stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Tähtien sodan sivuhahmoista
Y

Yaddle on rusertavanvihreäihoinen, noin 60 senttiä pitkä jedineuvoston jäsen, ja Yodaa nuorempi. Lisäksi hän on samaa rotua kuin Yoda. Yaddle kuolee erään tehtävän yhteydessä pelastaen planeetan noin kolme vuotta ennen Kloonien hyökkäystä. Jedimestari kuolee kaupungin yläpuolella imien pommin räjähdyksen itseensä. Anakin Skywalker näki hänen liittyvän Voimaan, ja se oli yksi niistä säröistä, jotka edistivät myöhempää Voiman pimeälle puolelle lankeamista. Yaddlen isä Reddle oli 25 500 vuotta ennen Yavinin taistelua Commander-lentäjänä. Reddle kuoli vanhan jediritarin Xedorin valomiekkaan. Yaddlen äiti Sracerce oli Plutolos-planeetan kuuluin johtaja. Hän kuoli samana päivänä kuin miehensä Reddle, mutta Sezxor nimisen Yupafer kansan kidutuksessa.
Yaddle on Jude Watsonin luoma henkilöhahmo, joka esiintyy ainakin Jeditehtävä-sarjassa sekä sarjakuvassa Jedi Force.
Hitler – pahuuden nousu

| Hitler – pahuuden nousu> Hitler: The Rise of Evil |
| --- | --- |
Kestoaika:  179 minuuttia
Pääosissa:  Robert Carlyle Liev Schreiber Peter O’Toole
Alkuperämaa:  Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Julkaistu:  2003
Jaksoja:  2
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Christian Duguay
Käsikirjoittaja(t):  John Pielmeier G. Ross Parker
Säveltäjä(t):  Normand Corbeil
Tuotantoyhtiö(t):  Alliance Atlantis Communications
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hitler – pahuuden nousu (Hitler: The Rise of Evil, suomeksi myös Hitler: Pahan nousu) on vuonna 2003 valmistunut kanadalainen kaksiosainen minisarja, joka kertoo dramatisoidusti Adolf Hitlerin nuoruudesta ja tiestä valtaan. Sarjan on tuottanut Alliance Atlantis Communications ja ohjannut Christian Duguay. Pääosassa Hitlerinä on skotlantilainen näyttelijä Robert Carlyle, ja muissa rooleissa nähdään muun muassa Liev Schreiber, Peter O’Toole ja Peter Stormare. Sarjaan on viitattu myös kaksiosaisena televisioelokuvana.
Sarjassa erityisen huomion kohteena ovat Hitlerin itsensä lisäksi hänen varhaisiin tukijoihinsa kuulunut yläluokkainen pariskunta Ernst ja Helene Hanfstaengl, Hitleriä vastustanut toimittaja Fritz Gerlich sekä natseja satirisoinut juutalainen kabareeteatterin omistaja Friedrich Hollaender, jotka ovat kaikki todellisia historianhenkilöitä. Tapahtumat ulottuvat Hitlerin lapsuudesta vuoteen 1934, jolloin Hitler oli vakiinnuttanut asemansa Saksan diktaattorina.
Sarjan tuotantoa rahoitti yhdysvaltalainen televisiokanava CBS. Sarjan oli alkujaan tarkoitus olla hyvin uskollinen tositapahtumille ja perustua historiantutkija Ian Kershaw’n kaksiosaisen Hitler-elämäkerran ensimmäisen osaan Hitler 1889–1936: Hubris (1998), jonka elokuvausoikeudet Alliance Atlantis osti. Työnimenä oli Hitler: The Early Years (”Hitler: varhaiset vuodet”). CBS:n johtaja Les Moonves piti G. Ross Parkerin alkuperäistä käsikirjoitusta liian akateemisena, joten lopullisesta käsikirjoituksesta tehtiin viihdyttävämpi. Kershaw vetäytyi tuotannosta maaliskuussa 2003 ja vaati nimensä poistettavaksi sarjan tekijäluettelosta, koska tarinaan oli lisätty tapahtumia, jotka eivät perustuneet hänen tutkimukseensa. Sarjan vastaava tuottaja Ed Gernon puolestaan erotettiin huhtikuussa 2003 hänen rinnastettuaan TV Guide -lehden haastattelussa Yhdysvaltain silloisen poliittisen ilmapiirin Hitlerin valtaannousuun.
Sarjan Itävaltaan ja Saksaan sijoittuvat kohtaukset kuvattiin pääosin Prahassa ja muualla Tšekissä.
Hitler – pahuuden nousu voitti kaksi Emmy-palkintoa (parhaasta minisarjan äänileikkauksesta ja taiteellisesta ohjauksesta) ja oli ehdolla Emmyn saajaksi viidessä muussa kategoriassa.
I-lista

I-lista (Investors' List) oli keskisuurille yrityksille tarkoitettu Helsingin pörssin arvopaperilista.
I-lista syntyi lokakuussa 1998 yhdistämällä OTC-lista ja meklarilista. Lista oli tarkoitettu keskisuurille, toimintansa ja asemansa vakiinnuttaneille yrityksille. Yrityksen markkina-arvon tuli olla vähintään 20 miljoonaa markkaa.
I-lista poistui käytöstä, kun pörssin kaikki listat yhdistettiin 2.10.2006 alkaen yhdeksi pohjoismaiseksi listaksi.
I.C.E. – Indisputable Case of Emergency

I.C.E. – Indisputable Case of Emergency oli Lahden kaupungin Helsingin Kansalaistorille tuoma ympäristötaideteos, joka avattiin 6. elokuuta 2021.
Teoksen oli tarkoitus kiinnittää huomio ilmastonmuutoksen ja merenpinnan nousuun. Se oli osa Lahden Euroopan ympäristöpääkaupunki 2021 -hanketta.
Teos koostui yhdeksästä 13 kuutiometrin kokoisestä jäälohkareesta, jotka sulivat elokuun auringossa. Kansalaistorille oli maalattu sadan merenpinnan nousun uhkaaman kaupungin nimet, jotka sulamisvesi huuhteli pois. Jää teokseen oli otettu Ylläkseltä ja sitä oli säilytetty kesä kylmätiloissa. Jää ehti lähes sulaa yhden viikonlopun kuluessa.
Teokseen kuului myös ilmastonmuutokseen liittyvää infografiikkaa, puinen paviljonki ja Cecilia Damströmin säveltämä ICE-musiikkiteos hiilineutraalin Sinfonia Lahden esittämänä. Teos kertoo miltä kuulostaa kun maapallomme taistelee olemassaolostaan. Paviljonki sulkeutui 15. elokuuta 2021.
Teoskokonaisuuden suunnittelusta vastasi Erkko Aarti toimistonsa AOR-arkkitehtien kanssa.
The Shining – Hohto

| The Shining – Hohto> The Shining |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Kubrick
Käsikirjoittaja:  Stanley Kubrick Diane Johnson
Perustuu:  Stephen Kingin romaaniin Hohto
Tuottaja:  Stanley Kubrick
Säveltäjä:  Wendy Carlos
Kuvaaja:  John Alcott
Leikkaaja:  Ray Lovejoy
Pukusuunnittelija:  Milena Canonero
Pääosat:  Jack Nicholson   Shelley Duvall   Danny Lloyd   Scatman Crothers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix Columbia Pictures
Ensi-ilta:   1980-05-2323. toukokuuta 1980 (Yhdysvallat)  1980-09-2626. syyskuuta 1980 (Suomi)  1980-10-022. lokakuuta 1980 (Britannia)  
Kesto:  144 min (US-versio) 119 min (kansainvälinen versio) 146 min (alkuperäinen versio)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  19 miljoonaa dollaria
Tuotto:  44,4 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Doctor Sleep
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Shining – Hohto on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Stanley Kubrickin ohjaama kauhuelokuva. Se perustuu Stephen Kingin samannimiseen romaaniin. Pääosia näyttelevät Jack Nicholson ja Shelley Duvall. Elokuva on useasti valittu yhdeksi kautta aikojen parhaista ja pelottavimmista kauhuelokuvista. Se ei nojaa raakuuteen vaan lähinnä psykologiseen kauhuun. Stephen King ei ollut tyytyväinen Hohto-elokuvaan, koska Kubrick muutti juonta vahvasti ja muutti useita kohtauksia.[lähde? ] Siksi vuonna 1997 ohjattiin kirjasta Mick Garrisin minisarja Stephen Kingin Hohto, joka on lähempänä kirjailijan näkökulmaa. Rodney Ascher teki vuonna 2012 dokumentin Huone 237, joka perehtyi tulkitsemaan Kubrickin Hohdon sisältöä.
Elokuvan ohjauksessa Kubrick suosi pitkiä ottoja ja kamera-ajoja, joissa usein seurattiin yksittäisen henkilön tai henkilöiden liikkumista. Kameroissa käytettiin useimmiten laajakulmaobjektiiveja. Myös paljolti Kubrickin tavaramerkkeinä tunnetut symmetrinen tyyli ja perspektiivien käyttö kuvaamisessa on vahvasti läsnä elokuvan visuaalisuudessa.
Juoni

Kirjailija Jack Torrance (Jack Nicholson) saa työpaikan syrjäisen Overlook-hotellin talvihoitajana. Häntä varoitetaan työhaastattelussa vuonna 1970 sattuneesta tapauksesta, jossa niin ikään hotellin talvihoitajana toiminut mies sairastui ”mökkihöperyyteen” ja tappoi sekä vaimonsa että molemmat tyttärensä. Mies oli perheensä surmaamisen jälkeen ampunut itsensä. Jack ottaa kertomuksesta huolimatta paikan vastaan.
Hotelliin muuttavat Jackin mukana tämän vaimo Wendy (Shelley Duvall) sekä poika Danny (Danny Lloyd). Danny puhuu itsekseen mielikuvitusystävälleen Tonylle, jonka hän sanoo asuvan hänen suussaan. Tony näyttää Dannylle asioita ja on varoittanut häntä hotellista.
Perheelle esitellään hotellin paikkoja ennen sen sulkemista. Danny tapaa herra Halloranin (Scatman Crothers), joka kykenee puhumaan hänelle avaamatta suutaan. Herra Halloranilla on kyky ”hohtaa” ja käy ilmi, että sama kyky on myös Dannylla. Halloran varoittaa Dannya hotellissa sattuneista pahoista asioista, jotka eivät lähde pois. Ne ilmestyvät joskus eikä niitä pidä uskoa niiden ilmestyessä. Lisäksi Halloran kieltää Dannya menemästä huoneeseen numero 237.
Jack päättää aloittaa kirjoittamisen ja kieltää Wendya häiritsemästä häntä. Hän ei onnistu kuitenkaan saamaan inspiraatiota eikä kirjoittaminen edisty. Jack ei suostu käymään kävelyllä tai rentoutumaan muutenkaan, ja hän erakoituu vähitellen. Samalla katsoja alkaa saamaan viittauksia siitä, että hotellissa saattaa kummitella. Talvella lumimyrsky saartaa hotellin ja perhe jää eristyksiin. Lopulta Jackin mielenterveys pettää täysin ja hänen perheensä joutuu suureen vaaraan.
Ohjaaja Stanley Kubrickin tyylin mukaisesti elokuva ei anna missään vaiheessa suoraa selitystä tapahtumilleen.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jack Nicholson  | … |  Jack Torrance   |
|  Shelley Duvall  | … |  Wendy Torrance   |
|  Danny Lloyd  | … |  Danny Torrance   |
|  Scatman Crothers  | … |  Dick Hallorann   |
|  Barry Nelson  | … |  Stuart Ullman   |
|  Philip Stone  | … |  Delbert Grady   |
|  Joe Turkel  | … |  Lloyd   |
|  Anne Jackson  | … |  lääkäri   |
|  Tony Burton  | … |  Larry Durkin   |
|  Lia Beldam  | … |  nuori nainen huoneessa 237   |
|  Billie Gibson  | … |  vanha nainen huoneessa 237   |
|  Barry Dennen  | … |  Bill Watson   |
|  David Baxt  | … |  metsänvartija   |
|  Manning Redwood  | … |  metsänvartija   |
|  Lisa Burns ja Louise Burns  | … |  Gradyn tyttäret   |
Tuotanto

Hohdosta on useita eripituisia versioita. Ensi-iltaversio kesti 146 minuuttia, mutta Kubrick leikkasi siitä lopun sairaalakohtauksen ja pituudeksi tuli 143 minuuttia. Kohtauksessa Wendy keskustelee Jackin palkanneen Ullmanin kanssa. 143-minuuttinen versio on saatavissa Pohjois-Amerikassa. Kubrick valtuutti vielä 24 minuuttia lisää leikkauksia. Tämä 119-minuuttinen versio on saatavilla Euroopassa. Syiksi eurooppalaisen versioon tehtyihin lyhennyksiin elokuvan vastaavana tuottajana toiminut ohjaajan lanko, Jan Harlan, mainitsee amerikkalaisen version saatua yleisöltä heikon vastaanoton sekä valituksia Warner Brosin johdolta elokuvan liiallisen epäselvästä moniselitteisyydestään. Lyhennetystä versiosta puuttuvat muun muassa kohtaukset, joissa Anne Jacksonin esittämä Dannya tutkiva lastenlääkäri ja Tony Burtonin esittämä Larry Durkin esiintyvät.
Kubrick oli tunnettu perfektionistina ja paikoin ankarana ohjaajana: Hohtoa työstäessä hän vei näyttelijätär Shelley Duvallin Guinnessin ennätysten kirjaan vaatimalla tältä 127 uusintaottoa yhdestä kohtauksesta. Myös Scatman Crothers sai yhdessä kohtauksessa esittää 120 ottoa. Hohdon teosta on jäänyt elämään muitakin Kubrickin ohjaustyylin perfektionistisuutta, omalaatuisuutta ja jopa sadistisuutta kuvaavia anekdootteja. Kubrickin on esimerkiksi kerrottu käskeneen koko filmiryhmää kohtelemaan Shelley Duvallia kaltoin ilman mitään syytä. Kuvaussessiot olivat Duvallille niin stressaavia, että tämä kiskoi itseltään hiuksia päästä. Duvallin saaman kohtelun Hohdon kuvauksissa on väitetty jopa suistaneen näyttelijättären mielenterveyden raiteiltaan. Dannyn roolia varten haastateltiin yli 5000 lapsinäyttelijää. Kubrick vaati sihteeriään kirjoittamaan Jack Torrancen usean sadan sivun pituisen kirjakäsikirjoituksen kokonaan, vaikka kirjasta nähdään elokuvassa vain joitain sivuja.
Kubrickin kerrotaan elokuvaa tehdessä ottaneen vaikutteita David Lynchin elokuvasta Eraserhead luodakseen surrealistisen vaikutelman katsojalle, minkä takia monia kohtauksia pidetään yhäkin eriskummallisina. Myös symbolismia on ripoteltu elokuvaan mukaan; esimerkiksi näky hisseistä, joiden ovet avautuvat ja verta tulvii vyörynä, oletetaan symboloivan hotellin pahuutta.
Kubrick halusi suojella nuorta Danny Lloydia elokuvan kauhuilta. Luovan ohjauksen keinoin kuusivuotias Danny ei tiennyt näyttelevänsä kauhuelokuvassa. Asia selvisi hänelle vasta vuosia elokuvan julkaisun jälkeen.
Vastaanotto

Elokuva ei ollut ehdolla yhteenkään Oscariin. Se oli ehdolla Razzie-palkintoon huonoimmasta ohjaajasta ja naispääosan näyttelijästä. Vaikka se ei ilmestymisaikoinaan saanut lämmintä vastaanottoa, on Hohdosta tullut ajan myötä arvostettu modernin kauhun merkkiteos. Hohdon myöhemmin saamasta arvostuksesta kertoo myös se, että se on Internet Movie Databasen parhaiden kauhuelokuvien listalla kolmantena Psykon ja Alienin jälkeen.
Hohto-elokuvan myöhemmin saavuttamasta klassikkoasemasta huolimatta Stephen King ei ole koskaan lakannut suhtautumasta romaaninsa elokuvasovitukseen hyvin epäsuopeasti.[lähde? ] King on esimerkiksi kritisoinut Kubrickin kirjoittamaa versiota Wendy Torrancen hahmosta ja katsonut sen tekevän elokuvan naiskuvasta sovinistisen, vaikkei täysin tyrmääkään Shelley Duvallin roolisuoritusta. King on myös pitänyt Jack Nicholsonia epäonnistuneena valintana Jack Torrancen rooliin lähinnä syystä, että Nicholsonin roolisuorituksen myötä hahmo vaikuttaa jo alusta alkaen valmiiksi hullulta. King on katsonut, että Kubrickin käsikirjoitus vesittää alkuperäistarinan muokkaamalla siitä kokonaisuudessaan kyynisemmän ja muun muassa sivuuttamalla Kingin keskeisenä pitämän alkoholismiteeman.
Jatko-osa

Marraskuussa 2019 sai ensi-iltansa Mike Flanaganin ohjaama ja käsikirjoittama jatko-osa, Doctor Sleep, joka perustuu Stephen Kingin vuonna 2013 kirjoittamaan Hohto-romaaniin jatko-osaan, Tohtori Uneen. Elokuvassa on paljon visuaalisia viittauksia Kubrickin elokuvaan ja suoranaista kohtausten toistoa siitä, vaikka se ei sitoudukaan juonellisesti Kubrickin käsikirjoitukseen.
Eroavaisuudet kirjaan

Kirjassa Jack on entinen alkoholisti ja alkoholismin teema on muutenkin läsnä jatkuvasti. Kirjassa herra Ullman kuvailee hotellin entisen talonmiehen, Delbert Gradyn olleen juoppo, mutta elokuvassa tätä ei mainita, vaan Ullman kuvailee häntä aivan tavalliseksi mieheksi.
Kirjassa on paljon erityisesti Jackin elämäntarinaa kuvailevia takaumia. Elokuvassa hahmojen taustoja ei juurikaan avata.
Kirjassa huone, johon Halloran kieltää Dannyä menemästä, on numero 217, elokuvassa taas 237. Myös tapahtumat huoneessa ovat erilaiset. Kirjassa Dannyn mennessä huoneeseen hän löytää kylpyammeesta kuolleen, mädäntyneen naisen, joka nousee ylös ja kuristaa häntä. Jack menee huoneeseen etsimään naista ja huomaa ammeen olevan tyhjä ja puhdas, mutta poistuessaan näkee naisen hahmon kylpyverhon läpi, jolloin hän pakenee. Elokuvassa Dannyn äiti kertoo myöhemmin Jackille, että joku tuntematon nainen kuristi Dannya huoneessa. Jack menee huoneeseen 237 elokuvassa, hän näkee aluksi kauniin nuoren naisen nousevan ammeesta ja suutelee tätä. Sitten nainen muuttuu mätäneväksi vanhan naisen ruumiiksi ja alkaa nauraa. Kauhistunut Jack pakenee.
Dannyn kuvailee mielikuvitusystäväänsä Tonya elokuvassa sanoin ”pikkupoika joka asuu suussani”. Kirjassa Danny kertoo Tonyn olevan hahmo, joka ”näyttää hänelle asioita”.
Kirjassa hotelli on paha, joka sisältää oikeita kummituksia. Elokuvassa ei anneta suoraan ymmärtää niin ja kaikki pelottavat näyt ja oudot henkilöt (muun muassa käytävän kaksostytöt) saattavat olla vain aineellistuneet elävimmiksi Dannyn hohtamisen avulla, jonka annetaan ymmärtää olevan tarinan ainoa yliluonnollinen tekijä.
Jack jahtaa perhettään kirjassa roque-maila (amerikkalainen versio kroketista) aseenaan, kun taas elokuvassa hänellä on kirves.
Kirjassa Halloran pääsee hotelliin ja Jack tyrmää hänet mailalla, mutta hän virkoaa ja auttaa Wendyn ja Dannyn mukanaan pakoon. Elokuvassa Jack taas tappaa hänet kirveellä, jolloin vain Wendy ja Danny selviävät hengissä.
Kirjassa hotellin lämmityskattila räjähtää tuhoten hotellin ja tappaen Jackin. Elokuvassa hotelli ei tuhoudu, vaan Jack eksyy jahdatessaan Dannya pensaslabyrinttiin ja jäätyy hengiltä. Kirjassa kyseistä labyrinttia ei edes ole.
Kirjassa hotellin pihalla on topiaario (eläinten muotoon leikattuja pensaita), elokuvassa pensaslabyrintti.
Analyysi

Hohto on todella yleinen analyysin kohde. Monet elokuvan faneista sekä historioitsijoista ovat yrittäneet luoda selityksiä elokuvan tapahtumille. Elokuvasta huomataan myös vuosi vuodelta enemmän yksityiskohtia, jotka Kubrick on piilottanut elokuvaan. Esimerkiksi viittauksia siihen, että Overlook-hotellissa kummittelisi on huomattavasti enemmän kuin päältäpäin näyttäisi. Elokuvassa on nimittäin monia kohtauksia joissa hahmot kävelevät ympäri hotellin käytäviä, ja taustaa analysoimalla käy ilmi, ettei hotellin rakenne ole loogisesti järkevä. Lisäksi taustaa katsomalla huomaa silloin tällöin ilmiöitä, joissa esine katoaa, siirtyy tai kääntyy otosten vaihtuessa.
Salaliittoteoriat

Salaliittoteoreetikko Jay Weidnerin mukaan Kubrick on jättänyt The Shining – Hohto -elokuvaan viestejä, jotka kertovat tarkkasilmäisille, että Apollo 11 -kuulento oli huijausta ja että Kubrick ohjasi kuulennon studiossa. Salaliittoteorian mukaan Kubrick olisi kuvannut kuulentoon liittyvät materiaalit avaruusaiheisen elokuvansa 2001: A Space Odyssey tekemisen yhteydessä ja että Kubrick olisi piilottanut The Shining – Hohto -elokuvaan useita todisteita myöntääkseen osallisuutensa huijauksessa. Muiden muassa elokuvassa Dannyllä on Apollo 11 -kuvioinen paita ja hän nousee raketin laukaisualustaa muistuttavan kokolattiamaton kuvion päällä seisomaan. Elokuvassa ruokavarastossa on kuulentoihin yhdistettyä Tang-merkkistä juomaa.
Kubrickin tytär Vivian Kubrick on kuitenkin kieltänyt kaikki väitteet siitä, että isänsä olisi ikinä mennyt lavastamaan mitään. Haastatteluissa Vivian on aina kertonut, että "Isä oli mies joka oli aina totuuden puolella. Hän kertoi aina totuuden vaikka se riskeeraisi hänen henkensä. Eikö isäni olisi viimeinen henkilö, joka ottaisi osaa sellaiseen kansan petokseen?"
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ihalainen, Paavo: The Shining - Hohto (1980). Elitisti, 2012.
The Shining – Hohto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Oregonissa sijaitseva Timberline Lodge toimi Overlook Hotellin ulkokuvauspaikkana.
IFOR

Suomalaisia rauhanturvaajia maaliskuussa 1996
IFOR-joukkojen kangasmerkki
IFOR (Implementation Force) oli Nato-johtoinen monikansallinen rauhanturvajoukko Bosnia ja Hertsegovinassa 20. joulukuuta 1995 - 20. joulukuuta 1996. IFOR kuului Operation Joint Endeavouriin jonka tarkoituksena oli valvoa Daytonin rauhansopimuksen sotilaallisten pykälien toteutumista. IFOR otti rauhanturvaamistehtävän vastaan UNPROFOR-joukoilta.
Operaatio oli Naton ensimmäinen sen alueen ulkopuolella tapahtunut maaoperaatio. Operaation maalla tapahtunut osa tunnettiin nimellä Operation Firm Endeavour.
Enimmillään IFOR-joukkoihin kuului rauhanturvaajia 32:sta eri maasta. Joukkojen vahvuus oli 54 000 sotilasta Bosnia-Hertsegovinassa ja kokonaisuudessaan 80 000 sotilasta, kun mukaan lasketaan tuki- ja reservitehtävissä olleet joukot Kroatiassa, Unkarissa, Saksassa, Italiassa ja laivastossa Adrianmerellä. Joukkoihin kuului suomalainen rakentajapataljoona, joka muutettiin myöhemmin jääkäripataljoonaksi.
Maatoimintojen tehtävät jaettiin kolmeen monikansalliseen divisioonaan (MND):
Mostar MND(SE) - ranskalaisjohtoinen
Banja Luka MND(SW) - brittijohtoinen
Tuzla MND(N) - yhdysvaltalaisjohtoinen
21. joulukuuta 1996 IFOR-joukot luovuttivat rauhanturvaamistehtävät SFOR-joukoille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
CCRP Bosnia Research and Publications (Arkistoitu – Internet Archive)
Lessons from Bosnia: The IFOR Experience, Larry Wentz (1998)
Target Bosnia, Pascale Siegel (1998)
Rauhanturvaajien merkit
Heksakloorietaani

| Heksakloorietaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
Muut nimet:  Hiiliheksakloridi   Perkloorietaani
CAS-numero:  67-72-1
PubChem CID:  6214
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2Cl6
Moolimassa:  236,74 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön, kiteinen
Kiehumispiste:  185 °C (458 K)
Tiheys:  2,09 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,05 g/l (22,3 °C)
Heksakloorietaani (C2Cl6), josta käytetään myös nimiä perkloorietaani ja hiiliheksakloridi. Heksakloorietaani on olomuodoltaan väritöntä kiteistä ainetta, jolla kamferimainen haju. Heksakloorietaanin rakennekaava on Cl3CCCl3, moolimassa 236,74 g/mol, härmistymislämpötila 183–185 °C, tiheys 2,09 g/cm3 ja CAS-numero 67-72-1. Heksakloorietaani ei liukene veteen, mutta liukenee alkoholiin ja eetteriin.
Heksakloorietaania muodostuu tetrakloorieteenin ja tetrakloorietaanin valmistuksen sivutuotteena kloorattaessa hiilivetyjä. Sitä voidaan valmistaa myös klooraamalla tetrakloorieteeniä käyttämällä rauta(III)kloridia katalyyttinä. Yhdiste on myrkyllistä, minkä vuoksi sen käyttö on vähentynyt ja nykyään sitä käytetään lähinnä metallikloridien ja fluorihiilivetyjen valmistamiseen. Aikaisemmin sitä käytettiin myös kumien valmistuksessa.
Muita kloorietaaneja

1-kloorietaani eli etyylikloridi
1,1-dikloorietaani
1,2-dikloorietaani
1,1,1-trikloorietaani
1,1,2-trikloorietaani
1,1,1,2-tetrakloorietaani
1,1,2,2-tetrakloorietaani
pentakloorietaani
Aiheesta muualla

Heksakloorietaanin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Heksakloorietaani (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Hexachloroethane (englanniksi)
ChemBlink: Hexachloroethane (englanniksi)
I.M

|  I> M |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Michael Ben David
Kesto:  3:00
Julkaistu:  30. tammikuuta 2022
Sanoittaja(t):  Asi Tal Chen Aharoni Lidor Saadia
Euroviisutiedot
Vuosi:  2022
Maa:  Israel
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  13.
Pisteet semifinaalissa:  61
Aikajärjestys
 ◄ ”Set Me Free” (2021) 
 ”Unicorn” (2023) ► 
I.M on israelilaisen laulajan Michael Ben Davidin kappale, joka julkaistiin 30. tammikuuta 2022.  Hän edusti kappaleella Israelia vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa voitettuaan Israelin X Factorin.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Hauli Bros

| Hauli Bros> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  rock
Kotipaikka:  Tampere
Jäsenet:  Juri Lindeman Kalle Alatalo Ari Pulkkinen Harri Vainionpää
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hauli Bros on vuonna 1996 aloittanut tamperelainen rock-yhtye. Yhtye soittaa ”harjurockia”, jossa kuuluu vahvasti manserockin perinteet. Hauli Bros esiintyy myös duo-kokoonpanossa, johon kuuluvat laulaja-kitaristi Juri Lindeman sekä hänen lisäkseen joko kitaristi Kalle Alatalo tai basisti Ari Pulkkinen.
Jäsenet

Juri Lindeman – laulu, kitara
Kalle Alatalo – kitara, laulu
Ari Pulkkinen – basso, laulu
Harri Vainionpää – rummut
Julkaisut > Albumit

Haulit himaan (2005)
Mitään ei saa pitää (2008)
Valmis kaikkeen (2010)
Juhla jota elämäksi kutsut (2013)
Huominen on vielä mun (2020)
Julkaisut > Singlet

Vetree ja nuori / Rakkaus on naarmu sydämeen (2004)
Kultakypärä / Sikarock (2004)
N.Y.T-nyt (2007)
Mitään ei saa pitää / Liian suuri muuttumaan (2008)
Kitaralaukku ja käheä ääni / Hölmö hourupää (PSCD 309, 2009)
Pelle / Laivat kaatuu (2010)
Mitä päätät pyytää (2010)
Tulva (2012)
Kanssasi huomisen (2013)
Sata vuotta sitten (2018)
Täytä mut (2018)
Hullu / Herää jo (2019)
Julkaisut > Muut levyt

Jallun herrasmieslaulut (2008)
Pispalassa jytää (2010)
Musaa mäeltä 1–5 (1999-2009)
Metsän taikaa (2011)
Maalaispojan laulut (2011)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut.
Poko Rekordsin artistisivu (Arkistoitu – Internet Archive).
Hauli Bros Myspacessa (englanniksi)
Helmuth James von Moltke

Helmuth James Graf von Moltke
Helmuth James Graf von Moltke (11. maaliskuuta 1907 – 23. tammikuuta 1945) oli saksalainen juristi, Adolf Hitlerin vastaisen opposition jäsen natsi-Saksassa, ja yksi Kreisaun piirin, erään vastarintaryhmän perustajajäsen. Hän oli sotamarsalkka Helmuth von Moltken veljen pojanpojanpoika.
Helmuth von Moltke ei ollut mukana Hitlerin vastaisessa salaliitossa, mutta Gestapo pidätti hänet tammikuussa 1944, koska hän oli kertonut eräälle kollegalleen poliisin etsivän tätä. Moltke oli joka tapauksessa vastustanut Hitlerin tappamista, sillä hän uskoi natsijohtajan kuoleman tekevän hänestä vahvan marttyyrin. Siitä huolimatta vangittuja salaliittolaisia kuulusteltaessa hänen nimensä tuli esille ja hänet tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan. Moltke teloitettiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.