stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Kommunistisen Puolueen tukiryhmät

SKP:n tukiryhmät olivat vuosina 1931–1935 Neuvostoliitossa toimineita Suomen Kommunistisen Puolueen avustuskomiteoita. Ryhmät tukivat puoluetta taloudellisesti, harjoittivat valistustyötä ja arvioivat kaadereiden soveltuvuutta erilaisiin tehtäviin. Tukiryhmiä toimi Karjalassa ja Leningradin oblastissa työpaikoilla, kouluissa, puna-armeijassa ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen järjestöjen yhteydessä. Työ oli aktiivisinta Petroskoissa.
Kommunistisen internationaalin toimeenpaneva komitea lopetti SKP:n Neuvostoliitossa tapahtuneen toiminnan taloudellisen avustamisen loppuvuonna 1930 ja kehotti puoluetta keräämään varat maan suomalaisväestöltä. SKP:n keskuskomitea päätti tukiryhmien perustamisesta 30. lokakuuta 1931. Hankkeella oli myös NKP:n korkeimman johdon tuki. Karjalan ryhmien muodostamisesta vastasivat SKP:n ulkomaan byroon Otto Vilmi, Eeva Korhonen ja Finna Merikari. Monien ryhmien pohjana toimivat NKP:n puoluejärjestöjen kansalliset solut.
Tukiryhmät eivät onnistuneet kovin hyvin varojen keräämisessä neuvostoliitonsuomalaisilta, mutta NKP:n Karjalan aluejärjestö lahjoitti puolueelle huomattavia summia ryhmien kautta. Tukiryhmien tekemä valistustyö käsitti muun muassa luentoja ja alustuksia vallankumouskalenterin mukaisina juhlapäivinä. Keskeisintä suomalaisille kommunisteille oli kuitenkin ryhmien työ kaadereiden luotettavuuden arvioinnissa. Tukiryhmät valitsivat opiskelemaan lähetettävät puoluejäsenet, joista oli tarkoitus valmentaa Suomen tulevan vallankumouksen etujoukkoa.
Monet tukiryhmien aktiiveista olivat korkeissa asemissa NKP:ssä, armeijassa, tiedotusvälineissä ja valtion elimissä. Ryhmissä toimivat muun muassa Toivo Alavirta, Aino Forsten, Verner Forsten, Johannes Heikkonen, Lauri Letonmäki, J. H. Lumivuokko, Jaakko Mäki, Eemeli Parras, Emanuel Pohjaväre, Heino Rautio, Herman Saxman, Teemu Törmälä, Arthur Usenius, Jalmari Virta ja Jalmari Virtanen.
Stalinin vainoissa SKP:n tukiryhmissä toimineet päätyivät sortotoimien kohteeksi ensimmäisten joukossa. Suomalaisen nationalismin vastaisten kampanjoiden alettua Vilmi ja Korhonen ryhtyivät oma-aloitteisesti rajoittamaan ryhmien toimintaa vuonna 1934. Kirjallisten ohjeiden lähettämisestä ja pöytäkirjojen pidosta luovuttiin. Kokoonpanoja supistettiin ja syyskuusta 1934 alkaen elimiä alettiin kutsua ”Suomalaisen vallankumousliikkeen” tukiryhmiksi. Vilmi erotettiin ulkomaan byroosta loppuvuonna 1934. Kesällä 1935 SKP päätti lopettaa ryhmien toiminnan kokonaan. Samalla viranomaiset alkoivat pidättää ryhmien aktiiveja. Vilmi tuomittiin helmikuussa 1936 ”kansallisuuspolitiikan räikeästä vääristelystä” ja teloitettiin tammikuussa 1938.
Ryhmät

Ryhmistä suurin oli Kontupohjan komitea, johon kuului vuoden 1935 jäsenluettelon mukaan 50 jäsentä, joista kuitenkin vain noin 10–15 oli aktiivisesti mukana toiminnassa. Alla oleva luettelo ei sisällä kaikki tukiryhmiä.
Internatsional
Karjalan jääkäriprikaatin Aunuksen pataljoona
Karjalan jääkäriprikaatin Petroskoin pataljoona
Karjalan Kirjailijaliitto
Kommunistinen Maatalouskorkeakoulu
Kontupohja
Lohijärvi
Maanpuolustuksen, ilmailu- ja kemian alan edistämisyhdistys Osoaviahim
NKP:n Petroskoin kaupunkijärjestö
Petroskoin radiokomitea
Säde-kommuuna
Tunkua
Uhtua
Valtion kustannusliike Kirja (Petroskoi)
Subaru

| Subaru |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Confidence in Motion (suom. Luottamusta toimintaan)
Perustettu:  15. heinäkuuta 1953
Kotipaikka:  Ebisu, Shibuya, Japani
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  autot
Omistaja:  Subaru Corporation
Kotisivu:  www.subaru.co.jp/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Subaru on japanilainen autonvalmistaja. Subarun kaikissa nykyisissä automalleissa (yhteistyössä Toyotan kanssa tehtyä Subaru BRZ -mallia lukuun ottamatta) on jatkuva neliveto. Subaru on yksi harvoista automerkeistä, jonka henkilöautomalleissa käytetään bokserimoottoria.
Subaru kuuluu japanilaiseen Fuji Heavy Industries -konserniin, joka valmistaa henkilöautojen lisäksi muun muassa junia, linja-autoja, lentokoneita ja avaruusaluksia.
Yrityksen nimi viittaa Seulasten tähtijoukkoon. Subarun logossa on kuitenkin vain kuusi tähteä, jotka eivät kuvaa Seulasia, vaan kuutta yritystä, joiden fuusiosta Subaru syntyi.
Ralli

Subaru Tecnica Internationalin (STI) perustaja Noriyuki Koseki aloitti pyrkimykset moottoriurheiluun Subaru RX ja RX Turbo -autoilla 1980-luvulla, joita hän myös ajoi. 1990-luvulla Subaru Legacy -mallin ja Prodriven mukaan tulon myötä Subaru saavutti menestystä A-ryhmässä. Talli voitti ensimmäisen kerran Uuden-Seelannin rallissa vuonna 1993, jonka jälkeen esiteltiin Legacyn seuraaja Impreza 555, jolla Colin McRae tuli tunnetuksi.
Subaru on voittanut rallin MM-sarjan (WRC) valmistajien mestaruuden kolme kertaa peräkkäin (1995, 1996 ja 1997) ja on sijoittunut kaksi kertaa toiseksi (1994, 1999). Subaru lopetti WRC:n vuonna 2008 taloudellisten vaikeuksien takia. Talli on kilpaillut valmistajien mestaruudesta PWRC-sarjassa, jossa on samat "rajoitukset" kuin N-ryhmässä mutta samat kilpailut kuin rallin pääsarjassa. Subarun ajajina ovat toimineet Toshiriro Arai ja Patrik Flodin, ja Monster Energy WRT:ssä Subarun ajajana toimi myös Ken Block.
2020-luvulla Subaru on kilpaillut amerikkalaisessa ARA-sarjassa.
Subarun nykyiset automallit

Ascent
Baja
BRZ
Tribeca
Forester
Impreza
Impreza WRX
Justy
Legacy/Liberty
Levorg
Outback
Pleo
R1
R2
Sambar
XV/Crosstrek
Aikaisemmat mallit

360
FF-1 Star
FF-1 G
1400 DL/GL
1600 Leone
1800
Alcyone (myös XT, XT6 ja Vortex)
Alcyone SVX (myös SVX)
BRAT
Domingo
Leone
Libero
GL/DL/Loyale
Rex
Vivio
Traviq
Trezia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Subaru Global (Arkistoitu – Internet Archive)
Subaru Suomi
PWRC englanninkielisessä wikissä
Subarun moottoriurheilun sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Subarun ralliauto Impreza WRC
Subaru Legacy
Talal

| Talal |
| --- | --- |
 
Jordanian kuningas
Valtakausi:  20. heinäkuuta 1951 – 11. elokuuta 1952
Kruunajaiset:  20. heinäkuuta 1951
Edeltäjä:  Abdullah ibn Husain
Seuraaja:  Hussein

Syntynyt:  26. helmikuuta 1909 Mekka, Ottomaanien valtakunta
Kuollut:  7. heinäkuuta 1972 (63 vuotta) Istanbul, Turkki
Puoliso:  Zein al-Sharaf Talal
Lapset:  Hussein  Muhammad ibn Talal Hasan ibn Talal Basma bint Talal
Koko nimi:  Talal bin Abdullah bin Hussein bin Ali
Suku:  Banū Hāshim
Isä:  Abdullah ibn Husain
Äiti:  Musbah bint Nasser
Uskonto:  sunnalaisuus
Talal bin Abdullah (26. helmikuuta 1909 – 7. heinäkuuta 1972) oli Jordanian kuningas 20. heinäkuuta 1951 – 11. elokuuta 1952. Hänet syrjäytettiin terveyssyistä, sairastettuaan skitsofreniaa.
Talal syntyi Mekassa 1909. Vuonna 1934 hän nai Zein al Sharaf Talalin. Talal opiskeli Royal Military Academyssa Sandhurstissa Englannissa, josta hän valmistui 1939.
Talal nousi valtaistuimelle, kun hänen isänsä Abdullah ibn Husain murhattiin Jordanian puoleisessa Jerusalemissa. Lyhyen valtakaudensa aikana Talal ehti ottaa käyttöön uuden perustuslain, joka teki ministereistä vastuullisia parlamentille. Hän myös sovitteli maansa välejä Egyptin ja Saudi-Arabian kanssa. Hänen poikansa Hussein oli hänen seuraajansa, muttei hallinnut heti, koska oli alaikäinen.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Abdullah ibn Husain | Jordanian kuningas 1951–1952 | Seuraaja: Hussein |
Talal ibn Abd-al-Aziz

Talal bin Abdulaziz Al Saud
Talal bin Abdulaziz Al Saud  (arab. طلال بن عبد العزيز آل سعود‎‎, Ṭalāl ibn ‘Abd al-‘Azīz ’Āl Sa‘ūd; 15. elokuuta 1931 – 22. joulukuuta 2018) oli saudiarabialainen kuninkaallinen, Saudi-Arabian kuningaskunnan perustajan Ibn Saudin yksi monista lapsista ja nykyisen kuninkaan Salman bin Abdul-Aziz Al Saudin veli. Hän on pitkään puhunut yhteiskunnallisen reformin puolesta, ja 1960-luvun alussa hän joutui tämän uudistusmielisyytensä johdosta maanpakoon Egyptiin. Hän kuitenkin palasi pian takaisin Saudi-Arabiaan. 2000-luvulla hän on ilmoittanut kannattavansa muun muassa laajempia naisten oikeuksia, lehdistön vapautta ja askeleiden ottoa demokratiaa kohti. Talal ibn Abd-al-Azizin uudistusmielisistä kannanotoista hän sai lisänimen Punainen prinssi.
Talal ibn Abd-al-Aziz on esittänyt henkilökohtaisen toivomuksen puolueen perustamisesta. Tällä hetkellä se ei ole Saudi-Arabiassa mahdollista. Prinssi oli myös tunnettu hyväntekeväisyyden harrastaja. Talal ibn Abd-al-Aziz oli saudiarabialaisen miljardöörin Al Waleed bin Talalin isä.
Teresa Rosenius

Teresa Rosenius (usein myös muodossa Theresa Rosenius) (12. tammikuuta 1944 Helsinki – 29. joulukuuta 2018 Helsinki) oli Yleisradion ruotsinkielinen sekä Mainostelevision kuuluttaja ja iskelmälaulaja. Hänen vuonna 1965 julkaistu singlensä ”Menolippu” myi 12 000 kappaletta.
Rosenius toimi 1960-luvun puolivälissä Mainos-TV:n ohjelmaosuuksien kuuluttajana. Vuonna 1965 hän levytti suomeksi Neil Sedakan tunnetuksi tekemän kappaleen ”One Way Ticket” nimellä ”Menolippu”, jonka suomenkieliset sanat teki Sauvo Puhtila.
Roseniuksen singlen ”Menolippu” kääntöpuolella oli Jaakko Salon ja Juha Vainion kirjoittama ”Dannyn kersantti”. Roseniuksen lyhyeksi jääneen levytysuran toinen single oli vuonna 1966 julkaistu ”Aamu liian lyhyt on” / ”Nyt mitä teen”.
1960-luvun loppupuolella Teresa Rosenius toimi Keihäsmatkojen oppaana Mallorcalla. Myöhemmin hän työskenteli kuvaussihteerinä MTV:ssä.
Aiheesta muualla

Teresa Rosenius Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
TPA

TPA voi tarkoittaa seuraavia:
Tampereen palvelualan ammattiopisto, Tampereen Kaakinmaalla sijaitseva toisen asteen ammatillinen oppilaitos
Toimenpidealoite
Toppilan rautatieasema (lyh. Tp, aiemmin Tpa).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”TPA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Swiss Life Arena

| Swiss Life Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Zürich, Sveitsi
Rakennustyöt aloitettu:  maaliskuu 2019
Avattu:  lokakuu 2022
Kustannukset:  169 milj. CHF (173 milj. EUR)
Arkkitehti:  Caruso St John
Projektipäällikkö:  Michael Schneider
Käyttäjät
 ZSC Lions 
Katsojakapasiteetti
 12 000 (jääkiekko) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Swiss Life Arena on jäähalli ja monitoimiareena Zürichissä Sveitsissä. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Zürichin keskustasta länteen. Areena avattiin lokakuussa 2022, jolloin siitä tuli jääkiekkojoukkue ZSC Lionsin uusi kotihalli.
Areenan katsojakapasiteetti on noin 12 000 katsojaa. Sen rakennuskustannukset olivat 169 miljoonaa Sveitsin frangia (173 milj. euroa). Areenan nimisponsori on vakuutusyhtiö Swiss Life.
Life Arenassa pelattiin 2022 Salibandyn miesten maailmanmestaruuskilpailujen A- ja B-lohkot sekä pudotuspelit.
Areenalla pelataan jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja 2026.
Galleria

Areena sisältä
Rakenteilla syyskuussa 2020.
Areenan vielä viimeistelemätöntä julkisivua, jossa on ZSC Lionsin logo.
TPE

TPE tai Tpe voi viitata johonkin seuraavista:
termoplastinen elastomeeri (lyh. TPE), joustava kestomuovi
Tampereen rautatieasema (lyh. Tpe)
TPE, Taiwanin maakoodi eräissä yhteyksissä, esimerkiksi Kiinan Taipei olympialaisissa
Taoyuanin kansainvälinen lentoasema (IATA-koodi TPE), lentoasema Taiwanissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”TPE”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Teresa Orlowski

| Teresa Orlowski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Teresa Orłowska
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1953 (ikä 71)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  1983–1988
Siviilisääty:  eronnut
Silmien väri:  siniset
Hiusten väri:  ruskea
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Teresa Orlowski (s. 29. heinäkuuta 1953 Wrocław) on puolalaissyntyinen, Saksassa pornonäyttelijänä aloittanut pornotuottaja. Hän on VTO-tuotantoyhtiönsä lisäksi esiintynyt interaktiivisissa pornografiateoksissa Mopsparade ja Teresa O. The CD-ROM Edition.
Orlowskin perhe muutti Krakovaan hänen ollessaan vuoden vanha. Vuonna 1979 hän muutti Saksaan. Hän työskenteli siellä tarjoilijana ja lihan tarkastajana.[lähde? ] Ensimmäistä kertaa hän esiintyi pornofilmissä 30 -vuotiaana Joey Silveran tähdittämässä elokuvassa Go For It.
Orlowski avioitui vuonna 1982 tuottaja Hans Moserin kanssa, liitto päätyi eroon vuonna 1989.
Aiheesta muualla

Teresa Orlowski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teresa Medeiros

Teresa Medeiros (s. 1962) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa pääasiassa romanttista kirjallisuutta. Hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa 21-vuotiaana. Sen jälkeen kaikki hänen kirjansa ovat olleet bestseller-listoilla eri maissa.
Teresa asuu Kentuckyssa yhdessä miehensä ja kissojensa kanssa.
Aiheesta muualla

Teresa Medeiroksen kotisivut
TPS (täsmennyssivu)

TPS voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:.
Turun Palloseura
Turun Pursiseura
Toyotan tuotantojärjestelmä (Toyota Production System, TPS).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”TPS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
TRE! Tampereen viikko

| TRE! Tampereen viikko |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ilmaisjakelulehti
Levikki:  145 000/161 000
Perustettu:  2017
Lakkautettu:  2019
Päätoimittaja:  Kim Huovinlahti
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Tampere
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloid
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa
Aiheesta muualla
Tampereen viikko
TRE! Tampereen viikko oli Tampereella viikoittain ilmestynyt sitoutumaton kaupunkilehti. Sen ilmestymispäivä oli torstai. Lehti perustettiin vuonna 2017 ja lakkautettiin 2019.
Lehden normaali jakelulevikki oli 145 000 kappaletta. Koko jakelumäärä oli 161 000, ja lehti jaettiin Tampereelle, Kangasalle, Lempäälään, Pirkkalaan, Nokialle, Ylöjärvelle, Hämeenkyröön, Valkeakoskelle ja Akaaseen.
Aiheesta muualla

Tampereen viikon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Talvitie

Talvitietä Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa
Talvitiet ovat tilapäisiä lumesta ja jäästä rakennettuja teitä. Talvitiet on Suomessa numeroitu välille 60 000–61 999. Niitä ei kuitenkaan merkitä maastoon.
Talviteiden historiaa Suomessa

Osa Suomen teistä on ehkä peräisin jo esihistorialliselta ajalta. Tiet yhdistivät 1200-luvulla hallintopaikkoja eli linnoja toisiinsa. Erityisesti talvitieurat lienevät kuitenkin syntyneet pääosin harvaan asuttujen kylien välille, samoin kuin kylien ja kirkkojen välille. Suomen keskiajalta onkin tähän viittaavia kirjallisia mainintoja, kuten vuodelta 1459 Kyrönkankaan talvitiestä. Talvitiet olivat jo varhain vuodenaikaan sidottuja, mutta samalla linjaukseltaan usein tarkoituksenmukaisimpia vaihtoehtoja koviin kangasmaastoihin tehdyille kesäteille. Kesäinen vesistöreitti saattoi olla osin yhteinen talvitien kanssa samasta syystä.
Käyttökohteet

Talviteitä rakennettiin aikanaan ja rakennetaan yhä metsätalouden kuljetustarpeisiin. Suomessa ne olivat savottatyömaiden yleisin tietyyppi, joita myöten tukit ajettiin uittoa varten veden äärelle. Kanadassa ja Siperiassa talvitiet ovat yhä tässä käytössä yleisiä, mutta niitä käytetään talvikuukausien aikana myös tilapäisinä tieyhteyksinä sellaisiin asutuskeskuksiin, joihin ei ole kiinteää tieyhteyttä. Sota-aikoina talviteillä oli merkitystä suurten joukkojen ja varusteiden siirtämisessä huomiota herättämättä paikasta toiseen. Jo nuijamiehet marssivat Pohjanmaalta Hämeeseen talvitietä myöten vuonna 1596, kun heitä odotettiin tuleviksi kesätietä pitkin.
Talvitiet olivat varsinkin aikaisemmin tärkeitä myös muuten tiettömillä alueilla sijaitsevalle asutukselle. Ihmisten liikkumisen ohella niitä pitkin tuotiin käyttötavaroita ja elintarvikkeita eli ajettiin rahtia. Vastaavista syistä niitä käytetään yhä raskaiden ajoneuvojen, rakennustarvikkeiden ja muun tavaran kuljetuksissa, kun vesistöt ovat suurille veneille tai laivoille liian paksun jään peitossa tai lumi vaikeuttaa lentoliikennettä. Kokonaisia rakennuksia voidaan siirtää talviteitä myöten paikkoihin, joihin ei ole kesäisin mitään kuljetusyhteyttä.
Talviteitä käytetään laajamittaisesti Albertassa ja Brittiläisessä Kolumbiassa alueilla, joilla porataan talvikuukausina öljyä. Talviteitä rakennetaan myös useisiin Kanadan provinssien pohjoisosissa sijaitseviin kyliin ja intiaanireservaatteihin.
Rakentaminen ja kulkeminen

Talviteitä rakennetaan pääasiassa alueille, joilla pysyvien maanteiden rakentaminen ja ylläpito olisi kallista esimerkiksi suoperäisen maaston, kallioiden tai monien vesistöjen ylitysten takia. Kivennäismaalle tehtyä talvitien osaa kutsutaan myös routatieksi. Talvitien vaikutukset ympäristöön ovat pienemmät kuin kiinteiden tieyhteyksien aiheuttamat vaikutukset, mutta tieuran raivaus saattaa näkyä maastossa pitkään. Talvitien ura merkitään yleensä maastoon viitoilla tai muilla merkeillä, tiellä voi olla myös liikennemerkkejä ja muita opasteita.
Koska talvitie ei ole tarkoitettu ympärivuotiseen käyttöön, se on alueesta ja ilmastosta riippuen käytössä muutamasta viikosta kuukausiin kalenterivuoden aikana. Aikanaan talvitiet saatettiin jäädyttää sekä hevosreen kitkan vähentämiseksi että tien käyttöajan pidentämiseksi. Talviteillä kuljettiin ennen lähes yksinomaan hevosilla, nyttemmin pääasiassa kuorma-autoilla tai muilla raskailla ajoneuvoyhdistelmillä. Niitä voidaan joskus kulkea myös henkilöautoilla. Suositeltavat ajonopeudet talviteillä ovat alhaisia, ajoneuvoyhdistelmillä noin 15 kilometriä tunnissa.
Nykyaikainen kevyt versio talvitiestä on moottorikelkkaura, joka usein linjataan kuten muutkin talvitiet eli vesistöjä ja soita myöten, niin että sen vaatimat perustamistyöt olisivat vähäiset. Myös monet kesällä kulkukelpoiset metsäautotiet muuttuvat vain moottorikelkoilla kuljettaviksi talvisiksi tieuriksi, kun lunta ei poisteta linkoamalla tai auraamalla.
Tunnettuja suomalaisia talviteitä

Nuortin konesavotan talvitie, joka tehtiin jalaksilla kulkeneille vetureille ja vaunuille Savukoskella.
Kirjailija Kalle Päätalon kuvaama ”Jaamantie”, joka kulki Taivalkosken Jokijärveä myöten kirkolle.
Kolin jäätie
Hevonen ja reki talvitiellä Kuopionlahdella 1958.
Vanha talvitie Piltuanjoen varressa Pudasjärvellä. Kuva elokuulta 2008.
Suomuhaprakkaat

| Suomuhaprakkaat |
| --- | --- |
 Cystoagaricus hirtosquamulosus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Suomuhaprakkaat Cystoagaricus  Singer
Katso myös
   Suomuhaprakkaat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomuhaprakkaat (Cystoagaricus) on Psathyrellaceae-heimoon kuuluva sienisuku.
Kuvaus

Suomuhaprakkaat ovat usein puulla kasvavia sieniä, joiden lakin pinta on säikeinen tai suomuinen. Jalka on kuituinen ja siinä on usein suojusjäänteitä. Malto on valkeaa mutta saattaa mustua. Itiöt eivät yleensä ole ellipsoideja vaan jollain tapaa kulmikkaita, esimerkiksi kolmiomaisia.
Levinneisyys

Suomuhaprakkaita tavataan ainakin Euroopassa, Aasiassa, Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Suomessa suomuhaprakkaiden suku on harvinainen. Sitä on havaittu ainakin syyskuussa 1980 Ahvenanmaan Jomalasta. Näytteen lajiksi on määritetty ”Cystoagaricus silvestris”, mutta DNA-analyysin perusteella oikea lajimääritys näyttäisi olevan Cystoagaricus hirtosquamulosus. Cystoagaricus silvestris on useasta eri lajista käytetty nimitys, jota ei enää suositella käytettäväksi.
Taksonomia

Rolf Singer kuvasi Cystoagaricus-suvun vuonna 1947. Tyyppilaji on Cystoagaricus strobilomyces, joka oli aiemmin luokiteltu Nolanea-sukuun. 2010-luvulla Cystoagaricus-sukuun luokiteltiin neljä lajia, kunnes vuonna 2015 siihen siirrettiin haprakkaista (Psathyrella) neljä lajia lisää. Myöhemmin lajimäärä on edelleen kasvanut, ja vuonna 2022 suvusta tunnettiin 11 lajia:
Cystoagaricus hirtosquamulosus
Cystoagaricus jujuyensis
Cystoagaricus lepidotoides
Cystoagaricus olivaceogriseus
Cystoagaricus populinus
Cystoagaricus propinquus
Cystoagaricus sachaensis
Cystoagaricus squarrosiceps
Cystoagaricus strobilomyces
Cystoagaricus subamarus
Cystoagaricus weberi
Suomuhaarniska

Intialainen muurahaiskävyn suomuista tehty suomuhaarniska Rajasthanista, 1800-luvun alku
Suomuhaarniska (tai -panssari) on haarniska, joka koostuu kalan suomuja muistuttavista pienistä panssarilevyistä, jotka on kiinnitetty toisiinsa ja taustakankaaseen päällekkäisiksi riveiksi. Suomuhaarniskoja on valmistettu pronssista, raudasta ja teräksestä, sarvesta, nahasta (sellaisenaan tai keittämällä kovitetusta), muurahaiskävyn suomuista ym.
Kappale roomalaista suomuhaarniskaa, lorica squamata
Historia

Suomuhaarniskat saivat alkunsa muinaisessa Lähi-idässä, mahdollisesti Hurri-Mitannissa. Varhaisin tunnettu tieto niistä on egyptiläisessä hautamaalauksessa 1400-luvulta eaa.
Aikalaislähteiden mukaan skyytit käyttivät pronssisia ja rautaisia suomuhaarniskoja, ja hautalöydöt vahvistavat tämän. Roomalaiset käyttivät suomuhaarniskoja (lorica squamata) joiden suomut olivat rautaa tai messinkiä. Ne olivat käytössä useita satoja vuosia, mutta yleisimpiä 100- ja 200-luvuilla jaa. Suomuhaarniskoja käytettiin Euroopassa varhaiskeskiajalle asti.
Suomuhaarniskat olivat käytössä Persiassa pitkään. Ne mainitaan jo Herodotoksen kuvauksissa persialaissodista, ja sassanidien katafraktit käyttivät suomuhaarniskoja ratsujensa suojana.
Itä-Aasiassa suomuhaarniskoja on käytetty mm. Kiinassa ja Koreassa. Japanissa suomuhaarniskat valmistettiin kovitetusta nahasta ja niitä kutsuttiin nimellä gyorin kozane, "kalansuomuhaarniska".
Vertailut muihin haarniskoihin

Suomuhaarniska suojaa pistoilta ja tylppien aseiden iskuilta rengashaarniskaa paremmin. Se on myös halvempi valmistaa, mutta ei yhtä taipuisa, joten rengashaarniska tarjoaa kattavamman suojan. Suomuhaarniska oli harvinainen keskiajan Euroopassa, mutta lamellihaarniskan tavoin oli yleinen Aasiassa.
Kuvia

Skyyttiratsumies pronssisessa suomuhaarniskassa.
Daakialainen soturi suomuhaarniskassa; yksityiskohta Trajanuksen pylväästä.
Japanilaista suomuhaarniskaa samuraikypärän niskasuojuksesta.
Korealainen suomuhaarniska.
Historian elävöittäjä Sassanidien ajan katafraktin varusteissa.
Talaiot

Talaiot Son Serrassa, Majorcalla
Talaiot, talayot ovat pronssikautisia kivistä tehtyjä hautarakennelmia, jollaisia rakennettiin Mallorcalla ja Minorcalla toisen vuosituhannen loppupuolella ja ensimmäisellä vuosituhannella eaa. Nämä saattavat liittyä tai olla liittymättä Sardinian nuragheihin ja muihin vastaaviin rakennelmiin Välimeren seuduilla. Talaiotien teon jälkeen/rinnan tehtiin taula-rakennelmia noin 1000–300 eaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Guide to Minorca: Prehistory (Arkistoitu – Internet Archive)
The Archaeology of Minorca
Tenhunen

Tenhunen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Arto Tenhunen (s. 1959), yrittäjä ja toimitusjohtaja
Bruno Tenhunen (1898–1985), toimittaja ja kansanedustaja (SSTP)
Eeva Tenhunen (1937–2017), kirjailija
Eino Tenhunen (s. 1941), yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, kauppaneuvos
Hannu Tenhunen (s. 1957), nanoelektroniikan professori Turun yliopistossa
Johan Alfred Tenhunen (1881–1967), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Juha Tenhunen (1938–2017), everstiluutnantti ja lintuharrastaja
Martta Kurkilahti o.s. Tenhunen (1900–1976), kansanedustaja (SSTP)
Matti Tenhunen (1887–1937), amerikansuomalaisten ”Karjalan kuumeen” pääorganisoija
Mielikki Tenhunen (1942–2021), virkamies ja varatuomari, Ulkomaalaisviraston ensimmäinen johtaja
Miika Tenhunen (s. 1996), estejuoksija
Seppo Tenhunen (s. 1953), jääkiekkoilija
Sirpa Tenhunen (s. 1963), antropologi, etnologi ja yliopiston lehtori
Taavetti Tenhunen (1887–1938), jääkäri
Taneli Tenhunen (s. 1985), pyörätuolitenniksen pelaaja
Yrjö Tenhunen (1881–1965), jääkäri
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.