stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Draken (Dra)

| HMS Draken |
| --- | --- |
 HMS Draken

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kockums Mekaniska Verkstad AB, Malmö
Kölinlasku:  1957
Laskettu vesille:  1. huhtikuuta 1960
Palveluskäyttöön:  4. huhtikuuta 1962
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1982
Loppuvaihe:  romutettu 1983
Tekniset tiedot
Uppouma:  770 t (standardi) 950 t (sukelluksissa)
Pituus:  67,5 m (vesiraja) 69,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,1 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  1-akselinen, 2 x Pielstick-dieselmoottoria 1 600 bhp 2 x ASEA-sähkömoottoria 1 680 kW
Nopeus:  17 solmua (pinnalla) 22 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  36
Aseistus
Aseistus:  4 x 53 cm torpedoputkea
HMS Draken (runkonumerot Dk ja Dra) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstad AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1957. Se laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1960 ja liitettiin laivastoon 4. huhtikuuta 1962.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettiin seuraavana vuonna Landskronassa.
Glory Days

| ”Glory Days” Bruce Springsteen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Born in the U.S.A.
 B-puoli: ”Stand on It”
 Äänitetty : huhtikuu 1982
 Julkaistu: 31. toukokuuta 1985
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tekijä(t): Bruce Springsteen
 Tuottaja(t): Jon Landau, Chuck Plotkin, Bruce Springsteen, Steven Van Zandt
 Tyylilaji: heartland rock, blues rock, folk rock
 Kesto: 04.15
 Levy-yhtiö: Columbia
Listasijoitukset
  17. (syyskuu 1985)
Bruce Springsteenin muut singlet
| ”I’m on Fire” 1985 | ”Glory Days” 1985 | ”I’m Goin’ Down” 1985 |
Glory Days on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin tekemä ja esittämä kappale. Se julkaistiin vuonna 1985 viidentenä singlenä hänen suuresti menestyneeltä albumiltaan Born in the U.S.A.. Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 17.
Historiaa

”Glory Days” nauhoitettiin huhti- tai toukokuussa vuonna 1982. Kappale on surkuhupaisa tarina miehestä, joka surumielisesti muistelee niin sanottuja "loistokkaita päiviään" (englanniksi: glory days) ja ihmisiä, joita tunsi lukion aikana. Musiikki kappaleessa on hilpeää. Siinä kuullaan myös Steven Van Zandtin mandoliinisoolo. Kappale pääsi parhaimmillaan sijalle viisi Billboard Hot 100 pop singles -listalla kesällä 1985.
Käännös suomeksi
Glory (satelliitti)

Glory
Glory oli NASAn ilmakehää tutkiva kaukokartoitussatelliitti. Sen laukaisu tapahtui 4. maaliskuuta 2011 kello 12.09,43 Suomen aikaa Vandenbergin lentotukikohdasta. Taurus XL kantoraketin kolme ensimmäistä rakettivaihetta toimivat normaalisti, mutta raketin kärjessä sijaitseva hyötykuormaa suojaava nokkakartio ei irronnut suunnitellusti 2 minuutin 58 sekunnin kuluttua lähdöstä. Nokkakartion painon takia raketti oli liian painava saavuttaakseen suunnitellun kiertoratansa. Satelliitti ja kantoraketti syöksyivät laukaisun johtajan mukaan ilmeisesti Tyyneenmereen. Epäonnistuneen lennon kustannuksiksi arvioidaan 424 miljoonaa dollaria. Tämä käsittää ainoastaan satelliitin kustannukset. Glory-ilmastosatelliitin lisäksi laukaisussa menetettiin myös CubeSat-satelliitit KySat-1, Hermes ja E1P.
Laukaisun piti alun perin tapahtua 25. helmikuuta 2011 Taurus XL -kantoraketilla, mutta laukaisua lykättiin kantoraketista johtuvista syistä. NASAn edellinen ilmastotutkimussatelliitti OCO tuhoutui samanlaisen raketin laukaisussa vuonna 2009.
Gloryn piti tutkia ilman koostumusta, hiilen kulkua, aerosoleja jne.
Instrumentit
Aerosol Polarimetry Sensor (APS), toimii infrapuna-alueella
pilvikamera
Total Irradiance Monitor (TIM), radiometri
Glory on osa kaukokartoitussatelliittien ns. "A-Train" satelliittikonstellaatiota yhdessä mm. EOS-Aquan ja EOS-Auran kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glory (satelliitti) Wikimedia Commonsissa
Zakharova, Nadia: Glory Science: Homepage glory.giss.nasa.gov.  August 1, 2007. Viitattu June 29, 2009.
NASA: The Road to Glory (video, 6 min 51 s)
Martin, David: Glory Mission solarsystem.nasa.gov.  January 23, 2009. Arkistoitu kesäkuu 4, 2009. Viitattu June 29, 2009.
Diabolo

Kaksi diaboloa sekä kepit
Diabolo ilmassa
Diabolo on tiimalasin muotoinen hyrrämäinen kappale, jota pyöritetään kahden kepin väliin kiinnitetyllä narulla. Ohjaamalla keppien avulla narua diabolo saadaan pyörimään nopeasti akselinsa ympäri, jolloin se pysyy vakaasti narun päällä keskipakoisvoiman ansiosta ja sitä voi heitellä näyttävästi ja tehdä sillä erilaisia temppuja. Diaboloja voi olla yhdellä narulla useampiakin, mutta tämä vaatii harjoitusta.
Historiaa

Diabolo on kehittynyt kiinalaisesta jojosta, joita on käytetty tuhansien vuosien ajan. Nykyistä diaboloa muistuttavia jojoja on kuvattu Ming-dynastian (1368–1644) aikaisissa kirjoituksissa. Diabolon toi Eurooppaan Kiinassa 1700-luvulla työskennellyt suurlähettiläs, sitä ennen peli oli ollut pelkästään kiinalainen. Diabolo sai heti suuren suosion eri ikäryhmissä ja yhteiskuntaluokissa, mutta välillä harrastus oli unohduksissa. Diabolon nykyinen nimi on johdettu romaanisten kielten paholaista tarkoittavista sanoista (esp. diablo, ital. diavolo, ransk. diable). Modernin diabolon edelläkävijöitä on ranskalainen sirkusryhmä The Mad French Posse.[lähde? ]
Yhden diabolon temput

Perustempussa hyrrä pyörii jännitetyn narun päällä, jolloin sitä ohjaillaan nostamalla tai nykäisemällä jompaakumpaa keppiä. Diaboloa voi pelata myös kahdestaan: pelaajat syöttävät hyrrää toisilleen ja voivat tehdä monimutkaisia heittoja.
Yhden diabolon temput > Vertaksit (eli horisontaalit)

Vertaksissa diabolo on pystyasennossa (Excaliburselvennä). Vertaksin voi tehdä neljässä eri pisteessä (tai kahdeksassa, jos osaa bolottaa molemmilla käsillä.)
Vauhtia otetaan näin: Jos haluaa ottaa vauhtia vasemmalla kädellä, otetaan vauhti oikealta puolelta. Jos taas haluataan ottaa vauhtia oikealla kädellä, otetaan vauhtia vasemmalta puolelta.
Yhden diabolon temput > Grindit

Grindit ovat temppuja, joissa diaboloa pidetään kepin päällä pyörimässä. On myös mahdollista tehdä grindi kahdelle kepille. "Snakessa" naru kierretään kainalon ali/olkapään yli. Sen jälkeen "grindataan" kepillä ja pyöräytetään takaisin. Grindin voi myös tehdä sormella (siis sormien välisellä alueella) jolloin temppu on "sormigrindi".
Yhden diabolon temput > Heitot

Heitoissa diabolo heitetään ilmaan ja otetaan kiinni narulle, heittoja voi tehdä monessa eri tilanteessa ja monella eri tavalla. Kiinniottotyylejä on normaalin kiinnioton lisäksi esim. erilaiset ruoskat ja "backit"( backside, redback yms.)."Perusheitossa" diabolo heitetään ilmaan ja otetaan kiinni naru suorana. Esim. "x-tramppa" on heitto, jossa tehdään ensiksi "trapetsi" ja sitten toinen keppi laitetaan kahden etummaisen narun välistä, sen jälkeen naruilla on x:n muotoinen naru-yhdistelmä, ja sitten diabolo heitetään matalalle ilmaan, ja otetaan se x:n päälle, ja kimmotetaan takaisin ilmaan jne.
Yhden diabolon temput > Muut temput

Genocide-tempussa taas yritetään pyörittää kädellä sitä narua, jonka pitäisi ottaa diabolo kiinni.
Usean diabolon temput

Useammalla kuin yhdellä diabololla on mahdollista tehdä esimerkiksi feed the sun -temppuja.
Erilaiset diabolot ja niiden lisäosat

Yleensä diabolojen kupit valmistetaan kumista, akseli ja ruuvit teräksestä ja akselinpidikkeet muovista. Joskus koko diabolo on muovia.[lähde? ]
Yleisimpiä harrastajien keskuudessa ovat esimerkiksi Mr Babache, Sundia tai Henry's -yhtiöiden valmistamat diabolot. Mr Babachen suosituin malli on Finesse, Henry'sin taas Circus. Diabolokeppejä on olemassa pääosin viittä eri tyyppiä, halvimmasta kalleimpaan: puisia, alumiinisia, lasikuituisia, polykarbonaattisia tai hiilikuituisia. Nykyään on myynnissä myös erilaisia komposiitteja. Naru on yleensä 50 % nailonia ja 50 % puuvillaa, ja se ylettyy yleensä yhdellä diabololla rintaan ja kahdella olkapäähän asti.[lähde? ]
Diaboloon on myös mahdollista saada erilaisia lisäosia. Diaboloa voi esimerkiksi keventää, helpottaa sormigrindausta ja muita grinditemppuja. Mr Babachen Fineseen sekä pienempään malliin Tornadoon voi lisätä painolevyt ja LED-valosarjan. Nykyään on myös saatavana palava Diabolo, Joka on valmistettu metallista. Palava diabolo syttyy tuleen, kun sitä pyörittää.[lähde? ]
Kirjallisuutta

Markku Aulanko & Kari Nieminen: Sirkustaitojen käsikirja, Otava 1989.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta diabolo Wikimedia Commonsissa
Diabolotricks.net Diabolo tutorials videoita englanti.
Diabolo tricks – sivu, johon on koottu temppuja animaatioesityksineen.
Diabolo.ca (Arkistoitu – Internet Archive) – Englanninkielinen diabolo-foorumi
Sirkus Kumiankka – Suomalaisen sirkusryhmän sivusto, johon koottu temppuja sekä diabolotemppujen teoriaa suomeksi.
Finesse G3
Rubber King
HMS Dreadnought (1801)

| HMS Dreadnought |
| --- | --- |
 HMS Dreadnought karanteenialuksena

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  heinäkuu 1788
Laskettu vesille:  13. kesäkuuta 1801
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1801
Loppuvaihe:  romutettu 1857
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 123 32/94 bm
Pituus:  56,36 m (tykkikansi) 46,4 m (köli)
Leveys:  15,61 m
Syväys:  6,55 m
Miehistöä:  750
Aseistus
Aseistus:  98 tykkiä
HMS Dreadnought oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1801 vesillelaskettu Dreadnought-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Sir John Henslowin suunnittelema alus tilattiin 17. tammikuuta 1788 Portsmouthin telakalta, jossa sen vastaavana rakennusmestarina oli maaliskuuhun 1793 saakka George White ja sen jälkeen lokakuuhun 1799 Edward Tippett. Aluksen rakennustyöt saattoi päätökseen Henry Peake. Köli laskettiin heinäkuussa 1788. Amiraliteetti julkisti aluksen nimen 23. lokakuuta 1788. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1801 ja valmistui 9. elokuuta 1801, jolloin se lähti merelle. Aluksen valmistuskustannukset olivat 60 484 puntaa, mihin sisältyi varustaminen.
Palvelus

Keväällä vuonna 1805 amiraali Cornwallis korvattiin lordi Gardnerilla, joka salli saartolaivaston siirtyvän kauemmas merelle. Toulonissa ollut Ranskan laivasto murtautui 30. maaliskuuta merelle saapuen Cadiziin 9. huhtikuuta. Ranskan ja Espanjan laivastot lähtivät omina osastoinaan merelle yhtyen Martiniquella 26. toukokuuta. Collingwoodin seitsemän linjalaivan osasto sai 15. toukokuuta Amiraliteetin määräyksen siirtyä Barbadokselle. Ennen osaston merelle lähtöä saapui Horatio Nelsonin ranskalaisia takaa-ajava Välimeren laivasto, joka lähetti Dreadnoughtin viemään uuden määräyksen Collingwoodille. Käskyn mukaan Collingwoodin tuli jatkaa Cadizin saartoa.
Alus osallistui 21. lokakuuta Trafalgarin taisteluun suojanpuolen jonon kahdeksantena aluksena. Se avasi tulen San Juan Nepomucenoa vastaan kello kaksi ja 15 minuuttia myöhemmin pakotti espanjalaisaluksen antautumaan. Dreadnought yritti päästä taisteluun Príncipe de Asturiasin kanssa, mutta espanjalainen vältti taistelua. Taistelun aikana aluksella sai surmansa seitsemän ja haavoittui 26 miehistönjäsentä. Taistelun jälkeen alus palasi valvomaan Cadizin saartoa.
Alus poistettiin palveluksesta 1812 Portsmouthissa. Siitä tehtiin 1827 karanteenialus Milfordiin. Siitä tuli toinen alus, joka luovutettiin Seamen's Hospital Societyn käyttöön sairaalalaivaksi vuosiksi 1831–1857. Alus romutettiin 1857.
Haminan hautausmaankirkko

| Haminan hautausmaankirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Hamina
Koordinaatit:  60°34′06″N, 027°14′55″E
Seurakunta:  Haminan ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1901
Suunnittelija:  Berndt Ivar Aminoff
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Haminan hautausmaankirkko sijaitsee Haminan ortodoksisen seurakunnan hautausmaalla, Pampyölin kylässä, noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta itään.
Arkkitehti Berndt Ivar Aminoffin suunnittelema kirkko valmistui vuonna 1901 ja se on pyhitetty  ikonille "Jumalanäiti, kaikkien murheellisten ilo". Kirkko muistuttaa rakennusaikansa varuskuntakirkkoja, ja sen ikonostaasi sekä kaksi muuta ikonia on siirretty Haminaan Viipurista. Kirkossa järjestetään muutamia jumalanpalveluksia vuosittain.
Kirkon vieressä sijaitsee Karl August Wreden suunnittelema Aladinin suvun hautakappeli, joka on rakennettu vuoden 1900 paikkeilla.. Kauppaneuvos Konstantin Aladin vanhempi ja hänen poika kauppaneuvos Konstantin Aladin nuorempi ovat haudattu sukuhautaan.
Itse hautausmaa on peräisin 1700-luvulta. Hautausmaan vieressä, tien toisella puolella, on Nikolai II:n armeijan juutalaissotilaiden pieni hautausmaa.
Kuvia

Hautausmaankirkko.
Hautausmaankirkko.
Kuva Hautausmaankirkon sisäpuolelta.
Aladinin kauppiassuvun hautakappeli.
Hautakappeli toiselta suunnalta.
Glory

Glory voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Glory, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1989
Glory, etunimi
Glory, NASAn tiedesatelliitti
Glory, kansainvälinen potkunyrkkeilyjärjestö
Marie Glory (1905–2009), ranskalainen mykkäelokuvien näyttelijä
Glory, Britney Spearsin studioalbumi vuodelta 2016
Vesiliikenne

M/S Viking Glory, Viking Linen matkustaja-autolautta
Gloire (1691), kaljuuna
Gloire (1707), 40-tykkinen fregatti
Gloire (1726), kaljuuna
Gloire (1727), 46-tykkinen linjalaiva
Gloire (1742), 40-tykkinen linjalaiva
Gloire (1762), 16-tykkinen korvetti
Gloire (1778), Iphigénie-luokan 32-tykkinen fregatti. Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama ja asetettu palvelukseen nimellä HMS Gloire (1795)
Gloire (1797), 1797 vallattu Venetsian laivaston lippulaiva
Gloire (1801), korvetti
Gloire (1803), Gloire-luokan 44-tykkinen fregatti. Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama ja asetettu palvelukseen nimellä HMS Gloire (1806)
Gloire (1811), 46-tykkinen fregatti
Gloire (1837), 52-tykkinen fregatti
FS Gloire (1859), Gloire-luokan ironcladtaistelulaiva
FS Gloire (1900), Gloire-luokan panssariristeilijä
FS Gloire (1935), La Galissonnière-luokan risteilijä
Gloire-luokka, ironclad-luokka
Gloire-luokka, panssariristeilijäluokka
HMS Glory (1747), 44-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Glory (1763), Niger-luokan 32-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Glory (1781), 8-tykkinen alus
HMS Glory (1788), Duke-luokan 90-tykkinen toisen luokan alus
HMS Gloire (1795), 40-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Glory (1804) irlantilainen tykkivene
HMS Gloire (1806), 36-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Gloire (1814), 38-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Glory (1899), Canopus-luokan taistelulaiva
HMS Glory IV, risteilijä
HMS Glory (R62), Colossus-luokan lentotukialus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Glory”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Drottning Victoria

| HMS Drottning Victoria |
| --- | --- |
 HMS Drottning Victoria

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Götaverken, Göteborg
Kölinlasku:  heinäkuu 1915
Laskettu vesille:  15. syyskuuta 1917
Palveluskäyttöön:  12. maaliskuuta 1921
Poistui palveluskäytöstä:  22. maaliskuuta 1957
Loppuvaihe:  romutettu 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 842 t (standardi) 7 663 t (kuormattu)
Pituus:  120,9 m (vesiraja) 121,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  18,63 m
Syväys:  6,25 m
Koneteho:  22 000 hv
Nopeus:  23,2 solmua
Miehistöä:  427
Aseistus
Aseistus:  4 × Bofors 283 mm M1912 -tykkiä kaksoistorneissa 8 × Bofors 152 mm/L50 M1912 -tykkiä 4 × Bofors 75 mm/L53 M1912 -tykkiä 2 × Bofors 75 mm/L53 M1915 -ilmatorjuntatykkiä 2 × Bofors 57 mm/L21,3 M1916 -tykkiä 2 × 6,5 mm/L92,3 M1914 -konekivääriä 2 × 450 mm M1914 -torpedoputkea
HMS Drottning Victoria oli Ruotsin laivaston Sverige-luokan rannikkopanssarilaiva (ruots. Pansarskepp), joka palveli muun muassa toisessa maailmansodassa. Alus tilattiin syyskuussa 1914 hieman ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Vaikka Ruotsi säilytti puolueettomuutensa sodan ajan, sota hidasti tehtyjen hankintasopimusten toteutumista, ja alus valmistuikin vasta 1921.
Valmistus

Syyskuussa 1914 alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin heinäkuussa 1915. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1921 ja otettiin palvelukseen 12. maaliskuuta 1921.
Alukselle asennettiin 1927 Hazemeyer-tulenjohtojärjestelmä, jonka osana tehtiin uusi tulenjohtotasanne etumastoon, asennettiin neljän metrin etäisyysmittari ja pystytettiin raskas kolmijalkainen masto. Aluksen tykistön kantama kasvoi pääaseilla 27 300 jaardiin ja apuaseilla 20 750 jaardiin ammusten kehittyessä. Sen torpedoputket poistettiin 1920-luvun puolivälissä.
Palvelus

Alus teki 1920- ja 1930-luvuilla sisaraluksensa HMS Sverigen kanssa useita purjehduksia Itämerellä. Kovana jäätalvena 1929 alusta yritettiin käyttää jäänmurtajana heikoin tuloksin. Aluksen kuusi hiilikattilaa vaihdettiin 1937 kahteen öljykäyttöiseen Penhoet-kattilaan, jotka sijoitettiin kahteen etummaiseen kattilahuoneeseen. Tilojen vapautuessa aluksella tehtiin tilamuutoksia ja sen etummaiseen savuhormiin asennettiin savunhajotin. Se matkasi Suomen laivaston panssarilaiva Väinämöisen, jonka merenkulkuominaisuudet olivat heikot, kanssa Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö VI:n kruunajaisten laivastokatselmukseen Spitheadiin 1937.
Toisessa maailmansodassa alus oli puolueettomuuden valvontatehtävissä, jolloin sille asennettiin kaksi Hazemeyer-vakavoitua kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä keskimmäisen 152 millimetrin tykkitornin paikalle. Sodan aikana alukselle asennettiin vielä yksi vastaava 40 millimetrin ilmatorjuntatykki puolikannelle ja vanhentuneet 76 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin kahdella kaksiputkisella 45 millimetrin rinnakkain asetetulla tykillä ja kummankin rinnalle vielä kaksiputkinen 25 millimetrin tykki. Lopulta kolme yksiputkista 20 millimetrin tykkiä täydensi alusten ilmatorjunnan. Alukselle asennettiin 1943 ruotsalaisvalmisteinen tutka. Alus siirrettiin reserviin 1950. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1957 ja myytiin maaliskuussa 1959 MVK:lle romutettavaksi.
Haapajärvi (Iisalmi)

| Haapajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Iisalmi
Koordinaatit:  63°34′32″N, 26°58′01″E
Laskujoki:  Kihlovirta (d) 
Järvinumero:  04.522.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,9 m
Rantaviiva:  87,22 km
Pinta-ala:  25,88 km² 
Suurin syvyys:  8,5 m
 fiHaapajärvi 
Haapajärvi (SYKE:n järvinumero 04.522.1.001) on Vuoksen vesistön Iisalmen reittiin kuuluva keskikokoinen järvi Iisalmen kaupungin alueella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 25,88 km², ja pinnankorkeus 85,9 metriä merenpinnan yläpuolella.
Haapajärvi saa pääosan vedestään lännestä Kiurujokea pitkin Kiuruvedestä ja se laskee Kihlovirran kautta Poroveteen. Haapajärven vedenkorkeus on likimain sama kuin Poroveden, joten lähialueen vesien säännöstely vaikuttaa Haapajärveenkin. Järven eteläosan Savonselkä ja itäosan Kihlovirran alue ovat suojeltuja.
Suomessa on 38 Haapajärvi-nimistä järveä. Iisalmen Haapajärvi on niistä selvästi suurin.
HMS Dreadnought (S101)

| HMS Dreadnought |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1959
Laskettu vesille:  21. lokakuuta 1960
Palveluskäyttöön:  17. huhtikuuta 1963
Poistui palveluskäytöstä:  1980
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 556 t (pinnalla) 4 064 t (sukelluksissa)
Pituus:  81,0 m
Leveys:  9,5 m
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  Westinghouse S5W -painevesireaktori 11 MW
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 28 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  113
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Dreadnought (viirinumero S101) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers Armstrongilta, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1959. Se laskettiin vesille 21. lokakuuta 1960 kumminaan kuningatar Elisabet II ja otettiin palvelukseen 17. huhtikuuta 1963.
Palvelus

Dreadnought vieraili 1960-luvun puolivälissä Norfolkissa Yhdysvalloissa, Bermudalla, Rotterdamissa ja Kielissä. Alus oli Gibraltarilla 1965, 1966 sekä 1967 ja lähti 19. syyskuuta 1967 Rosythistä Singaporeen.
Alus palautettiin 10. syyskuuta 1970 palvelukseen Rosythin telakalta, jossa se oli ollut modernisoitavana ja polttoaineen vaihdossa. Aluksesta tuli 3. maaliskuuta 1971 ensimmäinen pohjoisnavalla pintaan noussut brittiläinen sukellusvene.
Alus poistettiin palveluksesta 1980 Chathamissa, josta se hinattiin 1983 Rosythiin  odottamaan kohtaloaan.
Eino Heinivaara

| Eino Heinivaara |
| --- | --- |
 Heinivaaran kuva Eino Einar Niemisen nimelle kirjoitetussa väärennetyssä henkilötodistuksessa v. 1920.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1895 Helsinki
Kuollut: 25. lokakuuta 1954 (59 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja, suomentaja
Puoliso:  Fanny Maria Mattsson
Muut tiedot
Järjestö:  Kulutusosuuskuntien Keskusliitto
Eino Mikael Heinivaara (synt. Henriksson, 29. syyskuuta 1895 Helsinki – 25. lokakuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja osuustoimintamies, joka työskenteli pitkään Kulutusosuuskuntien Keskusliiton palveluksessa.
Elämä > Varhaiset vuodet ja sisällissodan aika

Helsingissä syntynyt Heinivaara kävi seitsemän luokkaa Helsingin suomalaista lyseota ja suoritti ylioppilastutkinnon yksityisesti talvella 1917. Saman vuoden huhtikuussa hän aloitti Porissa ilmestyneen Sosialidemokraatin toimittajana ja tammikuussa 1918 Heinivaara nimitettiin lehden toimitussihteeriksi. Sisällissodan loppuvaiheessa huhtikuun alussa Heinävaara liittyi Pori punakaartiin, jossa hän toimi Porin rintaman esikunnassa ylipäällikkö Hannes Uksilan apulaisena. Heinivaara ei osallistunut taisteluihin, eikä kantanut asetta, mutta teki Uksilan kanssa tarkastusmatkoja rintamalle.
Elämä > Pakomatka ja paluu Suomeen

Kun Porin punakaartilaiset pakenivat kaupungista, lähtivät myös Heinivaara ja Uksila 12. huhtikuuta kohti itää. He matkustivat Kokemäen ja Lauttakylän kautta Urjalaan, jossa 2–3 päivän ajan järjestelivät Länsi-Suomesta saapuvien tuhansien punaisten perääntymistä. Urjalasta miehet jatkoivat Hämeenlinnan ja Lahteen, jonka jälkeen Heinivaara jäi huhti–toukokuun vaihteessa vangiksi Kärkölän kirkonkylässä. Hänet siirrettiin Helsingin vankileirille Katajanokan vankilaan, mistä Heinivaara onnistui heinäkuun alussa pakenemaan yhdessä entisen koulutoverinsa Yrjö Karppasen kanssa. Myös Karppanen oli sodan aikana työskennellyt sanomalehtimiehenä Porissa.
Heinävaara ja Karppanen matkustivat junalla Hämeenlinnaan, josta he jatkoivat edelleen kohti Pohjois-Suomea ja siirtyivät Aavasaksassa Ruotsin puolelle. Myöhemmin Heinivaara työskenteli Tukholmassa muun muassa kellosepänliikkeessä ja oli yhteydessä punapakolaisia avustaneen suomalaisen organisaation johtohenkilöiden Arthur Useniuksen ja Edvard Gyllingin kanssa. Vuoden 1920 alussa Heinivaara ja Karppanen päättivät Ruotsin huonoihin palkkoihin kyllästyneinä muuttaa töihin Neuvosto-Venäjälle. He matkustivat Tukholmasta saaduilla väärillä papereilla Haaparannan kautta Suomeen tammikuun lopussa ja yrittivät rajan yli Venäjälle Pohjois-Karjalassa. Huomattuaan rajanylityksen sillä kertaa mahdottomaksi, miehet kääntyivät takaisin, mutta jäivät lopulta kiinni Lieksassa helmikuun 4.–5. päivien välisenä yönä. Heinivaaraa ja Karppasta kuulusteltiin Joensuussa ja toimitettiin sen jälkeen Helsingin lääninvankilaan. Huhtikuussa 1920 Heinivaara tuomittiin avunannosta valtiopetokseen 10 vuodeksi kuritushuoneeseen.
Elämä > Vankilavuosien jälkeen

Armahduksen jälkeen Heinivaara jatkoi työskentelyä toimittajana. Hän muun muassa kirjoitti Suomen Sosialidemokraattiin nimimerkillä ”Kohentaja” ja oli vuonna 1927 lyhyen aikaa Porissa Uuden Ajan päätoimittajana. 1920-luvun lopulta lähtien Heinävaara työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton julkaiseman Kuluttajain Lehden toimituksessa ja kirjoitti 1940–1950-luvuilla kolmisenkymmentä osuusliikkeiden historiikkia. Lisäksi Heinävaara suomensi 1940-luvulla Eyvind Johnsonin ja Hans Herginin teoksia sekä Alfred Östen kirjoittaman Franklin Rooseveltin elämäkerran. Hän kuului myös Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liiton perustajiin vuonna 1939. Eino Heinivaara kuoli 59-vuotiaana vuonna 1954.
Perhe

Eino Heinivaaran poika oli ylilääkäri ja professori Olli Heinivaara (1923–1995).