stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Corto Maltese
Viittauksia Corto Malteseen

Umberto Econ romaanissa Edellisen päivän saari (1994) kerrotaan ohimennen merimiehestä, joka on kunnianosoitus Hugo Prattille (ja Corto Malteselle).
Frank Millerin Batman-sarjakuvassa Yön ritari (1985–1986) Corto Maltese on Etelä-Amerikan rannikolla sijaitseva saari, jolla on meneillään Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välinen konflikti. Saareen on Batman-sarjakuvissa viitattu myöhemminkin. Myös 1989 julkaistussa elokuvassa Batman viitataan Corto Maltese -nimiseen kriisipesäkkeeseen, jossa Vicki Vale on työskennellyt uutiskuvaajana.
Corto Maltese vilahtaa taustalla eräässä Carlos Sampayon Joen baari -sarjakuvan jaksossa (1970-luvun New Yorkissa).
Milo Manaran sarjakuva-albumissa Se suuri seikkailu (HP et Giuseppe Bergman, 1980) Corto Maltese näkyy taustalla Giuseppe Bergmanin tavatessa ensimmäistä kertaa seikkailumestarinsa HP:n. (HP-hahmo itse on kunnianosoitus Hugo Prattille.)
Pierre Christinin ja Jean-Claude Mézièresin sarjakuvan Avaruusagentti Valerianin seikkailuja albumissa Kivien järjestys esiintyy hahmona luutnantti Molto Cortès, joka ulkonäöltään ja ajatuksiltaan muistuttaa Corto Maltesea. Kun Cortès kuvailee matkatovereilleen omasta mielestään ihanteellista onnelaa, tämä kuvaus puolestaan tuo mieleen Venetsian.
Triviaa

Corto Maltese Etelämerellä (oikeammalta nimeltään Suolaisen meren balladi) ei itse asiassa ole varsinainen Corto Maltese -seikkailu, sillä Corto oli alun perin vain yksi tämän tarinan laajan henkilökaartin jäsenistä. Jatkoseikkailujen päähenkilöksi Pratt tiettävästi kaavaili ensin joko Pandora tai Cain Groovesnorea.
Corto Maltese Etelämerellä -tarinassa annetaan Escondidan saarelle sijaintikoordinaatit (noin 169° läntistä pituutta ja 19° eteläistä leveyttä). Niiden mukaan saari sijaitsisi Cookinsaarista länsilounaaseen, hiukan Niuesta itään. Escondidan lippua koristaa Venetsian symboli.
Corto Maltese Siperiassa -tarinan alkuperäinen italiankielinen nimi Corte sconta detta arcana suomentuu ”salainen, mystiseksi mainittu piha”. Tämä on viittaus Corton Venetsiassa sijaitsevaan mystiseen piilopaikkaan, josta tarina alkaa.
Kertomus Venetsiasta -tarinassa esiintyvän Teonen tyttären Hipazian (suom. Hypatia) nimi viittaa vuonna 415 kuolleeseen aleksandrialaiseen filosofi Hypatiaan.
Guido Fuga ja Lele Vianello ovat laatineet 1997 julkaistun Corto Maltese -henkisen Venetsian matkaopaskirjan Corto Sconto: itinerari fantastici e nascosti di Corto Maltese a Venezia. Opaskirja on julkaistu myös ainakin ranskaksi ja englanniksi.
Corto Maltesea vahvasti muistuttava hahmo ammutaan Dust-elokuvan (2001) lopputaistelussa.
Kauriin merkin alla - tarinassa "Brasilian kotka" on paroni Hasso Von Manteuffel. Saman niminen kenraali palveli 2. maailmansodassa.
Aiheesta muualla

Viralliset Corto Maltese -sivut. (englanniksi)
La cour secrète des Arcanes IMDb:ssa. (englanniksi)
Corto Maltese: La maison dorée de Samarkand IMDb:ssa. (englanniksi)
Corto Maltese -tarinat suomeksi.
Mika Vuolle: Mies, joka itse teki kohtalonsa viivan. Aviisi 5/1996.
Heikki Jokinen: Hugo Prattin Kelttiläistarinat ovat Corto Maltesea parhaimmillaan[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 2.1.1999.
Timo Ronkainen: Corto Maltese Samarkandissa[vanhentunut linkki]. Karjalan maa 22.10.1988.
Petri Hannini: Corto Maltese Sveitsissä[vanhentunut linkki]. Keskisuomalainen 22.5.2008.
Janne Viitala: Corto Maltesen vanhat seikkailut uusissa väreissä. Kvaak.fi 21.12.2010.
Matti Komulainen: Hiljainen sankari Corto Maltese[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 16.2.2011.
Reijo Valta: Herra presidentin voodoo. Pois työpöydältä 25.4.2011.
Salla Brunou: Corto Samarkandissa - melkein samanlaisena kuin ennen. Kvaak.fi 23.10.2011.
Janne Viitala: Suolaisen meren balladi uusintana. Kvaak.fi 20.12.2014.
Matti Komulainen: Corto Maltesen myytin alku ja päätös. Turun sanomat 20.1.2015.
Ehkä huomenna kaikki on toisin

| Ehkä huomenna kaikki on toisin Maakuntaradio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD, LP, MC
 Tyylilaji: pop-punk
 Kesto: 26.55
 Levy-yhtiö: Airiston punk-levyt
Maakuntaradion muut julkaisut
| Ex-tytöille 2009 | Ehkä huomenna kaikki on toisin 2010 | Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki 2012 |
Ehkä huomenna kaikki on toisin on pop-punkyhtye Maakuntaradion toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Airiston punk-levyt.
Kappaleet

Kun sä hymyilet – 2.32
Tämä päivä – 2.13
Ei oo tulevaisuutta – 3.08
En haluu enää huomenna olla yksin – 2.54
Hyvästi – 3.24
Kun sä lähdit – 3.26
Mä meen – 1.59
Lähibaarin juopot – 3.14
Sekaisin – 2.01
Oravanpyörä – 2.04
Kokoonpano

Mirko Metsola – laulu, rummut, kosketinsoitin
Mikko – kitara
Rami – bassokitara, laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Joona Lukala – masteroija
Anttoni Alho – äänittäjä
Arvostelut

Diyturku.net: positiivinen
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Ehkä huomenna kaikki on toisin discogs.com -sivustolla
Atulapyrstömedestäjä

| Atulapyrstömedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Loistomedestäjät Hedydipna
Laji::  platura
Kaksiosainen nimi
 Hedydipna platura  (Vieillot, 1819) 
Synonyymit
 Anthreptes platurus 
Katso myös
   Atulapyrstömedestäjä Wikispeciesissä   Atulapyrstömedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Atulapyrstömedestäjä (Hedydipna platura) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Atulapyrstömedestäjää tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu laajalle levineeksi ja yleiseksi sopivissa elinympäristöissä. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Avro Lincoln

Englantilainen raskas pommikone Avro Lincoln.
Avro Lincoln on brittiläinen A.V. Roen valmistama raskas pommikone. Se otettiin käyttöön varsin pian toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Konetyyppi pyrki korvaamaan edeltäjiään, joita olivat Handley Page Halifax, Short Stirling ja Avro Lancaster, josta Lincoln kehitettiin. Avro Lincoln oli edeltäjäänsä Lancasteria jonkin verran nopeampi (513 km/h) ja kykeni lentämään korkeammalla (9 296 m, 30 500 jalkaa). Se ei silti vetänyt vertoja suoritusarvoissa amerikkalaisten raskaalle Boeing B-29 Superfortress -pommikonetyypille. Koneen normaali pommikuorma oli 6 400 kg. Puolustusaseistuksena oli kolmessa eri ampumossa eli tornissa olevat joko 2x 12,7 mm kk:t taikka 20 mm HS.404 -tyypin konetykit (joiden sijainti vain yläampumossa keskellä), jotka nekin niin kutsutusti kaksoisaseistuksena (2x). Blue Danube -ydinpommin pudottaminen oli tälle tyypille teknisesti katsoen mahdollista.
Koska suihkukoneiden aikakausi oli juuri aluillaan, koneen käyttöikä jäi kohtalaisen lyhykäiseksi Britanniassa. Avro Lincolnin seuraajaksi tuli eräänä maailman ensimmäisistä suihkupommittajista English Electric Canberra sekä sittemmin V-pommittajat. Britannian ohella Australia (RAAF) käytti tätä konetyyppiä.
Operaatio Toteemin T1-ydinräjäytys Australiassa 1953. Viisi Avro Lincolneja osallistui kahden ydinkokeen sarjan tarkkailutehtäviin.
Voimanlähteenä kone käytti Rolls-Royce Merlin -V-moottorin myöhäisempiä versioita, joita oli 4 kpl. Moottorit olivat 1 750 hv tehoisia kukin. Viimeinen konetyypin käyttäjä oli Argentiinan ilmavoimat, joka käytti sitä vuoteen 1967.
Konetappioita

12. maaliskuuta 1953, kaksi neuvostoliittolaista MiG-15 -hävittäjää ampui alas Avro Lincolnin, numero RF531 joka lenti RAF Central Gunnery School:n lentoa Leconfield:stä Berliinin lentoputkea pitkin. Seitsemän hengen miehistö menetti henkensä.
Aiheesta muualla

http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=957
https://www.airforce.gov.au/raafmuseum/research/aircraft/series2/A73.htm
http://www.spyflight.co.uk/linc.htm
http://www.tangmere-museum.org.uk/aircraft-month/avro-lincoln (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.rafmuseum.org.uk/research/collections/avro-lincoln-b2/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Avro Lincoln
Käännös suomeksi
Atria (täsmennyssivu)

Atria tarkoittaa seuraavia:
Atria, suomalainen elintarviketeollisuuden yritys
Atria Suomi, Atria Suomen toiminnoista vastaava tytäryhtiö
Team Atria, nurmolainen pesäpallo- ja salibandyseura
Atria eli Alfa Trianguli Australis, Etelän kolmion kirkkain tähti
Adria eli Atria, antiikin aikainen kaupunki Picenumissa Italiassa
Adria eli Atria, antiikin aikainen kaupunki Venetiassa Italiassa
Sukunimenä

Rita Atria (1974–1992), italialainen todistaja suuressa mafiatutkimuksessa Sisiliassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Atria”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Athene Poliaan temppeli (Ateena)

| Athene Poliaan temppeli |
| --- | --- |
 Athene Poliaan temppelin raunioita (etualalla), taustalla Erekhtheion.
Sijainti:  Akropolis, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′19″N, 23°43′35″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  529–520 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
Julkisivumateriaali:  valkoinen marmori
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Ateenan Akropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Athene Poliaan temppeli eli Vanha Athenen temppeli oli antiikin aikainen Ateenan Akropoliilla sijainnut Athene Poliaalle eli kaupunkia suojelevalle Athenelle omistettu kreikkalainen temppeli. Se sijaitsi nykyisen Parthenonin paikalla sijainneiden Hekatompedon-temppelin ja myöhemmin Vanhan Parthenonin pohjoispuolella sekä nykyisen Erekhtheionin eteläpuolella.
Historia

Athene Poliaan temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuosina 529–520 eaa. Se oli Hekatompedonin ohella Akropoliin varhaisia monumentaalisia rakennuksia. Temppeli sijaitsi samalla paikalla kuin varhaisemmat geometrisen kauden sekä 600-luvun lopun eaa. temppelit.
Temppeli tuhoutui persialaisten vallattua ja tuhottua koko Ateenan vuonna 480 eaa. Myöhemmin temppelin sijaintipaikan pohjoispuolelle rakennettu Erektheion peri temppelin aseman Athene Poliaan temppelinä, joskin se oli omistettu myös muille kulteille. On mahdollista, että temppelin rauniot otettiin huomioon myöhemmin rakennettujen temppelien sijoittelussa, koska raunioiden paikalle ei rakennettu mitään. Sen sijaan osa temppelin raunioista vaikuttaa jätetyn paikalleen pitkäksi ajaksi. Osa temppelin kivistä käytettiin kuitenkin Themistokleen muurin rakentamiseen Akropoliin pohjoispuolella.
Temppelin rauniot löydettiin Akropoliin kaivausten yhteydessä 1890-luvulla.
Rakennus

Temppeli edusti doorilaista tyyliä, ja sen päissä olleet pronaos ja opisthodomos edustivat joonialaista tyyliä. Temppelin stylobaatin pituus oli noin 43,4 metriä ja leveys noin 21,3 metriä. Temppelissä oli pidemmällä sivulla 12 ja lyhyemmällä sivulla kuusi pylvästä.
Temppelin cella jakautui kahteen osaan samoin kuin Parthenonin, Vanhan Parthenonin ja Erekhtheionin cellat. Itäpuolen cella, johon tultiin pronaoksen kautta, oli kolmilaivainen niin, että sen sisäpuolella oli kaksi kolmen pylvään riviä. Länsipuolen cella, johon tultiin opisthodomoksen kautta, puolestaan jakautui kolmeen kammioon.
Athene Poliaan alttari sijaitsi tavan mukaan temppelin edustalla sen itäpuolella.
Athene Poliaan temppelin länsipään päätykolmion koristeluja. Akropolis-museo.
Australiankirvinen

| Australiankirvinen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Kirviset Anthus
Laji::  australis
Kaksiosainen nimi
 Anthus australis  (Vieillot, 1818) 
Katso myös
   Australiankirvinen Wikispeciesissä   Australiankirvinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Australiankirvinen (Anthus australis) on australialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen keski-, länsi-, itä- ja kaakkoisosia. Lajin status on kiistanalainen, sillä monet taksonomit luokittelevat sen oseaniankirvisen (Anthus novaeseelandiae) alalajiksi. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin 1818.
Eila Pehkonen

| Eila Pehkonen |
| --- | --- |
 Eila Pehkonen vuonna 1969
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eila Mirjam Pehkonen
Syntynyt: 18. lokakuuta 1924 Lieksa, Pielisjärvi
Kuollut: 10. syyskuuta 1991 (66 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Yrjö Kostermaa (vih. 1948; k. 1991)
Näyttelijä
Palkinnot
  Parhaan naispääosan Jussi  1972 Se on sitten kevät  1981 Ida Aalberg -palkinto  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Eila Mirjam Pehkonen (18. lokakuuta 1924 Lieksa, Pielisjärvi – 10. syyskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Teatterimaailmassa hänet tunnettiin nimellä ”Pehkis”. Pehkonen teki huomattavan uran Helsingin kaupunginteatterissa, jossa hän työskenteli lähes 20 vuotta. Hän esiintyi myös parissakymmenessä elokuvassa vuosina 1947–1990.
Varhainen elämä

Eila Pehkonen syntyi Lieksassa kelloseppä Otto Pehkosen ja Iida Kiiskisen viisilapsiseen perheeseen. Hän oli kiinnostunut näyttelemisestä ja teatterista lapsuudesta asti nähtyään Aku Korhosen teatteriseurueen esityksen kotiseudullaan. Vuonna 1945 Pehkonen pääsi Helsinkiin opiskelemaan Teatterikouluun, josta valmistui 1947.
Ura > Näyttämö

Pehkonen oli aluksi kiinnitettynä lyhyin jaksoin Porin Teatteriin 1947–1948, Turun Kaupunginteatteriin 1948–1949 ja Vaasan Suomalaiseen Teatteriin 1949–1950. Intimiteatterissa hän työskenteli 1953–1961 ja sen jälkeen Radioteatterissa kymmenen vuotta. Pisimpään Pehkonen työskenteli Helsingin Kaupunginteatterissa, vuosina 1971–1990.
Sittemmin hän näytteli sekä Jouko Turkan että Ralf Långbackan ohjauksissa, muun muassa Turkan Putkinotkossa ja Hypnoosissa. Putkinotkon elinvoimainen ja tiukka Rosina olikin yksi Pehkosen suurista näyttämöteoista. Långbacka ohjasi häntä muun muassa Anton Tšehovin Lokissa. Pehkosen muita huomattavia näyttämörooleja oli muun muassa Jahnuska näytelmässä Viekää tuhkatkin pesästä. Vuonna 1990 hän näytteli Raivoisien Ruusujen naisproduktiossa kuningas Agamemnonin roolin näytelmässä Oresteia.
Ura > Elokuvat

Pehkosen elokuvauran alkuaikojen tunnetuimmat roolit ovat kahdessa Valentin Vaalan ohjaamassa elokuvassa: nimiosa elokuvassa Maaret – tunturien tyttö (1947) ja pääosa Sillanpään romaaniin perustuvassa elokuvassa Ihmiset suviyössä (1948). Ensin mainittu oli hänen ensimmäinen valkokangastehtävänsä. Pehkonen piti sekä roolistaan että elokuvan kuvauksesta. Hänen suorituksensa sai aikalaiskriitikoilta erinomaiset arvostelut. Penseämmin sen sijaan suhtauduttiin Pehkosen suoritukseen elokuvassa Ihmiset suviyössä – joissakin arvioissa häntä pidettiin elokuvan heikoimpana lenkkinä.
Pehkosen sivuosista huomattavimpiin kuuluvat muun muassa Rintamalotan (1956) Mimmi Riipinen, Kultaisen vasikan (1961) palvelijatar Aliina sekä rouva Harakka elokuvassa Aika hyvä ihmiseksi (1977). Matti Kassilan elokuvassa Niskavuori (1984) hän teki hykerryttävän roolisuorituksen telefooni-Sandrana.
Ura > Televisio

Pehkonen esiintyi vuodesta 1959 alkaen lukuisissa televisiotuotannoissa. Hänen viimeiseksi roolikseen jäi kylvettäjä Armi televisiosarjassa Hyvät herrat (1990–1991), jossa hän näytteli kuolemaansa asti.
Teatterikriitikko Jukka Kajava kuvasi Pehkosta muistokirjoituksessaan syyskuussa 1991 muun muassa seuraavasti: ”Pehkis oli teatterin voimanainen: kansannaisten juureva tutkija ja tulkitsija, mutta myös kepeänä säkenöivä komedienne. Hän oli näyttämöllä se henkilö, jonka ympärillä säteili.” Pehkonen sai Jussi-patsaan 1972 parhaasta naispääosasta televisioelokuvassa Se on sitten kevät ja Ida Aalberg -näyttelijäpalkinnon vuonna 1981.
Yksityiselämä

Pehkonen oli vuodesta 1948 naimisissa näyttelijä ja oopperaohjaaja Yrjö Kostermaan kanssa. Pehkosen hauta sijaitsee Kallion kirkon uurnaholvissa Helsingissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eila Pehkonen Wikimedia Commonsissa
Australiankulkusirkka

| Australiankulkusirkka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Caelifera
Yläheimo::  Acridoidea
Heimo::  Heinäsirkat Acridae
Alaheimo::  Oedipodinae
Suku::  Chortoicetes
Laji::  terminifera
Kaksiosainen nimi
 Chortoicetes terminifera  Walker, 1870 
Katso myös
   Australiankulkusirkka Wikispeciesissä   Australiankulkusirkka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Australiankulkusirkka (Chortoicetes terminifera) on heinäsirkkojen (Acridae) heimoon kuuluva kulkusirkkalaji. Se on merkittävä tuholainen maanviljelyssä ja voi tuottaa useita sukupolvia vuoden aikana. Laji munii kerralla miljoonia munia. Australiankulkkusirkkoja tavattiin erityisen paljon Etelä-Australiasta viimeksi vuonna 2010. Aikuiset koiraspuoliset sirkat ovat 20–30, naaraat jopa 30–45 millimetrin mittaisia.
Austin Williams

Austin Williams (s. 13. marraskuuta 1996) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli on tv-sarjassa One Life to Live. Hänen roolihahmonsa nimi on sarjassa Shane Morasco, jota hän on näytellyt 2007–2008. Amber Joy Williams (s. 26. heinäkuuta 1998) on Austin Williamsin nuorempi sisar, joka on myös näytellyt televisiossa. Austin pitää baseballista ja koripallosta.
Aiheesta muualla

Austin Williams Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ellen Pompeo

| Ellen Pompeo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ellen Kathleen Pompeo
Syntynyt: 10. marraskuuta 1969 (ikä 54)  Everett, Massachusetts
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Chris Ivery
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982-
Merkittävät roolit:  Meredith Grey tv-sarjassa Greyn anatomia
Palkinnot
 Satellite Award, paras naispääosa draamasarjassa Greyn anatomia (2007) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ellen Kathleen Pompeo (s. 10. marraskuuta 1969) on Golden Globe -ehdokkaanakin ollut yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan lääkäri Meredith Greynä ABC:n sairaalamaailmaan sijoittuvassa televisiosarjassa Greyn anatomia.
Biografia > Nuoruus

Ellen Kathleen Pompeo syntyi Everettissa, Massachusettsissa Josephin, myyjän, ja Kathleenin tyttäreksi. Ellen on perheen kuopus, hänellä on viisi vanhempaa sisarusta, jotka ovat häntä ainakin kahdeksan vuotta vanhempia. Ellen Pompeo on irlantilaista ja italialaista alkuperää ja hänet kasvatettiin katoliseksi. Hänen isoisänsä syntyi Gesualdossa, joka on kylä Avellin on piirikunnassa, Italiassa. Pompeon äiti kuoli yliannostukseen tämän ollessa neljävuotias, ja pian Pompeon isä menikin uusiin naimisiin. Ellen Pompeota kutsuttiin nuorena kynäksi ja Stracciatellaksi, koska hän oli niin pienikokoinen ja kehittyi hitaasti.
Ellenillä oli viisivuotiaana mielikuvituspoikaystävä, joka tuli julkisuuteen Jimmy Kimmelin haastattelussa Kimmelin kuullessa tästä Pompeon isosiskolta.
Yli kaksi vuotta Pompeo tarjoili cocktaileja Miamissa, jossa hän tapasi silloisen poikaystävänsä, valokuvaaja Andrew Rosenthalin. Vuonna 1996 Pompeo oli tarjoilemassa SoHo Bar & Grillissä New Yorkissa, kun agentti huomasi hänet. Sen ansiosta hän sai lukuisia rooleja mainoksissa, mm. Citibank ja L'Oréal. Hän aloitti uransa pienissä rooleissa televisio-ohjelmissa, kuten Strangers with Cindy ja Kova laki, sekä monissa elokuvissa.
Biografia > Ura

Halutessaan menestyä näyttelijän urallaan, Pompeo muutti Los Angelesiin vuonna 2001. Käännekohta tuli kun hänet valittiin ohjaaja Brad Silberlingin vuoden 2002 elokuvaan Moonlight Mile, esittäen Jake Gyllenhaalin sympaattista kiinnostuksen kohdetta. Hän esiintyi myös elokuvassa Daredevil, jossa hän esitti Matt Murdockin (Ben Affleck) kirjanpitäjää, Karen Pagea, mutta suurin osa hänen kohtauksistaan poistettiin elokuvan teatteriversiosta. Vuonna 2002 ja 2003 hän näytteli elokuvissa Ota kiinni jos saat ja Old School, sekä tv-sarjoissa Kova laki ja Frendit (jaksossa "Itkevä strippari"). Vuonna 2004 Pompeo näytteli Jim Carreyn hahmon entistä tyttöystävää, Naomia, elokuvassa Tahraton mieli, mutta kaikki hänen esittämänsä kohtaukset poistettiin lopullisesta elokuvasta. Otokset voidaan kuitenkin nähdä elokuvan kaksiosaisessa DVD-keräilyboxissa.
Pompeo sai ensimmäisen ison roolinsa ABC:n sairaalamaailmaan sijoittuvassa sarjassa Greyn anatomia, jossa hän näyttelee sarjan päähenkilöä, Meredith Greytä, joka työskentelee kirurgina maineikkaassa Seattle Grace Hospital -sairaalassa. Ohjelma sai korkeimmat arvostelut viidenneltä kaudeltaan, kuin mikään muu ohjelma samana vuonna. Vuonna 2007 Pompeo oli Golden Globe -ehdokkaana parhaasta naispääosastaan Greyn anatomiassa. Samana vuonna hän allekirjoitti uuden sopimuksen Greyn anatomiaan, mikä nosti tähden palkan 200 000 dollariin per jakso.
Viihdealalla menestymisensä johdosta Pompeo vastaanotti palkinnon National Italian American Foundationilta black-tie-gaalassa Washington D.C:ssä 13. lokakuuta 2007.
Biografia > Yksityiselämä

Ellen Pompeo seurusteli Andrew Rosenthalin kanssa vuodesta 1993 vuoteen 2003. Hän meni naimisiin musiikkituottaja Christopher "Chris" Iveryn kanssa 9. marraskuuta 2007 Manhattan Marriage Bureaussa lähellä New Yorkin kaupungintaloa, pormestari Michael Bloombergin toimiessa heidän todistajanaan. Pari tapasi vuonna 2003, kun heidän yhteinen ystävänsä esitteli heidät toisilleen Whole Foods Marketissa, Los Angelesissa, ja he alkoivat seurustella puoli vuotta myöhemmin. Myöhemmin he tajusivat kasvaneensa molemmat Bostonissa kymmenen kilometrin päässä toisistaan. Ivery tunsi myös Pompeon isän. Ivery kosi Pompeota hänen 37-vuotissyntymäpäivillään. Nyt pari asuu Los Angelesissa kahden villakoiransa, Valentinon ja Gigin kanssa. Ellen Pompeon entinen vastanäyttelijä Patrick Dempsey asuu pariskunnan naapurissa.
Pompeo ja Ivery saivat ensimmäisen lapsensa syyskuussa 2009, kun heidän tyttärensä syntyi.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 8 ½ x 11 | Ihmisten oikeuksia puolustava nainen | (lyhytelokuva) |
| 1999 | Coming Soon | tyttö joka oli surullinen |  |
| 2000 | Eventual Wife | Beth | (lyhytelokuva) |
| 2000 | In the Weeds | Martha |  |
| 2002 | Moonlight Mile | Bertie Knox |  |
| 2002 | Ota kiinni jos saat | Marci |  |
| 2003 | Old School | Nicole |  |
| 2003 | Daredevil | Karen Page |  |
| 2003 | Undermind | Flynn |  |
| 2004 | Nobody's Perfect | Veronica | (lyhytelokuva) |
| 2004 | Art Heist | Sandra Walker |  |
| 2004 | Tahraton mieli | Naomi | (otokset joissa Ellen esiintyi poistettiin) |
| 2005 | Life of the Party | Phoebe Elgin |  |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Sarja | Rooli | Jakso |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Kova laki | Jenna Weber | "Savior" |
| 1999 | Strangers With Candy | Lizzie Abrams | "Feather in the Storm" |
| 2000 | Kova laki | Laura Kendrick | "Fools for Love" |
| 2000 | Get Real | Nina Adler | "History Lessons" |
| 2001 | The Job | Sue | "Anger" |
| 2001 | Strong Medicine | Quincy Dunne | "Wednesday Night Fever" |
| 2004 | Frendit | Missy Goldberg | ”Itkevä strippari” |
| 2005- | Greyn Anatomia | Meredith Grey | Kaikki/päähenkilö/kertoja |
Aiheesta muualla

Ellen Pompeo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ellen Pompeo TV.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ayanami-luokka

| Ayanami-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 720 t (standardi) 2 500 t (kuormattu)
Pituus:  109,0 m (vesiraja)
Leveys:  10,7 m
Syväys:  3,7 m
Koneteho:  2 × turbiinimoottoria 35 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  220
Aseistus
Meritorjunta:  6 × 5"/38 tykkiä 2 × sukellusveneentorpedosarjaa 2 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä 2 × Y-gun 4 × torpedoputkea
Ayanami-luokka oli Japanin meri-itsepuolustusvoimien seitsemän hävittäjän muodostama alusluokka.