stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dombey ja poika

| Dombey ja poika> Dombey and Son |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Charles Dickens
Kuvittaja:  Hablot Knight Browne
Genre:  romaani
Kustantaja:  Bradbury & Evans
Julkaistu:  1846–48
Suomennos
Suomentaja:  Aino Tuomikoski
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  956
ISBN:  951-31-2917-9

Edeltävä:  Martin Chuzzlewit
Seuraava:  David Copperfield
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dombey ja poika (engl. Dombey and Son) on Charles Dickensin romaani, joka ilmestyi jatkokertomuksena 1846–1848.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dombey and Son. David Perdue's Charles Dickens Page. (englanniksi)
John Mullan: My favourite Dickens: Dombey and Son. The Guardian 23.9.2011.
Helmut Donner

Helmut Donner (s. 15. elokuuta 1941) on itävaltalainen korkeushyppääjä.
Donner karsiutui Rooman 1960 olympialaisten korkeushypyssä tuloksella 195 cm. Hän voitti Itävallan mestaruuden vuosina 1959, 1960, 1961, 1963, 1964 ja 1965. Hän paransi Itävallan ennätystä tulokseen 196 cm vuonna 1959, ja 8. elokuuta samana vuonna Wienissä hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaisena kaksi metriä. Vuonna 1960 hän ensin sivusi maansa ennätystä ja sitten paransi sen tulokseen 201 cm. Vuonna 1962 hän ylitti 202 cm ja vuonna 1963 lopullisen ennätyksensä 203 cm, joka säilyi Itävallan ennätyksenä elokuuhun 1971 saakka.
Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM-1

| Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM-1 |
| --- | --- |
 DM-1 Münchenin lentokentällä sodan jälkeen
Tyyppi:  Koepurjelentokone
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Akaflieg Darmstadt & Akaflieg München
Suunnittelija:  Alexander Lippisch
Valmistusmäärä:  1 
Muunnelmat:  Lippisch P.13a Convair XF-92
DM-1 restauroitavana Yhdysvalloissa
Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM-1 oli saksalainen deltasiipinen yksipaikkainen liitokone, joka rakennettiin vuonna 1944 suunnitteluasteelle jääneen Lippisch P.13a -hävittäjän lento-ominaisuuksien testaamiseksi. DM-sarja oli Darmstadtin ja Münchenin yliopistojen lentokerhojen (Akaflieg) yhteisprojekti. Konesarjaa suunniteltaessa kaikki rajat unohdettiin ja nykyisin mahdottomilta tuntuvia asioita tutkittiin tosissaan, mistä esimerkkinä DM-4-prototyypin suunniteltu 10 000 km/h huippunopeus.
Tekniset tiedot (DM-1)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&06.03200006,32 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&06.&&&&006,00 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.02500003,25 m
Siipipinta-ala: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”~”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”~”.~19 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&0375.&&&&00375 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&&0460.&&&&00460 kg
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0560.&&&&00560 km/h
Laskunopeus: &&&&&&&&&&&&&072.&&&&0072 km/h
Liitoluku: 7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM-1 Wikimedia Commonsissa
Kuvia DM-1-koneesta
Lutz Dombrowski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lutz Dombrowski, 1980 |  Lutz Dombrowski, 1980 |  Lutz Dombrowski, 1980 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | Pituushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1982 | Pituushyppy |  |
Lutz Dombrowski (s. 25. kesäkuuta 1959 Zwickau, Itä-Saksa) on saksalainen pituushyppääjä, olympiavoittaja Moskovassa 1980.
Dombrowski oli huippulupaus jo juniorina, hypäten 14-vuotiaana 641 cm ja 17-vuotiaana 755 cm. Dombrowskin ensimmäinen suuri kansainvälinen menestys oli Euroopan cupin voitto vuonna 1979 tuloksella 831 cm. Hän kilpaili samana vuonna myös maailmancupissa, missä sijoittui toiseksi Larry Myricksin jälkeen tuloksella 827 cm.
Seuraavana vuonna Dombrowski oli kilpaillut vain kerran ennen olympiakisoja sivuten Nenad Stekicin Euroopan ennätystä 845 cm Dresdenissä. Kisoissa Stekic karsiutui Dombrowskin puolestaan hypätessä karsintojen parhaan tuloksen 817 cm. Finaalissa Dombrowskin sarja oli 815 – 832 – yli – 821 – 854 – 834 cm. Hopeamitalisti Frank Paschekin tulos oli 821 cm, joten voitto oli ylivoimainen. Dombrowskin viides hyppy oli siihen mennessä kaikkien aikojen toiseksi pisin Bob Beamonin maailmanennätyksen jälkeen, jopa tuulitulokset huomioiden. Dombrowski oli 187 cm pitkä ja painoi 87 kg, ammatiltaan hän oli kone- ja laitekorjaaja. Seuratasolla hän edusti SC Karl-Marx-Stadtia.
Seuraavalla kaudella Dombrowski keskittyi kolmiloikkaan, jossa hänen ennätyksensä oli juniorina hypätty hallitulos 16,61 m. Hän osallistui tässä lajissa Euroopan cupiin sijoittuen viidenneksi ja maailmancupiin sijoittuen seitsemänneksi. Vuotta myöhemmin hän teki paluun pituushyppääjäksi voittaen Euroopan mestaruuden tuloksella 841 cm. Dombrowski oli jälleen ylivoimainen, sillä finaalin kaikki kolme mitattua hyppyä olisivat riittäneet kultamitaliin.
Dombrowskin huippu-ura päättyi Euroopan mestaruuteen, seuraavan vuoden MM-kisoissa häntä ei enää nähty. Urheilu-urallaan Dombrowski joutui toimimaan myös Stasin epävirallisena ilmiantajana kahdeksan vuoden ajan. Urheilu-uransa jälkeen hän työskenteli liikunnanopettajana. Dombrowskin Moskovan olympialaisissa hyppäämänsä tulos on edelleen Saksan ennätys. Hänen isänsä Helmut hyppäsi aikoinaan pituutta 718 cm ja hänen tyttärensä Susann on pikajuoksija-pituushyppääjä.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 10,4 s
Korkeushyppy: 210 cm
Pituushyppy: 854 cm
Kolmiloikka: 16,61 m
Akatsuki (1932)

| Akatsuki / 暁 |
| --- | --- |
 Akatsuki

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sasebon laivastoarsenaali
Kölinlasku:  17. helmikuuta 1930
Laskettu vesille:  7. toukokuuta 1932
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1932
Loppuvaihe:  upotettu 13. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 778 t
Pituus:  118,5 m
Leveys:  10,4 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  50 000 shp
Nopeus:  38 solmua
Miehistöä:  233
Aseistus
Aseistus:  6 × 127 mm/50 type 3 -tykkiä kaksiputkisina Malli B -asennuksina 2 × 13 mm type 93 -ilmatorjuntakonekivääriä 9 × 61 cm torpedoputkea
Akatsuki (jap. 暁) oli Keisarillisen Japanin laivaston Akatsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Sasebon laivastoarsenaalilta. Sen köli laskettiin 17. helmikuuta 1930 ja alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1932. Alus valmistui saman vuoden lopulla 30. marraskuuta.
Palvelus

Alus muodosti Tyynenmeren sodan alkaessa sisaralustensa kanssa 6. hävittäjäviirikön. Alus osallistui viirikön mukana Malesiaan ja Alankomaiden Itä-Intiaan tehtyihin maihinnousuihin. Midwayn taistelun jälkeen se siirtyi Aleuteille, mistä alus palasi syyskuussa 1942. Se liitettiin viirikön mukana osaksi 4. hävittäjälaivuetta, jonka tehtävänä oli toimittaa täydennyksiä Guadalcanalille. Alus osallistui 13. marraskuuta 1942 Yhdysvaltain risteilijäosaston upottamiseen, jolloin se upotettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akatsuki (1932) Wikimedia Commonsissa
Akatsuki-luokan hävittäjät
–
–
–
Domitianuksen temppeli (Efesos)

| Domitianuksen temppeli Sebastosten temppeli |
| --- | --- |
 Domitianuksen temppelin rauniot.
Sijainti:  Efesoksen arkeologinen alue, Selçuk, İzmir, Turkki
Koordinaatit:  37°56′12″N, 27°20′33″E
Rakennustyyppi:  temppeli
Valmistumisvuosi:  81–96 jaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Efesos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Domitianuksen temppeli eli Sebastosten temppeli oli antiikin aikainen keisarikulteille omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Domitianuksen temppelin kunnostettua julkisivua.
Temppeli rakennettiin roomalaisella kaudella keisari Domitianuksen aikana 81–96 jaa., mistä se on saanut nimensä. Domitianus antoi efesoslaisille arvostetun neokoros-oikeuden eli oikeuden rakentaa keisarikultille omistettu temppeli. Domitianuksen murhan ja damnatio memoriaen jälkeen tämän nimi poistettiin omistuspiirtokirjoituksista, mutta neokoros-oikeuden säilyttääkseen kaupunkilaiset omistivat temppelin uudelleen Domitianuksen isälle Vespasianukselle. Temppeli oli rakennettu jonkin vanhemman rakennuksen paikalle.
Temppelin kuusiportaisten perustusten koko oli noin 24 × 34 metriä. Temppeli oli pseudodipteraali, ja sen peristasiksessa oli kahdeksan pylvästä lyhyillä ja 13 pylvästä pitkillä sivuilla. Julkisivu oli kaksikerroksinen. Alaosan pylväät olivat puolipylväitä, jotka muistuttivat doorilaisia pylväitä, kun taas yläosan pylväisiin oli kaiverrettu ihmishahmoja. Temppelin sisällä oli pronaos ja naos eli cella, jonka edessä oli neljä lisäpylvästä.
Temppeli oli rakennettu korkealle, noin 50 × 100 metrin kokoiselle pengerrykselle. Perustukset oli holvattu, ja ne ovat paikoin kaksikerroksiset. Temppelin itäpuolella oli U-kirjaimen muotoinen alttari, joka oli rakennettu podiumille. Se oli koristeltu reliefein, jotka esittivät muun muassa uhritoimituksia. Temppelin raunioista on löydetty Titusta esittäneen veistoksen pää.
Osa temppelin julkisivusta pystytettiin uudelleen vuonna 1975.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Domitianuksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Hr. Ms. Dolfijn (S808, 1990)

| Hr>  Ms. Dolfijn |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Rotterdamsche Droogdok Maatschappij, Rotterdam
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1986
Laskettu vesille:  25. huhtikuuta 1990
Palveluskäyttöön:  29. tammikuuta 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 450 t (pinnalla) 2 800 t (sukellus)
Pituus:  68 m
Leveys:  8,5 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  Diesel-sähköinen 3 132 kW
Nopeus:  11 solmua (pinnalla) 20 solmua (sukellus)
Miehistöä:  55
Aseistus
Aseistus:  4 × 533 mm torpedoputkea, joihin 20 × Honeywell Mk 48 tai Honeywell NT 37 -torpedoa
Hr. Ms. Dolfijn (runkonumero S808) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Walrus-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 16. elokuuta 1985 Rotterdamsche Droogdok Maatschappijilta Rotterdamista, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1986. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1990. Alus teki koeajomatkan Yhdysvaltoihin ja  se otettiin palvelukseen 29. tammikuuta 1993.
Palvelus

Alus oli palveluksessa ainakin vuonna 2005.
František Donth

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  František Donth vuonna 1928. |  František Donth vuonna 1928. |  František Donth vuonna 1928. |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten hiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Johannisbad 1925 | 50 km |  |
|  Hopeaa | Johannisbad 1925 | 18 km |  |
|  Hopeaa | Cortina d'Ampezzo 1927 | 18 km |  |
|  Pronssia | Cortina d'Ampezzo 1927 | 50 km |  |
František Donth (s. 14. heinäkuuta 1904 Rokytnice nad Jizerou) oli tšekkoslovakialainen hiihtäjä. Hän voitti urallaan neljä mitalia MM-kisoista. Kultaa hän sai vuonna 1925 50 kilometrin matkalta ja hopeaa 1925 18 kilometriltä sekä 1927 18 kilometriltä. Pronssia Donth sai vuonna 1927 50 kilometrin matkalta.
Ignazio Dolce

Ignazio Dolce (s. 26. maaliskuuta 1933 Palermo) on italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Dolce opiskeli näyttelemistä Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa, josta hän valmistui vuonna 1958. Hän esitti sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat seikkailuelokuvista komedioihin ja peplumista rikoselokuviin.
1960-luvulta lähtien Dolce työskenteli näyttelemisen ohessa muun muassa Antonio Margheritin ja Gianfranco Parolinin apuohjaajana. Hän teki myös muutamia itsenäisiä ohjaustöitä taiteilijanimellä Paul D. Robinson. Niistä onnistuinein on L’ammazzatina vuodelta 1974. Myöhemmin Dolce toimi myös Margharetin ja Fabrizio De Angelisin tuotantopäällikkönä.
Elokuvia

Pompeijin viimeiset päivät, 1959
Bagdadin veijari, 1961
Goliath contro i giganti, 1961
Taistelu Rhodoksesta, 1961
Aiheesta muualla

Ignazio Dolce Elonetissä.
Ignazio Dolce Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet
Akitsushima (1892)

| Akitsushima / 秋津洲 |
| --- | --- |
 Akitsushima

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  maaliskuu 1890
Laskettu vesille:  6. heinäkuuta 1892
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1894
Loppuvaihe:  romutettu 10. tammikuuta 1927
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 150 t
Pituus:  91,7 m (vesiraja)
Leveys:  13,14 m
Syväys:  5,32 m
Koneteho:  8 400 hv
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  330
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 6″/L40 -tykki 6 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 8 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 5 × 1&Prime: Nordenfelt-tykkiä 4 × 14″ torpedoputkea
Akitsushima (jap. 秋津洲) oli keisarillisen Japanin laivaston panssarikansiristeilijä. Maaliskuussa 1894 valmistunut alus osallistui palveluksensa aikana ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan, Venäjän–Japanin sotaan sekä ensimmäiseen maailmansotaan ennen romuttamistaan vuonna 1927.
Valmistus

Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta vuoden 1889 hankintojen ainoana risteilijänä. Sen piti olla Matsushima-luokan neljäs kotimaassa valmistettu ranskalaisen Louis-Émile Bertinin ajaman Jeune Ecolen mukainen alus, mutta alus oli lopulta aivan uudelleen suunniteltu. Köli laskettiin maaliskuussa 1890, ja alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1892. Alus valmistui 31. maaliskuuta 1894.
Matsushima-luokan raskas Canet-tykki korvattiin keveämmillä tykeillä, vaikka muuten aluksen runko ja voimanlähde vastasivat Hashidatea. Bertin suuttui suunnitelman muutoksesta niin, että uhkasi palata Ranskaan.
Palvelus

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli:
Jo ennen ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan alkamista Akitsushima päällikkönään Kamimura Hikonojō osallistui Pungdon taisteluun Kiinan keisarillisen laivaston risteilijä Jiyuania vastaan. Kiinalaisristeilijän onnistui paeta, mutta Akitsuhima valtasi tykkivene Kwang Yin. Jalujoen taistelussa 17. syyskuuta 1894 alus upotti risteilijä Zhiyuanin. Taistelun aikana aluksella sai surmansa viisi ja haavoittui kymmenen miehistönjäsentä. Alus osallistui Weihaiwein taisteluun, jossa se tuki maavoimia tykistöllään.
Akitsushima osallistui Pescadoressaarten miehittämiseen sekä Taiwanin maihinnousuun vuonna 1895. Alus tulitti 13. lokakuuta Kaosiungissa Cihoun linnaketta.
Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 kolmannen luokan panssarikansiristeilijäksi. Espanjan ja Yhdysvaltain sodan aikana alus siirrettiin Makungista Manilaan valvomaan Japanin etuja alueella. Alus määrättiin palaamaan, jotta se kuljettaisi joukkoja Japanista Kiinaan boksarikapinan aikana.
Kaksi aluksen 120 millimetrin tykkiä poistettiin vuosina 1900–1901 pyrittäessä parantamaan aluksen vakautta. Parannuksista huolimatta alus oli edelleen alitehoinen ja heikosti aseistettu Venäjän–Japanin sodan alkaessa, ja siten se sijoitettiin toisarvoisiin tehtäviin osana Japanin 3. laivaston 6. viirikköä. Alus oli Tsushimalla Takeshikin vartioalueella tehtävänään valvoa Koreansalmen liikennettä Tsushimansaaren ja Port Arthurin välillä reitillä Vladivostokiin.
Alus lähetettiin 18. helmikuuta 1904 Shanghaihin pakottamaan Kiina riisumaan aseista Venäjän keisarikunnan laivaston tykkivene Manchuria. Alus vapautui tästä tehtävästä 31. maaliskuuta, minkä jälkeen se liittyi Port Arthurin sulkua valvoviin aluksiin. Alus osallistui miinaan ajaneen Yashiman miehistön pelastamiseen 15. toukokuuta, sekä risteilijä Akashin kanssa kolaroineen tykkivene Ōshiman miehistön pelastamiseen 16. toukokuuta. Kesäkuussa alus suojasi Japanin 2. armeijan kuljetuksia Bohainlahdella, sekä antoi tulitukea kenraali Nogi Maresuken Japanin 3. armeijalle, joka valtasi Port Arthurin.
Keltaisenmeren taistelussa Akitsushima yritti vallata risteilijä Askoldin. Tsushiman taistelussa 27. toukokuuta alus joutui taisteluun risteilijöiden Oleg, Aurora ja Zhemchung kanssa. Kesäkuussa alus suojasi japanilaisjoukkojen maihinnousua Sahalinille.
Alus luokiteltiin 2. luokan rannikkopuolustusalukseksi 28. elokuuta 1912. Aluksen vanhanaikaisesta aseistuksesta huolimatta se kutsuttiin uudelleen palvelukseen ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Se liitettiin Japanin 2. laivastoon, jonka mukana alus osallistui Qingdaon taisteluun. Sodan lopun alus partioi Borneon, Singaporen, Manilan ja Saigonin välisillä merireiteillä etsien Saksan keisarikunnan kaappareita ja sukellusveneitä. Aluksen torpedoputket ja kaikki 47 millimetrin tykit poistettiin vakauden lisäämiseksi vuonna 1914.
Sodan päätyttyä alus luokiteltiin koululaivaksi ja edelleen sukellusveneiden emälaivaksi 30. huhtikuuta 1921. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1921, ja se romutettiin 1927.
Käännös suomeksi
Aitopanssarimonnit

| Aitopanssarimonnit |
| --- | --- |
 Pistehaarniskamonni (Megalechis thoracata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Panssarimonnit Callichtyidae
Alaheimo::  Aitopanssarimonnit   Callichthyinae  Bonaparte, 1835
Suvut
 Callichthys  Ritarimonnit (Dianema)  Rantamonnit (Hoplosternum)  Lepthoplosternum  Haarniskamonnit (Megalechis) 
Katso myös
   Aitopanssarimonnit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aitopanssarimonnit (Callichthyinae) ovat panssarimonneihin kuuluvia kaloja.
Suvut

Aitopanssarimonnien alaheimossa on viisi sukua::
panssarimonnit (Callichthys)
ritarimonnit (Dianema)
rantamonnit (Hoplosternum)
Lepthoplosternum
haarniskamonnit (Megalechis)
Koko ja ulkonäkö

Aitopanssarimonneilla (kuten panssarimonneilla yleensäkin) ei ole suomuja vaan pitkistä luulevyistä muodostunut panssari. Aitopanssarimonneilla on kaksi paria eteenpäin sojottavia viiksiä. Viikset ovat usein pitkät ja ulottuvat taakse käännettyinä selkäevän tyveen saakka. Viiksien lisäksi aitopanssarimonneilla voi olla nauhamaisia lisäkkeitä yläleuassaan ja läppämäisiä alaleuassaan. Toisin kuin monnisilla aitopanssarimonnikoiras on yleensä suurempi kuin naaras.
Alkuperä

Panssarimonnit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta ja ovat levinneet ylhäältä maanosan pohjoisosasta alas Argentiinan pohjoisosaan saakka.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Aitopanssarimonnit ovat pohjakaloja ja etsivät ruokaa pohjasta.
Vesiolot ja ravinto

Aitopanssarimonnit tyytyvät tavanomaisiin vesioloihin ja syövät peruskuivaruokaa. Ne tonkivat ruokaa soran joukosta, jonne ruoka helposti muuten jäisi pilaantumaan, ja ovat näin ollen hyviä "roskisdyykkareita".
Natalia Dorado

| Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 |  |  |
Natalia Dorado Gómez (s. 25. helmikuuta 1967 Madrid) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992. Hän teki olympiaturnauksessa yhden maalin. Hän pelasi myös Atlantan olympialaisissa 1996, missä Espanja jäi kahdeksan joukkueen turnauksessa viimeiseksi. Dorado pelasi myös maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1986 ja 1994 sekä Champions Trophyssa vuonna 1995.
Dongnaen piiritys

Dongnaen piiritys oli yksi ensimmäisistä taisteluista Japanin hyökättyä Koreaan vuonna 1592.
Taistelun kulku

Kukistettuaan Busanin sekä Dadaejinin linnoituksen japanilaiset jatkoivat matkaansa kohti Soulia. Matkalla he kohtasivat Dongnaen linnoituksen, joka oli rakennettu vahvaan paikkaan kukkulan päälle ja joka hallitsi Souliin vievää päätietä.
Japanilaisten ensimmäisen divisioonan komentaja Konishi Yukinaga yritti suostutella korealaisia avaamaan heille vapaan tien Kiinan valtaamiseksi. Dongdaen korealaisia johtanut Song Sanghyǒn kieltäytyi vaatimuksesta ja totesi ”minun on helppoa kuolla, mutta vaikea antaa teidän päästä läpi.” Japanilaiset hyökkäsivät linnoitukseen ja kukistivat tämän, mitä seurasi Busanin kaltaiset veriteot hävinneitä korealaisia sekä siviileitä kohtaan.
Donetsk (Venäjä)

| Donetsk Доне́цк |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Rostovin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Donetsk
 Koordinaatit: 48.337°N, 39.945°E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Rostovin alue
Väkiluku (2010)  ():  50 085
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 donetsk-ro.donland.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Donetsk (ven. Доне́цк) on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä, Ukrainan Luhanskin alueen rajalla. Se sijaitsee Donetsin laakion koillisreunalla Donin sivujoen Donetsin varrella 171 kilometriä Donin Rostovista pohjoiseen. Asukkaita on 50 085 henkeä (vuonna 2010).
Donin kasakat perustivat paikalle Gundorovskajan kylän vuonna 1681. 1800-luvun lopulla siitä tuli Gundorovkan hiilikaivosyhdyskunta. Vuonna 1945 se sai kaupunkimaisen taajaman ja vuonna 1951 kaupungin aseman. Vuonna 1955 Gundorovka nimettiin Donetskiksi. Kivihiilikaivosten lisäksi kaupungissa toimii konepaja ja tiilitehdas.
Kaupungin kautta kulkee eurooppatie 40 eli Donetskiin Volgogradista johtava venäläinen M21-valtatie, joka Ukrainan rajan länsipuolella jatkaa Luhanskiin ukrainalaisena M04-valtatienä. Venäjän Donetskin kaupungissa on useita Ukrainan valtakunnanrajan rajanylityspaikkoja, joista suurin on eurooppatien E40 rajanylityspaikka Ukrainan Krasnodonin piirin Izvaryneen. Itä-Ukrainan kriisin 2014 aikana Venäjän Rostovin alueelta siirtyi useasti aseistettuja joukkoja ja sotatarvikkeita Ukrainan Luhanskin alueelle siellä taistelleiden venäläismielisten kapinallisten hallitseman Venäjän Donetsin kautta E40-valtatieyhteyden (kansainvälinen rajanylityspaikka) ja sen läheisten paikallisten rajanylityspaikkojen kautta. Virallisesti nämä rajanylityspaikat on toistaiseksi suljettu, eikä niiden kautta ole luvallista tulla Ukrainan alueelle tai poistua Ukrainasta.
Aiheesta muualla

Donetsk Rostovin alueen sivustolla (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Donin Rostov

Aksai |
Azov |
Bataisk |
Belaja Kalitva |
Donetsk |
Gukovo |
Kamensk-Šahtinski |
Novotšerkassk |
Novošahtinsk |
Konstantinovsk |
Krasnyi Sulin |
Millerovo |
Morozovsk |
Proletarsk |
Salsk |
Semikarakorsk |
Šahty |
Taganrog |
Tsimljansk |
Volgodonsk |
Zernograd |
Zverevo
Rostovin alue
Akhaian liitto

| Akhaian liitto> Κοινὸν τῶν Ἀχαιῶν |
| --- | --- |
 Akhaian liiton laajentuminen ja merkittävimmät taistelut 280–146 eaa.
Perustettu:  280 eaa. (uusi liitto)
Lakkautettu:  146 eaa. (uusi liitto)
Tyyppi:  koinon
Päämaja:  Aigion ja Korintti (uusi liitto)
Jäsenet:  vanhassa liitossa 12 Akhaian polista; uudessa liitossa alun perin 10 Akhaian polista ja myöhemmin lukuisia jäseniä koko Peloponnesokselta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Akhaian liitto (m.kreik. Κοινὸν τῶν Ἀχαιῶν, Koinon tōn Akhaiōn) oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto (koinon), johon kuului alun perin kaupunkeja Akhaiasta Peloponnesoksen pohjoisosista. Liiton historiassa on kaksi vaihetta, vanhan Akhaian liiton aika noin 400–300-luvuilla eaa. sekä uuden Akhaian liiton aika vuosina 280–146 eaa.