stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Hebner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Harry Hebner |  Harry Hebner |  Harry Hebner |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 100 m selkäuinti |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
Harry J. Hebner (15. kesäkuuta 1891 Chicago – 12. lokakuuta 1968 Lake Worth) oli yhdysvaltalainen uimari, vesipalloilija ja olympiavoittaja.
Hebner oli vuonna 1908 Lontoon olympialaisissa mukana maansa pronssia voittaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa ja pääsi välieriin saakka 100 metrin vapaauinnin henkilökohtaisella matkalla. Hän piti kaikkia selkäuinnin maailmanennätyksiä hallussaan vuosina 1910–1917, ja Hebner voitti tuona aikana muun muassa 100 metrin selkäuinnin olympiakultaa 1912 olympiaennätyksellä 1.21,2 sekä seitsemän AAU:n 150 jaardin selkäuintititteliä. Hebner sai Tukholman olympialaisista 1912 selkäuintikullan lisäksi hopeaa vapaauintiviestistä. Hän voitti urallaan 35 AAU:n mestaruutta uinnissa.
Hebner pelasi vesipallossa Illinois Athletic Clubin riveissä saaden AAU:n mestaruuden seitsemästi. Hän osallistui lajissa olympialaisiin 1920, jolloin Yhdysvallat oli turnauksen kuudes. Hebner kuoli vuonna 1968, ja samana vuonna hänet nimettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan.
Healey Willan

Healey Willan
James Healey Willan (12. lokakuuta 1880 Balham, Lontoo – 16. helmikuuta 1968 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja pedagogi. Hän oli vaikutusvaltainen hahmo kanadalaisissa musiikkipiireissä yli puolen vuosisadan ajan. Hän asui Kanadassa vuodesta 1913, jolloin hän aloitti opettamisen Toronton konservatoriossa. Siellä hän työskenteli vuoteen 1936 saakka, minkä jälkeen hän opetti Toronton yliopistossa (1937–1950).
Vuodesta 1921 kuolemaansa saakka Willan toimi St Mary Magdalene -anglikaanikirkon urkurina ja kuoromestarina. Hänen sävellystuotantoonsa vaikuttivat muiden muassa anglokatolinen liturgia sekä Johannes Brahmsin ja Richard Wagnerin rikas romanttisuus. Hänen sävellystensä joukossa on oopperoita, sinfonioita, konserttoja sekä musiikkia yhtyeelle, pianolle, uruille ja soololauluäänelle. Kaikkiaan tuotanto kattaa noin 800 teosta, joista eräitä ovat Introduction, Passacaglia and Fugue (1916) uruille, Apostrophe to the Heavenly Hosts (1921) a cappella -kuorolle ja useammin esitetyt liturgiset sävellykset.
Willanin motettien, messujen ja urkuteosten levytykset lukeutuvat 1990-luvun lopun myydyimpien klassisten CD-levyjen joukkoon. Willan sai vuonna 1967 ylennyksen Kanadan ritarikunnan Companioniksi. Parhaan amatöörikuoron Healey Willan -palkinto jaetaan hänen kunniakseen, ja hänen mukaansa on nimetty myös vuonna 2005 perustettu naiskuoro Healey Willan Singers of Toronto.
Hematoketsia

Hematoketsia on tila, jossa ulosteessa esiintyy punaruskeaa tai kirkkaanpunaista verta. Syynä on yleensä verenvuoto alhaalla ruoansulatuskanavassa. Peräpukamat, peräaukon haavauma, divertikuloosi, tulehduksellinen suolistosairaus, suuret polyypit ja suolistosyöpä ovat eräitä mahdollisia etiologioita.
Havlíčkův Brod

| Havlíčkův Brod |
| --- | --- |
 Havlíčkův Brodin keskusaukio.
 lippu:  vaakuna
 Havlíčkův Brod
 Koordinaatit: 49°36′21″N, 15°34′43″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Vysočina
Piirikunta:  Havlíčkův Brod
Mainittu:  1234
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jana Fischerová
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  64,9 km²
Korkeus:  422 m
Väkiluku (1.1.2020)  (arvio):  23 442
 – Väestötiheys:  361,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.muhb.cz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nanebevzetí Panny Marie -kirkko.
Havlíčkův Brod (ennen vuotta 1945 Německý Brod, saks. Deutschbrod) on kaupunki Havlíčkův Brodin piirikunnassa Vysočinan läänissä Tšekissä. Se sijaitsee Sázava-joen varrella. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 23 442 asukasta. 1200- ja 1300-luvuilla kaupunki oli hopean kaivuun keskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Havlíčkův Brod Wikimedia Commonsissa
Hemant Kumar

Hemant Kumar intialaisessa postimerkissä.
Hemanta Kumar Makherjee eli Hemant Kumar (16. kesäkuuta 1920 – 26. syyskuuta 1989) oli intialainen laulaja ja elokuvamusiikin säveltäjä. Hän oli tuotteliaimmillaan 1950–1960-luvuilla.
Kumar syntyi Varanasissa ja jätti koulun omistautukseen laulamiselle. Hän julkaisi ensimmäisen äänitteensä vuonna 1937. Hänen laulujaan kuullaan mm. elokuvassa Jaal.
Kumar julkaisi omaelämäkertateoksen Amar gaaner swaralipi. Hän kärsi sydänkohtauksen palattuaan esiintymästä Dhakasta ja kuoli eteläkalkuttalaisessa hoitokodissa syksyllä 1989.
Healesville Sanctuary

Puuhanhi Healesville Sanctuaryssä
Healesville Sanctuary on Australian eläimistöön erikoistunut eläintarha, joka sijaitsee Healesvillessa, Melbournen laidalla, Australiassa. Eläintarhan perustaja oli Colin MacKenzie ja se avattiin 30. toukokuuta 1934. Puistoa on vuodesta 1978 hallinnoinut Victorian eläintieteellisten puistojen ja puutarhojen johtokunta (Zoological Parks and Gardens Board of Victoria).
Healesville Sanctuary on ensimmäinen laitos, jonka onnistui tuottaa jälkeläisiä vankeudessa eläville vesinokkaeläimille. Menestystä pidetään eläintarhassa työskennelleen David Fleayn ansiona ja ensimmäinen Healsvillen ensimmäinen vesinokkaeläimen poikanen sain nimekseen Corrie.
Healesville Sanctuaryn yhteydessä toimii myös Australian Wildlife Health Centre (AWHC), joka on yleisölle avoin eläinlääkärikeskus. AWHC:ssa vierailijat pääsevät katsomaan kuinka laitokselle tuotuja eläimiä hoidetaan. Keskus vastaanottaa luonnossa vahingoittuneita eläimiä ja vuosittain niitä on hoidettavana yli 1 500 yksilöä.
Aiheesta muualla

Healesville Sanctuary (englanniksi)
Hemanthias

| Hemanthias |
| --- | --- |
 Hemanthias leptus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Koruahvenet Anthiinae
Suku::  Hemanthias  Steindachner, 1875
Synonyymit
 Centristhmus Garman, 1899  Anthiasicus Ginsburg, 1952 
Katso myös
   Hemanthias Wikispeciesissä   Hemanthias Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hemanthias on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva Atlantin valtameren länsiosista ja Tyynenmeren itäosista tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on Hemanthias peruanus. Hemanthias-lajit elävät 30–600 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Sukuun luetaan seuraavat kolme lajia:
Hemanthias leptus (Ginsburg, 1952)
Hemanthias peruanus (Steindachner, 1875)
Hemanthias signifer (Garman, 1899)
Suvun tieteellinen nimi Hemanthias tulee kreikan kielen sanoista ’hemi’ (merkitys ”puoli”, ”puolet”) ja ’anthis’ (”kultaotsasargi Sparus aurata”).
Hannah Gadsby

| Hannah Gadsby |
| --- | --- |
 Hannah Gadsby vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1978 Smithton, Tasmania, Australia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  koomikko
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Nanette
Aiheesta muualla
Kotisivu
Hannah Gadsby (s. 12. tammikuuta 1978 Smithton) on australialainen Emmy-palkittu stand up -koomikko, kirjailija ja näyttelijä.
Hän tuli Australiassa tunnetuksi vuonna 2006 voitettuaan Raw Comedy -kilpailun stand up-koomikoille. Samana vuonna hän osallistui So You Think You're Funny? -kilpailuun Edinburgh Festival Fringe -taidefestivaaleilla ja sijoittui toiseksi. Pian sen jälkeen hän vakiinnutti asemansa koomikkona Australiassa ja esiintyi myös kansainvälisillä areenoilla sekä monissa tv- ja radio-ohjelmissa. Hän on vieraillut muun muassa Conan O'Brienin ja Jimmy Fallonin ohjelmissa.
Vuonna 2018 Netflix julkaisi hänen stand up -shownsa Nanette, joka nousi maailmanlaajuiseen suosioon ja palkittiin Emmyllä ja Peabody-palkinnolla. Nanette käsittelee Gadsbyn omia traumoja, valtarakenteita, seksuaalista väkivaltaa ja vähemmistöjen oikeuksia.
Vuonna 2020 Netflix julkaisi Gadsbyn toisen shown, Douglas, jonka yksi teema on autismi.
Gadsby on avoimesti lesbo. Vuonna 2017 hän julkisti, että hänellä on diagnosoitu autismi ja ADHD. Hän käsittelee molempia aiheita komediassaan.
Gadsby on käsikirjoittanut 20 jaksoa Please Like Me -sarjaa yhdessä Josh Thomasin kanssa. Gadsby myös näyttelee sarjassa.
Yksityiselämä

Hän on perheensä nuorimmainen ja hänellä on neljä sisarusta. Hän varttui Smithton-nimisessä pikkukaupungissa Tasmaniassa. Hän on suorittanut yliopistotutkinnon taidehistoriasta ja kuratoinnista.
Palkintoja ja tunnustuksia

2006: Raw Comedy, voittaja
2006: Edinburgh Festival Fringe, So You Think You're Funny? – toinen sija
2007: Adelaide Fringe, Best Emerging Comedy Award
2010 Festival Directors’ Choice Award – Winner – Melbourne International Comedy Festival
2017: Adelaide Fringe, Best Comedy, Nanette
2017: Melbourne International Comedy Festival, Barry Award, Nanette
2017: Helpmann Award for Best Comedy Performer, Nanette
2017: Edinburgh Festival Fringe Comedy Award – Nanette, jaettu ykkössija
2019: Emmy-palkinto, Nanette
2019: Peabody-palkinto, Nanette
Aiheesta muualla

Hannah Gadsby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Three ideas. Three contradictions. Or not. | Hannah Gadsby youtube.com.
Harisoninkeltaruusu

| Harisoninkeltaruusu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Lajikeryhmä::  Tarhaharisoninruusut Rosa Harisonii-ryhmä
Lajike::  ’Harison's Yellow’
Katso myös
   Harisoninkeltaruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harisoninkeltaruusu (Rosa ’Harison’s Yellow’) on tarhaharisoninruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on lievästi kerratut, kirkkaan keltaiset kukat. Lajiketta sanotaan myös Texasin keltaruusuksi. Se ei ole sieltä kotoisin, mutta Amerikan uudisasukkaat istuttivat sitä kaikkialle, minne asettuivat asumaan. Tultuaan myyntiin vuonna 1830 ruusu levisi nopeasti sekä Amerikkaan että Eurooppaan.
Alkuperä

Harisoninkeltaruusu on todennäköisesti persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) luonnossa syntynyt risteymä. Ruusu kasvoi ensimmäisenä asianajaja ja ruusujen ystävä George Harisonin puutarhassa New Yorkin esikaupunkialueella 1800-luvun alussa. Taimitarhanpitäjä William Prince otti ruususta pistokkaan ja alkoi markkinoida sitä vuonna 1830. Harisoninkeltaruusua kasvaa nykyisin villiintyneenä hylätyillä talopaikoilla läpi Amerikan mantereen.
Kuvaus

Harisoninkeltaruusu kasvaa noin 1,5 metrin korkuiseksi tuuheaksi pensaaksi. Versot ovat pimpinellaruusujen tapaan pystyt. Versoissa on isoja piikkejä. Lehdet ovat vihertävän harmaita, lehtivarressa 7–9 lehteä. Kukinta alkaa Suomessa kesä-heinäkuun vaihteessa ja kestää 2–3 viikkoa. Kukat ovat halkaisijaltaan 6–7 cm. Terälehtiä on noin 20, ja ne taipuvat usein alaspäin. Heteet ovat keltaruskeat. Vasta-auenneen kukan tuoksu on voimakas, miellyttävä ja pimpinellaruusumainen, vivahteina kardemumma ja sitruuna. Nuoret kiulukat ovat ensin vihreitä, sitten punaisia ja muuttuvat kypsinä mustiksi. Lajike sietää kuivuutta, varjoa ja köyhää maaperää. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–III.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Harisoninkeltaruusu – Rosa (Harisonii-Ryhmä) 'Harison's Yellow'
Henri Evenepoel

L'Espagnole à Paris
Henri-Jacques-Edouard Evenepoel (2. lokakuuta 1872 Nizza – 27. joulukuuta 1899 Pariisi) oli belgialainen taidemaalari. Lisäksi hän oli kuvittaja, graafikko ja julistetaiteilija. Häntä pidetään Belgian nykytaiteen uranuurtajana. Hän kuoli yllättäen lavantautiin 27-vuotiaana.
Evenepoelin vanhemmat olivat belgialaisia. Äiti kuoli kun hän oli kaksivuotias, ja hänet kasvatti ankara mutta sivistynyt isä, joka oli virkamies ja musiikkitieteilijä. Evenepoel opiskeli Brysselissä Académie des Beaux-Artsissa (1889–1890), jossa hänen opettajansa oli arkkitehti Ernest Acker (1852–1912). Sen jälkeen hänen opettajiaan olivat maalari Ernest Blanc-Garin (1843–1916) ja koristemaalari Adolphe Crespin johdolla (1859–1944) 21. lokakuuta 1892 hän meni École des Beaux-Artsiin Pariisiin P. V. Gallandin oppilaaksi. Gilland kuoli melkein heti, mutta Evenepoel pääsi vuoden kuluttua Gustave Moreaun ateljeehen.Hän tutustui Georges Rouaultiin ja hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat Henri Matisse, Paul Baignères (1869–1945), Charles Milcendeau, Simon Bussy (1869–1954) ja Charles Hoffbauer. Evenepoel ja Moreau olivat yli neljä vuotta hyvin läheisiä. Moreau oli vaativa opettaja mutta arvosti Evenepoelin herkkyyttä ja päättäväisyyttä ja kannusti tätä kehittämään taiteellista persoonallisuuttaan.
Belgiassa on julkaistu kaksi Evenepoelin teoksia esittävää postimerkkiä.
Teoksia

La cuisinière - 1897
Promenade du dimanche au Bois de Boulogne, 1899 (pitkään nimeltään "Promenade du dimanche à Saint-Cloud).
L'Espagnol à Paris (taiteilija Francisco Iturrinon muotokuva)
Le petit Charles au jersey rayé
La Tasse de Thé
Portrait de Madame Crespin
Mademoiselle Matisse
Henriette au grand chapeau
Portrait de Madame D. (en deuil)
Foire des Invalides
Belgiassa julkaistu postimerkki Evenepoelin teoksesta Le petit Charles au jersey rayé ('Pikku Charles raidallisessa puserossa'.)
Herra Langen rikos

| Herra Langen rikos> Crime de monsieur Lange |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jean Renoir
Käsikirjoittaja:   Jean Castanyer  Jean Renoir  Jacques Prévert 
Tuottaja:  Geneviève Blondeau
Säveltäjä:   Jean Wiener  Joseph Kosma 
Kuvaaja:  Jean Bachelet
Leikkaaja:  Marguerite Renoir
Lavastaja:   Jean Castanier  Robert Gys 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Films Obéron
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1935
Kesto:  73 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herra Langen rikos on Jean Renoirin ohjaama elokuva vuodelta 1935. Se kertoo kustantamosta, jonka johtajan kadottua työntekijät päättävät perustaa osuuskunnan ja jatkaa toimintaa sen nimissä.
Elokuva on värittynyt aattellisesti Kansanrintaman puolesta, ja sen tekemiseen on osallistunut vasemmistolainen teatteriryhmä Groupe Octobre.
Michael Rosbash

| Michael Rosbash |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1944 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  California Institute of Technology, Massachusetts Institute of Technology
Väitöstyön ohjaaja:  Sheldon Penman
Tutkimusalue:  genetiikka, kronobiologia
Palkinnot:  Gruberin neurotieteen palkinto 2009, Nobelin lääketieteen palkinto 2017
Michael Morris Rosbash (s. 7. maaliskuuta 1944 Kansas City) on yhdysvaltalainen geneetikko ja kronobiologi. Hän on Brandeisin yliopiston professori ja Howard Hughesin lääketieteellisen instituutin tutkija. Rosbashin johtama tutkimusryhmä kloonasi vuonna 1984 Drosophilan period -geenin, ja vuonna 1990 hän esitti, että sisäinen kello perustuu molekulaaristen värähtelyjen negatiiviseen palautekierteeseen.  Tutkimusryhmä, jossa Rosbach oli mukana, löysi myös sisäistä kelloa säätelevän period- eli per -geenin. Vuonna 2003 Rosbash nimitettiin National Academy of Sciencesin jäseneksi. Vuonna 2017 hän sai Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon yhdessä Michael W. Youngin ja Jeffrey C. Hallin kanssa "sirkadista rytmiä kontrolloivan molekulaarisen mekanismin löytämisestä".
Elämäkerta

Michael Rosbash syntyi Kansas Cityssä, Missourissa. Hänen vanhempansa, Hilde ja Alfred Rosbach, olivat Natsi-Saksasta vuonna 1938 lähteneitä juutalaisia pakolaisia. Hänen isänsä Alfred Rosbash oli kanttori, mikä juutalaisilla merkitsee seurakunnan johtajaa rukouksissa. Michaelin syntymän jälkeen perhe muutti Bostoniin.
Rosbash aikoi aluksi opiskella matematiikkaa, mutta käytyään erään biologian kurssin California Institute of Technologyssä (Caltech) ja työskenneltyään erään kesän Norman Davidsonin laboratoriossa hän siirtyi opiskelemaan biologiaa. Vuonna 1965 hän suoritti Caltechissa tutkinnon kemiassa, minkä jälkeen hän vietti vuoden Pariisissa Institut de Biologie Physico-Chimiquessa Fulbright-ohjelman mukaisesti, ja vuonna 1970 hän väitteli Massachusetts Institute of Technologyssä Sheldon Penmanin johdolla tohtoriksi biofysiikasta. Jatkettuaan vielä Edinburghin yliopistossa genetiikan opintoja kolme vuotta hän sai viran Brandeisin yliopistossa vuonna 1974.
Rosbash on naimisissa entisen oppilaansa Nadja Abovichin kanssa. Heillä on Tanya-niminen tytär, jota paitsi Nadja Abovichilla on Paula-niminen tytär hänen edellisestä avioliitostaan.
Tutkimukset

Rosbash tutki aluksi aineenvaihduntaa ja RNA:n toimintaa. Saavuttuaan Brandeisiin hän työskenteli yhdessä Jeffrey C. Hallin kanssa ja tutki geenien vaikutusta sisäisen kellon sirkadisiin rytmeihin. He tutkivat erityisesti banaanikärpäsen (Drosophila melanogaster) vuorokausirytmiä ja tunnistivat kaksi sisäiseen kelloon vaikuttavaa geeniä, jotka saivat nimet per (period) ja tim (timeless). He havaitsivat, että period-geeniin liittyvän RNAn ja vastaavan proteiinin (PER) tasot vaihtelevat sirkadisen kierroksen aikana, ja myöhemmin he löysivät myös hiireltä vastaavaa tehtävää suorittavan geenin, mClock. Toukokuussa 1998 Rosbash työtovereineen löysi banaanikärpäseltä myös kellogeenijakson, joka vastaa nisäkkäide bmal1 -geeniä. Marraskuussa 1998 he löysivät banaanikärpäseltä myös cryb-mutantin, mikä johti päätelmään, että kryptokromi-proteiini osallistuu rytmin säätelyyn.
Tutkimukset > Lähetti-RNA:n tutkimukset

Rosbash tutki opiskeluaikanaan Massachusetts Institute of Technologyssä myös lähetti-RNA:n toimintaa. Lähetti-RNA säätelee proteiinien synteesiä soluissa DNA:ssa olevien ohjeiden mukaisesti. Tapaukset, joissa tämä prosessi ei toimi normaalisti, on yhdistetty muun muassa Alzheimerin tautiin, joten tällä tutkimuksella on oleellinen merkitys tämänkaltaisten sairauksien ymmärtämisessä ja hoidossa.|
Palkinnot

Rosbashille on myönnetty seuraavat palkinnot:
NIH Research Career Development Award (1976–1980)
Caltech Distinguished Alumni Award (2001)
Gruberin neurotieteen palkinto (2009)
Columbian yliopiston Louisa Gross Horwitz -palkinto (2011)
Massryn palkinto (2012)
Canada Gairdner International Award (2012)
12. vuotuinen biolääketieteiden Wileyn palkinto (2013)
Nobelin lääketieteen palkinto (2017)
Haasinsaari

Haasinsaari
| --- | --- |
Sijainti:  Asikkala Päijät-Häme Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  90 m 
Pinta-ala:  25,1 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Haasinsaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa

Saari on 810 metriä pitkä, 530 metriä leveä ja sen pinta-ala on 25,1 hehtaaria . Se sijaitsee Vähän-Äinön lahden pohjukassa Päitiälänniemen edustalla yhdessä Vihaistensaaren kanssa. Saarella on kolme esiin pistävää niemeä. Kuminkallio on saaren ainoa kallioinen mäki, jonka muodostama niemi työntyy länteen päin. Mäki kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Pohjoispäässä sijaitsee pienin niemistä. Etelään päin työntyvän niemen on muodostanut harjujakso, jonka jatkeet mantereen puolella ovat etelässä Pätiälänniemi ja pohjoisessa Kuoreniemi. Harjujakso erottuu pohjoisessa Vähän-Äinön niemen keskellä kulkevasta harjujen ja suppien jonosta sekä Ykskoivun ja Kelventeen saarina. Saaren mäet kehystävät saarta niin, että sen keskelle jää alava painauma. Painaumassa on vielä kosteikkoa, vaikka suon ympäriltä on suomaat raivattu peltomaaksi. Saaressa on yksi vapaa-ajan asunto Kuminkalliolla sekä joitakin maatalouteen liittyviä rakennuksia. Näyttää siltä, että saaren viljelijä käyttää kaluston kuljettamiseen lauttaa, joka lähtee Kuoreniemestä. Haasinsaari sijaitsee lahden matalassa pohjukassa, mutta saaren luoteispuolella järven pohja vajoaa noin kymmenen metrin syvyyteen .
Luontoarvoja

Saari on sekä geologisesti että ekologisesti merkittävä, joka sisältää melkoisesti keto- ja niittykasvillisuutta. Edustaa hienosti seudun kulttuurimaisemaa.
Historiaa

Vuoden 1855–56 Kalmbergin kartastossa on saaressa talo nimeltään ”Hassi” ja saaren karttanimi on vastaavsti ”Hassinsaari” . Vuoden 1947 taloudellisessa kartassa saaren nimi kirjoitettiin ”Hasinsaari”, mutta saaressa ei ollut enää taloa. Sen pellot ja niityt käsittivät lähes koko saaren, mutta keskellä ollut suo on siinä raivaamatta .
Saaren nykyinen nimi ”Haasinsaari” on käytössä vuoden 1965 peruskartassa. Sen länsipäässä sijaitsee vapaa-ajan asunto, joka on edelleen samassa paikassa. Saareen kuljetaan lautalla, joka lähtee Kuoreniemestä.
Henri Fantin-Latour

Henri Fantin-Latour, omakuva (1867).
Ignace Henri Jean Théodore Fantin-Latour (14. tammikuuta 1836 Grenoble – 25. elokuuta 1904 Buré) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten maalaamistaan kukka-asetelmista sekä muotokuvista, erityisesti muiden ranskalaisten taiteilijoiden ryhmämuotokuvista.
Fantin-Latourin perhe muutti Grenoblesta Pariisiin vuonna 1841. Hänen ensimmäinen maalausopettajansa oli hänen isänsä, joka oli myös mainittava muotokuvamaalari. Seuraava opettaja oli taidemaalari Horace Lecoq de Boisbaudran, minkä jälkeen Fantin-Latour pääsi École des Beaux-Arts- taidekouluun. Hänen taideopintonsa jäivät lyhyiksi, mutta hän vietti aikaa Louvressa kopioimalla vanhojen mestareiden töitä. Hänen varhaisia töitään oli esillä sekä virallisessa Pariisin salongissa että vuonna 1863 perustetussa ”hylättyjen salongissa” (Salon des Refusés). Fantin-Latourin ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa Jean Auguste Dominique Ingres, Eugène Delacroix, Camille Corot, Édouard Manet ja Gustave Courbet. Erityisesti hän ystävystyi Manet’n kanssa ja maalasi myöhemmin tästä useita muotokuvia.
Henri Fantin-Latour: Krysanteemeja maljakossa (1871).
Vaikka Fantin-Latour olikin läheisissä tekemisissä useiden johtavien impressionistien kanssa, hän halusi omat maalauksensa mieluummin esille virallisiin taidesalonkeihin kuin impressionistien näyttelyihin. Impressionisteista poiketen hän ei mielellään maalannut ulkosalla vaan keskittyi ateljeessa lavastettuihin aiheisiin. Hänen oma maalaustyylinsä oli ennen kaikkea perinteinen ja varsinkin muotokuvissa hän pyrki huolellisuuteen ja tarkkuuteen yksityiskohdissa. Fantin-Latour maalasi paljon ryhmämuotokuvia, joiden kiinnostavimpana piirteenä pidetään niissä esiintyviä lukuisia tuon aikakauden merkittäviä kirjailijoita ja taiteilijoita. Muotokuvissa hahmot oli usein järjestetty riviin 1600-luvun hollantilaisten mestareiden maalaamien kiltamuotokuvien tapaan.
Henri Fantin-Latour: Kunnianosoitus Delacroix’lle (1864). Maalauksessa on kuvattu joukko tunnettuja taiteilijoita ja kirjailijoita (muun muassa Édouard Manet, James Whistler, Charles Baudelaire ja Fantin-Latour itse) edellisenä vuonna kuolleen Eugène Delacroix’n muotokuvan ympärillä.
Fantin-Latourin kukka-asetelmamaalaukset saavuttivat suuren suosion erityisesti Englannissa, jossa hänen tärkeäksi mesenaatikseen ja asiakkaakseen ryhtyi Edwin Edwards -niminen varakas taiteenharrastaja ja harrastelijataiteilija. Fantin-Latour vieraili useita kertoja Lontoossa vuodesta 1859 alkaen. Muotokuvien ja asetelmien ohella Fantin-Latourin kolmannen aihepiiriin muodostivat mytologiset ja mielikuvitukselliset aiheet. Uransa myöhäisvaiheessa hän omistautui litografioiden tekemiselle. Hän teki monia mielikuvituksekkaita kivipiirroksia, jotka oli omistettu muun muassa Richard Wagnerin ja Hector Berliozin musiikille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri Fantin-Latour Wikimedia Commonsissa
Henri-Fantin-Latour.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)