stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alina Talai

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alina Talai 2016 |  Alina Talai 2016 |  Alina Talai 2016 |  |
Maa:  Valko-Venäjä
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | 100 m aidat |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Istanbul 2012 | 60 m aidat |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2012 | 100 m aidat |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 2016 | 100 m aidat |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2013 | 60 m aidat |  |
|  Kultaa | Praha 2015 | 60 m aidat |  |
|  Hopeaa |  Belgrad 2017 | 60 m aidat |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Kazan 2013 | 100 m aidat |  |
Alina Talai (valkoven. Аліна Талай; s. 14. toukokuuta 1989 Orša, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen pika-aitajuoksija, joka kilpailee 100 metrin aidoissa. Hänen ennätyksensä on vuonna 2018 Sankt Pöltenissä juostu 12,41, joka on myös Valko-Venäjän ennätys. 164 senttimetriä pitkä ja 54 kilogrammaa painava Talai edustaa Vitebskaja-seuraa.
Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä Talai saavutti pronssia Valko-Venäjän ennätyksellä 12,66. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kuudenneksi. Talai on saavuttanut yhden pronssimitalin 60 metrin aidoista sisäratojen MM-kilpailuista vuodelta 2012 Istanbulista. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän oli kuudes. Talai osallistui myös vuoden 2012 kesäolympialaisiin, jossa hän jäi välieriin niin 100 metrin aidoissa kuin 4 × 100 metrin sileässä pikaviestissä. Myös Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä.
Ulkoratojen EM-kilpailuista Talailla on yksi kultamitali 100 metrin aidoista Helsingistä vuodelta 2012 ja hopeaa Amsterdamista 2016. Lisäksi hän oli viides Zürichisä 2014. Berliinissä 2018 hänet hylättiin loppukilpailussa. Sisäratojen EM-kilpailuista Talailla on kaksi kultaa: vuodelta 2013 Göteborgista ja vuodelta 2015 Prahasta sekä hopeaa vuodelta 2017 Belgradista. Pariisissa 2011 hän sijoittui viidenneksi.
Kesäuniversiadeista Talai on saavuttanut hopeaa vuodelta 2013 Kazanista. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai kultaa 2011 ja pronssia 2009. 100 metrin sileällä Talain ennätys on 11,48.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alina Talai Wikimedia Commonsissa
Algerin piirikunta

Algerin piirikunta (engl. Alger County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 8 842 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Munisingin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1885.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Algerin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Aatu Ruotsalainen

| Aatu Ruotsalainen |
| --- | --- |
 Aatu Ruotsalainen vuonna 1908.
Kansanedustaja
 1.8.1908–31.5.1909  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1859 Kiuruvesi
Kuollut: 17. toukokuuta 1917 (57 vuotta) Yhdysvallat
Ammatti:  maanviljelijä
Adam (Aatu) Eventius Ruotsalainen (30. toukokuuta 1859 Kiuruvesi – 17. toukokuuta 1917 Yhdysvallat) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1909.
Elämä

Ruotsalaisen vanhemmat olivat talollinen Eventius Ruotsalainen (1808-1865) ja Brita Kristina Kettunen (1820-1871). Jäätyään 12-vuotiaana orvoksi hän oli holhouksenalaisena. Myöhemmin Ruotsalainen kävi alemman maanviljelyskoulun ja viljeli vuokratilaa Kiuruvedellä. Tehtyään opintomatkan Tanskaan hän toimi parin vuoden ajan maatalousneuvojana. Ruotsalaisella oli useita luottamustehtäviä. Hän toimi muun muassa Kiuruveden kansakoulun johtokunnan ja Kiuruveden Säästöpankin hallituksen puheenjohtajana sekä kuului hätäaputoimikuntaan. Ruotsalainen oli myös usean vuoden kirkkoväärtinä, mutta jätti tehtävän olleessaan tyytymätön kirkon toimintaan.
Vuosisadan vaihteessa Ruotsalainen lähti työväenliikkeen toimintaan. Hän oli Kiuruveden työväenyhdistyksen jäsen ja osallistui paikallisten torpparien edustajana Tampereen torpparikokouksiin. Ruotsalainen oli myös perustamassa Kiuruveden Työväen Osuuskauppaa. Vuonna 1908 Ruotsalainen valittiin kansanedustajaksi, mutta seuraavissa vaaleissa häntä ei enää asetettu ehdokkaaksi.
Syksyllä 1911 Ruotsalainen huutokauppasi Rantakylässä viljelemänsä Lehtokaarteen tilan irtaimiston ja muutti Pohjois-Amerikkaan. Hän oli Yhdysvalloissa maanviljelijänä ja kuoli 57-vuotiaana toukokuussa 1917.
Perhe

Ruotsalainen oli naimisissa vuodesta 1882 Anna Kaisa Lindin (1860-1958) kanssa.
Kirjallisuutta

Mäntyaho, Maija: Kansanedustaja Adam Ruotsalaisen jälkeläiset ja Isonkiven ja Antin sukuhaarat.  Kiuruvesi:  tekijä, 2008.
Afganistanin valioliiga

Afganistanin valioliiga on Afganistanin jalkapallon pääsarja.
Liigaan osallistuu 12 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään yksinkertaisen sarjan. Kaikki ottelut pelataan samalla kentällä, pääkaupunki Kabulin kansallistadionilla. Myös kaikki sarjan joukkueet ovat kabulilaisia. Sarjan tarkoituksena on Afganistanin jalkapalloliiton mukaan parantaa pelien tasoa.
Joukkueet

Afghan United Kabul FC
Maiwand Kabul FC
Ordu Kabul F.C.
Kabul Bank
Hakim Sanayi Kabul
Javan Minan Kabul
Shiva Kabul
Shooy Kabul
Pamir Kabul FC
Javan Azadi Kabul FC
Solh Kabul
Sarmi Yashy Kabul
Slbaian Kabul
Aieynda
Nijat Kabul
Al-Humaza

Al-Humaza arabialaisin merkein
Al-Humaza (arab. ٱلهُمَزَة‎, suom. Panettelijan tai Parjaajan suura) on Koraanin 104. suura. Se luokitellaan mekkalaiseksi tai medinalaiseksi ja käsittää yhdeksän jaetta.
Teksti

Suura kertoo, että syntiset joutuvat Helvettiin. Islamilaisen selityksen mukaan epäjumalanpalvojat väijyivät Mekkaan tulijoita ja varoittivat heitä Profeetasta tarkoituksena estää kuuntelemasta Muhammedin saarnoja. Suura laskeutui alas tämän johdosta.
Suura kuuluu Zinetullah Ahsen-Bören suomennoksessa seuraavasti:
Voi jokaista parjaajaa, panettelijaa,
joka kerää aarteita ja pitää niitä turvanaan,
luullen, että hänen rikkautensa on pysyväistä!
Hänet totisesti singotaan murskaavan surman suuhun.
Käsitätkö, mikä tuo surma on?
Tuli, jonka Jumala on sytyttänyt,
joka leimahtaa syntisiä vastaan.
Se on totisesti piirittävä heidät ylt'ympäri
kuin korkeat pilarit.
Alan Sillitoe

| Alan Sillitoe |
| --- | --- |
 Alan Sillitoe vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1928 Nottingham, Iso-Britannia
Kuollut: 25. huhtikuuta 2010 (82 vuotta) Lontoo, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  runoilija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alan Sillitoe (4. maaliskuuta 1928 Nottingham, Iso-Britannia – 25. huhtikuuta 2010 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Hän kuului brittikirjallisuudessa 1950-luvun ”nuoriin vihaisiin miehiin”.
Sillitoe syntyi työväenluokkaiseen perheeseen. Hän liittyi vuonna 1946 Kuninkaallisiin ilmavoimiin, mutta sairastui Malaijin niemimaalla tuberkuloosiin. Saatuaan vapautuksen armeijasta hän omistautui kirjoittamistyölleen. Sillitoe oli naimisissa yhdysvaltalaisen kirjailija Ruth Fainlightin kanssa, ja parilla on kaksi lasta.
Kirjailijanura

Sillitoen tuotannossa olivat alkuun aineksina anarkismi, sosialismi, luokkavastakohtaisuudet ja seksi, mutta myöhemmin korostuivat skitsofrenia ja yleensä hulluus.
Sillitoe kirjoitti novelleja, romaaneja, runokokoelmia ja omaelämäkerran Life Without Armour (1995).
Sillitoen teoksista tunnetuimpia on vuonna 1958 julkaistu novelli ”The Loneliness of the Long Distance Runner”, joka sisältyy samannimiseen kokoelmaan. Klassikon maineen saaneen novellin päähenkilö ei suostu pelaamaan peliä järjestyneen yhteiskunnan ehdoin. Tony Richardson on ohjannut sen pohjalta elokuvan Kaikista kapinallisin (The Loneliness of the Long Distance Runner eli Rebel with a Cause, 1962), johon Sillitoe itse teki käsikirjoituksen.
Esikoisteoksestaan Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun Sillitoe sai Author's Clubin esikoisromaanille myönnettävän palkinnon. Karel Reisz on ohjannut romaanin pohjalta elokuvan Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun.
Suomennetut teokset

Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun, romaani, alkuteos: Saturday night & Sunday morning, suom. Erkki Haglund. Otava, 1962.
Al-Jathiya

Al-Jathiya arabialaisina merkkeinä
Al-Jathiya (arab. الجاثية‎, al-jāṯiyya, suom. Polvillaan olevan suura) on Koraanin 45. suura ja luokitellaan mekkalaiseksi jaetta 13 lukuun ottamatta. Suura sisältää yhteensä 37 jaetta.
Suura 45 arabiankielisenä resitaationa
Sisältö

Suura alkaa ”mystisillä kirjaimilla” هم, hā’ ja mīm, joiden arvoitusta muiden ohella Christoph Luxenberg on pyrkinyt selvittämään.
Suura sisältää samoja aiheita kuin useimmat Koraanin suurat: Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa, Helvetin kuvausta ja varoituksia.
Suuran 45 jae 37 käsikirjoituksesta, joka peräisin 800-luvun lopulta tai 900-luvun alusta.
Ahvenisto (Hämeenlinna, Raittinsaari)

| Ahvenisto |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°09′45″N, 25°11′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Teuronjoen valuma-alue (35.83)
Laskuoja:  oja Viipsjärveen 
Järvinumero:  35.836.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  161,4 m  
Rantaviiva:  1,406 km  
Pinta-ala:  6,052 ha  
 fiAhvenisto 
Ahvenisto  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Raittinsaaren kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,1 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee matsäalueella moreenimäkien välissä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja puolet rannoista ovat suota ja loput metsämaata. Lampi on autio, mutta sen etelärantaan kulkee kaksi metsäautotietä.
Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Mustajoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,4 metriä mpy. Lampeen on johdettu ympäröiviltä soilta kuivatusvesiä. Sen laskuoja lähtee lounaisrannasta ja se laskee 1,3 kilometrin jälkeen Viipsjärveen.
Agnosphitys

| Agnosphitys |
| --- | --- |

 Triaskausi 228–209 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  †Sauropodomorpha
Heimo::  †Guaibasauridae
Suku::  †Agnosphitys
Laji::  cromhallensis
Kaksiosainen nimi
 † Agnosphitys cromhallensis  Fraser et al., 2002 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Agnosphitys oli dinosaurussuku, joka eli 228–209 miljoonaa vuotta sitten triaskaudella. Agnosphityksesta löydetyt fossiilit, osittainen kallo ja kallon osia, on löydetty Englannista.
Nimi

Agnosphityksen nimi tulee siitä, että kyseisen lajin alkuperän selvittäminen on ollut niin vaikeaa. Nimi tarkoittaakin "tuntematonta sukua tai lajia".
Koko

Agnosphityksen koosta ei olla varmoja, mutta sen on arvioitu olleen noin 70 senttimetriä pitkä ja kolme kilogrammaa painava.
Luokittelu

Agnosphityksen luokittelu on ollut erittäin vaikeaa vähäisten fossiililöydösten vuoksi. Agnosphitys on voinut olla joko alkeellinen teropodi, muu dinosauruksille sukua ollut matelija, tai mahdollisesti guaibasauridi, jotka olivat Sauropodomorphan alkeellisin ryhmä.
Ruokavalio

Agnosphityksen ruokavaliosta ei myöskään olla varmoja, mutta se on saattanut olla kaikkiruokainen.
Alina Strömberg

Alina Strömberg Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Alina Strömberg (s. 23. maaliskuuta 1999) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pikajuoksu . Aikaisemmin hän kilpaili seiväshypyssä. Hän edustaa Larsmo Idrottsföreningiä ja häntä valmensi vuoteen 2018 asti Mikael Westö ja sen jälkeen Mats-Johan Hagman.
Strömberg voitti seiväshypyssä alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tbilisissä 2016 ennätyksellään 415 cm. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut hopeaa Seinäjoella 2017 tuloksella 405 ja sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia Jyväskylässä 2017 tuloksella 400. Vuoden 2020 Kalevan kisoissa Turussa Strömberg sijoittui neljänneksi sekä 100 metrin että 200 metrin juoksussa.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,84 | Turku | 15. elokuuta 2020 |
| 200 m | 23,88 | Vaasa | 22. heinäkuuta 2020 |
| Seiväs | 415 | Tbilisi | 16. heinäkuuta 2016 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Seiväs | 405 | Helsinki | 6. maaliskuuta 2016 |
Algerian vaakuna

Algerian vaakuna on Algerian symboli. Sen nykyinen muoto on otettu käyttöön 1976 ja sitä ennen se on muuttunut monta kertaa. Algerian vaakunassa on Islamin symbolit kuun sirppi ja viisisakarainen tähti. Vaakunan käsi on alueen perinteinen symboli, "Fatiman käsi". Nouseva aurinko kuvaa uutta aikaa ja vuoret Atlasvuoria. Vehnän tähkät kuvaavat maatalouden omavaraisuutta, laakerinlehti voittoa ja oliivipuun oksa Välimertä sekä berbereitä. Keltaiset ja ruskeat rakennukset kuvaavat Algerin Kasbahia, alueelle ominaista linnoitettua kaupunkia.
Vaakunan teksti الجمهورية الجزائرية الديمقراطية الشعبية (al-Jumhūriyya al-Jazā'iriyya
ad-Dīmuqrāţiyya aš-Ša'biyya) tarkoittaa maan virallista nimeä Algerian demokraattista kansantasavaltaa arabiaksi.
Algerian entiset vaakunat

Ranskan Algerian vaakuna, Algerian ensimmäinen vaakuna (1830-1962)
Ensimmäinen ja viimeinen itsenäisen Algerian heraldisia sääntöjä noudattava vaakuna (1962-1971)
Ensimmäinen ei-heraldisia sääntöjä noudattava vaakuna, Algerian "tunnus" (1971-1976)
Afrikan valtioiden vaakunat
Algeria
Angola
Benin
Botswana
Burkina Faso
Burundi
Djibouti
Egypti
Eritrea
Etelä-Afrikka
Etelä-Sudan
Etiopia
Gabon
Gambia
Ghana
Guinea
Guinea-Bissau
Kamerun
Kap Verde
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Komorit
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Lesotho
Liberia
Libya
Madagaskar
Malawi
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Mosambik
Namibia
Norsunluurannikko
Niger
Nigeria
Päiväntasaajan Guinea
Ruanda
Sambia
São Tomé ja Príncipe
Senegal
Seychellit
Sierra Leone
Somalia
Sudan
Swazimaa
Tansania
Togo
Tšad
Tunisia
Uganda
Zimbabwe
Ainoastaan parasta

| Ainoastaan parasta> Nothing But the Best |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clive Donner
Käsikirjoittaja:  Frederic Raphael
Perustuu:  Rona Jaffen esikoisromaaniin Kaikki minun unelmani (1958)
Säveltäjä:  Ron Grainer
Kuvaaja:  Nicolas Roeg
Leikkaaja:  Fergus McDonell
Pääosat:  Alan Bates
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Anglo-Amalgamated Domino
Ensi-ilta:  1964, Suomessa 1966
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ainoastaan parasta (Nothing But the Best) on Clive Donnerin ohjaama brittiläinen musta komediaelokuva vuodelta 1964. Sen on käsikirjoittanut Rona Jaffen esikoisromaaniin Kaikki minun unelmani (The Best of Everything, 1958) pohjalta Frederic Raphael. Elokuvan pääosissa näyttelevät Alan Bates ja Denholm Elliott.
Juoni

Isossa kiinteistöfirmassa työskentelevä nuori Jimmy Brewster on päättänyt päästä huipulle ja ylempään yhteiskuntaluokkaan keinolla millä hyvänsä. Lisäksi hän on ihastunut pomonsa tyttäreen. Hän saa vanhan huijarin ja väärentäjän (Elliott) oppi-isäkseen, ja tämän suhteilla Jimmy tutustuu oikeisiin piireihin. Kun mentoria ei enää tarvita, hänet voi murhata ettei hän puhu sivu suunsa. Jimmy etenee yrityksen osakkaaksi ja johtajistoon ja saa vaimokseen johtajan tyttären.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alan Bates  | … |  Jimmy Brewster   |
|  Denholm Elliott  | … |  Charlie Prince   |
|  Harry Andrews  | … |  Horton   |
|  Millicent Martin  | … |  Ann Horton   |
|  Pauline Delany  | … |  rouva March   |
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Alphonse Hasselmans

Alphonse Hasselmans
Alphonse Hasselmans (5. maaliskuuta 1845 Liège – 19. toukokuuta 1912 Pariisi) oli belgialainen harpisti ja harppumusiikin säveltäjä. Hän oli harpunsoiton taidon avainhahmo 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Hänen ansiotaan oli harpunsoiton ranskalaisen koulukunnan perustaminen ja osaltaan yleisen kiinnostuksen herättäminen instrumenttia kohtaan.
Hasselmansin isä oli Josef H. Hasselmans, joka oli kapellimestari, harpisti ja viulisti. Nuorempi Hasselmans sai vanhemmalta harpunsoiton opetusta Strasbourgin konservatoriossa. Hän jatkoi opiskelua Stuttgartissa Gottlieb Krügerin, Brysselissä Xavier Desargasin ja Pariisin konservatoriossa Ange-Conrad Prumierin johdolla.
Varhaisimman merkittävän työpaikkansa Hasselmans sai La Monnaien orkesterin harpistina Brysselissä. Hän sai laajempaa huomiota tekemällä sooloesiintymisten sarjan Pariisissa vuonna 1877. Tämän jälkeen hän sai useita peräkkäisiä virkoja Pariisin konservatorion orkesterissa, Pariisin oopperassa ja Opéra-Comiquessa. Hän jatkoi esiintymistä solistina ja soitti konserteissa usein omia sävellyksiään, joista monet ovat teknisesti hyvin vaativia. Kaikki hänen teoksensa ovat sooloharpulle sävellettyjä; tuotantoon kuuluu useita suosittuja harppukappaleita, kuten "Gitana" (Op. 21) ja "La Source" (Op. 44).
Hasselmans keskittyi uransa myöhemmissä vaiheissa pedagogiseen työhön. Hänestä tuli vuonna 1884 Pariisin konservatorion harpunsoiton professori, jona hän toimi loppuikänsä. Hänellä oli useita oppilaita, joista tuli 1900-luvun merkittäviä nimiä harpunsoitossa; näihin kuuluivat Marcel Grandjany, Marcel Tournier, Pierre Jamet, Henriette Renié ja Carlos Salzedo. Hasselmansia kuvattiin ankaraksi, jopa "vaikeaksi" opettajaksi. Hän kirjoitti harpunsoiton periaatteistaan esseen La harpe et sa technique, joka julkaistiin hänen kuolemaansa seuranneena vuonna.
Aiheesta muualla

Alphonse Hasselmans International Music Score Library Project (englanniksi)
ARA Almirante Irízar

| ARA Almirante Irízar |
| --- | --- |
 ARA Almirante Irízar

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Oy Wärtsilä Ab Helsingin Telakka
Kölinlasku:  4. heinäkuuta 1977
Laskettu vesille:  3. helmikuuta 1978
Palveluskäyttöön:  15. joulukuuta 1978
Poistui palveluskäytöstä:  2007
Tekniset tiedot
Uppouma:  14 900 t
Pituus:  119,30 m
Leveys:  25,2 m
Syväys:  9,50 m
Nopeus:  17 solmua
ARA Almirante Irízar (runkonumero Q-5) oli Argentiinan laivaston jäänmurtaja, joka kehitettiin maan Etelämantereella olevien tutkimusasemien huoltoa varten. Alus poistettiin palveluksesta 2007 sen tuhouduttua tulipalossa, mutta se on tarkoitus kunnostaa ja palauttaa palvelukseen vuoden 2012 lopulla.
Suunnittelu

Alus pystyi kuljettamaan 130 henkisen miehistön lisäksi noin 100 matkustajaa ja melkoisesti lastia. Sen miehistönä oli 135 henkeä, minkä lisäksi aluksella oli tilat 45 matkustajalle. Paitsi että laiva pystyy murtamaan metrin paksuista kiintojäätä ja läpäisemään syöksyillä kuusimetrisiä ahtojäitä, sen suunnittelussa oli vaatimuksena että se pystyy talvehtimaan Etelämantereella 210 henkilöä kyydissään.
Suunnittelu > Koneisto

Murtajan pääkoneistona on neljä Vaasassa valmistettua 8-sylinteristä Wärtsilä - S.E.M.T. Pielstick 8PC 2,5 L -keskinopeaa dieselmoottoria, joiden sylinterien halkaisija on 400 millimetriä ja iskun pituus 460 millimetriä. Koko ajan samaan suuntaan pyörivät moottorit on kytketty suoraan generaattoreihin, joiden tuottamalla tasavirralla pyöritetään kahta AEG:n potkurimoottoria, jotka puolestaan pyörittävät laivan kahta peräpotkuria. Dieselmoottorien kokonaisteho on 14,3 megawattia (MW) ja laivan akseliteho 11,9 MW.
Apukoneina laivassa on neljä Wärtsilä 624 TS -dieselmoottoria kytkettynä AEG:n generaattoreihin, mikä tuottaa 4 × 660 kW eli 2,6 MW:n tehon. Koska murtaja joutuu kulkemaan pitkiä matkoja avomerellä, on siinä uloskäännettävät AEG/Denny Brown -evävakaimet vähentämässä merenkäynnin aiheuttamaa keinuntaa. Jäissäkulkua varten aluksessa on Wärtsilän ilmapuhallusjärjestelmä. Lastin, veneiden ja helikopterien siirtoihin on käytettävissä kaksi 16 tonnin Wärtsilä-nosturia. Toisten laivojen avustamista varten laivassa on 60 tonnin hinausvintturi.
Valmistus

Argentiinan antarktisen tutkimuslaitos tilasi 17. joulukuuta 1975 aluksen Helsingistä Wärtsilän Hietalahden telakalta, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1977 telakkanumerolla 420. Se laskettiin vesille 3. helmikuuta 1978 kumminaan kontra-amiraali Jorge Fragan puoliso señora Maria Celia Villanueva de Fraga ja luovutettiin tilaajalle 15. joulukuuta. Alus saapui Argentiinaan 23. maaliskuuta 1979.
Alus on nimetty vara-amiraali Julián Irízarin mukaan. Hän komensi vuonna 1903 luutnanttina korvetti ARA Uruguayta, joka pelasti Etelämantereelle jääneen professori Otto Nordenskjöldin tieteellisen retkikunnan.
Palvelus

Saavuttuaan Argentiinaan Almirante Irízar korvasi aiemman jäänmurtajan ARA General San Martinin. Rauhan ajan palvelus sisälsi materiaali- ja henkilöstökuljetuksia Argentiinan Etelänapa-asemalle sekä tutkimusretkikuntien tukemista. Alus teki myös risteilyitä Patagoniaan ja Etelänavalle. Aluksen kotisatamana oli Buenos Airesin laivastotukikohta.
Falklandin sodan aikana alus oli ensin joukkojenkuljetusaluksena ja myöhemmin sairaalalaivana, jolloin aluksen miehistöä täydennettiin maavoimien sairaanhoitohenkilöstöllä. Sodan jälkeen alus kuljetti argentiinalaisia sotavankeja ja haavoittuneita takaisin mantereelle.
Murtaja on kuljettanut tutkijoiden lisäksi myös turisteja retkillä Patagoniaan ja Etelämantereelle. Vuonna 2002 alus sai paljon julkisuutta, kun se pystyi toimittamaan ruokaa ja lääkkeitä jäiden vankina olevaan Magdalena Oldendorffille. Almirante Irízarkaan ei kyennyt vapauttamaan laivaa jäiden kahleista, vaan sen piti jäädä odottamaan jäiden sulamista.
Aluksen apukonehuoneessa syttyi tulipalo  10. huhtikuuta 2007 kello 22.00 Argentiinan aikaa. Päällikkö määräsi kello 22.30 murtajan evakuoitavaksi. Argentiinan laivasto ja rannikkovartioston lentokone seurasivat 24 pelastusvenettä. Murtajalla olleet 296 henkilöä, joista monet olivat Etelämantereen tukikohtien henkilöstöä, autettiin lähimpiin laivoihin: panamalaiseen säiliölaivaan MV Scarlet Ibisiin sekä uruguaylaisiin ja argentiinalaisiin kalastusaluksiin.
Jäänmurtaja oli palaamassa vuosittaiselta Etelämantereelle tehdyltä kesäretkeltään, kun onnettomuus tapahtui 225 kilometriä itään Puerto Madrynista. Miehistö saapui turvallisesti Puerto Madryniin 12. huhtikuuta. Onnettomuus ei vaatinut ihmisuhreja, mutta aineelliset vahingot olivat suuret muun muassa kaksi H-3 Sea King -helikopteria tuhoutui.
Aluksne päällikkö Guillermo Nelson Tarapow oli yksin laivallaan melkein 24 tuntia sen jälkeen, kun miehistö oli jättänyt aluksen. Huhtikuun 11. päivänä hävittäjä ARA Almirante Brown, korvetit ARA Granville ja ARA Robinson, apualukset ARA Gurruchaga ja ARA Suboficial Castillo sekä rannikkovartioston PNA Thompson ympäröivät murtajan ja aloittivat pelastusoperaation. Laivaston pelastusryhmä nousi murtajaan ja sammutti tulen. Huhtikuun 15. päivänä aloitettiin valmistelut murtajan hinaamiseksi Puerto Belgranon laivastotukikohtaan, jonne Almirante Irízar saapui 20. huhtikuuta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuva http://www.flickr.com/photos/emaringolo/149605767/
Englanniksi http://www.irizar.org/indexe.html