stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2040-luku
Fiktiivisiä viittauksia

2040: Vuoden 1995 videopeli X-COM: Terror from the Deep sijoittuu tähän vuoteen.
2042: Vuoden 2021 videopelin Battlefield 2042 sota Yhdysvaltojen ja Venäjän välillä on syttynyt vuoteen 2042 mennessä.
2044 John Wyndhamin kirjan The Outward Urge toinen kappale sijoittuu vuoteen 2044, jolloin kolmas maailmansota tuhoaa suuren osan pohjoista pallonpuoliskoa. Vuoden 2004 videopeli The Moment of Silence sijoittuu vuoden 2044 New Yorkiin.
2045: Ernest Clinen kirjan Ready Player One tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2045.
2047: Vuoden 2007 videopeli Command & Conquer 3: Tiberium Wars, vuoden 2013 videopeli Crysis 3 ja vuoden 1988 videopeli Snatcher sijoittuvat vuoteen 2047.
2048: Vuoden 2008 videopeli Haze sijoittuu vuoteen 2048.
2049: Elokuvan Blade Runner 2049 tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2049.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 2040-luku Wikimedia Commonsissa
Pinnoitus

Pinnoitus on pintakäsittelyn menetelmä, jossa kappaleen tai kohteen pinta suojataan pinnoitteella. Pinnoitus voidaan tehdä sähkökemiallisesti, jos pinnoitettava kappale on sähköä johtava. Sähkökemiallinen pinnoitus voidaan tehdä upottamalla kappale pinnoituselektrolyyttiin tai sivelypinnoituksena. Pinnoite voidaan tehdä myös pelkällä kemiallisella tavalla. Selektiivipinnoitusta voidaan käyttää, kun pinnoitettavasta kohteesta pinnoitetaan vain tiettyjä osia. Elektroformauksella pinnoitetaan erityisiä kohteita, joita ei voida pinnoittaa muilla menetelmillä. Pinnoitettava kohde voidaan valmistaa pinnoitusta varten muilla pintakäsittelytekniikoilla, kuten pinnanmuokkausmenetelmillä tai puhdistamalla pintaa esimerkiksi rae- ja hiekkapuhallusmenetelmällä. Pinnoitus voidaan toteuttaa useilla menetelmillä, kuten termisellä ruiskutuksella. Toinen menetelmä on sulaan kastaminen, kuten kuumasinkitys. Kuumasinkityksessä muuta metallia sisältäviä kappaleita pinnoitetaan sinkillä, jolloin suojataan kappaletta ruostumiselta, kuten myös muilla metallipinnoitusmenetelmillä, joita ovat kemiallinen nikkelöinti, kiiltokromaus, kovakromaus, kromaus ja kuparointi. Metallikappaleiden pinnoituksella paitsi parannetaan niiden ruostumattomuutta, myös muutetaan niiden ulkonäköä. Osa metallien pinnoitteista ovat elektrolyyttisiä. Kovahitsaus on pinnoitusmenetelmä, joka voidaan uusia, jolloin korjataan kuluneita kohteita. Myös maalaus pintakäsittelytekniikkana on eräs pinnoitusmenetelmä, jota käytetään esimerkiksi talojen suojaamiseen.
Lauri Laakso

Lauri Edvard Laakso (5. helmikuuta 1906 – 12. joulukuuta 1928) oli suomalainen luontofilmien kuvaaja, joka hukkui kuvausmatkallaan Porvoon ulkosaaristossa joulukuussa 1928.
Lauri Laakso lähti 8. joulukuuta 1928 Helsingistä laivalla Svartbäckiin ja sieltä edelleen kaksi-kolme päivää myöhemmin pienellä ulkolaitamoottoriveneellä Andersholma-nimiseen saareen kuvatakseen siellä lintuja sekä ampuakseen harvinaisia lintuja täyttämistä varten. Andersholmaan saavuttuaan Laakso jatkoi matkaansa Långöra-nimiselle ulkosaariston luodolle. Hänellä oli mukanaan teltta ja kokoonpantava vuode, koska hän aikoi viettää luodolla pari päivää. Kun hän ei palannut tältä retkeltään aloitettiin etsinnät, jotka eivät kuitenkaan johtaneet tulokseen. Laakson oli ollut määrä palata kotiin 19. joulukuuta mennessä, jolloin hänen oli tarkoitus pitää Lintutieteellisen yhdistyksen kokouksessa esitelmä matkastaan ja esittää kokouksessa saaristossa ottamansa elokuva. Kummaltakaan saarelta ei Laaksoa tai hänen venettään löydetty ja otaksuttiin että Laakso oli hukkunut joulukuun puolivälissä vallinneen pohjoismyrskyn aikana. Laakson moottorivene löydettiin myöhemmin murskautuneena Porkkalan seudulta. Keväällä 1929 Viron viranomaisia pyydettiin suorittamaan Laakson etsintöjä Viron rannikolla ja myös etsintöjä Porvoon saaristossa jatkettiin jäiden lähdettyä.
Laakso aloitti elokuvansa kuvaukset jo keväällä 1928 lintujen kevätmuuton aikana Långörin ja Brunskärin luodoilla Porvoon ulkosaaristossa. Hän oli havainnut näillä luodoilla muuttolintujen levähdys- ja ruokailupaikkoja. Laakso joutui jo kerran ennen viimeistä retkeään viettämään ankaran myrskyn vuoksi neljä vuorokautta luodolla. Laakson jäljelle jääneistä filmimateriaalista koostivat hänen veljensä ja eräät asiantuntijat elokuvan Porvoon saaristosta ja saarilla oleskelevista linnuista. 47 minuutin pituinen elokuva Saaristolintuja esitettiin kutsuvieraille 10. marraskuuta 1929 Edison-teatterissa Helsingissä.
Miesten ajat

| Miesten ajat> Мъжки времена Mzhki vremena |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Eduard Zahariev
Käsikirjoittaja:  Nikolay Haytov (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Kiril Dontshev
Kuvaaja:  Radoslav Spasov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Bulgaria
Ensi-ilta:  1977
Kesto:  125 min
Alkuperäiskieli:  bulgaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miesten ajat (Мъжки времена, Mzhki vremena) on Edvard Zaharijevin ohjaama bulgarialainen elokuva vuodelta 1977. Sen käsikirjoituksen laati kirjailija Nikolai Haitov kahden novellinsa pohjalta. Pääosia näyttelevät Grigor Vachkov, Mariana Dimitrova, Pavel Poppandov ja Velko Kunev.
Vain vähän dialogia sisältävä elokuva kertoo nuoren Bankon rakkaudesta naiseen, joka on toisen miehen itselleen varaama eikä edes piittaa Bankosta. Tytön vastustuksesta tulee elokuvalle sekä koominen että traaginen keskusteema.
Vastaanotto

Naispääosan esittäjä Mariana Dimitrova palkittiin Teheranissa 1977. Belgian Antwerpenissa 1978 elokuva sai Fipresci-kriitikkopalkinnon ja valittiin festivaalin kolmanneksi parhaaksi elokuvaksi.
Elokuva on esitetty Yleisradion ohjelmistossa TV2:ssa marraskuussa 1981. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti bulgarialaiselokuvan jylhän ja villin luonnonkuvauksen vievän mukanaan. Myös tarinan ihmiset vaikuttavat hänestä olevan osa luontoa ja alistuvan kohtalon voimille.
Dave Benton

| Dave Benton |
| --- | --- |
 Dave Benton esiintymässä vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1951 (ikä 74) Oranjestad, Aruba
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  lyömäsoitin 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dave Benton (oik. Efren Eugene Benita, s. 31. tammikuuta 1951) on hollantilainen (Aruba) popmuusikko, joka voitti vuoden 2001 Eurovision laulukilpailun yhdessä Tanel Padarin ja poikabändi 2XL:n kanssa kappaleella ”Everybody”.
Benton on kotoisin Alankomaihin kuuluvalta Aruban saarelta, joka sijaitsee Karibianmerellä Venezuelan rannikon edustalla. Hän lähti 13-vuotiaana opiskelemaan Venezuelan Curacaoon luostarikouluun, jonka jätti kesken kahden vuoden jälkeen. Kolumbiaan hän muutti 17-vuotiaana, mutta järkyttyi elintason heikkoudesta verrattuna Arubaan. Sieltä matka jatkui Miamiin Yhdysvaltoihin. Rumpalina ja taustalaulajana hän teki yhteistyötä The Driftersin, Tom Jonesin, Billy Oceanin, José Felicianon ja The Plattersin kanssa. Bentonin äidinkieli on papiamento, jonka lisäksi hän puhuu englantia, espanjaa ja hollantia sekä auttavasti saksaa ja ranskaa. Hän avioitui 21-vuotiaana, mutta avioliitto kaatui mm. välimatkoihin. 1980-luvun puolivälissä hän muutti Aruban emämaahan Hollantiin, jonne hänen perheensä oli jo aiemmin muuttanut. Benton on Hollannin kansalainen, mutta emämaa osoittautui uran kannalta pettymykseksi. Hän matkusti Saksaan, jossa lauloi ja näytteli. Runsaan kymmenen vuoden kuluttua Benton lähti Norjaan, jossa kokeili liikemiehen uraa sijoittaen silloisen Saksassa ansaitsemansa omaisuuden, noin neljännesmiljoona Norjan kruunua, mutta menetti sen epäonnistuneissa liiketoimissa. Vuonna 1997 hän muutti täysin varattomana Viroon. Norjan-vuosien aikana hän kuitenkin tutustui tulevaan virolaisen vaimoonsa Marisin risteilyn yhteydessä Suomessa, josta tämä Viron tapaan piti, toisin kuin Norjasta. Tuleva vaimo Maris houkutteli Bentonin muuttamaan Viroon, jonne muuttoa hän on pitänyt elämänsä parhaimpana ratkaisuna. Nykyään hän asuu Virossa vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa.
HC Lugano

| HC Lugano |
| --- | --- |

Perustettu:  1941
Kaupunki:   Lugano, Sveitsi
Kotiareena:  Cornèr Arena
– kapasiteetti:  7 200
Sarjataso:  National League
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Hnat Domenichelli
Puheenjohtaja:   Vicky Mantegazza
Päävalmentaja:   Luca Gianinazzi
Kapteeni:   Calvin Thürkauf
Mestaruudet:  7 (1986, 1987, 1988, 1990, 1999, 2003 ja 2006)
Hopeaa:  8 (1985, 1989, 1991, 2000, 2001, 2004, 2016, 2018)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HC Lugano on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National League:ssa. Joukkue on perustettu 1941 Luganossa. Joukkueen kotihalli on Resega. HC Lugano pelasi European Champions Cupissa 2007. Maineikkaita Luganossa pelanneita suomalaisia ovat esimerkiksi Kari Eloranta, Ville Peltonen, Jukka Hentunen ja Petteri Nummelin, joka on seuran kaikkien aikojen neljänneksi tehokkain pelaaja ja syöttötilaston ykkönen tehoilla 111+264=375.  Lugano on jäädyttänyt Nummelinin pelinumeron 33. Atte Ohtamaa edusti seuraa kaudella 2019-2020 18 ottelun verran.
Joukkue kaudella 2024-2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 32 |  | Adam Huska | L | 2025 | Zvolen, Slovakia |  |
| 34 |  | Niklas Schlegel | L | 2026 | Zürich, Sveitsi |  |
| 35 |  | Dominic Nyffeler | L | 2025 | Zürich, Sveitsi |  |
| 37 |  | Joren van Pottelberghe | L | 2027 | Zug, Sveitsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 22 |  | Santeri Alatalo (A) | L | 2027 | Tampere, Suomi |  |
| 25 |  | Mirco Müller | L | 2027 | Winterthur, Sveitsi |  |
| 26 |  | David Aebischer | R | 2029 | Heitenried, Sveitsi |  |
| 28 |  | Samuel Guerra | L | 2027 | Sorengo, Sveitsi |  |
| 41 |  | Leandro Hausheer | R | 2025 | Zürich, Sveitsi |  |
| 48 |  | Nick Meile | L | 2026 | Wolfwil, Sveitsi |  |
| 52 |  | Jesper Peltonen | L | 2028 | Helsinki, Suomi |  |
| 63 |  | Carl Dahlström | R | 2026 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 77 |  | Valtteri Pulli | L | 2025 | Turku, Suomi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 7 |  | Daniel Carr | L | LH | 2025 | Sherwood Park, Alberta, Kanada |
| 10 |  | Marco Müller | L | H | 2025 | Zuchwil, Sveitsi |
| 11 |  | Marco Zanetti | R | OLH | 2026 | Varese, Italia |
| 12 |  | Aleksi Peltonen | L | H | 2025 | Helsinki, Suomi |
| 13 |  | Matthew Verboon | L | OLH / KH | 2026 | Richmond Hill, Ontario, Kanada |
| 14 |  | Lorenzo Canonica | L | KH | 2027 | Lugano, Sveitsi |
| 17 |  | Luca Fazzini (A) | R | LH | 2027 | Lugano, Sveitsi |
| 20 |  | Cole Cormier | L | OLH | 2027 | Düsseldorf, Saksa |
| 23 |  | Giovanni Morini | L | KH / VLH | 2027 | Como, Italia |
| 36 |  | Mark Arcobello | R | KH / OLH | 2025 | Milford, Connecticut, Yhdysvallat |
| 45 |  | Liekit Reichle | L | H | 2026 | Zürich, Sveitsi |
| 67 |  | Jiří Sekáč | L | VLH | 2026 | Kladno, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 78 |  | Stéphane Patry | L | KH / VLH | 2026 | Geneve, Sveitsi |
| 88 |  | Michael Joly | L | OLH | 2026+1 | Gatineau, Québec, Kanada |
| 96 |  | Radim Zohorna | L | H | 2025 | Havlíčkův Brod, Tšekki |
| 97 |  | Calvin Thürkauf (C) | L | KH / VLH | 2029 | Zug, Sveitsi |
Joukkue kaudella 2024-2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Luca Gianinazzi
Apuvalmentaja: Krister Cantoni
Apuvalmentaja: Kalle Kaskinen
Apu- & Videovalmentaja: Paolo Morini
Maalivahtivalmentaja: Paolo Della Bella
Fysiikkavalmentaja: Lassi Laakso
Taitovalmentaja: Flavien Conne
Huoltopäällikkö: Nicklas Karlsson
Puheenjohtaja: Vicky Mantegazza
Varapuheenjohtaja: Andy Näser
Varapuheenjohtaja: Gabriele Zanzi
Toimitusjohtaja: Hnat Domenichelli
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Jean-Jacques Aeschlimann
Joukkueenjohtaja: Mirko Bertoli
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Viking Line

| Viking Line Abp |
| --- | --- |

 Viking Linen lippu.
Tunnuslause:  ”Hintansa arvoisin Itämerellä!” Think smart, Go red! 
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: VIK1V
Markkina-arvo:  12,00 € /osake (2022) 
Perustettu:  1959 
Perustaja:  Gunnar Eklund
Toimitusjohtaja:  Jan Hanses
Puheenjohtaja:  Ben Lundqvist
Kotipaikka:  Maarianhamina, Ahvenanmaa, Suomi
Toiminta-alue:   Suomi   Ruotsi  Viro
Toimiala:  matkailu
Liikevaihto:   494,7milj. € (2022)
Liikevoitto:   19,3 milj. euroa (2022) 
Tilikauden tulos:   26,9 milj. euroa (2022)
Henkilöstö:   2 138 (2023)
Tytäryhtiöt:  Viking Line Skandinavien AB Viking Rederi AB OÜ Viking Line Eesti Viking Line Finnlandverkehr GmbH Viking Line Buss Ab
Kotisivu:  www.vikingline.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
M/S Gabriellan havainnekuva.
Viking Line Abp on suomalainen Ahvenanmaalta kotoisin oleva varustamokonserni, joka liikennöi Itämerellä. Varustamolla on käytössään viisi alusta.
Yhtiön toimintaan kuuluvat reittimatkat, virkistysmatkat ja rahtiliikenne. Viking Line työllisti vuonna 2023 maissa ja merellä keskimäärin 2 138 ihmistä. Konsernin oman henkilökunnan lisäksi M/S Viking XPRS:llä on vuokratyövoimaa keskimäärin 65 työntekijää.
Viking Line on pörssiyhtiö ja sen osakkeet noteerataan Helsingin pörssissä.
Historia > 1959–1970

Viking Linen voidaan katsoa aloittaneen toimintansa vuonna 1959, kun merikapteeni Gunnar Eklundin aloitteesta perustettiin varustamo Rederi Ab Vikinglinjen ja varustamolle hankittiin käytetty alus, vuonna 1924 rakennettu S/S Viking, joka aloitti liikennöinnin Suomen ja Ruotsin välillä reitillä Korppoon Galtby–Maarianhamina–Gräddö ja oli ensimmäinen autolautta Lounais-Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä. Neljä päivää S/S Vikingin ensimmäisen matkan jälkeen Rederi AB Slite aloitti liikennöinnin M/S Slite -nimisellä autolautaksi muunnetulla rahtilaivalla Simpnäsin ja Maarianhaminan välillä. Vuonna 1962 Gunnar Eklund jätti riitojen vuoksi Rederi Ab Vikinglinjenin, joka jäi Rederi Ab Sallyn omistajan Algot Johanssonin haltuun. Vikinglinjenistä lähdettyään Gunnar Eklund perusti vuonna 1963 uuden varustamon, Ålandsfärjan Ab:n, ja hankki yhtiölle vuonna 1933 rakennetun autolautan S/S Ålandsfärjanin, joka asetettiin Maarianhaminan ja Gräddön väliseen liikenteeseen.
Kolme varustamoa (Vikinglinjen, Slite, Ålandsfärjan) kilpaili 1960-luvun alkuvuosina paitsi keskenään, myös Silja Linea ja sen kolmea osakasvarustamoa vastaan. Niinpä vuonna 1966 Rederi Ab Vikinglinjen, Rederi AB Slite ja Ålandsfärjan Ab aloittivat yhteistyön ja perustivat yhtiön, Vikinglinjen Ab:n, markkinoimaan aluksiensa liikennettä. Uusi yhtiö merkittiin kaupparekisteriin 19. elokuuta 1966 ja sen osakepääoma oli 30 000 markkaa, josta kukin osakasvarustamo merkitsi kolmasosan. Samalla kaikki uudessa Vikinglinjen-markkinointiyhtiössä mukana olevat varustamot maalasivat laivansa Sliten mallin mukaisesti punavalkoisiksi ja Rederi Ab Vikinglinjen muutti nimensä Rederi Ab Solstadiksi, ja siitä tuli Rederi Ab Sallyn tytäryhtiö, kunnes varustamo lopulta sulautui täysin emoyhtiöönsä.
Huhtikuussa 1970 M/S Kapella ja M/S Viking 2 törmäsivät toisiinsa Maarianhaminassa, koska Kapellaan oli tullut tekninen vika. Onnettomuudesta ei aiheutunut henkilövahinkoja. Huhtikuun lopulla valmistui Rederiaktiebolaget Sliten uudisrakennus M/S Apollo. Apollolla oli aluksi kokonaan punainen savupiippu – vasten Vikinglinen sääntöjä. Piipun alaosa maalattiin pian valkoiseksi. M/S Visbyn vuokrauksesta luovuttiin. 12. elokuuta Rederiaktiebolaget Sallyn omistama mutta Rederiaktiebolaget Solstadin hallinnoima uudisrakennus M/S Viking 1 aloitti liikenteen. Tällöin S/S Viking lopetti liikennöinnin. Rederiaktiebolaget Sally julkisti 11. syyskuuta tilanneensa Meyer Werftilta sisaraluksen M/S Viking 1:lle. M/S Marella valmistui 26. marraskuuta ja varsinainen linjaliikenne alkoi 9. joulukuuta. 17. joulukuuta Rederiaktiebolaget Slite allekirjoitti sopimuksen uudisrakennuksesta.
Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitillä liikennöinyt M/S Kapella kuljetti Viking Linen 500 000. henkilöauton 3. toukokuuta 1970 Naantalin satamaan.
Historia > 1970–1993

Viking Linen toiminta kasvoi 1970- ja 1980-luvuilla kolmen varustamon yhteistyöllä, kunnes taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut Rederi Ab Sally tuli Silja Linen omistajien ostamaksi vuonna 1987. Sen jälkeen kaksi muuta Viking Linessä mukana ollutta yhtiötä, Rederi AB Slite ja SF Line Ab:ksi nimensä muuttanut Ålandsfärjan Ab, ostivat Rederi Ab Sallyn osuuden Viking Line -markkinointiyhtiöstä.
Historia > 1993–2013

Rederi AB Slite ajautui konkurssiin vuonna 1993, ja jäljelle jäi vain SF Line Ab, joka muutti nimensä Viking Line Abp:ksi ja lakkautti vanhan yhteistyöyrityksen.
Presidentti Urho Kekkonen myönsi yhtiön perustajalle Gunnar Eklundille merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 1980.
Viking Line tilasi laivanrakennusyhtiö STX Europelta M/S Viking XPRS -matkustajalautan Helsinki–Tallinna-reitille. Alus rakennettiin Helsingin telakalla, ja se valmistui huhtikuussa 2008.
Viking Line teki 29. tammikuuta 2007 sopimuksen espanjalaistelakka Astilleros de Sevillan kanssa uuden aluksen toimittamisesta (M/S Viking ADCC). Aluksen toimittamisen viivästymisen vuoksi Viking Line kuitenkin purki laivanrakennussopimuksen 8. helmikuuta 2010. Alus valmistui lopulta vuonna 2013 M/S Villa de Teror -nimisenä Trasmediterránea-varustamolle.
Lokakuussa 2010 Viking Line ilmoitti tilaavansa STX Europen Turun telakalta Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitille uuden matkustaja-aluksen, joka korvaisi M/S Isabellan. Uusi matkustaja-alus valmistui vuonna 2013 ja kuljettaa yhteensä 2 800 matkustajaa. Sopimuksen arvo oli 240 miljoonaa euroa. Alus sai nimekseen M/S Viking Grace, ja se käyttää polttoaineenaan nesteytettyä maakaasua.
Viking Line ilmoitti 5. huhtikuuta 2013, että M/S Isabella myydään virolaiselle Tallinkille noin 30 miljoonalla eurolla.
Historia > 2016–

Viking Line vuokrasi 10. huhtikuuta – 22. lokakuuta 2017 väliselle ajalle Helsinki–Tallinna-reitille nopean katamaraanin, joka liikennöi nimellä HSC Viking FSTR. Matka-aika oli 1 tunti 45 minuuttia.
Viking Line teki 23. marraskuuta 2016 aiesopimuksen kiinalaisen Xiamen Shipbuilding Industry -yhtiön kanssa uuden matkustaja-autolautan tilaamisesta Turku–Långnäs–Tukholma-reitille. Uuden matkustaja-autolautan oli määrä valmistua syksyllä 2021, mutta koronaviruspandemian takia laivan valmistuminen viivästyi. Keväällä 2021 laivan arvioitiin olevan luovutuskelpoinen joulukuussa 2021. Tilauksen arvo oli 225 miljoonaa euroa. Uuden laivan saavuttua Viking Linen käyttöön yhtiön piti luopua M/S Amorellasta, mutta toukokuussa 2021 Viking Line ilmoitti M/S Mariellan menneen korvaavasti kaupaksi Corsica Ferriesille. Uuden aluksen nimeksi tuli M/S Viking Glory.
Viking Line joutui 2020-luvun alussa taloudelliseen ahdinkoon koronaviruspandemian takia. Toimitusjohtaja Jan Hanses uskoi, että Viking Gloryn tulo liikennöintiin nostaa yhtiön taloudellisesta ahdingosta. Viking Gloryn ensimmäinen liikennöintikuukausi olikin Viking Linen mukaan menestys. Aluksella matkusti maaliskuun 2022 aikana noin 70 000 ihmistä ja uusia varauksiakin oli jo 270 000, eli yhteensä varauksia oli tehty 350 000.
Elokuussa 2022 Viking Line ilmoitti tehneensä sopimuksen M/S Amorellan myymisestä Corsica Ferries -varustamolle.
Viking Line osti 10,3 miljoonalla eurolla 17,1 prosenttia Eckerö-konsernin osakkeista 18. marraskuuta 2022. 31. lokakuuta 2023 omistus oli jo 19,61 prosenttia. Tällä hetkellä omistus on 20,4 prosenttia. Toimitusjohtaja Jan Hansesin mukaan syy osakkeiden ostamiselle oli se, että Viking Line halusi pitää pääasiallisen omistuksen Ahvenanmaalla.
Konserni

Viking Line Abp:hen kuuluvat varustamoyhtiöt Viking Rederi AB (ent. Finlandshamnen), OÜ Viking Line Eesti, Viking Line Skandinavien AB, Saksan myynnistä ja markkinoinnista vastaava Viking Line Finnlandverkehr GmbH sekä bussiliikennettä hoitava Viking Line Buss Ab. Jokaisen aluksen toiminnasta ja käytöstä vastaa aluksen johto, johon kuuluvat aluksen päällikkö, konepäällikkö ja intendentti. Viking Linella on oma satamaterminaali Tukholmassa ja Turussa. Helsingissä, Maarianhaminassa, Kapellskärissä ja Tallinnassa yhtiö vuokraa terminaalitoimintaa varten tarvitsemansa tilat.
Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut 20. maaliskuuta 2014 lähtien Jan Hanses, joka korvasi erotetun Mikael Backmanin. Hallituksen puheenjohtaja on Ben Lundqvist. Viking Linen pääkonttori sijaitsee Maarianhaminassa.
Vuonna 2018 yhtiö kuljetti 6 411 537 matkustajaa ja rahtia 128 549 yksikkökuormaa.
Tavaramerkki

Viking Linen laivat tunnetaan punaisesta väristä. Se on peräisin vuodelta 1964, jolloin uuden Apollo-laivan värisävy otettiin osakasvarustamon toimitusjohtajan sisaren käyttämästä Mexican Fire -huulipunasta.
Viking Linen nimi esiintyy toisinaan osittaisessa muodossa NG LI, joka on yhtiön rekisteröity tavaramerkki. Käytössä on ollut myös logo: keltainen vinoneliö, jonka sisällä on musta V-kirjain.
Viking Linen maskottihahmo on Ville Viking.
Viking Linen vanhemmissa laivoissa kuulutusten alussa soi Rod Stewartin kappale "Sailing".
Liiketoiminta ja reitit

Yhtiö harjoittaa aluksillaan risteily-, matkustajalautta- ja rahtiliikennettä Itämerellä reiteillä Turku–Maarianhamina/Långnäs–Tukholma, Helsinki–Maarianhamina–Tukholma ja Helsinki–Tallinna.
Liiketoiminta ja reitit > Alukset reiteillä

| Reitti | Reitin alukset |
| --- | --- |
Korppoo – Maarianhamina – Gräddö: S/S Viking (1959)
Maarianhamina – Simpnäs: M/S Slite (1959–1963), M/S Boge (1961–1963), M/S Apollo (1) (1964)
Korppoo – Maarianhamina – Kapellskär: S/S Viking (1960–1961)
Parainen – Maarianhamina – Kapellskär: S/S Viking (1962–1967), M/S Apollo (1) (1964–1967), M/S Kapella (1967)
Maarianhamina – Gräddö: S/S Ålandsfärjan (1963)
Maarianhamina – Kapellskär: S/S Ålandsfärjan (1964–1972), S/S Drotten (1964–1965), M/S Viking 2 (1969–1977), M/S Marella (1980), M/S Ålandsfärjan (1987–2008), M/S Rosella (2008–2023)
Maarianhamina – Tukholma: S/S Drotten (1964–1965), M/S Apollo (2) (1975–1976), M/S Apollo III (1976–1989), M/S Athena (1989–1993), M/S Rosella (1997–2003), M/S Cinderella (2003–2021), M/S Birka Gotland (2024–)
Naantali – Maarianhamina–Kapellskär: S/S Viking (1967–1970), M/S Kapella (1968–1979), M/S Viking 2 (1968), M/S Apollo (2) (1970–1974), M/S Viking 1 (1970–1982), M/S Marella (1970–1973, 1979–1980), M/S Viking 3 (1972–1979), M/S Diana (1972–1979), M/S Aurella (1973–1981), M/S Viking 4 (1979–1980), M/S Viking 5 (1980–1981), M/S Turella (1980–1988), M/S Rosella (1980–1981, 1988–1993, 1995, 1996), M/S Diana II (1981–1992)
Turku – Maarianhamina/Långnäs – Tukholma: M/S Marella (1973–1979), M/S Viking 4 (1973–1979), M/S Turella (1979–1980), M/S Diana II (1979–1981), M/S Rosella (1981–1988, 1994–1997), M/S Viking Sally (1980–1990), M/S Kalypso (1990–1993), M/S Isabella (1997–1999), M/S Amorella (1988–2022), M/S Viking Grace (2013-), M/S Viking Glory (2022-)
Helsinki  –Tukholma: M/S Viking 5 (1974–1980), M/S Viking 6 (1974–1980), M/S Viking Saga (1980–1986), M/S Viking Song (1980–1985), M/S Mariella (1985–1999), M/S Olympia (1986–1993), M/S Cinderella (1989–1994), M/S Isabella (1994–1997), M/S Gabriella (1997–1999)
Naantali – Tukholma: M/S Isabella (1989–1990, 1991)
Turku – Maarianhamina – Kapellskär: M/S Rosella (1997–2002)
Helsinki – Tallinnan edusta: M/S Cinderella (1989–1993, 1994–1995), M/S Isabella (1990–1994)
Helsinki – Muuga: M/S Isabella (1995–1996), M/S Cinderella (1995–1999)
Helsinki – Maarianhamina – Tukholma: M/S Mariella (1999–2021), M/S Gabriella (1999–), M/S Viking Cinderella (2021–), M/S Amorella (2022)
Helsinki – Tallinna: M/S Cinderella (2000–2003), M/S Rosella (2003–2008), M/S Viking XPRS (2008–), HSC Viking FSTR (2017)