stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unkarin kuningaskunta
Hajaannuksen aika

Anjou-sukuista Ludvigia seurasi valtaistuimelle ensin hänen tyttärensä Maria mutta pian tämän puoliso Sigismund Luxemburgilainen. Sigismund oli myös Saksan ja Böömin kuningas ja omistautui paljolti näiden valtakuntien asioille, joten Unkarin hallinnossa kasvoi ”varakuninkaan” eli palatiinin (lat. comes palatinus, unk. nádor) merkitys. Samaan aikaan Turkin imperiumin uhka kasvoi, etenkin Serbian hävittyä Rastaskentän (Kosovo polje) taistelun 1389. Sigismundia seurasi lyhytaikaisten hallitsijoiden sekava aika, josta myöhempi kansallinen historiankirjoitus on erityisesti nostanut esille sankarillisen sotapäällikön ja valtionhoitajan János Hunyadin pojan, ”kansallisena” hallitsijana kuninkaaksi valitun Matias Corvinuksen hallituskauden.
Matiaksen kuoltua yllättäen vuonna 1490 vailla laillista perillistä seurasi jälleen sekaannuksen aika. Kuninkaaksi valittiin heikon ja myöntyväisen maineen saanut Böömin Vladislav II (unk. Ulászló, latinalaistettuna Uladislaus). Maan puolustus rappeutui, ja ristiretkeä varten kootut joukot nousivat György Dózsan johdolla ennennäkemättömän laajaan talonpoikaiskapinaan 1514. Kapinan kukistaminen vakiinnutti vanhanaikaisen feodaalijärjestelmän ja maaorjuuden pitkäksi aikaa eteenpäin. Lopulta Turkin Suleiman I voitti unkarilaiset Mohácsin taistelussa 1526, ja Vladislauksen poika, kuningas Ludvig (Lajos) II, sai surmansa taistelusta paetessaan. Seurasi hajaannuksen aikakausi: historiallisen Unkarin kuningaskunnan länsiosa joutui Itävallan Habsburgien hallintaan, suurinta osaa hallitsivat turkkilaiset, kun taas Turkin ylivallan tunnustava mutta autonominen Transilvania koki historiallisen nousukauden.
Habsburgien valta ja kuningaskunnan loppu

Turkkilaisvallan väistyessä voittajaksi nousivat Itävallan hallitsijat, muutamista kapinayrityksistä huolimatta (kuten Transilvanian ruhtinaan Ferenc Rákóczi II:n johtama kapina 1700-luvun alussa). Keisari Joosef II, joka – toisin kuin useimmat muut Unkarin Habsburg-hallitsijat – ei koskaan virallisesti kruunauttanut itseään Unkarin kuninkaaksi, yritti integroida Unkarin tiiviimmin osaksi Itävaltaa mutta joutui kuolinvuoteellaan perumaan osan uudistuksistaan. Euroopan hulluna vuonna 1848 myös Unkari nousi itsenäisyystaisteluun, joka kukistettiin. Lopulta kuitenkin vuoden 1867 kompromissilla syntyi Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia, jossa Unkarin kuningaskunnalla oli Itävallan keisarikunnan kanssa yhteinen hallitsija, armeija ja ulkopolitiikka mutta muuten varsin itsenäinen asema. Samalla Transilvania, jota siihen asti oli hallittu erillisenä yksikkönään, liitettiin taas Unkarin kuningaskuntaan. Unkarin uusi asema nostatti katkeruutta kaksoismonarkian monissa muissa kansoissa, jotka tuolloin jo kokivat omaa kansallista heräämistään.
Viimeinen Habsburg-hallitsija, keisari Kaarle I (Unkarin kuninkaana Kaarle IV), kruunattiin Unkarin kuninkaaksi ensimmäisen maailmansodan aikaan 1916. Kaksi vuotta myöhemmin sota päättyi, kaksoismonarkia antautui ja lakkasi olemasta. Unkari julistettiin tasavallaksi 16. marraskuuta 1918. Tasavaltaa, sitä seurannutta lyhytikäistä neuvostotasavaltaa ja sen jälkiselvittelyjä seurasi vuonna 1920 Trianonin rauhansopimus, jossa Unkari menetti kaksi kolmasosaa alueistaan, ja Unkarin kuningaskunnan viimeinen vaihe, muodollisen kuningaskunnan aika, valtionhoitaja Horthyn hallinnassa. Tämä vaihe päättyi virallisesti ja Unkarin kuningaskunta lakkasi olemasta helmikuussa 1946, kun Unkari jälleen julistettiin tasavallaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unkarin kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Tapani ja kuningatar Gisela perustavat kirkon Óbudaan. Képes krónika, 1358.
Halotti beszéd, ensimmäinen tunnettu unkarinkielinen teksti 1100-luvun lopulta.
Béla pakenee mongoleita Muhin taistelun jälkeen.
Anjou-suvun kuninkaiden palatsi Visegrádissa.
Valde Näsi

Valde Näsi
Valde Jaakko Näsi (21. heinäkuuta 1903 Karunki – 22. joulukuuta 1993 Oulu) oli suomalainen lehtitoimittaja.
Henkilöhistoria

Näsi toimi vuodesta 1945 sanomalehti Kalevan päätoimittajana, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1966. Hän suoritti sanomalehtimiestutkinnon vuonna 1929 ja työskenteli ennen Kalevaa Karjala-lehden aluetoimittajana Sortavalassa sekä maanpuolustusjulkaisujen Rajan Turva ja Pohjan Mies toimittajana. Hän työskenteli myös suojeluskuntajärjestön valistusohjaajana Sortavalassa ja myöhemmin, talvisodan jälkeen, Oulussa.
Näsi oli puoluekannaltaan liberaali. Hän vaikutti yli kahdenkymmenen vuoden ajan Oulun kunnallispolitiikassa, kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä.
Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen.
Julkaisuja

Näsi, Valde: Länsipohjan kysymys : Pohjois-Ruotsissa, Norrbottenin läänin alueella asuvan suomenkielisen vähemmistön olot yleisinhimillisten ja kansainvälisesti tunnustettujen vähemmistöperiaatteiden valossa.  Suomalaisuuden liitto, 1928.
Näsi, Valde (toim.): Sortavala : Pohjois-Laatokan saaristo : Raja-Karjala : Valamo.  Sortavalan kaupunki, 1932.
Näsi, Valde: Laatokan laulumailta.  WSOY, 1935.
Näsi, Valde: Rajan kiroissa : kaksinäytöksinen maanpuolustusaiheinen näytelmä.  Hakkapeliitta, 1935.
Näsi, Valde: Tornionlaaksosta Länsi-Lappiin.  WSOY, 1936.
Näsi, Valde & Ovaska, Eemil: Laatokan mainingit : Laatokan ja sen rannikon elämää sanoin ja kuvin.  Otava, 1942.
Näsi, Valde & Liakka, Einar: Lauttamies : vanhaa tietoa Tornionjoelta ja sen latvavesiltä.  Tekijät, 1957.
Näsi, Valde (toim.): Tornionlaakson rautatietä jatkettava Kolarin malmikentille.  Tornionlaakson kuntain keskustoimikunta, 1959.
Näsi, Valde: Oulun suomalainen klubi 1876–1976.  Oulun suomalainen klubi, 1976.
Aiheesta muualla

Valde Näsin lehtiartikkeleita:
Keiteleläinen korvenraivaaja Länsipohjan suomalaismetsissä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 04.11.1928, nro 45, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tornionlaakso ja Länsi-Lappi kesämatkailuohjelmaan. Viikkoliitteelle kirj. Valde Näsi, Helsingin Sanomat Viikkoliite 23.06.1929, nro 25, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
"Uumajan etapin" historiallinen tausta, Hakkapeliitta, 09.11.1929, nro 45, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kansansirpale, josta puhutaan, Aamulehti, 10.11.1929, nro 308, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hyrsylän rajamutkan tarina, Hakkapeliitta, 15.11.1932, nro 46, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Häviävää runon Karjalaa, Suomen Kuvalehti, 05.01.1935, nro 1, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hiihtoretkiä Karjalan salomaille, Karjala, 15.01.1939, nro 13, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Röyhkeä rajaloukkaus ja ryöstöretki 20 vuotta sitten Suojärvellä, Karjala, 29.01.1939, nro 27, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ruskealan taistelun 150-vuotismuisto, Helsingin Sanomat, 18.05.1939, nro 132, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Kuhajärvi (Nurmijärvi)

| Kuhajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Nurmijärvi
Mittaustietoja
Kuhajärvi (ruots. Othby träsk) on kuivatettu järvi Nurmijärven kunnassa. Se sijaitsi Perttulan, Uotilan ja Numlahden kylien välissä. Järvi tunnettiin erinomaisen kalakantansa lisäksi ravuistaan, ja vielä 1930-luvulla Kuhajärvi oli lasten ja nuorten kyläläisten suosima uimapaikka. Järvi laski oman vetensä Kuhakoskea myöten kohti Valkjärven kylää.
Suuremman viljelystilan hankkimiseksi Kuhajärven pintaa laskettiin ensimmäisen kerran 1836–1857 välisenä aikana ja kokonaan se hävitettiin vuosien 1922–1936 aikana. Kuhakoski tosin on vieläkin olemassa.
Kirjallisuutta

Ojanne, Jaakko: Kuhajärven rantamilla.  Perttula, Nurmijärvi:  Klingendahl Paino Oy, 2016.  ISBN 978-952-5435-35-1
Harhala (Noormarkku)

Harhaluoma (Harhala) osana Kairilaa Maanmittaushallituksen v. 1901–1905 kartassa.
Harhala on rekisterikylä tai osa Kairilan kylääselvennä nykyään Poriin kuuluvassa Noormarkussa. Harhala kuului vielä 1900-luvun alussa Pomarkkuun, vaikka kylä sijaitsee kokonaan Noormarkun rajojen sisäpuolella. Kylää on kutsuttu myös Harhaluomaksi.
Harhalan merkitseminen karttoihin vaihteli aikana, jona Harhala kuului Pomarkkuun. Esimerkiksi Maanmittaushallituksen vuosien 1901–1905 kartassa kylä esitetään osana Noormarkkua, kun taas vuonna 1934 julkaistussa Suomen taloudellisessa kartassa Harhala on osa Pomarkkua.
Noormarkun kirkonkylä

Noormarkun kirkonkylä Maanmittaushallituksen vuoden 1854 kartoissa.
Noormarkun kirkonkylä 1960-luvulla. Kirkon etupuolella historiallisesti merkittävä Ratikylän raitti.
Noormarkun kirkko.
Noormarkun kirkonkylä eli Noormarkunkylä tai Noormarkunkangas (ruots. Norrmark) on kylä nykyään Poriin kuuluvassa Noormarkussa ja käsittää alueen, joka rajoittuu etelässä valtatie 23:en ja pohjoisessa Poikeljärveen ja Poosjärveen.  Hakalanvainion ja Lahdenmaan asuinalueet kuuluvat Noormarkun kirkonkylään. Kylän läpi kulkee yhdystie 2701. Noormarkun kirkonkylää ei tule sekoittaa Noormarkun entiseen keskustaajamaan Finpyyseen, joka sijaitsee valtatie 23:n eteläpuolella.
Asiakirjoissa Noormarkun kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1402.  Noormarkku muodostettiin Ulvilan seurakunnan saarnahuonekunnaksi 1730-luvulla. Edelleen olemassa oleva barokkityylinen kellotapuli rakennettiin vuonna 1757. C. L. Engelin suunnittelema Noormarkun vanha kirkko valmistui vuonna 1835   ja paloi Noormarkun-Harjakankaan taisteluiden yhteydessä 30.3.1918 . Nykyinen Noormarkun kirkko valmistui vuonna 1933 .
Eva Ahlströmin sairaala rakennettiin Noormarkun kirkonkylään vuonna 1912.  Kirkonkylän halki kulkevan yhdystien varrella sijaitsee Ratikylä, joka on säilyttänyt hyvin länsisuomalaisen raittikylän olemuksen.
BamBam

| BamBam |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1997 (ikä 27) Bangkok, Thaimaa
Ammatti:  rap-artisti, laulaja
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
BamBam (oik. Kunpimook Bhuwakul, thaiksi กันต์พิมุกต์ ภูวกุล; s. 2. toukokuuta 1997) on thaimaalainen rap-artisti ja laulaja. Hän on myös eteläkorealaisen k-pop yhtye Got7:n jäsen. Hän on myös esiintynyt muutamissa eteläkorealaisissa ja thaimaalaisissa tosi-tv- ja viihdeohjelmissa. Hänellä on myös oma youtube-kanava BamHome tai BamBam’s House (koreaksi 뱀집), jossa hän kutsuu ystäviään ja tuttaviaan luokseen juttelemaan ja juomaan hänen itsetekemäänsä olutta.
Varhaiset vaiheet

BamBam syntyi 2. toukokuuta 1997 Bangkokissa, Thaimaassa. Hänen perheeseensä kuuluu hänen lisäkseen äiti, kaksi vanhempaa veljeä ja nuorempi sisko. Hänen isänsä menehtyi, kun BamBam oli vain kolmevuotias. BamBam kiinnostui korealaisesta ruoka- ja musiikkikulttuurista osittain äitinsä takia, joka oli korealaisen artistin ja näyttelijän Rainin fani ja joka siksi onnistui vaikuttamaan poikansa mielenkiintoon. BamBam oli samassa tanssiryhmässä kuin Blackpinkin Lisa nuoruudessaan ennen kuin läpäisi JYP-yhtiön koe-esiintymisen ja aloitti sitten yhtiössä harjoittelijana. Hän muutti Etelä-Koreaan 13-vuotiaana.
Ura > Got7

BamBam debytoi yhtyeessä Got7 16. tammikuuta 2014 JYP Entertainment -yhtiössä. Yhtyeeseen kuuluu yhteensä 7 jäsentä, jotka ovat BamBamin lisäksi Mark, JAY B, Jackson, Jinyoung, Youngjae ja Yugyeom. Sitä ennen BamBam esiintyi ensimmäisen kerran julkisuudessa Mnetin tositelevisio-ohjelmassa WIN: Who Is Next 6. syyskuuta 2013. Hän esiintyi selviytymisohjelman yhdessä jaksossa jäseniensä Markin, Jacksonin ja Yugyeomin kanssa ennen virallista debyyttiään. Heidän lisäkseen Day6 -yhtyeen jäsenet Young K, Jae Park, Wonpil, Sungjin ja Junhyeok kilpailivat YG Entertainment levy-yhtiön tiimejä vastaan. YG Entertainmentin perustaja Yang Hyun Suk kehui BamBamia heidän esityksensä jälkeen, sanoen että BamBam pisti silmään positiivisessa mielessä ja erottui joukosta. Got7:n depyyttikappale “Girls Girls Girls” julkaistiin neljä kuukautta myöhemmin ja ryhmä alkoi saavuttaa suosiota. BamBam on yhtyeen yksi rap-artisteista ja päätanssijoista.
Ura > Soolo

Got7 päätti olla uusimatta sopimuksiaan JYP Entertainment -yhtiön kanssa, ja ryhmän jäsenet erkanivat eri yhtiöihin 19. tammikuuta 2021 seitsemän vuotta debyyttinsä jälkeen. 5. maaliskuuta 2021 BamBam allekirjoitti sopimuksen Abyss Companyn kanssa ja liittyi yhtiöön, jossa muun muassa toinen entinen JYP Entertainmentin kasvatti, Wonder Girlsien Sunmi on. Samana vuonna 15. kesäkuuta BamBam julkaisi ensimmäisen soolominialbuminsa nimeltään RiBBon. Albumin teemana on uudelleensyntyminen, ja titteli onkin sanaleikki sanojen ‘ribbon’ ja ‘reborn’ välillä, jotka kirjoitetaan ja äännetään molemmat koreaksi samalla tavalla (리본). BamBam halusi näyttää omat värinsä faneilleen RiBBonin avulla, ja albumin viestinä onkin toivo paremmasta itsestä.
28. maaliskuuta 2023 BamBam julkaisi ensimmäisen albuminsa Sour & Sweet. Albumin kappaleet kertovat hänen matkastaan ja kasvustaan uransa aikana, ja kappaleiden tarkoituksena on paljastaa artistin piilotettu puoli. Nimiraita Sour & Sweet edustaa artistin kahta puolta, iloista ja ”makeaa”, jotka hän näyttää yleisölle ja faneilleen, sekä piilotettua ”hapanta” puolta.
Justine Robbeson

Justine Robbeson (s. 15. toukokuuta 1985 Benoni) on eteläafrikkalainen keihäänheittäjä. Robbesonilla oli hallussaan keihäänheiton Afrikan ennätys 63,49 metriä, jonka hänen maannaisensa Sunette Viljoen rikkoi vuonna 2009 heittäessään 65,43 metriä. Robbeson kilpaili aiemmin myös seitsenottelussa ja voitti lajissa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2004. Seitsenottelussa hänen ennätyksensä on 5868 pistettä.
Vuonna 2006 Robbeson voitti keihäänheitossa Afrikan-mestaruuden tuloksella 60,60. Yleisurheilun maailmancupissa 2006 hän sijoittui kolmanneksi 61,38 metriä kantaneella heitollaan. Afrikan kisoissa hän voitti kultaa 2007 tuloksella 58,09. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2010 hän sai hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja pronssia Kansainyhteisön kisoissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui loppukilpailusta.
Robbeson on opiskellut Potchefstroomissa sijaitsevassa North Westin yliopistossa BSc-tutkintoa varten pääaineinaan ravitsemus ja ihmisen liikkuminen.
Aiheesta muualla

Justine Robbeson Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Härkit

| Härkit |
| --- | --- |
 Hopeahärkki (Cerastium tomentosum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Tribus::  Alsineae
Suku::  Härkit Cerastium  L.
Katso myös
   Härkit Wikispeciesissä   Härkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Härkit eli viuhkohärkit (Cerastium) on kasvisuku kohokkikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 60 lajia, jotka usein ovat pienikasvuisia ruohoja.
Härkit ovat yksi- tai monivuotisia kasveja, joko karvattomia tai karvaisia. Lehdet ovat vastakkain, ruodittomia ja sileitä. Kukat valkoisia, terälehdet ovat kaksihalkoisia tai matalasti lanttokärkisiä.
Härkkilajeja

Suomessa esiintyvät härkkilajit:
tunturihärkki (Cerastium alpinum )
karvatunturihärkki (C. alpinum subsp. alpinum)
kaljutunturihärkki (C. alpinum subsp. glabratum)
villatunturihärkki (C. alpinum subsp. lanatum)
ketohärkki (Cerastium arvense )
piennarketohärkki (C. arvense subsp. arvense)
tatranketohärkki (C. arvense subsp. glandulosum)
nurmihärkki (Cerastium fontanum )
pohjannurmihärkki (C. fontanum subsp. fontanum, syn. subsp. scandicum)
piennarnurmihärkki (C. fontanum subsp. vulgare )
kainuunnurmihärkki (C. fontanum subsp. vulgare var. kajanense)
arkinurmihärkki (C. fontanum subsp. vulgare var. vulgare)
sykeröhärkki (Cerastium glomeratum)
tahmahärkki (Cerastium glutinosum)
kellohärkki (Cerastium nigrescens )
napakellohärkki eli napahärkki (C. nigrescens var. laxum, aiemmin C. arcticum)
mäkihärkki (Cerastium semidecandrum)
hopeahärkki (Cerastium tomentosum)
Muissa Pohjoismaissa esiintyviä härkkilajeja:
jäämerenhärkki (Cerastium arcticum)
lyhytterähärkki eli partahärkki (Cerastium brachypetalum)
lännenhärkki (Cerastium diffusum)
alvarihärkki (Cerastium pumilum)
mätäshärkki (Cerastium regelii)
harvahedehärkki (Cerastium subtetrandrum)
Muualla luonnonvaraisena kasvavia härkkilajeja:
nukkahärkki (Cerastium biebersteinii)
idänhärkki (Cerastium davuricum)
hankahärkki (Cerastium dichotomum)
tähtihärkki (Cerastium grandiflorum)
tundrahärkki (Cerastium jenisejense)
ligurianhärkki (Cerastium ligusticum)
kanarianhärkki (Cerastium sventenii)
teneriffanhärkki (Cerastium teneriffae)
madeiranhärkki (Cerastium vagans)
Eri sukuun siirretty härkkilaji:
lumihärkki (Dichodon cerastoides, syn. Cerastium cerastoides), torahärkkien (Dichodon) suvussa
Härkit Suomessa

Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kahdeksan härkkilajia, joista kuusi on alkuperäisiä ja kaksi tulokaslajia. Selvästi yleisin on nurmihärkki, joka on yksi yleisimpiä kukkakasveja Suomessa ja jota esiintyy koko maassa. Tunturihärkki ja lumihärkki ovat yleisiä pohjoisimmassa Lapissa; napakellohärkki on harvinainen. Mäkihärkki ja tahmahärkki kasvavat ketokasveina vain Lounais-Suomessa. Ketohärkki on melko yleinen Euroopasta levinnyt uustulokaskasvi Etelä-Suomessa. Sykeröhärkki on harvinainen mutta leviävä uustulokas. Koristekasvina viljeltyä hopeahärkkiä on paikoitellen viljelyjäänteenä Suomen luonnossa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Cerastium
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157483  Wikispecies: Cerastium  APDB: 189257  APNI: 59698  CoL: 3KNW  eFloraSA: Cerastium  EoL: 37661  EPPO: 1CERG  FloraBase: 21414  FNA: 106150  FoAO2: Cerastium  FoC: 106150  GBIF: 2873815  GRIN: 2285  iNaturalist: 50853  IPNI: 6221-1  IRMNG: 1273262  ITIS: 19943  NBN: NHMSYS0000457055  NCBI: 3579  NZOR: 0c8eca99-5dc8-428f-8249-5d60acee6aa1  Open Tree of Life: 842191  Panarctic Flora: 4202  PLANTS: CERAS  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30008700-2  Tropicos: 40004258  VASCAN: 972  VicFlora: 721ee2ba-ef86-4e03-93ef-1f1839d26095  WFO: wfo-4000007327  WoRMS: 426004
Oula Palve

| Oula Palve> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. helmikuuta 1992 (ikä 32) Keuruu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  HC Ajoie
Sarja:  National League
Pelinumero:  89
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  D Team/JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) Jukurit (Mestis) HPK (SML) TPS (SML) WBS Penguins (AHL) Texas Stars (AHL) Linköping HC (SHL) Brynäs IF (SHL) Ilves (SML) Genève-Servette HC (NL) HC Davos (NL)
Oula Pietari Palve (s. 19. helmikuuta 1992 Keuruu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Ajoiessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Palve osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura > Uran alku JYPin organisaatiossa

Palve on Palokan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin, jossa voitti B-nuorten I-divisioonan hopeaa vuonna 2010 ja A-nuorten Suomen-mestaruuden vuonna 2011. Hän oli kaudella 2010–2011 JYPin mestaruuden voittaneiden A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä runkosarjassa tehopistein 18+22=40. Palve oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+9=13. Hänet valittiin kauden aikana myös A-nuorten SM-liigan syyskuun kuukauden pelaajaksi. Palve debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan yhteensä 19 Mestis-ottelua D Teamissa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehopistein 2+1=3.
Kaudeksi 2011–2012 Palve teki vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen JYP-Akatemian (ent. D Team) kanssa. Hänen tulokaskautensa toi siellä 44 runkosarjaottelussa tehot 12+7=19, jotka riittivät joukkueen sisäisen maalipörssin voittoon sekä sisäisen pistepörssin Miika Roineen kanssa jaettuun kärkisijaan. Palve palkittiin Mestiksen marraskuun kuukauden nuorena pelaajana. Toukokuussa 2012 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Palve oli kaudella 2012–2013 JYP-Akatemian paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 13+23=36. Palve debytoi kauden aikana myös JYPin SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Palve teki liigadebyyttinsä 28. joulukuuta 2012 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kakkosketjuun Éric Perrinin ja Petr Hubáčekin viereen. Palve sai ottelussa jääaikaa 10.49 minuuttia. JYP-Akatemian Mestis-kauden päätyttyä hän siirtyi vahvistamaan JYPin A-nuoria, jonka paras pistemies hän oli pudotuspeleissä tehoilla 3+3=6.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Jukureihin ja nousu Mestiksen huipulle

Alkukauden 2013–2014 Palve pelasi suurimmaksi osaksi JYP-Akatemiassa, mutta hän pelasi myös JYPissä yhden SM-liigaottelun. Palve tehoilla 10+17=27 JYP-Akatemian sisäisessä pistepörssissä toisena Riku Pitkäsen jälkeen, kunnes hän siirtyi helmikuussa 2014 kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Palveen sopimuksessa oli myös yhden vuoden optio. Hän voitti Mestis-hopeaa keväällä 2014. Kaudella 2014–2015 Palve sijoittui tehoilla 20+32=52 koko Mestiksen pistepörssissä toiseksi edellään vain KooKoon Juuso Rajala. Hän voitti myös koko sarjan tehotilaston lukemalla +28 ja palkittiin Jari Hirsimäki -palkinnolla. Palve voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Hänet palkittiin myös sarjan marraskuun kuukauden pelaajana.
Kaudeksi 2015–2016 Palve nimettiin Jukurien varakapteeniksi. Hän voitti koko Mestiksen piste- (Jouni Rinne -palkinto), maali- (Kai Nurminen -palkinto) ja syöttöpörssin tehoilla 32+39=71, joilla Palve sivusi sarjan historian Tero Forsellin tekemää runkosarjan yhden kauden piste-ennätystä kaudelta 2006–2007. Hän jakoi myös Mestiksen alivoimamaalipörssin voiton kolmella osumallaan kolmen muun pelaajan kanssa. Tammikuussa 2016 Palve teki yhdeksässä ottelussa kahden tehopisteen ottelutahdilla tehot 10+8=18 ja hänet valittiin Mestiksen tammikuun kuukauden pelaajaksi. Palve voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Hänet palkittiin kauden päätteeksi pelaajien äänestämänä sarjan parhaana pelaajana Kultaisella kiekolla, parhaana hyökkääjänä Mika Helkearo -palkinnolla ja Palve äänestettiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.