stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinteistöarviointi

Kiinteistöarviointi tarkoittaa maa- ja vesialueen sekä niillä olevan omaisuuden ja niihin kohdistuvan oikeuden taloudellisen arvon tai arvovaikutuksen määrittämistä. Kiinteistöarviointi tarkoittaa sekä arvon että korvauksen arviointia. (Suomen Kiinteistöarviointiyhdistys ry:n Kiinteistöarviointisanasto, 1986)
Kiinteistöjä arvioidaan mm. kiinteistökaupan, luotonannon, tilinpäätösten sekä verotuksen ja (pakko)lunastusten yhteydessä.
Kiinteistöarvioijina toimivat Suomessa mm. Keskuskauppakamarin auktorisoimat kiinteistöarvioijat sekä Maan­mittaus­laitoksen toimitus­insinööreinä Teknillisen korkea­koulun Maanmittaustieteiden laitokselta valmistuneet diplomi-insinöörit.
Kiinteistöjen arviointimenetelmä on menettelytapa, jolla kohteen arvo, tuotto taikka kohteen tuottamisesta tai käyttämisestä johtuva kustannus määritetään. Menetelmiä kutsutaan vastaavasti kauppa-arvo-, tuotto- ja kustannusarvomenetelmiksi. Kauppa-arvomenetelmä on arvioitavan kohteen kanssa vertailukelpoisista kohteista maksettuihin, edustaviin kauppahintoihin perustuva arviointimenetelmä. Tuottoarvomenetelmällä kohteen arvo määritetään kohteesta tuottoaikana todennäköisesti saatavien vuosi(netto)tuottojen pääomitettuna arvona. Kustannusarvomenetelmä on todellisiin tai todennäköisiin ja tarkoituksenmukaisiin rakennus- tms. tuotantokustannuksiin sekä tuotteen käytettävyyteen perustuva arviointimenetelmä. (Määritelmät: Suomen Kiinteistöarviointiyhdistys ry:n Kiinteistöarviointisanasto, 1986)
Kiinteistöjen arviointia koskevia kansainvälisiä standardeja julkaisee International Valuation Standards Committee (IVSC).
Suomessa toimivia kiinteistöarviointialaa edistäviä yhdistyksiä ovat Suomen Kiinteistöarviointiyhdistys ry ja RICS Finland.
Draco Racing

Draco Racing on italialainen pikkuformulatalli. Talli on aiemmin kilpaillut Formula Opel Lotus, International Formula 3000, Euro Formula 3000 ja World Series by Renault luokissa.
Tallin perusti vuonna 1989 Adriano Morini. Talli osallistui vuosina 1989-1996 Formula Opel Lotus sarjaan jossa voitti sarjan mestaruuden vuosina 1990, 1991, 1993 ja 1994 Rubens Barrichellon, Pedro Lamyn, Patrick Crinellin ja Marco Camposin voimin. Debyyttivuonnaan ja 1992 talli sijoittui toiseksi. Vuosina 1996-1999 talli kilpaili International Formula 3000 luokassa huonolla menestyksellä. Vuosina 200-2004 talli kilpaili Euro Formula 3000 luokassa voittaen kolme mestaruutta vuosina 2001, 2003 ja 2004 Felipe Massan, Augusto Farfusin ja Nicky Pastorellin voimin. Vuodesta 2005 lähtien talli on kilpaillut World Series by Renault luokassa voittaen mestaruuden vuonna 2009 Bertrand Baguetten voimin. Vuonna 2010 talli kilpaili Formula Renault 3.5 luokassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä seitsemänneksi. Viimeiset vuodet talli kilpaili vaihtelevalla menestyksellä ja lopulta talli vetäytyi sarjasta vuoden 2015 päätteeksi.
Kirbla

| Kirbla |
| --- | --- |
 Kirblan kirkko
 Kirbla
 Koordinaatit: 58°43′34″N, 23°56′53″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Läänemaa
Kunta:  Lääneranna
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,4 km²
Väkiluku (2006):  278[lähde? ]
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirbla on kylä Läänerannan kunnassa Länsi-Virossa. Se sijaitsee Virtsun ja Ristin välisen maantien varrella Kasarin joen ylittävän sillan läheisyydessä. Kylässä on 1500-luvulla rakennettu kirkko, joka on yksi Viron pienimmistä uskonnollisista rakennuksista.[lähde? ]
Kiinteistö Oy Lahden Aleksinportti

| Kiinteistö Oy Lahden Aleksinportti |
| --- | --- |
Osoite:  Aleksanterinkatu 2, Lahdenkatu 13
Sijainti:  Lahti
Koordinaatit:  60°59′01.3456″N, 25°39′05.5424″E
Valmistumisvuosi:  1934, laajennukset 1940, 1946 ja 1962.
Suunnittelija:  Kaarlo Könönen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiinteistö Oy Lahden Aleksinportti tai Orimattilan Kutomon talo on Kaarlo Könösen suunnittelema, vuonna 1934 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Talon rakennutti vuonna 1918 perustettu Orimattilan Kutomo, joka siirtyi kolme vuotta perustamisensa jälkeen Lahteen. Talo valmistui nykyiseen muotoonsa osissa, täydellistyen vasta vuonna 1962.
Kaarlo Könönen suunnitteli laajennukset, joita valmistui vuosina 1940, 1946 ja 1962. Vuoden 1940 laajennuksessa pihalle valmistui talousrakennus, jossa sijaitsivat tehtaan kuivaamo ja värjäämö sekä talomiehen asunto. Aleksanterinkadun varteen valmistui kuusikerroksinen osa, jossa oli asuntoja ja konttoritiloja. Vuonna 1946 korotettiin jälleen rakennuksia, kun matalaa rakennusosaa korotettiin ja sinne valmistui kutomosaleja. Vuonna 1962 Lahdenkadun puoleista osaa jatkettiin jo olemassa olevan mallin mukaisesti.
Rakennus on arkkitehtuuriltaan arvokas.
Kevin O’Leary

Kevin O’Leary ja Margaret Atwood vuonna 2011.
Kevin O’Leary (s. 9. heinäkuuta 1954 Mount Royal, Quebec) on kanadalainen sijoittaja ja televisiopersoona.
Suomessa O’Leary tuli tunnetuksi Jim-kanavalla esitettyjen televisiosarjojen Leijonan luola Kanada (Dragons’ Den) ja Leijonan luola USA (Shark Tank) myötä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Kevin O’Leary Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kevin Nealon

Kevin Nealon vuonna 2006.
Kevin Nealon (s. 18. marraskuuta 1953 Saint Louis, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on esiintynyt muun muassa komediasarjoissa Saturday Night Live ja Weeds sekä elokuvassa Isi hoitaa.
Nealon on naimisissa näyttelijä Susan Yeagleyn kanssa. Heillä on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

Kevin Nealon viralliset kotisivut
Kevin Nealon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kevin Olson

| Kevin Olson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. helmikuuta 1979 Pincher Creek, Alberta
Kansalaisuus:   Kanada
Uran tiedot
Pituus:  178 cm
Laji:  alamäkiluistelu
Kilpauran kesto:  2007-2012
Saavutukset
Paras sijoitus maailmancupissa:  1. (2007, 2007)
 Tietolaatikko päivitetty 24. tammikuuta 2015 
Kevin Olson (s. 16. helmikuuta 1979) on kanadalainen uransa jo päättänyt alamäkiluistelija ja juniorijääkiekkoilija. Hän on alamäkiluistelun kaksinkertainen maailmanmestari vuodelta 2007, jolloin mestaruus ratkaistiin kahdesti. Molemmat kilpailut päättyivät siis Olsonin voittoon. Hän lopetti alamäkiluistelun Red Bull Crashed Icessä kauden 2012 jälkeen. Hän on kertonut alamäkiluistelulegenda Jasper Felderin olevan hänen suuri idolinsa. Jääkiekossa vuonna 2000 junioriuransa lopettanut Olson pelasi WHL:ssä ja AWHL:ssä. Pelipaikaltaan Olson oli vasen laitahyökkääjä. Hän on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kiloa.
Aiheesta muualla

Olson Red Bull Crashed Icen sivuilla
Olson Eliteprospects-sivustolla
Keskuspuisto (Loimaa)

Loimaan kaupunkiseurakunnan vanhan kirkon muistokivi.
Loimaan Keskuspuisto on Loimaan keskustassa Väinämöisenkadulla sijaitseva puistoalue. Puiston vieressä sijaitsevat Loimaan keskustan palvelut.
Historia

Nykyisellä puistoalueella sijaitsi Loimaan vanha kaupunginkirkko, joka purettiin nykyisen Loimaan Kaupunginkirkon valmistuttua.
1990-luvun lopulla puistoon alettiin kiinnittää huomiota; viheralueita kunnostettiin ja puistoon pystytettiin patsaita. 2010-luvun alussa puiston puut kaadettiin tulevan kunnostuksen takia. Samaan aikaan puistoa uusittiin ja uusia istutuksia istutettiin. Vuonna 2017 puistoon tuotiin kuntoiluvälineet, jotka ovat vapaasti kaikkien käytettävissä. Puiston vieressä sijaitsee myös esiintymislava.
Keskuspuiston patsaat ja muistomerkit

Keskuspuistossa sijaitsee useita patsaita sekä muistomerkkejä, jotka ovat pääosin Alpo Jaakolan tekemiä ja Loimaan kaupungille lahjoittamia.
Puiston tämänhetkiset pysyvästi paikallaan olevat patsaat:
Loimaan kaupunkiseurakunnan vanhan kirkon muistokivi, Elias Anttila (vuosiluku ei tiedossa)
Loimaan leipätyttö, Alpo Jaakola (1982), lahjoitettu Loimaan kaupungille
Ystävyyskunnat, tuntematon tekijä
Loimaan pesäpalloilulle, tekijä ei tiedossa (1982)
Itsenäinen Suomi 50 vuotta-juhlakuusi, pystyttänyt Loimaan kaupunki
Rauhanpaasi, tuntematon tekijä
Tapahtumia

Vieressä sijaitsevalla torilla järjestetään paljon tapahtumia. Tiistai sekä perjantai ovat jokaviikkoiset toripäivät, jolloin torille kokoontuu myyjiä. Lisäksi muita torilla järjestettäviä tapahtumia ovat keväisin Aprillimarkkinat, kesällä Nuorten kauppiaiden markkinat sekä syksyllä Savipäivämarkkinat.
Loimaan Leipätyttö on valtakunnallisestikin tunnettu patsas.
Ketojärvi

| Ketojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Enontekiö
Koordinaatit:  68°16′00″N, 24°07′30″E
Järvinumero:  65.626.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  293,7 m 
Rantaviiva:  16,52 km 
Pinta-ala:  5,43 km² 
Tilavuus:  0,022 km³ 
Keskisyvyys:  4,05 m 
Suurin syvyys:  13 m 
 fiKetojärvi 
Ketojärvi on ylänköjärvi Enontekiön kuntakeskuksen Hetan kaakkoispuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 5,4 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 207 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede

Ketojärven pituus etelästä pohjoiseen on noin 4,2 kilometriä. Järvi muodostuu laajasta selkävedestä sekä kahdesta koilliseen työntyvästä lahdesta, joita erottaa Keinoniemi. Runsas neljännes Ketojärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Järven länsiosa on itäosaa syvempi ja länsirannalla kohoaa Pikku Ketovaara ja Iso Ketovaara, jonka laki on lähes sata metriä järven pintaa korkeammalla. Järven ainoa saari on itärannan läheisyydessä sijaitseva Ketojärvensaari. Sen pinta-ala on noin kahdeksan hehtaaria.
Ketojärveen virtaa Vielmajoki kaakosta ja useita pienempiä laskuojia eri ilmansuunnista. Järven luusua on luoteiskolkan Jokipää, josta alkaa lyhyt ja mutkitteleva Ketojoki, joka virtaa Ounasjokeen. Ounasjoki virtaa Ketojärven länsipuolitse kohti etelää.
Ketojärven vesitilavuus on 22 011 000 kuutiometriä eli noin 22 kuutiohehtometriä.
Ketojärvi (65.626.1.001) kuuluu Ketojoen valuma-alueeseen (65.626), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Ounasjoen Raattaman alue (65.62) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6). Ketojärvi on laajin Ketojoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Ylimmäinen Nikinjärvi. Suurella osalla alueen järvistä ei ole virallista nimeä.
Ketojärvi on kuudenneksi laajin Enontekiön yli 3 000 järvestä.
Kokometallinen lentokone

Junkers J 1 oli ensimmäinen jännittämätön ja itsekantava lentokelpoinen kokometallinen lentokone, Saksa, vuoden 1915 loppupuoli.
Kokometallinen lentokone oli 1910-luvulta 1940-luvulle elänyt käsite, jolla kuvattiin lentokoneen rungon ja siipien rakenteen teknologista muutosta puu-kangas-rakenteisesta kevytmetallirakenteiseksi.
Alku

Kokometallinen lentokone tuli suurempia siipikuormituksia kestäväksi ja sen säänkestävyys parani. Tämä johti yleensä myös yksitasoiseen lentokoneeseen, jossa siipi kantaa itse itsensä ilman erillistä ulkoista tuentaa runkoon. Myös sisäänvedettävä laskuteli tuli useisiin koneisiin tässä yhdeydessä kuten myös kuomullinen kabiini. Koneiden siipikuormituksen kasvu johti heikompaan liikehtimiskykyyn ja usein suurempaan sakkausnopeuteen ja suurempaan laskunopeuteen. Tällöin otettiin siivessä käyttöön nostovoimaa lisäävät laitteet (solakot, laipat) ja liike-energiaa vähentävät lentojarrut.
Ensimmäiset kokometalliset lentokoneet suunnitteli Hugo Junkers (Dessaussa Saksassa). Ensimmäinen konetyyppi oli Junkers J 1. Se lensi ensi kerran 12. joulukuuta 1915.
Hävittäjälentokoneissa kokometallinen rakenne tuli käyttöön vasta 1930-luvun alussa ensimmäisen ollessa neuvostoliittolainen Polikarpov I-15. Pommikoneisiin kokometallinen rakenne tuli pitkin 1930-lukua, esim. Bristol Blenheim. Douglasin DC-1, DC-2 ja DC-3 olivat merkittäviä teknologisia päänavaajia.
Purjelentokoneissa metallinen rakenne ei koskaan saavuttanut suosiota lukuun ottamatta joitakin yhdysvaltalaisia pursikoneita.
Kokometallinen lentokone oli vähemmän sään armoilla kentällä ollessaan, mutta korroosío-ongelmat tietenkin lisääntyivät. Kokometallinen sotilaskone pystyy kestämään enemmän sirpaleita, pienikaliiperisia luoteja ja on tukevampi ja mahdollistaa suuremman nopeuden kuin kangasverhoiltu puurunkoinen lentokone.
Kokometallisen lentokoneen jälkeen

1940-luvulta eteenpäin, mutta voimallisemmin vasta 1970-luvultä lähtien,  tämä kokometallinen lentokone on alkanut muuttua enenevästi lujitemuovirakenteita sisältäväksi.
Teknologian painopisteen siirtyessä lentokonerakenteista elektroniikkaan lentokoneen teknolisessa muutoksessa puhutaan esimerkiksi fly-by-wire-tekniikoiden tulosta kuin rakennemateriaaleista.
Ennen kokometallista lentokonetta lentokone oli tehty puurimoista ja verhoiltu kankaalla. Kangas toi aerodynaamisen muodon mutta ei kantanut koneen liikehtimis- jne. kuormia. Puurimat alkoivat korvaantua pitkin 1920-lukua teräsputkilla, liimaliitoksista siirryttiin hitsaukseen ja pulttiliitoksiin. Kangasta alettiin korvat jo 1920-luvulla vanerilla, eräs ensimmäisiä integraalirakenteisia (kantava kuorirakenne) oli suomalainen VL Haukka, joka oli puinen jäykisteillä varustettu vanerikuorirakenne. Metallirakenne korvasi tämän. Aluksi se koostui metallisista puiset runko-osat korvaavista jäykisteistä, joihin sileä alumiinilevy niitattiin kiinni. Mutta sittemmin alettiin tehdä jäykisteillä varustettuja levyjä – Junkersin aaltopelti ratkaisi tämän omalla tavallaan. Kokometallikone kehittyi sotilaskoneissa teräksestä tai titaanista taottuihin ja koneistettuihin monimutkaisiin rakenteisiin.
Kokojärjestyssääntö

Kokojärjestyssääntö (engl. rank-size rule) väittää, että asutuskeskuksen tai vastaavan keskittymän koko on kääntäen verrannollinen sen järjestysnumeroon keskusten suuruusjärjestyksessä. Tällöin koko on yksi jaettuna keskuksen luvulla. Jos ensimmäisessä keskuksessa asuu tuhat ihmistä, toisessa asuu 500, kolmannessa 333 jne. Kokojärjestyssääntöä sekä sen poikkeamia selittäviä tekijöitä tutkii kaupunkitaloustiede.
Määritelmä

Kokojärjestyssäännön mukaan kaupungeilla on taipumusta jakautua annetussa maassa siten seuraavasti:
kun Pn on väkiluku kyseisen maan n:nneksi suurimmassa kaupungissa ja A ja β ovat maakohtaisia vakioita. Useissa teollisuusmaissa, mm. USA:ssa ja Suomessa, β on lähestulkoon 1 ja voidaan siis jättää pois. Empiiristen havaintojen perusteella Suomessa A on n. 843 000, joten Suomen tapauksessa kaava on
ja se näyttäisi pätevän suhteellisen hyvin, joskin Helsingin seudun väkiluku on poikkeavan suuri eli selvästi enemmän kuin kaavan antama 843000 n:n arvolla 1.
Pääkaupunkipoikkeama

Kokojärjestyssääntöä testattaessa havaitaan useissa maissa Suomen tapaan pääkaupunkien olevan poikkeavan suuria. Mahdollisia syitä on ehdotettu useita:
Pääkaupunkiin keskittyy muita kaupunkeja enemmän valtionhallinnon toimintaa, jonka seurauksena julkinen sektori ja sitä palveleva yksityinen sektori on epätavallisen suuri ja kasvattaa pääkaupunkia sen "luonnollista" kokoa suuremmaksi.
Pääkaupungit voivat muodostua myös kaupan keskuksiksi jos niillä on viestinnän ja liikenteen kannalta edullinen sijainti (esim. Helsinki, Buenos Aires).
Paul Krugman on esittänyt kansainvälisten kaupan rajoitusten pönkittävän yhden kansallisen kauppakeskuksen asemaa.
Andes ja Glaeser ovat esittäneet diktatuurimaissa hallitsijan "rohmuavan" pääkaupunkiin resursseja hallitsevan luokan eduksi ja opposition tyynnyttämiseksi. Heidän 88 maan aineistossaan diktatuurimaiden pääkaupungit olivat keskimäärin 45% suurempia kuin demokratioiden.
Kimberly-Clark

| Kimberly-Clark Corp>  |
| --- | --- |

Osake:  NYSE: KMB
Markkina-arvo:  39 miljardia USD (31.3.2015)
ISIN:  US4943681035
Perustettu:  1872
Perustaja:  John Kimberly, Havilah Babcock, Charles Clark, Frank Shattuck
Toimitusjohtaja:  Thomas J. Falk
Kotipaikka:  Irving, Texas
Toiminta-alue:  maailma
Toimiala:  paperiteollisuus
Tuotteet:  pehmopaperituotteet
Liikevaihto:  21 miljardia USD (2014)
Henkilöstö:  43 000 (2015)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kimberly-Clarkin tehdas Washingtonin osavaltion Everettissä.
Kimberly-Clark on yhdysvaltalainen pehmopaperien ja niistä jalostettujen tuotteiden valmistaja. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat Kleenex-paperipyyhkeet, Kotex-terveyssiteet ja Huggies-vauvanvaipat.
Historiaa

Kimberly-Clarkin perustivat vuonna 1872 Wisconsinin osavaltion Neenah’n kaupungissa neljä liikemiestä: John Kimberly, Havilah Babcock, Charles Clark ja Frank Shattuck. Heidän alkuperäinen liikeideansa oli paperinvalmistus, ja he rakensivat kokonaisen kaupungin tehtaansa ympärille lähelle Appletonia Wisconsinissa.
Vuonna 1914 Kimberly-Clark-yhtiössä keksittiin imukykyinen cellu-cotton-vanumateriaali, joka sopi hyvin sairaaloiden leikkauskäyttöön sekä terveyssiteiden ja vaippojen täytteeksi. Sen lisäksi yhtiö toi markkinoille WC-papereita, paperipyyhkeitä ja muita pehmopaperituotteita.
Vuonna 1995 Kimberly-Clark fuusioitui vuonna 1879 perustetun toisen pehmopaperivalmistajan Scott Paperin kanssa. Näin syntyi Yhdysvaltain sadan suurimman yrityksen joukkoon kuuluva kulutustavarajätti.
Vuoteen 2013 saakka Kimberly-Clark Health Care -tytäryhtiö valmisti ja markkinoi sairaalatarvikkeita, hengityssuojaimia ja muita ammattikäyttöön tarkoitettuja pehmopaperi- ja vanutuotteita. Tämä liiketoiminta kuitenkin myytiin pois 2013 ja toimii nyt täysin erillisenä pörssiyhtiönä nimeltä Halyard Health (NYSE: HYH).
Kokolattiamatto

Kokolattiamatto itävaltalaisen hotellin käytävällä
Kokolattiamatto on koko huoneen lattia-alan peittävä kiinteästi asennettu matto, joka on irrallisen maton ja lattianpäällysteen välimuoto. Aiemmin matto tehtiin mittatilaustyönä tiettyyn paikkaan sopivaksi. 1960-luvulla värikkäät kuviot lisäsivät kokolattiamaton suosiota.
Kokolattiamattoa on käytetty hotelleissa, elokuvateattereissa ja muissa julkisissa tiloissa, koska ne toimivat äänieristeinä. Yleensä ottaen kokolattiamatto soveltuu kuiviin tiloihin, kuten olo- ja makuuhuoneisiin. Niitä käytetään myös asuntoautoissa ja laivoissa.
Historia

Thomas Sheraton kirjoitti vuonna 1806, että "sen jälkeen, kun huoneen koko lattialle asennetut matot otettiin käyttöön, parhaiden talojen vanhastaan noudattama lattian hienojakoinen päällystäminen on nyt jätetty syrjään". Suikaleista kootut sovitetut matot olivat tulleet suosituiksi 1700-luvun jälkipuoliskolla, ja ne pysyivät suosiossa aina 1870-luvulle asti, jolloin muodiksi tulivat irtonaiset matot ja lakattu kovapuu.
Ludvig XVI lahjoitti George Washingtonille yhden historian kuuluisimmista matoista. Se kudottiin Mount Vernonin juhlasalia varten, jossa sitä voi ihailla vielä nykyäänkin.
1900-luvun alussa uusi valmistusmenetelmä tuftaus mullisti mattoteollisuuden. Se keksittiin Daltonissa ja se korvasi nopeasti perinteisen kudontamenetelmän. Nukkalangat ommellaan tekstiilialustan läpi ja päällystetään alapuolelta. Vuodesta 1930 alkaen tuftauksen koneellistaminen suosi sen kehitystä. Sen osuus kokonaistuotannosta on nykyään 51 prosenttia, kun se 1950-luvulla oli vain 10 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kokolattiamatto Wikimedia Commonsissa
Kovrov

| Kovrov (Ковров) |
| --- | --- |
 Kovrovin rautatieasema, Moskovan ja Nižni Novgorodin välisen radan tärkeä väliasema.
 lippu:  vaakuna
 Vladimirin alue Venäjällä, alla Vladimirin kaupunki alueella
 Kovrov
 Koordinaatit: 56.360°N, 41.320°E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Alue:  Vladimirin alue
Perustettu:  1157[lähde? ]
Kaupungiksi:  1778
Väkiluku (2010)  ():  145 214
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  601900–601919
Suuntanumero(t):  +7 49232
 
 kovrov-gorod.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kovrov (ven. Ковро́в) on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä, n. 250 km Moskovasta Oka-jokea pitkin. Kovrovin asukasluku on 145 214 (2010), ja on Vladimirin alueen toiseksi suurin kaupunki.
Okajoen sivuhaara Kljazma virtaa kaupungin läpi
Kovrovissa on puolustus-, rakennus- ja elektroniikkateollisuutta. Huolimatta kaupungin läpi kulkevasta Siperian radasta, kaupungin väkiluku on ollut laskussa,
Kovrov oli 1100-luvulta lähtien naapurikaupunkinsa Starodub-na-Kljazmen varjossa, ja sai kaupungin arvon vasta vuonna 1778.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kovrov Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Der Blaue Reiter

Der Blaue Reiter Almanach, julkaisun kansi, 1912.
Der Blaue Reiter (suom. sininen ratsastaja) oli saksalaisten ekspressionististen taiteilijoiden ryhmä. Sen perustivat Franz Marc ja Wassily Kandinsky 1911 sen jälkeen kun he irtautuivat Kandinskyn 1909 perustamasta ryhmästä Die neue Künstlervereinigung. Ryhmän nimi juontuu Kandinskyn saman nimisestä maalauksesta ja hänen ja Marcin 1909 julkaisemasta kalenterista. Kandinskyn intohimona oli sininen väri ja Marc oli kiinnostunut hevosista. Ryhmässä oli mukana myös August Macke.
Ryhmän taide oli jo kehittymässä abstraktimmaksi, kun ensimmäinen maailmansota syttyi ja katkaisi ryhmän toiminnan.
Ryhmä piti merkittävimmät näyttelynsä Münchenissä 1912 ja 1913, joihin osallistui myös muita kuin saksalaisia taiteilijoita, muun muassa Robert Delaunay, Vladimir ja David Burljuk, säveltäjä Arnold Schönberg, Georges Braque, Lyonel Feininger, Roger de la Fresnaye, Kazimir Malevitš, Pablo Picasso, Henri Rousseau ja Maurice de Vlaminck. Eräs osallistujista oli Paul Klee.
Ryhmän julkaisu oli nimeltään Der Blaue Reiter Almanach. Venäläinen muusikko ja säveltäjä Thomas de Hartmann, kirjoitti julkaisuun vuonna 1912 artikkelin ‘On Anarchy in Music.’ Ryhmän ohjelma perustui:
primitivismiin, käsitteellisesti älyllisenä mutta vaistonvaraisesti sovellettuna
lasten taiteen soveltamiseen inspiraation lähteenä
abstrakteihin muotoihin
viivan ja värin symbolisiin ja psykologisiin ominaisuuksiin
Ryhmän hajotti vuonna 1914 ensimmäinen maailmansota, jossa Franz Marc ja August Macke kuolivat rintamalla. Kandinsky muutti Neuvostoliittoon, mutta palasi vuonna 1921 opettamaan Bauhausiin.
Blaue Reitereita

Franz Marc: Sininen hevonen I, 1911.
Franz Marc, Punainen ja sininen hevonen, 1912.
August Macke: Viljapellolla, 1907.
August Macke: Taiteilijan vaimon muotokuva, 1909.
Franz Marc: Kettuja, 1913–1914.
Franz Marc: Lampaita, 1912.
Vladimir Burljuk: Velimir Hlebnikov, 1913.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Der Blaue Reiter Wikimedia Commonsissa
Der Blaue Reiter (saksaksi)
Der Blaue Reiter, Artcyclopediassa
Kirby-palkinto

Kirby-palkinto, joka tunnetaan myös Jack Kirby -palkintona on vuosina 1985–1987 Amazing Heroes -lehden jakama palkinto, joka jaettiin saavutuksista sarjakuvan alalla. Sen loi Dave Olbrich. Palkinto oli nimetty käsikirjoittajana ja piirtäjänä tunnetun Jack Kirbyn mukaan ja sen jakoivat sarjakuvan ammattilaiset.
Vuonna 1987 palkinnon jako lopetettiin, kun Olbrich ja Amazing Heroesin kustantaja Fantagraphics Books eivät päässeet yksimielisyyteen palkinnon omistamisesta. Riita sovittiin lakkauttamalla Kirby-palkinto ja perustamalla kaksi uutta, keskenään kilpailevaa sarjakuvapalkintoa, jotka olivat Harvey-palkinto ja Eisner-palkinto.
Koeberliniaceae

| Koeberliniaceae |
| --- | --- |
 Koeberlinia spinosa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Koeberliniaceae  Engl., nom. cons.
Suvut
 Koeberlinia 
Katso myös
   Koeberliniaceae Wikispeciesissä   Koeberliniaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koeberliniaceae on Brassicales-lahkoon kuuluva kukkakasviheimo.
Tuntomerkit

Heimon lajit ovat piikkisiä ja runsashaaraisia pensaita, joiden varsissa on solujenvälisiä kanavia. Oksien tai piikkien tyvellä on esilehtiä. Lehdet ovat vähäpätöisiä, lyhytikäisiä ja korvakkeettomia. Kukinto sijaitsee lehtihangassa, ja siinä on pieniä ja huomaamattomia kukkia. Kukassa on mesirauhasia hetiön tyvellä ja gynofori; sikiäin sijaitsee varren päässä. Hiukan laajentunut luotti sijaitsee vartalon päässä. Siemenaiheet kiinnittyvät aksiletyyppiseen istukkaan ja niitä on noin kymmenen kutakin emilehteä kohden. Hedelmä on muutamasiemeninen, joskus vain yksisiemeninen marja, jonka päässä on jäljellä vartalon jäänne. Siemenessä on paksu kuori, vihreä alkio ja keskinkertaisesti vararavintoa (endospermi).