stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teatterilaiva (vuoden 1951 elokuva)
Juoni

Teatterilaiva sijoittuu 1800-luvun lopun Mississippiin ja siellä joki- ja teatterilaiva Cotton Blossomiin. Cotton Blossom esittää etelän hienointa musikaaliviihdettä, jonka suurimmat tähdet ovat Julie LaVerne (Ava Gardner) ja hänen aviopuolisonsa Steve Baker (Robert Sterling). Julie ja Steve joutuvat lähtemään jokilaivalta, koska heidän avioliittonsa on laiton Julien puoliverisyyden takia. Heidän paikkansa ottavat jokilaivan omistajan ja kapteenin Andy Hawksin (Joe E. Brown) Magnolia-tytär (Kathryn Grayson) ja uhkapelaaja Gaylord Ravenal (Howard Keel). Magnolia ja Gaylord rakastuvat, avioituvat, jättävät teatterilaivan ja muuttavat Chicagoon, missä he elävät Ravenalin uhkapelien voitoilla. Gaylordin onni kääntyy uhkapeluussa, ja hän menettää rahansa. Kun Magnolia ja Gaylord ovat varattomia, syyllisyyden valtaama Gaylord jättää Magnolian tietämättä kuitenkaan, että Magnolia on raskaana. Magnolia on jätetty oman onnensa nojaan, hän on rahaton ja raskaana, mutta hän päättää aloittaa elämänsä puhtaalta pöydältä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kathryn Grayson  | … |  Magnolia Hawks   |
|  Ava Gardner  | … |  Julie LaVerne   |
|  Howard Keel  | … |  Gaylord Ravenal   |
|  Joe E. Brown  | … |  kapteeni Andy Hawks   |
|  Marge Champion  | … |  Ellie Mae Shipley   |
|  Gower Champion  | … |  Frank Shultz   |
|  Robert Sterling  | … |  Steve Baker   |
|  Agnes Moorehead  | … |  Parthy Hawks   |
|  Leif Erickson  | … |  Pete   |
|  William Warfield  | … |  Joe   |
Musikaalinumerot

”Cotton Blossom”
”Capt’ Andy’s Ballyhoo”
”Where’s the Mate for Me”
”Make Believe”
”Can’t Help Lovin’ Dat Man”
”I Might Fall Back On You”
”Ol’ Man River”
”You Are Love”
”Why Do I Love You”
”Bill”
”Life Upon the Wicked Stage”
”After the Ball”
”Cakewalk”
Tuotanto

Alkuperäinen Edna Ferberin romaani Show Boat julkaistiin vuonna 1926. Romaanin pohjalta Oscar Hammerstein II ja Jerome Kern sanoittivat ja sävelsivät samannimisen Show Boat -musikaalin, joka sai ensi-iltansa Broadwayn Ziegfeld Theatressa 27. joulukuuta vuonna 1927. Musikaalia esitettiin 572 esitystä, ja sen viimeinen esitys oli 4. toukokuuta vuonna 1929. Musikaalin tuotti Florenz Ziegfeld. Romaanin että musikaalin pohjalta John Lee Mahin laati vuoden 1951 elokuvasovituksen käsikirjoituksen.
Teatterilaivan suunnittelu alkoi jo kesäkuun alussa vuonna 1942. Joulukuussa 1943 Kathryn Grayson ilmoitettiin ”todennäköisesti” näyttelevän Magnolia Hawksin roolin. Toukokuussa 1944 tuottaja Arthur Freed valitsi Judy Garlandin Julie LaVernen rooliin. Joulukuussa 1945 ilmoitettiin tuotannon alkavan kesällä 1946, jolloin uutena tulokkaana oli Walter Huston kapteeni Andy Hawksin roolissa. Kuitenkin tuotanto siirtyi, ja joulukuussa 1949 ilmoitettiin Parthy Hawksin roolissa olleen Ethel Barrymoren vetäytyneen projektista. Tällöin Mildred Natwickia harkittiin Parthyn rooliin, mutta rooli meni lopulta Agnes Mooreheadille. Kun Huston kuoli vuonna 1950, Eddie Foyta harkittiin Hustonin tilalle ennen kuin Joe E. Brown palkattiin rooliin. Tuotantoyhtiö MGM muutti edelleen aikatauluja ja teki muutoksia muun muassa käsikirjoitukseen. Helmikuussa 1950 ilmoitettiin Garlandille ja MGM:lle tulleen sopimusongelmia, mikä johti edelleen tuotannon siirtymisen myöhempään ajankohtaan. Tuotanto olisi tässä vaiheessa pitänyt alkaa elokuussa 1950, mutta Garland irtisanoi sopimuksensa MGM:n kanssa syyskuussa 1950. Tämän jälkeen Lena Horne ja Dinah Shore olivat seuraavia vaihtoehtoja Julie LaVernen rooliin ennen kuin se lopulta meni Ava Gardnerille.
Teatterilaivan kuvaukset alkoivat 17. marraskuuta vuonna 1950. Teatterilaivan budjettina oli 2 389 000 dollaria, ja se kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Mississippin Natchezissa ja tuotantoyhtiö MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan kuvaukset päättyivät tammikuun alussa vuonna 1951.
Julkaisu ja vastaanotto

Teatterilaiva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 17. heinäkuuta vuonna 1951 Los Angelesin Hollywoodissa. New Yorkin ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1951. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen Teatterilaiva pääsi kotimaassaan 24. syyskuuta 1951. Suomessa elokuva sai ensi-illan Rea-elokuvateatterissa 28. maaliskuuta vuonna 1952. Elokuvan levityksestä vastasi sen tuotantoyhtiönäkin toiminut Metro-Goldwyn-Mayer.
Ilmestyessään Teatterilaiva oli niin taloudellisesti, yleisöllisesti kuin kriittinenkin menestys. Elokuva tuotti alkuperäisen teatteriesityskautensa aikana 5 293 000 dollaria Yhdysvaltain ja Kanadan alueilla. Ulkomailla elokuva tuotti 2 328 000 dollaria. Yhteensä elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 7 621 000 dollaria, ja lopulta Teatterilaiva toi MGM:lle voittoa 2 337 000 dollarin verran. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 89 prosenttia on myönteistä perustuen yhdeksään arvosteluun.
Julkaisu ja vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 | Photoplay-palkinto: Kultamitali |  |  | Voitto |
| 1951 | Utah Film Critics Association -palkinto | Paras naissivuosa | Ava Gardner | Ehdokkuus |
| 1952 | Oscar-palkinto | Paras kuvaus (värielokuva) | Charles Rosher | Ehdokkuus |
| 1952 | Oscar-palkinto | Paras musiikki | Adolph Deutsch Conrad Salinger | Ehdokkuus |
| 1952 | Directors Guild of America -palkinto | Paras ohjaus | George Sidney | Ehdokkuus |
| 1952 | Writers Guild of America -palkinto | Paras käsikirjoitus | John Lee Mahin | Ehdokkuus |
Muut julkaisut

Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 11. helmikuuta vuonna 1952, jolloin Ava Gardner, Kathryn Grayson, Howard Keel, Marge Champion, Gower Champion ja William Warfield uusivat elokuvaroolinsa.
Teatterilaiva on julkaistu DVD:nä monesti. Warner Home Video omistaa kaikkien Teatterilaivojen oikeudet, ja WB on julkaissut vuoden 1951 elokuvaversion kuudesti DVD:nä vuosien 2000–2013 aikana. MGM on julkaissut elokuvan kerran DVD:nä vuonna 2007.
Romaanin ja musikaalin muut elokuvasovitukset

Teatterilaiva (Show Boat, 1929); ohjaus Harry A. Pollard; pääosissa Laura La Plante, Joseph Schildkraut ja Emily Fitzroy
Teatterilaiva (Show Boat, 1936); ohjaus James Whale; pääosissa Irene Dunne, Allan Jones ja Charles Winninger
Aiheesta muualla

Teatterilaiva Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Teatterilaiva Elonet.
Teatterilaiva AllMoviessa. (englanniksi)
Teatterilaiva TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Teatterilaiva Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kathryn Grayson elokuvan trailerissa
Olli Tynkkynen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 4. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
2005–2011: Reipas
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | FC Lahti | 41 | (1) |
| 2012 | → Kuusysi | 7 | (4) |
| 2013–2014 | FC Lahti A | 15 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 63 | (9) |
Maajoukkue
| 2010 | Suomi U16 | 7 | (4) |
| 2011 | Suomi U17 | 5 | (1) |
| 2012 | Suomi U18 | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. heinäkuuta 2015.
Olli Tynkkynen (s. 4. helmikuuta 1994 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Tynkkynen teki FC Lahden riveissä ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kaudella 2012. Hän on pelannut yhteensä 33 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
James B. Sikking

James B. Sikking
James Barrie Sikking (5. maaliskuuta 1934 – 13. heinäkuuta 2024)oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan luutnantti Howard Hunterina 1980-luvun televisiosarjasta Hill Street Blues.
Tasmaninmeri

| Tasmaninmeri |
| --- | --- |

Koordinaatit:  40°S, 160°E
Valtio:  Australia ja Uusi-Seelanti
Merialue:  Tyynimeri
Pinta-ala:  2 300 000 km²
Leveys:  2 200 km
Suurin syvyys:  5 200 m
Tasmaninmeri on Tyynenmeren reunameri Tasmanian, Australian ja Uuden-Seelannin välillä. Sen syvin kohta on 5 200 metriä. Meri on saanut nimensä sitä tutkineelta hollantilaiselta Abel Tasmanilta.
Sijainti ja koko

Tasmaninmeri on Tyynenmeren lounainen reunameri, jonka länsiranta on Australian mantereen kaakkoisosassa ja Tasmanian saarella. Itäraja kulkee Norfolkin selännettä, Uuden-Seelannin länsirannikkoa ja Macquarien selännettä pitkin. Meren pohjois- ja etelärajat ovat huonosti määriteltyjä.
Australian ja Tasmanian välissä oleva Bassinsalmi yhdistää Tasmaninmeren Intian valtamereen ja Uuden-Seelannin pääsaarten välissä oleva Cookinsalmi Tyyneenmereen. Tasmaninmeren pohjoispuolella on puolestaan Korallimeri.
Tasmaninmeri on 2 250 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,3 miljoonaa neliökilometriä.
Hydrologia ja geologia

Australian rannikolla vaikuttaa Itä-Australian virta, joka saa voimansa pasaatituulista ja Eteläiseltä päiväntasaajan virralta. Sen vaikutus on pienimmillään heinäkuulta joulukuulle, jolloin etelästä pääsee virtaamaan kylmempää vettä jopa 32:lle eteläiselle leveyspiirille asti.
Itäistä Tasmaninmerta hallitsee tammikuulta kesäkuulle läntiseltä Tyyneltämereltä tuleva merivirta, mutta heinäkuulta joulukuulle sinne virtaa Cookinsalmen kautta kylmempää vettä subantakrtiselta alueelta.
Tasmaninmeren syvin kohta on 5 200 metrissä.
Historia ja käyttö

Tasmaninmeri on saanut nimensä hollantilaiselta merenkävijältä Abel Tasmanilta, joka purjehti meren halki vuonna 1642. Ensimmäisenä Uuden-Seelannin ja Australian rannikoita tutki puolestaan 1770-luvulla James Cook ja muut tutkimusmatkailijat.
Tasmaninmereä liikennöivät monet laivat, jotka kulkevat Australian kaakkoisosan ja Uuden-Seelannin välissä. Merestä saadaan kalaa, Bassinsalmen itäosista Gippslandin altaassa öljyvaroja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tasmaninmeri Wikimedia Commonsissa
Tasmaninmeri satelliittikuvassa
James B. Weaver

| James B>  Weaver |
| --- | --- |
 James B. Weaver vuosien 1870–1880 välisenä aikana.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Baird Weaver
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1833 Dayton, Ohio
Kuollut: 6. helmikuuta 1912 (78 vuotta) Des Moines, Iowa
Poliitikko
 Nimikirjoitus
James Baird Weaver (12. kesäkuuta 1833 Dayton, Ohio – 6. helmikuuta 1912 Des Moines, Iowa) oli yhdysvaltalainen edustajainhuoneen jäsen ja oli kaksi kertaa ehdokkaana Yhdysvaltain presidentiksi. Hän syntyi Ohiossa, mutta muutti nuorena Iowaan. Hän oli poliittisesti aktiivinen jo nuoresta pitäen. Hän palveli Unionin armeijassa Yhdysvaltain sisällissodan aikana ja palasi Iowaan sodan päätyttyä, jolloin hän asettui republikaanien ehdokkaaksi vaaleissa. Hän kuului elämänsä aikana useisiin eri puolueisiin.
Oliva

Oliva on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Andrea Oliva (s. 1977), italialainen huilisti
Emil Millán de la Oliva, aik. Millán Magnell (s. 2001), ruotsalainen kestävyysjuoksija
Jay Oliva (s. 1976), yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja
Mariana González Oliva (s. 1976), argentiinalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti
Patrizio Oliva (s. 1959), italialainen nyrkkeilijä
Sergio Oliva (1941–2012), yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja kolminkertainen Mr. Olympia -kilpailun voittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Suomen Ekonomit

| Suomen Ekonomit ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1935
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  52 000
Toiminnanjohtaja:  Jari Elo
Puheenjohtaja:  Jukka-Pekka Kokkonen
Jäsenlehti:  Ekonomi-lehti
Aiheesta muualla
[www.ekonomit.fi Sivusto]
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Ekonomit (entinen Suomen Ekonomiliitto SEFE) on kauppatieteellisen yliopistotutkinnon suorittaneiden henkilöiden sekä alan opiskelijoiden ammattiliitto. Suomen Ekonomit toimii yhteiskunnallisena vaikuttajana  koulutuspolitiikassa, työmarkkinoilla, veropolitiikassa, sosiaalipolitiikassa ja talouspolitiikassa. Lisäksi Suomen Ekonomit tarjoaa jäsenilleen työelämään liittyvää palvelua, neuvontaa ja tietoa. Liiton muodostavat 25 ekonomiyhdistystä ja 14 opiskelijayhteisöä. Suomen Ekonomit on Akavan neljänneksi suurin jäsenliitto. Suomen Ekonomeissa on yli 50 000 jäsentä. Ekonomijäsenten lisäksi Suomen Ekonomeihin kuuluvat kauppatieteiden opiskelijat, kylterit, omien kylteriyhteisöjensä kautta.
Historia

Suomen Ekonomien edeltäjä on vuonna 1924 Hankenin alumnien yhdistyksenä perustettu Ekonomföreningen Niord. Sen seuraaja, Ekonoomiyhdistys ry., perustettiin 1935. Nykyään se tunnetaan Helsingin Ekonomit ry:n nimellä. Vuosien saatossa ekonomiyhdistyksiä perustettiin muihinkin kaupunkeihin, ja vuonna 1951 syntyi 10 yhdistyksen yhdyssiteeksi Suomen Ekonomiliitto, vuodesta 2014 lähtien Suomen Ekonomit. Vuonna 1973 ruotsinkielisen Finlands Svenska Ekonomförbund rf:n jäsenyhdistykset liittyivät Ekonomiliittoon. Ekonomiopiskelijat liittyivät mukaan vuonna 1991.
Aluksi liiton (silloin nimellä ekonomiyhdistys) ensisijainen tehtävä oli työpaikkojen välitys valmistuneille ekonomeille. Toiminnassa oli tärkeää myös ammatillinen ja ekonomihenkinen yhdessäolo sekä luennot ja yritysvierailut. Myöhemmin mukaan tulivat täydennyskoulutustoiminta, ekonomien sijoittumista ja palkkoja koskevat tutkimukset ja juridinen neuvonta.
Edunvalvonta

Suomen Ekonomien yhteiskunnallisen ja työmarkkinallisen edunvalvonnan tavoitteina on sopia tärkeimmistä palvelussuhteen ehdoista työehtosopimuksilla, huolehtia ekonomien hyvästä palkkakehityksestä ja työhyvinvoinnista, edistää  työelämän tasa-arvoa ja lisätä jäsenten työmarkkinatietoutta. Suomen Ekonomien edunvalvonta tapahtuu sekä itsenäisesti että yhdessä Akavan kanssa ja sen neuvottelujärjestöjen kautta. Virka- ja työehtosopimustoiminta tapahtuu yksityisellä sektorilla Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry:n kautta ja julkisella sektorilla Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKO:n kautta. Suomen Ekonomit pitää myös yhteyttä keskeisiin yhteiskunnallisiin päättäjiin, kuten poliitikkoihin.
Suomen Ekonomien koulutuspoliittinen vaikuttaminen tapahtuu yhteistyössä sekä yliopistojen ja jäsenyhdistysten että opiskelijajärjestöjen, työmarkkinajärjestöjen ja poliittisten puolueiden kanssa. Tavoitteena on ylläpitää ekonomitutkinnon arvostusta ja valmistuneiden ekonomien osaamista.
Organisaatio > Liittokokous

Suomen Ekonomien jäseniä edustavat jäsenyhteisöt asettavat liittokokousedustajat. Vähintään kaksi kertaa vuodessa kokoontuva liittokokous käyttää ylintä päätösvaltaa. Suomen Ekonomien 9–12-jäseninen hallitus vastaa liiton toiminnan suunnittelusta ja seurannasta sekä merkittävistä päätöksistä. Sen jäsenten toimikausi on kolme vuotta.
Organisaatio > Hallitus ja toiminnanjohtaja

Suomen Ekonomien hallitus 2021 – 2023
Puheenjohtaja: Martin Paasi (Ekonomföreningen Niord)
I varapuheenjohtaja: Saara-Sofia Sirén (Turun Seudun Ekonomit)
II varapuheenjohtaja: Jukka-Pekka Kokkonen (Helsingin Ekonomit)
Jäsenet:
Kalle Kahanpää (Turun KY)
Liisa-Johanna Pesonen (Helsingin Ekonomit)
Riku Hietarinta (Helsingin Ekonomit)
Jussi Loukiainen (Vaasan Ekonomit – Vasa Ekonomer)
Josefiina Kotilainen (KY)
Katarina Naumanen (KY)
Joona Uusitalo (Turun Seudun Ekonomit)
Toiminnanjohtaja:
Suomen Ekonomien toiminnanjohtaja on KTM Jari Elo.
Organisaatio > Paikallisyhdistykset

| Yhdistys | maakunta | paikkakunta | perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Ekonomföreningen Merkur rf | Varsinais-Suomi  |  | 1935.02.20 20.2.1935 |
| Ekonomföreningen Niord rf | Suomi |  | 1924.09.13 13.9.1924 |
| Etelä-Hämeen Ekonomit ry | Häme  | Hämeenlinna | 1949.11.27 27.11.1949 |
| Etelä-Karjalan Ekonomit ry | Etelä-Karjala | Lappeenranta | 1946.10.31 31.10.1946 |
| Etelä-Pohjanmaan Ekonomit ry | Etelä-Pohjanmaa | Seinäjoki | 1960.01.18 18.1.1960 |
| Expatriaattiekonomit |  | Helsinki | 1999.10.20 20.10.1999 |
| Helsingin Ekonomit ry | Uusimaa | Helsinki  | 1935.03.21 21.3.1935 |
| Kainuun Ekonomit ry | Kainuu | Kajaani | 1945.09.12 12.9.1945 |
| Keski-Suomen Ekonomit ry | Keski-Suomi | Jyväskylä  | 1937.04.10 10.4.1937 |
| Kymenlaakson Ekonomit ry | Kymenlaakso | Kotka  | 1945.05.12 12.5.1945 |
| Lahden Seudun Ekonomit ry | Päijät-Häme | Lahti  | 1946.10.23 23.10.1946 |
| Lapin Ekonomit ry | Lappi | Rovaniemi | 1948.10.10 10.10.1948 |
| Lounais-Hämeen Ekonomit ry | Hämeen Lounais-Häme | Forssa | 1968.03.25 25.3.1968 |
| Oulun Ekonomit ry | Pohjois-Pohjanmaa | Oulu | 1936.10.16 16.10.1936 |
| Pirkanmaan Ekonomit ry | Pirkanmaa | Tampere  | 1938.01.26 26.1.1938 |
| Pohjois-Karjalan Ekonomit ry | Pohjois-Karjala | Joensuu  | 1951.08.22 22.8.1951 |
| Pohjois-Savon Ekonomit ry | Pohjois-Savo | Kuopio  | 1937.11.10 10.11.1937 |
| Porin Seudun Ekonomit | Satakunta | Pori  | 1943.01.24 24.1.1943 |
| Rauman Ekonomit | Satakunta | Rauma  | 1949.10.28 28.10.1949 |
| Riihimäen-Hyvinkään Ekonomit ry | Häme  | Riihimäki | 1965.11.15 15.11.1965 |
| Savonlinnan Seudun Ekonomit ry | Etelä-Savon Itä-Savo | Savonlinna | 1948.11.29 29.11.1948 |
| Suur-Savon Ekonomit | Etelä-Savo | Mikkeli | 1948.11.07 7.11.1948 |
| Turun Seudun Ekonomit | Varsinais-Suomi  | Turku | 1938.03.09 9.3.1938 |
| Vaasan Ekonomit - Vasa Ekonomer ry | Etelä-Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa, Pohjanmaa | Vaasa  | 1937.05.09 9.5.1937 |
| Varkauden Seudun Ekonomit ry | Pohjois-Savon Varkauden seutu | Varkaus | 1957.04.23 23.4.1957 |
Organisaatio > Kylteriyhdistykset

| Yhdistys | Yliopisto | Paikkakunta | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Svenska Handelshögskolans Studentkår | Hanken Svenska handelshögskolan | Helsinki | 1909.2.24 24.2.1909 |
| KY – Aalto-yliopiston kauppatieteiden ylioppilaat | Aalto-yliopisto | Helsinki | 1911.10.7 7.10.1911 |
| Merkantila Klubben rf | Åbo Akademi | Turku | 1928.9.15 15.9.1928 |
| Turun kauppatieteiden ylioppilaat | Turun yliopisto | Turku | 1950.10.12 12.10.1950 |
| Pörssi ry | Jyväskylän yliopisto | Jyväskylä | 1968.2.8 8.2.1968 |
| Boomi ry | Tampereen yliopisto | Tampere | 1968.9.13 13.9.1968 |
| SSHV rf | Hanken Svenska handelshögskolan | Vaasa | 1980.4.10 10.4.1980 |
| Warrantti ry | Vaasan yliopisto | Vaasa | 1989.10.4 10.4.1989 |
| Probba ry | Aalto-yliopisto | Mikkeli | 1990.8.23 23.8.1990 |
| Finanssi ry | Oulun yliopisto | Oulu | 1991.8.23 23.8.1991 |
| Enklaavi ry | Lappeenrannan–Lahden teknillinen yliopisto LUT | Lappeenranta | 1991.11.5 5.11.1991 |
| Preemio ry | Itä-Suomen yliopisto | Kuopio | 2001.2.12 12.2.2001 |
| Optimi ry | Itä-Suomen yliopisto | Joensuu | 2002.10.11 11.10.2002 |
| Porin Kylterit ry | Turun yliopisto | Pori | 2003.10.16 16.10.2003 |
| Dumppi ry | Jyväskylän yliopisto | Jyväskylä | 3.2.1969 |
Palkinnot

Suomen Ekonomit jakaa vuosittain opetuspalkinnon ja joka toinen vuosi kirjallisuuspalkinnon. Opetuspalkinnolla Suomen Ekonomit haluaa tukea kauppatieteellisen alan opetuksen kehittämistä. Opetuspalkinnon arvo on 6 000 euroa. Kirjallisuuspalkinnon Suomen Ekonomit jakaa parhaalle suomalaiselle yrityskirjalle ja sen arvo on 30 000 euroa. Vuoteen 2008 asti kirjallisuuspalkinnon nimi oli Pro Oeconomia.
Palkinnot > Kirjallisuuspalkinto 2020

Pääpalkinto, 24 000 euroa, myönnettiin Helena Åhmanin kirjalle Keskusteluälykkyys painetilanteissa (Alma Talent 2019). Åhman voitti kirjallisuuspalkinnon jo kolmannen kerran. Teos valittiin myös finalistikirjojen kesken järjestetyn yleisöäänestyksen parhaaksi. Palkintosummasta lohkaistiin myös kaksi tunnustuspalkintoa, joista toinen 3 000 euron palkinto myönnettiin kirjalle Johda merkitystä – Tapio Aaltonen, Pirjo Ahonen, Jaakko Sahimaa (Alma Talent 2020). Toisen 3 000 euron tunnustuspalkinnon sai Mari Pantsarin ja Jouni Kerosen kirjoittama teos Tienhaarassa – johtajuus ilmastonmuutoksen aikakaudella (Docendo 2019).
Palkinnot > Kirjallisuuspalkinto 2018

Helena Åhmanin ja Harri Gustafsbergin kirja Tilannetaju – päätä paremmin (Alma Talent). Pääpalkinnon 30 000 euroa lisäksi teos voitti myös jo aiemmin julkistetun yleisöäänestyksen.
Palkinnot > Kirjallisuuspalkinto 2016

Sari Torkkolan teos Lean asiantuntijatyön johtamisessa. Lisäksi myönnettiin tunnustuspalkinto Frank Martelan ja Karoliina Jarenkon teokselle Draivi – voiko sisäistä motivaatiota johtaa? Kokonaispalkintosummasta Torkkolalle annettiin 24 000 euroa ja Martelalle & Jarenkolle 6 000 euroa. Molemmat teokset on kustantanut Talentum Pro.
Palkinnot > Kirjallisuuspalkinto 2014

Sixten Korkmanin teos Talous ja utopia (Docendo). Lisäksi Karl-Erik Michelsenin Kone – Perhe, yrittäjyys ja yritys teollisuuden vuosisadalla (Otava) sai tunnustuspalkinnon.
Palkinnot > Kirjallisuuspalkinto 2012

Helena Åhmanin teos Mielen johtaminen organisaatiossa (Sanoma Pro). Palkinto jaettiin Helsingin kirjamessuilla 26.10.2012.
Palkinnot > Kirjallisuuspalkinto 2010

Yrityskirjan kirjallisuuspalkinto (aik. Pro Oeconomia -palkinto) (20 000 euroa): Suvi Nenonen ja Kaj Storbacka teoksella Markkinamuotoilu.
Tunnustuspalkinto: Marko Erola teoksella Paras sijoitus.
Kunniamaininta: Maija-Riitta Ollila teoksella Johtajan parempi elämä.
Palkinnot > Pro Oeconomia 2008

Mika Mannermaa: Jokuveli
Palkinnot > Pro Oeconomia 2006

Pekka Aula – Saku Mantere:  Hyvä Yritys – Strateginen maineenhallinta
Palkinnot > Pro Oeconomia 2004

Pertti Vartia – Pekka Ylä-Anttila: Kansantalous 2028
Palkinnot > Pro Oeconomia 2002

Christian Grönroos: Palvelujen johtaminen ja markkinointi
Palkinnot > Pro Oeconomia 2000

Tapio Aaltonen – Lari Junkkari: Yrityksen arvot ja etiikka
Palkinnot > Pro Oeconomia 1998

Kaj Storbacka – Jarmo R. Lehtinen: Asiakkuuden ehdoilla vai asiakkaan armoilla
Palkinnot > Pro Oeconomia 1995

Osmo Soininvaara: Hyvinvointivaltion eloonjäämisoppi
Palkinnot > Opetuspalkinto 2020

Opetuspalkintoa ei jaettu
Palkinnot > Opetuspalkinto 2019

Opetuspalkinto 2019 myönnettiin poikkeuksellisesti 30 henkilölle. Palkinnon saivat valtakunnallisen liiketoimintaosaamisen verkko-opintokokonaisuuden eli LITOn kehittäjät.
Palkinnot > Opetuspalkinto 2018

Tutkijatohtori Mari Suoranta Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulusta voitti palkinnon sen 20-vuotisjuhlavuonna. Palkintoraati perusteli voittajan valintaa erityisesti tämän monipuolisella ja vaikuttavalla työllä opiskelijoiden yrittäjävalmiuksien lisäämiseksi sekä kasvuyrittäjyyden ja vahvan myyntiosaamisen edistämisessä. Lisäksi hänen vahvat yhteytensä elinkeinoelämään ovat erityisen tärkeitä opiskelijoiden työelämävalmiuksien kehittymisessä. Raati oli myös aidosti vaikuttunut opiskelijoiden ehdottamista näkökulmista tämänvuotiseen teemaan - maailmanparannukseen. Suorannan kursseilla on ideoitu ja perustettu yrityksiä, jotka pyrkivät luomaan parempaa maailmaa meille kaikille.
Palkinnot > Opetuspalkinto 2017

Palkinto meni Åbo Akademin organisaation ja johtamisen yliopisto-opettaja ja tutkija Nina Kiviselle. Voittajaa haettiin teemalla Vuoden opettaja, arvioinnissa tarkasteltiin hyvää opettajuutta erittäin monipuolisilla kriteereillä.
Palkinnot > Opetuspalkinto 2016

Itä-Suomen yliopiston apulaisprofessori Anu Puusa palkittiin kurssistaan "Osuustoiminnan idea ja osuustoiminta yritysmuotona", joka yhdisti arvokkaalla tavalla yliopiston kolme perustehtävää: opetuksen, tutkimuksen sekä yliopistojen ja yritysten välisen yhteistyön.
Palkinnot > Opetuspalkinto 2015

Vaasan yliopiston kauppatieteellisen tiedekunnan professori Riitta Viitala sai palkinnon menestyksekkäästä työstään joustavien opiskelumenetelmien kehittäjänä.