stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kupari(I)
Rakenne ja ominaisuudet

Kupari(I)kloridi on puhtaana huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista ainetta. Hapettumisen vuoksi se on usein kuitenkin väriltään vihertävää tai harmahtavaa. Sen alkeiskoppi muistuttaa timantin rakennetta ja jokainen kupari(I)-ioni on neljän kloridi-ionin ympäröimä ja jokainen kloridi-ioni on sitoutunut neljään kupari(I)-ioniin. Näin muodostuu polymeerirakenne, jonka vuoksi yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematon veteen. Kuumassa vedessä se hajoaa kupari(I)oksidiksi. Kupari(I)kloridi liukenee kuitenkin kloridi-liuoksiin muodostaen klorokupraatti(I)komplekseja, kuten [CuCl2]-, [CuCl3]2- ja [CuCl4]3-. Nämä klorokupraatti(I)kompleksit kykenevät sitomaan hiilimonoksidia, muodostaen karbonyylikomplekseja. Se muodostaa vesiliukoisia komplekseja myös ammoniakin, amiinien, nitriilien sekä tiosulfaatti- ja syanidi-ionien kanssa.
Valmistus ja käyttö

Tyypillisesti kupari(I)kloridia valmistetaan alkuaineistaan kuparista ja kloorista. Reaktio suoritetaan tyypillisesti 450–900 °C:n lämpötilassa. Puhtainta tuotetta saadaan käyttämällä korkeita lämpötiloja, usein noin 700–900 °C. Kun reaktio on käynnistynyt, se on hyvin eksoterminen ja vaatii jäähdytystä.
Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat kuparikloridin ja kuparimetallin kuumentaminen suolahappoliuoksessa tai kuparikloridin tai kuparisulfaatin pelkistys kloridi-ionien läsnä ollessa. Pelkistimenä voidaan käyttää sinkkiä, sulfiitteja, hydratsiinia, hydroksyyliamiinia tai fosforihapoketta.
Tärkein kupari(I)kloridin käyttökohde on kupariyhdisteiden kuten kupari(I)oksidin ja kuparioksikloridin valmistaminen. Muita käyttökohteita ovat katalyyttinä toimiminen ftalosyaniinivärien, silikonipolymeerien, akryylinitriilin ja dialkyylikarbonaattien valmistuksessa ja hiilimonoksidin sidonta. Yksi käytetyimpiä reaktioita on Sandmeyer-reaktio, jossa kupari(I)kloridi reagoi aryylidiatsoniumsuolan kanssa muodostaen aryyliklorideja.
Kuolleet kukat

Kuolleet Kukat oli tamperelainen punk-yhtye, joka toimi aktiivisesti vuosina 1984–1986 ja 1993–1995. Sen perustivat basisti Juha "Nappi" Nabb, joka oli soittanut Riistetyissä ja Kaaoksessa, Kaaoksen entinen laulaja Jari "Jakke" Hallikainen ja Bastardseissa soittanut rumpali Masa Kärnä. Koska kaikki jäsenet olivat soittaneet tunnetuissa hardcore punk -yhtyeissä, oli Kuolleet Kukat eräänlainen kulttibändi jo heti synnyttyään.
1980-luvulla Kuolleilta Kukilta ilmestyi vain EP Isoveli valvoo, mutta muut nauhoitukset jäivät julkaisematta levy-yhtiöiden kanssa syntyneiden epäselvyyksien vuoksi. 1980-luvun nauhoituksista julkaistiin EP Vallankumous vuonna 1993, ja Kuolleet Kukat aktivoitui pariksi vuodeksi.
Jäsenet

Jakke - Laulu/kitara (1984-86, 1993-95, 2005/06)
Nappi - basso (1984-86, 1993-95, 2005/06)
Masa - rummut (1984)
Jasu - Laulu (1984-86)
Poko - rummut (1984-85)
Jartze - kitara (1984-85)
Juha - rummut (1985-86, 1993-95)
Toby - kitara (1985-86, 1993, 2005/06)
Stydy - rummut (1986)
Essi - kitara (1993-95, 2005/06)
Poika - kitara (1993-94, 2005/06)
Luigi - kitara (1994-95, 2005/06)
Perttu - rummut (2005/06)
Costello - koskettimet (1984)
Popo - koskettimet (1985)
Tonto - saksofoni (1985)
Arja - taustalaulu (1995)
Diskografia > Albumit

Kansanmurha (CD), Fight Records 1995
Isoveli valvoo (CD, split Kaaos) 2003
Antologia 84-86/93-95 (2CD, kokoelma) 2004
Diskografia > Singlet ja EP:t

Isoveli valvoo(7" EP), Rat Poison 1984
Vallankumous (7" EP), Fight Records 1993 (äänitetty 1985)
Kyynelkaasua! (7" EP), Fight Records 1994
Live at Tavastia 11.01.1995 (7" EP), The End 1995
Diskografia > Kokoelmilla

Punk'n'Roll - "Kansanmurha'" (CD), 1995
Who cares? - "Nimetön" (Lama) (7" EP), 1997
Kuopion museo

| Kuopion museo |
| --- | --- |
 Kuopion museo lokakuussa 2021, oikealla Kantti-laajennus.
Tyyppi:  kulttuurihistoriallinen ja luonnontieteellinen museo
Osoite:  Museokatu 1, 70100 Kuopio
Sijainti:  Kuopio
Perustettu:  1907
Johtaja:  Helka Väisänen (Kuopion kulttuurihistoriallinen museo) Pertti Renvall (Kuopion luonnontieteellinen museo)
Kotisivut:  https://kuopionmuseo.fi/
Koordinaatit:  62°53′32″N, 027°41′13″E
 fiKuopion museo 
     
| Kuopion museotalo |
| --- | --- |
 Kuopion museon vanha osa.
Osoite:  Kauppakatu 23
Sijainti:  Kuopio
Koordinaatit:  62°53′32″N 27°41′13″E﻿ / ﻿62.892222°N 27.686944°E﻿ / 62.892222; 27.686944
Rakennustyyppi:  museorakennus
Suunnittelija:  J. V. Strömberg
Valmistumisvuosi:  1907
 fiKuopion museotalo 
Kuopion museo on vuonna 1907 Kuopioon Snellmaninpuiston, entisen Kustaantorin reunaan valmistunut jugend-tyylinen museorakennus. Kuopion museo on Suomen kolmanneksi vanhin museorakennus Helsingin Ateneumin (1887) ja Turun taidemuseon (1904) jälkeen. Siinä on kansallisromanttisia piirteitä, ja se on saanut ulkomuotoonsa vaikutteita suomalaisista linnoista, kuten Olavinlinnasta ja Viipurin linnasta. Arkkitehtina toimi merkittävän osan Kuopion 1900-luvun vaihteen julkisista rakennuksista suunnitellut J. V. Strömberg. Rakennus luovutettiin käyttöönsä 2. heinäkuuta 1907.
Kuopion museossa sijaitsevat Kuopion luonnontieteellisen museon ja Kuopion kulttuurihistoriallisen museon näyttelytilat. Rakennuksessa toimi myös kaupunginkirjasto, kunnes viereiselle tontille nousi pitkän kädenväännön jälkeen vuonna 1967 uusi kirjastotalo. Kulttuurihistoriallinen museo ja luonnontieteellisen museo toimivat alueellisina vastuumuseoina.
Peruskorjaus ja uusi Kantti-rakennus (2018-2021)

Museo on suljettu vuonna 2018 alkaneen peruskorjauksen ajaksi. Samalla museo yhdistetään viereiseen kirjastoon. Kuopion museon ja kaupunginkirjaston yhdistävä, Kantiksi nimetty rakennus avataan yleisölle helmikuussa 2021. Tällöin avautuvat vaihtuvien näyttelyiden tila, museokauppa, työpajatilat sekä kahvila. Museon vanha osa, kulttuurihistorialliset ja luonnontieteelliset näyttelyt avataan myöhemmin, vuodenvaihteessa 2021–2022.
Häkä-mammutti

Kuopion museon kestovetonaula on viimeisen kymmenen vuoden ajan ollut ennallistettu Häkä-mammutti. Installaatio valmistui luonnontieteellisen museon perusnäyttelyiden uusimisen yhteydessä vuonna 1999. Avajaisia vietettiin 3. kesäkuuta 1999. Avaajana toimi aiemmin Kuopion kaupunginjohtajana toiminut, silloinen sisäministeri Kari Häkämies, jolta mammutti sai myös nimensä. Villamammuttien kerrotaan eläneen aikoinaan myös Kuopion seudulla. Häkä-mammutin tarkkana esikuvana on ollut Lenajoen laaksosta paikallisen metsästäjän ja norsunluunkerääjän O. Šumahovin 1799 löytämän hyväkuntoisen jäätyneen mammutin ruho. Sen arveltiin olevan noin 30-vuotias ja painaneen 5 000–5 500 kiloa. Säkäkorkeus oli yli kolme metriä. Mammutin toteutti konservaattori ja taiteilija Eirik Granqvist.
Aiheesta muualla

Kuopion museo
Kuopion kulttuurihistoriallinen museo
Kuopion luonnontieteellinen museo
Kulttuurityötä maaseudulla, Suomen Kuvalehti, 14.01.1928, nro 3, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maailman ihmeitä Kuopion museossa, Kansan kuvalehti, 10.02.1933, nro 7, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kuopion museo (Q16913742)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kuopio
katuosoite: Kauppakatu 23, 70100 Kuopio
koordinaatit: 62°53′32″N 27°41′13″E﻿ / ﻿62.892222°N 27.686944°E﻿ / 62.892222; 27.686944
Kupari(I)

| Kupari(I)syanidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  544-92-3
PubChem CID:  129859550 ja 2724144 11009, 129859550 ja 2724144
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CuCN
Moolimassa:  89,57
Ulkomuoto:  Valkoinen tai vaaleanharmaa kiteinen aine
Sulamispiste:  474 °C (typpikaasukehässä)
Tiheys:  2,92
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
    
Kupari(I)syanidi (CuCN) on kupari- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja päällystettäessä metalleja elektrolyyttisesti kuparilla.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kupari(I)syanidi on valkoista tai kellertävää tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenne koostuu lineaarisesti toisiinsa koordinoituneista kupari- ja syanidi-ioneista, jotka muodostavat koordinaatiopolymeerin. Kupari(I)syanidi on veteen liukenematonta eikä liukene orgaanisiinkaan liuottimiin. Sen sijaan se muodostaa kompleksi-ioneja ammoniakkiliuosten kanssa ja syanidiliuoksissa muodostuu kompleksisia syanokupraatti-ioneja kuten [Cu(CN)2]-, [Cu(CN)3]2- ja [Cu(CN)4]3-. Muiden syanidien tavoin kupari(I)syanidi on erittäin myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö

Kupari(I)syanidia voidaan valmistaa saostamalla kupari(II)suolan, esimerkiksi kuparisulfaatin, vesiliuoksesta happamissa olosuhteissa vetysyanidin tai syanidien avulla. Reaktiossa syntyy ensin epästabiilia keltaista kupari(II)syanidia, joka hajoaa kupari(I)syanidiksi ja disyaaniksi. Disyaanin muodostuminen voidaan estää lisäämällä reaktioseokseen pelkistimeksi natriumvetysulfiittia.
Kupari(I)syanidia käytetään päällystettäessä muita metalleja elektrolyyttisesti kuparilla. Yhdistettä käytetään myös niin kutsuttujen antifoulingmaalien valmistukseen, katalyyttinä polymeerien valmistuksessa sekä lääkkeiden ja maatalouskemikaalien valmistukseen. Se toimii reagenssina muun muassa Sandmeyer-reaktioissa ja siitä valmistetaan kuparin organometalliyhdisteitä.
Kupari(II)

| Kupari(II)bromidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7789-45-9
PubChem CID:  24611 ja 10220139
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CuBr2
Moolimassa:  223,35
Ulkomuoto:  Tumma kiteinen aine
Sulamispiste:  498 °C
Kiehumispiste:  900 °C
Tiheys:  4,77 g/cm3
Liukoisuus veteen:  557 g/l
Kupari(II)bromidi eli kupribromidi (CuBr2) on kupari- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa katalyyttinä orgaanisissa synteeseissä ja valokuvauskemikaalina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kidevedetön kupari(II)bromidi on ulkomuodoltaan mustaa kiteistä ainetta. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (CuBr2·4H2O), joka on vihreää kiteistä jauhetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja myös eräät orgaaniset liuottimet kuten etanoli ja asetoni. Kuumennettaessa kupari(II)bromidi voi hajota pelkistyen kupari(I)bromidiksi.
Valmistus ja käyttö

Kupari(II)bromidia voidaan valmistaa kuumentamalla bromin ja kuparin seosta tai käsittelemällä metallista kuparia bromivedellä. Yleisimmin yhdistettä valmistetaan kuitenkin neutraloimalla kupari(II)oksidia vetybromidin avulla.
Kupari(II)bromidia voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä bromaavana kemikaalina tai katalyyttinä akryylihapon, vinyylikloridin ja eräiden muiden alkeenien valmistuksessa. Muita käyttökohteita ovat käyttö valokuvien kehityksessä, stabiloijana asetyloidun paraformaldehydin joukossa, kosteusindikaattorina, puunsuoja-aineena ja kiinteänä elektrolyyttinä eräissä paristoissa.
Anatoli Kurjan

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Budapest 1966 | 3 000 metrin esteet |  |
Anatoli Kurjan (s. 11. helmikuuta 1942) on neuvostoliittolainen estejuoksija.
Kurjan saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.28,0. Hän hävisi maanmiehelleen Viktor Kudinskille 1,4 sekunnin erolla.
Kuollut mies ei palttoota kaipaa

| Kuollut mies ei palttoota kaipaa> Dead Men Don't Wear Plaid |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Carl Reiner
Käsikirjoittaja:  Carl Reiner   George Gipe   Steve Martin
Tuottaja:  William E. McEuen   Richard McWhorter   David V. Picker
Säveltäjä:  Miklós Rózsa   Steve Goodman
Kuvaaja:  Michael Chapman
Leikkaaja:  Bud Molin
Pukusuunnittelija:  Edith Head
Pääosat:  Steve Martin   Rachel Ward   Carl Reiner
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   21. toukokuuta 1982    4. maaliskuuta 1983
Kesto:  89 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuollut mies ei palttoota kaipaa (Dead Men Don't Wear Plaid) on vuonna 1982 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi Carl Reiner. Pääosissa ovat Steve Martin ja Rachel Ward. Kuollut mies ei palttoota kaipaa on sekä parodia 1940-luvun film noir- ja yksityisetsiväelokuvista että myös kunnianosoitus niille.
Elokuva on kollaasi 19 mustavalkoisesta 1940- ja 1950-luvun elokuvasta, joiden ympärille on luotu uusi tarina.
Juoni

Tiedemies ja juustontekijä John Hay Forrest kuolee auto-onnettomuudessa, ja hänen tyttärensä Juliet on varma, että kyseessä on murha. Hän palkkaa Rigby Reardonin tutkimaan isänsä kuolemaa, ja tämä löytää paperin, johon on listattu ”Carlottan viholliset” ja ”Carlottan ystävät”. Reardon etsii johtolankoja ja yrittää samalla olla rakastumatta Julietiin. Väärinkäsityksen seurauksena hän luulee Julietin olevan natsivakooja, ja alkaa seurata häntä samalla etsien ratkaisua Forrestin tapaukseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Martin  | … |  Rigby Reardon   |
|  Rachel Ward  | … |  Juliet Forrest   |
|  Carl Reiner  | … |  hovimestari (Wilfried von Kluck)   |
|  Reni Santoni  | … |  Carlos Rodriguez   |
|  George Gaynes  | … |  John Hay Forrest   |
Vain arkistomateriaalin kautta mukana olevat näyttelijät
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Humphrey Bogart  | … |  Philip Marlowe   |
|  Ava Gardner  | … |  Kitty Collins   |
|  Ray Milland  | … |  Sam Hastings   |
|  Vincent Price  | … |  Rice   |
|  Ingrid Bergman  | … |  F. X. Huberman   |
|  Lana Turner  | … |  Jimmy Sue   |
|  Edward Arnold  | … |  Jimmy Suen isä   |
|  Burt Lancaster  | … |  Swede Anderson   |
|  Fred MacMurray  | … |  Walter Neff   |
|  Barbara Stanwyck  | … |  Leona, Julietin sisko   |
|  Veronica Lake  | … |  Monica Stillpond   |
|  Cary Grant  | … |  komea mies junassa   |
|  James Cagney  | … |  kapteeni Cody Jarrett   |
|  Bette Davis  | … |  Doris Devermont   |
|  Joan Crawford  | … |  Margaret   |
|  Kirk Douglas  | … |  korstojen pomo   |
|  Alan Ladd  | … |  pyssymies   |
|  Charles Laughton  | … |  mies carlottalaisessa yökerhossa   |
Pienemmissä rooleissa arkistokohtauksissa nähdään myös Wally Brown, William Conrad, Jeff Corey, Brian Donlevy, Charles McGraw, John Miljan, Edmond O’Brien ja Norma Varden.
Vastaanotto

Kuollut mies ei palttoota kaipaa tuotti avausviikonloppuna 4 289 601 dollaria ja oli toiseksi katsotuin elokuva. Kaiken kaikkiaan elokuva tuotti 18 196 170 dollaria.
Suomessa aikalaisarviot Reinerin elokuvasta olivat melko nihkeitä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi sille kolme tähteä, viisi kaksi tähteä, yksi yhden tähden, yksi ei sitäkään ja yksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 1,89 tähteä neljästä.
Video-oppaassa vuosikymmen myöhemmin Esko Rautakorpi piti elokuvaa mainiona parodiana ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Myös Helsingin Sanomien Mikael Fränti kehui elokuvaa sen videojulkaisun arvostelussaan vuonna 1986: ”Kuollut mies ei palttoota kaipaa on huumoriltaan hienovireisempi kuin useimmat laveat amerikkalaiset nykykomediat. Reinerin elokuva vaatii katsojaltaan hieman rakkautta vanhaa amerikkalaiselokuvaa kohtaan. Se ei läväytä vitsejään päin naamaa, vaan perustaa ne tiettyyn perinteeseen kuten hyvän elokuvakomedian pitääkin.”
Käytetyt elokuvat

| --- | --- |
 Väärin eletty vapaus (1941)  Vaarallisia valheita (1941)  Lasiavain (1942)  Pyhä liekki (1942, ei mainita lopputeksteissä)  Vainottu (1942)  Nainen ilman omaatuntoa (1944)  Tuhlattuja päiviä (1945)  Ikuinen sävel (1946)  Kohtalon avain (1946)  Kohtalon tuomio (1946) :  Rakkauden valhe (1946)  Syvä uni (1946)  Tappajat (1946)  Pimeä käytävä (1947)  Lain ulkopuolella (1948)  Valitan, väärä numero! (1948)  Houkutus (1949)  Valkoinen hehku (1949)  Hermot pinnalla (1950)
Kurjer Karelii

Kurjer Karelii (ven. Курье́р Каре́лии) oli Petroskoissa ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin kesäkuussa 1917. Aluksi sen nimenä oli Izvestija Olonetskogo gubernskogo soveta krestjanskih, rabotših i soldatskih deputatov (”Aunuksen läänin talonpoikais-, työläis- ja sotilasneuvoston tiedonantoja”), vuodesta 1920 lähtien Kommuna (”Kommuuni”), vuodesta 1921 Karelskaja Kommuna (”Karjalan kommuuni”), vuodesta 1923 Krasnaja Karelija (”Punainen Karjala”), vuodesta 1940 Leninskoje znamja (”Leninin lippu”) ja vuodesta 1955 Leninskaja pravda (”Leniniläinen totuus”). Vuoteen 1991 saakka lehti ilmestyi NKP:n Karjalan aluekomitean ja tasavallan korkeimpien viranomaisten äänenkannattajana. 1930-luvun lopussa monet sen toimittajista menettivät henkensä Stalinin vainoissa. Jatkosodan aikana lehti ilmestyi Belomorskissa. Miehitettyjen alueiden väestöä varten julkaistiin lentokoneista pudotettua suppeaa versiota.
Vuonna 1991 lehdestä tuli riippumaton Severnyi kurjer -niminen julkaisu. Lehti yksityistettiin vuonna 2001, jolloin se sai nimen Kurjer Karelii. Lehti ilmestyi vuoteen 2010 saakka viidesti viikossa ja sen jälkeen viikkolehtenä. Se lopetettiin syyskuussa 2011.
Kurah’ove

| Kurah’ove Курахове |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kurah’ove
 Koordinaatit: 47.9844°N, 37.2758°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Pokrovskin piiri
Kaupungiksi:  1956
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  24 km²
Väkiluku (2021)  ():  18 506
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kurah’ove (ukr. Курахове; ven. Курахово, Kurahovo; vuoteen 1943 saakka Kurah’ivdresbud - ukr. Курахівдресбуд; sitten vuoteen 1956 Kurah’ivdres - ukr. Курахівдрес) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Pokrovskin piirissä. Ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta kaupunki kuului Marjinkan piiriin.
Kurah’ove sijaitsee Dneprin Samara-sivuhaaran haarajoen Vovtšan etelärannalla, jokeen padotun tekojärven etelärannalla. Teollisuuskaupungin kautta kulkee rautatie, mutta lähin henkilöliikenteen asema on 5 kilometrin päässä. Kaupungista maanteitse noin 40 kilometriä pohjoiseen sijaitsee piirikeskus Pokrovsk ja noin 46 kilometriä itään aluekeskus Donetsk.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kurah’oven väkiluvuksi 18 506 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 21 479, joista ukrainalaisia oli 79 prosenttia, venäläisiä 17 prosenttia ja kreikkalaisia 1 prosentti.
Kaupungin aseman Kurah’ove sai vuonna 1956. Vuonna 1969 voimalaitosta laajennettaessa esiin tuli 18 nomandin 1100-luvulta peräisin olleet hautapaikat esinelöytöineen (kuten sapeli, tikari, jousi nuolineen, panssaroitu hevosen luuranko). Paikkakunta oli Natsi-Saksan miehittämä 20.10.1941 - 9.9.1943. Venäjän tukeman niin sanotun Donetskin kansantasavallan kapinalliset tuhosivat kaupunkia tykistötulellaan puolestaan syyskuussa 2014 ja helmikuussa 2015.
Linja-autoasema (2010).
Kaupungintalo (2009).
Kurah’oven lämpövoimalaitos (2009).
Silta joen yli.
Uimarantaa kesällä 2009.
Kirkko.
Venäjän tukeman sodan jälkiä (11/2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurah’ove Wikimedia Commonsissa
Martta Kurkilahti

Martta Matilda Kurkilahti (o.s. Lehtonen, e. Tenhunen, 8. tammikuuta 1900 Helsinki – 3. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen konttoristi ja poliitikko. Kurkilahti oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja syyskuusta marraskuuhun vuonna 1927.
Lehtonen työskenteli 1920-luvulla Työläis- ja talonpoikaisnaisten lehden konttoristina ja toimittajana. Hän kuului STPV:n keskeiseen Helsingin vaalikomiteaan syyskuusta 1926 syyskuuhun 1927. Heinäkuun 1927 vaaleissa Lehtonen nousi eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä, mutta ura kansanedustajana jäi lyhyeksi, kun hän muutti lähes heti Kanadaan. Lehtosen menettely herätti paheksuntaa. STPV:n eduskuntaryhmän mielestä paikkaa ei tullut jättää henkilökohtaisten syiden vuoksi. Lehtonen pyysi eroa ryhmältä vasta poistuttuaan maasta. SKP:n Suomen byroon mielestä Lehtosen olisi pitänyt pyytää puolueelta lupa muuttoon. Lehtosen tilalle nousi Yrjö Lehtinen.
Lehtonen-Kurkilahti työskenteli Kanadassa oikolukijana vuodet 1927–1946, kunnes palasi Suomeen.
Kuplamörsky

| Kuplamörsky |
| --- | --- |
 Kuplamörsky, Saskatchewan, Kanada
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Pezizomycetes
Lahko::  Pezizales
Heimo::  Rhizinaceae
Suku::  Kuplamörskyt Rhizina
Laji::  undulata
Kaksiosainen nimi
 Rhizina undulata  Fr. 
Katso myös
   Kuplamörsky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuplamörsky (Rhizina undulata) on kotelosieniin kuuluva suurehkoja itiöemiä muodostava sienilaji, joka ei kuulu mörskyjen sukuun. Lajin itiöemän ulkonäkö voi muistuttaa hieman korvasientäkin, mutta ei ole juuri poimuttunut. Itiöemän pinta on yleensä hieman aaltomainen, vyöhykkeinen, tumman- tai mustanpunaruskea ja sen reuna on kasvuvaiheessa valkoinen. Lakin halkaisija vaihtelee yhden ja kymmenen senttimetrin välillä. Muualta itiöemä on kellertävä tai valkea keltaisin tahramaisin kuvioin. Laji kasvaa männiköissä, erityisesti palopaikoilla. Laji on sirkumpolaarinen koko havumetsävyöhykkeellä tavattava. Kuplamörskyä esiintyy yleensä noin heinäkuusta lokakuulle asti. Lajia on epäilty hieman myrkylliseksi, mutta missään nimessä sitä ei pidetä ruokasienenä.
Kuplamörsky on kuloalueelle istutettujen taimien tappaja, mutta kolmen vuoden päästä se ei pysty tekemään itiöemää. Sientä tavataankin eniten taimilla, jotka ovat lähellä edellisen metsän männynkantoja. Kulotuksen vähentäminen on vähentänyt kuplamörskyn esiintymistä, mutta tahattomien metsäpalojen seurauksena se lisääntyy.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kuplamörsky (Rhizina undulata)
Metsäinfo: Kuplamörsky (Rhizina undulata) (Arkistoitu – Internet Archive)
iNaturalist: Kuplamörsky (Rhizina undulata)
UniProt: Taxonomy - Rhizina undulata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rhizina undulata (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2305506  BioLib: 59725  CoL: 4SBYD  EoL: 159505  EPPO: RIZIUN  Fungorum: 196051  GBIF: 2593192  iNaturalist: 484413  IRMNG: 10911688  MycoBank: 196051  NatureServe: 2.125646  NBN: NBNSYS0000019751  NCBI: 44645  NZOR: 48d9fdee-78aa-4142-b7a9-162c81cc337c  Observation.org: 14921  Open Tree of Life: 953355  Laji.fi: MX.238058
Kuparifluoridi

| Kuparifluoridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7789-19-7
PubChem CID:  522688 ja 82236
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CuF2
Moolimassa:  101,55
Ulkomuoto:  Kidevedettömänä väritöntä, kidevedellisenä sinistä kiteistä ainetta
Sulamispiste:  836 °C
Kiehumispiste:  1676 °C
Tiheys:  4,38 g/cm3
Liukoisuus veteen:  47,5 g/l (25 °C)
Kuparifluoridi (CuF2) on kupari- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lasitteiden ja keraamien valmistamiseen, akkujen elektrodeina sekä katalyyttinä ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kuparifluoridi on väritöntä ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on trikliininen ja rakenne muistuttaa vääristynyttä rutiilin rakennetta. Kidevedettömän kuparifluoridin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (CuF2·2H2O), joka on väriltään vaalean vihertävänsinistä. Kidevesi voidaan poistaa rakenteesta kuumentamalla vetyfluoridi-ilmakehässä. Yhdiste liukenee veteen ja vesiliuoksia kuumennettaessa muodostuu kuparihydroksifluoridia ja kuparioksifluoridia.
Valmistus ja käyttö

Kuparifluoridia voidaan valmistaa kuparin ja fluorin välisellä reaktiolla tai kuparioksidin, -karbonaatin tai kuparihydroksifluoridin ja vetyfluoridin reaktiolla.
Kuparifluoridia voidaan käyttää keramiikan värjäykseen ja emalien valmistukseen. Sitä käytetään myös hyönteismyrkyissä, hyvin tehokkaiden akkujen katodeissa, lisäaineena valuraudassa ja hitsausjuotteissa. Orgaanisen kemian synteeseissä kuparifluoridia käytetään fluoraavana reagenssina ja katalyyttinä useissa reaktioissa esimerkiksi alkeenien isomeroinneissa.