stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laulujoutsen
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Haapanen Antti: Erään naarasjoutsenen elämäntarina. Ornis Fennica, 1982, nro 59, s. 153-155.  BirdLife Finland.
Haapanen Antti: Suomen laulujoutsenkanta. Lintumies, 1987, nro 4, s. 146-150.  Lintutieteellisten Yhdistysten Liitto LYL.
Haapanen, Antti, Helminen, Matti & Suomalainen, H. K.: Population growth and breeding biology of the Whooper Swan Cygnus c. cygnus, in Finland in 1950–1970. Finnish Game Res., 1973, nro 33, s. 39–60.
Hautala, Hannu; Suominen, Teuvo: Laulujoutsen.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11576-6
Hautala, Hannu: Joutsen.  Weilin+Göös, 1988.
Hautala, Hannu; Parkkinen, Jukka; Lindquist, Marita: Joutsenlampi - kertomus pesästä ja poikasista.  Suomen luonnonsuojelun tuki, 1982.
Huttunen, P. ja M. Paakkinen (toim.): Kotka ja tuhat joutsenta. Äyräpään lintuparatiisi.  (158 s)  Otava, 2003.  ISBN 951-1-17971-3
Ikävalko, Reijo: Laulujoutsen, kansallislintu.  (Teksti: Reijo Ikävalko. Kuvat: Seppo Haavisto, Hannu Siitonen, Seppo J. J. Sirkka)  Helsinki Jyväskylä:  Minerva, 2006.  ISBN 952-5591-74-3
Knuutinen, Yrjö: Kurkki.  WSOY, 1970.  (kertomus hoitoon otetusta joutsenesta)
Kokko, Yrjö: Laulujoutsen – Ultima Thulen lintu.  WSOY, 1950.
Kokko, Yrjö: Ne tulevat takaisin.  WSOY, 1954.
Leinonen, Matti: Laulujoutsen, Suomen kansallislintu.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-23731-0
Parkkinen, Jukka: Yrjö Kokko – sadun ja luonnon runoilija.  WSOY, 2003.  ISBN 978-951-0-28407-0
Väisänen, Risto A. Lammi, Esa & Koskimies, Pertti: Muuttuva pesimälinnusto.  Otava, 1998.  ISBN 951-1-12663-6
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q25612  Wikispecies: Cygnus cygnus  ABA: whoswa  ADW: Cygnus_cygnus  Avibase: BDDB5670D2D20A55  BioLib: 8428  BirdLife: 22679856  BOW: whoswa  BTO: bob1540  CoL: 32ZQ7  CMS: cygnus-cygnus  eBird: whoswa  EoL: 45510546  EUNIS: 1004  EURING: 1540  Fauna Europaea: 96472  Fauna Europaea (new): 237caff2-304f-44ab-a375-0db8b5006599  GBIF: 2498347  GNAB: whooper-swan  IBC: whooper-swan-cygnus-cygnus  iNaturalist: 6916  IRMNG: 10188964  ITIS: 174990  IUCN: 22679856  NatureServe: 2.105700  NBN: NBNSYS0000000199  NCBI: 219595  Observation.org: 351  OBIS: 159089  Open Tree of Life: 817994  Paleobiology Database: 369505  Paleobiology Database: 369505  TSA: 5597  WoRMS: 159089  Xeno-canto: Cygnus-cygnus  Laji.fi: MX.26280 
Nuori laulujoutsen on harmaa.
Lähikuva laulujoutsenen mustista räpyläjaloista.
Laulujoutsenen muna.
Laulujoutsenperhe Muonion Kutunivassa maaliskuun 2013 lopulla.
Laulujoutsenparvi.
Suolammet ovat tyypillisiä pesäpaikkoja.
Ravintoa etsiviä laulujoutsenia.
Laulujoutsenperhe Skotlannissa.
Laulujoutsenia kosteikkojen suojelualueella Englannissa.
Joutsenta ja munaa esittävä kalliopiirros Äänisjärveltä.
Gallen-Kallela: Lemminkäisen äiti (joutsen vasemmassa yläkulmassa).
Varikkopysähdys

Varikkopysähdys
Varikkopysähdys on moottoriurheilukilpailuissa ajoneuvon tai kuljettajan huoltotoimenpiteisiin keskittyvä tapahtuma kilpailun aikana, jossa ajoneuvo palaa varikkoalueelle varsinaiselta kilparadalta ja pysähtyy sille varattuun paikkaan.
F1-kauden 2023 Qatarin osakilpailussa McLaren-talli vaihtoi Lando Norrisin renkaat maailmanennätysajassa 1.8 sekuntia.
Varikkopysähdyksen aikana käytettävä henkilömäärä on normaalisti rajattu ja henkilöillä ovat täsmällisesti rajatut tehtävät. Kestävyysajossa sääntörajoituksilla pyritään hidastamaan varikkopysähdyksiä, jolloin renkaanvaihtoja tehtäisiin vähemmän. Renkaiden vaihto ja tankkaus ei ole aina sallittua samaan aikaan sarjasta ja kaudesta riippuen. Kuljettajan vaihdon aikana moottorin on oltava pysäytettynä. Kuljettajan vaihtaminen kilpailun aikana voi olla pakollista joissakin sarjoissa.
Ennen viidettä kauttaan Formula E -sarjassa pysähdyttiin vaihtamaan autoa kilpailun aikana, koska akuston kapasiteetti ei riittänyt koko kilpailun ajaksi. Viidennellä kaudella toisen sukupolven autoissa on kaksinkertainen akkukapasiteetti ja auton vaihdolle ei ollut enää tarvetta.
Rangaistukset

Auton voi tarvita palata radalta varikolle ja pysähtyä hetkeksi "stop & go" -rangaistuksen vuoksi. Tällöin autoon ei saa tehdä huoltotoimenpiteitä, vaan tarvittavat toimenpiteet on tehtävä seuraavalla kierroksella. Vaihtoehtoisesti auton voi tarvita olla paikallaan tietyn aikaa aikarangaistuksen vuoksi, jolloin huoltotoimenpiteet voidaan tehdä tämän jälkeen.
Lumottu

| Lumottu> Enchanted |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Kevin Lima
Käsikirjoittaja:  Bill Kelly
Tuottaja:  Barry Josephson Barry Sonnenfeld
Säveltäjä:  Alan Menken Stephen Schwartz
Kuvaaja:  Don Burgess
Leikkaaja:  Gregory Perler Stephen A. Rotter
Tuotantosuunnittelija:  Stuart Wurtzel
Pukusuunnittelija:  Mona May (käännä suomeksi)
Pääosat:  Amy Adams Patrick Dempsey James Marsden Timothy Spall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Fórum Hungary Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:   21. marraskuuta 2007  21. joulukuuta 2007
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  85 milj. dollaria
Seuraaja:  Lumottu 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumottu (engl. Enchanted) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Walt Disney Picturesin elokuva. Elokuva yhdistää Disneyn klassiset animaatiosadut ja nykyaikaisen näytellyn romanttisen komedian.
Juoni

Tarinan pääosassa on prinsessa Giselle (Amy Adams), jonka ilkeä kuningatar Narissa (Susan Sarandon) karkottaa taianomaisesta ja lempeästä animaatiomaailmasta karuun todellisuuteen nykypäivän Manhattanin kaduille. Järkyttyneenä uudesta oudosta ympäristöstään, joka ei kyllä toimikaan onnellisten loppujen periaatteella, Giselle joutuu toteamaan olevansa keskellä kaoottista maailmaa, joka kaipaa kipeästi uutta lumoa. Kun Giselle ihastuu hurmaavan kömpelöön asianajajaan Robert Philipiin (Patrick Dempsey), joka ryhtyy auttamaan häntä vaikka Giselle onkin jo kotipuolessa lupautunut täydelliselle prinssilleen (James Marsden), hän joutuu pohtimaan, onko satukirjojen romanttisilla käsityksillä mitään sijaa oikeassa maailmassa.
Rooleissa > Alkuperäiset näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Amy Adams  | … |  Giselle   |
|  Patrick Dempsey  | … |  Robert Philip   |
|  James Marsden  | … |  Prinssi Edward   |
|  Timothy Spall  | … |  Nathaniel   |
|  Idina Menzel  | … |  Nancy Tremaine   |
|  Rachel Covey  | … |  Morgan Philip   |
|  Susan Sarandon  | … |  Kuningatar Narissa   |
|  Jeff Bennett  | … |  Pip (puheääni animaatiomaailmassa)   |
|  Kevin Lima  | … |  Pip (ääntelyt todellisuudessa)   |
|  Julie Andrews  | … |  kertojaääni   |
|  John Rothman  | … |  Carl   |
|  Paige O’Hara  | … |  Angela   |
|  Jodi Benson  | … |  Sam   |
|  Judy Kuhn  | … |  odottava äiti   |
|  Isiah Whitlock Jr.  | … |  Ethan Banks   |
|  Tonya Pinkins  | … |  Phoebe Banks   |
|  Marlon Saunders  | … |  calypsolaulaja   |
|  Fred Tatasciore  | … |  peikko   |
Lähde
Rooleissa > Suomenkieliset ääninäyttelijät

Vuoden 2022 suomenkielinen jälkiäänitys, jonka toteutuksesta vastasi Iyuno-SDI Group. Ohjauksesta vastasi Saara Lehtonen ja kääntämisestä Päivi Kangas.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anni-Maija Koskinen  | … |  Giselle   |
|  Aaro Wichmann  | … |  Robert Philip   |
|  Martti Manninen  | … |  Prinssi Edward   |
|  Tuomas Uusitalo  | … |  Nathaniel   |
|  Katja Sirkiä  | … |  Nancy Tremaine   |
|  Isabel Suvanne  | … |  Morgan Philip   |
|  Satu Silvo  | … |  Kuningatar Narissa   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Pip   |
|  Peter Kanerva  | … |  Carl   |
|  Ushma Olava  | … |  Angela, Sam   |
|  Heidi Kirves  | … |  odottava äiti, Pheobe Banks   |
|  Osku Ärilä  | … |  Ethan Banks, peikko   |
|  Matti Leino  | … |  calypsolaulaja   |
|  Eija Ahvo  | … |  Clara  |
|  Winston Hämäläinen  | … |  Kauris  |
Vastaanotto > Palkinnot

Lumottu sai musiikkikappaleistaan kolme parhaan laulun Oscar-palkintoehdokkuutta.
Ääniraita

Elokuvasta on julkaistu myös ääniraita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "True Love’s Kiss" | Amy Adams ja James Marsden | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Happy Working Song" | Amy Adams | 2.11 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "That’s How You Know" | Amy Adams ja Marlon Saunders | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "So Close" | Jon McLaughlin | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Ever Ever After" | Carrie Underwood | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Andalasia" |  | 1.47 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Into the Well" |  | 4.42 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "Robert Says Goodbye" |  | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "Nathaniel and Pip" |  | 4.03 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "Prince Edward’s Search" |  | 2.24 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | "Girls Go Shopping" |  | 1.41 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | "Narissa Arrives" |  | 1.34 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | "Storybook Ending" |  | 10.44 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | "Enchanted Suite" |  | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | "That’s Amore" | James Marsden | 3.07 |  |  |  |  |  |  |
Robert Philipsin asunto, 116th Street, Manhattan
Kujanjuoksu

Kujanjuoksu.
Kujanjuoksu oli useissa maissa käytetty ankara rangaistusmuoto, jossa tuomitun piti juosta kahden raipoilla tai kartuilla häntä lyövän miesrivin välissä. Kujanjuoksua käytettiin erityisesti sotaväessä. Rangaistus sisältyi esimerkiksi Ruotsin varhaiseen rikosoikeuteen, mutta sitä ei sisällytetty enää vuoden 1734 lakiin.
Kujanjuoksua on joissain yhteyksissä käytetty teloittamistapana: silloin lyöjillä oli aseinaan keihäät, joilla uhri pisteltiin kuoliaaksi.
Jakob Lange

Jakob Lange (s. 5. elokuuta 1995) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Liberecissä vuonna 2011 Lange saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Vuoden 2013 nuorten MM-kilpailuissa Liberecissä hän voitti Saksan joukkueen mukana joukkuekilpailun kultaa. Vuoden 2014 nuorten MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa. Vuoden 2015 nuorten MM-kilpailuissa Almatyssä hän saavutti henkilökohtaisissa kilpailuissa hopeaa ja pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa.
Yhdistetyn maailmancupissa Lange kilpaili ensimmäisen kerran Almatyssa helmikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa marraskuussa 2013 oltuaan 27:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi Sapporossa helmikuussa 2017.
Lange on kilpaillut myös kestävyysjuoksussa. Hänen ennätyksensä puolimaratonilla on 1.06.31 ja maratonilla 2.20.00.
Maallikkosaarnaaja

Maallikkosaarnaaja Paavo Ruotsalainen.
Maallikkosaarnaajaksi kutsutaan kristillisten yhteisöjen piirissä toimivaa saarnaajaa, jolla ei ole pappisvihkimystä.
Suomessa

Suomessa maallikkosaarnaajat toimivat herätyskristillisissä yhteisöissä. Maallikkosaarnaajaperinne on vahva muun muassa rukoilevaisten, herännäisten, lestadiolaisten ja evankelisuuden piirissä. Vuonna 1869 voimaan tullut kirkkolaki antoi maallikoille mahdollisuuden anoa tuomiokapitulilta tai piispalta virallista saarnalupaa, jonka jälkeen heillä oli oikeus sananjulistukseen myös kirkoissa.
Tunnettuja suomalaisia maallikkosaarnaajia ovat muun muassa Antti Kaarne, Kalle Lohi, Juhani Raattamaa, Paavo Ruotsalainen, Aku Räty, Leonard Typpö ja Niilo Yli-Vainio. 2000-luvulla tunnetuksi ovat tulleet muun muassa Pirkko Jalovaara ja Riku Rinne.
Aha

Aha (usein myös Hor-Aha tai Horus Aha) oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 3000 eaa. tienoilla hallinnut faarao. Hän kuoli noin vuonna 2900 eaa.
Aha oli Egyptin ensimmäisen dynastian perustaja. Hän yhdisti maan yhdeksi valtakunnaksi. Vuonna 1894 Hierarkonpoliksesta löydetyn liuskepaletin kuva on tulkittu maailmanhistorian ensimmäiseksi “sanomalehdeksi”. Se kuvaa Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistämistä.
Ahan ja muiden ensimmäisen dynastian faaraoiden hallituskaudelta on säilynyt hyvin vähän esineitä, joten hänen hallituskautensa pituudesta ei ole varmaa tietoa. Ahan katsotaan usein olevan taruissa mainittu Menes-niminen Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistäjä sekä Memfiksen ja muinaisen Egyptin valtion perustaja.  Menesin olemassaolosta ei ole varmuutta, mutta toisinaan myös Narmeria pidetään Menesinä.
Ahan hauta sijaitsee Abydoksessa. Se koostuu kolmesta huoneesta, joilla on ollut yhteinen puinen katto.lähde?  Myös Sakkarassa oleva hauta on ajoitettu Ahan hallituskaudelle.  Siellä on haudattuna myös nuoria miehiä, jotka on surmattu saattamaan faaraota tuonpuoleisessa, leijonia sekä aurinkolaiva. Tämä hauta on ensimmäinen tunnettu hauta, jonka yhteydestä on löytynyt vene.
Aiheesta muualla

Eräs tärkeä muinaislöytö Egyptissä. Ensimmäisen faraon hauta?, Helsingin Sanomat, 20.03.1938, nro 77, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Narmer | Egyptin faarao 1. dynastia | Seuraaja: Djer |
Noormarkun vanha kirkko

| Noormarkun vanha kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Noormarkku
Koordinaatit:  61.597525°N, 21.863366°E
Seurakunta:  Noormarkun seurakunta
Rakentamisvuosi:  1835
Suunnittelija:  C. L. Engel
Materiaali:  puu
Tyylisuunta:  empire
Poistui käytöstä:  1918
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noormarkun vanha kirkko oli Noormarkussa sijainnut kirkko, joka oli valmistunut vuonna 1835. Sen oli suunnitellut arkkitehti C. L. Engel. Kirkko tuhoutui vuonna 1918 sisällissodan yhteydessä.
Historia > Seurakunnan varhaisvaiheet

Noormarkku kuului keskiajalta lähtien Ulvilan seurakuntaan, mutta seudun asukkaat käyttivät myös Porin kirkkoa, jonne oli hieman lyhyempi matka kuin parinkymmenen kilometrin päässä olevaan Ulvilan kirkkoon. Vuonna 1693 Noormarkusta tuli osa Ulvilan kappeliseurakunnaksi perustettua Ahlaisten seurakuntaa. Isovihan jälkeen vuonna 1726 Noormarkkuun rakennettiin saarnatupa, jossa Porin ja Ahlaisten papit kävivät pitämässä jumalanpalveluksia. Noormarkkulaiset anoivat myös kappelioikeuksia, mutta kuningas myöntyi ainoastaan perustamaan hautausmaan kirkkotuvan luokse vuonna 1736. Samana vuonna tuomiokapituli päätti kuitenkin tehdä Noormarkusta rukoushuonekunnan. Vuosien saatossa saarnatupaa laajennettiin niin, että vuoden 1747 rovastintarkastuksessa sitä kutsuttiin jo "kauniiksi kirkoksi". 1750-luvulla hankittiin pappilaksi kirkon tuntumassa sijaitseva Ollilan tila. Vuonna 1757 saarnatuvan eteläpuolelle rakennettiin edelleen pystyssä oleva kellotapuli, jonka kellon valoi tukholmalainen kellonvalaja Johan Fahlsten. Noormarkun kappeliseurakunta perustettiin lopulta kuningas Kustaa III:n päätöksellä vuonna 1771. Itsenäinen Noormarkun seurakunta perustettiin vuonna 1861, jolloin siihen liitettiin myös Ahlaisten ja Pomarkun kappeliseurakunnat sekä Lassilan rukoushuonekunta. Ahlainen erotettiin omaksi seurakunnakseen vuonna 1893 ja Pomarkku 1899.
Historia > Rakentaminen ja arkkitehtuuri

Vuonna 1726 valmistunut kirkkotupa sijaitsi noin 15 metriä nykyisen kellotapulin pohjoispuolella.
Päätös ahtaaksi käyneen ja osittain lahonneen rakennuksen korvaamisesta uudella tehtiin vuonna 1825. Vuonna 1831 tehtiin päätös C. L. Engelin suunnittelman kirkon rakentamisesta noin 30 metriä saarnatuvan pohjoispuolelle, jossa maaperä oli kantavampaa. Samalla myös hautausmaata saatiin laajennettua. Puretun saarnatuvan hirsiä käytettiin hautausmaata ympäröineen puuaidan rakentamiseen. Vuonna 1833 käynnistyneitä rakennustöitä johti Siikaisista kotoisin ollut herastuomari Isak Norrgård, jolla oli aikaisempaa kokemusta kirkonrakentamisesta. Kirkko valmistui vuonna 1835. Rakennus oli noin 24x48 kyynärää ja sen harja kohosi 18 kyynärän korkeuteen. Tornia ei rakennettu, koska vanha kellotapuli oli edelleen hyväkuntoinen. Kirkon lattia oli tehty lankuista ja sisäkaton tynnyriholvi holvi laudoista. Tuntemattoman tekijän alttaritaulu kuvasi Vapahtajan syntymää. Noin 12x8 kyynärän kokoisen sakariston alla oli kellari, jonka lisäksi kirkkoon kuului pieni eteishuone.
Vuonna 1850 kirkon ulkoseinät laudoitettiin ja maalattiin keltaiseksi. Samana vuonna kirkko maalattiin myös sisältä katto valkoiseksi ja seinät punaiseksi. Penkit ja ovet olivat tammenväriset ja ovien- ja ikkunoidenpielet sekä alttaripöytä vaaleat. Vuonna 1869 rakennettiin länsisisäänkäynnin kohdalle urkuparvi, jonne sijoitettiin Antti Ahlströmin vuonna 1874 lahjoittamat urut. Vuonna 1894 kirkon katto päällystettiin bitumihuovalla ja 1895 rakennettiin kiviportaat. Vuonna 1898 hankittiin lämmityslaitteiksi rimauunit. Vuonna 1899 valmistui Elin Danielsson-Gambogin maalaama uusi alttaritaulu Syntinen vaimo. Vuonna 1900 tehtiin uusi urkuparvi ja hankittiin Kangasalan urkutehtaan valmistamat 9-äänikertaiset urut. Samana vuonna kirkko laudoitettiin sisältä ja tehtiin uudet penkit ja kaksinkertaiset ikkunat sekä maalattiin kirkko sisä- ja ulkopuolelta.
Historia > Tuho

Kirkko tuhoutui sisällissodan aikana 30. maaliskuuta 1918 käydyssä Noormarkun taistelussa, jolloin valkoiset hyökkäsivät punaisten hallussa olleeseen Noormarkun kirkonkylään. Kirkko jäi taistelun tuoksinassa osapuolten väliin. Pirttijärveltä tulleen tien suunnasta edenneet valkoiset onnistuivat aamuseitsemältä etenemään noin kilometrin päähän Noormarkun kirkosta, jossa he saivat vastaansa punaisten tykistötulen.lähde? Punaiset ampuivat Finpyyn ja Noormarkun tehtaan suunnalta kirkkoa ja pappilaa luullessaan siellä olevan valkoisia. Yhdeksän aikaan aamulla virolainen tykkimies ampui suorasuuntauksella kirkon ikkunasta sisään. Alttaripäädystä alkanut tulipalo tuhosi hetkessä koko kirkon perustuksiaan myöden. Punaisten esikuntapäällikkönä toimineen Toivo J. Kuukkasen mukaan syynä oli tykkimiehen henkilökohtainen viha kirkkoa kohtaan.lähde? Kellotapuli ja pappila kärsivät tulituksessa myös vaurioita, mutta säästyivät kuitenkin liekeiltä. Valkoisten esittämien väitteiden mukaan punaiset yrittivät tuikata molempia myös tuleen.lähde?Muun irtaimiston ohella palossa tuhoutui myös osa seurakunnan tilikirjoista ja kirkonkirjoista.
Päätös uuden kivikirkon rakentamisesta tehtiin heti sodan jälkeen ja vuonna 1919 tilattiin piirustukset arkkitehti Josef Stenbäckiltä. Yli puoleen miljoonaan markkaan nousseet rakennuskustannukset kuitenkin lykkäsivät hanketta. Vakuutusyhtiö kieltäytyi korvaamasta kirkon palosta aiheutuneita vahinkoja force majeure -pykälään nojaten. Jumalanpalveluksia pidettiin Noormarkun tehtaan kansakoululla, Noormarkun työväenyhdistykseltä takavarikoidulla työväentalolla sekä palokunnantalolla, kunnes seurakunta osti vuonna 1921 ensimmäisen maailmansodan aikana toimintansa lopettaneen Noormarkun osuusmeijerin rakennuksen ja sisusti sen väliaikaiseksi kirkoksi. Lopulta A. Ahlström Oy lahjoitti uutta kirkkoa varten puoli miljoonaa markkaa ja Armas Lindgrenin suunnittelema uusi kirkko valmistui lopulta 1934.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noormarkun vanha kirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkko ja kellotapuli idästä kuvattuna.
Kellotapulin paanukatto tulituksessa vaurioituneena.
Turkansaari

Turkansaari
| --- | --- |
Sijainti:  Turkansaarentie (d) 165    64°56′54″N, 025°42′25″E, Oulu Suomi
Saariryhmä:  Määtänpudas
Vesialue:  Oulujoki
Pinta-ala:  0,035 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
Luokitus:  Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Turkansaaren ulkomuseon rakennuksia.
Turkansaari on Oulujoen saari Oulun kaupungin keskustasta noin kymmenen kilometriä itään Madekosken kaupunginosassa. Saaressa sijaitsee Turkansaaren ulkomuseo. Turkansaaren ulkomuseo kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Museoalue on maalaiskulttuuria esittelevä ulkomuseoalue, joka koostuu yli 40 museorakennuksesta. Museoalueelle on siirretty ja entistetty useita vanhoja ja arvokkaita rakennuksia. Turkansaaren ulkomuseon toiminta painottuu kesäaikaan, jolloin museoalueen pohjoispäässä kasataan tervahauta, joka sytytetään juhannusaattona.
Ulkomuseoalue sai alkunsa, kun Östen Elfving osti Raatinsaaressa varastona pidetyn Turkansaaren kirkon ja siirrätti sen takaisin entiselle paikalleen vuonna 1922. Myöhemmin Elfving hankki saareen muitakin rakennuksia, muun muassa Hietaniemen pappilan Ylitorniolta vuonna 1931. Elfvingin tytär Brita Helenius perusti yhdessä miehensä Arne Heleniuksen ja eräiden paikallisten maanviljelijöiden kanssa aluetta hoitamaan Turkansaaren säätiön, jolle Helenius lahjoitti saaren rakennuksineen huhtikuussa 1961. Säätiö rakennutti saaren vastakkaiselle rannalle tien ja sieltä ponttonisillan saareen vuonna 1964. 1960-luvulla saareen hankittiin aittoja, sauna, riihi, paja ja kesänavetta. Ylikärpän talo ostettiin alueelle vuonna 1970.
Turkansaaren säätiö luovutti ulkomuseon Oulun kaupungille 1. tammikuuta 1989. Ulkomuseo on nykyisin osa Pohjois-Pohjanmaan museon toimintaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkansaari Wikimedia Commonsissa
Turkansaaren ulkomuseo
Oulun nähtävyydet
| --- | --- |
Puistot ja nähtävyydet:   Franzénin puisto  Heinätorin puisto  Hollihaan puisto  Hautausmaa  Mannerheimin puisto  Hupisaaret  Kasvitieteellinen puutarha  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Markkuun ryhmäpuutarha  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Hautausmaa  Äimäraution siirtolapuutarha 
Museot:   Automuseo  Kierikkikeskus  Merimiehenkotimuseo  Sahamuseo  Pohjois-Pohjanmaan museo  Taidemuseo  Turkansaaren ulkomuseo 
Rakennukset ja alueet:   Kauppahalli  Kauppatori  Kaupungintalo  Kaupunginteatteri  Maikkulan kartano  Nallikari  Nuijamiesten lava  Pikisaari  Rotuaari  Tietomaa  Tuiran sillat  Tuomiokirkko  Vesaisenlinna  Villa Hannala  Ylikiimingin kirkko 
Patsaat ja veistokset:   Frans Mikael Franzénin patsas  Futura – Tuntematon  Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus  Kalasääski ja lohi  Kevätmyrskyä  Pallautuneet  Pohjan neito  Polskis  Ruutuvihko  Siivet  Toripolliisi  Tuirasta Ruijan rannoille  Valaistuksen tie 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Turkansaaren ulkomuseo (Q7855024)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: ulkomuseo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
sijainti: Madekoski
katuosoite: Turkansaarentie 165, 90310 Oulu
koordinaatit: 64°56′54″N 25°42′25″E﻿ / ﻿64.9483°N 25.7069°E﻿ / 64.9483; 25.7069
Optinen lennätin

Optinen lennätin lähellä Ranskan Savernea.
Optinen lennätin oli sähköisen lennättimen edeltäjä. Se oli nopeampi tapa viestiä pitkien matkojen päähän kuin esimerkiksi hevosella matkaava kuriiri. Optisen lennättimen kuljettaman viestin suurinta etäisyyttä rajoittavat maantiede, maaston muodot, sää ja ihmissilmän havainnointikyky. Käytännössä suurin osa optisista lennättimistä oli ketjutettu, jotta viesti voitiin toimittaa pidemmälle.
Optisessa lennättimessä viestien piti olla lyhyitä tai muuten sisällöltään rajoitettuja. Jos olisi haluttu lähettää pitkiä monimutkaisia viestejä, olisi viestiasemien pitänyt olla hyvin lähellä toisiaan. Joka tapauksessa viestiasemien ylläpitäminen oli kallista, joten optista lennätintä ei kannattanut rakentaa pitkälle matkalle. Rooman valtakunnan kaatumisen jälkeen optista lennätintä ei ilmeisesti käytetty Euroopassa vuosisatoihin.
Varhaishistoria

Antiikin aikana optisia lennättimiä käytettiin laajasti. Sitä käytettiin erityisesti Rooman valtakunnan Limes-rajoilla Keski-Euroopassa, Britanniassa ja Lähi-idässä. Antiikin aikana optisen lennättimen tehokkuutta rajoitti lähinnä ihmissilmän näkökyky.
Kiinassa on historian saatossa käytetty savumerkkejä viestittämiseen sota-aikana.
Suomessa arvellaan esihistoriallisina aikoina ja historiallisen ajan taitteessa mäille sijoitettujen muinaislinnojen toimineen ajoittain vartiopaikkoina, joilta lähetettiin savumerkkejä lähiseutujen väestöille ja toisille linnoille varoittaen uhkaavasta vihollisesta.