, suomalainen diplomi-insinööri, vuorineuvos ja Otavan toimitusjohtaja (k. 1968)
30. huhtikuuta – Theodore Schultz, vuoden 1979 Nobelin taloustieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen taloustieteilijä (k. 1998)
2. toukokuuta – Kirsti Karhi, suomalainen näyttelijä (k. 1981)
3. toukokuuta – Alfred Kastler, vuoden 1966 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut ranskalainen fyysikko (k. 1984)
6. toukokuuta – Max Ophüls, saksalainen elokuvaohjaaja (k. 1957)
8. toukokuuta – André Lwoff, vuoden 1965 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut ranskalainen mikrobiologi (k. 1994)
11. toukokuuta – Kaarlo Sarkia, suomalainen runoilija (k. 1945)
15. toukokuuta – Sigizmund Levanevsky, neuvostoliittolainen lentäjä (katosi 1937)
25. toukokuuta – Helvi Leiviskä, suomalainen säveltäjä (k. 1982)
1. kesäkuuta – Jaakko Rahola, suomalainen laivanrakennusopin professori (k. 1973)
2. kesäkuuta – Ilmari Kunnas, suomalainen eversti (k. 1957)
6. kesäkuuta – Émile Ali-Khan, ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti
6. kesäkuuta – Jimmie Lunceford, yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja orkesterinjohtaja (k. 1947)
15. kesäkuuta – Erik H. Erikson, tanskalais-saksalais-yhdysvaltalainen kehityspsykologi (k. 1994)
16. kesäkuuta – Barbara McClintock, vuoden 1983 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen sytogenetiikan tutkija (k. 1992)
18. kesäkuuta – Morgan Walter Philips, brittiläinen työväenpuolueen poliitikko (k. 1963)
18. kesäkuuta – Paavo Yrjölä, suomalainen yleisurheilun moniottelija (k. 1980)
25. kesäkuuta – Risto-Veikko Luukkonen, suomalainen arkkitehti (k. 1972)
27. kesäkuuta – Georg Malmstén, suomalainen muusikko ja säveltäjä (k. 1981)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – William Wyler, saksalais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (k. 1981)
4. heinäkuuta – Erik Tuxen, tanskalainen kapellimestari (k. 1957)
7. heinäkuuta – Vittorio De Sica, italialainen elokuvaohjaaja (k. 1974)
10. heinäkuuta – Kurt Alder, vuoden 1950 Nobelin kemianpalkinnon saanut saksalainen kemisti (k. 1958)
17. heinäkuuta – Paavo Simola, suomalainen lääkäri ja biokemisti (k. 1961)
18. heinäkuuta – Uuno Tupasela (”Tupa-Uuno”), suomalainen kuplettilaulaja ja sanoittaja (k. 1983)
23. heinäkuuta – Alpo S. Tuura, amerikansuomalainen taidemaalari (k. 1928)
26. heinäkuuta – Albert Forster, saksalainen poliitikko ja Gauleiter (k. 1952)
28. heinäkuuta – Albert Namatjira, australialainen kuvataiteilija (k. 1958)
28. heinäkuuta – Karl Popper, itävaltalais-brittiläinen tieteenfilosofi (k. 1994)
3. elokuuta – Regina Jonas, saksanjuutalainen rabbi (k. 1944)
3. elokuuta – Lauri Santtu, suomalainen taidegraafikko ja -piirtäjä (k. 1986)
8. elokuuta – Paul Dirac, vuoden 1933 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut englantilainen fyysikko (k. 1984)
10. elokuuta – Norma Shearer, kanadalainen Oscar-palkittu näyttelijä (k. 1983)
10. elokuuta – Arne Tiselius, vuoden 1948 Nobelin kemianpalkinnon saanut ruotsalainen biokemisti (k. 1971)
11. elokuuta – Martti Turunen, suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja (k. 1979)
13. elokuuta – Felix Wankel, saksalainen wankelmoottorin keksijä (k. 1988)
15. elokuuta – Erik Edmundsson, suomalainen näyttelijä (k. 1928)
21. elokuuta – Siiri Angerkoski, suomalainen näyttelijä (k. 1971)
22. elokuuta – Leni Riefenstahl, saksalainen elokuvaohjaaja (k. 2003)
24. elokuuta – Carlo Gambino, italialainen mafiajohtaja (k. 1976)
24. elokuuta – Tapio Peitsara, suomalainen eversti ja rykmentinkomentaja (k. 1989)
2. syyskuuta – Arvi Tynys, suomalainen kuvanveistäjä (k. 1959)
6. syyskuuta – Göran Hongell, suomalainen lasitaiteilija (k. 1973)
10. syyskuuta – Toivo Pekkanen, suomalainen kirjailija (k. 1957)
12. syyskuuta – Juscelino Kubitschek, Brasilian presidentti (1956–1961) (k. 1976)
16. syyskuuta – Halvard Lange, norjalainen poliitikko, diplomaatti ja ministeri (k. 1970)
16. syyskuuta – Veli Saarinen, suomalainen hiihtäjä ja hiihtovalmentaja (k. 1969)
21. syyskuuta – Ilmari Salminen, suomalainen juoksija (olympiavoittaja) (k. 1986)
24. syyskuuta – Ruhollah Khomeini, Ajatollah Khomeini, iranilainen uskonnollinen ja poliittinen johtaja (k. 1989)
29. syyskuuta – Mikel Koliqi, albanialainen kardinaali (s. 1997)
29. syyskuuta – Sun Yaoting, Kiinan viimeinen eunukki (k. 1996)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

1. lokakuuta – Parelius Mentsen, norjalainen ammattiyhdistysjohtaja (k. 1985)
2. lokakuuta – Leopold Figl, Itävallan liittokansleri (1945–1953) (k. 1965)
7. lokakuuta – Zaharia Stancu, romanialainen kirjailija (k. 1974)
10. lokakuuta – Laila Kantola, suomalainen kirjailija (k. 1997)
12. lokakuuta – Bernt Ingvaldsen, norjalainen poliitikko (k. 1985)
14. lokakuuta – Martti Suosalo, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1954)
15. lokakuuta – Eino Huhtala, suomalainen eläinlääkäri ja ylijohtaja (k. 1971)
26. lokakuuta – Kustaa Vilkuna, suomalainen akateemikko, kansatieteilijä, kielitieteilijä ja historiantutkija (k. 1980)
26. lokakuuta – Alfred Vogel, sveitsiläinen fytoterapeutti, ravitsemusterapeutti ja kirjailija (k. 1996)
31. lokakuuta – Harry Gullichsen, suomalainen vuorineuvos ja teollisuusvaikuttaja (k. 1954)
1. marraskuuta – Eugen Jochum, saksalainen kapellimestari (k. 1987)
4. marraskuuta – Otto Bayer, saksalainen kemisti ja professori (k. 1982)
9. marraskuuta – Anthony Asquith, brittiläinen elokuvaohjaaja (k. 1968)
10. marraskuuta – Thomas Gerald Room, australialainen matemaatikko (k. 1986)
12. marraskuuta – Jarl Ahrenberg, suomenruotsalainen runoilija (k. 1967)
12. marraskuuta – Erkki Toukolehto, suomalainen kuvanveistäjä (k. 1962)
13. marraskuuta – Rosalia Gurovitsch, Rosa Mäkinen, suomalainen parturi, josta kappale "Kotkan ruusu" mahdollisesti sai aiheensa (k. 1966)
15. marraskuuta – Markian Popov, neuvostoliittolainen kenraali (k. 1969)
17. marraskuuta – Eugene Wigner, vuoden 1963 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut unkarilainen fyysikko ja matemaatikko (k. 1995)
19. marraskuuta – Urho Kiukas, suomalainen poliisijohtaja, maaherra ja ministeri (k. 1995)
21. marraskuuta – Isaac Bashevis Singer, vuoden 1978 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut puolalainen kirjailija (k. 1991)
21. marraskuuta – Mihail Suslov, neuvostoliittolainen poliitikko (kommunistisen puolueen pääideologi) (k. 1982)
23. marraskuuta – Aaro Kauppi, suomalainen professori ja Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1979)
29. marraskuuta – Carlo Levi, italialainen kirjailija ja kuvataiteilija (k. 1975)
8. joulukuuta – Gustaf Magnusson, suomalainen kenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari (k. 1993)
9. joulukuuta – Richard Austen ”Rab” Butler, brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko (k. 1982)
9. joulukuuta – Margaret Hamilton, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1985)
14. joulukuuta – Niilo Mäki, suomalainen psykologi, neuropsykologian ja erityispedagogiikan kehittäjä (k. 1968)
16. joulukuuta – Rafael Alberti, espanjalainen runoilija (k. 1999)
17. joulukuuta – Erkki Vala, suomalainen kirjailija (k. 1991)
20. joulukuuta – Herrick Hackman, suomalainen yritysjohtaja ja teollisuusneuvos (k. 1984)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

22. marraskuuta – Friedrich August Krupp, saksalainen tehtailija (s. 1854)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Hendrik Lorentz ja Pieter Zeeman
Nobelin kemianpalkinto: Hermann Emil Fischer
Nobelin lääketieteen palkinto: Ronald Ross
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Theodor Mommsen
Nobelin rauhanpalkinto: Élie Ducommun ja Charles Albert Gobat
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1902
Allen Collins

| Allen Collins |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1952 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat
Kuollut: 23. tammikuuta 1990 (37 vuotta) Jacksonville, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1964–1986
Tyylilajit:  Southern rock
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Lynyrd Skynyrd, The Rossington-Collins Band, The Allen Collins Band
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Larkin Allen Collins Jr. (19. heinäkuuta 1952 – 23. tammikuuta 1990) oli Lynyrd Skynyrdin kitaristi. Collins syntyi Floridassa ja kuului Lynyrd Skynyrdin alkuperäiskokoonpanoon, joka se perustettiin 1960-luvulla. Hän loukkaantui 20. lokakuuta 1977 lento-onnettomuudessa, jossa kuolivat hänen yhtyetoverinsa Ronnie Van Zant, Steve Gaines ja Cassie Gaines. Kitaristin oikean käsivarren amputointia harkittiin, mutta tätä ei jouduttu toteuttamaan. Vuonna 1986 sattuneessa rattijuopumustapauksessa kuoli Collinsin tyttöystävä ja kitaristi itse halvaantui vyötäröstä alaspäin.
Elämä ja ura

Allen Collins aloitti kitaran soittamisen 12-vuotiaana saatuaan opetusta äidiltään. Ensimmäisen kitaransa Collins sai isältään syntymäpäivälahjaksi. Hän liittyi vuonna 1964 ystäviensä Ronnie Van Zantin ja Gary Rossingtonin perustamaan My Backyard -yhtyeeseen. Vuonna 1969 yhtye nimettiin Lynyrd Skynyrdiksi. Nimi tuli jäsenten käymän lukion ankarasta liikunnanopettaja Leonard Skinneristä, joka ei sulattanut pitkätukkaisia oppilaitaan. Skinneristä tuli yhtyeen sisällä vitsailun aihe.
Collins meni naimisiin vuonna 1970 Kathy Johnsin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi tytärtä. Häissä olivat vieraina Lynyrd Skynyrdin jäsenet, mutta Johns pelkäsi heidän pitkien hiuksensa häiritsevän vanhempiaan. Ratkaisuksi jäsenet kätkivät hiuksensa peruukkien alle. Yhtye soitti hääjuhlissa ensimmäistä kertaa kappaleen "Free Bird". Collins oli tuottelias säveltäjä ja kirjoitti useita tunnettuja Lynyrd Skynyrdin kappaleita, kuten "Free Bird", "Gimme Three Steps" ja "That Smell". Yhtye sai levytyssopimuksen vuonna 1972 ja nousi suosioon debyyttialbumi Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerdin ilmestyttyä.
Lynyrd Skynyrdin ura päättyi yhtyeen jouduttua lento-onnettomuuteen lokakuussa 1977. Collins sai vakavat vammat, häneltä murtui niskanikamia ja oikea käsi sai vakavia vaurioita. Lääkärit harkitsivat käden amputointia, mutta Collinsin isä kieltäytyi tästä. Collins jatkoi uraansa perustamalla yhtyeen The Rossington-Collins Band vuonna 1979, jossa soitti useita entisiä Lynyrd Skynyrdin jäseniä. Huono onni kuitenkin seurasi Collinsia, jonka vaimo Kathy kuoli vuonna 1980 saatuaan keskenmenon ja sisäisen verenvuodon. Collins masentui tästä syvästi ja vajosi alkoholismiin ja huumeriippuvuuteen. Rossingtonin lähdettyä Collins perusti oman yhtyeen Allen Collins Bandin. Se levytti albumin Here, There & Back ennen hajoamistaan vuonna 1984.
Allen Collins joutui auto-onnettomuuteen uudella Ford Thunderbirdillään 29. tammikuuta 1986. Collins lähti tyttöystävänsä Debra Jean Wattsin kanssa asunnostaan viinakauppaan, mutta menetti auton hallinnan ja ajoi ulos tieltä. Watts kuoli ja Collins halvaantui vyötäröstä alaspäin. Hän ei saanut sakkoja tapauksesta tai joutunut oikeuden eteen, sillä halvaantuneena hänen ei katsottu olevan enää vaaraksi kellekään. Lynyrd Skynyrd kokoontui vuonna 1987 muistamaan kymmenen vuoden takaista onnettomuutta. Collins toimi kiertueella konsulttina ja musiikillisena johtajana. Hän valitsi lavalle sijaisekseen Randall Hallin, joka  oli soittanut Allen Collins Bandissa. Hän tuli jokaisessa konsertissa pyörätuolissa lavalle puhumaan.
Esiintymään Collins ei tämän jälkeen noussut koskaan ja hän kuoli keuhkokuumeeseen 23. tammikuuta 1990. Keuhkokuume johtui keuhkojen auto-onnettomuudessa pienentyneestä kapasiteetista. Sairaus oli parantumaton ja todettu syksyllä 1989, jolloin Collins joutui sairaalaan. Hän oli kuollessaan 37-vuotias. Collins on haudattu vaimonsa viereen 	
Riverside Memorial Park -hautausmaalle Jacksonvilleen.
Soittimet

Allen Collins soitti Gibson Firebirdiä uransa alkupuolella, mutta "Sweet Home Alabamassa" hän soitti Fender Stratocasteria. Myöhemmin hän vaihtoi Gibson Exploreriin, jonka soittajana hänet muistetaan parhaiten. Uransa loppupuolella hän soitti jonkin aikaa Gibson Les Paul Jr:ää. Hänen Firebirdissään oli "teelusikka" -tyylinen vibrakoneisto. Gibson teki hänen muistokseen tribute-mallin hänen Korina-Exploreristaan. Siinä oli vibrola-vibrakoneisto, jota Collins ei käyttänyt kitaroissaan.
Aiheesta muualla

Lynyrd Skynyrdin historiaa
Allen Collins muistosivu
Al-Jum’a

Miehiä perjantairukouksessa Malesiassa
Al-Jum'a (arab. سورة الجمعة‎, suom. Perjantain suura) on Koraanin 62. suura. Siinä on 11 jaetta.
Sisältö

Suura alkaa sanoilla: "Kaikki, mikä on taivaassa ja maassa, ylistää Jumalaa."  Lause on peräisin psalmista 69:35 ”Taivas ja maa ylistäkööt häntä.”  Myös suurat 57, 59, 61 ja 64 alkavat samalla lauseella. Psalmien lainaamista on pidetty todisteena siitä, että Koraanin varhaisilla suurilla olisi kristillinen tausta.
Sisältö > Lähettiläs pakanoille

Jakeet 2–4 kertovat, että pakanoille on lähetetty lähettiläs heidän omasta joukostaan lukemaan heille merkkejä ja opettamaan heille Kirjan ja viisauden. Sitä ennen he olivat selvästi eksyksissä. Kirjoitus ei kerro tarkemmin mistä puhutaan. Se esittää yleisellä tasolla islamiin vakiintuneen ajatusmallin, jonka mukaan kukin kansa on saanut oman lähettiläänsä, jolla on Jumalan antama Kirja.
Sisältö > Juutalaiset

Jakeet 5–8 esittävät solvauksia juutalaisia kohtaan. He ovat "kuin aasi, joka kantaa kirjoja". Jos juutalaiset väittävät olevansa Jumalan erityisiä ystäviä, heidän pitäisi toivoa kuolevansa, jos ovat vilpittömiä. Jumala kyllä tietää pahantekijät, ja kertoo juutalaisille viimeisellä tuomiolla, mitä he ovat tehneet.
Sisältö > Perjantairukous

Jakeissa  9–11 suura käsittelee lopuksi perjantairukousta. Tämä on samalla Koraanin ainoa kohta, missä siitä puhutaan. Suura kehottaa uskovaisia  osallistumaan perjantairukoukseen aina kutsun kuultuaan ja jättämään siksi aikaa kaupanteon. Teksti arvostelee henkilöitä, jotka haluavat vain huvitella ja käydä kauppaa jättäen "sinut" seisomaan yksin.
Islamissa viikon tärkein rukous on keskipäivän perjantairukous, joka alkaa, kun aurinko on ylittänyt lakikorkeutensa. Muslimeilla itsellään ei ole selitystä perjantairukouksen asemalle. Kysymys väistetään toteamalla ”Herrasi luo mitä haluaa” (Koraani 28:68).
Perjantairukouksen selityksiä

Koska suurassa käsitellään muslimeille ominaista perjantairukousta, suura sisältää erityisesti islamiin liittyvää aineistoa. On arveltu, että perjantain valitseminen tärkeimmäksi rukouspäiväksi johtuisi halusta erottua juutalaisuudesta ja kristinuskosta. Ignaz Goldziherin mukaan Islamilaisten perjantai on eräänlainen kopio juutalaisten sapatista, mutta kantaa mukanaan myös parsilaista taustaa. Parsilaisen uskonnon mukaan Jumala loi maailman kuudessa vaiheessa mutta ei levännyt sen jälkeen. Islamilainen perjantaikaan ei ole lepopäivä.
Christoph Luxenberg on löytänyt mahdollisen selityksen 900-luvulla eläneen oppineen as-Sigistanin Koraanisitaatista. Se perustuu suuran 62 vanhempaan varianttiin kuin mitä nykyinen Kairon laitos edustaa. As-Sigistanin käyttämä ilmaisu yawm rubtā rabbtā tarkoittaa suurta auringonlaskun päivää, suurta aattoa tai suurta perjantaita. Ilmaisu viittaa Jeesuksen ristiinnaulitsemisen päivään eli pitkäperjantaihin, jolloin aurinko pimeni. Syyrialais-kristillisessä liturgiassa pitkäperjantaita muistettiin joka perjantai, joten se alkoi tämän takia saada lisäarvoa.  Samalla tavoin roomalais-katolisessa ruusukkorukouksessa yhä muistellaan joka perjantai Jeesuksen kärsimyksen mysteerejä. On siis mahdollista, että muslimien perjantairukouksen taustalla on syyrialais-kristillisen kirkon harjoittama pitkäperjantain muistelu.
Aiheesta muualla

Suura 62
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä suura: as-Saff | Koraanin suurat | Seuraava suura: al-Munafiqun |
| Edeltävä suura: as-Saff | Al-Jum'a | Seuraava suura: al-Munafiqun |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
Matti Peltonen (historiantutkija)

Matti Tapani Peltonen (s. 24. huhtikuuta 1952 Pornainen) on suomalainen sosiaalihistorian professori Helsingin yliopistossa vuodesta 2000. Hän on tutkinut muun muassa maaseudun historiaa ja alkoholihistoriaa.
Peltonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971, valtiotieteiden kandidaatiksi 1979 ja lisensiaatiksi 1986. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1992.
Peltonen työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1986–1989 ja assistenttina Helsingin yliopistossa 1990–1992. Hän on ollut talous- ja sosiaalihistorian dosentti vuodesta 1992 ja toimi vuosina 1993–2000 apulaisprofessorin ja professorin viransijaisena.