stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lippuvala (Yhdysvallat)

Yhdysvaltalaisia oppilaita vannomassa lippuvalaa Yhdysvaltain Lippupäivänä 1899.
Lippuvala (engl. Pledge of Allegiance) on Pohjois-Amerikan Yhdysvalloissa käytössä oleva rituaali, jossa osanottajat vannovat uskollisuutta Yhdysvaltain lipulle ja sille kansakunnalle, jota se edustaa. Vala lausutaan yleensä seisaaltaan yhteen ääneen, ja sen aikana oikea käsi tulisi pitää rinnalla, sydämen kohdalla. Miesten tulisi valan aikana paljastaa päänsä, mikäli heidän käyttämällään päähineellä ei ole uskonnollista merkitystä. Sotilaallisissa univormuissa olevat tekevät valan aikana kunniaa.
Lippuvala on Yhdysvalloissa yleinen ennen muuta koulujen aamunavausrituaalina. Se on tällä hetkellä käytössä 25 osavaltiossa ja kuudessa sen käyttämistä kouluissa ”suositellaan”. 2000-luvulla eri oikeusistuimet ovat kuitenkin useasti linjanneet, että kaikilla oppilailla on perustuslaillinen oikeus kieltäytyä lippuvalasta. Lisäksi lippuvalaa voidaan käyttää yleisötapahtumissa, jossa Yhdysvaltain lippu nostetaan juhlallisesti salkoon, ja se voi olla käytössä esimerkiksi oikeuskäsittelyn aluksi.
Lippuvala sai virallisen aseman 22. kesäkuuta 1942, jolloin Yhdysvaltain kongressi sääti asiaa koskevan lain. Kongressin tarkoituksena oli lujittaa amerikkalaisten yhteenkuuluvuuden tunnetta ja uskollisuutta kotimaahansa toisen maailmansodan raivotessa. Alun perin tervehdys otettiin käyttöön jo vuonna 1892, jolloin valan teksti julkaistiin Youth’s Companion Magazine -lehdessä Bostonissa, Massachusettsissa. Sitä käytettiin aluksi Kristoffer Kolumbuksen löytöretkien 400-vuotisjuhlien yhteydessä. Alkuperäisen valatekstin oli laatinut Francis Bellamy. Bellamyn laatimassa versiossa vannottiin uskollisuutta ”lipulleni” (to my flag), ei ”Yhdysvaltain lipulle”.
Lippuvalaan lisättiin sanat ”Jumalan alaiselle” (under God) kongressin päätöksellä 14. kesäkuuta 1954. Samassa yhteydessä säädettiin myös, että ”kansakunta” (Nation) kirjoitetaan isolla alkukirjaimella. Aloitteen Jumalan lisäämisestä teki presidentti Dwight D. Eisenhower, joka halusi lisäyksellä taistella ”jumalattomia kommunisteja” vastaan kylmän sodan ilmapiirissä. Lisäys on erityisen huomattava, koska Yhdysvaltain perustuslaki erottaa kirkon ja valtion hyvin tarkkaan toisistaan. Esimerkiksi yleisissä kouluissa, joissa vannotaan uskollisuutta ”Jumalan alaiselle kansakunnalle”, ei saa olla minkäänlaista uskonnonopetusta.
Sanamuoto

Lähde:
| Nykyinen sanamuoto englanniksi | Epävirallinen suomennos |
| --- | --- |
I pledge allegiance to the Flag of the United States of America, and to the Republic for which it stands, one Nation under God, indivisible, with liberty and justice for all.: Vannon uskollisuutta Amerikan Yhdysvaltojen lipulle ja sille tasavallalle, jota se edustaa, yhdelle, jakamattomalle, Jumalan alaiselle kansakunnalle, joka antaa vapauden ja oikeuden kaikille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lippuvala (Yhdysvallat) Wikimedia Commonsissa
Liukonlammi

| Liukonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°48′41″N, 23°53′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  oja Kuivajärveen 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,8 m 
Rantaviiva:  0,791 km 
Pinta-ala:  0,01847 km² 
 fiLiukonlammi 
Liukonlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen.
Maantiede

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 150 metriä. Siihen laskee useita suo-ojia ja yksi niistä on laskuoja. Lammen luusua sijaitsee sen länsirannalla, josta saa alkunsa noin 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Lammen rantaviiva on 0,79 kilometriä pitkä ja sen ranta on ojitettua Liukonsuota, mutta suon lähiympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia. Suon laitaan tulee metsäautotie Loimosesta. Alle 400 metriä kaakkoon sijaitsee Kelhunlammi, joka laskee Oksjärveen.
Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin "Liuko lampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa lammen nimeksi on merkitty "Kakarilammi". Lammella tuntuu olevan kansan suussa useita nimiä. Siihen aikaan ympäröivä suo oli ojittamatta ja lähipellot laitumina.
Love Remains the Same

| Love Remains the Same Von Hertzen Brothers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Dynasty studios, Fried studios ja Grotto studios
 Julkaistu: 14. toukokuuta 2008
 Tuottaja(t): Jyrki Tuovinen Von Hertzen Brothers
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 61.00
 Levy-yhtiö: Dynasty Recordings (osa Universal Music Groupia)
Listasijoitukset
  1. (21–23/2008)
Von Hertzen Brothers muut julkaisut
| Approach 2006 | Love Remains the Same 2008 | Stars Aligned 2011 |
Love Remains the Same on suomalaisen progressiivista rockia soittavan yhtyeen Von Hertzen Brothersin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008. Albumi meni ilmestyttyään Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle ja myi vuoden 2009 alussa kultaa.
Kappaleet

Bring Out the Sun (So Alive) – 10.43 (säv. ja san. VHB)
Spanish 411 – 6.59 (säv. ja san. VHB)
Freedom Fighter – 4.23 (säv. ja san. VHB)
Somewhere in the Middle – 7.06 (säv. ja san. VHB)
In the End – 6.06 (säv. ja san. VHB)
Faded Photographs – 3.46 (säv. ja san. VHB)
Silver Lover – 6.04 (säv. ja san. VHB)
I Came for You – 7.17 (säv. ja san. VHB)
The Willing Victim – 9.16 (säv. ja san. VHB)
Kokoonpano

Kie von Hertzen – kitarat, laulu
Mikko von Hertzen – laulu, kitarat
Jonne von Hertzen – basso, laulu
Mikko Kaakkuriniemi – rummut
Juha Kuoppala – kosketinsoittimet, piano
Arviot

Dome.fi:
Imperiumi.net:
Helsingin Sanomat:
Soundi:
V2.fi:
Louis Sachar

| Louis Sachar |
| --- | --- |
 Louis Sachar vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1954 (ikä 70) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Carla Sachar
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  lasten- ja nuortenkirjallisuus
Palkinnot
 Newbery-mitali 
Aiheesta muualla
[www.louissachar.com Kotisivut]
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Louis Sachar (s. 20. maaliskuuta 1954) on yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Sachar syntyi New Yorkin osavaltiossa ja muutti lapsena Tustiniin Kaliforniaan. Nykyään hän asuu Austinissa Texasissa. Hän opiskeli lakia ja aloitti samalla lastenkirjasarjansa Waysiden koulu (engl. Sideways Stories from Wayside School). Vaikka Sachar valmistui, hän päätti ryhtyä kirjoittamaan ammatikseen.
Sachar tutustui Texasissa tulevaan vaimoonsa Carlaan, jonka kanssa hänellä on tytär. Kirjailija nimesi Takapulpetin pojan koulukuraattorin vaimonsa mukaan. Sacharin romaanista Paahde on tehty myös samanniminen elokuvasovitus.
Suomennettu tuotanto

Paahde (2001)
Riskitekijä (2006) (itsenäistä jatkoa Paahteelle)
Takapulpetin poika (2003)
Kuka ei kuulu joukkoon? (2005)
Linosa

Linosa
Linosan sijainti Pelagisilla saarilla.
| --- | --- |
Sijainti:  35°52′N, 12°52′E, Lampedusa e Linosa Agrigenton maakunta Italia
Saariryhmä:  Pelagiset saaret
Korkein kohta:  195  m 
Pinta-ala:  5,4 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  420
Asutuskeskukset:  Linosa
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Linosa on Italialle kuuluvista Pelagisista saarista pohjoisin ja toiseksi suurin. Saari on tuliperäinen ja sijaitsee Välimeressä 30 kilometriä Lampedusan saaresta koilliseen. Linosa on osa Lampedusa e Linosan kuntaa. Saaren pinta-ala on 5,4 neliökilometriä ja siellä on noin 420 asukasta. Linosan tärkeimmät elinkeinot ovat kalastus, maanviljely ja matkailu.
Linosan saari on vuosisatojen saatossa tunnettu monilla nimillä. Plinius nuorempi kutsui sitä nimellä Aethusa. Myöhemmin niminä ovat olleet Lenusa, Larniusa ja Algusa.
Maantiede

Saari sijaitsee Sisiliansalmessa ja meri saaren ympärillä on 500 metriä syvää. Saarelta on matkaa Lampedusalle 30 kilometriä, Afrikan rannikolle, Mahadiaan 165 km, Sisilian Licataan 167 km, Pantellerian saarelle 121 km ja Maltalle 118 km. Saarelle on kolme tulivuorta: Monte Vulcano (195 m), Monte Rosso (186 m) ja Monte Nero (107 m).
Saari on 195 metriä korkea.
Talous

Aikoinaan saaren pääelinkeinot olivat kalastus, maanviljely ja metsästys. Saaren ensimmäiset asukkaat olivat pääasiassa maanviljelijöitä. Kalastus ei saarella kehittynyt, sillä Linosalta puuttuvat riittävän suuret veneet ja hyvä satama. Nykyisin saarelle on rakennettu turistikyliä, leirintäalueita, ravintoloita, supermarketteja, pubeja ja kahviloita. Jotkin kalastajat vuokraavat omia talojaan kesäaikaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linosa Wikimedia Commonsissa
Linosa Island (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (italiaksi) (espanjaksi) (portugaliksi) (ranskaksi)
Turisti-infoa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tyypillinen linosalainen talo.
Kalastajien veneitä Linosassa.
Montmeló

| Montmeló |
| --- | --- |
 Església de Santa Maria de Montmeló
 lippu:  vaakuna

 Montmeló
 Koordinaatit: 41°33′17″N, 2°15′0″E 
Valtio:   Espanja
Itsehallintoalue:   Katalonia
Maakunta:   Barcelona
Piirikunta:  Vallés Oriental
Hallinto:  
 – Pormestari:  Antoni Jesús Guil Roman
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,0 km²
Korkeus:  72 m
Väkiluku (2016):  8 784
 – Väestötiheys:  2 196 as./km²
 
 www.montmelo.cat 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montmeló on kunta Vallés Orientalin piirikunnassa Barcelonan maakunnassa Kataloniassa Espanjassa.
Montmeló sijaitsee noin 20 kilometriä Barcelonasta pohjoiseen. Montmelón pinta-ala on 4 km2 ja kunnassa oli 8 784 asukasta vuonna 2016. Kunnassa sijaitsee Circuit de Barcelona-Catalunyan moottorirata, jolla ajetaan muun muassa Formula 1- ja MotoGP -kilpailuja.
Louis Rougier

Louis Auguste Paul Rougier (1889 – 1982) oli ranskalainen filosofi, joka vaikutti tietoteoriaan, tieteenfilosofiaan, poliittiseen filosofiaan ja kristinuskon historian tutkimukseen. Hänet tunnetaan myös uusliberalismin, Vichyn Ranskan ja Nouvelle Droiten ("Uuden Oikeiston") kannattajana.
Filosofiassaan Rougier mm. katsoi, etteivät logiikan järjestelmät ole sen enempää apodiktisia (eli välttämättä tosia ja siten dedusoitavissa) kuin assertorisiakaan (eli ei välttämättä tosia, joiden totuus tulee indusoida empiirisellä tutkimuksella). Sen sijaan hän katsoi loogisten järjestelmien olevan vain sovinnaistapoja, jotka on hyväksytty satunnaisissa olosuhteissa. Tästä seuraa, ettei objektiivisia apriorisia totuuksia ole olemassa ihmismielestä riippumatta. Tämä muistutti läheisesti Wienin piirin loogista positivismia.
Teoksia

1919. La matérialisation de l'énergie: essai sur la théorie de la relativité et sur la théorie des quanta. Paris: Gauthier-Villars.
1920. La philosophie géométrique de Henri Poincaré. Paris: F. Alcan.
1920. Les paralogismes du rationalisme: essai sur la théorie de la connaissance. Paris: F. Alcan.
1921. En marge de Curie, de Carnot et d'Einstein: études de philosophie scientifique. Paris: Chiron.
1921. La structure des théories déductives; théorie nouvelle de la déduction. Paris: F. Alcan.
1924. La scolastique et le thomisme. Paris: Gauthier-Villars.
1929. La mystique démocratique, ses origines, ses illusions. Paris: E. Flammarion.
1933. L'origine astronomique de la croyance pythagoricienne en l'immortalité céleste des âmes. Cairo: L'institut français d'archéologie orientale.
1938. Les mystiques économiques; comment l'on passe des démocraties libérales aux états totalitaires. Paris: Librairie de Médicis.
1945. Les accords Pétain, Churchill: historie d'une mission secrète. Montréal: Beauchemin.
1945. Créance morale de la France. Montréal: L. Parizeau.
1947. La France jacobine. Bruxelles: La Diffusion du livre.
1947. La défaite des vainqueurs. Bruxelles: La Diffusion du livre.
1947. La France en marbre blanc: ce que le monde doit à la France. Genève: Bibliothèque du Cheval ailé.
1948. De Gaulle contre De Gaulle. Paris: Éditions du Triolet.
1954. Les accord secrets franco-britanniques de l'automne 1940; histoire et imposture. Paris: Grasset.
1955. Traité de la connaissance. Paris: Gauthier-Villars.
1957. L'épuration. Paris: Les Sept couleurs.
1959. La religion astrale des Pythagoriciens. Paris: Presses Universitaires de France.
1960. La métaphysique et le langage. Paris: Flammarion.
1966. Histoire d'une faillite philosophique: la Scolastique. Paris: J.-J. Pauvert.
1969. Le Génie de l'Occident: essai sur la formation d'une mentalité. Paris: R. Laffont.
1972. La genèse des dogmes chrétiens. Paris: A. Michel.
1980. Astronomie et religion en Occident. Paris: Presses universitaires de France.
1900-luvun filosofia  Looginen empirismi
Wienin piiri:
Gustav Bergmann ·
Rudolf Carnap ·
Herbert Feigl ·
Philipp Frank ·
Kurt Gödel ·
Hans Hahn ·
Victor Kraft ·
Karl Menger ·
Otto Neurath ·
Moritz Schlick ·
Friedrich Waismann


Berliinin piiri:
Kurt Grelling ·
Carl Gustav Hempel ·
David Hilbert ·
Richard von Mises ·
Hans Reichenbach


Muita edustajia:
Alfred J. Ayer ·
Eino Kaila ·
Ernest Nagel ·
Karl Popper ·
Louis Rougier ·
Alfred Tarski ·
Willard Van Orman Quine
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Louis Rougier
Käännös suomeksi
Locals Only - Dark Edition

| Locals Only -Dark Edition The Local Band |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Julkaistu: 4. joulukuuta 2015
 Kesto: 30.24
 Levy-yhtiö: Sony Music
Listasijoitukset
  20.
Locals Only -Dark Edition on The Local Bandin debyyttialbumi, joka julkaistiin 4. joulukuuta 2015.
Kappaleet

Sunglasses at Night – 5.15
Untouched – 4.11
Promises In The Dark – 4.51
Out Of The Darkness – 3.59
A Hazy Shade Of Winter – 2.46
The Darkest Side of The Night – 4.44
Waiting For Darkness – 4.36
Arvostelut

Imperiumi:7½/10
Inferno:
Minna Paavola

Minna Johanna Paavola (s. 21. kesäkuuta 1984 Kotka) on suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Karhulan Katajaisia ja hänen valmentajanaan toimi Matti Paavola. Paavola keskittyi urallaan heittolajeihin eli kuulantyöntöön, kiekonheittoon ja moukarinheittoon. Hän ei ole esiintynyt virallisissa kilpailuissa vuoden 2010 jälkeen. Parhaiten Paavola menestyi moukarinheitossa, jossa hänen ennätyksensä oli 60,57 metriä.
Luettelo Etelä-Korean lentoasemista

Tämä on luettelo Etelä-Korean lentoasemista.
Lentoasemat

| Sijainti | ICAO | IATA | Lentoaseman nimi |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Julkiset lentoasemat
| Jeju | RKPC | CJU | Jejun kansainvälinen lentoasema |  |
| Muan | RKJB | MWX | Muanin kansainvälinen lentoasema |  |
| Soul/Gimpo | RKSS | GMP | Gimpon kansainvälinen lentoasema |  |
| Soul/Incheon | RKSI | ICN | Incheonin kansainvälinen lentoasema |  |
| Ulsan | RKPU | USN | Ulsanin lentoasema |  |
| Yangyang | RKNY | YNY | Yangyangin kansainvälinen lentoasema |  |
| Yeosu | RKJY | RSU | Yeosun lentoasema |  |
Siviili- ja sotilaslentoasemat
| Busan/Gimhae | RKPK | PUS | Gimhaen kansainvälinen lentoasema |  |
| Cheongju | RKTU | CJJ | Cheongjun kansainvälinen lentoasema |  |
| Daegu | RKTN | TAE | Daegun kansainvälinen lentoasema |  |
| Gwangju | RKJJ | KWJ | Gwangjun lentoasema |  |
| Gunsan | RKJK | KUV | Gunsanin lentoasema |  |
| Pohang | RKTH | KPO | Pohangin lentoasema |  |
| Sacheon | RKPS | HIN | Sacheonin lentoasema |  |
| Wonju/Hoengseong | RKNW | WJU | Wonjun lentoasema |  |
Lentokentät
| Jeju/Seogwipo | RKPD | JDG | Jeongseokin lentokenttä |  |
| Taean | RKTA |  | Taeanin lentokenttä |  |
| Uljin | RKTL | UJN | Uljinin lentokenttä |  |
Sotilaslentoasemat
| Cheongju | RKTE |  | Seongmun lentotukikohta |  |
| Chungju | RKTI |  | Jungwonin lentotukikohta |  |
| Gangneung | RKNN | KAG | Gangneungin lentotukikohta |  |
| Goyang | RKRS |  | Susaekin lentotukikohta |  |
| Jeonju | RKJU | CHN | Jeonjun lentotukikohta |  |
| Jinhae | RKPE | CHF | Jinhaen lentotukikohta |  |
| Mokpo | RKJM |  | Mokpon lentotukikohta |  |
| Pyeongtaek | RKSG |  | Pyeongtaekin lentotukikohta |  |
| Pyeongtaek/Osan | RKSO | OSN | Osanin lentotukikohta |  |
| Seosan | RKTP | HMY | Seosanin lentotukikohta |  |
| Sokcho | RKND |  | Sokchon lentotukikohta |  |
| Soul/Seongnam | RKSM | SSN | Soulin lentotukikohta |  |
| Suwon | RKSW | SWU | Suwonin lentotukikohta |  |
| Yecheon | RKTY | YEC | Yecheonin lentotukikohta |  |
Käännös suomeksi
Luettelo Havaijin monarkeista

| Havaijin kuningas |
| --- | --- |
 Hallitsijan käyttämä vaakuna
 Havaijin viimeinen hallitsija, Lili'uokalani, vuonna 1884
 
Puhuttelu:  Aliʻi Nui
Virka-asunto:  ʻIolanin palatsi (1882–1893)
Nimittäjä:  Edeltäjä (jos ei, niin vaalit)
Kauden pituus:  elinikäinen
Perustettu:  1810
Ensimmäinen:  Kamehameha I
Viimeinen:  Liliʻuokalani
Lakkautettu:  1895
Havaijin monarkit olivat vuoteen Havaijin kuningaskunnan valtionpäämiehiä. Kuningaskunta perustettiin vuonna 1810, kun Kamehameha I yhdisti kaikki Havaijin saaret alaisuuteensa. Kuningaskunta lakkautettiin vuonna 1895 Yhdysvaltain tukeman vallankumouksen yhteydessä.
Ennen monarkian perustamista yhteisöä johtivat päälliköt, joiden titteli oli Aliʻi Nui ja sitä käytti Kamehameha I. Kamehameha II:n valtakaudesta lähtien hallitsijan titteli oli "[nimi], Jumalan armosta, Havaijin saarten kuningas" (engl. [name], by the grace of God, King of the Hawaiian Islands).
Valta ja perimys

Hallitsijan valtaoikeudet vaihtelivat ajoittain. Kamehameha V:n kaudella otettiin käyttöön uusi perustuslaki, jolla edeltäjien luovuttamaa valtaa palautettiin kuninkaalle. Vastaavasti kuningas Kalākaua pakotettiin allekirjoittamaan perustuslaki, jolla hallitsijan roolista tuli lähinnä symbolinen.
Kuninkuus oli lähtökohtaisesti periytyvä siten, että istuva hallitsija nimitti itselleen seuraajan. Mikäli hallitseva monarkki kuoli ilman laillisia perillisiä, kuningaskunna perustuslaki määräsi, että uuden hallitsijan valitsisi parlamentti. Ehdokkaiden tuli olla kuningasperheen jäseniä, joiden katsottiin olevan kelvollisia. Tätä varten kuningas Kamehameha III perusti vuonna 1839 päälliköiden lapsille tarkoitetun koulun (myöhemmin nimellä Kuninkaallinen koulu), jossa ylhäistön lapsista koulutettiin hallitsijoita. Kamehameha III antoi myös määräyksen, jonka mukaan 15 hänen valitsemaansa henkilöä nostettiin vaalikelpoisiksi mahdollisissa kuninkaanvaaleissa. Näihin 15 kuuluivat kaikki Kamehameha III:n jälkeen hallinneet henkilöt.
Havaijin monarkit

| Kuva | Nimi | Suku | Valtakausi | Suhde edeltäjäänsä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kamehameha I (Kamehameha Suuri) | Kamehameha | Kevät 1795 – 8. toukokuuta 1819 | – |
|  | Kamehameha II | Kamehameha | 20. toukokuuta 1819 – 14. kesäkuuta 1824 | vanhin poika |
|  | Kamehameha III | Kamehameha | 6. kesäkuuta 1825 – 15. joulukuuta 1854 | veli; Kamehamehana I:n toiseksi vanhin poika |
|  | Kamehameha IV | Kamehameha | 11. tammikuuta 1855 – 30. marraskuuta 1863 | veljenpoika, jonka Kamehameha III adoptoi |
|  | Kamehameha V | Kamehameha | 30. marraskuuta 1863 — 11. joulukuuta 1872 | veli |
|  | Lunalilo | Kamehameha | 8. tammikuuta 1873 – 3. helmikuuta 1874 | pikkuserkku |
|  | Kalākaua | Kalākaua | 12. helmikuuta 1874 – 20. tammikuuta 1891 | kaukaista sukua Kamehameha I:n isoisoisän kautta. |
|  | Liliʻuokalani | Kalākaua | 29. tammikuuta 1891 – 17. tammikuuta 1893 | sisar |
Lähde:
Luettelo Bolivian kaupungeista

La Paz
Oruro
Tämä on luettelo Boliviassa sijaitsevista kaupungeista.
Bermejo
Camiri
Cobija
Cochabamba
El Alto
Guayaramerín
La Guardia
La Paz
Llallagua
Montero
Oruro
Potosí
Riberalta
San Ignacio
Santa Cruz
Sucre
Tarija
Trinidad
Tupiza
Viacha
Villazón
Yacuíba
10 suurinta kaupunkia

Santa Cruz de la Sierra - 1 196 100
La Paz - 850 000
Cochabamba - 834 900
El Alto - 745 600
Oruro - 216 600
Sucre - 209 000
Tarija - 145 300
Potosí - 143 100
Montero - 84 000
Trinidad - 80 700
Miinala (Salmi)

| Miinala Мийнала |
| --- | --- |
 Miinala
 Koordinaatit: 61°20′51″N, 31°52′35″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Kunta:  Salmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  539
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miinala (ven. Мийнала) on kylä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirin Salmin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Lunkulanlahteen laskevan Miinalanjoen eli Änäjoen suussa viisi kilometriä Salmin taajamasta etelään. Kylässä on 539 asukasta (vuonna 2011).
Ennen talvi- ja jatkosotaa Miinala oli osa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaa Salmin kuntaa.
Kylässä toimii puunjalostusyritys, rehutehdas ja karjatila. Palveluihin kuuluu kulttuuritalo kirjastoineen, ruokala ja kaksi kauppaa.
Montlay-en-Auxois

| Montlay-en-Auxois |
| --- | --- |
 Saint-Pierren kirkko
 Montlay-en-Auxois
 Koordinaatit: 47°21′02″N, 4°16′53″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Montbard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,4 km²
Korkeus:  384 m
Väkiluku (2018):  188 
 – Väestötiheys:  10 as./km²
Kunnan numero:  21434
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montlay-en-Auxois on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa on keskiaikainen Saint-Pierren kirkko. Kirkko uusittiin 1400-luvulla. 1500-luvulla Ranskan uskonsodissa kalvinistit ryöstivät kirkon. Kirkossa olevat patsaat ja maalaukset luokitellaan historiallisiksi monumenteiksi, joista osa on peräisin 1400-luvulta.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montlay-en-Auxois Wikimedia Commonsissa
Miksi heittää lanttia?

| Miksi heittää lanttia? Päättämisen taito ja tiede> Why Flip a Coin?.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  H.W. Lewis
Kieli:  englanti
Kustantaja:  John Wiley & Sons, Inc.
Julkaistu:  1997
Suomennos
Suomentaja:  Johanna Birkstedt
Kustantaja:  Terra Cognita
Julkaistu:  1999
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  216
ISBN:  952-5202-36-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Miksi heittää lanttia? (eng. Why Flip a coin?) on yhdysvaltalaisen, nykyisin Kaliforniassa asuvan H.W. Lewis -nimisen fyysikon kirjoittama kirja, joka käsittelee todennäköisyyksiä. Kirjan esimerkit käsittelevät enimmäkseen vedonlyöntiä, seurustelua sekä Yhdysvaltojen hallintoa. Kirja julkaistiin alun perin vuonna 1997, ja sen suomenkielinen painos ilmestyi vuonna 1999. Kirjan on suomentanut Johanna Birkstedt. Suomenkielinen versio on painettu Hakapainossa Helsingissä.
Luettelo Etelä-Korean kaupungeista

Etelä-Korean kaupungit kaupunkityypin mukaan:   Erityisasemassa oleva kaupunki  Erityisasemassa oleva autonominen kaupunki  Suurkaupunki  Erityiskaupunki  Hallinnollinen kaupunki  Kaupunki
Tämä on luettelo Etelä-Koreassa sijaitsevista kaupungeista.
Etelä-Koreassa oli vuonna 2016 yhteensä 85 kaupunkia (si). Niistä kahdeksan oli Etelä-Korean aluehallinnon ylimmän tason kaupunkia ja 77 aluehallinnon toisen tason kaupunkia.
Merkittävimmät kaupungit ovat ylimmän (1.) aluehallinnon tason yksikköjä; näitä kaupunkeja oli yhteensä kahdeksan (vuonna 2016): yksi erityisasemassa oleva kaupunki (특별시; 特別市; teukbyeolsi), yksi autonominen suurkaupunki (특별 자치시; 特別自治市; teukbyeol-jachisi) ja kuusi suurkaupunkia (metropolia; 광역시; 廣域市; gwangyeoksi). Ylimmän tason kaupungit ovat: Soul; Sejong; Busan, Daegu, Incheon, Gwangju, Daejeon, Ulsan.
Aluehallinnon toisen tason kaupunkeja on Etelä-Koreassa kolmea eri tyyppiä. Vuonna 2014 tavanomaisia kaupunkeja (si) oli 60, erityistyyppisiä kaupunkeja (si (teukjeongsi)) on 15 ja lisäksi on kaksi muuta hallinnollisesti kaupungeiksi luettavaa rakennetta (si (haengjeongsi)). Aluehallinnon toisen tason yksiköistä kaupungeiksi ei tässä katsota piirikuntia (gun), autonomisia piirejä (gu (jachigu)) eikä muita (epäautonomisia) piirejä (gu (ilbangu)). Myöskään alempien aluehallinnon tason kaupunkimaisia asutuksia ei tässä luettelossa lueta kaupungeiksi.