stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilveilijät

| Ilveilijät> Show People |
| --- | --- |

Ohjaaja:  King Vidor
Käsikirjoittaja:  Agnes Christine Johnston Laurence Stallings Wanda Tuchock Välitekstit Ralph Spence
Tuottaja:  King Vidor Irving Thalberg Marion Davies
Säveltäjä:  William Axt
Kuvaaja:  John Arnold
Leikkaaja:  Hugh Wynn
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Marion Davies William Haines
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer Cosmopolitan Productions
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   11. marraskuuta 1928 New York City, New York 20. marraskuuta 1928 maanlaajuinen  16. syyskuuta 1929
Kesto:  83 minuuttia / 78 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilveilijät (myös Ilveilijöitä; engl. Show People) on vuonna 1928 ensi-iltansa saanut King Vidorin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Marion Davies ja William Haines. Elokuvassa tekevät cameoroolin sen ajan suurimmat tähdet, kuten Charles Chaplin, Douglas Fairbanks, William S. Hart, John Gilbert, Norma Talmadge ja Renée Adorée. Ohjaaja Vidor tekee myös elokuvassaan cameo-esiintymisen. Ilveilijät on kevytmielinen kuvaus Hollywoodista mykkäelokuvan kauden lopun aikaan. Ilveilijöitä pidetään Daviesin parhaimpana roolina. Elokuva kertoo pikkukaupungin tytöstä, joka yrittää tehdä läpimurtonsa Hollywoodissa.
Ilveilijät kuvattiin tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä huhtikuussa vuonna 1928. MGM:n ohella Cosmopolitan Productions oli myös elokuvan tuotantoyhtiönä. Ilveilijät sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 11. marraskuuta vuonna 1928. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 20. marraskuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 16. syyskuuta vuonna 1929. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan levittäjänä. Ilveilijät julkaistiin uudelleen 1980-luvulla, jolloin Carl Davis sävelsi elokuvaan uuden musiikin.
Turner Entertainment julkaisi Ilveilijät VHS:lle vuonna 1988. Warner Bros. julkaisi elokuvasta DVD-version 14. kesäkuuta vuonna 2012. Lisäksi elokuvan kopiota säilytetään George Eastman Housen taidemuseon elokuva-arkistossa. Vuonna 2003 Ilveilijät valittiin kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Aiheesta muualla

Ilveilijät Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ilveilijät Elonet.
Ilveilijät AllMoviessa. (englanniksi)
Ilveilijät Silent eran sivuilla (englanniksi)
Ilveilijät TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Mikko Ijäs

Mikko Rakushin Ijäs (s. 1978 Jyväskylä) on suomalainen kuvataiteilija ja taiteentutkija. Ijäs on väitellyt aiheesta taiteen alkuperä varhaisten metsästäjä-keräilijöiden keskuudessa Fragments of the Hunt (Aalto 2017). Ijäs on tutkinut esihistoriallista kalliotaidetta ja Afrikan alkuperäiskansojen kulttuureja vuodesta 2009 alkaen, pääosin Namibiassa.
Ijäs tekee myös dokumenttielokuvia ja lavastuksia. Syksyllä 2011 hän lavasti ja suunnitteli visuaalisen ilmeen Sofi Oksasen ja Maija Kaunismaan musiikkiteatteriesitykseen "Kertomuksia keittiöstä" Suomen Kansallisteatterin Omapohjaan. Ijäs oli vuoden 2011 Helsingin juhlaviikkojen Elisan sponsoroima debytanttitaiteilija. Hän oli myös yksi varhaisimpia taiteilijoita, jotka tekivät videopiirroksia Applen iPhonella ja iPadillä. Hän on tehnyt yhteistyötä muotisuunnittelija Paola Suhosen kanssa. Heidän yhteinen installaationsa "The Land of the Seven Fairy Tales" oli esillä Amos Anderssonin taidemuseossa kesällä 2012 ja kiersi ulkomailla Japanissa, Yhdysvalloissa ja Saksassa.
Ijäs valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun valokuvataiteen osastolta 2006. Hän toimi tutkijana ja sivutoimisena tuntiopettajana Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa vuosina 2006–2010. Hän valmistui taiteen tohtoriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2017. Vastaväittäjänä tilaisuudessa toimi Harvardin yliopiston professori Daniel E. Lieberman, jonka alaisena Ijäs jatkoi tutkimustaan Harvardin ihmisen evoluutiobiologian laitoksella vuosina 2017–2019.
Ijäs on kansainvälisen Zen Peacemakers -järjestön jäsen. Hän oli perustamassa järjestön suomalaista ryhmää nimeltä Peacemakers Finland syksyllä 2007. 
Yksi Ijäksen teoksia on Vincent van Goghin hautakiven kopio vuodelta 2007.
Ijäs on naimisissa säveltäjä Maija Kaunismaan kanssa, ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
Tutkimus

Väitöksessään ”Fragments of the Hunt” Ijäs esitti, että osa varhaisimmista kalliotaiteen kuva-aiheista olisi mahdollista selittää väsytysmetsästäjien kokemuksien kautta. Ijäs nimesi hypoteesinsa visuaalisen todistusaineistonsa ’metsästyksen fragmenteiksi’. Nämä fragmentit eivät ole ilmiselviä metsästyskuvauksia, vaan hienovaraisia allegorioita, kuten eläinten mahtavuuden ihailua, eläimeksi muuntumiskuvauksia, eläimen jälkiä ja juoksevia ihmisiä.
Ijäs tuotti myös yhdessä vaimonsa Maija Kaunismaan kanssa aihetta käsittelevän elokuvan.
Vincent van Gogh ja Walt Disney Kokoelma

Ijäksen teoskokonaisuus ”Vincent van Gogh ja Walt Disney Kokoelma” kuuluu nykyisin Kansallisgallerian kokoelmiin. Kokoelma oli ensimmäistä kertaa esillä Mäntän Kuvataideviikoilla 2007, jonka jälkeen kokoelma oli monessa muodossa esillä sekä Suomessa että ulkomailla. Kokoelman tarkoituksena oli osoittaa taide- ja viihdemaailman tapa rakentaa taiteilijapersoonista elämää suurempia ja hakea sitä kautta heidän teoksilleen lisää vakuuttavuutta ja arvoa. Kokoelmaan kuului maalauksia, veistoksia, valokuvia ja esineinstallaatioita. Teoskokonaisuus oli osa Ijäksen tohtoriopintojen taiteellista osiota. Ijäs kirjoitti aiheesta mm. Voima-lehteen.
Taidekriitikko Ullamaria Pallasmaa kirjoitti Taide-lehdessä, että kokoelman teokset tuntuvat "ensi katsannolla rienaavan Taidetta, mutta sitten kärki tuntui osoittavan yhteiskuntaan ja sen arvoihin ennen ja nyt. Ijäs käsitteli ikään kuin etäältä, metaforan kautta, suuria asioita: kuolemaa, yksinäisyyttä, menestystä, kaupallisuutta, aitoutta ja keinotekoista, neroutta ja keskinkertaisuutta. Näiden asioiden symboliksi nousi Vincent van Gogh, taiteen historian vääryyttä kärsinein taiteilija. Läpinäkyvään hartsimöhkäleeseen upotettu Mikki Hiiri ja Nalle Puh, jolta on leikattu korva teoksessa Halusin vain olla taiteilija, ja ennen kaikkea museon ulkopuolelle sijoitettu van Goghin hautakivi korostavat Ijäksen rajua yksinpuhelua, jonka perussävy on syvä humanismi. Maalaaminen ruumiillistuu Ijäksen nuorena tekemässä kökkökopiossa van Goghin Katu Auvers-sur-Oisessa -taulusta."
The Origins-dokumenttielokuva

Ijäksen yhdessä vaimonsa Maija Kaunismaan kanssa tuottama dokumenttielokuva The Origins on elokuva inhimillisen kulttuurin juurista ja se esittää ainutlaatuisen ajatuksen taiteen synnystä ihmisen mielikuvituksen ja väsytysmetsästyksen hybridinä. Elokuvassa kuvataan Pohjois-Namibiassa, Kalaharin autiomaassa elävän ju/’hoan-metsästäjä-keräilijöiden elämää sekä Pohjois-Meksikon tarahumara-kansaa, jonka kulttuurin keskiössä on edelleen seremoniallinen kestävyysjuoksu. Sierra Madren kuparikanjoneissa järjestetään vuosittain 80 kilometrin juoksukilpailu tukemaan alkuperäiskansojen kulttuuria. Caballo Blanco -kilpailua on järjestetty vuodesta 2003 alkaen. Elokuva kuljettaa kahta tarinaa, joista ensimmäinen kuvaa symbolisen kulttuurimme syntymistä väsytysmetsästyksen seurauksena. Toinen tarina kertoo siitä miten moderni maailma pyyhkäisee alkuperäiskansoja tieltään. Elokuvassa on myös laajalti namibialaista, ranskalaista, suomalaista, norjalaista ja pohjoisamerikkalaista kalliotaidetta sekä luontokuvia. Elokuvan monisävyisestä musiikista vastaa säveltäjä Maija Kaunismaa. Elokuvan ääniraidalla esiintyy Vox Aurea -kuoro (johtaja Sanna Salminen), saksofonisti Jukka Perko ja kurkkulaulaja Imre Peemot. Puolet elokuvan tuotoista lahjoitetaan alkuperäiskansojen tukemiseen Namibiassa (Nyae Nyae Conservancy) ja Meksikossa (Norawas de Raramuri). Elokuva täydentää taiteen tohtori Ijäksen väitöskirjaa Fragments of the Hunt (Aalto 2017). Elokuva on katsottavissa Vimeo-palvelun kautta.
Digitaalisia piirustuksia

Ijäksen teoskokonaisuus "Grandeur of Life – digitaalisia piirustuksia" käsitti Applen iPhonella ja iPadillä tehtyjä digitaalisia piirustuksia. Ijäksen mukaan nämä nykyaikaiset ja helppokäyttöiset kosketusnäytölliset viestintävälineet ovat mahdollistaneet piirroksien jakamisen maailmanlaajuisesti heti niiden valmistuttua. Teoksien lähtökohtana olivat henkilökohtainen havainto ja tunne. Kuvien aiheina olivat perhe, ystävät, koti, kukat, maisemat ja omakuvat. Kuvat olivat piirretty ilman erillistä käsitteellistä viitekehystä, mutta kuvia yhdisti innostunut suhtautuminen elämään, ympäristöön ja sen visuaalisuuteen. Ijäksen teoskokonaisuuden nimi Grandeur of Life on lainaus Charles Darwinin Lajien synnyn (1859) upeista lopetussanoista:
“Mitä mahtavuutta onkaan tässä näkemyksessä, että elämän henki on alun perin puhallettu vain muutamiin tai yhteen ainoaan muotoon, ja planeetan jatkaessa kiertämistään radallaan järkähtämättömän painovoimalain mukaisesti yksinkertaisesta alusta on kehittynyt, ja kehittyy edelleen loputtomasti mitä kauneimpia ja ihmeellisimpiä eliöitä.”
Teoskokonaisuus oli ensi kertaa esillä Korjaamo Galleriassa, Helsingissä loka- marraskuussa 2010.
Peacemakers Finland

Ijäs perusti vuonna 2017 osallistuvan buddhalaisuuden ryhmän nimeltä Peacemakers Finland yhdessä muutaman muun kanssa, joiden toiveena oli tuoda kansainvälisen Zen Peacemakers -järjestön ajatuksia Suomeen. Ryhmä on toteuttanut Suomessa yhden Katuretriitin vuonna 20017 ja kaksi Sisällissota-aiheista retriittiä vuosina 2018 ja 2019. Ijäs on toiminut myös kansainvälisen Zen Peacemakersin vuosittaisen Auschwitz-Birkenau retriitin työryhmässä vuodesta 2018 alkaen. Ijäs teki Auschwitz-Birkenau retriitistä kuvareportaasin Voima-lehteen vuonna 2019. Ijäksen toinen virallinen nimi Rakushin (楽信) on hänen zen-opettajansa  Roshi Frank De Waelen antama dharmanimi.
Aiheesta muualla

Mikko Ijäksen kotisivut
Mikko Ijäs "Walt Disneyn akateeminen huvipuisto" (Arkistoitu – Internet Archive)
Artikkeli Mikko Ijäksen väitöksestä
Mikko Ijäksen vaimon Maija Kaunismaan haastattelu, jossa Mikko kertoo elämästään autismin kirjon kehityshäiriön kanssa
The Origins-elokuvan, sen soundtrackin ja Ijäksen väitöskirjan yhteisjulkaisun tiedote
Taidelehden kritiikki (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun Sanomien kritiikki
Artikkeli Hesarissa
Mikko Ijäs Helsingin juhlaviikkojen toinen debytanttitaiteilija vuonna 2011
Mikko Ijäs jakaa teoksiaan sosiaalisessa mediassa
Mikko Ijäs suunnitteli iPhone-piirrosblogin Helsingin Sanomien mobiilisovelluksiin yhteistyössä Elisan kanssa
Helsingin Sanomien kritiikki "Kertomuksia keittiöstä" -näytelmästä
Mikko Rakushin Ijäksen väitöskirjan kansi.
Mikko Ijäs, Vincent van Goghin hautakiven kopio, 2007.
Iina Terho

| Iina Terho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1977 (ikä 47) Siilinjärvi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1999–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Full of Love – pakomatka pakastimesta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Iina Terho (s. 25. maaliskuuta 1977 Siilinjärvi) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on tullut tunnetuksi omakohtaisesta dokumenttielokuvasta Full of Love – pakomatka pakastimesta.
Terho on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2006 elokuvaohjaajaksi pääaineenaan dokumenttielokuva.
Filmografia > Elokuvat

Full of Love – pakomatka pakastimesta (2018)
Filmografia > Lyhytelokuvat

Kosketus (1999)
Suojalasit (2003)
Kahdeksaksi helvettiin (2004)
Digitus Minimus (2006)
Här kommer Obama (2009)
Fiske med Gunnar (2012)
Irja Rannikko

Irja Mirjam Rannikko (16. elokuuta 1912 Pori – 14. huhtikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänen roolejaan ovat Emma elokuvassa Kersantilleko Emma nauroi?, Dagny Kehvelinin osa elokuvassa Hei, rillumarei! sekä merkittävimpänä Paula Sanelma Puupposen rooli elokuvassa Laivaston monnit maissa. Hän esiintyi myös Pekka Puupää -elokuvissa.
Rannikko kuului näyttelijöihin, jotka olivat merkittäviä teattereissa mutta eivät saaneet suosiota osakseen elokuvauralla.kenen mukaan? Peter von Bagh paheksuu voimakkaaseen tyyliinsä Rannikon valintaa Laivaston monnit maissa -elokuvan romanttiseen pääosaan. Rannikko esiintyi kaikkiaan 78 elokuvassa, mutta mikään niistä ei noussut kovinkaan merkittäväksi. Hän toimi näyttelijänä Porissa ja muun muassa Helsingin Työväen Teatterissa ja Helsingin Ympäristöteatterissa[lähde? ]. Myöhemmin hän toimi pukijana ja kuiskaajana Suomen Kansallisteatterissa[lähde? ].
Rannikko sai Jussi-kunniamaininnan 1946 naissivuosasta elokuvassa Houkutuslintu.
Inkpot

| Inkpot Shocking Blue |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tuottaja(t): Shocking Blue
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 31.26
 Levy-yhtiö: Pink Elephant, Polydor
Shocking Bluen muut julkaisut
| 3rd Album 1971 | Inkpot 1972 | Live in Japan 1972 |
Inkpot on alankomaalaisen Shocking Blue -yhtyeen vuonna 1972 julkaistu viides studioalbumi. Levyn tunnetuin raita on sen nimikappale, joka nousi yhtyeen kotimaassa listan sijalle 5. Vuonna 1998 albumi ilmestyi CD-versiona samalla levyllä Attila-albumin kanssa muodossa Inkpot & Attila.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Robbie van Leeuwen, ellei toisin mainita.
I Ain't Never – 2.15 (säv. Mel Tillis/Webb Pierce)
Navajo Tears – 2.38
Shadows – 2.27
Blue Jean – 2.33
Jambalaya – 2.25 (säv. Hank Williams)
Inkpot – 2.37
Tobacco Road – 2.31 (säv. John D. Loudermilk)
Hey – 2.28
Who Save My Soul – 1.55
Red Leaves I+II – 2.35
The Queen – 2.03
I Melt Like Butter – 2.10
I Look to You

| I Look to You Whitney Houston |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. elokuuta 2009
 Tuottaja(t): Akon, Danja, David Foster, Stargate, Swizz Beatz, Giorgio Tuinfort, R. Kelly, Harvey Mason Jr., Eric Hudson, C. "Tricky" Stewart
 Tyylilaji: R&B, Pop
 Levy-yhtiö: Arista
Listasijoitukset
  1.  17.
Whitney Houstonin muut julkaisut
| The Ultimate Collection 2007 | I Look to You 2009 | I Will Always Love You: The Best of Whitney Houston 2012 |
Singlet albumilta I Look to You
 ”I Look to You” Julkaistu: 28. heinäkuuta 2009  ”Million Dollar Bill” Julkaistu: 18. elokuuta 2009
I Look To You on Whitney Houstonin seitsemäs ja laulajan viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 2009. Albumi nousi julkaisuviikollaan Billboard 200-listan ykköseksi myyden 305,000 kappaletta. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 17.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Million Dollar Bill | Alicia Keys, Kasseem Dean, Norman Harris | Swizz Beatz, Alicia Keys | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 2. | Nothin' But Love | Fernando Garibay, Franne Golde, Kasia Livingston, Nathaniel Hills | Fernando Garibay, Danja | 3.36 |  |  |  |  |  |
| 3. | Call You Tonight | Johntà Austin, Mikkel S. Eriksen, Tor Erik Hermansen | Stargate | 4.10 |  |  |  |  |  |
| 4. | I Look to You | R. Kelly | C.”Tricky” Stewart, Harvey Mason Jr., Emanuel Kiriakou | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 5. | Like I Never Left (featuring Akon)  | Aliaune Thiam, Giorgio Tuinfort, Claude Kelly, Whitney Houston | Aliaune “Akon” Thiam, Giorgio Tuinfort | 3.51 |  |  |  |  |  |
| 6. | A Song for You | Leon Russell | Stargate | 4.13 |  |  |  |  |  |
| 7. | I Didn't Know My Own Strength | Diane Warren | David Foster | 3.42 |  |  |  |  |  |
| 8. | Worth It | Johntà Austin, Eric Hudson | Eric Hudson | 4.41 |  |  |  |  |  |
| 9. | For The Lovers | Nathaniel Hills, Claude Kelly, Marcella Araica | Danja | 4.15 |  |  |  |  |  |
| 10. | I Got You | Aliaune Thiam, Giorgio Tuinfort, Claude Kelly, Whitney Houston | Aliaune “Akon” Thiam, Giorgio Tuinfort | 4.14 |  |  |  |  |  |
| 11. | Salute | R. Kelly | R. Kelly | 4.11 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 44.47 |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Keskisuomalainen
Rumba
Vertigo
Ihan pihalla

| Ihan pihalla |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tuija Lehtinen
Kieli:  suomi
Genre:  nuoret
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  255
ISBN:  951-1-18993-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihan pihalla on Tuija Lehtisen 2003 julkaistu Otavan kustantamana 2003 nuortenromaani. Kirja kertoo neljän räjähdysalttiin nuoren kohtaamisesta perhekoti Tuulikanteleessa.
Henkilöt

Jiri on 16-vuotias poika, joka oli aloittanut pienenä jääkiekkoharrastuksen ja harrastanut sitä koko ikänsä. Kuitenkin, eräässä kohtalokkaassa ottelussa, vastajoukkueen pelaaja IceBurger 6 iskeytyi Jiriä vasten niin, että hänen nilkkansa meni sijoiltaan. Jiri joutui leikkaukseen, joka kuitenkin epäonnistui, ja hän sai heittää unelmansa ammattipelaajana. Kun Jiri heittäytyi täysin puhumattomaksi ja löi pikkuveljeään, hänen äitinsä päätti lähettää hänet perhekoti Tuulikanteleeseen.
Näätä on samanikäinen poika, jonka vanhemmat ovat eronneet. Hänen äitinsä on löytänyt miesystävän, Laten, joka on väkivaltainen alkoholisti, ja joka myös saa Näädän äidin juomaan. Näätä pääsi perhekoti Tuulikanteleeseen sen jälkeen, kun Late oli pahoinpidellyt häntä, joten perhekotiin pääsy oli hänelle enemmän helpotus kuin rangaistus.
Oona on punahiuksinen lukion ensimmäisellä luokalla oleva tyttö. Hänellä ei ole minkäänlaisia ”ongelmia”, vaan hän on perhekodin pitäjien, Askon ja Tuulikin, oma tytär. Oona rakastaa ratsastusta ja hevosia ja on pitänyt niistä siitä lähtien, kun perhekodissa aiemmin ollut tyttö toi sinne oman hevosensa, jonka myöhemmin myi Oonan vanhemmille. Oona on kaunis ja suosittu koulussa, mutta hän itse rakastaa hevosia enemmän kuin vastakkaisen sukupuolen edustajia.
Kuten Näädälle, myös Lilalle perhekotiin pääsy oli enemmän helpotus kuin rangaistus. Hän on vanhempiensa loppuun ajama tyttö. Hänen vanhempansa odottivat hänen jatkuvasti olevan jokaisessa kouluaineessa luokan paras ja käyvän kaikenlaisissa harrastuksissa maan ja taivaan välillä ja saavan jatkuvasti hyviä arvosanoja kokeista. Eräänä päivänä hän sai hermoromahduksen, ja tuli lähetetyksi Tuulikanteleeseen. Piirtämistä rakastava Lila on harrastuksessaan taitava, ja hän haluaisi jatkuvasti kokeilla kaikenlaista uutta, esimerkiksi alastonkuvan piirtämistä Jiristä.
Tero ja Stella ovat perhekodin nuoremmat lapset, Tero on kahdeksan ja Stella kaksitoista. Tero ei ole kokenut väkivaltaa eikä hänellä ole muutakaan "ongelmaa", hänen äitinsä vain ei ole aina pystynyt huolehtimaan hänestä menevyytensä ja siellä täällä heilumisensa takia. Stella taas on perhekodissa siksi, että häntä on kiusattu koulussa. Hän käy Tuulikanteleen alueella olevalla tallilla, jossa on kolme Arton ja Tuulan omistamaa hevosta, ja yrittää hevosten avulla saada ystäviä koulusta. Stellaa pelottaa kasvaminen, ja siksi esimerkiksi ensimmäiset kuukautiset ovat hänelle suuri järkytys.
Motionless in White

| Motionless in White |
| --- | --- |
 Motionless in White vuonna 2017.
Tiedot
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  alternative metal, metalcore, industrial metal, nu metal, goottimetalli
Kotipaikka:   Scranton, Pennsylvania, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Chris Cerulli   Ryan Sitkowski   Ricky Olson   Vinny Mauro   Justin Morrow  
Entiset jäsenet:  Kyle White   Mike Costanza   Frank Polumbo   Thomas Bell   Angelo Parente   Brandon Richter   Josh Balz   Devin Sola  
Levy-yhtiö:  Roadrunner   Fearless, Tragic Hero
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Motionless in White (lyh. MIW) on yhdysvaltalainen metalliyhtye Scrantonista, Pennsylvaniasta. Yhtyeen musiikki yhdistelee eri metallimusiikin alagenrejä, kuten metalcorea, alternative metallia ja industrial metallia. Yhtye on julkaissut yhteensä seitsemän albumia, joista viimeisin Scoring the End of the World julkaistiin 2022.
Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 1. heinäkuuta 2023 Helsingin Tuska-festivaaleilla.
Jäsenet > Nykyiset

Chris Cerulli – laulu ja murina (2005–), rytmikitara (2005–2006)
Ryan Sitkowski – soolokitara (2008–)
Ricky Olson – rytmikitara (2011–), taustalaulu (2009–), basso (2009–2011 ja 2018–2019)
Vinny Mauro – rummut (2014–)
Justin Morrow – basso, taustalaulu (2019–)
Jäsenet > Entiset

Kyle White – basso (2005–2006)
Mike Costanza – soolokitara (2006–2008)
Frank Polumbo – basso (2006–2009), soolokitara (2005–2006)
Thomas Bell – basso, rytmikitara, laulu (2006–2011)
Angelo Parente – rummut (2005–2013)
Brandon Richter – rummut (2013–2014)
Josh Balz – kosketinsoittimet, taustalaulu (2006–2017)
Devin Sola – basso, taustalaulu (2011–2018)
Jäsenet > Entiset > Entiset sessio- ja kiertuemuusikot

Kimber Parrish – basso (2011)
Pablo Viveros Segura – rummut, taustalaulu (2012)
Tom Hane – rummut (2014)
Marie-Christine Allard – kosketinsoittimet (2017)
Diskografia > Studioalbumit

Creatures (2010)
Infamous (2012)
Reincarnate (2014)
Graveyard Shift (2017)
Disguise (2019)
Scoring the End of the World (2022)
Diskografia > EP:t

The Whorror (2007)
When Love Met Destruction (2009)
Diskografia > Demot

Motionless in White (2005)
Muuta

Yhtyeen Disguise-albumin kappale "Brand New Numb" esiintyy NHL 20- videopelissä.
Hypoteekkiyhdistyksen talo

Hypoteekkiyhdistyksen talo, Eteläesplanadi 16. Vasemmalla Savoyn talo.
Hypoteekkiyhdistyksen talo on Helsingin Kaartinkaupungissa osoitteessa Eteläesplanadi 16 sijaitseva, arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema rakennus, joka on valmistunut vuonna 1909. Suomen valtion omistamassa talossa on viimeksi toiminut Suomen liikenne- ja viestintäministeriö.
Historia

Talo valmistui vuonna 1909 luottolaitostoimintaa harjoittaneen Suomen Hypoteekkiyhdistyksen toimitaloksi. Siinä toimivat myös Suomen Kaupunkien Hypoteekkikassa, Suomen Kauppapankki ja Suomen Kiinteistöpankki. Nykyisen talon tieltä purettiin puinen raatimies Röön talo, jonka asessori T. J. Boisman oli myynyt Hypoteekkiyhdistykselle. Hypoteekkiyhdistyksen talon suunnitteli vuonna 1907 Lars Sonck, joka toteutti Helsinkiin useita muitakin pankkitaloja. Sisustusarkkitehti David W. Frölander suunnitteli taloon huonekaluja, valaisimia ja pääoven metallikoristeet. Hypoteekkikassan ja Kiinteistöpankin tilojen sisustuksen suunnitteli arkkitehti Sigurd Frosterus. Pääsisäänkäyntiä reunustavat koristeelliset kiviset portinpylväät lisättiin vuosina 1913–1914.
Vuonna 1937 Hypoteekkiyhdistyksen vanhat obligaatiovelat ja niistä myönnetyt maatalouden lainat siirtyivät Suomen valtion vastuulle. Yhdistys muutti samana vuonna nykyisiin tiloihinsa Yrjönkadulle, ja valtio pakkolunasti Eteläesplanadin talon tontteineen elokuussa 1939 erityislain nojalla. Talo annettiin vastaperustetulle Kansaneläkelaitokselle, jonka päätoimipaikkana se oli vuoteen 1956, jolloin nykyinen Kansaneläkelaitoksen toimitalo valmistui Töölöön. Sen jälkeen Hypoteekkiyhdistyksen talossa toimi Kouluhallitus, kunnes se vuorostaan sai vuonna 1976 oman talon Hakaniemenrantaan. Liikenneministeriö muutti taloon vuonna 1977.
Talo oli alkujaan nelikerroksinen. Kadun puoleista osaa korotettiin vuonna 1957 kahdella kerroksella ja pihanpuoleiseen siipeen tehtiin vuonna 1967 vastaava korotus, jonka suunnitteli V. J. Myyrinmaan arkkitehtitoimisto. Osa alkuperäisestä sisustuksesta, kuten pääporraskäytävän tammikaide, tuhoutui juhannusyönä 1976 syttyneessä tulipalossa, jota epäiltiin tuhopoltoksi tai varomattoman tulenkäytön aiheuttamaksi. Syyllistä ei saatu koskaan selville. Rakennus on ollut suojeltu vuodesta 1980. Ministeriön vuokrattua vuonna 1999 lisätiloja viereisestä Eteläesplanadi 18:sta talojen välille puhkaistiin käytävä.
Liikenne- ja viestintäministeriö muutti syksyllä 2021 saman kadun varrella sijaitsevaan Eteläesplanadi 4:ään, jolloin Eteläesplanadi 16:n talo jäi tyhjilleen. Senaatti-kiinteistöt asetti talon myyntiin vuonna 2023 nimellä Pankkitalo.