stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Let the Devil In
Kappaleet

Empire of Suffering – 4.40
A Spell to Awaken the Temple – 4.59
From the Black Coffin Lair – 4.40
Burning Voice of Adoration – 4.14
Nocturnal Revelation – 5.52
Discovering the Enshrouded Eye – 5.36
Let the Devil In – 4.08
Sanguine Rituals – 3.42
Twilight Breath of Satan – 4.59
As Darkness Tears the World Apart – 3.55
Kokoonpano

Vainaja – bassokitara
Hoath Torog – laulu
Shatraug – kitara
Horns – rummut
+
Samu Oittinen – äänittäjä, miksaaja
Arvostelut

About.com:
Imperiumi: 6+/10
The Metal Observer: 9.5/10
Metal Storm: 8.3
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Albumi Let the Devil In Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Let the Devil In discogs.com -sivustolla
Lapinjärvi (Laukaa)

| Lapinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa, Toivakka
Koordinaatit:  62°13′50″N, 26°15′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lievestuoreenjärven valuma-alue (14.39)
Järveen tulevat joet:  Lapinjoki Keskisestä
Laskujoki:  Hohonjoki Hohonlampeen 
Järvinumero:  14.394.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89 m  
Pituus:  1,6 km  
Leveys:  820 m  
Rantaviiva:  4,409 km  
Pinta-ala:  63,432 ha  
Tilavuus:  0,0001871 km³ 
Keskisyvyys:  0,29 m  
Suurin syvyys:  0,9 m  
Saaria:  5 
 fiLapinjärvi 
Lapinjärvi  on Keski-Suomessa Laukaassa ja Toivakassa Hohon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 63 hehtaaria, se on 1,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 5 saarta. Järven tilavuudeksi on saatu 187 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,3 metriä ja suurin syvyys on 0,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.
Luontoarvoja

Koko Lapinjärvi on luokiteltu luonnonsuojelualueeksi.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Lievestuoreenjärven valuma-alueella (14.39), jonka Hohonjoen valuma-alueeseen (14.394) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89 metriä mpy. Järveen laskee lounaasta Lapinjoki Keskisen eli Pienen Lapinjärven kautta. Lapinjärven laskuoja Hohonjoki alkaa järven pohjoisosasta ja kulkee Hohonlammen kautta Lievestuoreenjärveen.
Ann Bell

Ann Bell (s. 29. huhtikuuta 1940 Wallasey, Cheshire) on brittiläinen televisionäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten toisen maailmansodan ajan vankileirille sijoittuvasta Tenko-sarjasta 1980-luvulta sekä vuoden 2002 versiosta Forsytein tarusta Hester-tätinä. Hän on usein vieraillut myös monissa muissa tunnetuissa brittisarjoissa kuten Sydämen asialla, Holby Cityn sairaala sekä Hercule Poirot.
Aiheesta muualla

Ann Bell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anatoli Serdjukov

| Anatoli Serdjukov> Анатолий Сердюкóв |
| --- | --- |

Venäjän federaation puolustusministeri
 15. helmikuuta 2007–6. marraskuuta 2012  
Edeltäjä:  Sergei Ivanov
Seuraaja:  Sergei Šoigu
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1962 (ikä 62) Holmskaja, Krasnodarin aluepiiri, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Yhtenäinen Venäjä
 Nimikirjoitus
Anatoli Eduardovitš Serdjukov (ven. Анатолий Эдуардович Сердюкóв, s. 8. tammikuuta 1962 Holmskaja, Krasnodarin aluepiiri) on venäläinen poliitikko ja liikemies, veroministeri 2004–2007 ja puolustusministeri 2007–2012.
Serdjukov valmistui Leningradin kauppainstituutista 1984 ja suoritti asevelvollisuutensa 1984–1985. Hän toimi huonekaluja myyvän pietarilaisen Mebel-Marketin johtajana 1995–2000 ja suoritti oikeustieteen tutkinnon Pietarin valtionyliopistossa 2001.
Veroministeriön Pietarin aluehallinnon varapäällikkönä Serdjukov oli 2000–2001 ja päällikkönä 2004 saakka, jolloin nimitettiin varaveroministeriksi ja veroministeriksi 2004. Puolustusministerinä 2007–2012 hän johti laajaa asevoimien uudistusta, johon kuului mm. miesvahvuuden vähentäminen miljoonaan sotilaaseen, luopuminen sotilaslääni-armeija-divisioona-rykmentti-järjestelmästä ja siirtyminen sotilaslääni-operaatioryhmä-prikaati-jakoon. Jokaiseen sotilaspiiriin perustettiin nopean toiminnan prikaati. Upseerien määrää vähennettiin ja vakinaisten aliupseerien määrää lisättiin.
Venäjän presidentti Vladimir Putin erotti Serdjukovin 2012 epäiltynä ministeriön alaisen omaisuudenhoitoyhtiön kavalluksesta ja nosti tilalle Sergei Šoigun.
Aiheesta muualla

Сердюков, Анатолий Lenta.Ru (venäjäksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ann B. Davis

Ann B. Davis, 1973
Ann Bradford Davis (3. toukokuuta 1926 – 1. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti esiintymisillään The Bob Cummings Show'ssa kaksi parhaan naiskomediasivuosan Emmy-palkintoa vuosina 1957 ja 1959. Myöhemmällä urallaan Davis esiintyi muun muassa The Brady Bunch -tilannekomediasarjassa.
Davis syntyi Schenectadyssä, New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Michiganin yliopistosta vuonna 1948. Hänellä on kaksossisar Harriet.
Iäkäs Davis oli aktiivinen episkopaalipiireissä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Davis kuoli 88-vuotiaana 1. kesäkuuta 2014 kovakalvonalaiseen verenvuotoon kaaduttuaan kylpyhuoneessaan Texasissa Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Ann B. Davis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Antti Lähteenmäki

Antti Mikael Lähteenmäki (s. 12. elokuuta 1949 Kauhajoki) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja urheilumanageri.
Lähteenmäki on toiminut urheilumanagerina vuodesta 1990, jolloin yhteistyö afrikkalaisten juoksijoiden kanssa alkoi. Pääosin Lähteenmäki on toiminut kestävyysjuoksijoiden managerina ja valmentajana, tuoden heitä Suomessa käytyihin kilpailuihin. Lähteenmäen manageroimat urheilijat ovat voittaneet muun muassa lukuisia SM-mitaleja.
Lähteenmäen manageroiman Josphat Kiprono Menjon Turussa 29. elokuuta 2010 juoksema 26.56,74 oli tuon vuoden maailmantilaston kärkiaika 10 000 metrillä. Lähteenmäki on valmentanut myös nuoria suomalaisia juoksijoita muun muassa Jukka-Pekka Kauppia .
Omalla urheilu-urallaan Lähteenmäki kilpaili kestävyysjuoksussa.
Kōki Yonekura

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kōki Yonekura
Syntymäaika: 17. toukokuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Chiba, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: Gamba Osaka
Pelinumero: 14
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2007–2013 2014– | JEF United Chiba Gamba Osaka | 166 (21) 112 (5) |
Maajoukkue
| 2015 | Japani | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kōki Yonekura (jap. 米倉 恒貴, Yonekura Kōki; s. 17. toukokuuta 1988 Chiba) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yonekura debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 2015. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Anja Forss

Anja Forss vuonna 1965.
Anja Esteri Forss (s. 17. toukokuuta 1930 Mellilä) on suomalainen Porissa asuva eläkkeellä oleva opettaja ja kirjailija. Hän pääsi ylioppilaaksi Loimaan yhteiskoulusta 1949 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Turun opettajakorkeakoulusta 1952. Forss toimi harjoituskoulunopettajana Heinolan opettajaseminaarissa 1953–1959, kansakoulunopettajana Porissa 1959–1970 ja erityisopettajana 1970–1988. Forss piti radiopakinoita Yleisradion ohjelmissa Aamuvihje, Eläimet ja me ja Koulun ääni vuosina 1982 ja 1985 sekä pakinoi Radio Porissa vuosina 1985–1991.
Forssin vanhemmat olivat pienviljelijä Kalle Johannes Lehtonen ja kampaaja Elma Erika (o.s. Raudanpää). Puoliso on ollut Pentti August Forss vuodesta 1951.
Forss allekirjoitti 5313 kirjallisuuden tekijän, lukijoiden ja muiden tukijoiden kera vuonna 2012 avoimen kirjeen Suomen hallitukselle lainauskorvausmäärärahojen korottamiseksi.
Teoksia

Viimeiset langat. WSOY 1965
Synnyttäjät. WSOY 1967
Pikku kertomuksia, harjoitussarja Read Master –lukukoneelle.
Koti. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1977
Kadonnut seteli. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1977
Pasi. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1977
Pasi ja minä. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1977
Joulukuusivarkaat ; kansi ja kuvat Kaarina Pulkkila. Gummerus 1981
Perjantaina poistui kotoaan ; kansi ja kuvat Kaarina Pulkkila. Gummerus 1981
Sanapuu. opiskeluosa ja tehtäväkansio. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1981
Sattumasankarit ; kansi ja kuvat Kaarina Pulkkila. Gummerus 1981
Viitosella pääsee vähemmällä ; kansi ja kuvat Kaarina Pulkkila. Gummerus 1981
Tehdaspalo ; kansi ja kuvat Kaarina Pulkkila. Gummerus 1982
Sanoista lauseiksi, 4 oppimispeliä. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1984
Sanat luokkiin, harjoitusohjelma tietokoneelle R. Gyllenbergin kanssa. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1987
Kuuntelutehtäviä samanaikaisopetukseen. Koulun erityispalvelu, Helsinki 1989
Palkinnot

WSOY:n suuri romaanikilpailu, jaettu 2. palkinto 1965
Porin kaupungin tunnustuspalkinto 1968
Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan I luokan mitali kultaristein 1984
Porin kaupunki ja Suomalaisuuden liitto : Suomen itsenäisyyden 70-vuotisjuhlavuoden tunnustuspalkinto 1987
Suomen Erityiskasvatuksen liiton kultainen ansiomerkki 1988
Amrita Pritam

Amrita Pritam 1948.
Amrita Pritam (31. elokuuta 1919 – 31. lokakuuta 2005) oli intialainen kirjailija ja runoilija. Yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana hän kirjoitti yli sata teosta, joihin kuului runoja, esseitä, romaaneita ja elämäkertoja. Hän kasvoi sikhiperheessä ja julkaisi ensimmäisen teoksensa 1934, vain 17-vuotiaana. Hän liittyi Intian itsenäistymistä tukevaan edistyksellisen kirjallisuusliikkeeseen, jonka jäsenet tukivat vasemmistolaista politiikkaa ja vastustivat imperialismia. Hän osallistui myös hyväntekeväisyyteen.
Pritamia ja Mohan Singhiä pidetään pandžabinkielisen runouden uudistajina.
Aiheesta muualla

Obituary The Guardian
Ek Mulaqat: The unfinished love story of Amrita Pritam and Sahir Ludhianvi Hindustan Times
Angela Lansbury

| Angela Lansbury |
| --- | --- |
 Angela Lansbury vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1925 Regent’s Park, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 11. lokakuuta 2022 (96 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja, tuottaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Richard Cromwell (1945–1946) Peter Shaw (1949–2003)
Lapset:  Anthony Shaw Deirdre Shaw
Näyttelijä
Aktiivisena:  1943–2019
Palkinnot
 Oscar-kunniapalkinto, 2013 
Aiheesta muualla
www.angelalansbury.net
IMDb 
Elonet
Angela Brigid Lansbury (16. lokakuuta 1925 Regent’s Park, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 11. lokakuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläisamerikkalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa salapoliisikirjailija Jessica Fletcherin roolista televisiosarjassa Murhasta tuli totta (1984–1996).
Hänet on palkittu uransa aikana muun muassa Oscar-kunniapalkinnolla, kuudella Golden Globella, viidellä Tonylla, Screen Actors Guildin elämäntyöpalkinnolla ja Olivier-palkinolla. Hän on saanut kolme parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuutta rooleistaan elokuvissa Kaasuvalo (1944), Dorian Grayn muotokuva (1945) ja Mantshurian kandidaatti (1962). Hän on saanut myös 18 Primetime Emmy -ehdokuutta.
Lapsuus ja nuoruus

Hänen äitinsä oli näyttelijä Moyna MacGill ja isänisänsä brittiläisen työväenpuolueen poliitikko George Lansbury. Perhe muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alkaessa ja heistä tuli maan kansalaisia vuonna 1951.
Ura

Lansburyn elokuvadebyytti oli vuonna 1944 Ingrid Bergmanin ja Charles Boyerin kanssa elokuvassa Kaasuvalo. Siitä hän sai ensimmäinen Oscar-ehdokkuutensa. Toinen Oscar-ehdokkuus tuli seuraavana vuonna elokuvasta Dorian Grayn muotokuva (1945). Lansbury on sen jälkeen nauttinut pitkästä ja antoisasta uransa niin teatterissa, elokuvissa kuin tv:ssäkin. Hänen menestyksekkääseen elokuvauraansa kuuluvat mm. Simson & Delila (1949) ja Disneyn Hokkuspokkus taikaluudalla (1971).
Lansburyn suoritus elokuvassa Mantshurian kandidaatti (1962) pahana manipuloivana äitinä toi hänelle runsaasti kunniaa ja kolmannen Oscar-ehdokkuuden. Elokuvassa Lansburyn poikaa näytteli Laurence Harvey, joka oli häntä vain kolme vuotta nuorempi. Lansbury on maininnut elokuvan suosikikseen monista elokuvarooleistaan ja siitä tuli hänelle jo toinen Golden Globe -palkinto.
Vuonna 1964 Lansbury esitti taas äitiä komediassa Tyttöjen Henry, vastanäyttelijöinään Peter Sellers ja erittäin nuori Tom Bosley, joka näytteli hänen aviomiestään. Myöhemmin hän näytteli Neiti Marplea Agatha Christien romaaniin perustuvassa elokuvassa Tuijottava katse (1980). Lansbury on tehnyt myös dubbauksia useisiin animaatioihin kuten The Last Unicorn (1984), ja vuonna 1991 hän sai paljon huomiota Rouva Pannun äänenä Disneyn animaation Kaunotar ja Hirviö englanninkielisessä versiossa. Hän oli myös leskikeisarinnan äänenä suositussa animaatioelokuvassa Anastasia (1997).
Broadwaylla Lansbury sai loistavat arvostelut kylläkin vain lyhyesti eläneestä näytelmästä, Stephen Sondheimin musikaalista Anyone Can Whistle. Tämä oli Angela Lansburyn ensimmäinen musikaali. Sen jälkeen hän oli vuonna 1966 Jerry Hermannin Mame, josta tuli hänen ensimmäinen Tony-palkintonsa naispääosasta musikaalista. Hän sai myös Tony-palkinnon näytelmistä Dear World (1969), Gypsy (1974) ja Sweeney Todd (1979). Hän on ollut neljä kertaa ehdolla Tony-palkinnon saajaksi ja voittanut joka kerran. Toisin on käynyt epäonnekkaammissa Oscareissa, joista ei ole tullut pystiä kertaakaan, vaikka ehdokkuuksia on ollut kolme kertaa. Vuonna 2013 hänet palkittiin kuitenkin kunnia-Oscarilla yli 70 vuoden työstään elokuva-alalla.
Parhaiten hänet tunnetaan kuitenkin Jessica Fletcherin roolista pitkään jatkuneessa tv-sarjassa Murhasta tuli totta (1984-1996), josta tuli suuri menestys ympäri maailmaa. Se on jäänyt yhdeksi tv-historian pisimpään jatkuneista salapoliisisarjoista. Murhasta tuli totta teki Lansburysta erään maailman parhaiten ansaitsevista näyttelijöistä. Hän voitti Jessica Fletcherin roolista Golden Globe -palkinnon neljä kertaa, mutta Emmy-palkintoa ei kertaakaan, vaikka oli peräti 12 kertaa ehdolla.
1990-alussa kuningatar Elisabet II palkitsi Angela Lansburyn Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimellä (CBE). Hän ääninäytteli Rouva Pannua Disneyn animaatioelokuvassa Kaunotar ja hirviö (1991). Disney nimesi hänet Disney-legendaksi vuonna 1995. Hän sai Screen Actors Guild Life Achievement Award -elämäntyöpalkinnon vuonna 1997 ja Kennedy Center Honors -palkinnon 2000. Oscar-kunniapalkinnon hän sai vuonna 2013 elämäntyöstään elokuvien parissa.
Yksityiselämä

Lansburylla oli lyhyt avioliitto vuosina 1945–1946 yhdysvaltalaisen näyttelijän Richard Cromwellin kanssa. Lansbury oli tuolloin 19-vuotias ja Cromwell 35-vuotias. Vuonna 1948 Lansbury avioitui irlantilaisen näyttelijän ja liikemiehen Peter Shaw'n kanssa. Shaw oli näyttelijä Joan Crawfordin entinen poikaystävä. Shaw'lla oli iso vaikutus Lansburyn uraan. Pariskunnan avioliitto oli yksi showmaailman pisimmistä. Shaw kuoli vuonna 2003.
Lansburylla on kaksi lasta ja lisäksi hän oli yhden lapsen äitipuoli. Hän oli myös moninkertainen isoäiti. Lansburyn poika Antony Shaw oli tuottaja/ohjaaja tv-sarjassa Murhasta tuli totta.
Lansbury eli myöhemmin Corkissa, Irlannissa. Hän omistautui ALS-työlle menetettyään sisarensa tuon sairauden vuoksi.
Lansbury kuoli 96-vuotiaana kotonaan Los Angelesissa lokakuussa 2022.
Elokuvat

Kaasuvalo (Gaslight, 1944)
Yli esteitten (National Velvet, 1944)
Dorian Grayn muotokuva (The Picture of Dorian Gray, 1945)
Juna kulkee länteen (The Harvey Girls, 1946)
The Hoodlum Saint (1946)
Kunnes pilvet väistyvät (Till the Clouds Roll By, 1946)
Bel Amin rakkausseikkailut (The Private Affairs of Bel Ami, 1947)
Talven henkäys (If Winter Comes, 1947)
Ratkaisun edessä (State of the Union, 1948)
Kolme muskettisoturia (The Three Musketeers, 1948)
Laitakaupungin kukka (Tenth Avenue Angel, 1948)
The Red Danube (1949)
Simson & Delila (Samson and Delilah, 1949)
Kind Lady (1951)
Kapina merellä (Mutiny, 1952)
Kuollut mies murhataan (Remains to Be Seen, 1953)
A Life at Stake (1954)
Purppuranaamio (The Purple Mask, 1955)
Ase on puhunut (A Lawless Street, 1955)
Hovinarri (The Court Jester, 1956)
Rikos saa palkkansa (Please Murder Me, 1956)
Pitkä kuuma kesä (The Long, Hot Summer, 1958)
Äiti tietää rakkaudesta (The Reluctant Debutante, 1958)
Seitsemännentoista nuken kesä (Summer of the Seventeenth Doll, 1959)
Pimeät portaat (The Dark at the Top of the Stairs, 1960)
Skandaaliprinsessa (A Breath of Scandal, 1960)
Sininen Havaiji (Blue Hawaii, 1961)
Neljä ratsastajaa (Four Horsemen of the Apocalypse, 1962, ääniroolissa)
Kaikki pettää (All Fall Down, 1962)
Mantshurian kandidaatti (The Manchurian Candidate, 1962)
Varjoisat päivät (In the Cool of the Day, 1963)
Tyttöjen Henry (The World of Henry Orient, 1964)
Rakkaus mielessään (Dear Heart, 1964)
Mies Nasaretista (The Greatest Story Ever Told, 1965)
Moll Flandersin lemmenseikkailut (The Amorous Adventures of Moll Flanders, 1965)
Harlow – seksityttö (Harlow, 1965)
Nainen ilman kasvoja (Mister Buddwing, 1966)
Something for Everyone (1970)
Hokkuspokkus taikaluudalla (Bedknobs and Broomsticks, 1971)
Kuolema Niilillä (Death on the Nile, 1978)
The Lady Vanishes (1979)
Tuijottava katse (The Mirror Crack'd, 1980)
The Last Unicorn (1982, ääniroolissa)
The Pirates of Penzance (1983)
Sudet tulevat (The Company of Wolves, 1984)
Ingrid (1985, dokumentti)
Kaunotar ja hirviö (Beauty and the Beast, 1991, ääniroolissa)
Anastasia (Anastasia, 1997, ääniroolissa)
Fantasia 2000 (1999, juontajana)
The Unexpected Mrs. Pollifax (TV-elokuva, 1999)
About Schmidt (About Schmidt, 2002, cameo-rooli)
Nanny McPhee – satumainen lastenvahti (Nanny McPhee, 2005)
Herra Popper ja pingviinit (Mr. Popper's Penguins, 2011)
Broadwaylla

Hotel Paradiso (huhtikuu–heinäkuu 1957)
A Taste of Honey (lokakuu 1960 – syyskuu 1961)
Anyone Can Whistle (huhtikuu 1964)
Mame (toukokuu 1966 – tammikuu 1970)
Dear World (helmikuu–toukokuu 1969)
Gypsy (syyskuu 1974 – tammikuu 1975)
The King and I (toukokuu 1977 – joulukuu 1978)
Sweeney Todd (maaliskuu 1979 – kesäkuu 1980)
A Little Family Business (joulukuu 1982)
Mame (heinäkuu–elokuu 1983)
Short Talks on the Universe (marraskuu 2002)
A Little Night Music (joulukuu 2009 – heinäkuu 2010)
Palkinnot > Oscar-palkinnot

Voitti
Oscar-kunniapalkinto (2013)
Ehdokkuudet
Paras naissivuosa (Kaasuvalo, 1944)
Paras naissivuosa (Dorian Grayn muotokuva, 1945)
Paras naissivuosa (Mantshurian kandidaatti, 1962)
Palkinnot > Bafta-palkinnot

Voitti
Britannia Award (elämäntyöpalkinto, 2003)
Ehdokkuudet
Paras naissivuosa (Kuolema Niilillä, 1978)
Palkinnot > Tony-palkinnot

Voitti
Paras naispääosa musikaalissa (Mame, 1966)
Paras naispääosa musikaalissa (Dear World, 1969)
Paras naispääosa musikaalissa (Gypsy, 1975)
Paras naispääosa musikaalissa (Sweeney Todd, 1979)
Paras naissivuosa näytelmässä (Blithe Spirit, 2009)
Palkinnot > Emmy-palkinnot

Ehdokkuudet
Paras naispääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa (Little Gloria... Happy at Last, 1983)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1985)
Paras suoritus varietee- tai musiikkiohjelmassa (Sweeney Todd, 1985)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1986)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1987)
Paras suoritus varietee- tai musiikkiohjelmassa (esiintymisestä Tony-palkintogaalassa, 1987)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1988)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1989)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1990)
Paras suoritus varietee- tai musiikkiohjelmassa (esiintymisestä Tony-palkintogaalassa, 1990)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1991)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1992)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1993)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1994)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1995)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1996)
Paras naissivuosa minisarjassa tai televisioelokuvassa (The Blackwater Lightship, 2004)
Paras vieraileva naisnäyttelijä draamasarjassa (vierailusta Eleanor Duvall'n roolissa televisiosarjassa Kova laki: Oikeuden ratkaisu, 2005)
Palkinnot > Golden Globe -palkinnot

Voitti
Paras naissivuosa (Dorian Grayn muotokuva, 1945)
Paras naissivuosa (Mantshurian kandidaatti, 1962)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1985)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1987)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1990)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1992)
Ehdokkuudet
Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Something for Everyone, 1970)
Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Hokkuspokkus taikaluudalla, 1971)
Paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa (A Gift of Love: A Christmas Story, 1983)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1986)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1988)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1989)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1991)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1993)
Paras naispääosa draamasarjassa (Murhasta tuli totta, 1995)
Aiheesta muualla

Angela Lansbury Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Angela Lansburyn traaginen elämä ja palkittu ura – Murhasta tuli totta -sarjan herttaisen etsivän elämäntarina Ilta-Sanomat.  14.11.2015. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.2.2016.
Angela Lansbury NNDB:ssä
AngelaLansbury.net
Lansbury on Broadway: IBDB entry
Angela Lansbury on American Theatre Wing's Downstage Center (Arkistoitu – Internet Archive)
Angela Lansbury vuonna 1950.
Angela Lansbury ohjelmassa Dauce vuonna 2007.
Lansbury tyttärensä Deirdren ja poikansa Andrew'n kanssa 1957
Lasse Paakkonen

| Lasse Paakkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1986 (ikä 38) Raahe, Suomi
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2008–2016
Paras sijoitus:  8
 Tietolaatikko päivitetty 6. huhtikuuta 2018 
Lasse Paakkonen (s. 8. heinäkuuta 1986 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Oulun Hiihtoseuraa ja Pyhäjärven Pohtia ja häntä valmensi Toni Roponen ja Risto Kittilä.
Paakkonen osallistui ensimmäisiin hiihtokilpailuihinsa seitsenvuotiaana. Hän ei menestynyt hopeasompasarjoissa kovinkaan hyvin, mutta alkoi 17–18-vuotiaana sijoittua kansallisella tasolla kymmenen parhaan joukkoon. Vuonna 2006 hän sai SM-pronssia 20-vuotiaiden sprinttihiihdossa. Hän ei kuitenkaan kuulunut maajoukkueen valmennusryhmiin tullessaan valituksi ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa Rukalle marraskuussa 2008. Sprintin lisäksi hän kilpaili muillakin matkoilla 50 kilometriä myöten.
Paakkonen sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan 20:s Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa tammikuussa 2009. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Oslon vapaan sprintissä maaliskuussa 2010. Se jäi hänen parhaaksi maailmancupsijoituksekseen. Aikuisten SM-kilpailuissa hän sai hopeaa sprintissä 2009 ja 2010 sekä 50 kilometrin perinteiseltä 2010. Pronssia hän sai sprintissä 2011.
Paakkonen oli mukana aikuisten arvokisoissa kerran, Vancouverin olympialaisissa 2010. Hänen ainoa kisamatkansa oli parisprintti vapaalla hiihtotavalla, jossa hän sijoittui kymmenenneksi parinaan Ville Nousiainen.
Hän harjoitteli itsensä kaudella 2011 ylikuntoon, josta ei omien sanojensa mukaan päässyt lopullisesti yli koko uransa aikana.
Paakkonen lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Paakkonen on harrastanut myös keskipitkien matkojen (800 ja 1500 m) juoksuja. Vuonna 2017 hän osallistui viestijuoksun SM-kilpailuihin 4 × 800 metrin ja 4 × 1 500 metrin viesteihin Limingan Niittomiehien joukkueessa.
Paakkonen on opiskellut Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa, josta hänen oli määrä valmistua kauppatieteiden maisteriksi keväällä 2018.