Pappi
Pappi anglikaanisessa kirkossa

Anglikaanisessa kirkossa pappeus voidaan käsittää kahdella tavalla: yleisenä pappeutena ja erityisenä pappeutena. Yleinen pappeus on jokaisen kristityn kasteessa saama oikeus, kun taas erityinen pappeus tarkoittaa joillekin kristityille tarkoitettua roolia toimia seurakunnan johtajana. Tämä erityinen pappeus jaetaan kolmeen eri virkaan: piispan, papin eli presbyteerin ja diakonin virkaan. Tämä kolmen viran käsitys perustuu toiselta vuosisadalta peräisin oleviin lähteisiin, joiden mukaan jo silloin on määrätty piispoja, presbyteerejä ja diakoneja.
Diakoniksi tai papiksi vihkimiseen ei tarvita anglikaanisessa kirkossa muodollista pätevyyttä, mutta kanonisen lain mukaan vihkivän piispan täytyy varmistua siitä, että diakoni- tai pappisehdokas on kastettu ja konfirmoitu, ja että hän tietämyksellään anglikaanisesta kirkosta ja Raamatusta, hyveellisellä puheellaan ja hyvällä maineellaan on esimerkiksi ja paimeneksi seurakunnalle. Anglikaanisessa kirkossa voidaan vihkiä mihin tahansa erityiseen pappisvirkaan mies tai nainen.
Diakonin rooli on historiallisesti ollut hallinnoida paikallista kirkkoa ja vastata sen sosiaalityöstä ja hyväntekeväisyystyöstä. Nykyisin diakonin virka ymmärretään anglikaanisessa kirkossa hyvin eri tavoin, ja sen merkitys saattaa vaihdella jopa hiippakunnan sisällä. Diakonin virka nähdään yleensä kaksijakoisesti: on olemassa väliaikainen diakonin virka sekä pysyvä diakonin virka. Väliaikaiseksi diakoniksi vihittävä usein vihitään noin vuoden palvelun jälkeen papiksi. Pysyvä diakoni taas nimensä mukaisesti pysyy diakonin virassaan. Väliaikaisen diakonin virka vakiintui käytäntöön keskiajalla katolisessa kirkossa, ja Englannin kirkon erottua katolisesta kirkosta päätettiin pitäytyä tässä käytännössä. Diakonin virka nähdään perustana kaikille erityisille pappisviroille anglikaanisessa kirkossa.
Papin tai presbyteerin virka on toimia seurakunnan paimenena ja palvella kaikkea Jumalan kansaa. Papin virka erotetaan yleisestä pappeudesta siinä, että virkaan vihityn papin tehtävä on julistaa Jumalan sanaa ja toimittaa sakramentteja, eli kastetta ja ehtoollista. Papin tehtävänä nähdään myös saarnata ja opettaa, vastata sielunhoidosta ja seurakuntalaisten hengellisen elämän hoitamisesta sekä valmistaa heitä oman palvelutehtävänsä hoitamiseen. Koska kaikki kolme kirkon virkaa nähdään erillisinä ja itsenäisinä, on joissain anglikaanisissa kirkoissa mahdollista saada vihkimys suoraan presbyteerin virkaan. Tämä tapa on kuitenkin harvinaisempi. Pappia ja diakonia puhutellaan tittelillä The Reverend (suom. 'kunnianarvoisa').
Piispan rooli nähdään kirkon valvojana (episkopos = kr. ’valvoja’) sekä merkkinä ykseydestä ja jatkuvuudesta apostolisessa traditiossa. Piispa toimii kirkon edustajana, opettajana, johtavana pappina ja paimenena. Piispa vastaa käytännössä yhden hiippakunnan toiminnasta, mutta laajemmissa hiippakunnissa on saatettu nimittää avustavia piispoja tai hiippakunnan piispan alaisuudessa toimivia piispoja (eng. suffragan), jotka vastaavat hiippakuntaa pienemmän alueen toiminnasta. Avustavan piispan vastuualueella ei tarvitse olla tuomiokirkkoa, toisin kuin hiippakunnan alueella. Piispaa puhutellaan tittelillä The Right Reverend.
Anglikaanisen kirkon primus inter pares (ensimmäinen vertaistensa joukossa) on Canterburyn arkkipiispa, jota puhutellaan The Most Reverend. Nykyisenä 105. Canterburyn arkkipiispana toimii Justin Welby Hänet vihittiin arkkipiispaksi vuonna 2012.