stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isojako
Historia

Ruotsissa isojakoon ryhdyttiin, koska Ruotsi oli menettänyt vilja-aittana toimineen Liivinmaan ja samanaikaisesti maan väkiluku kasvoi.
Vuonna 1746 maanmittari Jakob Faggot julkaisi teoksen ”Ruotsin maatalouden esteet ja apu”. Esikuvan isojaolle Faggot oli saanut Englannista, jossa oli aitaamisliike (engl. enclosure movement).
Uudistus alkoi Skånesta, josta se levisi koko maahan. Eräänä mallitilana toimi vuonna 1783 maanomistaja Rutger Mackleanin omistama Svaneholmin tila, jossa yksjako toimitettiin itsenäisesti. Alueen talonpojat vastustivat uudistusta voimakkaasti, mutta ymmärsivät myöhemmin sen tuomat käytännölliset ja taloudelliset edut.
Vuoden 1757 valtiopäivillä hyväksyttiin maanmittari Jakob Faggotin ajama isojako ainoaksi maanjakomenetelmäksi. Isojako oli toteutettava, jos yksikin kylän osakas vaati sitä. Hallituksen into uuteen maanjakoon johtui taloudellisista ja puolustuksellisista seikoista. Uudistuksen tarkoituksena oli lisätä maataloustuotantoa ja sen tehokkuutta. Skånessa monet maanomistajat myönsivät myöhemmin tavoitteena olleen myös divide et impera eli hajottaa ja hallita vanhoja kyläyhteisöjä. Hajallaan olevat talonpojat olivat vähemmän äänekkäitä kuin tiiviissä yhteisössä elävät.
Toimeenpano

Aluksi isojaon toimeenpanoon vaadittiin kaikkien kylän jakokunnan osakkaiden suostumus, mutta vuodesta 1757 lähtien riitti, että yksikin osakas vaatii isojaon toimeenpanoa. Peltojen jaon ohella myös aiemmin kylän yhteiset metsä- ja laidunmaat jaettiin isojaossa talojen kesken niiden veroluvun mukaan. Kustaa III:n aikana säädettiin, että se osa yhteismaista, joka jäi jäljelle, kun tiloille oli lohkottu niiden tarvitsemat metsäalueet, joutuisi kruunulle. Näin sai alkunsa valtion metsäomistus, joka on merkittävää varsinkin Pohjois-Suomessa. Isojaossa jaettiin myös ne alueet, joita oli aiemmin pidetty saamelaisille kuuluvina. Oikeuskirjallisuudessa on kuitenkin kyseenalaistettu se, onko valtio saanut kyseiset alueet lainmukaisesti omistukseensa, pohjautuen muun muassa Ruotsin korkeimman oikeuden niin sanottuun verotunturioikeudenkäyntiin 1981 DT 2.
Toimitus

Isojaossa käytiin ensin läpi kylien väliset rajat muodostaen jakokunnat, ja sen jälkeen talojen rajat. Vesialueita ei jaettu. Maan jaon perusteena oli manttaali, talojen verojenmaksukykyä osoittava mitta. Oikeudenmukaisuuden vuoksi maa jyvitettiin, eli parempaa maata sai vähemmän ja huonompaa enemmän.
Isojako aloitettiin Pohjanmaalla ja ensimmäinen paikka oli Laihia.
1930-luvulla isojako oli vielä keskeneräinen Pohjois-Suomessa ns. knihtikontrahti- eli ruotusopimuspitäjien eli Kemijärven, Kuolajärven ja Kuusamon kuntien sekä suurimman osan Posion kuntaa osalta. Ruotusopimuspitäjien asukkaat olivat vuosina 1789-1790 tehneet valtiovallan kanssa sopimuksia, joilla asukkaat sitoutuivat itse asettamaan sotaväkeä rajojen puolustamista varten, saaden siitä korvauksena muun muassa vapautuksen isojaon toimittamisesta. Ruotusopimukset kumottiin muodollisestikin vuonna 1879, ja vuonna 1898 asetuksella annettiin tarkemmat määräykset isojakojen toimittamisesta näissä pitäjissä. Isojaon toimittamista hidasti sitten pitäjien laajuus ja jakotoimitusten synnyttämät riitaisuudet. Toinen alue, jossa isojaon toimitus vivästyi, käsitti kolme pohjoisinta Lapin kuntaa Inarin, Enontekiön ja Utsjoen. Näistä kunnista annettiin vuonna 1925 oma isojakolainsäädäntö.
Isojakotoimitukset saatiin Pohjanmaalla sekä Lounais- ja Etelä-Suomessa suoritettua yleensä 1800-luvun alkupuolella, mutta esimerkiksi Kuusamossa isojako saatiin tehtyä loppuun vasta 1960-luvulla. Viimeinen isojako toimitettiin vasta vuonna 1989 Jurmon saarella.
Vaikutukset

Isojaon tuloksena vanha ryhmäkyläasutus suurelta osin hävisi, kun tilojen rakennukset siirrettiin yhteiseltä kylätontilta hajalleen kunkin tilan isojaossa saamille  tiluksille. Vanhin kulttuurimuoto kylä hävisi uudistuksen yhteydessä.
Uudistuksen jälkeen todettiin Ruotsin maataloustuotannon kasvaneen voimakkaasti. Vuonna 1811 tuotettiin viljaa 771 600 ja perunaa 170 000 tonnia, neljäkymmentä vuotta myöhemmin vastaavat luvut olivat 1 182 500 ja 790 000 tonnia.
Isojako vaikutti myös torpparilaitoksen kasvuun, kun talot saattoivat nyt perustaa torppia saamilleen metsälohkoille. Torppien perustamista suosittiin, koska siten saatiin taloille ilmaista työvoimaa; torpan vuokra maksettiin näet useimmiten päivätöinä. Torppien määrä kasvoi 1700-luvulla niin, että kun niitä vuonna 1730 oli vielä vain noin tuhat, Ruotsin vallan loppuvuosina 1800-luvun alussa niitä oli jo noin 25 000.
Isojaon täydentäminen

Isojakoa on täydennetty uusjaolla vuonna 1848 laadittuun maanmittausohjesääntöön perustuen.
Kirjallisuutta

Pred, Allan: Place, practice, and structure. Social and spatial transformation in southern Sweden: 1750-1850.  Totowa, NJ:  Barnes & Noble, 1986.  ISBN 0-389-20615-6  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Laine, Kirsi: Maatalous, isojako ja talonpoikainen päätöksenteko Lounais-Suomessa 1750 - 1850.  (väitöskirja)  Turku:  Turun yliopisto, humanistinen tiedekunta, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos, 2020.  ISBN 978-952-69213-2-7  Teoksen verkkoversio (pdf) Viitattu 20.10.2022.
Talvitie, Petri: Kyläosuudesta yksityiseen maanomistukseen: Isojako Länsi-Uudellamaalla 1700-luvulla.  (väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, humanistinen tiedekunta, filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos, 2013.  ISBN 978-952-10-8691-5  Teoksen verkkoversio (pdf).
Maanjaot Suomessa
| --- | --- |
Maanjako:  Lohkojako  Sarkajako  Isojako  Uusjako 
Muuta:  Halkominen  Lohkominen  Tilusvaihto  Vainiopakko
Oxfordin ryhmäliike

Oxfordin ryhmäliike on yhdysvaltalaisen papin Frank Buchmanin 1921 perustama uskonnollis-siveellinen herätysliike, jonka nimeksi tuli myöhemmin Moraalinen varustautuminen. Suomeen liike levisi 1930-luvulla ja oli vaikutusvaltaisimmillaan ennen sotia ja vähän niiden jälkeen. Liike painotti alkuun käännytystyötä, mutta sen muuttuessa Moraaliseksi varustautumiseksi tulivat keskeiseksi ajatukseksi ehdottomat moraaliset periaatteet ja ajatus henkilökohtaisesta kääntymyksestä, jonka avulla uskottiin myös yhteiskunnallisten ongelmien ratkeavan.
Liikkeen tunnetuimpia julkisia edustajia on Suomessa ollut kansanedustaja Margit Borg-Sundman.
Kirjallisuutta

Grensted L. W., Mitä on Oxfordryhmäliike?, Otava, 1939
Kivivuori, Janne, Psykokirkko, Gaudeamus, 1999
Ekstrand, Sixten, Tro och moral : Oxfordgrupprörelsen och MRA i Finland 1932-1955, Åbo Akademi 1993 Väitöskirja
Aiheesta muualla

Oxford-liike aikamme huomattavin herätysliike? Se pyrkii yksityisen ihmisen elämänuudistukseen. Liike jo nyt levinnyt eri puolille maapalloa, Helsingin Sanomat, 24.12.1934, nro 347, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
John Guise : Mitä on Oxfordin liike?, Helsingin Sanomat, 06.03.1938, nro 63, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ella Pyhältö

| Ella Pyhältö> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1976 (ikä 47–48)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ella Pyhältö (o.s. Keranto, s. 1976) on suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija, joka on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa, Suomen Komediateatterissa, Teatteri Avoimissa Ovissa, Koko-teatterissa, Teatteri Jurkassa, Valtimonteatterissa ja KOM-Teatterissa. Lisäksi Pyhältö ohjaa lasten ja nuorten teatteria sekä lausujia. Teatterin lisäksi Pyhältö on toiminut ääninäyttelijänä sadoissa animaatioelokuvissa ja -sarjoissa. Pyhällöllä on ollut rooleja mm. Salatut elämät ja Syke TV-sarjoissa. Pyhältö on toiminut aktiivisesti suomalaisten kulttuurijärjestöjen luottamustehtävissä mm. Suomen Lausujain Liiton puheenjohtajana, Suomen Ääniartistien liiton, Eeva-Liisa Manner seuran ja Forum Artisin hallituksen jäsenenä.
Pyhältö opiskeli puhe- ja draamataiteilijaksi Snellman-korkeakoulussa vuosina 1996–2001.
Aiheesta muualla

Ella Pyhältö Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ella Pyhältö Elonetissä.
Ella Keranto Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet  Yle
Fosfiini

| Fosfiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7803-51-2
PubChem CID:  24404
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PH3
Moolimassa:  33,994 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön kaasu
Sulamispiste:  –133 °C 
Kiehumispiste:  –87,7 °C
Tiheys:  0,8 g/cm3
Liukoisuus veteen:  26 ml/100 ml (20 °C) 
      
Fosfiini (PH3) on erittäin myrkyllinen fosforin ja vedyn muodostama yhdiste. Fosfiinia käytetään muun muassa kemiallisessa synteesissä, elektroniikkateollisuudessa ja tuholaisten torjunta-aineena.
Ominaisuudet

Fosfiini on ilmaa raskaampi kaasu, jolla on usein epäpuhtauksien vuoksi valkosipulia muistuttava haju. Puhdas fosfiini on hajutonta. Se voi reagoida hyvin voimakkaasti hapettimien, kuten halogeenien, typen oksidien ja nitraattisuolojen kanssa. Fosfiini pystyy myös aiheuttamaan metallien syöpymistä.
Valmistus

Fosfiinia voidaan valmistaa useilla eri tavoilla. Punaisen fosforin reaktio veden kanssa 250 °C:n lämpötilassa tuottaa fosfiinia ja fosforihappoa.
Vielä enemmän teollisuudessa käytetään fosfiinin valmistukseen menetelmää, jossa fosfori reagoi natriumhydroksidin kanssa. Sivutuotteina syntyy natriumhypofosfiittia tai natriumfosfiittia.
Käyttö torjunta-aineena

Fosfiinia käytetään tuhohyönteisten torjuntaan viljasiiloista ja konteissa. Aine myydään yleensä alumiini-, kalsium- tai magnesiumfosfideina. Niiden reagoidessa ilman kosteuden kanssa muodostuu fosfiinikaasua. Sinkkifosfidi on suun kautta toimiva myrkky. Fosfidipellettien etuna on niiden helppokäyttöisyys.
Myrkyllisyys

Fosfiini on erittäin myrkyllistä ja suurille määrille altistuminen voi johtaa kuolemaan. Fosfiinimyrkytyksen oireita ovat muun muassa hengenahdistus, pahoinvointi, huimaus, hallitsemattomat liikkeet ja kohtaukset, vapina ja kouristukset. Lisäksi aine voi aiheuttaa keuhkopöhön sekä vaikuttaa sydämen, keskushermoston, maksan ja munuaisten toimintaan.
Esiintyminen Venuksessa

Syyskuussa 2020 kansainvälinen tutkimusryhmä julkaisi radioteleskoopeilla tehtyjä mittauksia, joiden mukaan Venuksen kaasukehässä on fosfiinia noin 20 miljardisosaa. Tutkijoiden mukaan mikään tunnettu kemiallinen reaktio ei selitä fosfiinin esiintymistä Venuksessa. Tutkijat epäilevät, että fosfiini saattaa olla peräisin jostain tuntemattomasta kemiallisesta prosessista tai mikrobitason elämästä Venuksen kaasukehässä. Marraskuussa 2020 mittauksesta löydettiin kalibrointivirhe. Virheen korjaamisen jälkeen fosfiinipitoisuus onkin vain 1 miljardisosa.
Aiheesta muualla

PubChem: Phosphine (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Phosphine (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Phosphine (englanniksi)
ChemBlink: Phosphine (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Phosphine (englanniksi)
Ivar Thomé

Ivar Thomé
Ivar Alfred Thomé (11. joulukuuta 1882 Alajärvi – 1. helmikuuta 1918 Vihti) oli suomalainen arkkitehti, Valter Thomén veli ja työtoveri. Hän kuoli sisällissodan alkupäivinä joukkosurmassa Vihdin Nummelassa.
Elämä > Nuoruus

Thomé kuului poikkeuksellisen lahjakkaaseen veljessarjaan, jossa Verner Thomé oli taidemaalari, William Thomé Thomén metsäkonttorin, myöhemmin Thomesto, perustaja, ja Valter Thomé jo näyttöä antanut arkkitehti. Veljesten isä oli aluemetsänhoitaja Johan Henrik Thomé, joka oli valmistunut Evon metsäopiston ensimmäiseltä kurssilta. Isän virkatyön vuoksi perhe asui isän virkatalossa Mustakorven torpassa Alajärvellä, jossa pojat varttuivat. Sukutarinan mukaan isänpuoleisen suvun esi-isä oli päätynyt Skotlannista merimiehenä Ruotsiin, ja hänen jälkeläisistään monet hakeutuivat virkamiehiksi, yksi Suomeen. Veljessarjan isä Johan Henrik syntyi 1839 ja valmistui metsänhoitajaksi. Hän avioitui 1871 serkkunsa Agnes Wallinin kanssa 1864. Perheeseen syntyi neljä poikaa ja neljä tyttöä. Perheen lapset saivat alkuun opetusta kotona, jossa heitä opetti pääasiassa äidin naimaton sisar Helena Wallin ja hänen ohellaan isä.
Perhe oli ruotsinkielinen, mutta täysin suomenkielisessä ympäristössä lapset oppivat suomen, tosin pohjalaisella murteella. Kaikki pojat lähetettiin aikanaan Ouluun ruotsinkieliseen lyseoon Svenska lyceum i Uleåborg, Ivar vuonna 1892. Koulumenestys oli hänellä koulun loppuun suorittaneista veljeksistä huonoin, Verner keskeytti lyseon. Ivar aloitti arkkitehtiopinnot Helsingissä, mutta koska uuden lain nojalla oli vaara joutua kutsuntoihin eikä  nuoren miesten lakkoilu tuottanut tulosta, hän siirtyi 1904 Ruotsiin, jossa hän jatkoi opintoja Tukholman teknillisessä korkeakoulussa. Kun tilanne kutsuntojen osalta muuttui Ivar palasi Suomeen.
Elämä > Ura

Ivar valmistui arkkitehdiksi 1907. Valter Thomé oli toiminut jo vuosia arkkitehtina, ja Ivar tuli hänen toimistoonsa apulaiseksi. Vuonna 1911 he perustivat yhteisen toimiston Arkitekturbyrå Valter & Ivar Thomé taloon, jonka nykyinen osoite on Eteläranta 12. Veljeksistä Valter oli suurten linjojen mies, joka suunnitteli asemakaavoja ja julkisivuja, Ivar taas arkkitehtina yksityiskohtiin paneutuva esteetikko. Toimisto piirsi erityisesti pankkeja ja apteekkeja, ja Ivarin vastuulla oli pankkisalien ja apteekkien sisustus. Lisäksi hän piirsi pientaloja ja suunnitteli liikemerkkejä, teollisten tuotteiden pakkauksia ja jopa leluja, joita oli esillä vuoden 1908 teollisuusnäyttelyssä. Veljekset Ivar ja Verner pitivät yhteisnäyttelyn vuonna 1910 Ateneumissa, mutta Ivarin työt eivät saaneet kovin lämmintä vastaanottoa, Verner taas todettiin nousevaksi kyvyksi. Ivar voitti 1913 kesäasuntojen suunnittelukilpailun ja menestyi 1914 työväen asuntojen suunnittelukilpailussa. Hän jäi kuitenkin sekä arkkitehtina että taiteilijana veljiensä Valterin ja Vernerin varjoon. Valter ja Ivar Thomén toimistoa työllisti Serlachius Mäntässä, jonne he suunnittelivat useita rakennuksia ja asemakaavan. Toinen heitä työllistänyt suuryritys oli Ahlström, ja he toimivat yrityksen pääarkkitehteina Varkaudessa, Noormarkussa ja Karhulassa.
Ivar oli veljeksistä nuorin, ja hän oli käytökseltään tasapainoisin ja hillityin, "hyvä ja hiljainen luonne", kuten William Udd sanoi. Ivar avioitui veljeksistä ensimmäisenä, vuonna 1911 Sigrid Rotkirchin kanssa, jonka isä oli rautatievirkamies. He saivat kolme lasta.
Valter Thomé osti 1913 Kirkkonummelta Medvastön ratsutilan, mutta vielä saman vuoden aikana muut veljet tulivat tilan omistajiksi muodostetun osakeyhtiön kautta, jonka isännöitsijäksi tuli alkuun Ivar. Veljesten vakituiset asunnot olivat kuitenkin Helsingissä, Ivarin perhe asui Pursimiehenkatu 27:n suuressa jugendtalossa.
Vernerin ja Ivarin toimisto sai ajan myötä mainetta ja menestyi. He voittivat aikakauden merkittävimmän suomalaisen arkkitehtikilpailun, Heikinkadun (Mannerheimintien) varteen rakennettavan Stockmannin tavaratalon. Toiseksi tuli Sigurd Frosterus. Suunnitelmissa oli myös Vanhan ylioppilastalon purkaminen, ja hahmotelma sen tilalle tulevasta rakennuksesta oli jo tehty. Se hanke kuitenkin hautautui, koska ylioppilaskunta ei halunnut purkaa vanhaa rakennusta. Frosteruksen vastuulle tuli aikanaan suunnitella tavaratalo Thoméiden suunnitelman pohjalta.
Kun työt vähenivät, Valter ja Ivar piirsivät Medvastön tilalle 22-vuotiaana kuolleen sisarensa Agnes Maria Thomén muistolle omistettavan lastenkodin, Maja Thomés Barnhem å Medvastö. Sen talouden pohjaksi he olivat perustaneet rahaston. Piirustukset oli päivätty tammikuulle 1918. Se oli heidän viimeinen työnsä ja jäi toteuttamatta. Ivar oli jo edellisenä syksynä hakeutunut Hämeenlinnaan kaupunginarkkitehdiksi, kun Verner suunnitteli oman toimiston perustamista Pietariin.
Elämä > Kuolema

Kolme Thomén veljestä, William, Valter ja Ivar, lähtivät Helsingistä 30. tammikuuta 1918 pyrkimään kohti pohjoista rintaman taakse valkoisten riveihin. Ryhmässä oli heidän lisäkseen arkkitehti Väinö Hollo, metsänhoitaja Frans Wegelius, metsäylioppilas Erik Castrén ja lainopin ylioppilas Väinö Vuoristo. Arkkitehti J. S. Sirén ei perhesyistä lähtenyt mukaan vastoin alkuperäistä suunnitelmaa. Aseistettu ryhmä jäi kiinni Nummelassa, ja heidät vietiin työväentalo Rientolaan. Hyvinkääläisen radikaalipunaisen Lauri Karan johtama joukko surmasi ryhmän 1. helmikuuta maltillista työväenliikettä edustavan Edvard Helteen voimakkaasta vastustuksesta huolimatta. Ruumiit haudattiin samaan suohautaan Koivissiltaan, johon oli samana päivänä haudattu toinen valkoisten ryhmä. Kaikki ruumiit siirrettiin myöhemmin Helsinkiin, ja Thomét haudattiin 1. maaliskuuta Hietaniemen hautausmaalle. Ystävät teettivät haudalle jykevän muistomerkin.
Thomén veljeksistä kirjan kirjoittanut Marko Paavilainen sanoo, että toisin kuin aikalaislähteissä oli kirjoitettu, Thoméiden ryhmää ei pahoinpidelty Rientolassa eikä heitä kidutettu surmapaikalla, mikä ilmenee ruumiinavaukset tehneiden lääkärien selostuksista.
Stockmannin tavaratalon suunnittelukilpailun voittanut Valter & Ivar Thomén työ. Sen pohjalta piirustukset teki Sigurd Frosterus.
Mika Lehkosuo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 senttimetriä
Lempinimi: Bana
Seura
Seura: Suomi U21
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1982–1989: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–1993 | VanPa | 48 | (9) |
| 1993–2002 | HJK | 189 | (26) |
| 1994 | → Jaro (laina) | 1 | (0) |
| 1998–1999 | → Perugia (laina) | 11 | (0) |
| 2004 | Klubi 04 | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 250 | (35) |
Maajoukkue
| 1997–2000 | Suomi | 17 | (1) |
Valmennusura
2004: HJK (A-jun.)
2005: Honka (apuv.)
2005–2013: Honka
2013–2015: Suomi (apuv.)
2014–2019: HJK
2020: Kongsvinger
2023–: Suomi U21
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Lehkosuo (s. 8. tammikuuta 1970 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana.
Ura > Pelaajaura

Lehkosuo pelasi urallaan Vantaan Pallossa, FF Jarossa (yhden ottelun), Helsingin Jalkapalloklubissa ja kaudella 1998–1999 vuokralla Italiassa Serie A:ssa AC Perugian joukkueessa. HJK:ssa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta, neljästi liigacupin ja pelasi kaikkiaan 189 liigaottelua. Suomen maajoukkueessa Lehkosuo pelasi 17 ottelua. Hänen uransa päättyi polven ristisidevammaan keväällä 2002.
Ura > Valmennusura

Valmentajauransa Lehkosuo aloitti Helsingin Jalkapalloklubin A-junioreissa 2004. Kaudella 2005 hän aloitti Ykkösessä pelanneen FC Hongan apuvalmentajana, mutta nousi päävalmentajaksi muutaman pelatun kierroksen jälkeen Ville Lyytikäisen saatua potkut. Lehkosuo onnistui heti ensimmäisessä toimessaan päävalmentajana nostamaan joukkueen Veikkausliigaan kaudeksi 2006. Hän saavutti Hongassa SM-hopeaa 2008, 2009 ja 2013. Tämän lisäksi joukkue voitti Liigacupin 2010 ja 2011 sekä Suomen Cupin 2012.
Vuonna 2013 Lehkosuo liittyi Suomen maajoukkueen valmennusryhmään.
Vuonna 2014 Hongan ja Lehkosuon välillä ilmeni taloudellisia epäselvyyksiä. Tammikuun lopulla hänen kerrottiin hakevan palkkasaataviaan oikeusteitse. Helmikuussa Honka vapautti Lehkosuon päävalmentajan tehtävästä. Hongan mukaan hänen osaltaan oli ilmennyt vakavia taloudellisia väärinkäytöksiä. Lehkosuo itse kiisti kaikki syytökset.
Huhtikuun lopussa 2014 Lehkosuosta tuli Helsingin Jalkapalloklubin päävalmentaja kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Lehkosuo johdatti Klubin Suomen cupin voittoon sekä ennätykselliseen kuudenteen perättäiseen Suomen mestaruuteen. HJK pääsi myös Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen.
HJK erotti Lehkosuon tehtävästään 22. toukokuuta 2019, kun seura oli pelannut kahdeksan viimeisintä otteluaan Veikkausliigassa voitoitta.
Kaudeksi 2020 Lehkosuo siirtyi Norjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Kongsvingerin päävalmentajaksi. Kausi sujui Lehkosuon alaisuudessa alavireisesti ja lopulta seurajohto siirsi Lehkosuon syrjään tehtävistään syyskuussa 2020. Hän jatkoi kuitenkin seuran palveluksessa analyytikkona ja pelaajatarkkailijana.
Syyskuussa 2022 Lehkosuo teki 2+2-vuotisen sopimuksen Palloliiton kanssa ja aloitti vuoden 2023 alussa Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Saavutukset > Pelaajana

Suomen mestaruus 1997, 2002
Suomen Cup 1996, 1998
Liigacup 1994, 1996, 1997, 1998
Saavutukset > Valmentajana

Suomen mestaruus 2014, 2017, 2018
Suomen Cup 2012, 2014, 2017
Ykkösen voitto 2005
Liigacup 2010, 2011, 2015
Vuoden liigavalmentaja 2014, 2017
Veikkausliigan herrasmiesvalmentaja 2006
Muuta

Mika Lehkosuon veli Ari Lehkosuo pelasi aikanaan jalkapalloa. Arin lapsista Otto Lehkosuo on salibandyn maajoukkuepelaaja ja Lilli Lehkosuo cheerleadingin MM-mitalisti. Lehkosuo on naimisissa ja hänellä on 4 lasta.
Lehkosuo on valmistunut vuonna 2003 graafisen tekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta.
Matopeli

Snake 2 Nokia 3310 -puhelimella
Matopeli Telmac-1800 tietokoneessa, julkaistu vuonna 1978 1800 User's Clubin jäsenkasetilla nimellä Ansapeli
Matopeli on 1970-luvulla kehitetty videopelityyppi, joka tuli suosituksi matkapuhelinpelinä 1990-luvulla. Tyypillisesti peleissä ohjataan matoa, joka kuolee törmätessään itseensä tai pelikentän laitoihin. Keräämällä pelikentältä ”ruokaa” pelaaja saa pisteitä, mutta samalla mato kasvaa pituutta ja peli vaikeutuu. Madon liikevauhti saattaa myös nopeutua pisteiden karttuessa.
Historia

Ensimmäinen ideaa hyödyntänyt peli lienee Gremlin Industriesin kehittämä arcadepeli Blockade vuodelta 1976. Atari 2600:n julkaisussa 1977 yksi ensimmäisistä peleistä oli samaa ideaa käyttävä Surround. Luultavasti ensimmäisen kotitietokoneversion teki Peter Trefonas TRS-80-tietokoneelle, ja se julkaistiin CLOAD-lehdessä vuonna 1978. Pian julkaistiin versioita myös Commodore PET ja Apple II -tietokoneille ja ohjelmoitaville taskulaskimille. Commodore VIC-20 sai oman versionsa nimeltä Worms pian tämän jälkeen. Microsoft jakoi MS-DOSin QBASICin mukana Nibbles-peliä.
Uudelleenjulkaisut

Alkuperäisen matopelin mahdollisimman tarkasti toisintava Snake '97 on julkaistu iPhonelle. Ohjelma julkaistiin ilman lupaa Nokialta, joka kommentoi, että ”on hienoa, että Nokian legendaarinen kännykkäpeli innostaa sovelluskehittäjiä edelleen. Emme kommentoi kyseistä peliä tai tekijänoikeuksia tarkemmin.” Myös Taneli Armanto palasi myöhemmin matopelien pariin ja oli mukana suunnittelemassa Snake Rewind-peliä älypuhelimille. Google Maps sisältää pelin nimeltä Mato, jossa itse mato on korvattu taustana toimivien kuuluisien paikkojen junilla ja busseilla. Myös matopelin Facebook Messenger -versio on ollut suosittu.
Muu media

Tron-elokuvassa on nähty valopyöräpeli, jota voidaan pitää matopelin alalajina. Elokuvasta on julkaistu myös kolikkopeli Tron, jossa on mukana valopyöräpeli.
Aiheesta muualla

Matopeli Telmac-1800 tietokoneessa.
Matopeli Yle Elävässä arkistossa
Nettiselaimella pelattava versio Nokian matopelin tyyliin.
Nokian Matopeli esillä Suomen pelimuseossa
PuMa-Volley

| PuMa-Volley |
| --- | --- |
Koko nimi:  PuMa-Volley ry
Perustettu:  1989
Kenttä:  Lehto Areena, Helsinki
Puheenjohtaja:  Hannu Vapalo
Valmentaja:  Miehet - Ismo Tuominen Naiset - Seppo Siika-aho, Klaus Henriksson
Sarja:  Lentopallon miesten 1-sarja Lentopallon naisten 1-sarja
PuMa-Volley on pohjoishelsinkiläinen lentopalloseura. PuMa-Volley sai alkunsa helmikuussa 1989, kun Puistolan Urheilijoiden ja Malmin Palloseuran lentopalloilijat perustivat lentopallolle oman erikoisseuran. Lyhenne PuMa tuleekin seuran alkuperäisestä toimialueesta Puistola-Malmi akselilla. PuMa-Volleyn kotisalina toimi pitkään Puistolan urheilutalo, mutta syksyllä 2021 Tapulinkaupunkiin valmistuneesta Lehto Areenasta tuli PuMan uusi valmennuskeskus. PuMan toiminta perustuu suuresti vapaaehtoistyöhön. Kaudella 2023–2024 PuMa-Volleysta tuli Suomen suurin lentopalloseura, kun PuMa ohitti Nurmon Jymyn pelaajien määrässä.
Kaudella 2024–2025 PuMan naisten edustusjoukkue pelaa naisten 1-sarjaa ja miesten edustusjoukkue miesten 1-sarjaa.
Kaudella 2024–2025 PuMalla on joukkueet jokaisessa juniorisarjassa, sekä jokaisessa aikuisten sarjassa Mestaruusliigaa lukuunottamatta.