stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Francisco de Orellana
Toinen tutkimusmatka

Palattuaan Espanjaan Orellana pyysi kuningas Kaarle I:ltä lupaa uuteen tutkimusmatkaan. Kuningas nimitti Orellanan Amazonin seudun kuvernööriksi ja lähetti hänet uudelleen tutkimaan aluetta. Orellana lähti toukokuussa 1545 Espanjasta kohti Etelä-Amerikkaa, mutta saapuessaan perille joulukuussa suurin osa hänen 350 miehen miehistöstään oli kuollut matkalla. Orellana ehti tutkia Amazonin suistoa, mutta ennen kuin hän oli löytänyt joen pääuoman, hän kuoli joulukuussa 1546 ilmeisesti johonkin trooppiseen sairauteen.
Valehteliko Orellana vai oliko Amazonasissa korkeakulttuuria?

Myöhemmät retkikunnat löysivät sademetsästä vain muutamia hajallaan sijaitsevia intiaanikyliä, joten intiaanikulttuureista kertonut Orellana leimattiin valehtelijaksi.
Yhdysvaltalaisten arkeologien Rio Negron varrella tekemät kaivaukset osoittavat, että alueella ei ole aina asunut vain pieniä vaeltavien intiaanien ryhmiä, vaan siellä on ollut tuottoisaa maanviljelystä ja suuria, kiinteitä yhdyskuntia. Aiemmin on katsottu, että Amazonin sademetsän maaperä ei pysty tuottamaan niin suuria satoja, että suuret ihmisjoukot voisivat muodostaa paikallaan asuvia yhteisöjä. Yhdysvaltalaisten arkeologien ryhmän mukaan alueilta, joissa maanviljelyä oli oletettavasti harjoitettu, maan joukossa oli erittäin hedelmällistä savea, jota nykyiset brasilialaiset kutsuvat nimellä terra preta (”musta maa”). Amazonasin muinaiset asukkaat olivat ilmeisesti sekoittaneet maaperään orgaanista jätettä ja ravinneet sen niin, että siitä oli tullut pysyvästi hedelmällistä. Tämä oli mahdollistanut kestävän maanviljelyn, jonka vuoksi paikallaan asuvat yhteisöt pystyivät syntymään.
Orellanan mukaan Amazonasin kansat raivasivat peltoa kulottamalla. Saksalaiset maaperätutkijat Bruno Glaser ja Christoph Steiner ovat löytäneet terra pretasta paljon puuhiiltä. Glaserin ja Steinerin mukaan puuhiili sitoo maaperään ravinteita ja pitää maan hedelmällisenä. Rauhaan jätettynä terra preta lisääntyy itsestään, minkä tutkijat olettavat johtuvan bakteerien ja sienien yhteisvaikutuksesta. Amazonasin kulttuurin perustan kehitys oli vienyt vuosisatoja, mutta se tuhoutui muutamassa vuosikymmenessä. Espanjalaiset toivat mukanaan isorokon, tuhkarokon, influenssan ja muita Amazonasissa tuntemattomia tauteja, joille alueen asukkailla ei ollut vastustuskykyä, joten moni heistä kuoli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco de Orellana Wikimedia Commonsissa
Orellana and the Amazons (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Kirjallisuutta

Hartzell, Spence: Enemmän kuin kulta ja kunnia. Amazon - virran löytäjän romaani; Pellervo-Seura 1948
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef 
Orellanan tutkimusretken reitti Amazonilla 1541–1542.
Osallisuuden tunto

| Osallisuuden tunto |
| --- | --- |

Kirjailija:  Maarit Verronen
Kansitaiteilija:  Markko Taina
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-31-3716-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Osallisuuden tunto on Maarit Verrosen vuonna 2006 ilmestynyt romaani.
Aiheesta muualla

Markku Soikkeli: Naapurin kyttääjä on seuraava sarjamurhaaja. Satakunnan kansa 2006.
Jukka Petäjä: Suljetusta yhteisöstä avoimeen elämään. Helsingin sanomat 24.11.2006.
Putte Wilhelmsson: Tunnustamisen tarve. Turun sanomat 28.11.2006.
Marjatta Ripsaluoma: Osattomuudesta. Keskipohjanmaa 2006.
Siemens (yritys)

| Siemens AG |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
ISIN:  DE0007236101
Perustettu:  1847 (Berliini, Preussi)
Perustaja:  Werner von Siemens
Toimitusjohtaja:  Joe Kaeser
Puheenjohtaja:  Jim Hagemann Snabe (hallintoneuvoston pj)
Kotipaikka:  München, Saksa
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  tietoliikennetekniikka energiantuotanto terveydenhuollon tekniikka automaatiotekniikka valaistus liikennetekniikka
Tuotteet:  automaatiojärjestelmät multimedia junat veturit valaistus voimalaitokset
Liikevaihto:  76,65 mrd. € (2009)
Liikevoitto:  4,342 mrd. € (2009)
Tilikauden tulos:  2,292 mrd. € (2009)
Henkilöstö:  480 000 (2009)
Kotisivu:  www.siemens.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siemens AG on saksalainen konglomeraatti, jonka päätoimialoja ovat tieto- ja tietoliikennetekniikka, automaatiotekniikka, energiantuotanto, liikennetekniikka, terveydenhuollon tekniikka ja valaistus. Yhtiön liikevaihto vuonna 2009 oli 76,65 mrd. euroa liikevoiton ollessa 2,292 mrd. euroa. Sen palveluksessa on tytäryhtiöt mukaan lukien noin 480 000 henkilöä (2009), joista noin 130 000 Saksassa. Yhtiön kansainväliset pääkonttorit sijaitsevat Berliinissä ja Münchenissä. Siemens AG:n osakkeet noteerataan Frankfurtin pörssin DAX-indeksissä ja vuodesta 2001 alkaen myös New Yorkin pörssissä.
Historia

Siemensin perustivat Werner von Siemens ja Johann Georg Halske  1. lokakuuta 1847. Yritys sai nimekseen Telegraphen-Bauanstalt von Siemens & Halske. Yritys hyödynsi Siemensin kehittämää lennätintekniikkaa, joka käytti kirjaimia osoittavaa neulaa morsen koodin sijaan.
Vuonna 1848 yritys rakensi ensimmäisen kaukolennätinlinjan Eurooppaan, jolla oli pituutta 500 kilometriä. Linja kulki Berliinistä Frankfurt am Mainiin. Vuonna 1850 perustajan nuorempi veli Sir William Siemens (alkuperäiseltä nimeltään Carl Wilhelm Siemens) perusti toimiston Lontooseen. Pian tämän jälkeen yritys oli osallisena rakentamassa kaukolennätinlinjoja Venäjälle. Vuonna 1855 yritys avasi toimiston Pietariin, jota johti hänen toinen veljensä Carl von Siemens.
Vuonna 1881 yritys rakensi vaihtovirtageneraattorin, joka antoi virtaa maailman ensimmäisille sähköisille katuvaloille Godalmingin kaupungissa Englannissa. Yritys jatkoi kasvuaan ja laajensi toimintaansa sähköjunien ja hehkulamppujen tuotantoon. Vuonna 1890 perustaja Werner von Siemens jäi eläkkeelle ja jätti yrityksen veljelleen Carlille sekä pojilleen Arnoldille ja Wilhelmille.
Vuonna 1919 Siemens & Halske ja kaksi muuta yritystä perustivat yhdessä Osramin, joka alkoi valmistaa hehkulamppuja. Japanin haarakonttori avattiin vuonna 1923. Ennen toista maailmansotaa yritys alkoi valmistaa radioita, televisioita sekä mikroskooppeja. Yritys oli myös osallisena Saksan salaisessa uudelleenaseistumisessa ennen toista maailmansotaa.
Toisen maailmansodan jälkeinen aika

1950-luvulla Siemens & Halske alkoi valmistaa tietokoneita, puolijohteita, pyykinpesukoneita ja sydämentahdistimia. Siemens AG muodostettiin vuonna 1966 yhdistämällä Siemens & Halske AG, Siemens-Schuckertwerke AG (per. 1903) ja Siemens-Reiniger-Werke AG (per. 1932). Ensimmäisen digitaalisen puhelinvaihteen Siemens valmisti vuonna 1980. Vuonna 1988 Siemens ja brittiläinen GEC hankkivat brittiläisen Plessey-nimisen puolustusväline- ja teknologiayrityksen. Plessey jaettiin, ja Siemens otti haltuunsa ilmailuelektroniikan, tutkat ja liikenteenvalvonnan järjestelmät, jotka nimettiin Siemens Pleysseyksi.
Vuonna 1990 Siemens hankki saksalaisen Nixdorf Computer AG:n ja nimesi sen Siemens Nixdorf Informationssysteme AG:ksi. Vuonna 1997 Siemens toi markkinoille maailman ensimmäisen värinäytöllä varustetun GSM-puhelimen. Näyttö oli karkea, suurisegmentillinen eikä johtanut värinäyttömallien läpimurtoon. Samana vuonna Siemens Plesseyn puolustusvälinetuotanto myytiin British Aerospacelle ja Britannian valtionhallinnon yksikölle.
Vuonna 1999 Siemens perusti Infineon Technologies -yrityksen, jolle siirrettiin Siemensin puolijohteiden valmistus. Samana vuonna Siemensin IT-teknologiasta vastannut Siemens Nixdorf Informationssysteme AG:n toiminta siirtyi osaksi Siemensin ja Fujitsun perustamaa yhteisyritystä Fujitsu Siemens Computersia.
Vuonna 2005 taiwanilainen BenQ hankki omistukseensa taloudellisissa vaikeuksissa olleen Siemensin matkapuhelinyksikön. Samalla Siemensiltä siirtyi 6 000 työntekijää BenQ:n palvelukseen. Osana yrityskauppaa BenQ sai oikeuden käyttää Siemensin tavaramerkkiä matkapuhelimissa viiden vuoden ajan.
Tammikuussa 2009 Siemens ilmoitti vetäytyvänsä Arevasta, josta sillä oli 34 %:n osuus. Toukokuussa 2011 Siemens määrättiin korvaamaan Arevalle 648 miljoonaa euroa sopimusrikkomuksesta.
Pian Arevasta vetäytymisen jälkeen Siemens allekirjoitti sopimuksen yhteistyöstä Rosatomin kanssa.
Nokia Siemens Networks

19. kesäkuuta 2006 Nokia ja Siemens ilmoittivat verkkoliiketoimintojen yhdistämisestä. Yhteisyrityksen nimi oli Nokia Siemens Networks, ja se aloitti toimintansa huhtikuun alussa 2007.
Nokia Siemens Networksin liikevaihto vastasi sen suurimpien kilpailijoiden eli Alcatel-Lucentin sekä Ericssonin (Marconi) liikevaihtoa. Fuusion myötä saavutettavan suuremman yrityskoon odotettiin tuovan kilpailuetua liiketoimintaan. Siemensillä oli henkilöstöä 40 000 ja Nokialla 20 000. Julkisuudessa oli kuitenkin mainittu, että fuusion myötä erityisesti Nokian henkilöstöä supistettaisiin merkittävästi. Siemensin liikevoitto henkeä kohti (15 000 € / henkilö) oli huomattavasti Nokian vastaavaa (42 000 € / henkilö) heikompi, mikä nosti ilmaan kysymyksiä muun muassa siitä, olivatko fuusion ehdot Nokialle epäedulliset.
1. heinäkuuta 2013 Nokia osti Siemensin osuuden Nokia Siemens Networksista, jonka nimeksi tuli Nokia Solutions and Networks. Yhtiön nimestä luovuttiin vuonna 2014, ja siitä tuli Nokian Networks-yksikkö.
Korruptio

Siemensiä syytettiin päättäjiin kohdistuneesta 200 miljoonan euron korruptiosta. Sama yksikkö yhdistyi myöhemmin Nokia Siemens Networksiksi. Talouselämä-lehden mukaan 1970-luvulla Helsingin metroa rakennettaessa toimitusjohtaja Unto Valtanen sai Siemensiltä moottoriveneen ja 80 000 Saksan markkaa. Valtanen, samoin kuin joukko Postin ja Rautatiehallituksen johtajia, sai tuomion. Joulukuussa 2006 väärinkäytösten rahasumma nousi jo 400 miljoonaan euroon ja rikostutkinta oli laajentunut johtokunnan entiseen jäseneen. Yhtiön työntekijöitä on epäilty lahjonnasta useassa maassa.
Keväällä 2007 Siemensin epäillään maksaneen lahjuksia yhteensä 1,6 miljardin edestä. Epäselvää rahaliikennettä on havaittu 1990-luvun puolivälistä asti. Suurimmat summat koskevat telekommunikaatioyksikköä ja voimalaitosliiketoimintaa. Nokian verkkoyksikkö fuusioitui Siemensin verkkoyksikön kanssa 4/2007. Siemensistä on tehty tutkintaa myös Nokian johdolla. Tutkimuksista lahjuksien osuudesta Siemensin atomivoimahankkeessa Olkiluodossa ei ole mainittu Suomessa julkisuudessa mitään.
Kirjallisuutta

Lindell, Ismo: Sähkön pitkä historia, s. 344–349.  (3. painos)  Otatieto, 2009.  ISBN 978-951-672-358-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Siemens AG Suomen virallinen sivusto
| n k  DAX-indeksi |
| --- | --- |
 Adidas  Airbus Group  Allianz  BASF  Bayer  Beiersdorf  BMW  Brenntag  Commerzbank  Continental  Covestro   Daimler Truck  Deutsche Bank  Deutsche Börse  Deutsche Post  Deutsche Telekom  E.ON  Fresenius  Hannover Rueckversicherung  HeidelbergCement  Henkel  Infineon Technologies  Mercedes-Benz Group  Merck  MTU Aero Engines  Munich Re  Porsche  Porsche Automobile Holding  Qiagen  Rheinmetall  RWE  SAP  Sartorius  Siemens  Siemens Energy  Siemens Healthineers  Symrise  Volkswagen  Vonovia  Zalando 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
| n k  Euro Stoxx 50 |
| --- | --- |
 Adidas  Adyen  Ahold Delhaize  Air Liquide  Airbus  Allianz  Anheuser-Busch InBev  ASML Holding  AXA  BBVA  BASF  Bayer  BMW  BNP Paribas  Danone  Deutsche Börse  Deutsche Telekom  DHL Group  Enel  Eni  EssilorLuxottica  Ferrari  Flutter Entertainment  Hermès  Iberdrola  Inditex  Infineon Technologies  ING Group  Intesa Sanpaolo  Kering  L'Oréal  LVMH  Mercedes-Benz  Munich Re  Nokia  Nordea  Pernod Ricard  Prosus  Safran  Saint-Gobain  Sanofi  Santander  SAP  Schneider Electric  Siemens  Stellantis  TotalEnergies  Vinci  UniCredit  Volkswagen 
Päivitetty: 18. syyskuuta 2023
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  MusicBrainz label  IdRef 
Siemens Forum Erlangenissa.
Siemens M65 -matkapuhelin
Orzeł-luokka

| Orzeł-luokka |
| --- | --- |
 Sukellusvene Orzełin profiilikuva

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (pinnalla) 1 473 t (sukelluksissa)
Pituus:  84 m
Leveys:  6,7 m
Syväys:  4,17 m
Koneteho:  4 740 hv (pinnalla) 1 100 hv (sukelluksissa)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  60
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 105 mm Bofors wz. 25 -tykki 12 × 553/550  mm torpedoputkea, joihin 20 torpedoa 38 miinaa
Ilmatorjunta:  2 ×40 mm  Bofors wz. 36 -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisena asennuksena 1 × 13,2 mm Hotchkiss -konekivääri
Orzeł-luokka oli Puolan laivaston sukellusveneluokka, johon kuului kaksi alusta. Alukset palvelivat toisessa maailmansodassa, jolloin alukset pakenivat Britanniaan. ORP Sęp palasi sodan päätyttyä Puolaan, jossa se romutettiin.
Alukset valmistettiin 1930-luvulla Alankomaissa, vaikka ne piti valmistaa alun perin Britanniassa. Hinta oli kuitenkin kohtuuton ja Britannian amiraliteetti ilmoitti olevan mahdotonta valmistaa sukellusvene, joka kulkisi pinnalla yli 20 solmun nopeudella. Alukset tilattiin siten Alankomaista, jolloin niiden suunnittelu perustui Alankomaiden laivaston O-19-luokan sukellusveneisiin. Alukset poikkesivat kuitenkin merkittävästi esikuvastaan, koska niiden piti kyetä toimimaan sekä matalassa Itämeressä että syvemmissä merissä. Alukset olivat toisen maailmansodan alkaessa liittoutuneiden uudenaikaisimpia sukellusveneitä.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Orzeł | De Schelde | 14. elokuuta 1936 | 15. tammikuuta 1938 | 2. helmikuuta 1939 | upotettu 11. kesäkuuta 1940 |
| Sęp | Rotterdamse Droogdok Maatschappij | 15. heinäkuuta 1936 | 17. lokakuuta 1938 | 16. huhtikuuta 1939 | palveluksesta 15. syyskuuta 1969 romutettu 1972 |
Aiheesta muualla

Orzel-luokan valmistus ja toimitus(englanniksi)
Side (Pamfylia)

| Side> Σϊδη |
| --- | --- |
 Siden kaupallisen agoran raunioita.
Sijainti
 Side
Koordinaatit:  36°46′06″N, 31°23′29″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Side, Antalya
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  600/500-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pamfylia
Provinssi:  Lycia et Pamphylia Pamphylia
Aiheesta muualla
  Side Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Side (m.kreik. Σϊδη, Sïdē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se on kehittynyt nykyiseksi Siden kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Side oli kreikkalainen siirtokunta, jossa oli pitkään vahva paikallinen pamfylialainen vaikutus. Myöhäisellä roomalaisella kaudella kaupunki toimi Pamphylian provinssin hallinnollisena keskuksena. Kaupungista on säilynyt suhteellisen paljon raunioita eri puolilla nykyistä Siden kaupunkia.
Maantiede

Side sijaitsi Pamfylian rannikkolla 50 stadioninmittaa eli noin yhdeksän kilometriä länteen Melas-joen (nyk. Manavgat) suusta ja 350 stadionia itään Attaleiasta. Joskus kaupunki laskettiin kuuluvaksi Pamfylian sijasta Kilikiaan. Kaupunki oli rakennettu Välimereen pistävälle matalalle niemelle. Satama sijaitsi niemenkärjessä olleessa hiekkaisessa lahdessa samassa paikassa kuin nykyisen Siden satama.
Siden kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä. Siden alueen länsipuolella sijaitsi Aspendoksen poliksen alue. Hieman kauempana lännessä sijaitsivat Perge ja Attaleia. Sidestä pohjoiseen sijaitsi Etenna ja itään Karallia.
Historia > Arkaainen ja klassinen kausi

Siden kerrotaan olleen Aioliin Kymen perustama siirtokunta. Sen perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 600- tai 500-luvulle eaa. Eusebios Kesarealainen kuitenkin ajoitti kaupungin perustamisen jo vuoteen 1405 eaa. Perustamismyytin mukaan kaupunki sai nimensä Sidestä, joka oli Tauroksen tytär ja Kimoloksen vaimo.
Siden väestö koostui ilmeisesti kreikkalaisista ja paikallisista ei-kreikkalaisista pamfylialaisista. Arkeologia ei ole voinut vahvistaa sitä, että kaupunki olisi kreikkalaistunut jo arkaaisella kaudella, tai missä määrin tämä olisi tapahtunut. Arrianos, joka hyväksyi ajatuksen Kymestä Siden emäkaupunkina, kertoo paikallisesta näkemyksestä, jonka mukaan sideläiset olisivat olleet vanhimpia Kymen siirtokuntalaisista, mutta olisivat pian uuteen kotimaahansa asetuttuaan unohtaneet kreikan kielen ja omaksuneet erikoisen puhetavan, jota edes naapuruston barbaarikansat eivät ymmärtäneet. Tämä siden kieli oli oletettavasti pamfyliaa, joka katosi muualta. Sillä tehtyä kirjoitusta esiintyy sideläisissä rahoissa ja piirtokirjoituksissa, mutta sitä ei ole täysin selvitetty. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Sidētēs (Σιδήτης) ja Sidatas (Σιδάτας).
Kroisoksen aikana 500-luvulla eaa. Side oli Lyydian valtapiiriä. Tämän jälkeen se tuli Persian satraappien alaisuuteen. Se ei ilmeisesti koskaan liittynyt Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Side löi omaa persialaisen standardin mukaista hopearahaa noin vuodesta 450/430 eaa. lähtien. Kaupungin pääjumaluus oli Athene, joka esiintyy kaupungin rahoissa kädessään granaattiomena (σίδη, sidē). Toinen pääjumala oli Apollon. Athenen ja Apollonin kulttien oletetaan korvanneen ajan kuluessa vastaavat paikallisten jumalten kultit.
Kun Aleksanteri Suuri saapui joukkoineen Sideen vuonna 333 eaa., kaupunki antautui, ja sinne asetettiin makedonialainen varuskunta.
Historia > Hellenistinen ja roomalainen kausi

Side hellenisoitui makedonialais-kreikkalaisten joukkojen tulon myötä, ja sen oman kielen käyttö alkoi vähetä. Aleksanterin kuolemaa seuranneella hellenistisellä kaudella Side kuului aluksi ptolemaioksille. Polybios kertoo, että Siden ja Aspendoksen välillä oli vihollisuuksia. Kun aspendoslaiset osallistuivat Garsyeriin sotajoukkoihin vuonna 219 eaa., sideläiset kieltäytyivät osallistumasta.
100-luvulla eaa. Side siirtyi ptolemaioksilta seleukideille. Vuonna 190 eaa. Siden edustalla käytiin meritaistelu Hannibalin johtaman Antiokhos Suuren laivaston ja Rhodoksen laivaston välillä. Taistelussa Rhodos sai tukea Roomalta ja Pergamonilta, ja se päättyi Antiokhoksen laivaston tappioon. Vuonna 188 eaa. solmitussa rauhassa Side annettiin Pergamonille, mutta käytännössä se säilytti itsenäisen asemansa.
Side oli rannikkonsa tärkein satama, ennen kuin Pergamonin tukema Attaleia, johon Attalos II rakennutti uuden sataman, syrjäytti sen. Kun kilikialaiset merirosvot olivat voimakkaimmillaan itäisellä Välimerellä 100-luvulla eaa., he tekivät Sidestä pääsatamansa, ja käyttivät sitä myös kauppapaikkana, jossa myivät vankejaan ja ryöstösaalistaan. Publius Servilius Vatia Isauricus saavutti voiton merirosvoista vuonna 78 eaa., ja Pompeius Suuri kukisti nämä lopullisesti vuonna 67 eaa.
Side säilyi merkittävänä paikkana edelleen roomalaisella kaudella. Se kuului aluksi muun Pamfylian tavoin Galatian provinssiin vuodesta 25 eaa. lähtien. Myöhemmin se kuului Lycia et Pamphylian provinssiin ja sitten Pamphylian provinssiin, ja toimi viimeksi mainitun hallinnollisena keskuksena Pergen jälkeen. Suurimmillaan Sidessa arvioidaan olleen noin 60 000 asukasta.
Kaupunki taantui 300-luvulta jaa. lähtien Isauriasta tulleiden barbaarien hyökkäysten vuoksi, mutta elpyi 400-luvulla. Kun Pamphylian provinssi myöhäisantiikin aikana jaettiin kahtia, Side toimi Pamphylia priman hallinnollisena keskuksena.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Side taantui lopullisesti 600-luvulta alkaen arabien hyökkäysten vuoksi. Se oli lähes autiona 900-luvulla, ja 1100-luvulla jäljellä olleet asukkaat siirtyivät Attaleiasta kehittyneeseen Antalyaan. Siden paikka oli asumattomana läpi seldžukki- ja osmanivallan ajan, ja siihen alettiin viitata vain nimellä Eski Antalya, ”Vanha Antalya".
Paikalla oleva nykyinen asutus syntyi vuonna 1895, kun sinne muutti Kreetalta tulleita turkkilaisia evakkoja. Kylä tunnettiin alun perin nimellä Selimiye. Se on nimetty uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan 1950-luvulla alkaneen turismin kasvun myötä. Antiikin Siden ensimmäisiä järjestelmällisiä arkeologisia tutkimuksia suorittivat itävaltalaiset arkeologit vuonna 1890. Ensimmäiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1947–1966. Kaivauksia on jatkettu 2000-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Side käsitti laajimmillaan hellenistisellä ja roomalaisella kaudella koko niemensä, jolloin kaupungin pinta-ala oli noin 45 hehtaaria. Tätä varhaisempia löytöjä on vain vähän, mutta kaupungin arvellaan olleen aiemmin selvästi pienempi. Kaupunki oli ympäröity muureilla, joista maamuuri kulki niemen poikki kaupungin pohjoispuolella, ja merimuurit kiersivät niemen itä- ja länsirannat. Siden keskiosassa sijaitsivat kaupallinen agora ja sen kaakkoispuolella valtiollinen agora. Kaupallisen agoran lounaispuolella sijaitsi Siden roomalainen teatteri. Keskeisimmät pääkadut oli reunustettu pylväiköin.
Rakennukset ja löydökset > Kaupunginmuurit ja asemakaava

Siden kaupunginmuurit ajoitetaan pääosiltaan 100-luvulle eaa. Ne olivat sisäpuolelta kolmikerroksiset, niin että kumpikin ylempi kerros oli hieman sisään vedetty alla olevaan nähden. Tämä muodosti kaksi kulkuväylää puolustajille. Muurien ulkosivussa oli torneja epäsäännöllisin välein. Muureja on säilynyt parhaiten niiden itäsivulta.
Muurien pääportti oli pohjoissivulla. Siinä oli hevosenkengän muotoinen umpipiha, jota reunustivat tornit. Keisarikaudella sitä koristeltiin pylväillä ja patsailla. Pohjoisportilta sai alkunsa kaksi pylväiköin reunustettua pääkatua, joista toinen suuntautui lounaaseen kohti kaupallista agoraa ja teatteria, ja toinen suuntautui suoraan etelään. Ensin mainitun leveys oli 20 metriä. Kolmas pylväiköin reunustettu katu kulki kaupalliselta agoralta kohti satamaa. Muurien toinen pääportti oli itäsivulla.
Kun kaupungin koko pienentyi 300-luvulla jaa., rakennettiin uusi poikkimuuri, joka kulki niemen juuren sijasta etelämpää nieman kapeamman kohdan poikki agoran ja teatterin välistä, ja sulki näin sisäänsä entistä pienemmän alueen. Kaupungin uudeksi pääportiksi tuli tässä muurissa ollut portti, joka tehtiin paikalla jo aikaisemmin olleesta korkeasta roomalaisaikaisesta kaaresta muuraamalla sen kaariaukko osin umpeen ja jättämällä siihen pienempi porttiaukko.