stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LeVar Burton
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | Almos' a Man | Dave | independent-elokuva, lyhytelokuva |
| 1977 | Etsin sinua, Mr. Goodbar | Cap Jackson | elokuvasovitus |
| 1978 | One in a Million: The Ron LeFlore Story | Ron LeFlore |  |
| 1978 | Battered | Andrew Sinclair |  |
| 1979 |  Dummy | Donald Lang |  |
| 1980 |  Metsästäjä | Tommy Price |  |
| 1980 | Guyana Tragedy: The Story of Jim Jones | Richard Jefferson |  |
| 1981 | Gambling's White Tiger | Charles |  |
| 1981 | The Acorn People |  |  |
| 1983 | Emergency Room | Ray Walden |  |
| 1984 | The Jesse Owens Story | professori Preston | televisioelokuva |
| 1985 | Halloweenin hetki | Vinnie Davis |  |
| 1985 | Wonderworks: And the Children Shall Lead | Glenn Scott |  |
| 1986 | The Supernaturals | alokas Michael |  |
| 1986 |  Liberty |  |  |
| 1988 | Juuret: Kunta Kinten joulu | Kunta Kinte |  |
| 1994 | Star Trek: Generations | Geordi La Forge |  |
| 1994 | Joku meistä on murhaaja | tohtori Franklin Carter |  |
| 1996 | Star Trek: Ensimmäinen yhteys | Geordi La Forge |  |
| 1996 | Yesterday's Target | Winstrom |  |
| 1998 | Star Trek: Insurrection | Geordi La Forge |  |
| 1998 | Star Trek the Experience: The Klingon Encounter | Geordi La Forge | lyhytelokuva |
| 1999 | Our Friend, Martin | Martin | äänirooli |
| 2000 | Dancing in September |  |  |
| 2001 |  Ali | Martin Luther King, Jr. |  |
| 2002 | Star Trek: Nemesis | Geordi La Forge |  |
| 2003 |  Blizzard |  |  |
| 2008 | Reach for Me | Nathanial | independent-elokuva |
| 2009 | Superman/Batman: Public Enemies | Musta Salama | äänirooli |
| 2009 | Taken in Broad Daylight | Mike Timbrook | televisioelokuva |
| 2010 | The Jensen Project | Kendrick |  |
| 2011 | And They're Off |  |  |
| 2012 | Rise of the Zombies | tohtori Dan Halpern |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | Rebop | juontaja | tuntemattomat jaksot |
| 1977 |  Juuret | Kunta Kinte | 2 jaksoa |
| 1982 | Trapper John, M.D. | Luther Peacock | 1 jakso |
| 1983 | Seikkailujen saari | Edward Ross Jr. | 1 jakso |
| 1984 | Lemmenlaiva | Darnell Hall | 1 jakso |
| 1987 | Murhasta tuli totta | reportteri Dave Robinson | 1 jakso |
| 1987 |  Kaupunkicowboyt | Jason Evans | 1 jakso |
| 1987-1994 | Star Trek: The Next Generation | Geordi La Forge |  |
| 1990-1996 | Kapteeni Planeetta | Kwame, avauskertoja, reportteri, kamerakauppias, Wally | äänirooli |
| 1993 |  Batman | Hayden Sloane, Hatter Hentchman | äänirooli, 1 jakso |
| 1995 | Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child | munkki | äänirooli, 1 jakso |
| 1995 | Christy | Daniel Scott | 7 jaksoa |
| 1995 | Deadly Games | herra Metcalf | 1 jakso |
| 1996 | Gargoyles | Anansi, salametsästäjä #2 | äänirooli, 1 jakso |
| 1998 | Star Trek: Voyager | Geordi La Forge | 1 jakso |
| 2000 | Tohtori Becker | herra Haller | 1 jakso |
| 2003 |  Boomtown | Marvin Lloyd | 1 jakso |
| 2005 | Family Guy | Vern | äänirooli, 1 jakso |
| 2009 | The Super Hero Squad Show | Sotakone | äänirooli, 1 jakso |
| 2011, 2014 | Paluu pulpettiin | oma itsensä | 2 jaksoa |
| 2011-2014 | Rillit huurussa | oma itsensä | 3 jaksoa |
| 2011-2016 | Transformers: Rescue Bots | tohtori Greene, Trex, Dither, virkamies #1, Colliderin tietokoneääni, Auttajabotti | äänirooli |
| 2012-2015 | Perception | Paul Haley |  |
| 2013 | Adventure Time | Kupla | äänirooli, 1 jakso |
| 2016 |  Roots | Ephraim | 1 jakso |
| 2016 | Miles from Tomorrowland | tohtori Consilium | äänirooli, 1 jakso |
| 2017 | OK K.O.! Let's Be Heroes | Kwame | äänirooli, 1 jakso |
| 2019 | NCIS: New Orleans | Rufus Nero | 1 jakso |
| 2019 | Weird City | tohtori Negari | neliosainen minisarja |
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 |  Gargoyles | Anansi, salametsästäjä #2 |
| 1995 | Star Trek: The Next Generation - A Final Unity | Geordi La Forge |
| 1997 |  Star Trek: Generations | Geordi La Forge |
| 2010 | Star Trek Online | Geordi La Forge |
| 2014 | Family Guy: The Quest for Stuff | Geordi La Forge |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
LeVar Burton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Australia  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Unihalvaus

John Henry Fuselin teoksen Painajainen (1781) uskotaan esittävän unihalvausta.
Unihalvaus on unen ja valveen rajalla esiintyvä tila, johon liittyy kyvyttömyys liikkua sekä kokemuksia pahuuden läsnäolosta, hallusinaatioita, paineen tunnetta rintakehän päällä ja hengitysvaikeuksia. Tässä tilassa ihminen on tietoinen ympäristöstään mutta ei pysty liikkumaan, mikä aiheuttaa hänessä pelkoa. Tila aiheutuu aivojen valvetilaa säätelevään mekanismiin tulleesta häiriöstä, minkä seurauksena tietoisuus herää ennen REM-uneen liittyvän lihashalvauksen päättymistä. Tila ei ole vaarallinen, mutta siihen liittyvän pelon takia se on monissa kulttuureissa liitetty aaveisiin, demoneihin ja ufosieppauksiin.
Kokemus

Unihalvauksessa ihminen makaa pystymättä liikuttamaan muita ruumiinosia kuin silmiään. Samalla hän kokee jotain pelottavaa. Unihalvaukset voidaan jakaa tilastollisesti kolmeen luokkaan. Tunkeutujakokemuksessa läsnä tuntuu olevan jokin paha olento. Siitä seuraa voimakas pelkotila ja joskus hallusinaatioita. Incubus-kokemuksessa henkilö kokee hengitysvaikeuksia ja painon tunnetta rinnan päällä, minkä hän usein tulkitsee kehon päällä olevaksi tai sen sisään tunkeutuvaksi olennoksi. Tasapainohallusinaatiossa henkilö voi kokea esimerkiksi sängyn keinumista, leijumista, nousemista tai putoamista, joskus kehostapoistumiskokemuksia.
Joskus henkilö näkee uhkaavan hahmon istuvan lähellä tai rintakehänsä päällä, joskus hän kokee pahuuden häilyvän juuri näkökentän ulkopuolella. Jotkut ovat nähneet sinisten olioiden tulevan ikkunan läpi.
Unihalvaus esiintyy useammin ihmisen herätessä kuin nukahtaessa, ja se on yleensä lyhytkestoinen. Kokemus päättyy yleensä muutaman kymmenen sekunnin jälkeen itsestään siihen, että lihakset alkavat toimia. Kohtaus on mahdollista saada loppumaan myös tahdonvoimalla, ulkoisella äänellä tai toisen ihmisen kosketuksella.
Syyt

Unihalvaus on seurausta aivojen valvetilaa säätelevään mekanismiin tulleesta häiriöstä. Ihmisen nähdessä REM-unta hänen luurankolihaksensa ovat halvautuneet, jotta hän ei liikkuisi ja satuttaisi itseään. Jos aivorungon vireystilaa säätelevät mekanismit aiheuttavatkin sen, että tietoisuus herää ennen lihashalvauksen päättymistä, henkilö kokee unihalvauksen. Tilaan liittyvän pelon aiheuttaa kyvyttömyys liikkua, vaikka ihminen on hereillä, sekä kokemus pahansuovan läsnäolosta.
Yleisyys

Unihalvauksen voi kokea kuka tahansa, eikä juuri mikään ennusta sen tuloa. Eri tutkimusten mukaan unihalvauksen on kokenut 15–40 prosenttia aikuisista ainakin kerran. Useimmiten unihalvaus alkaa 14–17-vuotiaana. Joillekin kokemus jää ainutkertaiseksi, mutta toiset saattavat kokea sen viikoittain. Ihminen voi tottua toistuviin unihalvauksiin niin, että kokemus ei enää ole pelottava.
Taipumus on voimakkaasti periytyvä, ja joissain suvuissa sitä esiintyy useammin kuin toisissa.
Altistavia tekijöitä

Stressin, masennuksen ja ahdistuneisuuden ei suoraan ole havaittu lisäävän unihalvausten riskiä, vaikka ne vaikuttavatkin uniin ja unenlaatuun. Altistavia tekijöitä ovat stressin ohella univaje, voimakas ruumiillinen rasitus, alkoholi ja selällään nukkuminen. Viimeksi mainittu saattaa aiheuttaa kielen valahduksen taaksepäin ja sitä kautta hengityskatkoksen, johon ihminen herää, vaikka osa hänen aivoistaan ovat yhä REM-unessa. Narkoleptikoilla unihalvaus on tavallisempi kuin muilla ihmisillä, sillä narkoleptikon lihashalvausmekanismi ei toimi kunnolla. On arvioitu, että noin 40–60 prosenttia narkoleptikoista kärsii myös unihalvauksista.
Hoito

Unihalvaus ei ole vaarallinen eikä liity mielenterveyden häiriöihin. Unihalvausta voidaan hoitaa samoilla lääkkeillä kuin lihasten jännitysjäykkyystilaa.
Kulttuuriviittaukset ja tutkimuksen historia

Unihalvauksessa koettuja hallusinaatioita ja läsnäolon tunnetta on käytetty eri kulttuureissa perusteena esimerkiksi aaveiden, demonien, ufojen ja erilaisten myyttisten olentojen olemassaololle. Unihalvauksia aiheuttavaa demonia on kutsuttu incubukseksi tai succubukseksi, ja sen tavoitteena on pelotella nukkujaa tai vietellä tämä näkemään seksuaalisia unia. Ufosieppauskokemukset on usein selitetty unihalvauskohtauksiksi, sillä niissä esiintyy sama halvaantumisen tunne, oudot havainnot ja leijaileminen kuin unihalvauksessakin. Ihmiset ovat kautta aikain pohtineet myös sitä, miksei kohtauksen aikana lähellä koettu läsnäolo voi koskaan olla hyvä, ja pahuudelle on yritetty löytää niin paranormaalia kuin uskonnollistakin selitystä. Suomen kielen sana "painajainen" saattaa alun perin olla kuvannut unihalvauksessa rinnan päällä istuvaa pahaa olentoa.
Nykyaikainen tieteellinen selitys unihalvaukselle, sen yleisyydelle ja harmittomuudelle muotoutui vasta 1980-luvun alussa ja vahvistui sitä seuranneissa lukuisissa tutkimuksissa.
Kirjallisuutta

Seikkala, Elena 2000. Öinen kauhu – kokemus ja selviytyminen unihalvauksesta kärsivillä. Pro gradu -työ. Psykologia. Tampere: Tampereen yliopisto. PDF
Aiheesta muualla

Yle Oppiminen: Oudot tunteet: Unihalvaus
Eugène Thivierin veistos Le Cauchemar (1894)
Ólympos (Kypros)

Ólympos-vuori talvella.
| --- | --- |
Sijainti:  Kypros
Vuoristo:  Tróodos
Korkeus merenpinnasta:  1 952 m
Prominenssi:  1 952 m
| --- | --- |
Luokitus:  Maailmanperinnön aieluettelon kohde (d) (2. huhtikuuta 2002) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ólympos (kreik. Όλυμπος, myös Chionístra, Χιονίστρα) on Kyproksen korkein vuori. Se sijaitsee Tróodos-vuoristossa ja sen korkeus ja prominenssi ovat 1 952 metriä.
Ólympoksen rinteillä kasvaa havumetsää. Talvella vuorella on lunta ja se on suosittu talviurheilukeskus. Lähellä vuoren huippua sijaitsee Tróodoksen kylä. Vuoren huipulla sijaitsee Ison-Britannian Akrotírin tukikohtaa palveleva Britannian kuninkaallisten ilmavoimien tutka-asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ólympos Wikimedia Commonsissa
Enimmäkseen Kirkasta

| Enimmäkseen Kirkasta |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kirill Babitzin, Raila Kinnunen
Kansitaiteilija:  Tuula Mäkiä
Kieli:  suomi
Genre:  elämäkerta
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1999
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  311
ISBN:  951-0-23644-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Enimmäkseen Kirkasta on suomalaislaulaja Kirkasta kertova elämäkerta, jonka kirjoitti Raila Kinnunen yhdessä Kirkan kanssa käymiensä keskustelujen ja käytössään olevien arkistojen pohjalta. Teoksen julkaisi vuonna 1999 WSOY.
Idea elämäkertaan tuli Kirkalta itseltään, ja hän oli ehdottanut sen tekemistä jo 1990-luvun puolivälissä. Työstäminen aloitettiin syksyllä 1998, ja julkistamistilaisuus järjestettiin 20. lokakuuta 1999.
Kirja noudattaa Kirkan hyväntahtoista imagoa, joskin hän kertoo siinä myös elämänsä kipukohdista, kuten vaikeasta isäsuhteestaan, aviottomasta lapsestaan, lähipiirissään olevasta huumeongelmasta ja ensimmäisen avioliittonsa kariutumisesta. Monet Kirkan hyvin tuntevat kritisoivat kirjan antavan kohteestaan yksiulotteisen kiiltokuvamaisen vaikutelman.
Kirja ilmestyi pokkariversiona vuonna 2007 Kirkan kuoleman jälkeen.
Unkarin kansallisgalleria

| Unkarin kansallisgalleria Magyar Nemzeti Galéria  |
| --- | --- |

 Kansallisgallerian rakennus
Tyyppi:  kansallinen taidemuseo
Sijainti:  Budapest, Unkari
Perustettu:  1957
Johtaja:  Ferenc Csák
Kotisivut:  http://www.mng.hu/en
Koordinaatit:  47°29′46″N, 19°2′23″E
 fiUnkarin kansallisgalleria 
    
Unkarin kansallisgalleria (unk. Magyar Nemzeti Galéria) on Budapestissä sijaitseva taidemuseo, joka perustettiin vuonna 1957. Se sijaitsee Budan linnassa, ja sen kokoelmiin kuuluu unkarilaista taidetta monilta taiteen aloilta.
Historia

Unkarilaista taidetta esittelevä kansallisgalleria perustettiin 1957. Sen teoksia oli jo kerätty vuodesta 1839, ja ne olivat aiemmin olleet esillä Unkarin kansallismuseossa ja Kaunotaiteiden museossa. Kansallisgallerian kokoelmiin kuului alkujaan muun muassa 6 000 maalausta, 2 100 veistosta ja 3 100 mitalia. Se avasi ovensa 5. lokakuuta 1957.
Kansallisgalleria muutti Budan linnaan vuonna 1975 ja otti käyttöönsä linnan B-, C- ja D-siivet. Sen yhteyteen liitetään samalla Kaunotaiteiden museon vanhan unkarilaisen taiteen kokoelman, minkä ansiosta gallerian kokoelmat kattoivat koko unkarilaisen taiteen historian 1000-luvulta nykypäivään. Seuraavien vuosikymmenien aikana museon kokoelmat ovat laajentuneet, ja uusia näyttelyitä on perustettu. Museo sai lisätilaa, kun se vuonna 2005 otti käyttöönsä myös linnan A-siiven.
Rakennus ja näyttelyt

Kansallisgalleria on majoittautunut Budan linnassa neljään siipeen ja neljään kerrokseen. Museon pääsisäänkäynti on C-siiven itäisellä sivulla vastapäätä Tonavaa. Sisäänkäynnin edessä on Eugen Savoijilaisen patsas. Ensimmäisen kerroksen D-siivessä on vanhojen kiviesineiden sekä paneelimaalausten ja puupatsaiden näyttely. Lisäksi ensimmäisessä kerroksessa on tilaa tilapäisille näyttelyille.
Toisen kerroksen kokoelmat ovat kaikista laajimmat. Sen A-osassa on myöhäisgoottilaisia alttaritauluja sekä renessanssi- ja barokkitaidetta esittelevät näyttelyt. B- ja C-osissa on pääosin 1800-luvun taidetta ja A-osassa vaihtuvia näyttelyitä. Kolmannessa kerroksessa on taidetta 1900-luvun alkupuoliskolta ja vaihtuvia näyttelyitä. Ylimmässä kerroksessa on vuoden 1945 jälkeen tehtyä taidetta ja vaihtuvia näyttelyitä.
Kokoelmat

Ensimmäisen kerroksen niin sanotussa Lapidariumissa on kiviesineitä, joita löytyi Budan linnan jälleenrakennustöissä. Siihen kuuluu veistoksia ja arkkitehtonisia kappaleita, jotka koristivat linnan huoneita Angevinien ja Jagiellojen hallituskaudella. Kokoelman arvokkain esine on mustasta marmorista tehty Béla III:n pää, joka on noin vuodelta 1200. Osastolla on myös Matias Corvinusta ja tämän vaimoa Beatricea esittävät matalat marmorireliefit. Kokoelmaan kuuluu myös myöhäisgoottilaisia ja renessanssin esineitä Unkarin muista palatseista ja kirkoista.
Lapidariumia vastapäätä on goottilaisia paneeleja, veistoksia ja alttarikoristeita. Alttaritaulukokoelmaan kuuluu pääasiassa kookkaita taide-esineitä 1400-luvulta ja 1500-luvun alusta. Ne edustavat melko puhdasta gotiikkaa, mutta niitä koristavissa veistoksissa ja maalauksissa on jo renessanssin piirteitä. Nuorin alttaritaulu on peräisin Ciucsângeorgiun Mariankirkosta.
Monet barokkitaiteen osaston maalauksista kuuluivat alkujaan prinssi Nikolaus Esterházyn kokoelmiin, tai ne on takavarikoitu yksityisiltä omistajilta 1950-luvulla. Renessanssi- ja barokkitaiteen kokoelmaan kuuluu teoksia manieristeilta 1600-luvun alusta 1700-luvun lopun teoksiin. Habsburgien vaikutus Unkarin taiteeseen oli barokkiaikana suuri, joten itävaltalaiset taiteilijat ovat hyvin edustettuna. Kokoelmiin kuuluvat muun muassa muraaleja maalanneen Franz Anton Maulbertschin pienempi teos Jeesus kantamassa ristiä ja Ádám Mányokin Ferenc II Rákóczin muotokuva. Osaston viimeisenä on Georg Raphael Donnerin veistoksia ja Joseph Dorffmeisterin maalauksia.
1800-luvun alkupuolella taiteessa vallitsivat kertaustyylit, ja Kansallisgalleriassa niitä edustavat erityisesti Gyula Benczúr ja Bertalan Székely. Heidän työstään esillä ovat esimerkiksi Benczúrin Budan takaisinvaltaus vuonna 1686 ja Székelyn Egerin naiset. Vuosisadan toisen puoliskon impressionismi näkyy parhaiten Pál Szinyei Mersen töissä. Realismia sen sijaan edustavat László Paál ja Mihály Munkácsy. Heidän töilleen on omistettu kokonainen osio, sillä molemmat maalasivat maisemia, vaikkakin Munkácsyn töiden joukossa on myös paljon muita maalauksia. Uusklassismia edustavan Károly Lotzin katto- ja seinäfreskoja on ympäri Budapestia, mutta Kansallisgalleriassa on myös joitakin hänen maalauksiaan.
1900-luvun alkupuoliskon näyttely avautui vuonna 2002, ja siellä on teoksia 1890-luvulla Nagybányan taiteilijasiirtokunnan perustaneilta Simon Hollósyltä ja Károly Ferenczyltä 1940-luvun puolivälin teoksiin. Niitä ei esitellä kronologisessa järjestyksessä, ja esillä olevat tärkeimpien taiteilijoiden teokset vaihtelevat. Lisäksi osaston käytävillä on näytillä myös pienempiä maalauksia, piirroksia, veistoksia ja mitaleita. Merkittäviä teoksia ovat esimerkiksi Ferenczyn Maalari, Pablo Picassolta ihailua saaneen Tivadar Kosztka Csontváryn abstraktit Kreikkalaisen amfiteatterin rauniot Taorminassa ja Libanoninsetri. Lisäksi on maalauksia esimerkiksi maailmansotien välissä vaikuttaneelta avantgardistiselta Kahdeksan ryhmältä. Osastolla, joka käsittelee 1900-luvun jälkipuoliskoa, on töitä aivan moderniin nykytaiteeseen asti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gallerian kotisivut (unkariksi)
Sivujen englanninkielinen osuus (englanniksi)
Kansallisgallerian pääsisäänkäynti ja Eugen Savoijilaisen patsas.
Tuntemattoman taiteilijan 1500-luvulla tehty paneelimaalaus Pyhä Anna, neitsyt ja lapsi.
Bertalan Székely esittää teoksessaan Egerin naiset Egerin linnaa osmaneilta puolustavia naisia.
Károly Ferenczy Maalari.
Unto Uneksija

Unto Uneksija on Veikko Savolaisen piirtäjänimimerkillään Joonas luoma suomalainen sarjakuva, joka ilmestyi Pellervossa vuosina 1966–1999 ja sen seuraajassa Kodin Pellervossa vuosina 2000–2010.  Savolaisen ohella sarjaa ovat piirtäneet lyhyen aikaa myös Risto Mäkinen (1969), Tarmo Koivisto (1972–1974) ja Kari Leppänen (1976). Vuonna 1999 Unto Uneksijasta ilmestyi Pellervon kustantamana myös sarjakuva-albumi.
Unto Uneksija ehti ilmestyä yhteensä 44 vuotta, mikä teki siitä yhden pisimpään ilmestyneistä suomalaisista sarjakuvista. Muita likimain yhtä pitkään ilmestyneitä ovat olleet Kotiliedessä ilmestynyt, Asmo Alhon luoma Kieku ja Kaiku, joka ehti ilmestyä 43 vuotta; Kuluttajain Lehdessä ilmestynyt, Ola Fogelbergin luoma ja hänen tyttärensä Toto Kailan isänsä kuoltua vuonna 1952 jatkama Pekka Puupää, jota nämä piirsivät vuosina 1925–1976; sekä Jyrki Paavolan ja Risto Nurisalon Puutaheinää, joka on ilmestynyt Hymy-lehdessä vuodesta 1965.
Albumi

Joonas: Unto Uneksija.  Helsinki:  Pellervo, 1999 (lisäpainos 2006).  ISBN 952-5276-02-3
Aiheesta muualla

Unto Uneksija Suomen sarjakuvaseura. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 16.12.2011.
Ultrajuoksu

Ultrajuoksijoita kilpailemassa Sahara Race 2011 -tapahtumassa.
Ultrajuoksu on maratonia (42 kilometriä) pitempien matkojen juoksemista. Ultrajuoksukilpailuja käydään monenlaisilla alustoilla, kuten juoksuradoilla, päällystetyillä kaduilla ja teillä sekä päällystämättömillä teillä ja mäkipoluilla.
Historia

Ultrajuoksu on vanha urheilumuoto. Muinaisina aikoina posti kuljetettiin joskus juoksemalla. 1800-luvulla ultrajuoksukilpailut kestivät normaalisti kuusi päivää, ja niissä kilpailtiin siitä, kuka ehti siinä ajassa juosta pisimmän matkan. Nykyisin ultrajuoksu on kansainvälisen yleisurheiluliiton tunnustama urheilumuoto.
Kilpailumuodot

Ultrajuoksuja on kahdentyyppisiä. Toisessa kilpailumuodossa juostaan kiinteä matka. Se on usein 42 ja 160 kilometrin väliltä, mutta pisimmät kilpailut voivat ylittää jopa 4 000 kilometriä ja kestää kaksikin kuukautta. Joskus juostaan yhdestä kaupungista toiseen. Matka saattaa olla yksisuuntainen, tai puolivälissä käännytään takaisin. Juoksuradalla järjestetyssä kilpailussa koko matka juostaan 400 metrin rataa kiertäen.
Toisessa kilpailumuodossa juostaan tietty aika, kuten 24 tuntia, ja voittaja on se, joka ehtii juosta siinä ajassa pisimmän matkan.
Kilpailun kulku

Ultrajuoksukilpailuja järjestetään nykyisin eri puolilla maailmaa kaikkina vuodenaikoina. Useimpien kilpailujen lähtö on aamulla. Kilpailijat juoksevat väliaikapisteiden kautta, jotta heidän edistymistään voidaan seurata ja terveydentilaansa valvoa.
Ennen kilpailua ultrajuoksijat tankkaavat hiilihydraattia. Matkan aikana kilpailijat juovat tiheästi joko vettä tai energiajuomaa, sekä syövät esimerkiksi hedelmiä ja energiapatukoita. Suurissa ultrajuoksukilpailuissa saattaa olla huoltopisteitä kymmenen kilometrin välein. Joissain kilpailuissa mitään huoltopisteitä ei matkan varrella ole, vaan kilpailijat joutuvat kantamaan itse omat ruokansa ja ottamaan vetensä puroista.
Ultrajuoksijat kävelevät usein osan matkasta, etenkin ylämäet. Monipäiväisten kilpailujen aikana juoksijat voivat myös nukkua.
Harjoittelu

Moni ultrajuoksija harjoittelee juoksemalla useimpina arkipäivinä 10–15 kilometrin lenkkejä ja viikonloppuna 20–50 kilometrin lenkin. Yksi päivä viikosta on lepopäivä. Jotkut ultrajuoksijat tekevät myös nopeusjuoksuharjoitteita, voimaharjoitteita, crosstrainingia ja intervalliharjoitteita.
Varusteet

Ultrajuoksijat käyttävät jaloissaan juoksukenkiä. Tiejuoksijat käyttävät kevyempiä juoksukenkiä kuin polkujuoksijat, joiden kenkien on oltava tukevat ja pitävät. Oikeanlaiset sukat estävät hiertymät. Jotkut käyttävät ohuita sukkia, jotkut paksuja sukkia. Paidan ja housujen täytyy olla mukavat, kosteutta poistavat ja sopivan lämpimät tai viileät olosuhteista riippuen. Pyöräilyshortseilla voidaan ehkäistä reisien hiertymiä. Kesällä juoksijan on suojauduttava auringolta päähineellä, aurinkolaseilla, pitkähihaisilla paidoilla ja aurinkovoiteella. Talvella pukeudutaan kerroksittain ja saatetaan käyttää myös pipoa ja sormikkaita. Ruoka ja muut tarvikkeet kuljetetaan vyölaukussa tai repussa. Pimeällä tiejuoksijat käyttävät heijastimia.
Maailmanennätykset

Kansainvälinen ultrajuoksuliitto kirjaa maailmanennätyksiä 50 ja 100 kilometrin sekä 50 ja 100 mailin matkoilla sekä 6, 12, 24 ja 48 tunnin ja kuuden vuorokauden matkoilla.
Maailmanennätykset > Miehet

| Matka | Tulos | Kilpailija | Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 km | 2.42.07 |  Ketema Bekele Negasa | 23.5.2021 | Port Elizabeth, Etelä-Afrikka |
| 50 mailia | 4.50.08 |  Jim Walmsley | 4.5.2019 | Sacramento, Yhdysvallat |
| 100 km  | 6.05.35 |  Aleksandr Sorokin | 14.5.2023 | Vilna, Liettua |
| 100 mailia | 10.51.39 |  Aleksandr Sorokin | 7.1.2022 | Tel Aviv, Israel |
| 1 000 km  | 5 vrk 16.17.00 |  Yiannis Kouros | 26.11.–2.12.1984 | Colac, Australia |
| 1 000 mailia  | 10 vrk 10.30.36 |  Yiannis Kouros | 20–30.5.1988 | New York, Yhdysvallat |
| 6 tuntia | 98,496 km |  Aleksandr Sorokin | 23.4.2022 | Bedford, Iso-Briannia |
| 12 tuntia | 177,410 km |  Aleksandr Sorokin | 7.1.2022 | Tel Aviv, Israel |
| 24 tuntia | 319,614  |  Aleksandr Sorokin | 17.9.2022 | Verona, Italia |
| 48 tuntia | 473,495 km |  Yiannis Kouros | 3–5.5.1996 | Surgères, Ranska |
| 6 vuorokautta | 1036,800 km |  Yiannis Kouros | 20–26.11.2005 | Colac, Australia |
Maailmanennätykset > Naiset

| Matka | Tulos | Kilpailija | Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 km | 2.59.54 |  Desiree Linden | 13.4.2021 | Dorena, Yhdysvallat |
| 50 mailia | 5.40.18 |  Ann Trason | 23.2.1991 | Houston, Yhdysvallat |
| 100 km | 6.33.11 |  Tomoe Abe | 25.6.2000 | Yubetsu-Saroma-Tokoro, Japani |
| 100 mailia | 12.42.40 |  Camille Herron | 11.11.2017 | Vienna, Yhdysvallat |
| 1 000 km  | 7 vrk 16.08.37 |  Paula Mairer | 29.9.-6.10.2002 | New York, Yhdysvallat |
| 1 000 mailia  | 12 vrk 14.38.40 |  Sandra Barwick | 16–28.10.1991 | New York, Yhdysvallat |
| 6 tuntia | 85,492 km |  Nele Alder-Baerens | 11.3.2017 | Münster, Saksa |
| 12 tuntia  | 153,600 km |  Satu Lipiäinen | 20.5.2023 | Kokkola, Suomi |
| 24 tuntia | 270,116 km |  Camille Herron | 26–27.10.2019 | Albi, Ranska |
| 48 tuntia | 397,103 km |  Sumie Inagaki | 21–23.5.2010 | Surgères, Ranska |
| 6 vuorokautta | 883,631 km |  Sandra Barwick | 18–24.11.1990 | Campbelltown, Australia |