Suomen kielen sanasto
Sanaston alkuperä > Lainasanat

Suomen sanastoa on pidetty poikkeuksellisen omaperäisenä siksi, että vierasperäisiä sanoja on usein tietoisesti vältetty ja niille on pyritty luomaan omaperäisiä vastineita, kuten esimerkiksi järjestö ja periaate sanojen organisaatio ja prinsiippi tilalle. Lisäksi suurin osa yleisimmistä lainasanoista on sellaisia, että tavallinen kielenkäyttäjä ei edes tunnista niitä lainoiksi, kuten esimerkiksi puhdas, sata, kaikki tai etsiä. Helpommin havaittavia ovat lähinnä kreikan ja latinan aineksista johdetut ja monissa eri kielissä tunnetut sanat, kuten auto, historia, kilometri, normaali ja numero. Kuitenkin suomea voi nykyisen sanastonsa suhteen pitää pitkälti indoeurooppalaisena kielenä, sillä varovaisestikin arvioiden 1 000 yleisemmästä kantasanasta yli kolmannes on lainaperäisiä.
Suomen kielen vanhimmat lainasanat ovat peräisin indoeurooppalaisesta kantakielestä, kuten jyvä, mehiläinen, mesi ja porsas. Ne on ilmeisesti lainattu jo uralilaiseen kantakieleen. Sen lisäksi on olemassa ns. luoteisindoeurooppalaisia lainasanoja, jotka tunnetaan vain läntisimmässä uralilaisissa kielissä; suomessa esimerkiksi kesä, kulkea, tehdä ja ihminen. Osa vanhoista indoeurooppalaisista lainasanoista on indoiranilaisia eli arjalaisia, kuten orja, ostaa, sata ja vasara.
Seuraavaa lainasanakerrostumaa ovat balttilaiset ja  vanhat germaaniset lainasanat, joita tunnetaan itämerensuomalaisissa ja saamelaiskielissä, mutta ei juuri idempänä. Suomessa balttilaisia lainasanoja on toistasataa (esimerkiksi morsian, hammas, herne ja seinä) ja vanhoja germaanisia lainasanoja noin 500 (esimerkiksi äiti, leipä, rauta ja huone). Lainasanojen perusteella on päätelty, että kantasuomalaisilla on ollut tiiviit suhteet balttilaisten ja germaanisten kielten puhujiin ja heiltä on opittu karjanhoitoa, kehittyneempää maanviljelyä, tekniikkaa ja metallin käsittelyä. Kosketukset germaaneihin ovat jatkuneet katkeamatta vuosisatoja ja vanhoja germaanisia lainoja on saatu sekä kantagermaanista että sitä seuranneesta kantaskandinaavista. Vanhimpia ovat esimerkiksi rengas, heittää, sairas ja hauta. Noin vuoden 800 jälkeen saadut lainat lasketaan jo ruotsalaislainoiksi.
Slaavilaisia lainasanoja suomessa on noin 300. Ne ovat peräisin muinaisvenäjästä, kuten ikkuna, lusikka, saapas ja taltta, mutta jotkin sanat ovat voineet lainautua jo kantaslaavista, kuten hauki ja hirsi. Slaavilaisia lainoja ovat myös varhaisimmat kristinuskoon liittyvät sanat risti, pappi ja pakana, vaikka kristinusko onkin tullut Suomeen lännestä. Myöhemmin Suomeen on lainautunut sanoja myös nykyvenäjästä, etenkin itämurteisiin. Venäläisiä lainasanoja ovat esimerkiksi pomo, kanava, kapakka ja viesti. Helsingin slangin kautta levinneitä venäläisiä lainasanoja ovat esimerkiksi mesta ja lafka.
Eniten lainasanoja suomeen on tullut ruotsista. Vanhimpia ruotsalaislainoja ovat esimerkiksi kummi, kaupunki, tuoli, housut ja sakset, ja lainoja on tullut sen jälkeen jatkuvasti. Ruotsin välityksellä suomeen on tullut lainoja myös saksasta (esim. lasi, väri, kivääri, herra ja pormestari) sekä paljon latinalais- ja kreikkalaisperäistä sanastoa (esim. kirkko, koulu, kartta, leijona, historia). Toisaalta 1800-luvun kansainvälisten sivistyssanojen voidaan katsoa tulleen suomen kieleen myös suoraan saksasta, ranskasta tai latinasta. Nykyisessä suomen kirjakielessä arvioidaan olevan toistatuhatta ruotsalaista lainasanaa. Viimeisen sadan vuoden aikana ruotsin vaikutus on vähentynyt ja dominoivaksi kulttuurikieleksi on etenkin toisen maailmansodan jälkeen noussut englanti. Kaikki englantilaiset lainasanat eivät kuitenkaan ole nuoria, vaan jo 1800-luvulla on lainattu esimerkiksi rommi, pihvi, timotei, muki ja tunneli.
Lainasanat jaetaan yleislainoihin, erikoislainoihin ja sitaattilainoihin sillä perusteella, miten hyvin ne ovat mukautuneet suomen äännejärjestelmään ja sanarakenteeseen. Vanhimmat lainasanat ovat yleislainoja, joiden rakenne ei eroa muista suomen sanoista. Nuoremmat lainasanat eli erikoislainat eivät ole yhtä mukautuneita. Niissä voi olla vierasperäisiä konsonantteja (bensiini), kaksi tai kolme konsonanttia sanan alussa (psyykkinen, stressi) tai ne rikkovat vokaalisointua (fysiikka). Kaikkein nuorimpia ovat sitaattilainat, jotka on lainattu sellaisenaan ja joiden kirjoitusasu on säilynyt, kuten burnout, cocktail, genre ja paparazzi.