stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kamikabe

| Kamikabe> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  tekninen death metal
Kotipaikka:   Pittsburgh, Pennsylvania
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Matt Grossi, murinalaulu   Jake Smatana, kitara   Max Short, kitara   BJ Sarnese, rummut  
Levy-yhtiö:  Unique Leader Records, 2012–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kamikabe on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye. Se perustettiin vuonna 2003 Pittsburghissa, Pennsylvaniassa.
Yhtyeen ensimmäisellä EP:llä laulajana oli The Facelessissa vuodesta 2011 vaikuttanut Geoffrey Ficco. Toukokuussa 2012 yhtye kiinnitettiin Unique Leader Recordsille. Esikoisalbumi, Aberration of Man, julkaistiin saman vuoden elokuussa.
Jäsenet

Matt Grossi – laulu
Jake Smatana – soolokitara
Max Short – rytmikitara
BJ Sarnese – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Geoff Ficco – laulu
Shane Lentz – bassokitara
Zack – bassokitara
Matt Rucinski – bassokitara
Diskografia

Strength to Carrion (2009,  EP, omakustanne)
Aporia (2010,  EP, omakustanne)
Aberration of Man (2012,  Unique Leader Records)
Aiheesta muualla

Kamikabe Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Kakoplévri

| --- | --- |
Sijainti:  Ioánnina, Epeiros ja Grevená, Länsi-Makedonia, Kreikka
Vuoristo:  Pohjoinen Píndos
Korkeus merenpinnasta:  2 159 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kakoplévri (kreik. Κακοπλεύρι) eli Miliá (Μηλιά) on vuori pohjoisessa Píndos-vuoristossa Epeiroksen ja Länsi-Makedonian rajalla Kreikassa. Sen korkeus on 2 159 metriä. Vuori sijaitsee kaakkoon Lýgkos-vuoren Avgón huipusta ja itään Mavrovoúni-vuoren Fléngan huipusta. Joissakin lähteissä Kakoplévri luetaan Lýgkoksen huippuihin ja joskus Mavrovoúnin huippuihin.
Kanem-Bornu

Kanem-Bornun alue noin vuonna 1200. Afrikan nykyiset valtiorajat on merkitty vaalein viivoin.
Kanem-Bornu oli historiallinen valtakunta Afrikassa. Se sijaitsi nykyisten Tšadin ja Nigerian valtioiden alueella. Valtakunta syntyi tuntemattomana ajankohtana Tšadjärven ympärille. 800-luvulta lähtien arabialaiset maantieteilijät alkoivat kutsua valtakuntaa kanem-valtakunnaksi. Kanem-Bornu hajosi vasta vuonna 1893. Suurimmillaan sen alueisiin kuului nykyinen eteläinen Libya, Tšad, Nigeria ja pohjoinen Kamerun. 1200-luvulta lähtien valtakunnan historia on talletettu kuninkaalliseen kronikkaan Diwaniin, jonka saksalainen löytöretkeilijä Heinrich Barth löysi vuonna 1850.
Aiheesta muualla

Lange, Dierk: "The Chad region as a crossroads", in: M. Elfasi (Hg.), General History of Africa, vol. III, UNESCO, London 1988, p. 436-460.(englanniksi)
Juuso Nevalainen

| Juuso Nevalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. toukokuuta 1997 (ikä 27) Forssa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nepi, Soturi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  KalPa (SML) IPK (Mestis)
Juuso Otto Akseli Nevalainen (s. 2. toukokuuta 1997 Forssa) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Nevalainen osaa tarvittaessa pelata myös puolustajana.
Ura > Seuraura

Nevalainen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana Jokereiden B-nuoriin kaudeksi 2013–2014. Nevalainen ehti pelata kuitenkin vain kaksi ottelua Jokereissa ja kaksi ottelua lainalla Kiekko-Vantaan B-nuorissa, jonka jälkeen hän palasi KalPaan. Nevalainen voitti kauden 2015–2016 päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Elokuussa 2016 Nevalainen teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa 24. marraskuuta 2016 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Nevalainen merkittiin KalPan 13. hyökkääjäksi ja hän jäi lopulta ilman peliaikaa. Nevalainen sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa kolmannessa ottelussaan 30. marraskuuta 2016 vieraissa KooKoota vastaan. Hänet merkittiin taas KalPan 13. hyökkääjäksi ja Nevalaisen jääaika jäi lopulta vain 34 sekuntiin. Nevalainen pelasi kauden 2016–2017 aikana SM-liigassa kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan KalPan A-nuorissa, joiden toiseksi paras maalintekijä Nevalainen oli Mikko Juusolan jälkeen 17 osumallaan.
Kauden 2017–2018 Nevalainen pelasi lähes kokonaan lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hänen tulokaskautensa toi siellä 39 runkosarjaottelussa tehot 8+4=12 ja kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin. Kolmessa pelaamassaan Suomen Cupin ottelussa Nevalainen jäi ilman tehopisteitä. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua KalPan A-nuorissa. Kaudeksi 2018–2019 Nevalainen teki IPK:n kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Hänen kautensa päättyi kuitenkin alaraajavamman vuoksi helmikuussa 2019. Kaudeksi 2019–2020 Nevalainen nimettiin IPK:n varakapteeniksi. Huhtikuussa 2020 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2020–2021 päätteeksi Nevalainen voitti SM-pronssia. Kesäkuussa 2021 hän teki IPK:n kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Nevalainen oli yhdeksällä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Roope Hirvosen ja Samuel Timosen kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Nevalainen on pelannut kolme nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Pelityyli

Sami Kapanen on kuvaillut Nevalaista KalPan A-nuoria valmentaessaan hyväasenteiseksi voimahyökkääjäksi, joka on vahva, vauhdikas ja fyysinen hyökkääjä. Kapasen mukaan hänellä on taitoa ja hyvä laukaus.
Muuta

Nevalainen valmistui ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta syksyllä 2016.
Kamiina

Erämökin kamiina, jossa on valmispiippu.
Asuinrakennuksen kamiina.
Kamiina on pieni, yleensä metallirakenteinen lämmityslaite  asuintilojen lämmittämiseen. Kamiina lämmitetään yleensä puilla, mutta on olemassa myös kivihiili-, petroli-, nestekaasu- ja sähkökäyttöisiä malleja. Sotilas- ja retkeilykäyttöön on kehitetty kevyt, siirreltävä telttakamiina. Kamiinan ominaisuuksiin kuuluvat nopea lämmönluovutus ja pieni lämmönvarauskyky.
Rakenne

Kamiinan rakenteeseen kuuluvat tulipesä, savuhormi ja tulipesän luukku, lisäksi joissakin malleissa keittotaso tai jalat. Hormin liitäntä on malleittain riippuen kamiinan päältä tai takaa. Materiaali on valurautaa tai teräslevyä tai näiden yhdistelmä. Näkyvät teräspinnat voivat olla emaloituja. Joissakin malleissa tulipesän luukku on lasiaukollinen.
Pysyvästi hormiin kytketyn kamiinan perinteinen materiaali on valurauta, mutta niitä valmistetaan myös pellistä, vuolukivestä ja keraamisista laatoista.
Kamiinatyyppejä

puukamiina
valopetrolikamiina
telttakamiina
Telttakamiina

Telttakamiina on kevytrakenteinen, koottava ja helposti siirreltävä kamiina. Kamiinan päällä voi lämmittää kenttäkeittoastiassa eli pakissa vettä tai valmistaa ruokaa.
Telttakamiina > Telttakamiinan käyttö

Telttakamiinan tulipesä on vaatimaton.kenen mukaan? Tulen ylläpitämiseksi tarvitaan kipinämikoksi kutsuttu tulivahti, joka lisää kamiinaan puita ja valvoo, etteivät esimerkiksi teltassa kuivatettavat vaatteet tai teltta itse syty palamaan kamiinan hormista lentävistä kipinöistä. Käytön jälkeen kamiina tyhjennetään tuhkasta sen jäähdyttyä ja savupiipun putket nuohotaan esimerkiksi havunoksalla, jottei hormiin jää seuraavassa lämmityksessä teltan katolle kipinöinä lentävää nokea.[lähde? ]
Kari Tikka

Kari Tikka.
Ohjaajat Hannu Heikinheimo ja Mikko Niskanen, musiikillinen johtaja Kari Tikka ja oopperalaulaja, tenori Veikko Tyrväinen (edessä istumassa) työssä tekemässä Yleisradion televisio-ohjelmaa "Pajatso" vuonna 1973.
Kari Juhani Tikka (13. huhtikuuta 1946 Siilinjärvi – 17. lokakuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja oboisti.
Tikka opiskeli Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohtoa Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja sävellystä Joonas Kokkosen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Tikan sävellystuotantoon kuuluu kirkkomusiikkia, oopperoita, kuoro- ja yksinlauluja sekä orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Tikan teokset perustuvat usein hengellisiin teksteihin. Hänen tunnetuin teoksensa on Armolaulu. Martti Lutherin elämästä kertovaa Luther-oopperaa on esitetty eri puolilla Suomea sekä Yhdysvalloissa ja Saksassa, muun muassa Lutherin omassa kirkossa Wittenbergissä. Teoksesta tehtiin myös ensimmäinen suomalainen ooppera-dvd vuonna 2004.
Tikka toimi oboistina Helsingin kaupunginorkesterissa (1965–1969), Radion sinfoniaorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperassa (1968–1969). Kapellimestarina hän oli muun muassa Tampereen Teatterissa, Suomen Kansallisoopperassa (1970–72 ja 1979-2011), Radion sinfoniaorkesterissa (1972–76) ja Tukholman kuninkaallisessa oopperassa (1974–77).
Tikka oli perustamassa Sinfoniaorkesteri Vivoa vuonna 1986 ja toimi sen kapellimestarina vuoteen 1996. Urkuyö ja aaria -festivaalin taiteellisena johtajana hän toimi vuosina 2006–2011. Tikka sai vuonna 2000 kirkon kulttuuripalkinnon ja vuonna 2013 Luterilaisen Kulttuurin Säätiön tunnustuspalkinnon.
Teoksia

ooppera Frieda (1995)
ooppera Luther (2000)
ooppera Tuuli puhaltaa missä tahtoo (2011)
ooppera Judit
Aiheesta muualla

Music Finland Kari Tikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Kari Tikan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
(Arkistoitu – Internet Archive)
Kari Tinnen

| Kari Tinnen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. joulukuuta 1975
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Ulla hit og dit (2010)
Palkinnot
 Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto 2010  Norjan kulttuuriministeriön debyyttipalkinto 2010 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kari Tinnen (s. 23. joulukuuta 1975) on norjalainen kirjailija ja televisiojuontaja.
Tinnen on aikaisemmin työskennellyt mainosalalla. Hän on kirjoittanut käsikirjoituksen Teddy tv. Vuodesta 2005 hän on ollut juontajana NRK:n lasten tv:ssä.
Hän sai Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon vuonna 2010 Ulla hit og dit yhdessä Siri Dokkenin kanssa. Sama kirja sai myös Norjan kulttuuriministeriön debyyttipalkinnon.  Teoksia on käännetty muillekin kielille.
Teokset

Ulla hit og dit (kuvakirja, kustantaja Gyldendal, 2010)
Barbie-Nils og pistolproblemet (kuvakirja, kuvitus Mari Kanstad Johnsen, Gyldendal, 2011)
Aiheesta muualla

Kari Tinnen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaisaniemenkatu

| Kaisaniemenkatu> Kajsaniemigatan |
| --- | --- |
 Kaisaniemenkatu Rautatientorin puoleisesta päästä katsottuna. Kaarteessa näkyy Kaisa-talon julkisivu.
Maa:  Suomi
Tieluokka:  katu
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Alkupiste:  Kaivokadun ja Mikonkadun risteys Rautatientorin laidalla
Päätepiste:  liikenneympyrä Unioninkadun risteyksessä
Päällyste:  Asfaltti, nupukivi
Kaistaluku:  nelikaistainen
Muodostettu:  1913
Huomautuksia:  Unioninkadulta tulevien kaistalla on samassa raitiovaunuraide
Kaisaniemenkatu (ruots. Kajsaniemigatan) on Rautatientorilta koilliseen johtava liikenneväylä Helsingin keskustasta. Se päättyy Unioninkadun varrella olevaan  liikenneympyrään, ja yhdessä Unioninkadun pohjoispään ja Pitkänsillan kanssa se muodostaa alkuosan keskustasta Hämeentien kautta itään ja pohjoiseen johtaville valtateille johtavaa liikenneväylää. Suunnaltaan Kaisaniemenkatu poikkeaa täysin lähialueiden muiden katujen muodostamasta pääilmansuuntien mukaisesta ruutukaavasta. Sen läntisenä jatkeena voidaan pitää Kaivokatua.
Kaisanimenkatua pitkin kulkevat useat raitiolinjat sekä kaikki Rautatientorilta itään ja pohjoiseen lähtevät linja-autot. Varsinkin ennen Helsingin metron valmistumista katu oli usein erittäin ruuhkainen.
Historia

Kaisaniemenkatu oli arkkitehti Eliel Saarisen ehdotus: uuden kadun oli määrä helpottaa liikennettä pohjoisempiin kaupunginosiin. Ehdotus hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa vuonna 1914, ja katu puhkaistiin jo ennestään rakennettujen korttelien läpi vuosina 1916–1920. Aluksi sen nimenä oli tämän vuoksi Murtokatu (ruots. Genom­brotts­gatan), mutta jo vuonna 1915 se sai nykyisen nimensä lähellä sijaitsevan Kaisaniemen puiston mukaan. Kaisaniemenkadun pohjoisin osa kulkee puiston poikki erottaen Varsapuistikon Kaisaniemen puistosta.
Raitiolinjat siirrettiin Vilhonkadulta Kaisaniemenkadulle vuonna 1935.
Palveluita ja liikkeitä

Kaisaniemenkatu oli pitkään Helsingin keskeisiä kauppakatuja, joka tunnettiin 1960-luvulta 1980-luvulle erityisesti vaatetusliikkeistään. Niitä olivat Pukevan lisäksi muun muassa Teinitalo, Minkki, Lollo, Halonen, Vestio, Valioasu ja Seppälä. Lisäksi läheisellä Vuorikadulla oli nuortenmuotiliikkeitä kuten Mic Mac ja Levi’s Shop. Sitten 1990-luvun alun lama, Pukevan konkurssi ja kadun auki repineet Kaisaniemen metroaseman rakennustyöt tyrehdyttivät kaupankäynnin hetkellisesti. Metroaseman auettua 1. maaliskuuta 1995 alue kuitenkin jälleen virkistyi, ja Pukevan tavaratalosta tehtiin kauppakeskus Kaisa. Se kuitenkin purettiin vuonna 2010, minkä jälkeen paikalle rakennettiin vuonna 2012 valmistunut Helsingin yliopiston uusi kirjasto­rakennus, Kaisa-talo. Vuonna 1995 avattiin kauppakeskuksen viereen myös Kulttuurikeskus Caisa. Samanaikaisesti metroaseman kanssa avattiin muun muassa Kodin Ykkösen metrokerros ja pohjakerros, Kaisaniemen apteekki, K-Market Kaisaniemi ja Tarjoustalo. Vuoden verran virolainen Kaubamaja kokeili kaupankäyntiä entisissä Vestion tiloissa 1997–1998, mutta vetäytyi.
Kadun varrelle, osaksi Kaisaniemenkadun perinteisiin elokuvateatteritiloihin avattiin syksyllä 1998 moderni kymmenen salin multiplex-teatteri Kinopalatsi. Samalla paikalla on Kaisaniemessä toiminut elokuvateatteri jo vuodesta 1939, niminä ovat vuosien saatossa olleet Metropol, Boston ja Formia. Tätä ns. Fennia-korttelia uudistettiin lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 1987 alkaen aina vuoteen 2004 asti, ja metroasemalta rakennettiin suora yhteys korttelin sisäosiin. Metroaseman yhteydestä löytyykin paljon erilaisia palveluja.
Kulttuuria ja opetusta

Kaisaniemenkadun varrella on merkittäviä Helsingin yli­opiston keskusta­kampuksen rakennuksia: Kaisa-talo, jossa toimii Helsingin yliopiston kirjasto, sekä Opiskelijakirjasto. Lähellä on myös humanistisen tiedekunnan käytössä oleva Metsätalo. Kymmenisen vuotta toimineessa kulttuurikeskus Caisassa kadun toisella puolella harrastavat varsinkin maahanmuuttajat aktiivista laulu-, tanssi- ja muuta kulttuuritoimintaa.
Kuvia

Kaisaniemenkatua metroaseman kohdalta etelästä päin katsottuna.
Kaisaniemenkadusta erkanevan lyhyen Vilhonkadun päässä häämöttää kuparinruskea päärautatieasema.
Näkymä Kaisaniemenpuisto-raitiopysäkiltä lounaaseen kohti keskustaa.
Kaisaniemenkatu 9–11 - Fabianinkatu 34–36 valmistui vuonna 1985.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaisaniemenkatu Wikimedia Commonsissa
Näkymä kohti Henkivakuutusyhtiö Pohjan liiketaloa sen valmistumisvuonna 1930.
Ruuhkaliikennettä syksyllä 1970.
Karly Shorr

Karly Piper Shorr (s. 18. toukokuuta 1994) on yhdysvaltalainen lumilautailija, joka kilpailee enimmäkseen slopestylessa.
Nuorten MM-kilpailuissa Valmalencossa huhtikuussa 2011 Shorr sijoittui slopestylessa pronssille. Lumilautailun maailmancupissa Shorr kilpaili ensimmäisen kerran Copper Mountainissa tammikuussa 2013 sijoittuen slopestylessa 11:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa yhdeksänneksi Cardronan slopestylekilpailussa elokuussa 2013.
Shorr kilpaili naisten slopestylessa Sotšin talviolympialaisissa 2014, jossa hän selvisi finaaliin asti. Finaalissa Shorr sijoittui kuudenneksi pisteillä 75,00.
Kanika Kapoor

| Kanika Kapoor |
| --- | --- |
 Kanika Kapoor vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1978 (ikä 46) Lucknow, Uttar Pradesh, Intia
Ammatti:  laulaja
Puoliso:  Raj Chandok  (vih. 1997; ero 2012)
Lapset:  3
Muusikko
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  Bhangra, intialainen popmusiikki ja filmi 
Levy-yhtiöt:  T-Series Zee Music Company
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kanika Kapoor (s. 21. elokuuta 1978 Lucknow, Uttar Pradesh, Intia) on intialainen laulaja. Hän on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien yksi Filmfare Awards -palkinto.
Kapoor syntyi ja kasvoi Lucknowissa. Hän halusi aina tavoitella laulajan uraa, mutta meni naimisiin liikemies Raj Chandokin kanssa vuonna 1997 ja muutti Lontooseen, missä hän synnytti kolme lasta. Saatuaan avioeron Rajista vuonna 2012 hän muutti Mumbaihin tullakseen laulajaksi. Kapoorin ensimmäinen kappale ”Jugni Ji” (2012) oli musiikkivideo, josta tuli kaupallinen menestys. Vuonna 2014 hän aloitti playback-laulajan uransa Bollywoodissa  kappaleella ”Baby Doll” elokuvaan Ragini MMS 2. Kappale nousi musiikkilistojen kärkeen ja Kapoor sai laajaa kiitosta kriitikoilta ja useita tunnustuksia laulutyylistään, muun muassa parhaan naislaulajan Filmfare Awards -palkinnon.
Kapoor sai myöhemmin laajaa tunnustusta ja menestystä laulettuaan useita hindielokuvan suosittuja kappaleita, mukaan lukien ”Lovely” ja ”Kamlee” elokuvaan Happy New Year (2014), ”Chittiyaan Kalaiyaan” elokuvaan Roy (2015), ”Desi Look” elokuvaan Ek Paheli Leela (2015), ”Nachan Farrate” elokuvaan All Is Well (2015), ”Jugni Peeke Tight Hai” elokuvaan Kis Kisko Pyaar Karoon (2015), ”Jab Chaye Tera Jadoo” elokuvaan Main Aur Charles (2015), ”Neendein Khul Jaati Hain” elokuvaan Hate Story 3 (2015) ja ”Premika” elokuvaan Dilwale (2015). Kappale ”Da Da Dasse” elokuvasta Udta Punjab (2016) ansaitsi hänelle parhaan playback-laulajan Filmfare Awards- ja International Indian Film Academy Awards -ehdokkuudet. Tämän jälkeen hän lauloi kappaleet ”Hug Me” elokuvaan Beiimaan Love (2016), ”Luv Letter” elokuvaan The Legend of Michael Mishra (2016) ja ”Beat Pe Booty” elokuvaan A Flying Jatt (2016), jotka kaikki toivat hänelle lisää menestystä.
Maaliskuussa 2020 palattuaan Lontoosta Kapoor osallistui muutamiin juhliin intialaisten poliitikkojen ja VIP-henkilöiden kanssa Hotel Tajissa, Lucknowissa, vastoin Intian hallituksen terveysministeriön tuolloin antamaa kotikaranteenia koskevaa ohjeistusta. Myöhemmin hän sai positiivisen tuloksen COVID-19 -testistä. Dominoefekti sai Intian presidentin perumaan suunnitelmansa ja sitoumuksensa toistaiseksi. Kapooria vastaan ​​tehtiin valitus hänen huolimattomuudestaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanika Kapoor Wikimedia Commonsissa
Kanika Kapoor Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Karly Roestbakken

Karly Roestbakken vuonna 2019.
Karly Roestbakken (s. 17. tammikuuta 2001) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän pääsi Australian naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle vuoden 2019 MM-kilpailuissa Brasiliaa vastaan pelatun alkulohko-ottelun viime hetkillä. Alkulohko-ottelussa Jamaikaa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa ja neljännesvälierässä Norjaa vastaan hän pääsi kentälle jatkoajan lopussa. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut kuusi maaottelua.
Roestbakken on seuratasolla edustanut Canberra Unitedia, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä 15-vuotiaana, ja norjalaisseura LSK:ta.
KD-lehti

| KD |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  KD-Mediat Oy/Suomen Kristillisdemokraatit
ISSN:  ISSN 1795-9535
Perustettu:  1964 1966 2005 (KD)
Päätoimittaja:  Kristiina Kunnas
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  254 x 342 mm
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa
Aiheesta muualla
Kotisivu
KD-lehden entinen logo.
KD on Suomen Kristillisdemokraattien kerran viikossa ilmestyvä pää-äänenkannattaja. Vuonna 1964 perustetun lehden nimi oli kesään 2005 saakka Kristityn Vastuu (ISSN 0356-3545).
Vuonna 1971 Kristityn Vastuu alkoi ilmestyä kuukausittain ja vuonna 1975 viikoittain.
Historia

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi nimellä Kristityn Vastuu 10. maaliskuuta 1966. Ensimmäisenä päätoimittajana toimi Olavi Bonsdorff ja lehti ilmestyi aluksi vain kerran vuodessa. Vuonna 1969 lehti ilmestyi neljäsivuisena vihkosena. Suomen Kristillisen Liiton ensimmäisen kansanedustajapaikan myötä myös lehden ilmestymiskerrat tihenivät.
Vuonna 1971 lehti ilmestyi jo kahdeksan kertaa vuodessa. Samana vuonna lehden päätoimittajaksi tuli puolueen pääsihteeri Eino Pinomaa, joka oli toiminut aiemmin lehden toimitussihteerinä. Vuosina 1972-1983 lehden päätoimittajana toimi Eero Hirvonen. Vuonna 1975 lehti alkoi ilmestyä kerran viikossa, kun kansanedustajien lukumäärä nousi yhdeksään. Vuoden 1983 vaaleissa kansanedustajien lukumäärä putosi kymmenestä kolmeen. Jäsenien ilmaiseksi saama lehti muutettiin seuraavana vuonna tilauspohjaiseksi. Paavo Ahonen luopui lehden toisen päätoimittajan tehtävistä ja eduskuntasihteerin tehtävistä, Eero Hirvonen päätoimittajan tehtävästä. Rolf af Hällströmistä tuli lehden päätoimittaja.
Vuosina 1987–1999 lehden päätoimittajana toimi Ulla Riutta. Lehdestä tuli tietokoneella taitettava jo vuoden 1992 alusta lähtien, jolloin toimitus muutti Töölönkadulta Töölöntorinkadulle. Samalla lehti siirtyi Kouvolan Lehtipainosta Keski-Uusimaa painotalon asiakkaiksi. Lehden toimitus muutti 1995 vaalien jälkeen Töölönkadulle ja 1998 kesällä Mannerheimintielle. ISDN-linjasiirtona lehti on lähetetty vuodesta 1997 lähtien viikoittain painettavaksi KP-Painoon Kokkolaan. Riutta jäi kesällä 1999 osa-aikaeläkkeelle ja 2003 lopussa eläkkeelle.
Vuonna 1999 päätoimittajaksi kutsuttu Jori Ringman pestattiin pian Euroopan parlamenttiin Eija-Riitta Korholan avustajaksi Brysseliin. Ringmanin jälkeen vs. päätoimittajaksi nimitettiin lehden toimitussihteeri Esa Erävalo.
Päätoimittajat

Kristityn Vastuu -lehdellä, nykyisellä KD-lehdellä on ollut historiansa aikana 8 päätoimista päätoimittajaa. Pitkäaikaisimpia päätoimittajia ovat olleet Eero Hirvonen, Ulla Riutta ja Esa Erävalo.
Olavi Bonsdorff 1966–1968
Eino Sares 1969
Eino Pinomaa 1970–1971
Eero Hirvonen 1972–1983
Rolf af Hällström 1983–1987
Ulla Riutta 1987–1999
Jori Ringman 1999
Esa Erävalo (vt.) 1999–2004
Sonja Falk (vt.) 2005
Kristiina Kunnas (vt.) 2005–2006
Esa Erävalo 2004–2009
Kristiina Kunnas 2009→
Aiheesta muualla

KD – Kristillisdemokraattinen viikkolehti
Kaksi alkuperäistä: Pidä itsestäsi huolta / Minuun voit luottaa

| Kaksi alkuperäistä: Pidä itsestäsi huolta / Minuun voit luottaa Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1991
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Safir
Matin ja Tepon muut julkaisut
| Taivaan merkit 1991 | Kaksi alkuperäistä: Pidä itsestäsi huolta / Minuun voit luottaa 1991 | Jää mun luo 1992 |
Kaksi alkuperäistä: Pidä itsestäsi huolta / Minuun voit luottaa on Matin ja Tepon vuonna 1991 julkaistu kokoelma-albumi.
Kappaleet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  A-puoli Mä joka päivä töitä teen  Pidä itsestäsi huolta  Elämä koskettaa tunteisiin  Illan viimeinen  Lopputili  Kyllä maailma on ihmeellinen  |  B-puoli Kunnon mies  Me oomme täältä  Se toinen nainen  Kylmä on miehen yksin  Kirkkohäät  Olen kiitollinen tänään  |  B-puoli Minuun voit luottaa   Näit mun lävitsein  Missä sitä ollaan oltu  En moiti elämää  Rakasta mua niin että tuntuu  Toivo elää  |  B-puoli Naapurin poika  Menneet on päivät  Elämäntapa  Oikeus voittaa  Se oikea  Paras ystävä  |
Karjalan kotiseutumuseo

| Karjalan kotiseutumuseo |
| --- | --- |
 Karjalan kotiseutumuseo sijaitsee Karjalan kirkon vieressä
Tyyppi:  Kotiseutumuseo 
Osoite:  Karjalankyläntie 60, 23100 Mynämäki  
Sijainti:  Mynämäki 
Perustettu:  1976
Ylläpitäjä:  Wirmo-Seura ry
Koordinaatit:  60°47′10″N, 22°04′26″E
 fiKarjalan kotiseutumuseo 
   
Karjalan Kotiseutumuseo on Karjalassa sijaitseva kotiseutumuseo. Museo on perustettu Karjalan kirkon kupeeseen vuonna 1976 . Museorakennuksena toimii vuonna 1896 rakennettu viljamakasiinii. Museon kokoelmat syntyivät paikallisten maatalousnaisten kerätessä runsaasti erilaista esineistöä Karjalan kylistä. Museon kokoelmat edustavat tyypillistä karjalalaista talonpoikaisesineistöä.
Museon erikoisuutena on Aistin kivikautista asuinpaikkaa esittelevä osio.
Kuvagalleria

Kivikautista asuinpaikkaa esittelevä osio museossa
Maria Matiaksentytär Hentun kapioarkku vuodelta 1836
Kangaspuut, eli tuolut kotiseutumuseossa
Puuastioita
Karjalan vaakunalla koristettu standaari, eli pöytäviiri
Tyypillinen tupa kotiseutumuseossa
Työkaluja kotiseutumuseossa