stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shinkansen
Historia > Alkuvaihe 1950–1960-luvuilla

Ensimmäiset Shinkansen-linjat rakensi Japanin valtionrautatiet. Tokion ja Osakan yhdistävän, historiallista Tōkaidō-tietä ja Tōkaidō-päälinjaa seurailevan Tōkaidō Shinkansenin rakentaminen alkoi vuonna 1959 ja saatiin päätökseen ennen Tokion olympialaisia vuonna 1964. Linjalla otettiin käyttöön useita teknisiä innovaatioita ja maan tavanomaisista rautateistä poikkeavia ratkaisuja, kuten leveämpi raideleveys (1 435 mm kapeamman 1 067 mm sijaan), 25 kilovoltin vaihtovirta, kulunvalvontatekniikka, 1 500 metrin pituiset yhteen hitsatut kiskot ja jätteen säilövät käymälät. Uusi rata rakennettiin täysin ympäröivästä liikenteestä eristetyksi vähintään 2 500 metrin kääntösätein.
Valtionrautatiet otti toukokuussa 1961 Tōkaidō Shinkansenin rakentamiseen Maailmanpankilta 80 miljoonan dollarin (noin 28,8 miljardin jenin) lainan, jonka takaajana toimi Japanin valtio. Koska Maailmanpankki oli ilmoittanut, ettei se antaisi lainaa ”kokeelliseen teknologiaan” liittyviin projekteihin, oli valtionrautatiet ilmoittanut sille Shinkansenin maksiminopeudeksi vain 200 kilometriä tunnissa. Shinkansen kuitenkin saavutti 256 kilometrin tuntinopeuden testiajossa 31. maaliskuuta 1963, mikä oli uusi maailmanennätys. Vuodesta 1965 alkaen sillä voitiin ajaa junia 210 km/h maksiminopeudella. Tokion ja Osakan välinen matka-aika lyheni näin kuudesta tunnista 3 tuntiin ja 10 minuuttiin.
Tōkaidō Shinkansen ylitti rakennustöiden aikana budjettinsa moninkertaisesti. Asiasta syytettiin valtionrautateiden johtaja Shinji Sogōa, joka oli tarkoituksellisesti arvioinut projektin hinnan alakanttiin saadakseen sille parlamentin hyväksynnän, ja tämä erosi vuonna 1964 ennen Tōkaidō Shinkansenin valmistumista. Shinkansenin pääsuunnittelijat Tadanao Mikin johdolla erosivat protestina samoin tai jäivät eläkkeelle, eikä yksikään heistä osallistunut Tōkaidō Shinkansenin ensimmäisen junan lähtöseremoniaan.
Historia > Myöhempi kehitys

Tōkaidō Shinkansenin menestys rohkaisi toteuttamaan suunnitelman koko maan laajuisesta suurnopeusjunaverkostosta. Shinkansenia laajennettiin 1970-luvulla länteen: San’yō Shinkansenin ensimmäinen osuus Osakasta Okayamaan valmistui 1972 ja Fukuokaan sitä jatkettiin vuonna 1975. 1980-luvun alussa avattiin ensimmäiset linjat Tokiosta pohjoiseen: Niigataan johtava Jōetsu Shinkansen ja Moriokaan saakka ulottuva Tōhoku Shinkansen. Jälkimmäistä jatkettiin vielä pohjoisemmaksi Aomoriin vuonna 2010, ja vuonna 2016 avattiin sen jatke, Tsugarunsalmen alittavan Seikan-tunnelin kautta Hokkaidōlle kulkevan Hokkaidō Shinkansenin ensimmäinen osuus. Sitä aiotaan jatkaa Sapporoon saakka: tämän osuuden rakennustyöt aloitettiin vuonna 2012.
Shinkansen-verkostoa on laajennettu myös Kyūshūlle: saaren pohjoisosasta Fukuokasta eteläosaan Kagoshimaan johtava Kyūshū Shinkansen valmistui koko pituudeltaan vuonna 2011. Sen Nagasakiin johtavan haaran rakennustyöt aloitettiin vuonna 2008. Japanin keskiosissa avattiin Tokiosta Naganoon johtava linja vuonna 1997. Sitä jatkettiin Japaninmeren rannikolle Kanazawaan nimellä Hokuriku Shinkansen vuonna 2015. Näiden linjojen lisäksi 1990-luvulla avattiin kaksi Tōhoku Shinkansenista haarautuvaa ”Mini-Shinkansenia”: toinen Akitaan (Akita Shinkansen) ja toinen Yamagataan (Yamagata Shinkansen). Nämä linjat käyttävät tavanomaisia rautatielinjoja, joille on rakennettu kolmas kisko leveämpää 1 435 mm raideleveyttä käyttäviä Shinkansen-junia varten. Linjojen nopeus on tavanomaisen ratageometrian vuoksi muita Shinkansen-linjoja hitaampi.
Shinkansen-verkoston laajentuessa sen ja sillä liikkuvan junakaluston tekniikkaa on jatkuvasti kehitetty. Tavoitteita ovat olleet nopeuden kasvattaminen, turvallisuuden ja matkustusmukavuuden lisääminen, energiankulutuksen vähentäminen ja huollon automatisointi. 300-sarjan Shinkansen-junat olivat 30 prosenttia aiempia junia energiatehokkaampia, N700-sarjan junat vielä 25 prosenttia tehokkaampia. Myös junien aerodynamiikkaa on parannettu, ja ne ovat aiempaa hiljaisempia.
Shinkansen-verkostolla on ollut suuria vaikutuksia Japanin talouteen ja ihmisten liikkumiseen sekä kansallisella että paikallisella tasolla. Shinkansen on mahdollistanut voimakkaan kaupungistumisen ja talouskehityksen sen asemien ympäristössä. Suurnopeusjunaverkon on arvioitu säästäneen huomattavan määrän liikkumiseen kuluvaa energiaa ja vähentäneen hiilidioksidipäästöjä; alle 4 tuntia kestävillä matkoilla Shinkansen onkin vallannut lentoliikenteeltä ylivoimaisen markkinaosuuden. Toisaalta suurella nopeudella liikkuvat junat tuottavat melusaastetta, jota on yritetty eri keinoin hillitä. Kriitikot ovat syyttäneet Shinkansenia väestön keskittymisestä maan suuriin kaupunkeihin, mutta toisaalta sen voi todeta helpottaneen matkailua, yhteydenpitoa ja liike-elämää.
Historia > Tulevaisuus

Vuonna 2014 JR Tōkai aloitti uuden Chūō Shinkansen -linjan rakentamisen Tokion Shinagawan kaupunginosan ja Nagoyan välille. Kyseessä on aiemmista Shinkansen-linjoista poiketen Maglev-juna, ja sen huippunopeus on yli 500 kilometriä tunnissa. Tällä nopeudella matka-aika Tokion ja Nagoyan välillä lyhenisi noin 40 minuuttiin. Rataa on tarkoitus myöhemmin jatkaa Osakaan. Osakan-yhteyden oli alun perin tarkoitus valmistua vuonna 2045, mutta pääministeri Shinzō Aben hallitus antoi JR Tōkaille kolme biljoonaa jeniä matalakorkoisina lainoina, jotta se voitaisiin avata liikenteelle jo vuonna 2037.
Chūō Shinkansenin rakentaminen on kohdannut vastustusta Shizuokan prefektuurissa, koska se kulkee 90-prosenttisesti tunneleissa, joiden uskotaan häiritsevän pohjavettä ja näin vähentävän Ōijoessa virtaavan veden määrää. Rakennustyöt saattavat myös häiritä vuoriston ekosysteemiä. JR Tōkain johtaja Shin Kaneko ja Shizuokan kuvernööri Heita Kawakatsu tapasivat toisensa syyskuussa 2022 neuvotellakseen asiasta, mutta ratkaisua ei syntynyt. Alkuperäinen suunniteltu ajankohta Tokio–Nagoya-yhteyden valmistumiselle oli vuosi 2027. Maaliskuussa 2024 JR Tōkai tunnusti, ettei yhteyden valmistuminen vuonna 2027 ole mahdollista. Yhteys avataan luultavasti aikaisintaan vuonna 2034.
Vuoteen 2021 mennessä Chūō Shinkansenin rakennuskustannukset olivat 10,5 biljoonaa jeniä.
Linjat > Varsinaiset Shinkansen-linjat

Varsinaisia Shinkansen-linjoja on seitsemän. Käytännössä Tōkaidō, San’yō ja Kyūshū Shinkansen muodostavat Tokiosta länteen yhtenäisen linjan, jolla voidaan liikennöidä samoilla junilla, vaikka linjat ovatkin eri rautatieyhtiöiden hallussa. Sen sijaan Tōhoku Shinkansenille ei ole Tokiossa Tōkaidō Shinkansenilta suoraa yhteyttä. Hōkkaidō Shinkansen muodostaa vastaavasti suoran jatkeen Tōhoku Shinkansenille.
| Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus (km) | Avattu | Liikennöijä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hokkaidō Shinkansen | 北海道新幹線 | Shin-Aomori–Shin-Hakodate-Hokuto | 148,8 | 2016 | JR Hokkaidō |
| Tōhoku Shinkansen | 東北新幹線 | Tokio–Shin-Aomori | 674,9 | 1982–2010 | JR Higashi-Nihon |
| Jōetsu Shinkansen | 上越新幹線 | Ōmiya–Niigata | 269,5 | 1982 | JR Higashi-Nihon |
| Hokuriku Shinkansen | 北陸新幹線 | Takasaki–Jōetsumyōkō | 176,9 | 1997–2015 | JR Higashi-Nihon |
| Hokuriku Shinkansen | 北陸新幹線 | Jōetsumyōkō–Kanazawa | 168,6 | 2015 | JR Nishi-Nihon |
| Tōkaidō Shinkansen | 東海道新幹線 | Tokio–Shin-Ōsaka | 515,4 | 1964 | JR Tōkai |
| San’yō Shinkansen | 山陽新幹線 | Shin-Ōsaka–Hakata | 553,7 | 1972–1975 | JR Nishi-Nihon |
| Kyūshū Shinkansen | 九州新幹線 | Hakata–Kagoshima-chūō | 256,8 | 2004–2011 | JR Kyūshū |
Linjat > Mini-Shinkansen-linjat

Käytössä on kaksi Mini-Shinkansen-linjaa: ne ovat tavanomaisia rautatielinjoja, joiden raideleveyttä on muutettu ja tasoa parannettu Shinkansen-kalustolla liikennöitäväksi. Maksiminopeus linjoilla on 130 kilometriä tunnissa.
| Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus (km) | Avattu | Liikennöijä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akita Shinkansen | 秋田新幹線 | Morioka–Akita | 127,3 | 1997 | JR Higashi-Nihon |
| Yamagata Shinkansen | 山形新幹線 | Fukushima–Shinjō | 148,6 | 1992–1999 | JR Higashi-Nihon |
Linjat > Shinkansen-kalustolla liikennöitävät tavanomaiset linjat

Käytössä on lisäksi kaksi lyhyttä Shinkansen-kalustolla liikennöitävää Shinkansen-tasoista linjaa, jotka on kuitenkin luokiteltu tavanomaisiksi rautatielinjoiksi.
| Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus (km) | Avattu | Liikennöijä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jōetsu-linjan haara | 上越線（支線） | Echigo-Yuzawa–Gala-Yuzawa | 1,8 | 1990 | JR Higashi-Nihon |
| Hakata-minami-linja | 博多南線 | Hakata–Hakata-minami | 8,5 | 1990 | JR Nishi-Nihon |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shinkansen Wikimedia Commonsissa
Japan-guide: Shinkansen (englanniksi)
Railway-technology.com: Shinkansen High-Speed ’Bullet Train’, Japan (englanniksi)
Shinkansen
Linjat: Tōkaidō | San’yō | Tōhoku | Jōetsu | Hokuriku | Kyūshū | Hokkaidō
Mini-Shinkansenit: Yamagata | Akita   Tulevat linjat: Chūō   Perutut linjat: Narita
Junasarjat: 0-sarja | 100-sarja | 200-sarja | 300-sarja | 400-sarja | 500-sarja | 700-sarja | N700-sarja | 800-sarja | E1-sarja | E2-sarja | E3-sarja | E4-sarja | E5-sarja | E6-sarja | E7-sarja | W7-sarja | H5-sarja | L0-sarja
Suurnopeusjunat
Acela Express
AVE
California High-Speed Rail
Eurostar
Le Frecce
InterCityExpress
JR-Maglev MLX01
Korea Train Express
Maglev
Pendolino
Shinkansen
TGV
Thalys
Transrapid
Treno Alta Velocità
X2000
Odakyū-rautatieyhtiön SE 3000, Shinkansenin edeltäjä
Uusi Tōkaidō-linja eli Tōkaidō Shinkansen vuoden 1964 rautatiekartassa
0-sarjan Shinkansen Tokiossa vuonna 1967
Hideo Iijima

| Hideo Iijima |
| --- | --- |
 Hideo Iijima olympialaisissa 1964
Henkilötiedot
Syntynyt: 1.1.1944
Kansalaisuus:   Japani
Uran tiedot
Laji:  pikajuoksu
Hideo Iijima (s. 1. tammikuuta 1944, Mito, Ibarakin prefektuuri) on japanilainen entinen pikajuoksija ja baseballin pelaaja, joka sijoittui toiseksi 200 metrillä ja juoksi hopeaa voittaneessa 4x100 metrin viestijoukkueessa Jakartassa järjestetyissä vuoden 1962 Aasian kisoissa sekä sijoittui kolmanneksi 100 metrillä vuoden 1966 Aasian kisoissa Bangkokissa. Hän osallistui Tokion olympialaisissa 1964 sekä Méxicon olympialaisissa 1968 100 metrille sekä 4x100 metrin viestiin. Iijiman 14. lokakuuta 1968 Méxicon olympialaisten 100 metrin juoksun välierässä juoksema 10.34 oli Japanin ennätys 24. syyskuuta 1987 asti, jolloin Hiroki Fuwa juoksi uudeksi ennätykseksi 10.33.
Ennätykset

| Laji | Tulos | Paikka | Ajankohta |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10.34 | México | 14.10.1968 |
Arvokisat

| Vuosi | Kisat | Paikka | Laji | Vaihe | Erä | Sijoitus | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Aasian kisat | Jakarta | 200 m | finaali |  | 2 | 21.64 |
| 1964 | Kesäolympialaiset | Tokio | 100 m | 1.alkuerät | 1 | 1 | 10.40 |
| 1964 | Kesäolympialaiset | Tokio | 100 m | 2.alkuerät | 3 | 3 | 10.50 |
| 1964 | Kesäolympialaiset | Tokio | 100 m | välierät | 2 | 7 | 10.63 |
| 1966 | Aasian kisat | Bangkok | 100 m | finaali |  | 3 | 10.52 |
| 1968 | Kesäolympialaiset | México | 100 m | 1.alkuerät | 1 | 2 | 10.24w |
| 1968 | Kesäolympialaiset | México | 100 m | 2.alkuerät | 3 | 3 | 10.31w |
| 1968 | Kesäolympialaiset | México | 100 m | välierät | 1 | 8 | 10.34 |
| Vuosi | Kisat | Paikka | Laji | Vaihe | Erä | Sijoitus | Aika | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Aasian kisat | Jakarta | 4x100 m | finaali | 2 |  | 41.62 |  |
| 1964 | Kesäolympialaiset | Tokio | 4x100 m | alkuerät | 2 | 6 | 41.0 |  |
| 1964 | Kesäolympialaiset | Tokio | 4x100 m | välierät | 2 | 8 | 40.6 |  |
| 1968 | Kesäolympialaiset | México | 4x100 m | alkuerät | 2 | 6 | 40.02 |  |
Aiheesta muualla

Aasian kisojen tulokset
Alliance Defending Freedom

| Alliance Defending Freedom |
| --- | --- |

Perustettu:  25. maaliskuuta 1993
Perustaja:   Bill Bright  Larry Burkett  James Dobson  D. James Kennedy  Marlin Maddoux  Mark Siljander  Alan Sears 
Tyyppi:  kansalaisjärjestö
Kotipaikka:  Scottsdale, Arizona, Yhdysvallat
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alliance Defending Freedom on vuonna 1994 Yhdysvalloissa perustettu, sittemmin kansainvälisesti toiminut kristillinen järjestö. Sen tavoitteita ovat olleet uskonnonvapauden edistäminen ja uskonnollisten konservatiivien etujen turvaaminen. Alliance Defending Freedom oli voittanut vuoteen 2023 mennessä viisitoista tapausta Yhdysvaltain korkeimmassa oikeudessa. Näihin kuuluu Dobbs vastaan Jackson Women’s Health Organization, joka kumosi abortin liittovaltiollisesti sallineen Roe vastaan Wade -ratkaisun. Southern Poverty Law Center pitää Alliance Defending Freedomia viharyhmänä.
Alliance Defending Freedomia oli 31. tammikuuta 1994 perustamassa kolmisenkymmentä kristillisen oikeiston vaikuttajaa, jotka pyrkivät “puolustamaan uskonnonvapautta ennen kuin on liian myöhäistä”. Alkuperäinen nimi oli Alliance Defense Fund; nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 2012. Oikeuskäsittelyiden lisäksi Alliance Defending Freedom on tukenut kristittyjen koulutusta juristeiksi, hallinnollisiin tehtäviin ja liiketoimintaan muiden muassa Young Lawyers Academy - ja Areté Academy -hankkeidensa kautta. Alliance Defending Freedomin pitkäaikaisena puheenjohtajana toimi Alan Sears tammikuuhun 2017 saakka. Häntä seurasi baptistipappi Michael Farris.
Alliance Defending Freedom sai neuvoa-antavan aseman YK:ssa vuonna 2010. Samana vuonna se hyväksyttiin Euroopan unionin Transparency Registeriin, mikä mahdollisti järjestölle vaikuttamisen Euroopan unionin instituutioiden politiikkaan. Järjestö on toiminut aktiivisesti ainakin Romaniassa. Sen kansainvälisen siiven päämaja sijaitsee Wienissä. Lisäksi sillä on Yhdysvaltain ulkopuolisia toimistoja Méxicossa, Brysselissä, Lontoossa, New Delhissä, Genevessä ja Strasbourgissa.
Suhtautuminen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksiin

Vuonna 2003 Alliance Defending Freedom vastusti korkeimman oikeuden päätöstä, jonka mukaan homoseksuaalisten tekojen kieltäminen oli perustuslain vastaista. Texasissa voimassa ollutta homoseksuaaliset suhteet kieltänyttä lakia järjestö perusteli kansanterveydellä. Sittemmin Alliance Defending Freedom on vastustanut samaa sukupuolta olevien avioliittoja, joille sen mukaan homoseksuaalisten tekojen laillistaminen on raivannut tietä. Järjestö on tukenut myös Belizessä ja Intiassa aiemmin voimassa olleita homoseksin kieltäneitä rikoslain pykäliä. Se on vastustanut sellaisia koulukiusaamisen vastaisia aloitteita, joissa on pyritty suojelemaan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvia opiskelijoita.
Donald Trumpin presidentiksi valinnan (2016) jälkeen Alliance Defending Freedomista tuli yksi eniten hallinnon politiikkaan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien suhteen vaikuttaneista ryhmittymistä. Järjestö on tavoitellut uskonnollisia vapautuksia syrjintäsuojasta ja pyrkinyt vähentämään transsukupuolisten oikeuksia. Alliance Defending Freedomin juristit ovat edustaneet oikeustapauksissa eheytyshoitojen järjestäjiä.
Himno Istmeño

Himno Istmeño ("Kannaksen hymni") on Panaman kansallislaulu. Laulun on säveltänyt Santos Jorge ja sen on sanoittanut Jerónimo de la Ossa.
Aiheesta muualla

Kuuntele kansallislaulu[vanhentunut linkki]
Hionta

Tasoitettavaa seinää hiotaan.
Hionta on kappaleen viimeistelytekniikka, jossa kappaleen pintaa tasoitetaan tasaisemmaksi. Tavallisesti hionnassa käytetään hiomapaperia, jota valmistetaan erikseen puun ja metallin hiomiseen. Metallin hiomisessa käytetään öljyä, emulsioita tai synteettisiä nesteitä siirtämään lämpöä ja pienentämään työkappaleen kulumista.lähde?
Hionnassa lastuamisnopeus on suuri ja lastuamissyvyys vastaavasti pieni. Lastuamislämpötila on korkea ja suurin osa lämmöstä siirtyy työkappaleeseen. Hionta vaatii paljon energiaa, mutta irrottaa vain pienen määrän ainetta.lähde?
Hionta perustuu hiovan aineen pieniin särmiin, jotka irrottavat pieniä määriä ainetta työstökappaleen pinnasta. Hiovan aineen rakeiden välit toimivat hiotun aineen varastona. Hiovan aineen käyttökelpoisuus perustuu pääosin rakeiden väliseen tilaan ja sen kykyyn ottaa vastaan ainetta hiotusta kappaleesta. Hiovan aineen esimerkiksi hiomapaperin voi puhdistaa aukaisemalla hiomapaperi jollakin toisella hiomismenetelmällä kuten teräsharjalla. Tällöin hiomapaperi on jälleen käyttökelpoinen, mikäli rakeita on jäänyt jäljelle.lähde?
Kiviä hiotaan kivikoneella kaksi kertaa. Ensimmäisessä hionnassa käytetään piikarbidi- tai timanttilaikkaa ja toisessa hionnassa 220-360 mm korkeaa hiontalaikkaa ja vettä. Lisäksi kiviä hiotaan vesihiontapaperilla.
Puunhionta täytyy tehdä pitkittäin puun syihin nähden, jotta puun pinta ei naarmutu. Tämän asian suhteen tulee olla tarkka, kun hiotaan kappaletta, jossa on pitkittäisiä ja poikittaisia puupintoja ja hiotaan pintojen saumakohtia. Näiden kohtien hiominen onnistuu parhaiten epäkeskohiomakoneilla. Hiomapapereilla puuta voidaan hioa nopeasti ja tarkasti.
Metallinhiontaan sopivia menetelmiä ovat reikähionta, pyöröhionta, CNC hionta ja tasohionta.
Historiaa

Neoliittistä kautta on kutsuttu myös hiotun kiven kaudeksi, sillä tuolloin edistyttiin vähitellen kiven lohkomisesta sen hiontaan. Vuoden 3000 eaa. paikkeilla alettiin keksiä erilaisia pyöriviä tahkoja, jotka tekivät kappaleiden hionnasta tehokasta. Tämän myötä syntyi myös korukivien hionta, kun huomattiin karkeapintaisen kivenkappaleen muuttuvan  sileäksi hiottuna värikkääksi ja valoa kauniisti taittavaksi ”jalokiveksi”.
Artur Kępczyński

Artur Kępczyński vuonna 2022.
Artur Kępczyński on puolalainen divisioonakenraali, joka toimi Puolan asevoimien tukitarkastusosaston johtajana vastaamassa maan sotilaallisesta logistisesta tuesta.
Koulutus

Kępczyński suoritti kandidaatintutkinnon Piłan sotilasliikenneakatemiassa ja maisterintutkinnon Varsovan sotilastekniikan yliopistossa. Lisäksi hän on suorittanut puolustuspolitiikan jatko-opintoja Varsovan sotatieteiden yliopistossa sekä useita Nato-kursseja uransa aikana.
Ura

Yli 30 vuoden urallaan Kępczyński on toiminut erilaisissa logistiikkatehtävissä Puolan asevoimissa ja ulkomailla Puolan sotilaskontingenteissa. Hänellä on ollut merkittäviä tehtäviä muun muassa seuraavissa organisaatioissa:
UNIFIL, Libanon (1997–1998)
JHQ Center, Heidelberg, Saksa (2001–2003)
Regional Operations Center AFSOUTH, Napoli, Italia (2003–2004)
Eufor Tchad/RCA, Mount Valérien, Ranska (2008–2009).
Kępczyński aloitti uransa asevoimien tukitarkastusosastossa vuonna 2020 apulaisjohtajana vastaamassa logistiikasta. Hän toimi väliaikaisena johtajana huhtikuusta 2021 alkaen, ja hänetnimitettiin virallisesti osaston johtajaksi 2. marraskuuta 2021.
Miinojen katoaminen

Kępczyński erotettiin tehtävästään 9. tammikuuta 2025 sen jälkeen, kun oli kerrottu, että hänet yhdistettiin panssarimiinojen katoamiseen. Miinat löytyivät myöhemmin Ikean varastosta.
Tapaus juontaa juurensa kesäkuuhun 2024, jolloin yli tuhat tonnia räjähteitä kuljetettiin rautateitse Koillis-Puolasta Hajnówkasta lähelle Saksan rajaa Mostyyn. Miinat tulivat perille heinäkuussa, mutta huono valvonta ja kouluttamattomat työntekijät aiheuttivat purkuvaiheessa viivästyksiä ja sekaannusta. Viiden päivän kuluttua paljastui, että viisi miinakuormalavaa puuttui. Puolan media kertoi, että kadonneet miinat matkasivat lähes kahden viikon ajan siviilivaunussa useiden Puolan kaupunkien, kuten Szczecinin, Poznańin, Varsovan ja Białystokin kautta. Lopulta ne löydettiin Orlan kylän läheltä Ikean varastosta.
Tapauksen vuoksi käynnistettiin sotilasviranomaisten tutkinta, jossa selvitetään, onko sotilasvarusteiden valvonnassa tapahtunut laiminlyöntejä. Viranomaiset keräsivät runsaasti todisteita, kuten todistajalausuntoja ja asiakirjoja, ja neljää henkilöä vastaan nostettiin syytteet.
Heta Äijänen

| Heta Äijänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heta Äijänen
Syntynyt: 17. joulukuuta 1997 (ikä 27) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  186 cm
Nyk. joukkue:  Forssan Alku
Sarja:  Naisten Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2014–2016 2016–2017 2017–2018:  Tampereen Pyrintö Catz Lappeenranta Äänekosken Huima
Heta Äijänen (s. 17. joulukuuta 1997 Tampere) on suomalainen koripalloilija. Hän edustaa Naisten Korisliigassa pelaavaa Forssan Alkua. Aikaisemmin hän edusti kasvattajaseuraansa Tampereen Pyrintöä sekä Lappeenrannan Catzia.
Ura

Alle kymmenvuotiaana koripallon aloittanut Äijänen on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän pelasi Pyrinnössä B-tyttöjen SM-sarjaa kaudella 2010–2011 ja A-tyttöjen SM-sarjaa kausilla 2011–2012 ja 2012–2013. Keväällä 2013 hän pelasi myös seuran naisten edustusjoukkueessa I-divisioonassa viidessä ottelussa. Seuraavalla kaudella Äijänen kuului edustusjoukkueen vakiorotaatioon tehden runkosarjassa keskimäärin 5,1 pistettä ja ottaen 3,4 levypalloa ottelua kohden. Pyrintö nostettiin kaudeksi 2014–2015 Naisten Korisliigaan, ja Äijänen teki seuran kanssa pelaajasopimuksen. Alkukauden loukkaantumisista kärsinyt Äijänen teki pääsarjadebyyttinsä 8. marraskuuta Vimpelin Vetoa vastaan, ja ensimmäiset pisteensä hän teki 14. joulukuuta Hyvinkään Pontevaa vastaan. Pyrintö sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja putosi kahdeksan parhaan joukkueen pudotuspeleistä. Äijänen pelasi debyyttikautensa naisten pääsarjassa 0,9 pisteen ja 1,2 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Lisäksi hän pelasi A-tyttöjen I-divisioonassa seitsemän ottelua 10,4 pisteen, 5,9 levypallon ja 2,0 riiston keskiarvoilla.
Keväällä ja kesällä 2015 Äijänen pysyi terveenä ja nousi takaisin ikäluokkansa maajoukkuepelaajistoon. Elokuussa hän teki jatkosopimuksen Pyrinnön kanssa. Pyrintö jäi Korisliigan viimeiseksi ja putosi I-divisioonaan. Äijäsen peliaika ottelua kohden kasvoi noin 17 minuuttiin, ja hän kirjautti tuossa ajassa keskimäärin 4,0 pistettä ja 2,7 levypalloa. Marraskuussa Äijänen heitti uudeksi naisten pääsarjan piste-ennätyksekseen 14 pistettä ja kirjautti tätä edeltäneessä ottelussa levypalloennätykseen seitsemän. A-tyttöjen SM-sarjassa neljänneksi yltäneen Pyrinnön avausviisikkoon kuulunut Äijänen kirjautti ottelukohtaisiksi koko kauden tilastoikseen 12,6 pistettä, 10,3 levypalloa ja 1,9 pallonriistoa. Hän oli sarjan levypallokuningatar.
Pyrinnön pudottua pääsarjasta Äijänen teki kesäkuussa 2016 sopimuksen Catzin kanssa.
Pelityyli ja ominaisuudet

Äijänen on kuvaillut itseään hyvin liikkuvaksi ja levypalloja ottavaksi pelaajaksi joka puolustaa kovaa ja on heittotaitoinen sekä vahva korin läheisyydessä.
Yksityiselämä

Äijänen kirjoitti ylioppilaaksi Sammon keskuslukiosta keväällä 2016.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 18 | 24,0 % | 11,1 % | 66,6 % | 0,3 | 0,9 | 1,2 | 0,1 | 1,0 | 0,3 | 0,2 | 0,9 | 17 |
| 2015–2016 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 23 | 39,1 % | 19,2 % | 40,0 % | 0,7 | 2,0 | 2,7 | 0,2 | 1,3 | 0,4 | 0,2 | 4,0 | 91 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Avainlaji

Sinisimpukka on Itämeren vesiekosysteemin avainlaji
Avainlajiksi kutsutaan lajia, jonka vaikutus ekosysteemiin ja sen toimintaan on suurempi kuin sen runsauden perusteella voisi odottaa. Käsitteen otti ensimmäisenä käyttöön Robert T. Paine vuonna 1969. Avainlajin väheneminen tai häviäminen ekosysteemistä voi aiheuttaa suuria muutoksia ekosysteemin toiminnassa ja jopa johtaa muiden lajien häviämiseen.
Määritelmä

Avainlaji voidaan määritellä usealla tavalla, esimerkiksi siten että "lajilla on vahva vaikutus sitä ympäröivään eliöyhteisöön", "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen runsaus" tai "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen biomassa". Perinteisesti avainlajeina on ajateltu huippupetoja, jotka kontrolloivat kasvinsyöjien runsastumisen aiheuttamaa kasvillisuuden häviämistä.