stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Konsta Kurikka
Baseball-ura

Kurikka on kertonut olevansa kiinnostunut tekemään uraa baseballin parissa Yhdysvalloissa, jos saa siihen mahdollisuuden. Hänen mielestään olisi hienoa olla ensimmäinen suomalainen baseball-pelaaja Yhdysvalloissa. Huhtikuussa 2021 hän pelasi baseballin Saksan Bundesliigassa Heidenheim Heideköpfen riveissä yhdessä ottelussa. Syksyllä 2021 Kurikka solmi sopimuksen Espanjan pääsarjassa pelaavan Valencia Antorchan kanssa. Vuoden 2022 aikana hän pelasi ammattilaisotteluita sekä Espanjan lisäksi myös Saksassa. Kurikka kertoi mediassa kaivanneensa muutosta, koska Espanjan sarjan ammattimaisuus ei ollut sillä tasolla mitä hän toivoi. Loppukaudeksi hän siirtyikin Bundesliigaan ja johdatti joukkueensa puolivälieriin, johon kausi kuitenkin loppui. Kurikka teki lokakuun 2022 alusta alkavan sopimuksen Australian pääsarjassa ABL:ssä pelaavan Brisbane Bandits -joukkueen kanssa. Hän on ensimmäinen ABL:ssä pelaava suomalainen kautta aikain. Lisäksi Kurikka pelaa United International Baseball League -nimisessä ammattilaissarjaa. UIBL alkaa helmikuussa 2023 yhdeksän ottelun näytösturnauksella Dubaissa. Pohjoismaista on Kurikan lisäksi mukana vain yksi pelaaja. Uransa alkumetrit Konsta Kurikka on rahoittanut yhteistyökumppani yritystensä tuella. Lokakuussa 2022 Konsta Kurikka pääsi osaksi suomalaisten nuorten urheilu talenttien kasvurahoittaja Sport Fundin tiimiä. Kurikka on kertonut Sport Fundin kanssa solmimansa sopimuksen olleen merkittävä palanen kohti MLB:tä tähtäävää matkaansa.
Kurikka varattiin marraskuussa 2023 varausnumerolla 25 uuden Baseball United -liigan Abu Dhabi Falcons -joukkueeseen. joka pelaa ensimmäiset pelinsä marraskuussa 2023 Dubaissa. Kurikka valittiin myös Dubaissa 24.–25. marraskuuta 2023 pelattavaan uuden ammattilaisliigan Baseball Unitedin kaksiosaiseen All Star -otteluun.
Baseball-ura > Baseball-pelityyli

Kurikan pelipaikka baseballissa on syöttäjä. Uransa alkumetreillä Espanjassa ja Saksassa hän hän pelasi pääosin relief-ja closer-syöttäjänä. Australiassa hän on kuitenkin vakiinnuttanut roolinsa avaavana syöttäjänä eli starting picherinä. Kurikan vahvuutena syöttäjänä on hänen kapasiteettinsa syöttää todella kovaa. Hänen fastball-syöttönsä lähtee parhaimmillaan kädestä 94 mph-nopeudella, joka muutettuna kilometreiksi tunnissa on 151 km/h. Hänen syöttövalikoimansa koostuu fastballin lisäksi changeup-, slider- ja cutter-syötöistä. Pesäpallotaustan huomioiden hän on kertonut syötön varioimisen ja off-speed-kierresyöttöjen harjoittelun olevan suurimmassa roolissa hänen harjoittelussaan. Kovaheittoisena pesäpalloilijana hänellä on pohja fastballin syöttämiseen, mutta pesäpalloa heitettäessä palloon ei pyritä saamaan lainkaan kierrettä. Kurikan kovin mitattu syöttö on ollut 151,2 kilometriä tunnissa. Jo nuoresta saakka kovassa vastuussa aikuisten peleissä marinoituneen Kurikan vahvuudeksi luetaan myös hänen rauhallisuutensa ja paineensietokykynsä syöttökummulla.
Lapinorvokki

| Lapinorvokki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Orvokkikasvit Violaceae
Suku::  Orvokit Viola
Laji::  biflora
Kaksiosainen nimi
 Viola biflora  L. 
Katso myös
   Lapinorvokki Wikispeciesissä   Lapinorvokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapinorvokki (Viola biflora) on orvokkeihin kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa rakenteeltaan metsä- ja aho-orvokkia. Kukat ovat keltaisia ja niiden muoto muistuttaa keto-orvokin kukkia. Kukkavarsi on pysty, hento ja haaraton, 7–15 cm pitkä.
Levinneisyys

Suomessa lapinorvokkia kasvaa vain aivan pohjoisessa, esimerkiksi Inarin seudulla. Skandinavian niemimaan pohjoisosien lisäksi lajia esiintyy kuitenkin myös Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa ja Siperiassa. Tunturien rinteillä koivumetsissä laji kasvaa korkeaksi ja isokukkaiseksi, kun taas puurajan yläpuolella se on todella matala, harvalehtinen ja pienikukkainen.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Lapinorvokin (Viola biflora) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Lapinorvokki (Viola biflora)
Luontoportti: Lapinorvokki (Viola biflora)
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola biflora - lapinorvokki
ITIS: Viola biflora (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Viola biflora (englanniksi)
Flora of China: Viola biflora (englanniksi)
Kurkijärvi (täsmennyssivu)

Kurkijärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Järviä

Kurkijärvi on melko yleinen järvennimi Suomessa (Kansalaisen Karttapaikassa Kurkijärviä on 21 kpl)
Kurkijärvi, järvi Kuusamossa (suurin järvistä)
Kurkijärvi, järvi Mänttä-Vilppulassa
Kurkijärvi, järvi Espoossa
Kurkijärvi, järvi Inarissa
Kurkijärvi, järvi Orivedellä
Kurkijärvi, järvi Kuhmoisten Harjunsalmella
Kurkijärvi, järvi Kuhmoisten Kylämässä
Kurkijärvi, järvi Jämsässä
Kurkijärvi, järvi Pedersöressä
Kurkijärvi, järvi Pälkäneellä
Kurkijärvi, järvi Pälkäneellä
Kurkijärvi, järvi Pälkäneen Ämmätsässä
Kurkijärvi, järvi Luhangassa, Jyväskylässä ja Joutsassa
Kurkijärvi, järvi Sulkavalla
Kurkijärvi, järvi Padasjoella ja Pälkäneellä
Kurkijärvi, järvi Savitaipaleella
Kurkijärvi, järvi Savitaipaleella
Kurkijärvi, järvi Pihtiputaalla lähellä Honkarantaa
Kurkijärvi, järvi Pihtiputaan Pajukonperällä
Kurkijärvi, järvi Ristiinassa
Kurkijärvi, järvi Heinävedellä
Vähä Kurkijärvi, järvi Kuhmoisten Harjunsalmella
Muita paikkoja

Kurkijärvi, kuivatettu lampi, nykyinen suo Vimpelissä
Kurkijärvi, kylä, kaupunginosa tai kulmakunta Espoossa
Kurkijärvi, kylä, kaupunginosa tai kulmakunta Hämeenlinnassa
Kurkijärvi, kylä, kaupunginosa tai kulmakunta Joutsassa
Henkilöitä

Gene Kurkijärvi (s. 1967), suomalainen arkkitehti, kuvittaja ja sarjakuvantekijä.
Juhani Kurkijärvi (1938–2005), suomalainen fyysikko, professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kurkijärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
La Grande Écurie et la Chambre du Roy

Versaillesin palatsi 1722. Linnan kappeli on oikealla ja La Grande Écurie luonnollisesti soittaa joukkojen katselmuksessa.
La Grande Écurie et la Chambre du Roy on vuonna 1966 perustettu kamarimusiikkiyhtye, joka on keskittynyt pääsääntöisesti soittamaan barokkimusiikkia aikakauden soittimia käyttäen. Orkesterin perustamisen keskeisenä voimahahmona oli ranskalainen oboensoittaja Jean-Claude Malgoire ja hänen muusikkoystävänsä.
Tausta

Orkesterin perustaja ja hänen ystävänsä kysyivät toisiltaan, miten ”autenttista” 1600- ja 1700-lukujen musiikin tulkinta oikein oli. Vastauksena kysymykseen oboen- ja englannintorven soittaja Jean-Claude Malgoire saattoi lisätä ansioluetteloonsa kapellimestarin ja musikologin ammatit sekä teatterin ja orkesterin vetäjänä toimimisen, sillä kysymykset johtivat hänen johdollaan toimivan ”La Grand Écurie et la Chambre du Roy” -kamariorkesterin perustamiseen.
Orkesterin ohjelmana on noudattaa aina Frans I:n aikoihin asti ulottuvaa perinnettä, mutta luonnollisesti keskeinen paino on barokkimusiikissa. Voidaan jopa leikkisästi sanoa, orkesterin kaksiosaisen nimityksen perusteella, että La Grande Écurie koostuu instrumenteista, jotka pitävät melua (trumpetit ja tamburiinit), ja vastaavasti La Chambre du Royn instrumentit ovat miellyttäviä kuunnella (oboet ja viulut).
Aluksi orkesteri oli kiinnostunut 1600- ja 1700-luvun säveltäjien teoksista kuten Jean-Baptiste Lullyn, Jean-Philippe Rameaun tai Georg Friedrich Händelin oopperoista. Kuitenkin orkesterin 20-vuotisjulaa vietettäessä sen ohjelmistoon kuului kaksi Alcaste-oopperaa, Lullyn ja Cluckin. Molempia esitettiin orkesterin Théâtre des Champs-Elysées -teatterissa. Myös Camparan motetit esitettiin Versaillesin linnan kuninkaallisessa kappelissa sekä Händelin ooppera Amadeo Opéra Clmique -teatterissa. Perustamisensa jälkeen orkesteri on soittanut reilusti yli 1 500 konserttia eri puolilla maailmaa. Useista konserteista on tehty myös niiden ensimmäisiä äänityksiä, näin on laita myös Händelin Rinaldo-, Lullyn Alceste- ja Marc-Antoine Charpentierin Les Vêpres Solennelles -oopperoiden kanssa.
Orkesteri saa tukea Ranskan valtion opetusministeriön budjettivaroista.
Levytykset

Jean-Baptiste Lully: Airs pour le carrousel de Monseigneur. Suite pour trompettes, timbales et hautbois (1683); mukana myös: Francesco Cavalli: Xerxes, ooppera (1660), sekä André Campra: Les Âges; Le Bal interrompu. Orkesterina La Grande Écurie et la chambre du roy, johtajana Jean-Claude Malgoire. Julkaisija Turnabout, 197?. 1x 33 kierroksen LP-äänite [41'].
André Campra: Tancrède (1702). Libretto Antoine Danchet. Orkesterina La Grande Écurie et la chambre du roy, johtajanaan Jean-Claude Malgoire. Érato Musifrance 245 001-2, 1990. (äänitetty Aix-en-Provencen festivaaleilla 1986). 2 x CD [1:02].
Jean-Baptiste Lully: Alcaste, ou, Le triomphe d'Alcide (1674). Libretto: Philippe Quinault. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy, sekä Ensemble vocal Sagittarius, johtajana Jean-Claude Malgoire. Äänitetty 1992. julkaisija Astrée Auvidis 1994. (äänitetty yleisön läsnä ollessa 1992, Théâtre des Champs-Elysées-teatterissa). 3 x CD [2:39]. Lisänä Jean-Claude Malgoiren haastattelu, jonka  on tehnyt Dominique Druhen, sekä Buford Normanin tekemät musiikkimerkinnät, libretto sekä bibliografia (96 s. + kuvitus).
Michael Praetorius: Musique de la Renaissance, Le Tourdion. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy Florilegium Musicum, johtajanaan Jean-Claude Malgoire. Ilmestynyt lokakuussa 2006.
Wolfgang Amadeus Mozart: Requiem. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy Solisteina Hjordis Thèbault, Gemma Coima Alabert, Simon Edwards sekä Alain Buet. Orkesterin johto Jean-Claude Malgoire. Ilmestynyt tammikuussa 2006. Telerama.
Wolfgang Amadeus Mozart: Les Noces de Figaro. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy johtajana Jean-Claude Malgoire. Julkaistu lokakuussa 2005. Naïve.
Johann Sebastian Bach: L'Art de la Fugue. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy ja johtajana Jean-Claude Malgoire. Julkaistu syyskuussa 2005.
Georg Friedrich Händel ja Wolfgang Amadeus Mozart: Le Messie. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy sekä Choeur de Chambre de Namur-kuoro,  johtajana Jean-Claude Malgoire. Naïve, julkaistu huhtikuussa 2003.
Antonio Vivaldi: Vêpres pour la nativite de la Vierge. Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy sekä Ma Maîtrise Boréale -kuoro, johtajana Jean-Claude Malgoire. Julkaistu huhtikuussa 2003. Naïve.
Georg Friedrich Händel: Vesimusiikki (Water Music - Royal Fireworks). Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy ja johtajana Jean-Claude Malgoire. Julkaistu lokakuussa 2002. Sony Classical.
Vêpres de l' Assomption, (Barokkimusiikkia). Orkesterina La Grande Ecurie et la chambre du roy ja johtajana Jean-Claude Malgoire. Chemins du baroque, julkaistu lokakuussa 1992.
Jean-Claude Malgoire johtaa La Grande Écyrie et La Chambre du roy orkesteria J.S. Bach L'Art de la Fugue-äänityksen kansikuvassa.
Krzysztof Penderecki

| Krzysztof Penderecki |
| --- | --- |
 Krzysztof Penderecki.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Krzysztof Eugeniusz Penderecki
Syntynyt: 23. marraskuuta 1933 Dębica, Puola
Kuollut: 29. maaliskuuta 2020 (86 vuotta)
Kansalaisuus:  Puola
Ammatti:  säveltäjä ja kapellimestari
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera ja sinfonia 
Soittimet:  viulu ja piano 
Levy-yhtiöt:  EMI Classics 
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Wihurin Sibelius-palkinto. 1983 
Aiheesta muualla
krzysztofpenderecki.eu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Krzysztof Eugeniusz Penderecki ['kšištof pende'retski] (23. marraskuuta 1933 Dębica, Puola – 29. maaliskuuta 2020) oli puolalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli 1900-luvun lopun ja 2000-luvun alun esitetyimpiä ja palkituimpia säveltäjiä. Sekä puolalaisuus että katolilaisuus näkyvät vahvoina Pendereckin tuotannossa.
Opiskelu

Penderecki aloitti musiikin opiskelunsa ottamalla yksityisopetusta sävellyksessä Franciszek Skołyszewskilta. Tämän jälkeen Penderecki opiskeli musiikkia Krakovan yliopistossa ja Krakovan musiikkiakatemiassa. Hän valmistui vuonna 1958 ja sai seuraavana vuonna mainetta voittamalla salanimin laadituilla sävellyksillään ensimmäiset sijat Puolan säveltäjien liiton järjestämässä sävellyskilpailussa.
Tuotanto ja ura

Pendereckin varhaisessa tuotannossa on vaikutteita muun muassa Anton Webernin ja Pierre Boulezin musiikista. Hän sai mainetta 1960-luvulla avantgardistisilla teoksillaan, joita hän sävelsi Karlheinz Stockhausenin ja Luigi Nonon hengessä. Tältä ajalta ovat peräisin esimerkiksi Luukas-passio (1966), ensimmäinen jousikvartetto (1960) sekä Trenodia Hirošiman uhreille (1959), jossa 52 jousisoitinta luovat massiivisia ääniklustereita käyttäen epätavallisia soittotekniikoita.
Vuodesta 1972 alkaen Penderecki toimi myös kapellimestarina ja johti sekä omia sävellyksiään että muiden teoksia eri vuosisadoilta.
1970-luvun puoliväliin tultaessa Penderecki alkoi ottaa etäisyyttä avantgardeen ja palata hieman perinteisempään ilmaisuun. Hän oli tullut siihen tulokseen, että länsimaisen tradition perinteiset esteettiset arvot piti pelastaa avantgarden formalismilta. Ensimmäisiä perinteisempiä teoksia olivat ensimmäinen viulukonsertto (1976) sekä toinen sinfonia (1980). Pendereckin muita tunnettuja orkesteriteoksia ovat esimerkiksi sellokonsertot vuosilta 1972 ja 1982.
Penderecki toimi 1970-luvulta alkaen myös kapellimestarina.
Elokuvamusiikki

Penderecki teki myös elokuviin musiikkia. Hän oli kauhuelokuvien ohjaajien suosiossa ja useissa kauhuelokuvien klassikoissa on käytetty hänen musiikkiaan. Esimerkiksi William Friedkinin Manaajassa ja Stanley Kubrickin Hohdossa. David Lynch ohjaamassa rikosdraamassa Villi sydän on myös hänen musiikkiaan.
Palkinnot

Penderecki vieraili kapellimestarina Suomessa useita kertoja, ja vuonna 1983 hänelle myönnettiin Wihurin Sibelius-palkinto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Krzysztof Penderecki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lauri Heikki Kuorikoski

| Lauri Heikki Kuorikoski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1830
Kuollut: 1906
Ammatti:  kirkonrakentaja
Vanhemmat:  Jaakko Kuorikoski Maria Liisa Laurintytär o.s. Rauma
Lauri Heikki Kuorikoski (1830–1906) oli suomalainen kirkonrakentaja, kaustislaisen Kuorikosken kirkonrakentajasuvun neljättä polvea. Hänen vanhempansa olivat kirkonrakentaja Jaakko Kuorikoski ja Maria Liisa Laurintytär o.s. Rauma.
Lauri Heikki oli Jaakko Kuorikosken vanhin poika ja oli veljiensä Juho Jaakon ja Erkki Kustaan tapaan aluksi isänsä mukana kirkonrakennusopissa; myöhemmin hän työskenteli myös itsenäisesti. Hänen itsenäisiin rakennustöihinsä kuuluu omin suunnitelmin tehdyt Evijärven kirkon muutostyöt vuonna 1872 ja Ullavan kirkon muutostyöt vuonna 1900, niinikään omin suunnitelmin. Kuorikoski rakensi kellotapulit Saarijärvelle (1865) ja Konginkankaalle (1880). Hän uudisti aikaisemmin valmistuneiden Ullavan (1860), Karstulan (1861), Vimpelin (1869), Evijärven (1872) ja Alajärven (1876) tapuleiden ulkomuodon perusteellisesti. Jaakko ja Lauri Heikki Kuorikoski muokkasivat tyypillistä pohjalaista renessanssityylistä kellotapulia omaperäiseksi Kuorikoski-tapuliksi. Siinä on edeltäjiään runsaampi listoituskoristelu ja kattopinnat ovat lyhyempiä.
Laoisin kreivikunta

| Laoisin kreivikunta County Laois Contae Laoise |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Kreivikunnan sijainti Irlannissa
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Leinster
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Port Laoise
Pinta-ala:  1 719,14 km²
Väkiluku (2016):  84 732
 – väestötiheys:  49,3 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  LS
 – ISO 3166:  IE-LS
 
Kreivikunnan internetsivut
Laoisin kreivikunta (engl. County Laois, iiriksi Contae Laoise) on Irlannin tasavallan kreivikunta Leinsterin historiallisessa provinssissa Irlannin saaren keskiosassa. Kreivikunnassa on 84 732 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 719,14 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Port Laoise.
Kreivikunta on saanut nimensä keskiaikaiselta Loígisin kuningaskunnalta. Aiemmin brittien valtakaudella sen nimi oli Queen's County. Nimi muutettiin Irlannin itsenäistyttyä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laoisin kreivikunta Wikimedia Commonsissa
Kreivikunnan internetsivut
Irlannin kreivikunnat
| --- | --- |
Connacht:   Galway  Leitrim  Mayo  Roscommon  Sligo 
Leinster:   Carlow  Dublin Dún Laoghaire–Rathdown  Etelä-Dublin  Fingal  Kildare  Kilkenny  Laois  Longford  Louth  Meath  Offaly  Westmeath  Wexford  Wicklow 
Munster:   Clare  Cork  Kerry  Limerick  Tipperary  Waterford 
Ulster:   Antrim†  Armagh†  Cavan  Derry†  Donegal  Down†  Fermanagh†  Monaghan  Tyrone† 
kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
Lasilimaetana

| Lasilimaetana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Keuhkokotilot Pulmonata
Heimo::  Siruetanat Arionidae
Suku::  Arion
Laji::  circumscriptus
Kaksiosainen nimi
 Arion circumscriptus  Johnston, 1828 
Katso myös
   Lasilimaetana Wikispeciesissä   Lasilimaetana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lasilimaetana (Arion circumscriptus) on siruetanoiden heimoon kuuluva kotilo. Se kasvaa 30–50 millimetriä pitkäksi. Sillä on kaksi selvää tummanharmaata tai mustaa yläreunasta vaaleampaa pitkittäisjuovaa kummallakin kyljellä. Lasilimaetanan selkä on harmaa ja kyljet vaaleammat. Se piilottelee kivien ja maahan pudonneiden lehtien alla ja tulee esiin vasta pimeällä. Lasilimaetana syö lakastuneita kasveja.
Aiheesta muualla

ITIS: Arion circumscriptus (englanniksi)
Lauri Heikkinen

Uki Lauri Mikael Heikkinen (5. kesäkuuta 1951 Oulu – 27. syyskuuta 2004 Oulu) oli suomalainen muusikko ja kuoronjohtaja. Heikkisellä oli director musices -arvonimi.
Nuorena oululainen Heikkinen soitti useiden kevyen musiikin artistien kuten Jouko ja Kosti, Kirka, Laila Kinnunen, Tapani Kansa, Frederik, Veikko Lavi ja Olavi Virta taustayhtyeissä. Vuonna 1974 hän aloitti työt Oulun kaupunginteatterissa muusikkona ja ehti siellä olla mukana yli 200 produktiossa. Heikkinen oli mieskuoro Pohjan Laulun varalaulunjohtaja ja vuodesta 2001 Oulun Sotaveteraanikuoron johtaja.
Kuollut internet -teoria

Kuollut internet -teoria on verkossa toimiva salaliittoteoria, jonka mukaan internet koostuu nykyään pääasiassa bottien toiminnasta ja automaattisesti tuotetusta sisällöstä, jota manipuloidaan algoritmisella kuratoinnilla, jolloin orgaaninen inhimillinen toiminta jää marginaaliin. Teorian kannattajat uskovat, että botit luodaan tarkoituksellisesti auttamaan algoritmien manipuloinnissa ja parantamaan hakutuloksia, jotta kuluttajia voitaisiin lopulta manipuloida. Lisäksi jotkut teorian kannattajat syyttävät valtion virastoja bottien käyttämisestä yleisön käsitysten manipuloimiseksi ja toteavat: ”Yhdysvaltain hallitus harjoittaa koko maailman väestön tekoälyllä toimivaa tajunnan sekoittamista.” Tämän "kuoleman" päivämääräksi ilmoitetaan yleensä noin vuosi 2016 tai 2017.
Teoria on saanut kannatusta, koska suuri osa havaituista ilmiöistä perustuu mitattavissa oleviin ilmiöihin, kuten lisääntyneeseen bottien liikenteeseen. The Atlantic -lehden kirjoittaja Kaitlin Tiffany on kuitenkin kuvannut ajatusta ”vainoharhaiseksi kuvitelmaksi”, vaikka bottien liikennöintiin ja internetin eheyteen liittyvää kritiikki on perusteltua.
Lauri Harvila

Lauri (Lassi) Ilmari Harvila, vuoteen 1931 Hellberg (26. elokuuta 1901 Pälkäne  – 24. lokakuuta 1991 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen tykistörykmentin komentaja.
Harvilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Kustaa Hellberg ja Hilma Kristina Svärd ja puoliso vuodesta 1927 Eva Etelka Schreck. Ylioppilaaksi Harvila tuli 1922. Harvila osallistui Suomen sisällissotaan Savon ja Hämeen rintamilla. Hän valmistui Kadettikoulun viidenneltä kurssilta 1924 sekä Teknillisen korkeakoulun ja Sotakorkeakoulun sotateknillisistä opinnoista 1931. Hän työskenteli nuorempana upseerina eri tehtävissä 1924-1931 mm. KTR 2:ssa ja Karjalan kaartin rykmentissä sekä yleisesikuntaupseerina eri esikunnissa 1931-1939 mm. 2. divisioonassa ja Sotatalousesikunnassa.
Talvisodassa Harvila toimi 23. divisioonan tykistökomentajana. Jatkosodassa hän komensi aluksi Raskas patteristo 14:a ja lokakuusta 1941 alkaen KTR 12:a vuoteen 1944 asti. Harvila erosi vakinaisesta palveluksesta 1946 ja hänet kutsuttiin vakuutusyhtiö Kalevan hankintajohtajaksi. Hän jatkoi vakuutusalalla vuoteen 1968 asti.
Harvila toimi Suomen Kenttätykistön Säätiön hallituksen puheenjohtajana vuosina 1952–1963 ja valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 1963–1977.
Ylennykset: vänrikki 1924, luutnantti 1926, kapteeni 1931, majuri 1939, everstiluutnantti 11.10.1941, eversti 23.6.1944.
Kurkijärvi (Mänttä-Vilppula)

| Kurkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°06′23″N, 24°20′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Elänteen valuma-alue (35.37)
Laskujoki:  Savikoskea myöten Elänteeseen 
Järvinumero:  35.372.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,8 m  
Rantaviiva:  40,4863 km  
Pinta-ala:  6,6608 km²  
Tilavuus:  0,0260045 km³  
Keskisyvyys:  3,9 m  
Suurin syvyys:  18,93 m  
Saaria:  86 
 fiKurkijärvi 
Kurkijärvi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 666 hehtaaria eli 6,7 neliökilometriä. Se on 4,5 kilometriä pitkä ja 4,5 kilometriä leveä. Järven muoto on kuin ”kolmelapainen propelli”, jonka saaristoiseen keskustaan työntyy kolme niemeä. Järven eteläosassa sijaitsee järven luusua ja pitkä Hokkasenlahti. Järven 2,5 kilometriä pitkä itäsosa laajenee järvenseläksi. Järven 2,5 kilometriä pitkä luoteisosa on melko saaristoinen. Sen länsirannalla kohoaa Vuorisvuori 60 metrin korkeuteen.
Järvessä on laskettu olevan 86 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 17 hehtaaria, mikä on noin 2,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista Kotisaari, Karstinsaari, Aisassaari ja Riihisaari ovat yli hehtaarin suuruisia, muista saarista 63 ovat yli aarin ja loput 19 ovat alle aarin kokoisia. Muita karttaan nimettyjä saaria ovat esimerkiksi eteläpäässä Lomsansaari, Koiranluoto ja Kirrikallio, järven keskivaiheilla Toppisaari, Hirvisaari ja Miessaari, järven itäpäässä Talassaari ja Pikkusaari, ja vielä luoteispäässä Jänissaari, Kissasaari, Tynnyrisaari ja Raatosaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 26 miljoonaa kuutiometriä eli 0,026 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys on 18,9 metriä. Syvimpiä kohtia ovat Vuorisvuoren edustalla Karstinlahdella, jossa on yli 14 metriä syvää, Hirvisaaren länsipuolella, missä on yli 15 metriä syvää, Hirvisaaren itäpuolella, jossa on yhtä syvää, sekä järven eteläosassa Lomsansaaren edustalla, missä on 16,5 metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 40 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 12 kilometriä. Sen rannat ovat silmämääräisesti arvioiden enimmäkseen suotonta metsämaata, missä yksittäiset peltopalstat ulottuvat siellä täällä rantaan asti. Kunkin järvenosan pohjukassa on kulmakunta: luoteispäässä on Kanervakylä, kaakkoispäässä Maakasperä ja lounaispäässä Hokkaskylä. Järven rantojen asutus on haja-asutusta ja vapaa-ajan asutusta. Hokkaskylän läpi kulkee seututie 346, joka ohittaa Hokkasenlahden ja se ylittää järven luusuan. Järven eteläpuolella kulkee Maakasperälle johtava kylätie, joka yhtyy Maakasperän läpi kulkevaan yhdystiehen 14351. Tämä seuraa järven rantoja Kanervakylälle asti.