stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luis Suárez
Seurajoukkueura > Alkuvaiheet

Suárez kasvoi Saltossa seitsenlapsisessa perheessä. Perhe muutti Montevideoon Suárezin ollessa seitsemän, ja 14-vuotiaana hän siirtyi montevideolaiseen Nacionaliin. Suárez nousi nopeasti edustusjoukkueeseen ja debytoi toukokuussa 2005 Libertadores cupin ottelussa. Hän oli nuoresta iästään huolimatta yksi joukkueen avainpelaajia, kun Nacional voitti Uruguayn mestaruuden 2006. Hyvän kauden jälkeen hollantilainen FC Groningen osti Suárezin 800 000 eurolla. Suárezilla oli aluksi vaikeuksia sopeutua Groningenissa, mutta kauden edetessä hän vakiinnutti paikkansa ja onnistui hyvin. Hän teki lopulta liigassa kymmenen maalia 29 ottelussa, ja muut kilpailut mukaan lukien 17 maalia 37 ottelussa.
Suárezin otteet herättivät kiinnostusta suuremmissa seuroissa, ja kesällä 2007 Ajax tarjosi hänestä 3,5 miljoonaa euroa. Groningen hylkäsi tarjouksen, mutta Suárez vei asian Alankomaiden jalkapalloliiton välityslautakunnan käsiteltäväksi. Lautakunta hylkäsi hänen siirtovaatimuksensa, mutta heti päätöksen jälkeen Ajax tarjosi 7,5 miljoonaa euroa, minkä Groningen hyväksyi.
Seurajoukkueura > Ajax

Suárez debytoi Ajaxissa Mestarien liigan karsintaottelussa Slavia Prahaa vastaan. Liigadebyyttissään hän puolestaan teki sarjanousija De Graafschapia vastaan maalin ja syötti kolme. Ensimmäisellä Ajax-kaudellaan Suárez viimeisteli 20 maalia 40 ottelussa, ja tehokas yhteistyö Klaas-Jan Huntelaarin kanssa jatkui myös kaudella 2007–2008, jolloin hän oli 22 maalillaan liigan toiseksi paras maalintekijä Mounir El Hamdaouin jälkeen. Kauden aikana Suárezin temperamentti aiheutti ongelmia, joiden vuoksi hän sai paljon varoituksia ja oli kireissä väleissä valmentaja Marco van Bastenin kanssa.
Kaudella 2009–2010 Ajaxin valmentajaksi tuli Martin Jol, joka nimitti Suárezin kapteeniksi. Suárez ja hänen uusi kärkiparinsa Marko Pantelić pelasivat hyvin yhteen. Suárez voitti liigan maalipörssin 35 maalillaan, ja kaikki kilpailut mukaan lukien hän viimeisteli 48 ottelussa 49 maalia, joilla hän oli kauden eniten maaleja tehnyt pelaaja Euroopassa. Hän myös syötti sarjassa eniten maaleja. Ajax jäi Suárezin maaleista huolimatta sarjassa toiseksi, mutta voitti Alankomaiden cupin. Hän oli cupin paras maalintekijä kahdeksalla maalillaan. Yhdessä cupin ottelussa Suárez teki peräti kuusi maalia amatööriseura WHC Wezepiä vastaan. Kauden päätteeksi hänet valittiin Alankomaiden vuoden jalkapalloilijaksi.
Kaudella 2010–2011 Suárezilla oli jälleen kuriongelmia. Hänet ajettiin ruman taklauksen jälkeen ulos Alankomaiden supercupin ottelussa kauden alussa, ja lokakuussa 2010 Suárez sai seitsemän ottelun pelikiellon purtuaan kostoksi PSV Eindhovenin Otman Bakkalia. Tammikuussa 2011 Englannin Valioliigassa pelaava Liverpool ilmaisi halunsa ostaa Suárezin, ja siirto toteutui lopulta siirtoikkunan lopussa. Siirtosummaksi sovittiin 26,5 miljoonaa euroa.
Suárez on yksi harvoista pelaajista, jotka ovat tehneet Ajaxissa virallisissa otteluissa yli sata maalia. Kaikkiaan hän teki 111 maalia 159 ottelussa, minkä lisäksi hän syötti yli 50 maalia.
Seurajoukkueura > Liverpool

Siirtyessään Liverpooliin Suárezista tuli hetkellisesti Liverpoolin kallein pelaajahankinta, kunnes tunti myöhemmin Andy Carroll ohitti hänet. Sopimuksen oli tarkoitus ulottua vuoteen 2016, mutta FC Barcelona osti hänet. Suárez debytoi Liverpoolin paidassa liigaottelussa Stoke Cityä vastaan 28. tammikuuta ja teki heti maalin 2–0-voitossa. Loppukauden aikana hän pelasi 11 Valioliigaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Suárez aloitti kauden 2011–2012 tehokkaasti tehden maalin kolmessa ensimmäisessä ottelussaan. Lokakuussa hän joutui vaikeuksiin rasistisesta kielenkäytöstä Patrice Evraa kohtaan ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Suárez kiisti syytteet, mutta pitkän tutkinnan jälkeen Englannin jalkapalloliitto langetti hänelle kahdeksan ottelun pelikiellon ja 40 000 punnan sakon. Joulukuun alussa Suárez näytti Fulhamin kannattajille ottelun jälkeen keskisormea, mistä hän sai 20 000 punnan sakot ja yhden ottelun pelikiellon. Huhtikuussa 2012 Suárez teki hattutempun Norwichia vastaan: yksi maaleista oli veto lähes puolesta kentästä. Hän oli voittamassa Englannin liigacupin mestaruutta. Hän teki kaudella 2011-12 Premier Leaguessä yhteensä 11 maalia ja 6 maaliin johtanutta syöttöä 31 ottelussa. Kaikki kilpailut mukaan lukien Suárez teki kauden aikana 17 maalia ja 10 syöttöä.
Seuraavankin kauden Suárez aloitti hyvin: 12 ottelun jälkeen koossa oli 10 maalia ja 3 syöttöä. 21. huhtikuuta 2013 Chelseaa vastaan Suárez hankkiutui uudestaan ongelmiin, kun hän puri pelin aikana käteen Chelsean Branislav Ivanovićia. FA:n tuomio oli nyt 10 peliä, joista Suarez kärsi 4 peliä kauden 2012–2013 aikana ja loput syksyllä 2013. Kesällä 2013 Suárez esiintyi vaihtopelaajana kahdessa Liverpoolin harjoituspelissä ja joutui noin viikoksi pois jopa seuran harjoituksista, kun manageri Brendan Rodgers kyllästyi Suarezin toistuviin pyyntöihin siirrosta pois Liverpoolista. Sopu kuitenkin palasi, ja Suárez jäi seuraan seuraavaksikin kaudeksi.
Suoritettuaan pelikieltonsa Suárez palasi Liverpoolin kokoonpanoon ja aloitti hurjan kauden rikkoen Englannin Valioliigan ennätyksiä tehden ensimmäisenä pelaajana jo tammikuuhun mennessä 16 ottelussa 22 maalia. Hän teki muun muassa hattutempun 26. lokakuuta 4–1-voitossa West Bromwich Albionista  sekä neljä (4) maalia Norwichia vastaan 5. joulukuuta 2013. Hän teki lopulta yhteensä 31 maalia ja syötti 17 maalia 33 Valioliigan ottelussa, millä voitti sekä maali- että syöttötilaston.
Seurajoukkueura > Barcelona

Jalkapallon MM-kisoissa Suárez syyllistyi jälleen kerran vastustajan puremiseen, ja sen seurauksena Liverpool päätti myydä Suárezin FC Barcelonaan. Siirto varmistui 11. heinäkuuta yli 70 miljoonalla punnalla. Fifan asettaman rangaistuksen mukaan Barcelona ei saanut esitellä uutta hankintaansa kannattajilleen ennen kuin Suarezin kaikkea jalkapallotoimintaa koskeva panna päättyi. 14. elokuuta Suárezin saamaa pannaa lievennettiin, ja näin hän pääsi osallistumaan Barcelonan harjoituksiin ja epävirallisiin otteluihin. 19. elokuuta El Pistolero esiteltiin Barcelonan faneille ensimmäistä kertaa. Debyyttiottelunsa hän oli pelannut edellisenä päivänä meksikolaista Leónia vastaan.
Suárez voitti ensimmäisellä Barcelona-kaudellaan La Ligan, Copa del Reyn ja Mestarien liigan tittelit. Espanjan sarjassa hän teki 27 ottelussa 16 maalia ja syötti niin ikään 16. Espanjan Cupissa hän teki kuudessa ottelussa kaksi maalia. Mestarien liigassa hän viimeisteli kymmenessä ottelussa seitsemän maalia. Loppuottelussa Juventusta vastaan hän teki voittomaaliksi jääneen 2−1-osuman. Saman vuoden seurajoukkueiden MM-kilpailuissa hän teki kaikki kolme maalia välieräottelussa Guangzhou Evergrande vastaan ja kaksi maalia loppuottelussa, jossa Barcelona kukisti River Platen niin ikään 3−0.
Suárez voitti La Ligan maalikuninkuuden kaudella 2015−2016 viimeisteltyään 35 ottelussa peräti 40 maalia. Huhtikuussa hän teki kolmen päivän välein pelatuissa otteluissa Deportivo de La Coruña ja Sporting de Gijónia vastaan neljä maalia kummassakin. Neljässä muussa ottelussa hän teki kolme maalia. Lisäksi hän antoi kauden aikana 18 maalisyöttöä. Barcelona voitti jälleen maan mestaruuden. Hän oli voittamassa myös Espanjan Cupia. Mestarien liigassa hän teki yhdeksässä ottelussa kahdeksan maalia.
Joulukuussa 2016 Suárez solmi FC Barcelonan kanssa jatkosopimuksen, joka ulottuu vuoden 2021 kesäkuuhun saakka. Kaudella 2016−2017 hän teki La Ligassa 35 ottelussa 29 maalia ja antoi 14 maalisyöttöä. Copa del Reyssä hän teki kuudessa ottelussa neljä maalia, mutta oli pelikiellossa voittoisasta loppuottelusta. Mestarien liigassa hän teki yhdeksässä ottelussa kolme maalia.
Barcelona voitti Espanjan liiga- ja cupmestaruudet jälleen kaudella 2017−2018. Suárez viimeisteli La Ligassa 33 ottelussa 25 maalia ja syötti 12. Espanjan cupissa hän teki kuudessa ottelussa viisi maalia, näistä kaksi 5−0-voittoon päättyneessä loppuottelussa Sevillaa vastaan. Mestarien liigassa hän teki kymmenessä ottelussa vain yhden maalin.
Suárezista tuli 8. heinäkuuta 2020 Barcelonan kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä, kun hän ohitti Laszlo Kubalan 194 maalitilaston 195 maalillaan.
Seurajoukkueura > Atlético Madrid

Suárez siirtyi syksyllä 2020 Atlético Madridiin vain kuudella miljoonalla eurolla, koska Barcelonan uusi päävalmentaja Ronald Koeman ei nähnyt Suárezille seurassa enää mitään käyttöä. Hän teki 83 ottelussa 34 maalia. Sopimus päättyi kesäkuun lopussa 2022. Hän oli kuun loppuun asti ilman seuraalähde?.
Seurajoukkueura > Club Nacional

Suárez palasi juurilleen Uruguayhin syyskaudeksi 2022, kun hän liittyi Club Nacionaliin. Joukkue voitti kaudella Uruguayn Primera Divisiónin, ja Suárez teki kahdeksan maalia 14 ottelussa.
Seurajoukkueura > Grêmio

Suárez solmi Qatarin MM-kilpailujen jälkeen Grêmion kanssa kaksivuotisen sopimuksen, joka kestää vuoden 2024 loppuun. Ensimmäisessä ottelussa hän teki hattutempun eli kolme maalia 45 minuutissa. Hän teki Série A:ssa 17 maalia 33 ottelussa kaudella 2023. Joukkue voitti kaudella Campeonato Gaúchon, jossa Suárez teki seitsemän maalia 12 ottelussa.
Seurajoukkueura > Inter Miami

Suárez solmi joulukuussa 2023 vuoden sopimuksen yhdysvaltalaisseura Inter Miamin kanssa. Joukkue voitti MLS Supporters’ Shieldin vuonna 2024, kun se kukisti finaalissa Columbus Crewin lukemin 3–2. Suárez teki kauden 2024 runkosarjassa 20 maalia, mikä oli tasoissa Lionel Messin kanssa.
Maajoukkueura

Suárez debytoi Uruguayn maajoukkueessa helmikuussa 2007 ottelussa Kolumbiaa vastaan. Ottelussa hänet ajettiin ulos. Suárezista tuli maajoukkueen vakiojäseniä vuoden 2010 MM-kilpailujen karsinnoissa, joissa hän viimeisteli viisi maalia. Hänen maajoukkueuransa ensimmäinen maali syntyi karsintaottelussa Boliviaa vastaan. Suárez muodostaa Diego Forlánin kanssa tehokkaan kärkiparin.
Suárez valittiin mukaan MM-kilpailuihin. Alkusarjan ottelussa Meksikoa vastaan Suárez ratkaisi ottelun ja Uruguayn lohkon ykköspaikan maalillaan. Neljännesvälierässä Etelä-Koreaa vastaan hän teki kaksi maalia Uruguayn 2–1-voitossa. Puolivälierässä Ghanaa vastaan hän torjui pallon käsillään maaliviivalta jatkoajan viimeisillä sekunneilla. Tämän seurauksena hänet ajettiin kentältä ulos suoralla punaisella kortilla, ja Ghanalle tuomittiin rangaistuspotku. Sitä ampumaan mennyt Asamoah Gyan kuitenkin laukoi pallon ylärimaan, josta se kimposi maalin yli. Oli hiuskarvan varassa, että Uruguay olisi lähtenyt tässä vaiheessa kotimatkalle. Näin ollen jatkoaikaa seurasi rangaistuspotkukilpailu, jonka Uruguay voitti 4–2 ja eteni välieriin Hollantia vastaan. Suárez oli sivussa välierästä pelikiellon vuoksi. Pronssiottelussa Uruguay hävisi Saksalle 2–3.
Suárez valittiin vuoden 2011 Copa Américaan, jossa hän tuli valituksi turnauksen parhaimmaksi pelaajaksi tehtyään neljä maalia. Hän teki kaksi maalia välierässä Perua vastaan ja voitokkaassa finaalissa Paraguayta vastaan yhden maalin.
Suárez oli yksi yli-ikäisistä pelaajista, joka edusti Uruguayta Lontoon olympialaisissa 2012. Hän pelasi täydet minuutit Uruguayn kaikissa kolmessa ottelussa ilman maaleja. Joukkue karsiutui alkulohkon jälkeen.
Suárez oli MM-kilpailuissa 2014 vaihtopenkillä Uruguayn avausottelussa. Toisessa pelissä Englantia vastaan hän teki joukkueen molemmat maalit 2−1-voittoon päättyneessä ottelussa. Avauslohkon päätösottelussa hän syyllistyi puremaan Italian Giorgio Chielliniä olkapäähän ja sai pitkän pelikiellon.
Suárez pelasi MM-kilpailuissa 2018 Uruguayn kaikki viisi ottelua ja teki maalin Saudi-Arabiaa ja Venäjää vastaan.
MM-kilpailussa 2022 Suárez pelasi kaikki Uruguayn kolme alkulohkon ottelua tekemättä maaleja. Uruguay ei selvinnyt pudotuspeleihin.
Suarez päätti maajoukkueuransa syyskuussa 2024 joukkueen kotikentällä Estadio Centenariolla pelatussa ottelussa Paraguayta vastaan MM-karsinnoissa 2026. Hän teki maajoukkueessa yhteensä 69 maalia 143 ottelussa ja on Uruguayn kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Yksityiselämä

Suárez syntyi Saltossa seitsenlapsiseen perheeseen. Hän meni naimisiin lapsuusaikojensa tyttöystävän Sofia Balbin kanssa 2009, ja pariskunta sai ensimmäisen lapsensa, Delfinan 5. elokuuta 2010. Tyttö on nimetty anagrammina Liverpoolin kotistadionin Anfieldin mukaan.
Myös Suárezin veljet Paolo, Maximiliano ja Diego ovat jalkapalloilijoita.
Saavutukset

Nacional
Uruguayn pääsarjamestaruus: 2006
Ajax
Eredivisie: 2010–2011
Alankomaiden cup: 2010
Liverpool
Englannin liigacup 2011–2012
Barcelona
La Liga: 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018
Copa del Rey: 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018
Espanjan Supercup: 2016, 2017, 2018
Mestarien Liiga: 2014–2015
Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut: 2015
UEFA Super Cup: 2015
Atlético Madrid
La Liga: 2020–2021
Club Nacional
Uruguayn Primera División: 2022
Grêmio
Campeonato Gaúcho: 2023
Inter Miami
MLS Supporters’ Shield: 2024
Uruguay
Copa América: 2011
Henkilökohtaiset
Alankomaiden vuoden jalkapalloilija: 2010
Eredivisien paras maalintekijä: 2010
Copa Américan 2011 paras pelaaja
Etelä-Amerikan MM-karsintojen paras maalintekijä: 2014
Englannin Valioliigan paras maalintekijä: 2014
La Ligan paras maalintekijä: 2016
Paul Beatty

| Paul Beatty |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1962 (ikä 62–63) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Palkinnot
 Booker-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Paul Beatty (s. 1962 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin vuoden 2016 Booker-palkinto teoksesta The Sellout (2015). Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran yhdysvaltalaiselle kirjailijalle.
Ura

Beatty on suorittanut MFA-tutkinnon luovasta kirjoittamisesta Brooklyn Collegessa ja MA:n psykologiasta Bostonin yliopistosta.
Beatty kruunattiin 1990 Nuyorican Poets Cafén ensimmäiseksi lavarunouden mestariksi. Titteliin liittyi muun ohessa kustannussopimus hänen ensimmäisen runokirjansa Big Bank Take Little Bank (1991) julkaisusta. Toinen runokirja, Joker, Joker, Deuce, ilmestyi 1994, ja hän esitti runojaan MTV:llä ja PBS:llä (sarjassa The United States of Poetry). Vuonna 1993 hän sai apurahan Foundation for Contemporary Arts -säätiöltä.
Beattyn ensimmäinen romaani The White Boy Shuffle (1996) sai myönteisen arvion The New York Timesin kriitikolta Richard Bernsteinilta, joka luonnehti kirjaa ”mustan Amerikan lahjakkaan ytimen satiirisen vihan purkaukseksi”. Toinen kirja Tuff (2000) sai myönteisen arvion Time-lehdessä. Beatty on toimittanut antologian Hokum afrikkalais-amerikkalaista huumoria (2006) ja kirjoittanut The New York Timesiin artikkelin samasta aiheesta. Vuonna 2008 ilmestynyt romaani Slumberland kertoo Berliinissä asuvasta yhdysvaltalaisesta dj:stä.
Romaanissaan The Sellout (2015) Beatty kuvaa urbaania farmaria, joka pyrkii palauttamaan orjuuden ja rotuerottelun kuvitteelliselle losangelesilaiselle asuinalueelle. Brittiläisessä The Guardianissa Elisabeth Donnelly kuvasi sitä sanoilla ”mestariteos, joka lujittaa Beattyn aseman Yhdysvaltojen hauskimpana kirjailijana”, kun kriitikko Reni Eddo-Lodge puolestaan sanoi sitä ”satiirin pyöritykseksi” ja jatkoi: ”Teoksen The Sellout juoni on pelkkää ristiriitaa. Juonenkulku on realistisena uskottava mutta silti niin surrealistinen, että se herättää ihmetystä.” Beatty kirjoitti kirjaa viisi vuotta.
The Sellout sai vuonna 2015 National Book Critics Circle Award -kaunokirjallisuuspalkinnon ja vuonna 2016 Booker-palkinnon. Beatty on ensimmäinen yhdysvaltalainen Man Booker -palkittu. Palkitun kansallisuudella ei vuodesta 2014 lähtien ole ollut merkitystä.
Palkinnot ja tunnustukset

2016 National Book Critics Circle Award (kaunokirjallisuus) teoksesta The Sellout.
2016 Booker-palkinto teoksesta The Sellout.
Teokset > Runot

Big Bank Take Little Bank. New York: Nuyorican Poets Cafe Press, 1991. ISBN 0-9627842-7-3.
Joker, Joker, Deuce (1994). ISBN 0-14-058723-3.
Teokset > Romaanit

The White Boy Shuffle. New York: Houghton Mifflin, 1996. ISBN 0-312-28019-X.
Tuff. New York: Alfred A. Knopf, 2000. ISBN 0-375-40122-9.
Slumberland. New York: Bloomsbury USA, 2008. ISBN 978-1-596-91241-0.
The Sellout. New York: Farrar Straus Giroux, 2015. ISBN 978-0-374-26050-7.
Teokset > Toimittajana

Hokum. An Anthology of African-American Humor. New York: Bloomsbury USA, 2006. ISBN 978-1-596-91148-2.
Aiheesta muualla

African American Literature Book Club for Paul Beatty. (englanniksi)
Katkelmia teoksesta Slumberland BookBrowsessa. (englanniksi)
Haastattelu Full Stopissa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Muut:  SNAC  IdRef
BelAZ

| Belorusski Avtomobilnyi Zavod (BelAZ) |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö OAO
Perustettu:  1948
Kotipaikka:  Ul. 40 let Oktjabrja 4, 222160 Žodzina, Minskin alue,  Valko-Venäjä
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  kaivostyökoneet
Liikevaihto:  8 513 miljardia BYR eli  750,7 milj. EUR (2012)
Nettotulos:  1 460 miljardia BYR eli  128,7 milj. EUR (2012)
Henkilöstö:  12 787 (keskimäärin 2012)
Kotisivu:  www.belaz.bywww.belaz.by/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
BelAZ 540. Neuvostoliittolainen postimerkki vuodelta 1971.
BelAZ (valkoven. Беларускі аўтамабільны завод, Belaruski autamabilny zavod, ven. Белорусский автомобильный завод, Belorusski avtomobilnyi zavod, Valko-Venäjän autotehdas) on valkovenäläinen raskaita maansiirtoajoneuvoja sekä kuormaajia valmistava yritys.
Alle 60 kilometriä Minskistä itäkoilliseen sijaitsevassa Žodzinassa kotipaikkaansa pitävä yhtiö perustettiin vuonna 1948, ja se valmisti yli 120 000 ajoneuvoa Neuvostoliiton käyttöön. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeisestä uudesta markkinatilanteesta yhtiö selvisi panostamalla tuotekehitykseen. Tuotteita on myyty ympäri maailman erilaisiin olosuhteisiin.
Helmikuussa 2009 ilmoitettiin, että Valko-Venäjän valtion omistama BelAZ kuuluu vuosien 2009-2010 aikana yksityistettävien yritysten joukkoon.
Vuonna 2012 yhtiöllä oli töissä keskimäärin 12 800 henkeä, ollen Žodzinan seudun tärkeimpiä työnantajia. BelAZ kuului nettotuloksella mitattuna (128,7 milj. EUR vuodelta 2012) Valko-Venäjän kymmenen eniten tuottavan osakeyhtiömuotoisten valtionyrityksen joukkoon. Samana vuonna yhtiö järjesti ensimmäisen osakeantinsa Valko-Venäjän historiassa.
Tuotteet

BelAZ:in tuotevalikoimaan kuuluvat avolouhoksiin ja maanalaisiin kaivoksiin tarkoitetut dumpperit sekä muut kaivostoimintaan liittyvät ajoneuvot ja laitteet. Lisäksi yritys valmistaa tienrakennuslaitteita ja muihin tarkoituksiin suunniteltuja erityiskuljetusvälineitä.
Dumppereissa on yleensä Cumminsin dieselmoottorit ja joko hydromekaaninen tai dieselsähköinen voimansiirto. Niiden kapasiteetit ovat 30–450 tonnin väliltä. Muissa laitteissa käytetään myös TMZ- tai JaMZ-moottoreita. Tienrakennuslaitteita myydään myös nimellä MOAZ.
Historiaa

1948 Žodinon rautatieaseman liepeille perustettiin turpeenkeräyslaitteita valmistava tehdas.
1951 tuotevalikoimaa laajennettiin maansiirtoajoneuvoihin, ja yrityksen nimeksi tuli "Dormaš" (ven. Дормаш; дорожное машиностроение, dorožnoje mašinostrojenije, "Tienrakennuslaitevalmistus").
1958 yrityksen nimeksi vakiintui BelAZ. Aluksi se valmisti MAZ:n kuorma-autoja.
1961 valmistettiin ensimmäinen 27 tonnin dumpperi, BelAZ-540. Auto oli kaksiakselinen, puoliohjaamolla varustettu ja sen 375 hv tehoinen moottori oli muunneltu panssarivaunun voimanlähteestä. Sen muunnelmassa, 540A-mallissa, oli 360-hevosvoimainen V12-dieselmoottori. Voimansiirto oli hydromekaaninen ja kolminopeuksinen. Maansiirtolavan voi lämmittää pakokaasulla, mikä paransi kuorman irtoamista. Autosta oli vetoautomuunnelma 540B.
1963 valmistettiin 40 tonnin dumpperi, BelAZ-548. Kolme vuotta myöhemmin siitä tehtiin uudistettu versio, BelAZ-548A. Voimanlähteenä oli 560-hevosvoimainen V12-diesel ja autossa oli ilma-nestejousitus. Myös 548:sta oli vetoautomuunnelma 548B.
1972 mallistoon tuli 40 tonnin hiilenkuljetusauto BelAZ-7525.
1990 esiteltiin 280 tonnin dumpperi.
2001 yrityksen pääjohtaja Pavel Maryjaŭ nimitettiin Valko-Venäjän sankariksi.
2005 julkaistiin suunnitelma kapasiteetiltaan 320 tonnin BelAZ-75600–mallin valmistamisesta Kuznetskin kaivokselle.
2014 esiteltiin BelAZ-75710–maansiirtoajoneuvo, josta tuli 450 tonnin hyötykuormallaan maailman suurin dumpperi. Kapasiteetti on 20% enemmän kuin yhtiön aiemmilla malleilla. Suuremman kuorman takia ohjaavan akseliston ja sen kiinnityskomponenttien valmistukseen oli käytettävä lujaa rakennusterästä. Vuonna 2014 BelAZ-75710:lle myönnettiin Swedish Steel Prize -palkinto.
BelAZ Suomessa

Taivalkoskella toimineessa Mustavaaran kaivoksessa oli kokeiltavana BelAZ-548. Moottorin todettiin olevan riittävän tehokas kokonaispainoltaan yli 70-tonnisen ajoneuvon liikuttamiseksi, mutta alamäkeen täydellä kuormalla kulkiessa jarrut olivat alimitoitetut. Kun kokeilu oli päättynyt, auto kuljetettiin Helsinkiin ajamalla. Matkaan kului neljä päivää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
BelAZ removed from list of high-profit donors (9.1.2014) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (export.by)
Russo-Balt BelAZ – virallinen jälleenmyyjä (Arkistoitu – Internet Archive)
Yrityksen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
BelAZ-mallien kuvia, venäjäksi
Teknistä tietoa, 3D-malleja (Arkistoitu – Internet Archive)
Valkovenäläinen BelAZ-postimerkkisarja vuodelta 1998.
Johan Augustin Mannerheim

| Johan Augustin Mannerheim |
| --- | --- |
 Johan Henrik Scheffelin maalaama muotokuva Johan Augustin Mannerheimista.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1706
Kuollut: 26. elokuuta 1778 (72 vuotta) Tärnö, Husby-Oppunda, Nyköping, Södermanland, Ruotsi
Arvonimi: Vapaaherra
Vanhemmat:  Ritari Augustin Mannerheim (Marhein), till Vrå (1654–1732) ja Anna Elisabet Cronstedt Olderman) (1665–1737)
Puoliso:  Helene Maria Söderhjelm ja Margareta Elisabet Nordenflycht
Lapset:  Lars August Mannerheim, Gustaf Johan Mannerheim, Carl Erik Mannerheim, Anna Maria Mannerheim, Gustava Charlotta Mannerheim ja Johanna Elisabet Mannerheim
Tiedot
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  Eversti
Johan Augustin Mannerheim (8. elokuuta 1706 – 26. elokuuta 1778 Tärnö, Nyköping) oli ruotsalainen vapaaherra sekä tykistön eversti ja Göteborgin komendantti. Hänet tunnetaan kreivi Carl Erik Mannerheimin isänä ja siten marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin esi-isänä.
Mannerheimin vanhemmat olivat täytäntöönpanotoimikunnan jäsen, ritari Augustin Mannerheim (1654–1732) ja Anna Elisabeth Olderman (1665–1737). Hän aloitti opiskelunsa Upsalan yliopistossa vuonna 1722, jonka jälkeen hän toimi ylimääräisenä virkailijana oikeustarkastusmatkalla vuonna 1728. Liityttyään asepalvelukseen hän toimi tykistön kersanttina Tukholmassa vuonna 1729, tykistöpäällikkönä 1730, aliluutnanttina 1733 ja luutnanttina 1736. Siirryttyään Gotlannin tykistöpataljoonaan Mannerheim ylettiin kapteeniksi vuonna 1741, majuriksi vuonna 1747 ja lopulta everstiluutnantiksi 1750. Saavutettuaan everstin arvon vuonna 1761 hän erosi asepalveluksesta. Vuonna 1768 Mannerheimille myönnettiin vapaaherran arvonimi.
Mannerheim aluksi kuulutettiin avioliittoon kihlattunsa, kamariherran tyttären Margareta Elisabet Nordenflychtin (1714–1748) kanssa, mutta tämä päättyi eroon vuonna 1744. Heille ehti syntyä tytär Johanna Elisabeth vuonna 1741, joka kuitenkin kuoli viiden vuoden ikäisenä. Lopulta vuonna 1747 avioitui Västervålan kirkossa everstiluutnanttin tyttären Helene Maria Söderhjelm (1722–1793) kanssa. Heille syntyivät lapset Anna Maria (1748–1839), Lars Augustin (1749–1835), Gustava Charlotta (s. 1753), Gustaf Johan (1754–1826) ja Carl Erik (1759–1837).
Aiheesta muualla

Vapaaherra Johan Augustin Mannerheim, till Tärnö (1706–1778) – Geni.com
Karl Barth

Karl Barth pitämässä puhetta vuonna 1956.
Karl Barth (10. toukokuuta 1886 Basel, Sveitsi – 10. joulukuuta 1968 Basel) oli vaikutusvaltainen sveitsiläinen reformoitu teologi. Pastori Barth oli yksi niin sanotun uusortodoksisen liikkeen keskeisistä ajattelijoista. Jossain vaiheessa Barth kehitti Friedrich Gogartenin kanssa dialektista teologiaa.