stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rauduskoivu
Merkitys ihmiselle > Käyttö

Metsätalouden suhde koivuun on vaihdellut vuosikymmenestä toiseen. Koivu on aina ollut tärkeää polttopuuta ja vanerin raaka-ainetta, mutta 1960-luvulla sitä pidettiin havupuumetsissä lähes rikkaruohona. 1980-luvulla sen monipuolinen käyttö lisääntyi. Koivun kuitu on lyhyttä, ja sen sekoittaminen pitkäkuituiseen havuselluun parantaa paperin laatua. Puusepäntyössä koivu on suosittua huonekalujen raaka-ainetta, esimerkiksi Alvar Aalto on suunnitellut monia koivuhuonekaluja. Tummakuvioista visakoivua on käytetty sekä huonekaluihin että pienempiin käyttö- ja koriste-esineisiin.
Rauduskoivu ja hieskoivu ovat kasvutavaltaan varsin samanlaisia, mutta rauduskoivun rungon laatu on parempi ja puuaineksen tiheys suurempi. Kun rauduskoivu myös kasvaa nopeammin varsinkin ravinteikkailla mineraalimailla, metsätalous on keskittynyt juuri rauduskoivun lisäämiseen.
Koivu on tiheää puuainesta, joten sen lämpömäärä kuutiometriä kohti on suurempi kuin muilla puulajeilla. Siksi se on suosittua polttopuuta.
Suomessa on perinteisesti käytetty myös koivun kuorta eli tuohta, josta on esimerkiksi valmistettu koivutervaa eli tököttiä. Tuohi myös palaa erittäin hyvin. Myös saunavihtaan käytetään lähinnä rauduskoivua, hienoimmillaan pienen rauduskoivun alaoksia. Britanniassa taas koivun oksia on käytetty hevoskilpailussa tekemässä pensasesteistä tiheämpiä.
Ksylitolia eli koivusokeria valmistetaan pelkistämällä koivun sisältämästä ksylaanista saatua ksyloosia.
Koivun jälsikerrosta on käytetty hätäravintona pettuleivän tapaan. Koivun mahlasta saadaan makeita juomia. Lehdistä voi tehdä yrttiteetä. Nuoria lehtiä eli hiirenkorvia voi syödä tuoreena tai keitettyinä. Koivun kuorella on laksatiivinen ja diureettinen vaikutus. Kuoressa on runsaasti betuliinihappoa, josta tutkitaan mahdollisuuksia hoitaa syöpää tai HIV:iä.
Koristekasvikäyttöön on jalostettu useita lajikkeita kuten riippakoivulajike (Betula pendula ’Tristis’). Koristepuina käytetään myös eräitä alkujaan luonnosta löydettyjä harvinaisia muotoja, kuten pirkkalankoivua (Betula pendula f. bircalensis), loimaankoivua (Betula pendula f. crispa) ja taalainkoivua (Betula pendula ’Dalecarlica’).
Merkitys ihmiselle > Koivu kulttuurissa

Koivu on ollut Suomessa pyhä puu, ja rauduskoivu on Suomen kansallispuu. Juhannuksena ovenpielet koristellaan nuorilla koivuilla.
Koivu ja tähti on Sakari Topeliuksen tunnetuimpia satuja. Sen lähtökohtana ollut Topeliuksen sukutarina on paikannettu Muhokselle, missä nimeä käytetään monin tavoin kotiseutuperinteen symbolina.
Lajikkeita, muotoja ja muunnoksia

Betula pendula 'Dalecarlica' – taalainkoivu
Betula pendula 'Fastigiata' – kartiokoivu
Betula pendula 'Pitsi' – pitsilehtikoivu
Betula pendula 'Purpurea' – purppurakoivu
Betula pendula 'Youngii' – kyynelkoivu
Betula pendula f. bircalensis – pirkkalankoivu
Betula pendula f. crispa – loimaankoivu
Betula pendula f. palmeri – palmerinkoivu
Betula pendula f. tristis ('Tristis') – riippakoivu
Betula pendula var. carelica – visakoivu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rauduskoivu Wikimedia Commonsissa
Seija A. Niemi: Koivu Suomen kansallispuu.  Minerva, 2015.  ISBN 9789523121171
Farmit: Rauduskoivu  (Betula pendula)
PuuProffa: Rauduskoivu (Betula pendula) (Arkistoitu – Internet Archive)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Betula pendula (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Betula pendula (common silver birch) (englanniksi)
Suomalaiset lehtipuut
euroopanpähkinäpensas
halava
harmaaleppä
hieskoivu
jokipaju
korpipaatsama
kotipihlaja
kynäjalava
metsähaapa
metsälehmus
metsäomenapuu
metsätammi
metsävaahtera
mustuvapaju
orapaatsama
outapaju
raita
rauduskoivu
ruotsinpihlaja
saarni
suippuorapihlaja
suomenpihlaja
talvikkipaju
tervaleppä
tunturikoivu
tuomi
tylppöorapihlaja
vuorijalava
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q156895  Wikispecies: Betula pendula  APDB: 132267  APNI: 120355  BioLib: 3433  Calflora: 12274  CoL: LPCQ  Ecocrop: 3721  EoL: 1149364  EPPO: BETPE  FNA: 200006160  FoC: 200006160  GBIF: 5331916  GRIN: 7127  iNaturalist: 83992  IPA: 11537  IPNI: 295174-1  IRMNG: 10600231  ITIS: 19495  IUCN: 62535  MichiganFlora: 552  MoBotPF: 277818  NatureServe: 2.159183  NBN: NBNSYS0000003827  NCBI: 3505  NZOR: 55f1f3b1-5ee4-45a1-ab26-ebcfd9d29689  NZPCN: 3513  Observation.org: 6465  Open Tree of Life: 267719  PalDat: Betula_pendula  Panarctic Flora: 610201  PFI: 245  Plant List: kew-21582  PLANTS: BEPE3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295174-1  RHS: 2261  Tropicos: 3600018  VASCAN: 3698  VicFlora: 0d2262da-8f24-44b4-8f35-3508367bdb16  WisFlora: 2739  WFO: wfo-0000335449  Laji.fi: MX.37993 
Koivuvaneria.
Tuohiesineitä Kansallismuseossa.
Vihtoja kuivumassa.
Rumpu

Rumpu on puusta, metallista tai lasikuidusta valmistettu akustinen lyömäsoitin tai rytmisoitin. Yleensä se on lieriömäinen puu- tai metallikehys, jonka päähän on pingotettu nahkakalvo. Rumpu on soittimista ehkä kaikkein levinnein, sillä niitä on valmistettu lähes jokaisessa kulttuurissa. Luonnonkulttuureissa tavallisia ovat suppilon muotoiset, yksikalvoiset rummut. Rummun sointikorkeutta voidaan muuttaa rumpukalvon kireyttä säätämällä.
Rumpujen valmistus

Modernit länsimaisessa musiikissa käytettävät rummut valmistetaan yleensä kahdella tavalla, joista suositumpi on ohuiden levyjen päällekkäin liimaaminen ja puristaminen eli laminointi. Harvinaisempi tapa on puisten palojen yhteen liimaaminen niin, että palat muodostavat kehän.
Kerrosten paksuus vaihtelee suuresti valmistajasta ja käyttötarkoituksesta tai halutusta soinnista riippuen. Rummun päälle levitetään yleensä muovikalvo tai se lakataan. Rumpuun tulee myös virityspesät, vanne sekä kalvo. Kalvo asetetaan rumpuun hiottujen reunaviisteiden päälle. Reunaviiste kiristää kalvon rummun ja vanteen väliin. Kuten puullakin, reunaviisteellä on suuri osuus sointiin.
Yleisimmät materiaalit rumpuihin ovat vaahtera, koivu, mahonki, pyökki, tammi ja akryyli sekä metalleista teräs, pronssi, alumiini ja messinki. Metalleja käytetään yleensä virvelirummuissa.
Rummussa osina ovat rummun runko, eli puu-, metalli- tai keinoainesylinteri, johon kiinnitetään virityspesät (engl. lugs). Kalvo asetetaan sylinterin kumpaankin tai toiseen päähän, ja sen yli asetetaan vanne (engl. rim), joka on taivutettu niin, että se painaa kalvoa reunustavaa kehää siten, että kalvoa voidaan löysätä ja kiristää. Vanteessa on reikiä, joiden läpi menevät viritysruuvit, jotka kiristetään virityspesien vastakappaleisiin. Ruuveja ruuvaamalla kalvon virettä voidaan muuttaa.
Rumpusetti

Rumpusetti sai muotonsa 1960-luvun alkupuoliskolla. Useimmiten settiin kuuluu virvelirumpu, hi-hat (pieni kaksoislautanen kuvassa oikealla), vähintään yksi tai useampi tom-tom, bassorumpu ja lautaset. Bassorumpua poljetaan pedaalilla, kun taas muita rumpuja sekä lautasia lyödään kapuloilla, vispilöillä tai sudeillaselvennä.
Soitto ja välineet

Rumpuja soitetaan yleensä käsin, puusta valmistetuilla rumpukapuloilla, (-palikoilla) metalli- tai nylon harjaisilla vispilöillä (eng. "brushes") tai riisitikuilla eli rodeilla, jotka ovat kuin yhteen sidottuja cocktailtikkuja. Puiset rumpukapulat valmistetaan pääsääntöisesti hikkoripuusta (engl. "hickory") sen kovuuden, kestävyyden ja pitkäikäisyyden takia, mutta myös tammesta (engl. "oak"). Tammi on hikkoriakin kovempaa, mutta raskaampaa puuta. Markkinoilla on myös hiilikuitukapuloita, nylonkapuloita sekä erilaisia irrotettavia ”nuijia” kapulan päässä. Erilaiset nuijat (engl. "mallet") ovat yleisemmin käytettyjä joidenkin rumpusoittimien (perkussio) yhteydessä ja esimerkiksi sinfoniaorkesterissa (patarummut). Kapuloiden koko ja muoto vaihtelevat, mutta pääsääntöisesti kapuloiden toisessa päässä on vartta ohuempi kärki, joilla lyödään rumpujen kalvoja ja symbaaleja. Joissain seteissä on myös tuplabassorumpu (tuplabasari) eli siinä on kaksi poljettavaa kannua, mutta jos taas kyseessä on tuplabassopedaali, on setissä vain yksi bassorumpu mutta kaksi pedaalia, joka taas tarkoittaa sitä, että bassorummusta lähtevä ääni voi tulla selvemmäksi, kun ei tarvitse saada kahta bassorumpua yhtä hyvään vireeseen.
Rumpujen soitto on erilaisten rytmikuvioiden toistoa, vuorokäsin ja erilaisilla nopeuksilla. Nykyisin rumpujen soiton harjoitteluun kuuluvat olennaisena osana rudimentit. Ne ovat rumpalin, eli rumpujen soittajan, skaaloja. Perusrudimentteja on 26, mutta niitä on lisääkin. Rumpali soittaa myös erilaisia fillejä, jotka ovat koristeita esimerkiksi säkeen loppuun tai alkuun.
Erilaisia rumpuja

bassorumpu eli isorumpu
bodhrán (Irlanti)
bongot
conga (Kongo, Kuuba)
djembe (Länsi-Afrikka)
iso tom eli lattiarumpu
patarumpu
pienet tomit
pikkurumpu eli marssirumpu eli virveli tai "snare" englantilaisittain
puhuva rumpu (tama, "talking drum", länsiafrikkalainen lyömäsoitin)
tabla (Intia)
Remon rototomit sekä Taman octobanit, myös muilla rumpuvalmistajilla on octobaneja.
taiko (Japani)
Rumpumerkkejä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Apollo  Arbiter  Ayotte  Basix  Ddrum  DW (Drum Workshop)  Gretsch  Kirchhoff  Kumu  Lefima  |  Ludwig-Musser  Magnum, rumpumerkki  Mapex  Maxtone  Maya  Millenium  New Sound  Noble & Cooley  PDP  Peace  |  Pearl  Premier  PT Percussion  Rama  Remo  Road  Rockbeat  Roland  Saari-rummut  Sabian  |  Shock  Slingerland  Sonor  Sowo  Stagg  Tama  Thunder  Trak  Trax  Williams  |  Yamaha  Zildjian  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomalaisia rumpuvalmistajia Kumu Sowo ja AMB Drums (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalaisia rumpusivustoja rumpu.net (Arkistoitu – Internet Archive) rumpalit.net (Arkistoitu – Internet Archive) Rockway
Ulkomaalaisia rumpusivustoja Drummerworld Vic Firth
Tunnetuimpien valmistajien omia sivustoja Pearl Tama Sabian Paiste Mapex Zildjian Meinl Sonor
Rumpusetti: 1. Bassorumpu 2. Lattia tomtom
3. Virvelirumpu 4. Iso tomtom ja pikku tomtom 5. Hi-hat 6. Aksentti- ("crash") ja komppi- ("ride") lautaset.
Pienen neworleansilaisen jazzorkesterin rumpusetti.
Rumpukapulat
Seksiala

Seksiala on seksiin liittyvien palvelujen tai tuotteiden myymistä ja ostamista.
Seksialaan kuuluu seksityö, kuten prostituutio, pornografiassa esiintyminen, kaupallinen eroottinen hieronta ja striptease.
Seksiteollisuutta on seksielokuvien ja seksilehtien sekä seksiin liittyvien tavaroiden teollinen tuottaminen. Seksituotteita myydään seksikaupoissa.
Eroticline-palkinto

Vuoden 2006 Eroticline-palkintojen voittajia
Eroticline-palkinto (engl. Eroticline Award, myös eLine Award) on kansainvälisen aikuisviihdealan erotiikan ammattimessujen, Berliinin Venus-festivaalien (Venus Berlin) osana jaettava vuotuinen pornoelokuva-alan palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 2005. Palkintokategorioita on yli 20. Palkinto on vuoteen 2004 asti jaettujen Venus-palkintojen seuraaja.
The Straight Story

| The Straight Story |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Lynch
Käsikirjoittaja:   John E. Roach  Mary Sweeney 
Tuottaja:  Mary Sweeney Neal Edelstein Alain Sarde
Säveltäjä:  Angelo Badalamenti
Kuvaaja:  Freddie Francis
Leikkaaja:  Mary Sweeney
Tuotantosuunnittelija:  Jack Fisk
Pukusuunnittelija:  Patricia Norris
Pääosat:   Richard Farnsworth  Sissy Spacek  Harry Dean Stanton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Film4 Productions Studio Canal Walt Disney Pictures Les Films Alain Sarde Picture Factory
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Fandango at Home Disney+
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Straight Story (The Straight Story) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut David Lynchin ohjaama elokuva. Se on ohjaajalle epätyypillinen, lämminhenkinen ja realistinen, tositapahtumiin perustuva filmi Alvin Straightistä, joka lähtee tapaamaan aivohalvauksen saanutta veljeään toiseen osavaltioon kulkuneuvonaan päältäajettava ruohonleikkuri. Elokuvan pääosaa esittänyt Richard Farnsworth sairasti syöpää ja teki itsemurhan vuonna 2000.
The New York Timesin kriitikot valitsivat The Straight Storyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Alppikiitäjä

| Alppikiitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kiitäjät Apodidae
Suku::  Tervakiitäjät Apus
Laji::  melba
Kaksiosainen nimi
 Apus melba  Linnaeus, 1758 

Katso myös
   Alppikiitäjä Wikispeciesissä   Alppikiitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Alppikiitäjä, aikaisemmalta nimeltään alppitervapääsky (Apus melba) on kiitäjälintujen lahkon isokokoinen edustaja. Laji tunnetaan myös nimellä Tachymarptis melba.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 20–23 senttiä, siipien kärkiväli 51–58 senttiä ja paino 70–100 grammaa. Tumma, tervapääskyä suurempi lintu, jolla on valkea vatsa ja kurkkulaikku. Lento on rauhallisempaa ja siiveniskut hitaampia kuin tervapääskyn. Ääni on korkea viserrys. Sukupuolet ovat samanväriset.
Esiintyminen

Alppikiitäjä elää, nimensä mukaisesti, Alpeilla ja muualla Etelä-Euroopan ja Lähi-idän vuoristoseuduilla, sekä Afrikassa ja Intiassa. Lajista tunnetaan noin 10 alalajia. Euroopan populaatio on kooltaan 280 000 – 650 000 yksilöä, pesivien parien määrän ollessa 44 000 – 62 000. Pohjoiset populaatiot talvehtivat Afrikassa. Alppikiitäjä on tavattu Suomessa kuudesti: 10.10.1980 Pyhtäällä, 5.5.1989 Kotkassa, 19.5.2003 Pukkilassa, 1.6.2006 Helsingissä, 8.8.2010 Keuruulla ja 27.1.2025 Järvenpäässä.
Elinympäristö

Vuoristoseudut, tavallisesti alle 1½ kilometrin korkeuteen mutta paikoin jopa 4 kilometrin korkeudelle saakka. Ruokailee myös alavilla mailla.
Lisääntyminen

Pari elää yhdessä koko elämänsä. Pesii yhdyskunnissa kalliojyrkänteillä ja korkeissa rakennuksissa. Pesä on matala, lautasen mallinen ja rakennettu höyhenistä ja ruohonkorsista. Munia on 1–4, tavallisesti 2–3. Haudonta kestää 17–23 päivää, molemmat puolisot hautovat.
Ravinto

Syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä, Afrikassa myös lentäviä heinäsirkkoja ja termiittejä.
Alppikiitäjän munia.
Salama McQueen

| Salama McQueen |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Englanniksi: Owen Wilson Suomeksi: Sami Uotila
Ensi- esiintyminen:  Autot (2006)
Viimeinen esiintyminen:  Autot: Tien päällä (2022)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Montgomery McQueen
Koko nimi:  Montgomery Salama McQueen
Status:  Aktiivinen
Ammatti:  ammattikilpa-auto
Sukupuoli:  Mies
Ikä:  Noin 20-40
Asuinpaikka:  Syylari City
Suhteet
Puoliso(t):  Salli Carrera (tyttöystävä)
Tutut:  Martti (paras kaveri), Doc Hudson (mentori), Cruz Ramirez, Make (kuljetusauto), Jasu Juntti (kilpakumppani 1. elokuvassa), Francesco Bernoulli (kilpakumppani 2. elokuvassa), Jackson Myrsky (kilpakumppani 3. elokuvassa), Kunkku, Syylari Cityn asukkaat
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salama McQueen (engl. Lightning McQueen) on Autot-elokuvasarjan päähenkilö. Hän on ammattikilpa-auto. Hän on sekoitus stock-car-kilpa-autoa ja kurvikkaampaa LeMansin 24 tunnin ajojen kilpa-autoa, kuten esimerkiksi Ford GT40. Salama on seitsenkerteinen Piston Cup -mestari.
Esiintymiset > Autot

Ensimmäisessä elokuvassa hän on sarjan uusi tulokas. Hän pärjää hyvin, mutta voisi pärjätä paremmin, jos keskittyisi kunnolla kilpailuun ja hankkisi tiimin. Kauden päätöskilpailussa hän onnistuu saamaan jaetun ykkössijan Kunkun ja Jasu Juntin kanssa. Hän olisi voittanut kilpailun, muttei suostunut vaihtamaan renkaitaan, joka maksoi hänelle Piston Cupin. Ratkaiseva kilpailu käydään myöhemmin. Maken kuljettaessa Salama McQueenia, hän nukahtaa pahisjengin takia ja vahingossa pudottaa nukkuvan Salama McQueenin kyydistä keskelle tietä. Salama havahtuu hereille ja joutuu lähellä olevaan pieneen Syylari City nimiseen kaupunkiin, jossa vahingossa rikkoo tien, jonka joutuu korjaamaan. Korjaus tuntuu vievän kauan, koska hän ei aluksi tee työtä kunnolla. Hän ei aluksi pidä kaupungista ja sen asukkaista, mutta ajan kuluessa tykästyy ja muuttaa sinne. Hän ei aluksi pärjää ratkaisevassa kisassa, mutta kaupungin asukkaat tulevat auttamaan häntä. Hän saa kaupungin asukkaista hyvän tiimin  ja on voittamassa, kun Jasu Juntti tönäisee Kunkun ulos radalta, minkä seurauksena Salamalle palaa mieleen mitä Docille tapahtui. Hän pysähtyy juuri ennen maaliviivaa ja menee auttamaan Kunkkua, minkä seurauksena Jasu Juntti voittaa kilpailun, mutta Salama saa kaikkien huomion, koska osoitti hyvää urheiluhenkeä.
Esiintymiset > Autot 2

Ensimmäisen ja toisen elokuvan välissä Salama oli voittanut jo neljä Piston Cup -pokaalia.
Toisessa elokuvassa Salama McQueen pääsee kilpailemaan maailman nopeimpien autojen kanssa uudessa WGP -sarjassa, jossa testataan uutta bensaa Allinolia. Hän on yksi kilpailun nopeimmista autoista, ja kilpailee Francesco Bernoullin maailman nopeimman auton tittelistä. Kilpailu koostuu kolmesta kilpa-ajosta, joista ensimmäisen Francesco voittaa Martin vahingon takia. Vaikka Fransesco johtaa seuraavaa kisaa melkein koko kisan ajan, Salama kuitenkin voittaa sen loppukirinsä ansiosta. Kuitenkin viimeinen kilpailu keskeytyy, koska Martin ansiosta paljastuu, että Allinolin keksijä onkin rikollispomo. Täten ei selviä kumpi on maailman nopein.
Esiintymiset > Autot 3

Kolmanteen elokuvaan mennessä Salama oli voittanut jo 7 Piston Cupin -pokaalia.
Kolmannessa elokuvassa Piston Cupiin on alkanut tulla uudenlaisia huipputeknisiä autoa, minkä seurauksena useita kilpa-autoja on vedetty pois kilpailuista. Salama McQueenkaan ei pärjää näille autoille. Häntä ryhtyy valmentamaan Cruz Ramirez, joka ei kuitenkaan osaa valmentaa Salamaa, joten Salama etsii edesmenneen oppi-isänsä Doc Hudsonin valmentajaa Smokeya, joka voisi opettaa häntä. Hän löytääkin hänet ja Smokey opettaa ja kertoo Docista kilpa-ajoissa. Opetuksen ansiosta Salama onnistuu pärjäämään hyvin. Salama kuitenkin tajuaa kesken kisan, että hänen alkuperäiseksi valmentajaksi palkattu Cruz voisi voittaa, joten hän menee itse valmentajaksi ja Cruz menee kisaan. Cruz voittaa kisan ja hänet palkataan Dinoco -talliin. Salama menee myös Dinocolle, muttei kisaamaan vaan tallipäälliköksi.
Seksityö

Seksityö tarkoittaa seksuaalisten palvelujen tai esitysten myymistä. Seksityöhön voi kuulua suora fyysinen kontakti, kuten prostituutiossa, eroottisessa hieronnassa ja sylitanssissa. Jotkin seksityön muodot perustuvat asiakkaan kiihottamiseen ilman fyysistä kontaktia, kuten pornografia, striptease, eroottiset nettikameraesitykset, puhelinseksi ja liveseksiesitykset.
Pernarutto

Pernaruttobakteereja.
Pernarutto eli anthrax on Bacillus anthracis -sauvabakteerin aiheuttama vaarallinen nisäkkäiden tartuntatauti. Naudalla, lampaalla ja hevosella pernarutto on yleensä äkillinen ja johtaa hoitamattomana kuolemaan; sialla tauti on tavallisesti kestoltaan pidempi. Tautia voi esiintyä myös poroilla. Tauti aiheuttaa nisäkkäillä pernan turpoamisen, hyvin korkean kuumeen, verenvuotoja ja veri muuttuu melkein mustaksi. Ihmisellä sairaus ilmenee yleensä ihon alle syntyvänä pernaruttoajoksena tai itiöiden aiheuttamana keuhkokuumeena. Sairastuneen eläimen lihan syöminen aiheuttaa ihmiselle suolistossa tulehduksia. Sairaus on ehkäistävissä rokottamalla. Pernaruttobakteerin itiöt voivat säilyä tartuttamiskykyisinä vuosikymmeniä.
Pernaruton löytäminen

Saksalainen lääkäri ja tutkija Robert Koch tunnisti pernarutto-taudin aiheuttaneen bakteerin ensimmäisen kerran vuonna 1875 Wollsteinissa (nykyään Puolaan kuuluva). Hänen uraauurtava työnsä oli yksi varhaisimmista todisteista siitä, että mikrobit voivat aiheuttaa sairauksia. Uraauurtavassa kokeiden sarjassa hän paljasti pernaruton elinkaaren ja tartuntakeinot. Hänen kokeensa paitsi auttoivat ymmärtämään pernaruttoa, myös auttoivat selvittämään mikrobien merkityksen sairauden aiheuttamisessa aikana, jolloin spontaani sikiäminen kilpaili vielä soluteorian kanssa.lähde?
Pernarutto ihmisellä

Pernarutto on ihmisellä hyvin harvinainen sairaus, eikä se voi tarttua ihmisestä toiseen. Ihminen voi kuitenkin saada taudin suorasta kontaktista bakteerin sairastuttamaan eläimeen tai johonkin siitä valmistettuun tuotteeseen. Itiöt voivat tartuttaa sen ihmiseen joko ihokosketuksella, hengitysteitse tai maha-suolikanavan kautta. Ihokosketuksen kautta saatu muoto on yleisin.
Ihmisen pernaruttoa voidaan hoitaa antibiootilla, ja sairastumiselle alttiit henkilöt saatetaan rokottaa bakteeria vastaan. Hengitysteitse tai maha-suolikanavan kautta saatuun pernaruttoon liittyy ihmisilläkin erittäin korkea kuolleisuus. Ihmisen pernarutto on yleisempää kehitysmaissa kuin muualla.lähde?
Pernarutto voidaan jalostaa biologiseksi aseeksi. Biologiseksi aseeksi kehitetystä pernarutosta voidaan tehdä immuuni antibiooteille, jolloin ne eivät tehoa siihen. lähde?
Tammikuussa 2010 EU:n terveysviranomaiset ilmoittivat, että ainakin Saksassa ja Skotlannissa pernaruttoa oli tavattu heroiininkäyttäjien keskuudesta ja että kahdeksan oli kuollut tautiin. Heinäkuussa 2012 Tanskan poliisi kertoi 50-vuotiaan heroiininkäyttäjän kuolleen pernaruttoon, jonka tämä oli saanut Kööpenhaminassa ostamastaan annoksesta.
Nykyajan suurimpiin pernaruttoepidemioihin kuuluu kesän 2016 epidemia Länsi-Siperiassa Jamalin Nenetsiassa, jossa yli tuhat poroa kuoli tautiin, 13 ihmistä tarvitsi sairaalahoitoa sekä paimentolaisperheitä evakuoitiin.
Vuoden 2001 pernaruttoiskut Yhdysvalloissa

Syys-lokakuussa 2001, muutamia viikkoja Yhdysvaltoihin kohdistuneen terrorihyökkäyksen jälkeen, Yhdysvalloissa todettiin useita pernaruttotartuntoja, jotka olivat aiheutuneet postin mukana lähetetystä, pernaruttoitiöitä sisältävästä jauheesta. Viisi ihmistä menehtyi pernaruttoitiöiden aiheuttamaan keuhkokuumeeseen.
FBI päätyi vuonna 2008 siihen, että pernaruttokirjeet oli lähettänyt Yhdysvaltain armeijan tarttuvien tautien tutkimuslaitoksessa vanhempana tutkijana toiminut mikrobiologi Bruce Ivins, mutta monet alan tutkijat ja asiantuntijat ovat kyseenalaistaneet tämän. Myös Yhdysvaltain kansallinen tutkimusneuvosto (National Research Council) katsoi raportissaan vuonna 2011, ettei pernaruttokirjeitä ole pystytty yhdistämään Ivinsiin käytettävissä olevan tieteellisen todistusaineiston perusteella.
Pernaruttokirjeet aiheuttivat myös turhaa paniikkia, sillä jotkin järjestöt tai yksittäiset henkilöt lähettivät perunajauhoa sisältäviä kirjeitä, jotka ulkonäöltään muistuttivat pernaruttoitiöitä sisältäneitä kirjeitä.
Pernarutto Ukrainan sodan aikana

Huhtikuussa 2023 Ukrainassa ilmoitettiin 20 venäläissotilaan kuolleen pernaruttoon Melitopolissa saatuaan taudin Zaporižžjan alueelle haudatusta karjasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pernarutto Wikimedia Commonsissa
Vesihöyrytislaus

Vesihöyrytislauslaitteisto
Vesihöyrytislaus on tislausmenetelmä, jolla puhdistetaan korkeassa lämpötilassa kiehuvia, veteen liukenemattomia aineita. Vettä ja puhdistettavaa ainetta kuumennetaan tislausastiassa, jonne johdetaan vesihöyryä. Seoksesta muodostuvat höyryt tiivistetään jäähdyttimessä ja aineet erotetaan toisistaan erotussuppilossa. Vesihöyrytislauksen avulla saadaan nostettua tislattavan aineen höyrynpainetta ja näin ollen alennettua kiehumispistettä. Menetelmällä ikään kuin tyhjiötislataan ilman tyhjiölaitteita.
Maire (täsmennyssivu)

Maire voi tarkoittaa seuraavia:
Maire, suomalainen naisen etunimi
Maire, Kerttu Horilan veistos Porissa
Maire-myrsky, Suomessa 1. elokuuta 1961 laajalti raivonnut ukkosmyrsky
maire, määri, Ranskassa pormestaria vastaava kunnallinen virkamies
Maire, sukunimenä:
René Charles Joseph Ernest Maire (1878–1949), ranskalainen kasvi- ja sienitieteilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maire”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.