stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keskustelu ja kritiikki Suomen puolustusvoimista
Maanpuolustuskyky

Tammikuussa 2013 Ruotsin puolustusvoimien komentaja sanoi, että Ruotsi pystyisi puolustautumaan enintään viikon ajan rajoitettuakin hyökkäystä vastaan. Maan puolustusministeri piti tätä hyvänä uutisena, koska se osoitti tilanteen olevan samalla tasolla kuin naapurimaissa (Suomi, Norja, Tanska).
Maanpuolustuskorkeakoulun Venäjän turvallisuuspolitiikan emeritusprofessori Alpo Juntusen mukaan Suomi voisi puolustaa vain osaa Etelä-Suomesta ja sielläkin Venäjä lamauttaisi puolustuksen nopeasti, yksittäiset joukko-osastot tunneissa. Juntusen mukaan informaatioyhteiskunnan aikana massa-armeijalla ei enää pärjää.
Dosentti Markku Salomaan mielestä Venäjä voisi hyökätessään tuhota Suomen operatiiviset joukot kaukovaikutteisilla asejärjestelmillä todennäköisesti jo perustamisalueillaan tai viimeistään keskitysmarsseilla, eivätkä ne ehtisi itse taistelutehtäviin lainkaan.
MTV Uutisten vuonna 2014 teettämän kyselyn mukaan 78 prosenttia suomalaisista ei usko Suomen selviytyvän yksin mahdollisessa aseellisessa hyökkäyksessä. Upseeriliiton teettämän kyselyn perusteella upseereista 80% ei usko itsenäiseen ja uskottavaan puolustukseen.
Jussi Niinistön toimiessa puolustusvaliokunnan puheenjohtajana eduskuntavaalikaudella 2011-2015 moni suomalainen kenraali tuli Niinistön mukaan yksityisissä yhteyksissä puhumaan pienen tehokkaan ammattiarmeijan tarpeellisuudesta ja varusmiesten tarpeettomuudesta. Niinistö kuittasi kenraalien puheet "höpinöinä".
Naisten vapaaehtoinen asepalvelus

Ensimmäiset suomalaiset naiset lähtivät rauhanturvaajiksi joulukuussa 1991 ja ensimmäiset naisalokkaat puolestaan astuivat palvelukseen lokakuussa 1995. Päätöstä edelsi vilkas keskustelu 1990-luvun alkupuolella. Vastustajat vetosivat naisten fyysiseen heikkouteen, ”naisen luonteeseen” tai ”naisen tehtävään”. Vastustajien mukaan naisten armeijaan pääsy ei myöskään edistä tasa-arvoa, koska armeija on hierarkkinen ja patriarkaalinen järjestelmä, jossa naisten ei ole mahdollista saada tasa-arvoista kohtelua. Lisäksi vedottiin käytännön ongelmiin, jotka voivat liittyä raskauteen, äitiyteen, lastenhoitoon ja hygieniaan sekä naisten asepalveluksesta aiheutuviin kustannuksiin. Naisten asepalvelusta tutkineessa toimikunnassa 60 prosenttia kannatti lopulta asepalveluksen avaamista myös naisille.
Vuonna 2014 Varumiesliiton Varusmies-lehdessä kerrottiin sukupuolisuhteista armeijassa. Palvelusohjesäännön mukaan kasarmialueella ja palveluksessa huomiota tai pahennusta herättävät julkiset hellyydenosoitukset ja sukupuolinen kanssakäyminen on kiellettyä. Pääesikunta tuomitsi jutun jyrkästi.
Puolustusvoimauudistus (2012–2015)

Puolustusvoimauudistus valmistui vuoden 2014 lopulla. Uudistuksen tavoitteena oli saattaa puolustusvoimien koko, toiminta ja resurssit tasapainoon ja varmistaa, että puolustusvoimat kykenee täyttämään tehtävänsä. Uudistuksen yhteydessä lakkautettiin useita varuskuntia. Esimerkiksi Kauhavan Lentosotakoulun lakkauttamisen vastustuksesta tuli kansanliike.
Vuonna 2014 parlamentaarinen selvitysryhmä arvioi, että Puolustusvoimat tarvitsee tulevaisuudessa lisää rahaa, ja alettiin keskustella suljettujen varuskuntien uudelleen avaamisesta.
Taloudenpito

Valtiontalouden tarkastusvirasto on huomauttanut Puolustusvoimia siitä, että se on jatkanut talousarviolain vastaisesti vanhentuneiden valtuuksien käyttöaikaa.
Aamulehden toimittaja Taneli Koposen mukaan puolustusbudjetista on käytetty vuosien 2004-2012 aikana alkoholiin kaikkiaan 2,3 miljoonaa euroa. Aamulehden tekemän pistokokeen perusteella alkoholin hankintaperusteeksi on riittänyt esimerkiksi komentajien varastojen täydentäminen, kenraalien ja kommodorin saaristokierros Utössa sekä it-tarkastajan käynti.
Puolustusvoimat on lokakuusta 2015 alkaen estänyt toimittaja Taneli Koposen pääsyn pääesikuntaan tutkimaan kuitteja. Pääesikunta on vedonnut lakiin puolustusvoimista, jonka mukaan vierailulupaa ei myönnetä, jos on "perusteltua syytä epäillä hakijan vaarantavan puolustusvoimien toimintaa tai alueella olevien turvallisuutta". Koposen mielestä todellinen syy "porttikieltoon" liittyy hänen aiempaan työhönsä, jossa hän on tarkastellut Puolustusvoimien rahankäyttöä kriittisessä valossa.
Turvallisuuskulttuuri

Puolustusvoimien tapaa säilyttää ja käsitellä räjähteitä on arvosteltu huonosti järjestetyksi, ja asiasta on tehty kantelu vuonna 2006. Vastauksena kanteluun eduskunnan apulaisoikeusasiamies Jukka Lindstedt totesi armeijan laiminlyöneen turvallisuussääntöjä räjähteiden varastoinnissa.
Vuonna 2016 Puolustusvoimat joutui maksamaan korvauksia varusmiehille, jotka loukkaantuivat ampumaharjoituksessa. Varusmiehiä on myös kuollut ampumaharjoituksissa, viimeksi vuosina 2015 ja 2005. Vuonna 2023 varusmies oli kuolla jouduttuaan pinnan alle n. 10 minuutiksi ja hänen sydämensä pysähtyi uutisen mukaan puoleksi tunniksi. Varusmies joutui sairaalaan ja oli uutisen mukaan kolme päivää koomassa.
Työkulttuuri

Huhtikuussa 2021 Ylen MOT-ohjelman selvityksen mukaan Puolustusvoimien työkulttuurissa on useita ongelmia. Ongelmat liittyvät ennen kaikkea niin sanottuun vaikenemisen kulttuuriin, jossa esimiesten väärinkäytöksiin ei uskalleta puuttua. Tämä voi johtua esimerkiksi Puolustusvoimien vahvasta hierarkiasta ja siitä, että henkilö pelkää urakehityksensä pysähtyvän. MOT löysi kymmenen vuoden ajalta parikymmentä Helsingin hovioikeudessa käsiteltyä sotilasrikostapausta, jossa tuomittuna oli korkea-arvoinen upseeri. Tuomioissa rikosnimikkeinä olivat muun muassa esimiesaseman väärinkäyttäminen, palvelusrikos, seksuaalinen häirintä ja työsyrjintä. Tapauksissa todettiin esimerkiksi sukulaisten suosimista, alaisten kiusaamista, alkoholin väärinkäyttöä työtehtävissä sekä sidosryhmätapaamisen ohessa järjestettyjen syntymäpäiväjuhlien järjestelyjen teettämistä alaisilla. Joskus väärinkäytökset olivat jatkuneet vuosia ilman, että niihin oli puututtu. Puolustusvoimat kiisti väitteet ongelmista, eikä Puolustusvoimien komentaja Timo Kivinen ollut huolissaan Puolustusvoimien työilmapiiristä.
Klaus Brandner

| Klaus Brandner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. tammikuuta 1990 (ikä 34)
Uran tiedot
Seura:   WSV Königssee
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2013-
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 21. joulukuuta 2014 
Klaus Brandner (s. 30. tammikuuta 1990) on saksalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa WSV Königsseetä.
Brandner debytoi alppihiihdon maailmancupissa helmikuussa 2013 ollen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa 59. sijalla. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Brandner saavutti maaliskuussa 2014 Kviftjellin super G -kilpailussa ollen 20. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on 14. sija, jonka hän saavutti helmikuussa 2016 Jeongseonin super G -kilpailusta.
Brander on osallistunut yksiin nuorten MM-kisoihin vuonna 2010 Ranskassa.
Konstantin Glavatskih

| Konstantin Glavatskih> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Konstantin Nikolajevitš Glavatskih
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1985 (ikä 39) Kez, Neuvostoliitto
Uran tiedot
Lempinimi:  Kostja
Pituus:  174 cm
Seura:  Dinamo
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2010-
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 24. tammikuuta 2015 
| Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Maa:  Venäjä> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Harbin 2009 | 4 × 10 km |  |
|  Pronssia | Harbin 2009 | 10 km |  |
|  Pronssia | Harbin 2009 | sprintti |  |
Konstantin Nikolajevitš Glavatskih (ven. Константин Николаевич Главатских; s. 16. huhtikuuta 1985 Kez) on venäläinen maastohiihtäjä. Seuratasolla Glavatskih edustaa Dinamoa.
Glavatskih debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2010 Rybinskissä ollen 30 kilometrin kilpailun viides. Näin ollen hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Glavatskihin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs, jonka hän saavutti Nové Město na Moravěn 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta helmikuussa 2012.
Glavatskih osallistui vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa yhdelle matkalle. Hän oli 50 kilometrin kilpailussa 38. MM-kilpailuihinkin Glavatskih on osallistunut kerran, vuonna 2011 Oslossa. Tuolloin hän oli ainoalla matkallaan, 50 kilometrin vapaalla 29.
Vuonna 2009 Glavatskih saavutti talviuniversiadeista Kiinan Harbinista kultaa viestistä sekä pronssia sprintistä ja 10 kilometriltä.
Käännös suomeksi
Maracaibojärvi

| Maracaibojärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Venezuela
Paikkakunta:  Maracaibo ja Municipio Maracaibo (en) 
Koordinaatit:  9°48′57″N, 71°33′24″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Catatumbo, Santa Ana ja Chama
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  0  m 
Pituus:  99  km
Leveys:  67  km 
Pinta-ala:  13 210 km²
Tilavuus:  280 km³
Suurin syvyys:  60 m
 fiMaracaibojärvi 
Maracaibojärvi (esp. Lago de Maracaibo) on Etelä-Amerikan pohjoisosassa Venezuelassa sijaitseva sisämeri, jonka pinta-ala on noin 13 200 neliökilometriä. Maracaibojärvi on yhteydessä Karibianmeren Venezuelanlahteen noin 75 kilometriä pitkän ja kahdeksan kilometriä leveän San Carlosin kanaalin  kautta. Sisämeren suuosissa vesi on murtovettä, mutta sisäosissa makeaa. Maracaibojärveen laskevia jokia ovat Catatumbo, Santa Ana ja Chama.
Satelliittikuva (2004), vihreät juonteet veden pinnalla ovat limaskaa.
Maracaibojärven suulla sijaitsee Maracaibon satamakaupunki, joka on Venezuelan toiseksi suurin kaupunki. Vuonna 1962 kanaalin yli rakennettiin 8,7 kilometrin pituinen Kenraali Rafael Urdanetan silta. Järven itäosassa sijaitsevat Venezuelan rikkaimmat öljykentät.
Veden pinnalla kelluva vesikasvi pikkulimaska (Lemna minor) on vuodesta 2004 muodostunut vakavaksi ongelmaksi Maracaibojärvellä.
Ukkonen Catatumbojoen suulla.
Järveen laskevan Catatumbojoen suualue on tunnettu poikkeuksellisen voimakkaista ukkosmyrskyistään, joiden syntyyn vaikuttavat kuuma ja kostea ilmasto sekä Andeilta puhaltava tuuli. Alueella on sanottu ukkostavan useiten maailmassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maracaibojärvi Wikimedia Commonsissa
Kuivatusosa

Pensacolan lähellä olleen paperikoneen kuivatusosa
Kuivatusosa on paperikoneen neljäs osa perälaatikon, viiraosan ja puristinosan jälkeen. Kuivatusosa vie eniten energiaa, koska siinä pyritään saamaan paperiradasta, kartonkiradasta tai selluloosaradasta loppu kosteudesta pois ennen mahdollista kalanterointia leikkaamista ja rullaamista leikkaamista kirjapainojen käyttämään muotoon.
Perinteisessä kuivatusosassa paperirata kulki yläkuivatusryhmissä kuumiksi höyryllä lämmitettyjen yläkuivatussylintereiden yläpuolelta yläkuivatusviiran alta alaryhmille alakuivatussylinterin alle alaviiran päällä. Uudemmassa ratkaisussa, mitä kutsutaan slalom-viiraksi kuivatusviirat kulkevat ylhäältä alas ja alhaalta ylös pujottelua muistuttavalla tavalla.
Höyryllä kuumaksi lämmitettyjen sylintereiden vaihtoehtona voi prosessissa olla myös muita kuivatuskeinoja.
Joillain kuivatusosille ennen aivan viimeisiä kuivatusryhmiä on liimapuristin, millä voidaan paperiin lisätä eri aineita. Liimapuristin lisää paperiradan kosteutta, minkä vuoksi sen jälkeenkin on yleensä kaksi kuivatusryhmää palauttamaan liimapuristinta edeltänyt kuiva-ainepitoisuus.
Kudosliima

Fibriiniliiman levitystä silmäleikkauksessa
Kudosliimat ovat lääketieteessä kliinisesti käytettyjä aineita, joiden avulla on tarkoitus liittää kudoksia yhteen tai tyrehdyttää verenvuotoa.
Kudosliimoja on kahta päätyyppiä:
syanoakrylaattiliimat, joita käytetään lähinnä ihoviiltojen hoitoon
fibriiniliimat, joita käytetään sisäelin- ja verisuonikirurgiassa liimaamaan pehmytkudoksia tai verisuonia sekä tyrehdyttämään verenvuotoja.
Syanoakrylaattiliimat ovat synteettisesti valmistettuja kemiallisia yhdisteitä. Ne vastaavat koostumukseltaan läheisesti taloustavarakaupoista saatavia superliimoja ja ovat myrkyllisiä käytettynä muualla kuin iholla [lähde?].
Fibriiniliimat sisältävät lähinnä ihmisestä ja naudasta eristettyjä veren hyytymistekijöitä, kuten fibrinogeenia ja trombiinia. Fibriiniliimoja on käytetty turvallisesti monien kudosten yhteydessä.
Kuivaushuone

Kuivaushuone
Kuivaushuone on märkien vaatteiden sekä varusteiden kuivatukseen tarkoitettu tila. Mm pyykin kuivattamiseen. Tyypillisesti tilassa on 30–40 cm välein seinästä seinään ripustetut narut, joille pyykki ripustetaan. Kuivaushuone voi olla varustettu koneellisella kuivaimella, puhaltimella joka kierrättää ja lämmittää huoneen ilmaa. On myös huolehdittava ilmanvaihdosta, jotta kostea ilma korvautuisi kuivalla ulkoilmalla.
Kuivaushuoneeksi voidaan kutsua myös esimerkiksi taloyhtiön pyykkihuoneen tai itsepalvelupesulan yhteydessä olevaa huonetta, jossa on yksi tai useampia kuivauskaappeja tai -rumpuja asukkaiden tai asiakkaiden käytettäväksi.
Kirjanorja

| Kirjanorja |
| --- | --- |
   Kirjanorja   Uusnorja   Neutraali
Oma nimi:  (norsk) bokmål
Tiedot
Alue:   Norja
Virallinen kieli:  Norja
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielenhuolto:  Norjan akatemia
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  germaaniset kielet skandinaaviset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  nb
ISO 639-2:  nob
ISO 639-3:  nob
 Ohje 
Kirjanorja (norj. bokmål ’kirjakieli’) on norjan kielen yleiskielimuoto, joka on Norjan kuningaskunnan kahdesta virallisesta kielimuodosta yleisempi. Kirjanorja pohjautuu pääosin tanskan kieleen, joka kuuluu skandinaavisten kielten itäiseen haaraan, mutta siinä on mukana myös norjan murteille ominaisia läntisen haaran piirteitä, kuten alkuperäisiä germaanisia diftongeja.
Historia > Tanska norjan kirjakielenä

Norja joutui 1300-luvulta alkaen tanskalaisten hallintaan, ja muinaisen norjan kielen kirjallinen käyttö loppui. Kuten muissakin mannerpohjoismaisissa kielissä, myös norjassa kielioppi yksinkertaistui ja monet omaperäiset sanat syrjäytyivät saksalaisten lainojen tieltä. Kuitenkin norjalaiset murteet eritoten maan länsiosissa jäivät hyvin erilaisiksi kuin tanska. Kun raamatunkäännös 1500-luvulla vakiinnutti tanskan kirjakielisen normin, tanskasta tuli norjalaisten virallinen sivistyskieli, jota jokainen kirjallisesta kulttuurista osalliseksi pyrkivä norjalainen sai luvan opetella. Sivistyneistö myös pyrki puhumaan norjan sijasta tanskaa, mutta käytännössä 1600–1700-luvulla kehittynyt ns. sivistynyt puhekieli (den dannede dagligtale) oli norjalaisittain äännettyä tanskaa. Se erosi tanskasta esimerkiksi sikäli, että vokaalienväliset konsonantit vaikkapa sellaisissa sanoissa kuin købe (sama sana kuin ruotsin köpa) eivät norjalaisten suussa yleensä pehmentyneet, vaan jäivät äännettäessä koviksi (sana siis äännettiin useimmiten ikään kuin se olisi kirjoitettu køpe). Toisaalta norjalaisia diftongeja ei sivistyneessä puhekielessä suvaittu ollenkaan, vaan niitä pidettiin rahvaanomaisuuden huippuna.
Historia > Mistä Norjalle oma kieli?

1800-luvun alussa Norja vaihtoi omistajaa: Wienin kongressi 1815, joka Napoleonin sotien jälkeen järjesteli Euroopan karttaa uuteen uskoon, antoi Ruotsille korvaukseksi Norjan, kun Suomi oli siirtynyt vuonna 1809 Ruotsin hallinnasta Venäjälle. Nyt kun poliittista yhteyttä Tanskaan ei enää ollut, ei ollut enää syytä ylläpitää kielellistäkään yhteyttä, ja 1830-luvulta alkaen Norjassa virisi vilkas keskustelu mahdollisista kielellisistä uudelleenjärjestelyistä. Kysymys kuului, pitäisikö tanskalaisesta kirjakielestä kehittää norjalaisempi, vai norjalaisten kansanmurteiden pohjalta luoda kokonaan uusi kirjakieli. Ensimmäistä vaihtoehtoa asettui puoltamaan Knud Knudsen, josta tuli näin kirjanorjan isä; Ivar Aasen kehitti toisen vaihtoehdon mukaisesti uusnorjan.
Historia > Knudsen ja kirjanorja

Knud Knudsen (1812–1895) ja hänen seuraajansa asettuivat kannattamaan esimerkiksi kovia vokaalienvälisiä konsonantteja sekä eräiden taivutuspäätteiden norjalaistamista (esimerkiksi sanan hest "hevonen" monikkoon heste piti norjan mukaisesti saada -r loppuun: hester). Myös æ-kirjaimen käyttöä haluttiin vähentää e:n hyväksi, koska tanskalaisten käsitys siitä, missä sanoissa æ:tä kuului käyttää, ei ollut enää missään yhteydessä edes heidän oman kielensä ääntämiseen, saati sitten norjan. Knudsen kutsui kieltä nimellä riksmål eli koko valtakunnan kieli, mutta vuonna 1929 Norjan parlamentti, suurkäräjät, muutti sen nimen muotoon bokmål, kirjakieli. Tuossa vaiheessa se oli jo kokenut useita uudistuksia ja oli selvästi norjalaisempi kuin jo edesmenneen Knudsenin alkuperäinen, vaatimaton ehdotelma.
Historia > Moderni historia

Kielen oikeinkirjoitus hyväksyttiin virallisesti vuonna 1907 nimellä riksmål ("valtakunnankieli"), jota oli kehitetty vuodesta 1879. Kyseessä oli mukailtu oikeinkirjoitus tanskan kielestä, josta oli Tanskan ja Norjan unionin aikana muodostunut yleisesti käytetty eliitin puhekieli varsinkin pääkaupungissa. Kun suuri konservatiivinen sanomalehti Aftenposten otti käyttöön vuoden 1907 oikeinkirjoituksen vuonna 1923, tanskan käyttö Norjan kirjakielenä käytännössä lakkasi.
Vuonna 1929 otettiin virallisesti käyttöön nimi bokmål osana radikaalia kieliuudistusta, jonka tavoitteena on yhdistää kaksi kielimuotoa joskus tulevaisuudessa (samnorsk, "yhteisnorja"). Uudistus kohtasi kuitenkin voimakasta vastustusta eliitin keskuudessa, joka säilytti vanhemman oikeinkirjoituksen ja nimen riksmål. Toisen maailmansodan aikana samnorsk sai kannatusta ja muodostui ennennäkemättömäksi kansanliikkeeksi. Kielimuotojen yhdistymisprosessi pysähtyi 1960-luvulla, mutta virallisesti siitä luovuttiin vasta 2002.
Norjan kunnissa ja kouluissa on usein virallisena kielimuotona jompikumpi kahdesta kirjakielestä, kirjanorja tai uusnorja. Jompaakumpaa kielimuotoa opiskellaan peruskoulussa varsinaisena äidinkielenä (hovedmål) ja toista kieltä ylemmillä luokilla äidinkielen sivumuotona (sidemål).
1800-luvun lopussa riksmål oli ainoa kieli kouluissa. Toiseen maailmansotaan saakka uusnorja valloitti elintilaa kirjanorjalta useimmissa maakunnissa. Enimmillään yli kolmannes ala-asteen oppilaista sai opetusta uusnorjaksi. Sodan jälkeen tuuli kääntyi, ja kirjanorjan suosio kasvoi jälleen vuoteen 1975 saakka. Myöhemminkin bokmålin suosio on hitaasti mutta tasaisesti kasvanut ja on nyt (2011) oletuskieli 87 prosentille peruskoulujen oppilaista. Norjan 431 kunnasta 160:ssä on virallisena kielenä kirjanorja, 114:ssä uusnorja ja 157 kuntaa ovat kielellisesti neutraaleja. Useimmat uusnorjankieliset kunnat ovat Vestlandetin alueella maan länsiosassa.
Kirjanorjan kielioppia > Norjalaiset aakkoset

Sekä kirjanorjassa että uusnorjassa on käytössä latinalaiset aakkoset, joiden loppuun on lisätty kirjaimet æ, ø ja å (huomaa suomen aakkosista poikkeava järjestys). Sama aakkosmuoto on käytössä norjan lisäksi tanskan kielessä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | Q | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z | Æ | Ø | Å |
| a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o | p | q | r | s | t | u | v | w | x | y | z | æ | ø | å |
Kirjaimet c, q, w, x ja z ovat norjassa vierasperäisiä ja käytössä vain lainasanoissa sekä joissakin sukunimissä.
Joidenkin vokaalien päällä voidaan käyttää niin kutsuttuja diakriittisiä merkkejä. Ne eivät ole pakollisia, mutta joissain tapauksissa ne voivat selventää sanan merkitystä ja/tai ääntämystä; esimerkiksi for [for] on prepositio, fór [fu:r] imperfektimuoto verbistä fare.
Kirjanorjan kielioppia > Morfologia > Substantiivit

Kirjanorjan substantiivit taipuvat kahdessa luvussa; yksikössä ja monikossa. Ne voivat olla epämääräisessä tai määrätyssä muodossa. Ne jakautuvat kolmeen kieliopilliseen sukuun; maskuliiniin (hankjønn), feminiiniin (hunkjønn) ja neutriin (intetkjønn). Säännöllinen taivutus on erilainen eri sukuisilla sanoilla.
Kirjanorjassa feminiiniset sanat voidaan taivuttaa myös maskuliinin tapaan, uusnorjassa ei koskaan. Tämä on yksi selkeimmistä vedenjakajista näiden kahden kielimuodon välillä.
|  | Yksikkö> Epämääräinen | Yksikkö> Määrätty | Monikko> Epämääräinen | Monikko> Määrätty |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| m. | en gutt | gutten | gutter | guttene |
| f. | ei/en dør | døra/døren | dører | dørene |
| n. | et hus | huset | hus | husene/husa |
Monet sanat ovat kirjanorjassa ja ruotsissa eri sukuisia, esim. ruotsin ett krig on kirjanorjaksi en krig, ja ruotsin en människa on kirjanorjaksi et menneske.
Kirjanorjan kielioppia > Morfologia > Adjektiivit

Adjektiivit taipuvat kolmessa vertailumuodossa, ja niistä on erikseen heikot ja vahvat muodot. Heikossa muodossa ne taipuvat lisäksi suvussa sen substantiivin mukaan, jonka määreinä niitä käytetään. Adjektiiveissa ei erotella maskuliinia ja feminiiniä toisistaan, paitsi muutamissa poikkeuksellisissa sanoissa, kuten 'pieni', m liten  - f lita - n lite.
| Positiivi | Komparatiivi | Superlatiivi |
| --- | --- | --- |
| grønne | grønnere | grønneste |
| Positiivi> Maskuliini | Positiivi> Feminiini | Positiivi> Neutri | Positiivi> Monikko | Komparatiivi | Superlatiivi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| grønn | grønn | grønt | grønne | grønnere | grønnest |
Kirjanorjan kielioppia > Morfologia > Verbit

Kirjanorjan verbit taipuvat neljässä finiittimuodossa ja kolmessa infiniitti- eli nominaalimuodossa. Näistä preesens ja infinitiivi taipuvat edelleen pääluokissa ja partisiipin perfekti luvussa.
Verbit jakautuvat useiden germaanisten kielten tapaan heikkoihin ja vahvoihin, joista jälkimmäisen tunnistaa päätteettömästä imperfektimuodosta (esim. le 'nauraa' > lo 'nauroi'). Vahvoissa verbeissä tapahtuu useimmiten vokaalimuutoksia sanan vartalossa. Useimmat heikot verbit sen sijaan taipuvat säännönmukaisesti alla olevan esimerkin mukaan.
| Finiitti> Indikatiivi.Preesens.Aktiivi | Finiitti> Indikatiivi.Preesens.Passiivi | Finiitti> Indikatiivi.Imperfekti (norj. Preteritum).Imperfekti (norj. Preteritum) | Finiitti> Konjunktiivi.Konjunktiivi.Konjunktiivi | Finiitti> Imperatiivi.Imperatiivi.Imperatiivi | Infiniitti> Verbaalisubstantiivi.Infinitiivi.Aktiivi | Infiniitti> Verbaalisubstantiivi.Infinitiivi.Passiivi | Infiniitti> Partisiippi.Preesens.Preesens | Infiniitti> Partisiippi.Perfekti.Yksikkö | Infiniitti> Partisiippi.Perfekti.Monikko |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| lever | leves | levde/levet | leve | lev | leve | leves | levende | levd | levde |
Kirjanorjan kielioppia > Morfologia > Muut sanaluokat

Muita norjan kielen sanaluokkia kutsutaan suljetuiksi sanaluokiksi. Näihin kuuluvat adverbit, determinatiivit, interjektiot, konjunktiot, subjunktiot, pronominit sekä prepositiot.
Determinatiivit luokiteltiin aiemmin pronomineiksi, mutta norjan kielen nykyisen nimityskäytännön mukaan substantiiviin viittaavia ja näiden mukaan taipuvia apusanoja (esim. possessiivipronominit) kutsutaan determinatiiveiksi, kun taas pronomineiksi kutsutaan vain substantiivin korvaavia sanoja (esim. persoonapronominit). Useimmat norjan kielen determinatiivit taipuvat suvussa ja luvussa (esim. 'minun', m. min f. mi n. mitt mon. mine. Persoonapronominit taipuvat kahdessa sijamuodossa, nominatiivissa (esim. jeg [jäi] 'minä' kirjanorjaksi) ja akkusatiivissa (esim. meg [mäi] 'minut','minua').
Kielinäyte

»Alle mennesker er født frie og med samme menneskeverd og menneskerettigheter. De er utstyrt med fornuft og samvittighet og bør handle mot hverandre i brorskapets ånd. »
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Aiheesta muualla

Norjan kielen alkeet (englanniksi)
Opi norjaa! (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikipedia, vapaa tietosanakirja