stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kozeen Shiwan

| Kozeen Shiwan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1989 (ikä 35–36) Sulaimania, Irak
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  keittiömestari
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kozeen Shiwan (s. 1989 Sulaimania) on suomalainen keittiömestari. Toukokuussa 2024 hänen The Room -ravintolansa sai Michelin-tähden. Helsingin Sanomien toimittaja Josefiina Barakan mukaan ravintolasta tekee poikkeuksellisen se, että menun tarjoilu on kuin teatteriesitys, jonka tähtenä Shiwan esiintyy.
Koulutukseltaan Shiwan on kokki.
Tunnustuksia

Vuonna 2010 Shiwan voitti kultaa Lissabonissa järjestetyssä hotelli- ja ravintola-alan kilpailussa, johon osallistui kokkiopiskelijoita eri puolilta Eurooppaa.
Vuonna 2011 Shiwan sijoittui toiseksi Suomen nuori kokki -kilpailussa
Vuonna 2024 Shiwanin The Room -ravintola sai Michelin-tähden. Michelin-tähti oli nopeiten Suomeen myönnetty tähti, sillä ravintola oli ollut auki virallisesti vasta 4,5 kuukautta. Michelin-tähden kriteerinä pidetään sitä, että ravintola on poikkeuksellisen hyvä omassa kategoriassaan. Tähti myönnettiin Suomessa ensimmäisen kerran maahanmuuttajan perustamalle ravintolalle.
Yksityiselämä

Shiwan asuu Helsingissä. 
Hän on kotoisin Pohjois-Irakin kurdialueelta, josta muutti perheensä kanssa ensin Turkkiin ja sieltä 9-vuotiaana Lahteen. Shiwanin isä oli toimittaja, ja perhe lähti turvapaikanhakijana Irakista, kun heidän kotipihaansa lensi kranaatti.
Aiheesta muualla

Verkkosivusto
Shiwan Puoli seitsemän -ohjelmassa 3.3.2023
Miki Liukkonen, sivullinen -sarjan jakso ruoka taiteena 9.6.2023
Radio Helsinki: Ruokatunti: "Rajoja rikkova Kozeen Shiwan! Pop-upien prinssi kertoo maahanmuutosta, taiteesta ja ennakkoluuloista" 3.9.2018
The Room by Kozeen Shiwan Michelin-oppaassa
Kuningasperuna vuodelta 2019
Lapsikaappaus

Lapsikaappaus on oikeudellinen termi, jolla tarkoitetaan lapsen luvatonta siirtämistä ulkomaille. Lapsikaappaus voi tapahtua myös siten, että lapsi jätetään palauttamatta kotimaahansa luvallisen tai tuomioistuimen määräykseen perustuvan tapaamisen jälkeen.
Yleensä lapsikaappaus tapahtuu siten, että lapsen huoltajista toinen ottaa lapsen mukaansa ilman toisen huoltajan lupaa. Yhteishuoltajuustilanteissa vanhempien tulee yhdessä päättää muun muassa lapsen asuinmaasta.
Haagin ja Luxembourghin lapsikaappaussopimusten (ks. jäljempänä) ulkopuolisista maista ja maihin kaapataan lapsia, jotka eivät päädy lainkaan tilastoihin.
Lapsikaappauksien ehkäisy

Kansainvälisiä lapsikaappauksia on pyritty ehkäisemään ja ratkaisemaan kansainvälisillä sopimuksilla, joista merkittävimmät ovat Haagin lapsikaappaussopimus ja Euroopan neuvoston EU-valtioiden välillä sovellettava kansainvälistä perheoikeutta koskeva säädös (neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta). Lapsi saatetaan viedä valtioon, joka ei ole edellä mainittuihin kansainvälisiin sopimuksiin liittynyt. Tällöin ei ole olemassa ennalta sovittua menettelytapaa, vaan kulloinenkin toiminta on riippuvainen lähinnä asianomaisen maan lainsäädännöstä.
Lapsikaappaukset Suomessa

Suomen lainsäädännön mukaan kyseessä on lapsikaappaus, jos alle 16-vuotias lapsi viedään ulkomaille ilman hänen huoltajansa suostumusta tai lasta ei palauteta sovitulta matkalta takaisin.
Lapsen kaapannut saattaa Suomessa syyllistyä rikoslaissa rangaistavaksi säädettyyn, vapauteen kohdistuvaan rikokseen. Kysymykseen tulee tällöin ensisijaisesti rikoslain 25 luvun pykälä 5a, joka koskee lapsikaappausta. Tähän rikokseen syyllistyy se, joka ottaa lapsen omavaltaisesti huostaansa ja vie hänet asuinvaltiostaan ulkomaille tai jättää palauttamatta asuinvaltioonsa. Rikoksesta voi seurata sakkorangaistus tai enintään kahden vuoden vankeusrangaistus.
Lapsen kaapannut henkilö saattaa syyllistyä myös muuhun vakavampaan vapauteen kohdistuvaan rikokseen, joita ovat mm. vapaudenriisto, törkeä vapaudenriisto ja panttivangin ottaminen.
Ensimmäiset huomiota herättäneet tapaukset, joissa lapsia kaapattiin Suomesta ulkomaille tai päinvastoin, sattuivat syksyllä 1996. Kaikissa kyseisissä tapauksissa lapsen äiti oli suomalainen ja isä ulkomaalainen. Oikeus- ja ulkoministeriön julkaisemien lapsikaappaustilastojen mukaan Suomesta kaapattiin ulkomaille 2010-luvun alkupuolella vuosittain keskimäärin yli 30 lasta, mutta vuosikymmenen lopulla määrä nousi noin 45:een. Kehitykseen ovat vaikuttaneet vilkastunut maahanmuutto ja kaksikulttuuristen liittojen yleistyminen, mutta Kaapatut Lapset ry:n mukaan taustallakenen mukaan? saattaa olla myös kotoutumisen epäonnistuminen. Eniten lapsia on Suomesta kaapattu Ruotsiin, Viroon ja Espanjaan. 2010-luvun alkupuolella kaappaustilastojen kärkipäässä oli myös Yhdysvallat, ja vuosikymmenen loppupuolella näkyviksi kaappauskohteiksi ovat tulleet Irak ja Thaimaa. Aiemmin lapsikaappaustilastoissa korostuivat maat, joista suomalaiset tyypillisesti hakivat puolisoitaan. 2010-luvun jälkimmäisellä puoliskolla yleiskuva alkoi muuttua; esimerkiksi Irakiin suuntautuvissa kaappauksissa lapsen molemmat vanhemmat ovat useimmiten olleet Irakin kansalaisia.
Lasten kaappauksia tapahtuu myös toisin päin; ulkomailta kaapattiin Suomeen 2010-luvulla keskimäärin 14 lasta vuosittain. Myös näissä tapauksissa kärkimaita ovat olleet Ruotsi ja Viro, mutta tilastoissa ovat korostuneet myös Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja.
Kirjallisuutta

Aarni, Armi ym.: Lapsikaappausuhka elämän varjona: Äitien kokemuksia suomalais-islamilaisesta perheestä.  Helsinki:  Kaapatut Lapset, 2008.  ISBN 978-952-92-3379-3
Aiheesta muualla

Oikeusministeriön esite lapsikaappaustilanteisiin (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaapatut Lapset ry:n kotisivut
Riitta Latvala

Riitta S. Latvala (s. 1964 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Latvala on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän valmistui vuonna 1991 Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Opiskelujensa aikana hän toimi toimittajana muun muassa Hämeen Sanomissa ja UP-uutispalvelussa. Valmistuttuaan hän siirtyi Yleisradioon, jossa työskenteli 15 vuotta. Vuonna 2007 Latvala siirtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Latvalalta on ilmestynyt neljä romaania ja novellikokoelma. Esikoisteos Henkilökohtaista ilmestyi vuonna 1998. Sen keskiössä on kolmeakymmentä vuotta lähestyvä helsinkiläinen sinkkunainen Pauliina. Toinen teos Tytöt (2001) seurasi neljän itähelsinkiläisen tytön elämää ja aikuistumista 1970-luvulta alkaen. Vuonna 2003 ilmestyi kolmas romaani Ihana velvollisuus ja vuonna 2008 historiallinen, 1920-luvun vaihteeseen sijoittuva Taivaanrantojen maalari. Kaikki romaanit kustansi Otava.
Vuonna 2013 Latvalalta ilmestyi novellikokoelma Ahtaan paikan kammo, joka oli vuoden 2014 Runeberg-palkintoehdokkaana.
Latvala ja hänen perheensä asuvat Tuusulassa.
Teokset

Henkilökohtaista. Otava, 1998. ISBN 951115589X
Tytöt. Otava, 2001. ISBN 9511175912
Ihana velvollisuus. Otava, 2003. ISBN 951119027X
Taivaanrantojen maalari. Otava, 2008. ISBN 9789511230632
Ahtaan paikan kammo. Robustos, 2013. ISBN 978-952-5758-21-4
Lasisilmä (kappale)

| ”Lasisilmä” Yö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Äänet
 Äänitetty : Finnvox-studio, Helsinki, 1986
 Julkaistu: 9. kesäkuuta 1986
 Formaatti: 12"
 Tuottaja(t): T. T. Oksala
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Yön muut singlet
| ”Enkelille” 1986 | ”Lasisilmä” 1986 | ”Leijat” 1986 |
Lasisilmä on 1986 ilmestynyt Yön single, joka julkaistiin 12-tuumaisena maxisinglenä. Sen B-puolella on yhtyeen tulkinta Kirkan vuoden 1968 käännöshitistä Leijat sekä Yön oma kappale Anna mulle voimaa. Singlestä on olemassa myös seitsentuumainen levyautomaatteihin tarkoitettu versio, jonka toisella puolella on vain jälkimmäinen kappale. Kyseessä on ensimmäinen singlelohkaisu yhtyeen marraskuussa 1986 ilmestyneeltä albumilta Äänet. Yön edellisen singlen tapaan myöskään Lasisilmä ei noussut myyntilistoille.
Levyn nimikappale on merkitty Olli Lindholmin sanoittamaksi. Todellisuudessa tekstin on kuitenkin tehnyt hänen ideansa pohjalta Juice Leskinen, joka kehotti Lindholmia merkitsemään sen omiin nimiinsä. Levyn kannen on yhtyeen kanssa suunnitellut radiotoimittaja Johnny-Kai Forssell.
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Markku Petander – kitara
Jani Viitanen – kitara
Juha Rauäng – basso
Veikko Lehtiranta – rummut
Kappaleet

Lasisilmä – 4.17 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)
Leijat – 3.33 (säv. Hal Hackady & Lee Julien Pockriss, san. Pertti Reponen)
Anna mulle voimaa – 3.58 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)
Prince Lasha

Prince Lasha ja Wanda Sabir.
William B. Lawsha, joka tunnetaan paremmin nimellä Prince Lasha (s. 10. syyskuuta 1929 – 12. joulukuuta 2008) oli yhdysvaltalainen jazz-muusikko, jonka soittimia olivat alttosaksofoni, huilu ja klarinetti.
Elämä ja ura

Lasha syntyi Fort Worthissa Texasissa, missä hän opiskeli ja esiintyi yhdessä muiden I.M. Terrel -lukion oppilaiden John Carterin, Ornette Colemanin ja Dewey Redmanin kanssa.
50-luvulla Lasha muutti Kaliforniaan, missä hän 60-luvulla tuli aktiiviseksi jäseneksi free jazz -liikkeessä, jonka pioneeri oli niin ikään Forth Worthista liikkeellelähtenyt Ornette Coleman. Lasha tunnetaan luultavasti parhaiten esiintymisistään Eric Dolphyn levytyksillä Iron Man ja Conversations vuodelta 1963, sekä Elvin Jones/Jimmy Garrison Sextet featuring McCoy Tyner kokoonpanon levytyksellä Illuminations! vuodelta 1964. Ennen näitä levytyksiä vuonna 1962 Lasha oli levyttänyt yhdessä saksofonisti Sonny Simmonsin kanssa albumin The Cry.
Lasha muutti Eurooppaan ja vuonna 1966 asui Kensingtonissa Lontoossa. Albumi Insight (1966) on levytetty Englannissa ja sillä esiintyy paikallisia muusikoita kuten Bruce Cale, Dave Willis, Jeff Clyne, Joe Oliver, David Snell, Mike Carr, Stan Tracey, John Mumford ja Chris Bateson.
Palattuaan takaisiin Yhdysvaltoihin 1967, Lasha jatkoi työskentelyään saksofonisti Sonny Simmonsin kanssa, minkä tuloksena syntyi albumi Firebirds (1967) Contemporary Records -levy-yhtiölle, jolle esimerkiksi Allmusic on myöntänyt viisi tähteä.
Vuonna 2005  Lasha äänitti albumin The Mystery of Prince Lasha Odean Pope Trion kanssa. Lasha kuoli 12. joulukuuta 2008 Oaklandissa Kaliforniassa.
Diskografia > Solistina

The Cry! (Contemporary, 1962) with Sonny Simmons
Inside Story (Enja, 1965 [1981])
Insight (CBS, 1966)
Firebirds (Contemporary, 1967) with Sonny Simmons
Firebirds, Live at the Berkeley Jazz Festival (Birdseye, 1974)
Search for Tomorrow (Enja, 1982)
And Now Music (Daagnim, 1983
The Mystery of Prince Lasha with the Odean Pope Trio - CIMP, 2005
Diskografia > Sivumiehenä

Gene Ammons
Brasswind (Prestige, 1974)
Eric Dolphy
Iron Man (1963)
Conversations (1963)
Elvin Jones / Jimmy Garrison
Illumination! (1963)
Michael White
The Land of Spirit and Light (Impulse!, 1973)
Lapsilisä

Lapsilisä tarkoittaa valtion lapsiperheille maksamaa etuutta ja tulonsiirron muotoa, jolla kompensoidaan lapsen huollosta aiheutuvia kustannuksia. Lapsilisällä voi nähdä olevan lapsiperheen toimeentuloa tukevan vaikutuksen ohella syntyvyyttä lisäävä kannustinvaikutus.
Se on jokaisesta lapsesta maksettava lakisääteinen perhelisä, joka on voimassa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa
Manner-Suomessa

| --- | --- |
1. lapsi: 94,88 €/kk
2. lapsi: 104,84 €/kk
3. lapsi: 133,79 €/kk
4. lapsi: 163,24 €/kk
seuraavat lapset: 182,69 €/kk
Yksinhuoltajalle maksetaan yksinhuoltajakorotusta 68,30 euroa jokaisesta lapsesta, josta saa lapsilisää.
Suomen lainsäädäntöön lapsilisä tuli vuonna 1948 pohjoismaisen mallin mukaan. Se syntyi vasemmistoliiton edeltäjän Suomen Kansan Demokraattisen Liiton aloitteesta. Se oli ensimmäinen laaja toimeentuloturvan muoto ja nosti sosiaalimenojen osuuden kerralla lähes Tanskan ja Ruotsin tasolle, noin 10–12 prosenttiin bruttokansantulosta.
Lapsilisien edeltäjänä valtion työntekijöiden perheille maksettiin lapsilisää jo 1920-luvulta lähtien ja jatkosodan aikana kotirintaman äideille lapsiavustusta, mutta toisen maailmansodan jälkeen helmikuussa 1948 säädettiin perhepalkka työnantajan maksettavaksi. Jo samana vuonna perhepalkka muutettiin valtion maksamaksi kaikkien lapsiperheiden lapsilisäksi. Vuonna 1948 köyhimmille lapsiperheille maksettiin lisäksi perhelisää.
Lapsilisää maksetaan jokaisesta Suomessa asuvasta alle 17-vuotiaasta lapsesta. Lapsilisän maksaa Kansaneläkelaitos ja se on verotonta tuloa, joka voidaan maksaa myös lapselle itselleen, mikäli lapsen etu sitä vaatii. Vuonna 2022 Kela maksoi lapsilisiä noin 1,46 miljardia euroa.
Manner-Suomessa > Lapsilisän määrä ja kehitys

Lapsilisän suuruus nousee lasten lukumäärän kasvaessa, vaikka lapsesta aiheutuvat kustannukset yleensä pienenevät sitä mukaa, kun lasten lukumäärä kasvaa ja hankittuja tavaroita voidaan hyödyntää uudelleen. Lapsilisät kattavat kuitenkin vain osan lapsesta johtuvista kustannuksista. Toisin sanoen perheissä, joissa on enemmän lapsia, materiaalinen elintaso laskee enemmän kuin perheissä, joissa on vähän lapsia.selvennä
Lapsilisän ostovoima heikkeni yli viidenneksen vuosien 1995–2010 välillä. Ostovoiman heikkeneminen haluttiin pysäyttää vuonna 2011 sitomalla lapsilisät elinkustannusten muutoksia seuraavaan kansaneläkeindeksiin. Syksyllä 2012 hallitus antoi kuitenkin uuden lakiesityksen vuosien 2013–2015 indeksikorotusten perumisesta. Esityksen mukaan kyseisiä indeksikorotuksia ei tehtäisi myöskään takautuvasti vuoden 2015 jälkeen, vaan lapsilisien tason aleneminen jäisi pysyväksi.
Lapsilisien taso on ollut poliittinen kiistan aihe lähes koko tukimuodon olemassaolon ajan. Aluksi vasemmisto ja oikeisto kiistelivät sen maksamisesta ja määrästä. 2000-luvulla on keskusteltu rikkaimmille perheille maksettavan tuen tarpeellisuudesta sekä siitä, kuinka lapsilisät tulisi huomioida toimeentulotuen varassa olevien perheiden kohdalla. Vuonna 2014 lapsilisiä päätettiin leikata noin seitsemän prosenttia. Rinnalle luotiin kuitenkin järjestelmä, jossa vanhemmat saavat lapsista verovähennystä tulojensa mukaan (ns. lapsivähennys). Lapsivähennys oli voimassa vuosina 2014–2017.
Lapsilisät muissa maissa

Monissa maissa, kuten Ruotsissa, lapsiperheitä tuetaan Suomen lapsilisäjärjestelmän kaltaisilla tuilla. Tuet voivat olla rahana maksettavia tulonsiirron kaltaisia tukia tai veropalautuksia. Usein lapsilisien tarpeellisuutta selvitetään vanhempien tulojen tarkistamisella.
Kun lapsilisä otettiin Suomessa käyttöön 1948, vastaavanlainen järjestelmä oli jo Pohjoismaiden lisäksi useimmissa Länsi-Euroopan maissa. Yhdysvalloissa lapsilisän kaltaista etuutta ei ole koskaan otettu käyttöön.
Aiheesta muualla

Lapsilisälaki Finlex.fi.
Frederick W. Lanchester

| Frederick W>  Lanchester |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1868 Lewisham, Lontoo, Englanti
Kuollut: 8. maaliskuuta 1946 (77 vuotta) Birmingham, Englanti
Ammatti:  Insinööri
Arvonimi: Fellow of the Royal Society
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Frederick William Lanchester (23. lokakuuta 1868 Lewisham, Lontoo, Englanti – 8. maaliskuuta 1946 Birmingham, Englanti) oli englantilainen insinööri ja yleisnero, joka myötävaikutti merkittävällä tavalla autotekniikan ja aerodynamiikan kehittymiseen. Lisäksi hän oli yhtenä vaikuttajana operaatioanalyysin käsitteen muodostamisessa.
Lanchester kuului brittiläisiin moottoroitujen ajoneuvojen pioneereihin, jonka harrastusmuotoisesta toiminnasta kehittyi autoja teollisesti valmistanut yhtiö Lanchester Motor Company. Häntä pidetään yhtenä kolmesta merkittävimmästä englantilaisesta autoinsinööristä, kaksi muuta ovat Harry Ricardo ja Henry Royce.
Elämäkerta

Lanchester syntyi Lontoon Lewishamissa kahdeksanlapsisen perheen neljäntenä. Hänen isänsä Henry Jones Lanchester oli ammatiltaan arkkitehti ja äitinsä Octavia yksityisopettaja. Fredrickin ollessa vuoden vanha, perhe muutti Brightoniin. Vartuttuaan nuori Frederick aloitti siellä koulutaipaleensa, siirtyen myöhemmin lähistöllä sijainneeseen sisäoppilaitokseen. Hän ei ollut oppilaana mitenkään poikkeuksellisen lahjakas tai etevä. Frederickin onnistui kuitenkin saada stipendi Southamptonissa sijainneeseen Hartley Institution -oppilaitokseen. Kolme vuotta myöhemmin hän sai stipendin Kensington Collegeen. Frederick täydensi soveltavan insinööritaidon opintojaan ottamalla iltatunteja Lontoossa, Finsbury Technical School -oppilaitoksessa, mutta lopetti kouluttautumisensa ennen kuin onnistui saamaan muodollisen pätevyyden.
Päätettyään opintonsa vuonna 1888, hän sai paikan patenttitoimiston teknisenä piirtäjänä, kolmen sen aikaisen punnan viikkopalkalla. Näihin aikoihin hän rekisteröi piirustuskojeen patentin. Kyseinen koje on geometrisen piirtämisen tärkeä instrumentti.
Vuonna 1919, 51 vuoden ikäinen Frederick avioitui Dorothea Cooperin kanssa. Pariskunta asui aluksi Lontoossa, mutta vuonna he muuttivat vuonna 1924 Moseleyn esikaupunkialueelle, Birminghamin liepeille. Lapseton pariskunta vietti loppuelämänsä siellä, Frederickin itsensä suunnittelemassa talossa.
Frederick valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1922, ja vuonna 1926 Royal Aeronautical Society huomioi hänet jäsenyydellään ja kultaisella mitalilla.
Vuonna 1925 Lanchester perusti teollisuuden tutkimus- ja kehitystyötä varten Lanchester Laboratories Ltd. -nimisen yhtiön. Yhtiö kehitti mm. radiota paremmaksi, samoin gramofonin kaiutinta. Suuren laman johdosta hän ei kuitenkaan onnistunut myymään keksintöjään yhdellekään teolliselle valmistajalle. Tästä huolimatta Frederick jatkoi ideoidensa työstämistä, kunnes hänen terveytensä petti ja yhtiön oli suljettava ovensa vuonna 1934. Hänellä diagnosoitiin Parkinsonin tauti, ja tämä, yhdessä molemmissa silmissä olleen kaihin kanssa, estivät häntä tekemästä insinöörityötä enää toisen maailmansodan aikana.
Institution of Civil Engineers huomioi Lanchesterin kultaisella mitalilla vuonna 1941 Institution of Mechanical Engineers vuonna 1945.
Sen lisäksi että oli loistava insinööri, Frederick Lanchester omasi myös muita lahjoja. Hänellä oli hyvä lauluääni ja pseudonyymillä Paul Netherton-Herries hän julkaisi kaksi runokirjaa.
Lanchester, joka ei koskaan ollut onnistunut luomaa taloudellista menestystä, eli loppuvuotensa niukoissa olosuhteissa ja oli ainoastaan hyväntekeväisyyden ansiota, että hän ylipäätään selvityi kotonaan. Frederick Lanchester kuoli Moseleyn Dyott Endin kodissaan maaliskuun kahdeksantena päivänä vuonna 1946.
Tärkeimmät työt > Kaasumoottori

Aivan vuoden 1888 lopulla Frederick Lanchester sai paikan Birminghamin Saltleyssa sijainneen Forward Gas Engine Companyn tehtaan apulaisjohtajana. Hänen toimisopimukseensa oli sisällytetty lauseke, jonka perusteella yhtiöllä olisi yksinomaiset oikeudet kaikkiin hänen tekemiinsä kehitystyön tuloksiin. Lanchester kuitenkin vaati tämän ehdon poistamista sopimuksesta, ennen allekirjoitusta. Tämä oli kaukonäköistä, sillä vuonna 1889 hän keksi ja patentoi heilurisäätimen, jonka avulla pystyttiin ohjaamaan moottorin käyntinopeutta. Lanchester sai kymmenen sen aikaisen shillingin rojaltin jokaisesta Forward Enginen moottoriin asennetusta säätimestä. Vuonna 1890 hän patentoi heilurikiihtyvyysmittarin, jonka avulla pystyttiin tallentamaan tietoa maantie- ja kiskokaluston kiihtyvyydestä ja hidastuvuudesta.
Silloisen tehtaan johtajan kuoltua, Lanchester sai nimityksen hänen tilalleen. Tässä toimessaan hän suunnitteli suuremman ja voimakkaamman kaasumoottorin kuin yhtiön siihen asti tuottamat. Moottori oli pystysylinterinen ja sen imu- ja pako-lautasventtiilit olivat vastakkain, makaavassa asennossa. Moottorin puristussuhde oli hyvin matala, mutta se oli käytössä taloudellinen.
Vuonna 1890 Lanchester patentoi kaasumoottorien itsekäynnityskojeen. Sittemmin hän myi keksintönsä oikeudet Crossley Gas Engine Companylle sievoisesta summasta.
Lanchester vuokrasi Forward Companyn tehtaan vierestä pienen verstaan omia kokeellisia töitään varten. Täällä hän kehitti pienen pystymoottorin, joka tuotti tehoa 3 hv @ 600 r/min. Tällä moottorilla pyöritettiin dynamoa, jolla saatiin sähkövaloa Forward Companyn toimistoon ja osaan tehdasta.
Tärkeimmät työt > Bensiinimoottorit

Lanchester alkoi kokea tehtaan johtamisen ja oman tutkimustyönsä välisen ristiriidan hyvin harmillisena. Niinpä hän vuonna 1893 irtisnoutui toimestaan, nuoremman George-veljensä hyväksi. Näihin aikoihin hän sai valmiiksi toisen moottorinsa, joka oli samankaltainen kuin aiemmin kehitetty, mutta sen käyttövoimana toimi bentseeni ja se oli edeltäjäänsä nopeakäyntisempi (800 r/min). Lanchesterin uuden moottorin tärkeä osa oli vallankumouksellinen kaasutin, jonka avulla ilma ja polttoaine saatiin sekoitettua oikeassa suhteessa. Hänen keksintönsä tunnetaan sydänlankakaasuttimena, koska siinä polttoaine imeytetään sydänlankaan, josta se sitten kaasuuntuu moottorin imuilmaan. Lanchester patentoi tämän keksinnön vuonna 1905.
Lanchester asensi uuden moottorinsa tasapohjaiseen jokilauttaan, jossa se käytti lautan ahterissa sijainnutta siipiratasta. Lautta rakennettiin Lanchesterin silloisen kodin puutarhassa, Warwickshiren Oltonissa. Alus laskettiin vesille Oxfordissa vuonna 1904 ja se oli mitä luultavimmin ensimmäinen täysin englantilaisvalmisteinen moottorivene.
Tärkeimmät työt > Autot

Kun bensiinimoottori oli saatu veneen voimanlähteeksi, seuraava looginen askel oli soveltaa se maakulkuneuvoon. Frederick Lanchesterin vuonna 1895 valmistunut auto oli ensimmäinen Britanniassa valmistettu nelipyöräinen, bensiinikäyttöinen ajoneuvo. Auto ei ollut myyntivalmis tuote, vaan enemmänkin testimuuli. Alkuun se oli varustettu 1-sylinterisellä, ilmajäähdytteisellä moottorilla, jonka jälkeen se sai voimanlähteekseen Lanchesterin kahdella vastakkaiseen suuntaan pyörivällä kampiakselilla varustetun, ilmajäähdytteisen 2-sylinterisen vastaiskumoottorin. Vaihteistona autossa oli Lanchesterin yksinkertainen planeettavaihde. Vaihteistoa ja sen toimintaa kehitettiin uuden moottorin myötä. Ensimmäisen vesion voiman siirto vetävälle taka-akselille tapahtui ketjun välittämänä, myöhemmin autoon asennettiin kardaaniakseli ja matopyörä-tasauspyörästö. Uudemman kehitysasteen autossa oli myös pinnavanteet ja ilmakumipyörät.
Lanchester oli auton kehittämisen myötä siirtynyt suurempiin tiloihin Birminghamin Five Ways'n alueelle. Auton kehitystyötä rahoittaakseen hän oli myynyt talonsa. Toisessa, vuonna 1898 valmistuneessa autossa, käytettiin samaa tekniikkaa kuin ensimmäisessä, lisäksi siinä oli Lanchesterin suunnittelema cantilever- eli vipuvarsijousitus. Kyseinen auto palkittiin kultaisella mitalilla vuonna 1898 Lontoon Richmondissa pidetyssä automobiilien näyttely- ja testiajotilaisuudessa. Voittonsa ansiosta auto sai nimen Gold Medal Phaeton.
Vuonna 1898 Lanchester suunnitteli 8 hv:n moottoristaan nestejäähdytetyn version, joka asennettiin potkurikäyttöisen veneen voimanlähteeksi. Vuonna 1900 Gold Medal Phaeton osallistui Royal Automobile Clubin ensimmäiseen 1000 Miles Trial -ajoon. Lanchesterin auto selvitti reitin menestyksekkäästi, ainoastaan yhden teknisen vian haitattua matkantekoa.