stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo julkisilta paikoilta varastetuista ja tuhoutuneista teoksista Suomessa
"Tyhmän rikoksen ylistyslaulu"

Vuonna 2023 varastettiin viisi julkista taideteosta ja vuonna 2024 kesäkuuhun mennessä kolme. Aikaisemmin on Helsingissä tuhopoltettu kaksi julkista teosta.
Tampereen ja Lappeenrannan teosten ryöstäjät ja silppujat jäivät kiinni. Heidät tuomittiin kahden vuoden vankeusrangaistuksiin ja yli 250 000 euron korvauksiin. Poliisi luonnehti tekoja "tyhmän rikoksen ylistyslauluna”. Poliisin tiedotteen mukaan ”Kulttuurihistoriallisesti korvaamattomia ja jo materiaalisesti satoja tuhansia euroja maksavia patsaita on vahingoitettu leikkaamalla ja siirtämällä, vain muutaman sadan keräysmetallista saatavan euron johdosta”. Rikoksia ei voida poliisin mukaan arvioida tekijöille kannattavaksi, koska he saivat patsaista ”mitättömän hyödyn”. Patsaiden siirtämiseen ja pilkkomiseen käytettiin lukemattomia työtunteja.
Luettelo

| Kunta (luettelo) | Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsinki | Kaikki on mahdollista | Viikinkaari 11, Viikki | – | Jaanisoo, VilluVillu Jaanisoo | 2009 | 2018 | Tuhopoltettu. Poliisi otti kiinni yhden epäillyn, mutta näyttö ei riittänyt syytteen nostamiseen. |  |  |
| Helsinki | Käpylän Mari | Kimmontie 5, Käpylä | Ei tiedossa. | Tirronen, ArmasArmas Tirronen | 1954 | 2010 | Varastettu |  |  |
| Helsinki | Valas | Tilkantorin ranta, Pikku-Huopalahti | – | Taidekoulu Maan oppilaat | 1993 | 2003 | Tuhopoltettu |  |  |
| Helsinki | V. I. Leninin muistolaatta | Vuorimiehenkatu 35, Ullanlinna | Ei tiedossa. | Hietala, LeilaLeila Hietala | 1970 | 2015 | Varastettu |  |  |
| Kerava | Korkealle arvostettu | Kaupinpuisto, Kaupinkuja | ei tiedossa | Assi Madekivi | 1999 | 2024 | Varastettu |  |  |
| Kuopio | Huivipäinen tyttö (Haapatyttö) | Ison hautausmaan pääportin edusta (Puijonkatu), Puijo | ei tiedossa | Halonen, EemilEemil Halonen | 1986 (1904) | 2024 | Varastettu ilmeisesti 1.–10.4.2024 välisenä aikana. |  |  |
| Kuopio | Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, Vehmersalmi (Elämänusko eväänämme kaipasimme Karjalaa) | Kirkkopuistossa Vehmersalmen seurakuntatalon edessä.  Lempeläntie 15, Vehmersalmi, Vehmersalmi | tuntematon | Karvonen, OkaOka Karvonen | 1972 | 2024 | Varastettu huhtikuussa 2024 |  |  |
| Lappeenranta | Kurjet (suihkukaivoveistos) | Tiurun sairaalan piha, Tiuruniementie 250, Joutseno | Veistos tuhottu | Hutri, ArmasArmas Hutri | 1964 | 2023 | Varastettu, paloiteltu, silputtu ja myyty romuksi. Tekijät saatiin kiinni. He ovat vastuussa myös Tampereen Lauri Viidan muistomerkin ja Kalapoika-veistoksen tuhoamisesta. |  |  |
| Mäntsälä | Karjalan neito -patsas (Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki) | Mäntsälän hautausmaa, Vanha Porvoontie 8, Kirkonkylä | Varastettu | Varja, HeikkiHeikki Varja | 1965 | 2023 | Veistos varastettu syyskuussa 2023. |  |  |
| Tampere | Betonimyllystä runon siivet, Lauri Viidan muistomerkki | Pispalanharjun ja Pispankadun välinen metsikkö Ylä-Pispala | Veistos tuhottu | Mäkinen, PerttiPertti Mäkinen | 1991 | 2023 | Varastettu 9.10., paloiteltu, silputtu ja myyty romuksi. Tekijät saatiin kiinni. He ovat vastuussa myös Tampereen Kalapoika-veistoksen ja Lappeenrannan Kurjet-veistoksen tuhoamisesta. |  |  |
| Tampere | Kalapoika | Lampipuisto, Lounaantie 13, Viinikka | Veistos tuhottu | Hietanen, UntoUnto Hietanen | 1957 | 2023 | Varastettu 9.10., paloiteltu, silputtu ja myyty romuksi. Tekijät saatiin kiinni. He ovat vastuussa myös Tampereen Lauri Viidan muistomerkin ja Lappeenrannan Kurjet-veistoksen tuhoamisesta. |  |  |
| Turku | Jarkko Laineen muistomerkki Elämys on vuokrahuone | Kupittaankatu 69, III kaupunginosa | Varastettu | Mäkinen, ErikErik Mäkinen | 2013 | 2023 | Varastettu marraskuussa |  |  |
Giovanni Battista Belzoni

Giovanni Belzoni, italialaissyntyinen aarteidenetsijä ja amatööriarkeologi, josta tuli egyptologien esikuva.
Giovanni Battista Belzoni (15. marraskuuta 1778 – 3. joulukuuta 1823) oli italialainen arkeologi ja egyptologi. Kuuluisaksi hän tuli löydettyään Kuninkaiden laaksosta uusia hautoja ja kirjoitettuaan Narrative of the Operations and Recent Discoveries Within the Pyramids, Temples, Tombs, and Excavations in Egypt and Nubia –nimisen kirjan.
Lapsuus ja opiskelu

Giovanni Battista Belzoni syntyi Padovassa, Italiassa 15. marraskuuta 1778. Hän oli neljätoistalapsisen, alun perin roomalaisen, perheen nuorin. Belzonin isä toimi parturina.
Ollessaan 16-vuotias Belzoni liittyi roomalaiseen munkkiveljeskuntaan. Napoleonin hyökättyä Roomaan 1798 Belzoni pakeni Roomasta takaisin Padovaan, jossa hän ryhtyi opiskelemaan hydrauliikkaa ja valmistui myöhemmin insinööriksi. Vuonna 1800 hän muutti Hollantiin. Belzoni, joka oli varsin pitkä (noin 200cm), muutti Englantiin vuonna 1803 ja ryhtyi esiintymään voimamiehenä kiertelevissä sirkuksissa. Hän käytti taiteilijanimeä Patagonian Simson. Hänen päänumeronsa oli lastata kaksitoista ihmistä eräänlaiselle rautatelineelle, jota hän sitten kantoi ympäri sirkusareenaa. Belzonin sirkusura kesti kaksitoista vuotta, jonka kuluessa hän solmi avioliiton englantilaisen Sarahin kanssa.
Matka Egyptiin

Lopetettuaan sirkusuransa Belzoni matkusti vaimonsa ja irlantilaisen palvelijansa James Curtinin kanssa Maltalle, jossa tapasi Egyptin käskynhaltijan Muhammed Ali Paššan. Kohtaaminen herätti Belzonin kiinnostuksen, joten hän matkusti Kairoon toivoen voivansa myydä käskynhaltijalle hydraulisen kastelulaitteen, jolla Niilin vettä pystyttiin nostamaan viljelyksille. Vaikka kone toimi odotetusti, hylkäsi Muhammed Ali kaupat, mutta antoi Belzonille pienen valtion apurahan, joka mahdollisti jäämisen Egyptiin.
Egyptissä asuessaan Belzoni tapasi sveitsiläisen tutkimusmatkailijan Johann Ludwig Burckhardtin, joka oli ryhtynyt käyttämään arabialaisia vaatteita ja opetellut puhumaan arabiaa. Burckhardt oli näin päässyt paikkoihin, joihin muita eurooppalaisia ei päästetty. Hän kertoi Belzonille matkoillaan näkemistään monumenteista, muun muassa suurenmoisesta temppelistä, jota hän kutsui Ipsambalin (Abu Simbel) nimellä, sekä Luxorissa sijaitsevasta nuori Memnon -nimellä tunnetusta Ramses II:n patsaasta.
Matka Egyptiin > Ramses II:n patsas

Burckhardtin kertomuksesta innostuneena Belzoni pyysi Ison-Britannian pääkonsulilta, Henry Saltilta, lupaa siirtää patsas British Museumiin Englantiin. Salt suostui pyyntöön ja lupasi rahoittaa operaation. Belzoni lähti Thebaan, jossa Ramses II:n patsaat sijaitsivat. Patsaat olivat hautautuneet kaulaansa myöten hiekkaan, joten työ vaati paljon työvoimaa ja varovaisuutta, sillä tuohon aikaan ei ollut käytössä vielä tehtävään sopivia maansiirto- ja kuljetuskoneita. Yksin patsaiden päät painoivat yli seitsemän tonnia. Belzoni onnistui kuitenkin siirtämään patsaat suhteellisen ehjänä perille. Patsaassa näkyy rintakehän oikealla puolella reikä, jota on ilmeisesti käytetty jossain aiemmassa siirtoyrityksessä. Joidenkin lähteiden mukaan ranskalaiset olisivat halunneet räjäyttää patsaan pienemmäksi dynamiitilla, jota varten reikä olisi porattu. Dynamiitti kuitenkin keksittiin vasta 1867.
Matka Egyptiin > Abu Simbel

Urakan jälkeen Belzoni matkusti 1816 Abu Simbeliin, jossa hän yritti kaivaa Ramses II:n temppeliä esiin hiekasta. Hiekan kertyminen oli kuitenkin niin voimakasta ja työvoima ja varat niin niukkoja, että hän jätti työn kesken sillä kertaa. Vuotta myöhemmin hän palasi kolmen englantilaisen, kuninkaallisen laivaston kapteenien Irbyn ja Manglesin ja erään herra Henry Beechleyn, kanssa ja aloitti työt uudelleen päästen lopulta oviaukolle asti ensimmäisenä eurooppalaisena (tai ylipäätään ensimmäisenä ihmisenä) sitten antiikin. Hän oli pettynyt vaikkakin vaikuttunut temppelin sisätilojen suuruudesta, sillä hän oli odottanut löytävänsä suuria aarteita. Mukaansa hän otti paikalta kaksi luonnollisen kokoista haukanpäistä leijonapatsasta, pienen istuvan hahmon ja kuparisia osia oviaukosta, jotka ovat nyt British Museumissa. Belzoni ikuisti näkemänsä tekemissään akvarelleissa, sillä hän oli muun ohella myös kätevä käyttämään sivellintä. Hänen maalauksensa julkaistiin myöhemmin litografioina.
Paluumatkallaan Belzoni pysähtyi useissa kohteissa. Filain saarella hän keräsi Isiksen temppelistä useita hyväkuntoisia patsaita. Seuraavalla pysähdyksellään Luxorissa hän löysi useita mustasta graniitista valmistettuja Sekhmetin patsaita.
Henry Salt oli niin tyytyväinen Belzonin tuloksiin, että hän suostui maksamaan toisenkin tutkimusmatkan Nubiaan. Belzoni oli kuitenkin saanut vihamiehikseen Ranskan konsulin sekä italialaisen nimeltä Bernardino Drovetti. Yhdessä nämä onnistuivat pilaamaan Belzonin tutkimukset ja evätä häneltä pääsyn muun muassa Karnakin temppelikompleksiin.
Matka Egyptiin > Kuninkaiden laakso

Koska Belzonilla ei ollut enää pääsyä Karnakiin, hän siirtyi vuonna 1817 tutkimaan Kuninkaiden laaksoa, jossa hän löysi Amenhotep III:n, Ramses I:n, Merenptahin sekä Ayn haudat. Koska hieroglyfejä ei ollut vielä onnistuttu tulkitsemaan, ei Belzoni tiennyt kenen haudat hän oli löytänyt. Ayn haudan seinämaalauksissa kuvattujen paviaanihahmojen mukaan hän nimesi haudan "kahdentoista apinan haudaksi". Ramses I:n hautaa tutkiessaan hän havaitsi merkkejä lähellä olevasta toisesta haudasta. Viisi ja puoli metriä maanpinnan alta hän löysikin Seti I:n hautakammion.
Matka Egyptiin > Khefrenin pyramidi

Seuraavana vuonna (1818) Belzoni ryhtyi ensimmäisenä nykyajan ihmisenä tutkimaan Khefrenin pyramidia Gizassa. Insinöörin taitojaan apuna käyttäen hän onnistui löytämään sisäänkäynnin sisempiin huoneisiin. Belzoni oli myös ensimmäinen eurooppalainen joka vieraili Siwan keitaalla, jossa hän tutki raunioitunutta kaupunkia.
Matka Egyptiin > Kotiinpaluu

Belzoni palasi Englantiin 1819. Vuotta myöhemmin hän julkaisi kirjan (Narrative of the Operations and Recent Discoveries Within the Pyramids, Temples, Tombs, and Excavations in Egypt and Nubia), joka teki hänet varsin kuuluisaksi. Belzonin kirjan katsotaan usein olevan ensimmäinen englanninkielinen varsinaisesti egyptologiaan keskittynyt teos. Kirjasta julkaistiin kolme eri versiota, joista kaikki saivat osakseen suurta mielenkiintoa.
1. toukokuuta 1821 Belzonille tarjoutui tilaisuus järjestää näyttely Piccadillyn sirkukseen lähellä Piccadillyä. Näyttelyssä oli erilaista Belzonin keräämää tietoa ja materiaalia, mutta varsinainen näyttelyn kohokohta oli Seti I:n haudasta valmistetut kipsikopiot.
Ollessaan arkeologisilla kaivauksilla Timbuktussa Belzoni sairastui punatautiin ja kuoli 3. joulukuuta 1823 Gatossa, Beninissä. Belzonin laajalle levinneestä maineesta huolimatta hänen Sarah-leskensä eli loppuelämänsä köyhyydessä aina kuolemaansa 1870 asti.
Kiistelty kuuluisuus

Belzoni ei ollut opiskellut arkeologiaa, vaan hän oli puhtaasti amatööri. Hänen tutkimustensa motiivina oli useimmiten toivo löytää kadonneita aarteita, joita hän voisi myydä keräilijöille hyvään hintaan. Hänen käyttämänsä kaivausmenetelmät olivat usein varsin tuhoisia kohteena oleville monumenteille. Hän muun muassa käytti muurinmurtajia päästäkseen hautoihin sisälle ja repi muumioiden hiuksia irti kokeillakseen kuinka tiukassa ne olivat.
Kaikesta tästä huolimatta Belzoni kuitenkin loi pohjaa modernille egyptologialle. Monet hänen eteenpäin luovuttamistaan esineistä olisivat varmasti muutoin hävinneet jäljettömiin. Hän myös piti päiväkirjaa ja kuvasi löytöjänsä värikkäissä akvarelleissa. Myöhemmin muun muassa Howard Carter piti Belzonia "yhtenä arkeologian historian merkittävimmistä nimistä". On väitetty, että Belzoni on Indiana Jonesin elokuvahahmon esikuva.
"Nuori Memnon" - Ramses II:n kolossaalipatsas, joka on nyt British Museumissa Lontoossa.
Jere Somervuori

| Jere Somervuori> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. elokuuta 2007 (ikä 17) Karlstad, Ruotsi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  69 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  54
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
    
Jere Matti Juhani Somervuori (s. 10. elokuuta 2007 Karlstad, Ruotsi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Somervuori syntyi Ruotsin Karlstadissa, kun hänen isänsä Eero pelasi tuolloin Färjestadissa. Jere Somervuori aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan noin kolmevuotiaana Gävlessä, kun Eero pelasi Brynäsissä. Hän siirtyi sieltä isänsä uran mukana Suomeen ja Helsingin IFK:hon. Jere pelasi Eeron uran aikana lyhyen ajan myös Hämeenlinnan Pallokerhossa ja Espoo Bluesissa, josta hän palasi varsinaiseen kasvattajaseuraansa HIFK:hon. Somervuori voitti kauden 2021–2022 päätteeksi U16 SM-hopeaa. Kaudella 2022–2023 hän voitti U18 SM-pronssia. Kauden 2023–2024 runkosarjan Somervuori pelasi suurimmaksi osaksi HIFK:n U20-joukkueessa, mutta hän pelasi osan kaudestaan myös U18-joukkueessa, jonka varakapteenina Somervuori toimi. Hän voitti U18 SM-hopeaa.
Toukokuussa 2024 Somervuori teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Somervuori teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 20. joulukuuta 2024 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan, kun HIFK kärsi lukuisista sairaspoissaoloista. Hänet merkittiin joukkueen 13. hyökkääjäksi. Somervuori sai ottelussa jääaikaa 2.45 minuuttia.
Ura > Maajoukkueura

Somervuori pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023. Yhteensä Somervuori on pelannut 41 poikien maaottelua.
Muuta

Somervuori on pelasi juniorina myös jääpalloa Kulosaaren Vestassa, jossa hän voitti U16-ikäluokan SM-hopeaa vuonna 2022. Vuotta myöhemmin Somervuori voitti U18-ikäluokan SM-hopeaa Helsinki Bandyn yhteisjoukkueessa.
Somervuoren isä Eero pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 807 SM-liigaottelua kuudessa eri seurassa. Hän oli voittamassa Suomen-mestaruutta Jokereissa vuonna 1997 ja Oulun Kärpissä vuonna 2005. Eero Somervuori pelasi urallaan myös neljä kautta Ruotsissa, kaksi kautta Sveitsissä ja yhden kauden AHL:ssä. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden Färjestadissa vuonna 2009.
Scholzin hallitus

| Scholzin hallitus |
| --- | --- |
  Saksan  hallitus
 Virassa
 
Toimikausi alkoi:  8. joulukuuta 2021
Valtionpäämies:  Frank-Walter Steinmeier
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Olaf Scholz
Hallituspuolueet:   Saksan sosiaalidemokraattinen puolue  Vapaa demokraattinen puolue (7.11.2024 asti)  Vihreät 
Hallituksen asema:  koalitiohallitus (2021–2024)  vähemmistöhallitus (2024–)
Oppositiopuolueet:   Saksan kristillisdemokraattinen unioni  Baijerin kristillissosiaalinen unioni  Vaihtoehto Saksalle  Vapaa demokraattinen puolue (7.11.2024 alkaen)  Vasemmisto    
Historia
Vaalit:  Saksan liittopäivävaalit 2021
Edellinen:  Merkelin IV hallitus
Scholzin hallitus on liittokansleri Olaf Scholzin johtama vähemmistöhallitus, joka astui virkaan 8. joulukuuta 2021. Sen muodostavat Saksan sosiaalidemokraattinen puolue (SPD) ja Vihreät. Hallitusta edelsi Merkelin IV hallitus.
Hallitus tunnettiin lempinimellä "liikennevalokoalitio" (saks. Ampel-Koalition) johtuen hallituspuolueiden tunnusväreistä.
6. marraskuuta 2024 Vapaa demokraattinen puolue (FDP) ilmoitti eroavansa hallituksesta, jonka jälkeen koalitiohallitus jatkoi vähemmistöhallituksena. 16. joulukuuta 2024 hallitus kaatui saadessaan epäluottamuslauseen. Hallitus jatkaa toimitusministeristönä.
Hallitus

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liittokansleri |   | Olaf Scholz | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
| Varakansleri Talous- ja ilmastonsuojeluministeri |   | Robert Habeck | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | Vihreät |
| Valtiovarainministeri |   | Christian Lindner | 8. joulukuuta 2021 | 7. marraskuuta 2024 | FPD |
| Valtiovarainministeri |   | Jörg Kukies | 7. marraskuuta 2024 | Tehtävässä | SPD |
| Sisäministeri |   | Nancy Faeser | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
| Ulkoministeri |   | Annalena Baerbock | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | Vihreät |
| Oikeus- ja kuluttajansuojain ministeri |   | Marco Buschmann | 8. joulukuuta 2021 | 7. marraskuuta 2024 | FPD |
| Oikeus- ja kuluttajansuojain ministeri |   | Volker Wissing | 7. marraskuuta 2024 | Tehtävässä | Sitoutumaton |
| Työ- ja sosiaaliasiainministeri |   | Hubertus Heil | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
| Puolustusministeri |   | Christine Lambrecht | 8. joulukuuta 2021 | 19. tammikuuta 2023 | SPD |
| Puolustusministeri |   | Boris Pistorius | 19. tammikuuta 2023 | Tehtävässä | SPD |
| Ruoka- ja maatalousministeri |   | Cem Özdemir | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | Vihreät |
| Perhe-, eläkeläis-, nais- ja nuortenasiain ministeri |   | Anne Spiegel | 8. joulukuuta 2021 | 25. huhtikuuta 2022 | Vihreät |
| Perhe-, eläkeläis-, nais- ja nuortenasiain ministeri |   | Lisa Paus | 25. huhtikuuta 2022 | Tehtävässä | Vihreät |
| Terveysministeri |   | Karl Lauterbach | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
| Liikenneministeri |   | Volker Wissing | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | FPD |
| Ympäristö- ja luonnonsuojeluasiain ministeri |   | Steffi Lemke | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | Vihreät |
| Opetusministeri |   | Bettina Stark-Watzinger | 8. joulukuuta 2021 | 7. marraskuuta 2024 | FPD |
| Opetusministeri |   | Cem Özdemir | 7. marraskuuta 2024 | Tehtävässä | Vihreät |
| Talousyhteistyö- ja kehitysministeri |   | Svenja Schulze | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
| Asunto-, kaupunkikehitys- ja rakennusministeri |   | Klara Geywitz | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
| Erikoisasiainministeri Liittokanslerin viraston kansliapäällikkö |   | Wolfgang Schmidt | 8. joulukuuta 2021 | Tehtävässä | SPD |
Lähde:
Audiofiili

Kotiteatteri.
Audiofiili (lat. audire, kuulla, kreik. philos, rakastaa) on henkilö, joka arvostaa musiikin toiston äänenlaatua, erityisesti Hifi-äänentoistoa. Termiä käytetään pääosin High End -äänentoistojärjestelmiä harrastavista henkilöistä. Eräs tavoite heillä on se että toistettava ääni vastaisi mahdollisimman tarkasti esim. yhtyeen live-esitystä. Audiofiilit saattavat valita äänitteitä sen perusteella onko äänitteen tuottaja arvostettu laadukkaiden äänitteiden tuottajana. Akustointiakin voidaan tehdä, jotta huoneakustiikka ei värittäisi ääntä.
Termiä käytetään myös halventavasti myös merkityksessä, että henkilö pyrkii hyvään äänentoistoon, jonka laatua hän ei voi kuvailla muilla kuin subjektiivisilla termeillä, tarkoittaa että henkilö on vakuuttunut pelkästään omiin tuntemuksiinsa pohjaten siitä, että jokin tietty äänentoistojärjestelmä kuulostaa paremmalta kuin toinen. lähde?Esimerkiksi monet hyvän äänentoiston ystävät pitävät LP-levyjä CD-levyjä parempina; voidaan osoittaa että ääni toistuu eri järjestelmissä eri tavalla, mutta "paremmuutta" ei voida osoittaa, voidaan vain esittää mielipide. Lisäksi joidenkin pitkälle erikoistuneiden laitteiden ja äänenlaatua parantavien laitteiden (esimerkiksi kalliiden kaapelien) vaikutusta äänen laatuun on vaikea osoittaa tieteellisin keinoin.
Kuppikivi

Kuppikiven kuppeja, Hartola.
Kuppikivi Hattulan Retulansaaressa. Kupit muistuttavat tähtikuvio Otavan muotoa.
Kuppikiven kuppeja, Herrasmanni, Lahti.
Herrasmannin kuppikiven koko.
Kuppikivet ovat muinaisjäännöksiä, kiviä tai kalliopintoja, joissa on yleensä useita suhteellisen pyöreitä uurrettuja koloja. Perinne on lähes yleismaailmallinen. Kivien pinnassa on usein kymmenkunta, toisinaan yli satakin pientä patamaista ja keinotekoista kuppia. Kuppien halkaisija on tavallisesti 5–6 senttimetriä.
Kuppikiviä ryhdyttiin tekemään Skandinaviassa neoliittisella kaudella ja perinne huipentui siellä pronssikaudella. Suomessa perinne on ollut voimissaan ainakin esiroomalaisella ja roomalaisen rautakauden lopussa. Itäiseen Suomeen perinteen on arveltu levinneen länsisuomalaisen kulttuurin leviämisen yhteydessä ensimmäisen vuosituhannen loppupuolella.
Kuppikiviä on käytetty vielä historiallisella ajallakin, jolloin niihin tiedetään laitetun pieniä uhrilahjoja, esimerkiksi jyviä tai maitoa, hyvän sadon ja karjan hyvinvoinnin turvaamiseksi. Lisäksi kuppeihin kertynyttä sadevettä on käytetty parantavana lääkkeenä. Kuppikivien on arveltu voineen liittyä hedelmällisyysmagiaan rautakaudellakin. Toisaalta niillä on alun perin voinut olla yhteys myös vainajien palvontaan. Virolaisen perimätiedon perusteella on kansanrunouden tutkija Martti Haavio esittänyt, että jokaiselle suvun vainajalle olisi tehty oma kuppinsa, josta tämän sielu on linnun hahmossa voinut käydä syömässä ja juomassa.
Suomen kuppikivet

Suomen kuppikiviä pidetään pääasiassa rautakautisina, mutta osin ehkä myös keskiaikaisina. Suomessa kuppikivet ovat yleensä lähellä viljelysmaita tai polttokenttäkalmistoja. Niiden käyttö on jatkunut historialliseen aikaan, syrjäisillä paikoilla 1900-luvulle. Tällöin niiden käyttö on liittynyt esimerkiksi sairauksien parantamiseen.
Suomen alueelta tunnetaan yli 500 kuppikiveä ja niitä on myös Karjalankannaksella. Kuppikiviä on lähes kaikissa maakunnissa. Kuppikivien pääesiintymisalueita ovat Kanta-Hämeen, Päijät-Hämeen ja Varsinais-Suomen maakunnat. Myös Pohjanmaalta ja Etelä-Savosta löytyy suhteellisen suppealta maantieteelliseltä alueelta huomattavasti kuppikiviä (Vaasan ja Kokkolan ympäristöstä sekä Savonlinnan Kerimäeltä). Muualla Suomessa kupillisia kiviä esiintyy selvästi vähemmän, hajanaisesti.
Kivien kuoppien merkityksestä on useita oletuksia ja suomalaisia kansanperinteitä. Usein kivet ovat uhripaikkoja. Uhreja, kuten viljaa, jätettiin kiven koloihin suvun vainajille, haltijoille tai maahisille sato- ja pyyntionnen toivossa. Jotkut uskoivat, että kuoppiin jääneellä sadevedellä on parantava vaikutus. Loitsuissa myös kipuja ja vaivoja karkotetaan kiven reikiin. Kuppikivet mainitaan muinaisrunoissa monessa yhteydessä.
Suomen saaristoalueiden ainoa tunnettu kuppikivi sijaitsee Helsingin Korkeasaaressa. Sen sijainti ja korkeus merenpinnasta viittaavat pronssikauteen, mahdollisesti 3 500 vuoden taakse. 2010-luvulla Suomen tiedotusvälineissä oli näkyvästi esillä myös Hämeenlinnan Uhrikivi.
Ruotsin kuppikivet

Ruotsissa kuppikivien katsotaan olleen käytössä jo kivi- ja pronssikaudella. Niiden on oletettu liittyneen auringonpalvontaan ja hedelmällisyysmenoihin, myöhemmin myös vainajien palvontamenoihin.
Viron kuppikivet

Virosta tunnetaan noin 1 750 kuppikiveä, ja siellä ne ajoittuvat pronssikaudelta esiroomalaiselle kaudelle. Kuten Ruotsissa ja Suomessakin, saattavat Viron kuppikivien kupit sijaita myös pystypinnoilla.
Kirjallisuutta

Matinolli, Veikko: Suomen kuppikivet. 1, Länsirannikko ja Pirkanmaa.  Helsinki:  Books on Demand, 2012.  ISBN 978-952-286-409-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Retkipaikka.fi-sivuston esittelemät kuppikivet.
Muinaispolut Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive).
Hämeen kuppikiviä (Arkistoitu – Internet Archive). Thuleian tupa.
John Goodman

| John Goodman |
| --- | --- |
 John Goodman puhumassa vuoden 2016 San Diegon Comic-Conissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1952 (ikä 72)  Saint Louis, Missouri
Puoliso:  Annabeth Hartzog
Näyttelijä
Aktiivisena:  1975–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
John Stephen Goodman  (s. 20. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa The Flintstones – Kiviset ja Soraset (1994) ja Blues Brothers 2000 (1998). Hän saa useimmiten sivuosia, joko perheen isänä (Roseanne-televisiosarjassa) tai sankaripäähenkilön vähemmän koulutettuna toverina (Sea of Love, Kadotettu, The Big Lebowski). West Wing -televisiosarjassa hän esiintyi lyhytaikaisena Yhdysvaltojen presidenttinä. Joel ja Ethan Coen ovat antaneet Goodmanille roolin monissa elokuvistaan.
Hän sai Golden Globe -palkinnon Roseannesta vuonna 1993.
Goodman on opiskellut Southwest Missouri State Universityssä, jonne hän pääsi jalkapallostipendillä.