stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Nikolai Rimski-Korsakovin sävellyksistä
Oopperoita

Maiskaja notš (Toukokuun yö, 1878–1879)
Snegurotška (Lumityttö) (1881/1895)
Mlada (1889–1890)
Notš pered Roždestvom (Jouluyö) (1894–1895)
Sadko (1895–1896)
Mozart i Salieri, op. 48 (1897)
Bojarynja Vera Šeloga, op. 54 (1898)
Tsarskaja nevesta (Tsaarin morsian) (1898)
Skazka o Tsare Saltane (Tarina Tsaari Saltanista) (1899–1900)
Pskovitjanka (1872/1877/1892/1901)
Servilija (1900–1901)
Kaštšei Bessmertnyi (Kuolematon Kaštšei) (1901–1902/1906)
Pan Vojevoda (1902–1903)
Skazanije o nevidimom grade Kiteže i deve Fevronii (Legenda näkymättömästä Kitežin kaupungista ja Fevronija-neidosta) (1903–1904)
Zolotoi petušok (Kultainen kukko) (1906–1907)
Orkesteriteoksia

Sinfonia nro 1, e-molli, op. 1 (1861–1865/1884)
Sadko, op. 5 (1867/1869/1892)
Fantazija na serbskije temy, op. 6 (Fantasia serbialaisista teemoista, 1867/1886–1887)
Antar, op. 9 (Sinfonia nro 2) (1868–1875/1897/1903)
Uvertjura na russkije temy, op28 (Alkusoitto venäläisistä teemoista, 1866/1879–1880)
Skazka, op. 29 (Legenda, 1879–1880)
Pianokonsertto, cis-molli, op. 30 (1882–1883)
Simfonietta na russkije temy, op. 31 (Sinfonietta venäläisestä teemasta, 1879–1884)
Sinfonia nro 3, C-duuri, op. 32 (1866–1873/1886)
Kontsertnaja fantazija na russkije temy, op33 (viulu ja orkesteri, 1886–1887)
Ispanskoje kapritštšio, op34 (Espanjalainen kapriisi, Capriccio espagnol) (1887)
Šeherazada, op. 35 (1888)
Svetlyi prazdnik, op36 (Alkusoitto Venäläinen pääsiäinen) (1893)
Skazka o tsare Saltane, op,57 (orkesterisarja oopperasta, 1901)
Pan Vojevoja, op. 59 (orkesterisarja oopperasta, 1903–1904)
Nad mogiloi, op. 61 (Haudalla) (1904)
Dubinuška, op. 62 (1905)
Konsertto pasuunalle ja puhallinorkesterille, B-duuri (1877)
Klarinettikonsertto, Es-duuri (1878)
Muunnelmia oboelle ja puhallinorkesterille, g-molli (1878)
Mazurka na polskije narodnyje temy (1888)
Mlada, sarja (viisiosainen orkesterisarja oopperasta, 1894)
Notš na gore Triglave (1899–1901)
Notš pered Roždestvom, sarja (orkesterisarja oopperasta, 1903)
Poljot šmelja Kimalaisen lento (1899–1900)
Pskovitjanka (orkesteri) (orkesterimusiikkia Lev Mein näytelmään, 1877/1881–1882)
Skazanije o nevidimom grade Kiteže i deve Fevronii, sarja (orkesterisarja oopperasta, 1907)
Skazka o rybake i o rybke (1907, keskeneräinen)
Snegurotška, sarja (orkesterisarja oopperasta, 1895)
Zdravitsa A. K. Glazunovu (1906)
Kamarimusiikkia

Jousikvartetto, F-duuri, op. 12 (1875)
Serenadi sellolle ja pianolle, op. 37 (1893)
Allegro jousikvartetille B-duuri (1899)
Allegro jousikvartetille G-duuri (1898)
Duoja neljälle käyrätorvelle, F-duuri (1888?)
Imjaniny (Nimipäiväkvartetto jousikvartetille, 1888)
Jousikvartetto, B-duuri (1886)
Jousikvartetto, G-duuri (1897)
Kantsonetta i Tarantella (kaksi klarinettia, 1883–1894?)
Kvintetto pianolle, huilulle, klarinetille, fagotille ja käyrätorvelle, B-duuri (1876)
Muunnelmia jousikvartetille, g-molli (1885)
Nocturne neljälle käyrätorvelle, F-duuri (1888)
Sekstetto jousille, A-duuri (1876)
Strunnyi kvartet na russkije temy (neliosainen teos jousikvartetille, 1878–1879)
Pianotrio, c-molli (1897, keskeneräinen, täydennetty 1939)
Kuoroteoksia

Kaksi laulua naiskuorolle Mihail Lermontovin teksteihin, op. 13 (1874)
Nadojeli notši, op. 14 (1875) (naiskuoro ja harmoni tai piano)
Kuusi laulua sekakuorolle, op. 16 (1876)
Kaksi laulua sekakuorolle, op. 18 (1876)
Russkih narodnyh pesen, op. 19 (1879) (15 kansanlaulusovitusta kuorolle)
Stih ob Alekseje Božjom tšeloveke, op. 20 (1878) (kuoro ja orkesteri)
Slava, op. 21 (1879–1880) (kuoro ja orkesteri)
Liturgija Svjatogo Ioanna Zlatousta, op. 22 (1883) (sekakuoro)
Kuusi laulua mieskuorolle, op. 23 (1876)
Svitezjanka, op. 44 (1897) (solistit, kuoro ja orkesteri)
Pesn o veštšem Olege, op. 58 (Laulu Oleg viisaasta, 1899) (solistit, mieskuoro ja orkesteri)
Iz Gomera, op. 60 (Homeroksesta, 1901) (solistit, naiskuoro ja orkesteri)
Kotik (1884) (lapsikuoro)
Repka (1884) (lapsikuoro)
Tebe Boga hralim (1883) (sekakuoro)
Pianoteoksia

Muunnelmia pianolle, op. 10 (B-A-C-H) (1878)
Neljä kappaletta pianolle, op. 11 (1876–1877)
Kolme kappaletta pianolle, op. 15 (1875–1876)
Kuusi fuugaa, op. 17 (1875)
Kaksi kappaletta pianolle, op. 38 (1894)
Fugal intermezzo (1897, piano nelikätisesti)
Fugetty na russkije temy (1875)
Fuuga pianolle, C-duuri (1875)
Muunnelmia pianolle kolmikätisesti soitettuna (1878–1879)
Parafrazy (1878/1893)
Pesenka v dorijskom lade (1901)
Preludi pianolle, G-duuri (1896)
Yhdeksän fuugaa pianolle (1875)
Yksinlauluja

Neljä romanssia, op. 2 (1865–1866)
Neljä romanssia, op. 3 (1866)
Na holmah Gruzii, op. 3, nro 4 (teksti Aleksandr Puškin)
Neljä romanssia, op. 4 (1866)
Neljä romanssia, op. 7 (1867)
Kuusi romanssia, op. 8 (1868–1870)
Sbornik 100 russkih narodnyh pesen, op. 24 (1875–1876) (sadan venäläisen kansanlaulun sovitukset lauluäänelle ja pianolle)
Kaksi romanssia, op. 25 (1870–1876) (tekstit Heinrich Heine Mihail Mihailovin käännöksinä)
Neljä romanssia, op. 26 (1882)
Neljä romanssia, op. 27 (1883)
Neljä romanssia, op. 39 (1897) (tekstit Aleksei Tolstoi)
Neljä romanssia, op. 40 (1897)
Neljä romanssia, op. 41 (1897)
Neljä romanssia, op. 42 (1897)
Vesnoi, op. 43 (1897) (Kevät, neljä yksinlaulua)
Poetu, op. 45 (1897–1899) (Runoilijalle, viisi yksinlaulua)
U morja, op. 46 (1897) (Merellä, viisi yksinlaulua) (tekstit Aleksei Tolstoi)
Kaksi duettoa lauluäänille ja pianolle, op. 47 (1897)
Kaksi romanssia bassolle ja pianolle, op. 49 (1882–1889) (tekstit Aleksandr Puškin)
Neljä romanssia, op. 50 (1897–1898) (tekstit Apollon Maikov)
Viisi romanssia, op. 51 (1897) (tekstit Aleksandr Puškin)
Kaksi duettoa lauluäänille ja pianolle, op. 52 (1897–1898) (tekstit Apollon Maikov)
Strekozy, op. 53 (1897) (kaksi sopraanoa, mezzosopraano ja orkesteri) (teksti Aleksei Tolstoi
Neljä romanssia, op. 55 (1897–1898)
Kaksi romanssia sopraanolle ja pianolle, op. 56 (1898) (tekstit (Apollon Maikov)
Nimfa, op. 56, nro 1
Son v letnjuju notš, op. 56, nro 2
Vyhodi ko mne, sinjora (1861)
Narodnyi pesen (1875–1882) (neljäkymmentä kansanlaulun sovitusta lauluäänelle ja pianolle)
Jesmond

Tyypillinen asuintalo Buston Terracen varrella.
Jesmondin kirkko
Jesmond on kaupunginosa Newcastlessa, Pohjois-Englannissa. Se sijaitsee Newcastlen keskustan pohjoispuolella. Alue on rakennettu vuosina 1870–1885. Aluetta rakennettiin aikana, jolloin kaupunki kasvoi nopeasti, ja raitiovaunut ja paikallisjunat helpottivat työmatkaliikennettä.
Jesmondin kirkko on rakennettu vuonna 1862, ja sen suunnitteli paikallinen arkkitehti John Dobson.
Vuonna 2001 South Jesmondin vaalipiirissä oli 8 077 asukasta, joista 91% valkoihoisia. Verrattuna koko kaupungin väestöön 16-21-vuotiaita oli enemmän ja eläkeikäisiä vähemmän kuin muualla. North Jesmondissa asukkaita oli 8 542. Molemmilla alueilla omakoti- ja paritalojen osuus selvästi pienempi kuin muualla Newcastlessa.
Jesmondin talot ovat suuria, usein 6–7 makuuhuonetta. Monissa niistä on opiskelijoita vuokralaisina. Alueelta on kävelymatka yliopistolle ja muutenkin hyvät liikenneyhteydet kahden metroaseman ja monien bussireittien ansiosta.
Jesmond Grixti

Jesmond Grixti (s. 1969 Sliema) on maltalainen säveltäjä. Hänen orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksiaan on esitetty Euroopassa, Australiassa ja Japanissa.
Grixti opiskeli 1980-luvun alussa sävellystä Carmelo Pacen johdolla. Myöhemmin hän opiskeli Lontoossa ja Milanossa. Vuodesta 2000 lähtien hän on asunut Melbournessa, Australiassa.
Jesi

| Jesi |
| --- | --- |
 Jesin kaupunginmuureja
 lippu:  vaakuna
 Jesi
 Koordinaatit: 43°31′N, 13°14′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Marche
Maakunta:  Ancona
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  108,90 km²
Korkeus:  24–306 m
Väkiluku (31.12.2015):  40 399
 – Väestötiheys:  371 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jesi on Keski-Italiassa Anconan maakunnassa sijaitseva kaupunki. Asukkaita kaupungissa on noin 40 000.
Jesin vanhaa keskustaa ympäröivät linnoitusmuurit. Kaupungin nähtävyyksiä ovat Jesin oopperatalo, Teatro Pergolesi ja Pianettin palatsi, Palazzo Pianetti.
Johannes Paavali II:n salamurhayritys

Johannes Paavali II kuvattuna hetki ampumisen jälkeen.
Johannes Paavali II:n salamurhayritys tapahtui 13. toukokuuta 1981 Pietarinaukiolla Vatikaanissa, kun turkkilainen Mehmet Ali Ağca ampui paavia. Paavi haavoittui vatsaan, vasempaan käteen ja oikeaan kyynärpäähän.
Murhan johdosta turkkilainen Mehmet Ali Ağca pidätettiin ja hänet julistettiin ampujaksi. Ağca kertoi tapahtuman jälkeen saaneen toimeksiannon Bulgarian salaiselta palvelulta, mutta perui puheensa myöhemmin ja totesi toimineensa yksin. Murhayrityksen tekijöiksi on epäilty myöhemmin myös muun muassa Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi KGB:ta ja Stasia.
Tapahtumapaikka Vatikaanissa, tarkka sijainti merkitty maassa olevalla muistokivellä.
Paavi tapasi Ağcan muutamaa vuotta myöhemmin vankilassa antaakseen hänelle teon anteeksi. Ağca suoritti 19 vuoden vankilatuomion Italiassa, minkä jälkeen hänet luovutettiin Turkkiin. Turkissa Ağca sai uuden vankilatuomion toisen, Turkissa tapahtuneen, murhan johdosta. Ağca vapautui vankilasta vuonna 2010.
Jill Scott (jalkapalloilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jill Scott |  Jill Scott |  Jill Scott |  |
Maa:   Englanti
Naisten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kanada 2015 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Englanti 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2009 |  |  |
Jill Scott (s. 2. helmikuuta 1987 Sunderland) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 161 maaottelua ja tehnyt niissä 27 maalia. Hän voitti EM-kultaa vuonna 2022 sekä saavutti EM-hopeaa vuonna 2009 ja MM-pronssia vuonna 2015.
Scott, lempinimeltään Crouchy, esiintyi ensimmäisen kerran Englannin maajoukkueessa 19-vuotiaana elokuussa 2006. Hän kuului Englannin joukkueeseen vuoden 2007 MM-kilpailuissa, joissa hän teki maalin alkulohkon ottelussa Argentiinaa vastaan. Vuoden 2009 EM-kilpailujen välieräottelussa Alankomaita vastaan hän tuli kentälle jatkoajan alussa ja teki jatkoajan 26. minuutilla 2–1-voittomaalin. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hän teki maalin alkulohkon ottelussa Uutta-Seelantia vastaan ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Ranskaa vastaan. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Scott pelasi Ison-Britannian joukkueessa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän pelasi Englannin kolmesta ottelusta kaksi kokonaan ja yhdestä toisen puoliajan mutta ei onnistunut maalinteossa. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Scott pelasi kaikissa Englannin otteluissa yhtä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta ja viisi kertaa avauskokoonpanossa. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa hän pelasi täyden peliajan kahdessa alkulohko-ottelussa sekä voitollisessa puolivälieräottelussa Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kaikissa Englannin seitsemässä ottelussa ja oli kuudessa kentällä alusta loppuun. Hän teki maalin puolivälieräottelussa Norjaa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli neljässä ottelussa vaihdosta kentälle ja voitti kultaa.
Scott siirtyi Manchester Cityn joukkueeseen marraskuussa 2013 Evertonista. Tammikuussa 2021 hän palasi kevätkauden kattavalla lainasopimuksella Evertoniin. Hän pelasi kevätkaudella 2022 lainalla Aston Villassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jill Scott (jalkapalloilija) Wikimedia Commonsissa
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Brown |
2 A. Scott |
3 Stoney |
4 Williams |
5 Johnson |
6 Asante |
7 Carney |
8 Chapman |
9 Aluko |
10 K. Smith |
11 S. Smith |
12 J. Scott |
13 Chamberlain |
14 White |
15 Unitt |
16 Handley |
17 Sanderson |
18 Westwood |
19 Bassett |
20 Buet |
21 Clarke |
22 Bardsley |
Valmentaja Powell
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Bardsley |
2 A. Scott |
3 Unitt |
4 J. Scott |
5 F. White |
6 Stoney |
7 Clarke |
8 Williams |
9 E. White |
10 Smith |
11 Yankey |
12 Carney |
13 Brown |
14 Aluko |
15 Bradley |
16 Houghton |
17 Bassett |
18 Asante |
19 Susi |
20 Rafferty |
21 Chamberlain |
Valmentaja Powell
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Bardsley |
2 A. Scott |
3 Houghton |
4 J. Scott |
5 Bradley |
6 Stoney |
7 Aluko |
8 Asante |
9 White |
10 Williams |
11 Yankey |
12 Clarke |
13 Brown |
14 Carney |
15 Bassett |
16 Nobbs |
17 Duggan |
18 Susi |
19 Bonner |
20 Moore |
21 Bronze |
22 Smith |
23 Chamberlain |
Valmentaja Powell
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Bardsley |
2 A. Scott |
3 Rafferty |
4 Williams |
5 Houghton |
6 Bassett |
7 Nobbs |
8 J. Scott |
9 Aluko |
10 Carney |
11 Moore |
12 Bronze |
13 Chamberlain |
14 Greenwood |
15 Stoney |
16 Chapman |
17 Potter |
18 Duggan |
19 Taylor |
20 Sanderson |
21 Telford |
22 Kirby |
23 White |
Valmentaja Sampson
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Bardsley |
2 Bronze |
3 Stokes |
4 J. Scott |
5 Houghton |
6 Potter |
7 Nobbs |
8 Christiansen |
9 Taylor |
10 Williams |
11 Moore |
12 Stoney |
13 Chamberlain |
14 Carney |
15 Bassett |
16 Bright |
17 Parris |
18 White |
19 Duggan |
20 Greenwood |
21 Telford |
22 A. Scott |
23 Kirby |
Valmentaja Sampson
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Bardsley |
2 Bronze |
3 Greenwood |
4 Walsh |
5 Houghton |
6 Bright |
7 Parris |
8 Scott |
9 Taylor |
10 Kirby |
11 Duggan |
12 Stokes |
13 Telford |
14 Williamson |
15 McManus |
16 Moore |
17 Daly |
18 White |
19 Stanway |
20 Carney |
21 Earps |
22 Mead |
23 Staniforth |
Valmentaja Neville
Ison-Britannian joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Roebuck |
2 Bronze |
3 Stokes |
4 Walsh |
5 Houghton |
6 Ingle |
7 Parris |
8 Little |
9 White |
10 Kirby |
11 Weir |
12 Daly |
13 Telford |
14 Bright |
15 Hemp |
16 Williamson |
17 Stanway |
18 Scott |
19 Charles |
20 Toone |
21 Wubben-Moy |
22 MacIver |
Valmentaja Riise
Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Earps |
2 Bronze |
3 Daly |
4 Walsh |
5 Greenwood |
6 Bright |
7 Mead |
8 Williamson |
9 White |
10 Stanway |
11 Hemp |
12 Carter |
13 Hampton |
14 Kirby |
15 Stokes |
16 Scott |
17 Parris |
18 Kelly |
19 England |
20 Toone |
21 Roebuck |
22 Wubben-Moy |
23 Russo |
Valmentaja Wiegman
Jessica Tuck

| Jessica Tuck> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jessica Ines Tuck
Syntynyt: 19. helmikuuta 1963 (ikä 61) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Robbie Koseff
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Gillian Gray (Amyn lailla) Nan Flanagan (True Blood) Megan Gordon Harrison (One Life to Live)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Jessica Ines Tuck (s. 19. helmikuuta 1963 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Jessica Tuck esiintyi saippuasarjassa One Life to Live vuosina 1988–1992. Hän vieraillut sarjassa myöhemminkin. Vuonna 1992 hän sai roolistaan Daytime Emmy -ehdokkuuden. Tuck on sittemmin näytellyt useissa televisiosarjoissa kuten Sunset Beach ja Päivien viemää. Hän on esiintynyt elokuvissa Batman Forever, High School Musical 2 ja Secretary.
Tuck esitti Gilliania sarjassa Amyn lailla vuosina 1999–2005. Tuck alkoi näytellä vampyyri Nania sarjassa True Blood vuonna 2008. Hänen roolinsa oli aluksi pieni, mutta kuului sarjan neljännellä tuotantokaudella sarjan päähenkilöihin.
Tuck on Plymouth Theatre Companyn perustajajäsen. Hän toimii myös Power House Theatre -teatterissa Santa Monicassa. Hän pitää Powerhousessa Spark Rose -nimistä tarinankerrontailtaa.
Yksityiselämä

Jessica Tuck on opiskellut Yalen yliopistossa psykologiaa. Hän on naimisissa liikemies Robbie Koseffin kanssa. Parilla on vuonna 2003 syntynyt tytär.
Aiheesta muualla

Jessica Tuck Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jessica Tuck Allmoviessa (englanniksi)
Jessica Tuck Elonetissä.
HBO - True Blood Cast - Jessica Tuck (Arkistoitu – Internet Archive)
Jean-Christophe Bahebeck

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 1. toukokuuta 1993
Syntymäpaikka: Saint-Denis, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Paino: 76 kg
Seura
Seura:  FC Utrecht
Junioriseurat
2000–2003:  Persan Municipal
2003–2007:  Persan
2007–2011:  PSG
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2018 |  PSG | 30 | (2) |
| 2012–2013 | →  Troyes | 27 | (3) |
| 2013–2014 | →  Valenciennes | 19 | (2) |
| 2015–2016 | →  Saint-Étienne | 16 | (1) |
| 2016–2017 | →  Pescara | 15 | (4) |
| 2017–2018 | →  FC Utrecht | 6 | (3) |
| 2018– |  FC Utrecht | 20 | (5) |
Maajoukkue
| 2010–2011 |  Ranska U18 | 6 | (3) |
| 2011–2012 |  Ranska U19 | 12 | (5) |
| 2012–2014 |  Ranska U20 | 16 | (8) |
| 2013–2014 |  Ranska U21 | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. marraskuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. helmikuuta 2015.
Jean-Christophe Bahebeck (s. 1. toukokuuta 1993 Saint-Denis) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden Eredivisiessa pelaavaa FC Utrechtia. Hän kuului pitkään Paris Saint-Germainin omistukseen mutta pelasi viisi kautta lainalla viidessä eri seurassa. Oikeajalkainen Bahebeck on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänellä on kamerunilaisia sukujuuria.
Seurajoukkueura

Bahebeck debytoi Paris Saint-Germainin paidassa Ligue 1:ssä maaliskuussa 2011 AJ Auxerrea vastaan. Kaudella 2011–2012 hän debytoi myös Eurooppa-liigassa tehden pelaamassaan viidessä alkulohko-ottelussa yhden maalin. Kaudeksi 2012-2013 Bahebeck siirtyi lainalle Ligue 1:n nousijaseuraan Troyes AC:hen, jossa hän pelasi kauden aikana 27 ottelua ja teki kolme maalia. Uran avausmaali Ligue 1:ssä syntyi Olympique Lyonnaisin verkkoon elokuussa 2012. Kauden 2013-2014 hän pelasi lainalla niin ikään Ligue 1:n Valenciennes FC:ssä tehden 19 pelaamassaan ottelussa kaksi osumaa.
Kaudeksi 2014–2015 Bahebeck palasi PSG:hen. Hän teki ensimmäisen maalinsa seuran paidassa syyskuussa 2014 Toulouse FC:n verkkoon. Hän debytoi kauden aikana myös Mestareiden liigassa. Vuonna 2014 Bahebeck voitti PSG:n kanssa Trophée des Championsin eli Ranskan supercupin. Hän pelasi kauden aikana 15 Ranskan liigan ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kaudella 2015–2016 Bahebeck pelasi lainalla Saint-Étiennessa, kaudella 2016–2017 italialaisseura Pescarassa ja kaudella 2017–2018 FC Utrechtissa, jonka omistukseen hän siirtyi ilmaiseksi elokuussa 2018.
Maajoukkueura

Bahebeck on pelannut monissa Ranskan nuorten maajoukkueissa. Vuodesta 2013 hän on pelannut alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuonna 2013 Bahebeck oli mukana voittamassa alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kanssa MM-kultaa Turkista. Hän teki turnauksessa kaksi maalia.
Bahebeck voi edustaa maajoukkuetasolla Ranskan lisäksi myös Kamerunia, jossa hänellä on sukujuuria.
Muuta

Bahebeckin velipuoli Rosère Manguélé on myös ammattilaisjalkapalloilija, hän on pelannut parhaimmillaan Ligue 2:ssa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Jean-Christophe Bahebeck Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Bahebeck FIFA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Bahebeck Soccerwayn sivuilla
Jippii!

Jippiin logo.
Jippii! oli monikansallinen mobiili- ja verkkoportaali. Palvelu avattiin vuonna 1999 Saunalahden Serverin verkkoportaalina nimellä Saunalahti.fi. Myöhemmin nimeksi muutettiin Jippii ja se laajeni IT-huuman aikana monikansalliseksi verkkopalveluksi. 2000-luvun alkupuolella Suomen Jippii-portaali oli mittaustavasta riippuen suurin tai toiseksi suurin suomalainen verkkomedia. Heinäkuussa 2004 Saunalahti Group myi Jippii -verkkoportaalin brittiläiselle Itouch -yhtiölle. Vuonna 2007 italialainen Buongiorno osti vastaavasti Itouch:in. Nykyään Jippii! on toiminnassa ainoastaan sähköpostipalveluna.
Lemland

| Lemland |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°04′10″N, 020°05′10″E
Maakunta:  Ahvenanmaan maakunta
Seutukunta:  Ålands landsbygd
Kuntanumero:  417
Hallinnollinen keskus:  Söderby
Perustettu:  –
Pinta-ala ilman merialueita:  114,10 km² 289:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  965,30 km² 115:nneksi suurin 2022 
– maa:  113,22 km²
– sisävesi:  0,88 km²
– meri:  851,20 km²
Väkiluku:  2 140 250:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  18,90 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  20,6 %
– 15–64-v.:  61,2 %
– yli 64-v.:  18,2 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  3,4 %
– ruotsinkielisiä:  91,3 %
– muut:  5,4 %
Kunnallisvero:  17,50 % 14:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Mikael Smeds
www.lemland.ax
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lemland on Suomen kunta, joka sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 2 140 ihmistä, ja sen pinta-ala on 965,30 km2, josta 851,20 km2 on merialueita ja 0,88 km2 sisävesiä. Väestötiheys on 18,90 asukasta/km2. Lemlandin naapurikunnat ovat Föglö, Jomala, Lumparland, Maarianhamina ja Sund.
Yleistä

Kunta on yksikielisesti ruotsinkielinen ja 91,3 prosenttia sen asukkaista puhuu äidinkielenään ruotsia. Kunnan vaakunan suunnitteli Matts Dreijer ja se vahvistettiin vuonna 1951.
Lemlandin pääsaari on pinta-alaltaan Ahvenanmantereen jälkeen Ahvenanmaan suurin saari. Kaikista Suomen merialueiden saarista se on kuudenneksi suurin. Lemlandiin kuuluu myös pääsaaren länsipuolella pengerteillä Maarianhaminasta yhdistetyt Nåtö, Bergö ja Järsö. Jälkimmäiset ovat sittemmin yhdistyneet yhdeksi saareksi kannaksella. Asutus on sijoittunut kunnan halki Maarianhaminasta Långnäsin satamaan kulkevan päätie 3:n varteen ja saaren eteläisille rantamille. Tärkeimmät palvelut ovat keskittyneet vierekkäisiin Söderbyn ja Hellestorpin kyliin, joista on noin 15 kilometrin matka sekä Maarianhaminaan että Långnäsiin. Söderbyssä sijaitsee urheilukeskus Bengtsböle Idrottspark. Vessingsbodan kylän lähistöllä on Ahvenanmaan moottorikerhon kartingrata.
Lemlandin ja Jomalan rajalla on vuonna 1882 valmistunut Lemströmin kanava, joka lyhentää huomattavasti veneilijöiden matkaa Ahvenanmaan koillisesta saaristosta Maarianhaminaan. Kanava rakennettiin vankityövoimalla Venäjän keisari Aleksanteri II:n määräyksestä ja sen pituus on noin 350 metriä, leveys 20 metriä sekä keskisyvyys 3,6 metriä. Päätie 3 ylittää kanavan avattavaa siltaa pitkin. Lemlandin ja Lumparlandin erottaa toisistaan kapea ja sokkeloinen Lumparsundin salmi. Kanavan eteläpuolella sijaitsee Knutsboda, jonne rakennettiin vuonna 1997 Knutsbodan tuulivoimapuisto. Se oli Suomen ensimmäinen tuulivoimapuisto.
Lemlandin alueella sijaitsee kaksi majakkaa, joista toinen, Nyhamn, Lilla Båtskärin ja toinen Lågskärin saarella. Alun perin kaivostorniksi rakennettu Nyhamnin majakka poistettiin käytöstä vuonna 2007 ja samana vuonna saarella otettiin käyttöön tuulivoimala. Flakan kylän eteläpuolella Herrössä on lintutorni.
Lemlandin alueella sijaitsee suurin osa hyvin harvinaisen miehenkämmekän esiintymistä Ahvenanmaalla. Kasvia ei ole tavattu Manner-Suomessa.