stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä M
M > Karl Albert Mattsson myöh. Rosenberg

(27. joulukuuta 1892 Geta –) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erik Alfred Mattsson Ja Maria Sofia Karlsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Anni Alice Rosenbergin kanssa. Mattsson kävi kansakoulun ja Ahvenanmaan maamieskoulun. Opintojaan hän jatkoi Tanskassa. missä hän opiskeli käytännöllistä maanviljelystä. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Mattsson astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kuormasto-upseeriksi Jääkäripatteriston 2. patteriin. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Vääksyssä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen valloituksen jälkeen hänet siirrettiin tykistön uudelleen järjestelyn myötä Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 3. patteriin ja otti sen mukana osaa sotatoimiin Karjalankannaksella. Mattsson palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 15. heinäkuuta 1918 alkaen Vuoristotykistöpatteristoon. Armeijasta hän erosi 1.  lokakuuta 1918 ja työskenteli sen jälkeen työnjohtajana ja vuonna 1919 tulkkina Ahvenanmaan linnoituksien hävitystyössä. Myöhemmin Mattsson työskenteli maanviljelystyönjohtajana vuoteen 1922 saakka. Vuonna 1922 hän muutti Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, mistä hän palasi vuonna 1926 ja vuokrasi itselleen Helsingin pitäjän pappilan virkatalon, mikä oli hänellä vuokralla vuoteen 1931 saakka. Myöhemmin hän työskenteli maanviljelijänä omistamallaan tilalla Finströmissä Ahvenanmaalla. Mattsson vaihtoi sukunimensä Rosenbergiksi vuonna 1939. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 10. huhtikuuta 1918, Vääpeli 15. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Teodor Henrik Maunu
Toivo Johannes Maunu ent. Jussila
Tuomas Edvard Maunula
Vilhelm (Ville) Mauranen
M > Uno Reinhold Meckelborg

(10. heinäkuuta 1894 Orivesi – 6. lokakuuta 1963) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat asemamies Oskar Meckelborg ja Maria Kivistö. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna  1922 Anna Jonbergin kanssa. Meckelborg kävi kansakoulun ja työskenteli liikemiehenä Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa. Schmardenista hänet siirrettiin 29. marraskuuta 1916 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen elokuussa vuonna 1917 siviilitöihin Saksaan. Takaisin Suomeen Meckelborg palasi sisällissodan jälkeen 20. marraskuuta 1918. Suomessa hän työskenteli 1. joulukuuta 1918 - 1. elokuuta 1922 välisen ajan Sotasaaliskonttorin varastonhoitajana. Sen jälkeen hän työskenteli omassa kuljetusyrityksessä vuosina 1923 – 1925. Vuonna 1925 hän muutti Kanadaan, josta hän palasi vuonna 1927 ja työskenteli sen jälkeen vuosina 1931 - 1934 Oy Töölön huutokauppakamarin palveluksessa. Myöhemmin hän työskenteli Helsingin rautatieasemalla kantajien esimiehenä ja vuodesta 1938 alkaen samalla vakuutusyhtiö Kalevan vahtimestarina. Hänet haudattiin Helsinkiin. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Lars Rafael Melander
Erik Gunnar Melin
M > Eemil Melkko

(24. heinäkuuta 1891 Mäntyharju – 16. kesäkuuta 1942) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Kaarlo Melkko ja Ida Penttinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Vilhelmiina Häyrysen kanssa. Melkko työskenteli koneenkäyttäjänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 23. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 1 joulukuuta 1916 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan elokuussa vuonna 1917. Takaisin Suomeen Melkko palasi sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja astui 12. tammikuuta 1919 Suomen armeijan palvelukseen aliupseerin vakanssilla ja hänet sijoitettiin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:een, josta muodostettiin myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Rykmentissä hän toimi koulutusaliupseerina ja komppanianvääpelinä eri komppanioissa. Armeijasta hän erosi 1. toukokuuta 1922 ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä ja maanviljelijänä Mikkelin pitäjässä. Melkko osallistui talvisotaan vääpelinä Mikkelin varuskunnassa. Välirauhan aikana hän työskenteli kirvesmiehenä ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin vääpeliksi Mikkelin komendantti virastoon. Hänet haudattiin Mikkelin maalaiskunnan sankarihautaan. Ylennykset: Aliupseeri 9. tammikuuta 1919, Kersantti 1. syyskuuta 1919, Vääpeli 5. kesäkuuta 1920. Kunniamerkit:  Talvisodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
Alexander Mellblom
M > Uuno Nikolai Meri ent. Gustafsson

(28. toukokuuta 1894 Pori – 15. helmikuuta 1952) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Kaarlo Kustaa Gustafsson ja Amanda Vilhelmiina Juhontytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Anni Sofia Anttilan kanssa. Meri työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 20. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 pataljoonan 4. komppaniaan. Hänet laskettiin 27. helmikuuta 1916 siviilitöihin Saksaan Meri poistui Saksasta Englantiin elokuussa vuonna 1916, missä hän työskenteli merimiehenä. Myöhemmin hän liittyi Englannissa marraskuussa vuonna 1917 englantilaiseen merijalkaväkirykmenttiin ja osallistui sen mukana aikaisemmin palvelemaansa armeijaa vastaan käytyihin sotatoimiin länsirintamalla. Englannin armeijasta hänet vapautettiin maailmansodan päätyttyä 20. joulukuuta 1918, jonka jälkeen hän palasi takaisin Suomeen heinäkuussa vuonna 1921 ja työskenteli sen jälkeen merimiehenä ja viimein työmiehenä Porin paperitehtaan korjauspajassa. Hänet haudattiin Poriin.
Erkki Johannes Merikallio
Väinö Leopold Merikallio
M > Aleksi Meriluoto

(20. syyskuuta 1887 Evijärvi – 3. kesäkuuta 1946 Lappajärvi) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat työmies Elias Näsi ja Maria Puotinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna  1920 Amanda Pitkäkankaan kanssa. Meriluoto työskenteli työmiehenä Evijärvellä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 12. tammikuuta 1916, mutta vapautettiin palveluksesta jo 7. huhtikuuta 1916 ja laskettiin siviilitöihin. Takaisin Suomeen meriluoto palasi 29. marraskuuta 1918 ja astui armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä 1. helmikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:n 5. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin 24. huhtikuuta 1919 Savon jääkärirykmentin 8. komppaniaan. Hänet vapautettiin palveluksesta kesällä 1919 ja hän toimi sen jälkeen työmiehenä Keski-Pohjanmaalla. Ylennykset: Aliupseeri 1. helmikuuta 1919.
Lauri Johannes Merimaa ent. Huisko
Johan Edvard Merisalo-Forsman ent. Forsman
M > Johannes Mestari

(5. tammikuuta 1891 Revonlahti – 11. helmikuuta 1944) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Olli Mestari ja Maria Keskitalo. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Lilja Kristina Pekurin kanssa. Mestari kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja työskenteli työmiehenä Revonlahdella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 19. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Mestari joutui jäämään Saksaan sairaalahoitoon, kun muu pataljoona kotiutettiin helmikuussa vuonna 1918. Hän palasi takaisin Suomeen Ruotsin kautta 1. maaliskuuta 1918 ja astui Suomen armeijaan aliupseeriksi ylennettynä. Hänet määrättiin Valkoiseen armeijaan koulutusaliupseeriksi 1. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan Vaasaan, missä hän palveli sisällissodan loppuun saakka. Sisällissodan jälkeen hän palveli 1. kesäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoisessa kaartissa, mistä hänet määrättiin I pataljoonan 2. komppaniaan koulutusaliupseeriksi ja myöhemmin varastonhoitajaksi. Armeijasta hän erosi 13. lokakuuta 1918 ja työskenteli sen jälkeen autonkuljettajana ja polkupyörä- sekä automekaanikkona Paavolan pitäjän Rankin kylässä. Hän toimi myös omien töidensä ohella kouluttajana Paavolan suojeluskunnassa vuodesta 1925 alkaen. Suomen sotien aikana hän kantoi kortensa kekoon osallistumalla vartiopalvelukseen kotiseudullaan. Hänet haudattiin Paavolaan. Ylennykset: Aliupseeri 1. maaliskuuta 1918, Vääpeli 13. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
M > Johannes Konstantin Mickelsson

(1. toukokuuta 1890 Korppoo – 16. huhtikuuta 1929) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Johan Mickelsson ja Maria Augusta Fagerlund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Edla Axa Elvira Sundmanin kanssa ja hänen kuoltuaan toisen kerran vuonna 1926 Alli Matilda Österlundin kanssa. Mickelsson työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 30. syyskuuta 1915, josta hänet laskettiin siviilitöihin Saksaan jo 18. lokakuuta 1915. Talkaisin Suomeen Mickelsson palasi sisällissodan jälkeen vuoden 1919 alussa ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä ja merimiehenä Korppoossa.
Aaro Miettinen
M > Eero Miettinen

(19. marraskuuta 1899 Kuopio – 5. marraskuuta 1928) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat varastonhoitaja August Miettinen ja Hilda Fredrika Sutinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Laura Fredrika Piiraisen kanssa, joka kuoli vuonna 1925. Miettinen kävi viisi luokkaa Kuopion klassillista lyseota ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 26. lokakuuta 1917, josta hänet siirrettiin 19. marraskuuta 1917 pataljoonan haupitsipatteriin. Miettinen astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan tykinjohtajaksi Jääkäritykistön 3. patteriin, jonka mukana osallistui taisteluihin Kurussa, Muroleessa, Viljakkalassa ja Ylöjärvellä sekä Tampereella. Hänet määrättiin Tampereen valtauksen jälkeen suoritetussa tykistön uudelleen järjestelyssä vasta  muodostettuun Jääkäritykistöprikaatin 3. jääkäripatteriston 6. patteriin niin ikään tykinjohtajaksi. Hän osallistui kuudennen patterin mukana taisteluihin Viipurissa.  Sisällissodan jälkeen Miettinen palveli Suomen tykistökoulussa, josta hän erosi 22. syyskuuta 1918 ja suuntasi tiensä Viroon, missä hän osallistui Viron vapaussotaan. Viron vapaussodassa hän toimi jaosjohtajana Pohjan Poikain tykistön 1. patterissa ja otti sen mukana osaa taisteluihin Luhde-Grosshofissa, Valkissa ja Marienburgissa sekä Petserin rintamalla. Virosta palattuaan Miettinen työskenteli kauppa-apulaisena Kuopion osuusliikkeessä, josta hän siirtyi vuonna 1922 Kajaanin Puutavara Osakeyhtiön palvelukseen järjestys- ja palopäälliköksi. Kajaanista hän siirtyi samanlaiseen työhön Diesen Wood Oy:n palvelukseen Pitkärantaan. Pitkärannassa hän toimi samalla paikallisen suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Myöhemmin hän työskenteli noin kaksi vuotta Savo oy:n tulitikkutehtaan palveluksessa. Ylennykset: jefreitteri 11. helmikuuta 1918, aliupseeri 9. maaliskuuta 1918, vääpeli 25. elokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Viron Vapaudenristi II/3 lk;  Viron Vapaussodan muistomitali.
M > Juho Vilhelm Miettinen

(24. marraskuuta 1887 Nurmes – 13. marraskuuta 1966 Nurmes) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Miettinen ja Tiina Tuovinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Olga Tirkkosen kanssa, joka kuoli vuonna 1932 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1933 Aliina Okkosen kanssa. Miettinen työskenteli työmiehenä Nurmeksessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 18. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 11. toukokuuta 1916 hänellä todetun sairauden takia pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin lopulta 10. elokuuta siviilitöihin Saksaan. Takaisin Suomeen Miettinen palasi sisällissodan jälkeen vuoden 1918 lopulla ja työskenteli sen jälkeen pienviljelijänä ja työmiehenä Nurmeksessa.
M > Olavi Miettinen

(25. heinäkuuta 1892 Kuopion maalaiskunta –) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Lassi Kusti Miettinen ja Vilhelmiina Winska. Miettinen kävi kansakoulun ja työskenteli räätälinä Kuopiossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. marraskuuta 1915. Hänet poistettiin pataljoonan vahvuudesta 1. toukokuuta 1916 ja laskettiin siviilitöihin Saksaa. Takaisin Suomeen Miettinen palasi sisällissodan jälkeen vuoden 1918 lopulla ja työskenteli sen jälkeen räätälinä Kuopion maalaiskunnassa ja Vaasassa.
Väinö Miettinen
M > Hans Vilhelm Miinala

(11. kesäkuuta 1896 Kemi – 13. maaliskuuta 1925) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat liikemies Alarik Miinala (s.18.syyskuuta 1871 Alatornio) ja Elina Josefina Ruonala (s.30.lokakuuta 1872 Tornio). Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Jenny Vilhelmina Drakan kanssa. Miinala kävi kansakoulun ja työskenteli kauppa-apulaisena Kemissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 26. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan vääpeliksi 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa. Miinala palveli sisällissodan jälkeen vääpelinä 4. Jääkärirykmentin 3. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 7. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Kaartin jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 1. elokuuta 1919 ja siirtyi Alatornion suojeluskunnan paikallispäälliköksi, missä tehtävässä hän toimi vuoden 1920 jälkipuoliskolle saakka. Myöhemmin hän työskenteli liikealalla ensin Kemissä ja vuodesta 1922 alkaen Pietarsaaressa. Ylennykset: Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 1. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Johan Guido Mikkola
M > Frans Iisak Mikkonen

(23. joulukuuta 1895 Ristijärvi – 25. syyskuuta 1931) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat räätäli Heikki Mikkonen ja Miina Alviina Kinnunen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Sylvi Maria Karppisen kanssa. Toimi työmiehenä Ristijärvellä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 7. huhtikuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 10 elokuuta 1917. Mikkonen astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan varapäälliköksi ensin Kuopion 3. vapaaehtoisen komppaniaan ja otti sen mukana osaa taisteluihin Savitaipaleella, Mäntyharjulla ja Lusissa. Hänet siirrettiin huhtikuun alussa vuonna 1918 joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sen mukana taisteluihin Sainiolla ja Kelkkalassa sekä Viipurissa. Mikkonen palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana ja kuormastoaliupseerina 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:ssa, josta muodostettiin myöhemmin ensin Jääkäripataljoona 3 ja sitten Kajaanin sissipataljoona ja vihdoin Pohjanmaan jääkäripataljoona. Mikkonen erosi armeijasta 1. toukokuuta 1919, jonka jälkeen hän työskenteli metsätyömiehenä Kainuussa. Ylennykset: jefreitteri 7. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1. elokuuta 1918, Vääpeli 22. lokakuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Jaakko Herman Mikkonen
Reino Ilmari Mikkonen
Wäinö Mikkonen
M > Eemil Minkkinen

(22. joulukuuta 1889 Rautalampi – 29. lokakuuta 1949) oli suomalainen jääkärivääpeli ja maalari. Hänen äitinsä oli Miina Minkkinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1912 Sofia Jylkkän kanssa. Minkkinen kävi yhden luokan kansakoulua ja työskenteli työmiehenä Kalajoella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 17. kesäkuuta 1916, josta hänet laskettiin hänellä todetun sairauden takia 27. maaliskuuta 1917 siviilitöihin Saksaan. Hän palasi kumminkin takaisin pataljoonan täydennysjoukkoon 25. huhtikuuta 1917, mutta hänet laskettiin uudelleen siviilitöihin 29. kesäkuuta 1917. Saksasta hän palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen toukokuussa 1918 ja hän armeijan palvelukseen 2. kesäkuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä. Hänet sijoitettiin Kaartin jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. syyskuuta 1918 Vuoristoprikaatin tiedonantovälineosastoon ja 6. marraskuuta 1919 hän palasi takaisin Kaartin jääkäripataljoonaan, jossa hänet sijoitettiin konekiväärikomppaniaan. Armeijasta Minkkinen erosi 20. marraskuuta 1919. Hän tosin astui uudelleen armeijan palvelukseen 1. toukokuuta 1921 ja hänet sijoitettiin tällä kertaa 7. Erilliseen konekiväärikomppaniaan, josta hänet vapautettiin 1. elokuuta 1921. Myöhemmin hän työskenteli maalarina Kalajoella ja Konnevedellä. Ylennykset: Aliupseeri 2. kesäkuuta 1918, Vääpeli 15. elokuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki. Hauta Konneveden vanhalla hautausmaalla, äitinsä kanssa samassa haudassa , Jääkäriliiton pystyttämässä hautakivessä on virheellinen kuolinaika. Hautakivet ovat vierekkäin vanhalla hautausmaalla.
August Moberg
M > Juho Moilanen

(25. huhtikuuta 1886 Ristijärvi – 19. huhtikuuta 1924) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Joonas Moilanen ja Eeva Karoliina Tolonen. Moilanen työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. marraskuuta 1915, josta hänet laskettiin siviilitöihin Saksaan jo 21. joulukuuta 1915. Takaisin Suomeen Moilanen palasi sisällissodan jälkeen vuoden 1918 lopulla, jonka jälkeen hän työskenteli työmiehenä Rovaniemellä. Hänet haudattiin Rovaniemelle.
M > Herman (Manne) Moilanen

(12. elokuuta 1891 Puolanka – 16. syyskuuta 1965) oli suomalainen jääkäri. Hänen äitinsä oli Kaisa Luukkonen (oma ilmoitus). Moilanen työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen 28. maaliskuuta 1917 alkaen Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin elokuussa vuonna 1917 siviilitöihin Saksaan. Takaisin Suomeen hän palasi sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä Pyhäjärvellä ja vuodesta 1939 alkaen Pihtiputaalla. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
M > Knut Alarik Krysostomus Moliis

(2. elokuuta 1880 Eckerö –) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat rovasti Karl Alfred Konstantin Moliis ja Susanna Mathilda Appelgren. Moliis kävi kuusi luokkaa Vaasan Ruotsalaista lyseota. Hän työskenteli vuodesta 1899 alkaen harjoittelijana valtionrautateillä, jonne hänet nimitettiin vuonna 1902 linjasähköttäjäksi. Vuonna 1906 hän sai nimityksen toisen luokan kirjuriksi. Moliis liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 28. marraskuuta 1916, mutta hänet vapautettiin jo 4. joulukuuta 1916 sotapalvelukseen kelpaamattomana ja laskettiin siviilitöihin Saksaan. Saksassa hän joutui 6. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin syksyllä 1917 takaisin siviilitöihin. Takaisin Suomeen Moliis palasi sisällissodan jälkeen 13. joulukuuta 1918. Suomessa hän palasi Valtion Rautateiden palvelukseen ja hänet nimitettiin 16. kesäkuuta 1919 kassan- ja varastonhoitajaksi Oulun-Nurmeksen rautatienrakennukselle.  Viipurin-Koiviston rautatienrakennukselle hänet nimitettiin 1. huhtikuuta 1923. Moliis poistui maasta maaliskuussa 1924, todennäköisesti Yhdysvaltoihin.
Karl (Kaarlo) Toivo Mull myöh. Mervi
Ruth Margareta Munck
Juho (Janne) Mursu
M > Elias Eemeli Mustaparta

(28. kesäkuuta 1898 Alatornio – 28. tammikuuta 1925) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä, Tuho Heikki Tiiperi eli Mustaparta ja Anna Greeta Piuva. Mustaparta kävi kansakoulun ja työskenteli maanviljelijänä Alatorniolla 
ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 28. tammikuuta 1916, josta hänet vapautettiin hänen sairautensa perusteella 5. toukokuuta 1916 ja laskettiin siviilitöihin Saksaan. Saksasta hän palasi takaisin Suomeen 29. marraskuuta 1918 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä kotitalossaan. Aa-joella.  Hän ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 28. 1.  1916 ja kuulin pioneerikomppaniaan. Vapautettiin sairauden takia, 5. toukokuuta 1916 ja laskettiin siviilitöihin. Palasi Suomeen 29. marraskuuta 1918. Toimi sen jälkeen maanviljelijänä kotitalossaan.  Hänet haudattiin Alatornioon. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Erkki Mikonpoika Mustonen
Hemmi Konstantin Mustonen
M > Johan David Mustonen

(25. heinäkuuta 1891 Joroinen – 27. maaliskuuta 1919) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Antti Juho Mustonen ja Emma Maria Hartikainen. Mustonen työskenteli maanviljelys- ja metsätöissä Joroisissa ja Pohjois-Suomessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 2. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Mustonen astui Suomen valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet määrättiin Satakunnan joukkojen päällikön käyttöön. Hän toimi kouluttajana Ikaalisiin sijoitetussa kutsuntamiehistä muodostetussa harjoitus- ja vartiokomppaniassa. Myöhemmin hän toimi huhtikuusta lähtien Satakunnan etappipataljoonan päällikkönä.  Mustonen palveli sisällissodan jälkeen Suomen valkoisen kaartin Vöyrin pataljoonan taloustoimistossa talousaliupseerina. Hänet haudattiin Joroisiin. Ylennykset: Aliupseeri 7. helmikuuta 1918, Vääpeli keväällä 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Kosti Väinö Mustonen