stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raamattu
Etymologia

Sana Raamattu tulee kreikan kielen sanasta grámmata, joka ensin tarkoitti kirjaimia, sitten myös ’kirjoituksia’. Kreikasta sana lainautui muinaisvenäjään ja sieltä edelleen viroon ja suomeen. Virossa raamat tarkoittaa yleisesti kirjaa, mutta suomen kielessä ilmaisu ’pyhä raamattu’ on johtanut siihen, että sana on alkanut merkitä vain Raamattua. Raamatusta monissa kielissä, aikoinaan suomessakin käytetty nimi Biblia muunnelmineen (esimerkiksi englannin Bible) tulee kreikan kielen sanasta (ta) biblia, ’kirjakääröt’.
Merkitys

Kristinuskon mukaan Raamattu on Jumalan ilmoitus ihmiskunnalle. Se sisältää sanoman ihmisen syntisyydestä sekä pelastuksesta Jeesuksen kautta. Pelastus on tie pois kadotuksen tieltä yhteyteen Jumalan kanssa. Tämän vuoksi Raamatusta käytetään kristinuskossa myös nimitystä ”Jumalan sana”. Se kuvaa ajatusta siitä, että Jumala on inspiroinut Raamatun eri kirjojen kirjoittajia heidän kirjoitustyössään. Tällöin voidaan puhua joko sanainspiraatiosta, jolloin Jumala on ohjannut kirjoittajien työtä yksittäisiä sanavalintoja myöten, tai asiainspiraatiosta, jolloin Jumala on vain ilmoittanut asiat, joista tulee kirjoittaa. Inspiraatiomalleista on erimielisyyksiä eri kristillisten ryhmien välillä. Varsinainen Jumalan Sana (kreik. Logos) on Jeesus Kristus.
Raamattu on jaettu kahteen osaan, Vanhaan ja Uuteen testamenttiin. Sanalla testamentti tarkoitetaan tässä tapauksessa ’liittoa’, ’sitovaa sopimusta’ ja ’molemminpuolista sidettä’, joka on vahvistettu veren vuodatuksella. Testamentit kuvaavat siis vanhaa ja uutta liittoa, jotka Jumala on kristinuskon mukaan tehnyt ihmiskunnan kanssa. Vanha liitto tehtiin juutalaisen kansan kanssa, ja sen merkkinä olivat ympärileikkaus ja uhritoimitukset. Uusi liitto tehtiin koko ihmiskunnan kanssa, ja sen merkkinä ovat kaste sekä ristiinnaulitun ja ylösnousseen Jeesuksen tunnustaminen Messiaaksi eli vapahtajaksi.
Koska kristinusko on vallinnut Eurooppaa myöhäisen antiikin ajalta valistusajalle, on Raamatulla uskonnon lisäksi ollut vaikutusta myös länsimaiseen kulttuuriin, kieleen, maailmankuvaan ja lakeihin. Raamattu on vaikuttanut ajanlaskuun ja länsimaiseen kristilliseen juhlakalenteriin. Myös monet sananlaskut ja sanonnat ovat raamatullista alkuperää. Raamatulliset teemat ovat myös varsin yleisiä taiteessa, kuten kirjallisuudessa, kuvataiteessa, musiikissa ja elokuvissa.
Valistusaika ja tieteellinen vallankumous saivat aikaan sen, että Raamatun ja sen profetioiden eli ennustusten jumalalliseen alkuperään ja historialliseen luotettavuuteen alettiin suhtautua epäilevästi.
Heprealainen Raamattu ja Vanha testamentti > Vanhan testamentin kirjat

Seuraava luettelo sisältää Vanhan testamentin kirjojen nimet siten kuin ne kirjoitetaan Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuonna 1992 käyttöön ottamassa Raamatun suomennoksessa eli Uudessa kirkkoraamatussa. Suluissa on kirjoista käytetyt lyhennysmerkinnät, joita käytetään viitattaessa tiettyihin Raamatun lukuihin ja jakeisiin. Historiallisiin kirjoihin kuuluvat kirjat Ensimmäisestä Mooseksen kirjasta Esteriin, runollisiin ja opetuskirjoihin kirjat Jobista Laulujen lauluun, loput ovat profeettakirjoja.
Heprealainen Raamattu ja Vanha testamentti > Vanhan testamentin kirjat > Heprealainen kaanon

Heprealaisen kaanonin eli juutalaisten ja kaikkien kristittyjen hyväksymät kirjat:
| --- | --- |
 Ensimmäinen Mooseksen kirja, Genesis (1. Moos.)  Toinen Mooseksen kirja, Exodus (2. Moos.)  Kolmas Mooseksen kirja, Leviticus (3. Moos.)  Neljäs Mooseksen kirja, Numeri (4.Moos.)  Viides Mooseksen kirja, Deuteronomium (5. Moos.)  Joosuan kirja (Joos.)  Tuomarien kirja (Tuom.)  Ruutin kirja (Ruut)  Ensimmäinen Samuelin kirja (1. Sam.)  Toinen Samuelin kirja (2. Sam.)  Ensimmäinen kuninkaiden kirja (1. Kun.)  Toinen kuninkaiden kirja (2. Kun.)  Ensimmäinen aikakirja (1. Aik.)  Toinen aikakirja (2. Aik.)  Esran kirja (Esra)  Nehemian kirja (Neh.)  Esterin kirja (Est.)  Jobin kirja (Job)  Psalmien kirja (Ps.)  Sananlaskujen kirja (Sananl.) :  Saarnaajan kirja (Saarn.)  Laulujen laulu (Laul. l.), vanhemmissa käännöksissä Korkea veisu (Kork. v.)  Jesajan kirja (Jes.)  Jeremian kirja (Jer.)  Valitusvirret (Valit.)  Hesekielin kirja (Hes.)  Danielin kirja (Dan.)  Hoosean kirja (Hoos.)  Joelin kirja (Joel)  Aamoksen kirja (Aam.)  Obadjan kirja (Ob.)  Joonan kirja (Joona)  Miikan kirja (Miika)  Nahumin kirja (Nah.)  Habakukin kirja (Hab.)  Sefanjan kirja (Sef.)  Haggain kirja (Hagg.)  Sakarjan kirja (Sak.)  Malakian kirja (Mal.)
Heprealainen Raamattu ja Vanha testamentti > Vanhan testamentin kirjat > Deuterokanoniset kirjat

Ortodoksisessa ja katolisessa kirkossa kaanoniin luetaan myös deuterokanoniset kirjat:
Tobitin kirja (Tob.)
Juditin kirja (Jud.)
Ensimmäinen makkabilaiskirja (1. Makk.)
Toinen makkabilaiskirja (2. Makk.)
Kolmas makkabilaiskirja (3. Makk., ei katolisessa kirkossa)
Neljäs makkabilaiskirja (4. Makk., ei katolisessa kirkossa, ortodoksisessa kirkossa Raamatun liitteenä)
Viisauden kirja (Viis.)
Sirakin kirja (Sir.)
Barukin kirja (Bar.)
Jeremiaan kirje (Jer. kir.)
Manassen rukous
Näitä kaikkia pidetään yhtä arvokkaina kuin muita Vanhan testamentin kirjoja, toisin kuin esimerkiksi luterilaisessa kirkossa. Luterilainen kirkko ei kuitenkaan ole hylännyt deuterokanonisia kirjoja, vaan niillä on luterilaisen teologian mukaan toissijainen asema eräänlaisena Raamatun oheislukemistona, ja ne ovat mukana joissakin Raamatuissa Uuden ja Vanhan testamentin välistä löytyvänä liitteenä. Reformoidut kirkot ja suurin osa 1800-luvun jälkeen syntyneistä kirkkokunnista eivät pidä tekstejä Raamattuun kuuluvina.lähde? Tuorein suomenkielinen apokryfikirjojen käännös otettiin käyttöön vuonna 2007. Suomenkielinen käännös ja ruotsinkielinen Bibel 2000:n käännös sisältävät 11 Vanhan testamentin apokryfikirjaa kattavan kokoelman.
Uusi testamentti

Uusi testamentti (lyhennettynä UT) käsittelee Vanhassa testamentissa luvatun Messiaaksi tulkitun, Jeesuksen, ja hänen lähimpien seuraajiensa elämää ja tekoja.
Uuden testamentin evankeliumeissa (Matteuksen, Markuksen, Luukkaan ja Johanneksen mukaan) kerrotaan, miten Jeesus eli ja opetti ja miten hänet lopulta tuomittiin, koska hän ilmoitti olevansa Jumalan poika. Evankeliumien lopussa kerrotaan hänen vihollistensa saattaneen hänet tuomiolle ja ristinkuolemaan ja siitä, miten hänet herätettiin eloon kolme päivää kuolemansa jälkeen. Evankeliumeissa kerrotaan myös, miten Jeesus lähetti apostolit viemään evankeliumia eli hyvää sanomaa hänestä kaikkialle maailmaan.
Evankeliumien lisäksi Uusi testamentti sisältää ensimmäisen kristillisen historiateoksen Apostolien teot, kolmetoista apostoli Paavalin tai hänen koulukuntansa kirjoittamaa kirjettä, kahdeksan niin sanottua kirkollista kirjettä sekä yhden apokalyptisen profetian Johanneksen ilmestys.
Uusi testamentti kirjoitettiin noin vuosina 50–150. Se sisältää 27 kirjaa. Kirjojen kirjoittajista vanhin ja tunnetuin on Paavali. Muita kirjoittajia ei juurikaan tunneta, vaikka useat kirjat on nimetty jonkun apostolin mukaan. Uuden testamentin kirjat on kirjoitettu koinee-kreikaksi.
Lopullisesti Uuteen testamenttiin kuuluvien kirjojen kokoelma kanonisoitiin eli virallistettiin Karthagon kirkolliskokouksessa vuonna 397 Aleksandrian piispa Athanasioksen vuonna 367 esittämän kokoelman mukaiseksi. Sen osat olivat olleet kristittyjen yleisessä käytössä koko ajan ennen kanonisointia. Kaanonin määrittely katsottiin tarpeelliseksi toimeksi harhaoppeina pidettyjä suuntauksia vastaan.
Uuden testamentin virallisen sisällön osalta kristilliset kirkot ovat periaatteessa yksimielisiä, joskin käännökset ovat aiheuttaneet erimielisyyksiä. Uuteen testamenttiin kuulumattomia ajanlaskumme ensimmäisinä vuosisatoina liikkuneita Jeesusta ja apostoleja käsitelleitä kristillisiä kirjoituksia nimitetään apokryfisiksi. Ne ovat eri asia kuin Vanhan testamentin apokryfikirjat, joilla on tunnustettu asema esimerkiksi katolisessa kirkossa.
Uusi testamentti > Uuden testamentin kirjat

Uuden testamentin kirjat siten kuin ne kirjoitetaan Uudessa kirkkoraamatussa, sekä niiden lyhennysmerkinnät:
| --- | --- |
 Evankeliumi Matteuksen mukaan (Matt.)  Evankeliumi Markuksen mukaan (Mark.)  Evankeliumi Luukkaan mukaan (Luuk.)  Evankeliumi Johanneksen mukaan (Joh.)  Apostolien teot (Ap. t.)  Kirje roomalaisille (Room.)  Ensimmäinen kirje korinttilaisille (1. Kor.)  Toinen kirje korinttilaisille (2. Kor.)  Kirje galatalaisille (Gal.)  Kirje efesolaisille (Ef.)  Kirje filippiläisille (Fil.)  Kirje kolossalaisille (Kol.)  Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille (1. Tess.)  Toinen kirje tessalonikalaisille (2. Tess.) :  Ensimmäinen kirje Timoteukselle (1. Tim.)  Toinen kirje Timoteukselle (2. Tim.)  Kirje Titukselle (Tit.)  Kirje Filemonille (Filem.)  Kirje heprealaisille (Hepr.)  Jaakobin kirje (Jaak.)  Ensimmäinen Pietarin kirje (1. Piet.)  Toinen Pietarin kirje (2. Piet.)  Ensimmäinen Johanneksen kirje (1. Joh.)  Toinen Johanneksen kirje (2. Joh.)  Kolmas Johanneksen kirje (3. Joh.)  Juudaksen kirje (Juud.)  Johanneksen ilmestys (Ilm.)
Raamatun luvut ja jakeet

Raamatun kirjat on jaettu edelleen lukuihin ja luvut jakeisiin. Suomenkielisessä Raamatussa on 1 189 lukua ja noin 31 166 jaetta. Nykyisin käytössä oleva jako lukuihin ja jakeisiin ei ole yhtä vanhaa perua kuin Raamatun alkutekstit vaan on tehty vasta keskiajalla. Myöhemmin myös juutalaiset ovat omaksuneet jaon omiin kirjoituksiinsa.
Raamatun käännöksiä ja versioita

Ensimmäinen raamatunkäännös tehtiin Egyptissä asuvia kreikkaa puhuvia juutalaisia varten noin 250 eaa. Hepreankielisen Raamatun kaikki kirjat oli käännetty kreikaksi ensimmäisen vuosisadan jaa. alussa. Teokseen sisällytettiin myös hellenistisellä ajalla syntyneitä, heprealaiseen Raamattuun kuulumattomia, tekstejä. Tuloksena oli Septuaginta, heprealaista Raamattua laajempi kreikankielinen pyhien kirjoitusten kokoelma.
Kuuluisimmat raamatunkäännökset ovat kreikankielinen Septuaginta (Vanha testamentti), latinankielinen Versio Vulgata, Martti Lutherin saksankielinen käännös vuodelta 1534 sekä englanninkielinen King James Bible vuodelta 1611. Ruotsiksi Uusi testamentti käännettiin vuonna 1526, koko Raamattu vuonna 1541, ja uudet käännökset vuosina 1917 ja 2000.
Raamattu on maailman levinnein kirja. Pelkästään Gideons International -järjestö on jakanut Raamattua tai sen osaa yli 2 miljardia kappaletta. Se on käännetty kokonaisuudessaan 474 kielelle. Lisäksi Vanha tai Uusi testamentti on luettavissa 1 231 kielellä, ja vähintään yksi Raamatun kirja on käännetty 2 527 kielelle. Lisäksi Vanha tai Uusi testamentti on luettavissa 1 231 kielellä, ja vähintään yksi Raamatun kirja on käännetty 2 527 kielelle.
Raamatun käännöksiä ja versioita > Suomeksi > Yksittäisiä Raamatun kirjoja

DigiMarkus
Psalmit Septuagintan mukaan (Suomen ortodoksisen kirkon suomennos)
Raamatun käännöksiä ja versioita > Antiikin käännöksiä

Septuaginta
Vulgata
Raamatun käännöksiä ja versioita > Alkukielisiä tekstijulkaisuja

Biblia Hebraica Stuttgartensia
Bysantin tekstilaitos
Textus Receptus
Westcottin ja Hortin laitos
Näkemyksiä Raamatusta

Kaikki kristityt kunnioittavat Raamattua ja erityisesti Uutta testamenttia, mutta mielipiteet kirjoitusten luonteesta ja auktoriteetista vaihtelevat. Erityisesti suhtautuminen Raamatun ilmoituksellisuuteen eli siihen, missä määrin Jumala on ollut osallinen kirjoitusten synnyssä, vaihtelee. Yleisesti Raamattua pidetään sitä erehtymättömämpänä ja suurempana uskon auktoriteettina, mitä suuremmaksi Jumalan rooli sen kirjoittamisessa ja kokoamisessa ajatellaan. Raamattua tulkitaan eri tavalla vaihdellen kirjaimellisesta vertauskuvalliseen ja runolliseen.
Näkemyksiä Raamatusta > Katolisuus ja ortodoksisuus

Katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa ilmoitusta käsitetään olevan kahdenlaista, eli sitä, mikä on kirjattu Raamattuun, ja sitä, joka ilmenee muussa apostolisessa seurannossa eli pyhässä perinteessä. Kummatkin käsitetään osaksi kirkon opetusta, ja uskon ja kirjoitusten ymmärtämiseksi vaaditaan oikea ymmärrys kummastakin. Katolisuudessa uskonopin ja kirjoitusten tulkinta kuuluu paavin ja hänen kanssaan yhteydessä olevien piispojen muodostamalle opetusviralle eli magisteriumille. Ortodoksisuudessa tulkinta kuuluu ekumeenisille kirkolliskokouksille.
Näkemyksiä Raamatusta > Protestanttisuus

Protestantit seuraavat Martti Lutherin muotoilemaa sola scriptura (’yksin kirjoituksista’) -oppia ja uskovat, että uskon ja raamatuntulkinnan ylin ohje on yksin Raamattu. Perimätieto kuljettaa ainoastaan asioita, jotka ovat peräisin Raamatusta, joten se ei ole itsessään auktoriteetin lähde. Koska oppi perustuu ainoastaan Raamattuun, se on aina avoin ja altis uudelleentulkitsemiselle. Tästä on seurannut joskus jopa perustavanlaatuisimpien oppien uudelleenarviointia, johtaen jopa Raamatun auktoriteetin, opillisen erehtymättömyyden sekä virheettömyyden itsensä kyseenalaistamiseen. Tulkinnat vaihtelevat kuitenkin suuntauksesta riippuen.
Niin sanotun puhdasoppisen luterilaisuuden teologit 1600-luvulla pitivät Raamattua kristillisen opin ainoana ohjeena.
Näkemyksiä Raamatusta > Protestanttisuus > Evankelikaalinen ja fundamentalistinen protestanttisuus

Konservatiivisten suuntausten eli fundamentalististen tai evankelikaalisten kristittyjen joukossa kirjoitusten katsotaan olevan alkuperältään jumalallisia siinä, että niiden kirjoittamista ohjasi Jumala, Pyhä Henki, joka takasi sen, ettei kirjoituksiin päätynyt mitään totuuden vastaista.
Seka fundamentalistit että evankelikaaliset tahot uskovat Raamatun erehtymättömyyteen, mutta Raamatun kirjaimellinen tulkinta on johtanut siihen, että jotkut fundamentalistiset tahot ovat hylänneet jotkut tieteen teoriat, kuten evoluutioteorian, ja suosineet sen sijaan kreationismia. Evankelikaaliset tahot puolestaan pyrkivät yleensä välttämään sellaisia Raamatun kirjaimellisia tulkintoja, jotka johtaisivat suuriin ristiriitoihin yleisesti tunnustettujen tieteellisten tosiasioiden kanssa. He eivät katso, että Raamatun kirjoittajat olisivat tehneet virheitä, mutta sen sijaan suosivat erilaisia Raamatun kirjalliseen ilmaisuun liittyviä teorioita, kuten kirjoitusten osittaista vertauskuvallisuutta, jotka tekevät mahdolliseksi hyväksyä sekä inhimillisen tiedon määrän kasvu että kirjoitusten jumalallinen alkuperä.
Näkemyksiä Raamatusta > Protestanttisuus > Liberaali protestanttisuus

Päälinjan protestanttisuus, johon kuuluvat muun muassa jotkut luterilaiset, metodistit, presbyteerit ja anglikaanit, ei opeta Raamatun erehtymättömyyttä samalla tavalla kuin konservatiivisemmat suuntaukset. Kaikkien näiden suuntausten oppiin kuuluu virallisesti kirjoitusten auktoriteetti, mutta ne tulkitsevat sitä hyvin monella eri tavalla. Näissä suuntauksissa kirjoitusten saatetaan katsoa sisältävän myös virheitä tai aikaan, kulttuuriin tai kirjoitustilanteeseen sidonnaisia opetuksia. Tämä on näkynyt erityisesti naispappeuteen, aborttiin ja homoseksuaalisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Suuntausten edustajat katsovat usein, että Raamatun ilmoituksessa on kyse kokonaisuuksista, ylimmistä ohjeista, eikä sen totuus riipu jokaisen yksityiskohdan totuudesta. Liberaalimmat tahot katsovat, että Raamattu on erehtyväisten ihmisten omasta rajoittuneesta näkökulmastaan kirjoittamaa todistusta uskonnollisesta kokemuksestaan. Siksi he eivät katso, että Raamattu olisi erehtymätön.
Edellä mainituista seikoista johtuen liberaalin ja konservatiivisen raamattunäkemyksen kannattajien välillä on ollut kiistoja Raamatun tulkitsemisesta. Tunnettu esimerkki suomalaisesta keskustelusta on vuodelta 1985. Sen lähtökohta oli raamatuntutkija Heikki Räisäsen lehtihaastattelu, jossa Räisänen esitti väitteensä Raamatun erehdyksistä vaatien Suomen luterilaista kirkkoa tekemään johtopäätöksensä tieteen tuloksista ja lakkaamaan puhumasta Raamatusta Jumalan sanana.
Raamatun ristiriidat

Nykyään esimerkiksi evankelisluterilaista uskoa opettavissa oppikirjoissa voidaan todeta, että Raamatun tekstit sisältävät keskinäisiä ristiriitoja. Fundamentalistisen raamatuntulkinnan edustajat sen sijaan kiistävät ristiriitojen olemassaolon ja pyrkivät selittämään ristiriitaisiksi katsotut kohdat keskenään yhteensopiviksi.
Eräs tunnettu esimerkki Raamatun tekstien väitetystä ristiriidasta on kertomus Juudas Iskariotin kuolemasta, josta löytyy kaksi eriävää versiota: Matteuksen evankeliumissa ”Juudas paiskasi rahat temppeliin, meni pois ja hirttäytyi” ja Apostolien teoissa Juudas ”syöksyi päistikkaa alas, niin että hänen vatsansa halkesi ja sisälmykset pursuivat ulos”. Fundamentalistien mukaan nämä kaksi kertomusta täydentävät toisiaan ja muodostavat yhdessä tarkemman kokonaiskuvan tapahtumasta; erään selitysmallin mukaan Juudas hirttäytyi aivan Jerusalemin muurin eteläpuolella sijaitsevan Hinnomin laakson luona, heittäytymällä Hakeldaman pellon kohdalla olevan korkean jyrkänteen reunalta. Köysi kuitenkin katkesi, jolloin Juudaksen ruumis paiskautui maahan, hänen vatsansa halkesi ja sisälmykset pursuivat ulos. Nykyaikaisen tutkimuksen valossa kertomukset ovat myöhemmin syntyneitä legendoja ja kuvastavat sitä, kuinka Juudaksen kohtalosta kerrottiin kristittyjen parissa ajan kuluessa yhä kauheampia versioita.
Kirjallisuutta > Teos

Hinton, Michael: Raamattu 100 minuutissa.  ((The 100-Minute Bible, 2005.) Tekstien lyhennys: Michael Hinton. Suomennos: Riitta Bonny)  Helsinki:  Suomen lähetysseura, 2007.  ISBN 978-951-624-361-3
Pyhä Raamattu.  (Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen vuonna 1992 käyttöön ottama suomennos)  Helsinki:  Suomen kirkon sisälähetysseura, 2002.  ISBN 952-449-075-7
Pyhä Raamattu.  (Vanha testamentti. XI yleisen kirkolliskokouksen vuonna 1933 käytäntöön ottama suomennos; Uusi testamentti. XII yleisen kirkolliskokouksen vuonna 1938 käytäntöön ottama suomennos)  Helsinki:  Suomen kirkon sisälähetysseura, 1980.  ISBN 951-600-005-3
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Aejmelaeus, Lars: Kristinuskon synty. Johdatus Uuden testamentin taustaan ja sanomaan.  (Uusittu laitos)  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-529-0
Hakola, Raimo & Pakkala, Juha: Kristinuskon ja juutalaisuuden juuret. Arkeologian näkökulmia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-647-1
Kuula, Kari & Nissinen, Martti & Riekkinen, Wille: Johdatus Raamattuun.  2. tarkistettu ja korjattu painos. Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-648-8
Larjo, Lassi (toim.): Raamattu ja länsimainen kulttuuri.  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2003.  ISBN 952-9791-51-8
Merras, Merja & Tarazi, Paul Nadim: Raamattu itämaisin silmin.  Jyväskylä:  Atena, 2005.  ISBN 951-796-403-X
Mäkipelto, Ville & Huotari, Paavo: Sensuroitu. Raamatun muutosten vaiettu historia.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-45245-4
Palva, Heikki: Raamatun tietosanasto.  2. uudistettu painos. WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20131-6
Räisänen, Heikki: Miten ymmärrän Raamattua oikein.  Helsinki:  Kirjapaja, 1981.  ISBN 951-621-292-1
Räisänen, Heikki: Raamattunäkemystä etsimässä.  Helsinki:  Gaudeamus, 1984.  ISBN 951-662-356-5
Räisänen, Heikki: Tuhat ja yksi tulkintaa. Luova näkökulma Raamattuun.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1989.  ISBN 951-570-024-8
Räisänen, Heikki: Rosoinen Raamattu.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-30872-2
Räisänen, Heikki & Saarinen, Esko: Raamattutieto.  Helsinki:  Otava, 1978 (6. painos 1997).  ISBN 951-1-04445-1
Sollamo, Raija (toim.): Paimentolaisten uskonnosta kirkkolaitokseksi.  Helsinki:  Suomen eksegeettinen seura, 1991.  ISBN 951-9217-10-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raamattu Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Raamattu Wikisitaateissa
Aiheesta muualla > Raamattu verkossa

Raamattu.fi. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suomennokset 1938, 1992 ja uudempia käännöksiä.
Raamattu.uskonkirjat.net. Useita Raamatun eri käännöksiä myös alkukielillä ja rinnakkain, tarkka haku.
Finbible. Suomalaiset raamatunkäännökset 1938, 1776, 1642, 1548 ja 1552.
Ääniraamattu.
e-Sword.net. Eri kielisiä raamattuja ja sanastoja.
Aiheesta muualla > Raamattuopetusta

Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen (SLEY) Raamattuluennot.
Radioraamattukoulu – Raamattu kannesta kanteen.
The Skeptic’s Annotated Bible. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Raamattuun perustuva taide

Art inspired by Stories in the Bible. (englanniksi)
Gustave Doré, Jaakob painii enkelin kanssa, 1866.
Gabriel Wuger, Stabat Mater, 1868. Jeesus, Johannes, Magdalan Maria ja Maria, Jeesuksen äiti.
Osa Eusebiuksen latinankielistä Codex Vercellensistä vuodelta 370 (Joh. 16:23–30).
Osa hepreankielistä Pentateukkia (2. Moos 20:1-5).
Raamattuja.
Ensimmäisen suomalaisen Raamatun, Biblian, nimilehti, 1642.
Pyhä Henki lasimaalauksessa.
Sándor Csoóri

| Sándor Csoóri |
| --- | --- |
 Sándor Csoóri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1930 Zámoly, Unkari
Kuollut: 2016 (85–86 vuotta)
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sándor Csoóri (1930 Zámoly, Unkari – 2016) oli unkarilainen runoilija. Hän oli toisen maailmansodan jälkeisen ajan merkittävimpiä unkarilaisia runoilijoita. Hän oli myös esseisti ja sosiografi. Hän yhdistää tuotannossaan suurkaupungin arkeen kansanperinnettä ja kansanomaista surrealismia. Hän oli myös elokuvakäsikirjoittaja.
Suomennetut teokset

Otsasi hämärästä: runoja; kuv. János Orosz; suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, WSOY 1981 ISBN 951-0-10460-4
Ei kukaan, vain ystäväsi: runoja; suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, WSOY 1989 ISBN 951-0-15496-2
Maailman aistillinen vertauskuva: valikoima esseitä; suomentaneet ja toimittaneet Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, WSOY 1992 ISBN 951-0-17979-5
Sateiden ilmarata: runoja; suomentaneet Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, WSOY 1998 ISBN 951-0-22592-4
Suomennetut teokset > Runoja antologioissa

Lähteenkirkas hiljaisuus: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, valik. ja suom. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjapaja 1983 ISBN 951-621-403-7
Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä, toim. Kalevi Seilonen, Helsinki: Tammi 1989 ISBN 951-30-6787-4
Kaivojen maa: valikoima unkarilaista nykylyriikkaa, toim. ja suom. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjayhtymä 1970
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sándor Csoóri Wikimedia Commonsissa
Luettelo suomennetuista Sándor Csoórin runoista, (Arkistoitu – Internet Archive) Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef