stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Barfleur (1697)
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 1701 amiraali Sir George Rooken laivasto-osastoon amiraali Sir Cloudesley Shovellin lippulaivana päällikkönään Thomas Jennings. Seuraavana vuonna alus oli edelleen Rooken laivasto-osastossa päällikkönään Francis Wyvill. Se oli elokuussa Cadizin edustalla valvomassa saartoa ja 12. lokakuuta Vigon taistelussa. Alus valtasi takaisin helmikuussa 1695 vallatun HMS Dartmouthin. Se aloitti kotimatkan 19. lokakuuta.
Alus oli vuonna 1704 Shovellin lippulaivana päällikkönään James Stewart, joka sai surmansa helmikuussa 1705. Alus osallistui 13. elokuuta 1704 Vèlez-Málagan taisteluun, jolloin sen miehistöstä sai surmansa kuusi ja haavoittui 24. Vuonna 1705 aluksen päälliköksi tuli Sir Edward Whitaker, ja se kuului edelleen Shovellin laivastoon. Alus oli seuraavana vuonna kotivesillä päällikkönään Robert Fairfax. Alus siirrettiin Portsmouthista Deptfordiin vuonna 1713 uudelleen rakennettavaksi 80-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana.
Alus rakennettiin uudelleen vuoden 1706 hankintaohjelman (engl. 1706 Establishment) mukaisesti. Muutostyö tilattiin 3. elokuuta 1713 Deptfordin telakalta, jossa rakennustyöstä vastasi heinäkuuhun 1715 saakka Joseph Allin ja sen jälkeen Richard Stacey. Sen köli laskettiin 9. joulukuuta, ja se laskettiin vesille  27. kesäkuuta 1716. Työt saatiin päätökseen 4. syyskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 23 956 puntaa 12 shillinkiä ja 9 pennyä. Kustannukset sisälsivät varustamisen, mutta myöhemmin maksettiin vielä maaliskuussa 1717 tehdyistä muutoksista 1 891 puntaa 3 shillinkiä ja 5 pennyä.
Alus osallistui vuonna 1718 Cape Passaron taisteluun. Se palveli myös Itävallan perimyssodassa vuosina 1739–1748 osallistuen muun muassa Toulonin taisteluun 22. helmikuuta 1744. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1745.
Alus muutettiin 80-tykkiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi vuonna 1755. Alus sijoitettiin vuonna 1764 emälaivaksi, ja se romutettiin heinäkuussa 1783.
Gerhard Barkhorn

| Gerhard Barkhorn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1919 Königsberg, Saksan keisarikunta
Kuollut: 8. tammikuuta 1983 (63 vuotta) Köln, Länsi-Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa    Länsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1937–1945 (Wehrmacht)   1956–1976 (Bundeswehr)
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Sotilasarvo:   majuri  kenraalimajuri
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Joukko-osasto:  Jagdgeschwader 52
Gerhard ”Gerd” Barkhorn (20. maaliskuuta 1919 Königsberg – 8. tammikuuta 1983 Köln) oli toisessa maailmansodassa taistellut saksalainen hävittäjälentäjä ja kaikkien aikojen toiseksi menestyksekkäin hävittäjä-ässä.
Barkhorn lensi yli 1 100 taistelulentoa ja ampui alas 301 vihollisen lentokonetta. Barkhornin pudotussuhde oli 3,67. Suurimman osan ilmavoitoistaan hän saavutti itärintamalla Jagdgeschwader 52:ssa, jossa lensivät myös Erich Hartmann ja Günther Rall.
Barkhorn joutui jättämään taistelutehtävät loukkaannuttuaan laskeutumisessa 21. huhtikuuta 1945. Sodan lopussa hän antautui yhdysvaltalaisjoukoille ja oli vangittuna syyskuuhun 1945 asti.
Barkhorn palasi Luftwaffen palvelukseen 1956, jolloin häntä alettiin perehdyttää suihkukonelentämiseen jälleen seuranaan muun muassa Hartmann ja Rall sekä Johannes Steinhoff ja Friedrich Obleser. Hän yleni myöhemmin kenraalimajuriksi.
Barkhorn menehtyi sairaalassa Kölnissä 8. tammikuuta 1983 jouduttuaan vaimonsa Christlin kanssa auto-onnettomuuteen kaksi päivää aiemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerhard Barkhorn Wikimedia Commonsissa
Gerhard Barkhorn (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Banu Qainuqa

Kertomus Qainuqa-klaanista esittää syyn Muhammedin välirikkoon juutalaisten kanssa. Miniatyyrimaalaus 1700-luvulta kuvaa sotaa toista Medinan juutalaisryhmää, Quraiza-heimoa vastaan.
Banu Qainuqa (arab. بنو قينقاع‎, Banū Qaynuqā‘) oli islamilaisen perimätiedon mukaan yksi kolmesta juutalaisesta heimosta (banu), jotka asuivat Medinassa (nykyisin Saudi-Arabiaa), ennen kuin islamin profeetta Muhammed karkotti tai tappoi heidät ennen 630-luvun alkua. Medinan juutalaisklaanit tunnetaan myöhemmissä historioissa nimillä Nadri, Qainuqa ja Quraiza. He olivat kauppiaita ja heidän tiedettiin olevan varakkaita. He asuivat kaupungin lounaisosassa ja olivat Banu Khazrajin liittolaisia.
Qainuqa-heimo esiintyy Ibn Ishaqin 760-luvulla kokoamassa Muhammedin elämäkerrassa, mutta kaikki kolme heimoa puuttuvat niin sanotusta Medinan perustuslaista, jonka Ibn Ishaq esittää Medinassa tehdyksi sopimukseksi Muhammedin ja eri heimojen välillä.
Qainuqa-heimo ja Muhammed

Muhammedin elämäkerrassa kerrotaan, kuinka Muhammed pyrki vakuuttamaan juutalaiset oppineet kertomalla olevansa Tooran ennustama luvattu profeetta:
»Jumalan lähettiläs kokosi Qainuqa-heimon heidän torilleen ja sanoi: ”Juutalaiset, olkaa varuillanne, ettei samanlainen Jumalan kosto kohtaisi teitä kuin quraishilaisiakin! Kääntykää islamiin; tehän tiedätte, että olen Jumalan lähettämä profeetta. Te löydätte siitä maininnan kirjoistanne ja Jumala on tehnyt siitä liiton teidän kanssanne!”»
Tarinan tehtävä on osoittaa, että juutalaiset tiesivät Muhammedin Jumalan profeetaksi, mutta siitä huolimatta vastustivat häntä. Kerrotaan, että seuraavat, Badrin taisteluun viittaavat Koraanin sanat laskeutuivat tämän tapauksen johdosta:
»Sano niille, jotka ovat uskottomia: ”Te joudutte tappiolle ja teidät karkotetaan Helvettiin.” Mikä surkea olinpaikka! Olihan teille jo tunnusmerkkinä kaksi sotajoukkoa, jotka kohtasivat toisensa, toinen taisteli Jumalan asian puolesta, toinen oli uskoton.»
Qainuqa-heimo ja Muhammed > Mellakka torilla

Ibn Ishaq kertoo, että Banu Qainuqan juutalaiset olivat ensimmäisiä, jotka rikkoivat Jumalan lähettilään kanssa tekemänsä sopimuksen ja ryhtyivät taistelemaan. Tämä tapahtui Badrin ja Uhudin taistelujen välisenä aikana. Hän ei kuitenkaan kerro sen enempää sopimusrikon syistä. Viisikymmentä vuotta myöhemmin Ibn Hisham täydentää tarinaa näiltä osin. Juutalaisten ja profeetta Muhammedin välirikon syyksi paljastuu juutalaisen kultakauppiaan tekemä koirankuje Medinan torilla.
Ibn Hisham kertoo, että arabinainen toi tavaroita myyntiin Qainuqa-heimon torille. Ihmiset yrittivät turhaan saada hänet paljastamaan kasvonsa. Silloin juutalainen kultaseppä sitoi salaa naisen vaatteen liepeen hänen selkäänsä. Kun nainen nousi, hänen häpynsä paljastui torirahvaalle. Nainen huusi apua, jolloin eräs muslimi (nimi ei ole tiedossa) löi kultasepän kuoliaaksi. Juutalaiset kävivät muslimin kimppuun ja ottivat tämän hengiltä. Muut muslimit huusivat toisia apuun juutalaisia vastaan, ja heidän ja Qainuqa-heimon välille syttyi riita.
Jumalan lähettiläs osallistui mellakkaan, ja Qainuqa-heimon juutalaiset piiritettiin. Jumala antoi juutalaiset lähettiläänsä käsiin, mutta Abdallah ibn Ubai tuli väliin ja sanoi: "Muhammed, kohtele maulojani hyvin." Qainuqa-heimon piiritys kesti 15 vuorokautta, mutta ibn Ubai piti heidän puoltaan. Ibn Ubai oli ennen Muhammedin tuloa ollut Medinan kruunaamaton kuningas, ja joutui nyt riitaan hänen kanssaan. Jumala antoi seuraavan Abdallah ibn Ubaita koskevan ilmoituksen Koraanissa (5:51):
»Te, jotka uskotte! Älkää lyöttäytykö juutalaisten ja kristittyjen ystäviksi, - he ovat ystäviä vain toisilleen, ja joka ottaa heidät liittolaisikseen, on yksi heistä. Jumala ei totisesti ulota johdatustaan väärämielisiin.»
Kuuluisa arabisti William Montgomery Watt pitää tapausta historiallisena ja kertoo, että Muhammad katsoi torimellakan olleen casus belli ('sodan syy'). Juutalaiset antautuivat 15 päivän saarron jälkeen, ja heidän oli naisineen ja lapsineen jätettävä Medina kolmen päivän kuluessa. Heidän oli kuitenkin jätettävä jälkeensä aseet ja mahdollisesti eräät muutkin tavaransa, kuten kultasepän työkalut.
Qainuqa-heimo ja Muhammed > Kertomuksen viesti

Islamilainen tarina päätyy lopputulokseen, että muslimien ei tule hyväksyä juutalaisia tai kristittyjä "ystävikseen".  Koraanin käyttämä sana on käännetty ystäväksi mutta on jossain määrin epäselvä ja voisi tarkoittaa myös isäntää, suojelijaa tai asiakasta.
Qainuqa-heimo ja Muhammed > Tarinan historiallisuus

Juutalaiset lähteet eivät tunne Qainuqa-heimoa eikä sen kohtaloa, ja sama koskee Medinan muitakin juutalaisheimoja. Arabisti Hans Jansenin mielestä tämä herättää epäilyksiä tarinan aitoudesta kohtaan. Itse kertomus on kirjattu muistiin vasta yli sata vuotta tapahtumien jälkeen.
Barometern

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Barometern oli Helsingissä vuonna 1861 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Barometern oli Suomen ensimmäisiä liberaalien aatteiden edustajia. Sen perustamisen taustalla oli pelko siitä, että keisarillisella manifestilla asetettu tammikuun valiokunta saattaisi korvata odotettujen valtiopäivien alkamisen. Kerran viikossa vajaan puolen vuoden ajan ilmestyneen lehden toimintaa jatkoi uusi liberaalilehti Helsingfors Dagblad. Barometernin päätoimittaja Ernst Linder puolestaan alkoi julkaista suomenkielistä Päivätärtä.
Aiheesta muualla

Barometern digitoituna kansalliskirjastossa
Renly Baratheon

| Renly Baratheon |
| --- | --- |
 Gethin Anthonyn esittämä Renly Game of Thronesin toisella tuotantokaudella.
Henkilötiedot
Titteli:  Myrskynpään lordi Lakimestari
Lojaalius:  Baratheonin suku
Syntynyt:  277, Myrskynpää
Kuollut:  299, Myrskynpää (21 vuotta)
Puoliso:  Margaery Tyrell
Perhe:   Steffon Baratheon (isä, k. 278)  Cassana Estermont (äiti, k. 278)  Robert Baratheon (veli, s. 262)  Stannis Baratheon (veli, s. 264) 
Esiintymiset
Kirjat:  Valtaistuinpeli Kuninkaiden koitos
Kaudet:  1, 2
Näyttelijä:  Gethin Anthony
Renly Baratheon on kuvitteellinen hahmo fantasiakirjailija George R. R. Martinin kirjasarjassa Tulen ja jään laulu ja siihen pohjautuvassa televisiosarjassa Game of Thrones. Sarjassa hahmoa esittää Gethin Anthony.
Renly, Baratheonin kolmesta veljeksestä nuorin, esitellään kirjasarjan ensimmäisessä osassa, Valtaistuinpelissä. Tapahtumia ei yhdessäkään luvussa kuitenkaan kerrota hänen näkönäyttelijä . Baratheonit ovat tarinan alussa vahvassa valta-asemassa: Renlyn veli Robert on Westerosin Seitsemän kuningaskunnan kuningas ja veli Stannis on laivamestari kuninkaan pienessä neuvostossa Kuninkaansatamassa. Renly itse toimii neuvostossa lakimestarina.
Renlyä kutsutaan iloluonteiseksi ja suosituksi mieheksi, joka osaa keskustella niin aatelisten kuin rahvaan kanssa. Häntä kuvaillaan komeaksi, pitkäksi ja voimakkaaksi, hyvin veljensä Robertin näköiseksi. Kotipaikkanaan hän hallitsee Myrskynpäätä, sukunsa linnaketta Westerosin itärannikolla Myrskymailla. Hänen isoveljensä Stannis on katkera siitä, että Robert antoi linnan juuri Renlylle, siinä missä Stannis sai hallittavakseen synkän Lohikäärmekiven saaren. Renly päätyy lopulta osaksi kirjasarjan tapahtumien keskiössä olevaa valtaistelua, viiden kuninkaan sotaa.
Rooli kirjasarjassa

Valtaistuinpeli-romaanin alkupuoliskolla Renly Baratheon pärjää hyvin Eddard Starkin eli uuden kuninkaan Kouran nimeen järjestetyissä turnajaisissa. Lopulta hän kuitenkin häviää Kuninkaankaartiin kuuluvalle Sandor ”Hurtta” Cleganelle. Renlyn merkitys tarinassa korostuu sen jälkeen, kun kuningas Robert Baratheon kuolee metsästysonnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Renly pelkää valtataistelua kuningatar Cersei Lannisteria vastaan ja tämän vuoksi kannustaa Eddardia ottamaan huostaansa kuninkaan lapset Joffreyn, Tommenin ja Myrcellan. Kun Eddard kieltäytyy, Renly pakenee Kuninkaansatamasta Loras Tyrellin kanssa. Eddard, joka tietää Robertin perillisten olevan todellisuudessa Cersein ja tämän kaksoisveljen Jaimen äpärälapsia, ilmoittaa Robertin nuoremman veljen Stannisin olevan lain oikeuttama kuningas. Kuninkaaksi julistettu Joffrey Baratheon mestaa maanpetturiksi syytetyn Eddardin.
Renly päättää jättää perimysjärjestyksen huomiotta eikä tue isoveljensä Stannisin kuninkuutta. Sen sijaan hän saa vaikutusvaltaiselta Tyrellin suvulta tuen omalle kuninkuudelleen ja ottaa puolisokseen Lorasin siskon Margaeryn. Renly kruunataan Seitsemän kuningaskunnan kuninkaaksi Tyrellien kotipaikassa Suurtarhassa. Kuninkaiden koitos -romaanissa Renly kerää tukea Lakeuden eri suvuilta tarkoituksenaan syrjäyttää Joffrey, ja tuekseen hän saa suuren armeijan. Hän katkaisee ruokakuljetukset etelästä Kuninkaansatamaan ja odottaa Lannisterin suvun voimien ehtyvän, kun Tywin Lannisterin johtamat joukot sotivat Jokimailla Pohjoisen kuninkaaksi julistetun Robb Starkin armeijaa vastaan.
Kourakseen Renly ottaa Margaeryn isän Mace Tyrellin ja tunnukseensa hän yhdistää Baratheonin suvun uroshirven ja Tyrellin vihreän. Hän myös kokoaa oman kuninkaankaartinsa, Sateenkaarikaartin, jonka komentajana toimii Loras.
Robb Stark lähettää äitinsä Catelynin neuvottelemaan Renlyn kanssa liitosta Tywinia vastaan. Renly ei kuitenkaan suostu tarjoamaan Renlylle Pohjoisen kuningaskunnan itsenäisyyttä. Yllättäen Stannis, joka vaatii kruunua itselleen mutta ei voi syrjäyttää Joffreyta pienen armeijansa kanssa, piirittää Myrskynpään. Renly vakuuttaa kukistavansa veljensä taistelussa, mutta seuraavana aamuna Stannisille uskollinen punainen papitar Melisandre kuitenkin surmaa Renlyn veritaialla. Suurin osa Renlyn joukoista siirtyy Stannisin puolelle, mutta muun muassa Tyrellit ja Tarlyt vetäytyvät takaisin Lakeudelle. Vahvan uuden armeijansa kanssa Stannis hyökkää Kuninkaansatamaan, mutta sillä välin Tyrellit liittoutuvat Tywin Lannisterin kanssa, ja yhdessä he kukistavat Stannisin joukot osana Mustavirran taistelua.
Televisiosarjassa

Vuonna 2011 alkaneessa televisiosarjassa Game of Thrones Renly Baratheonia esittää brittiläinen näyttelijä Gethin Anthony, joka oli mukana sarjan ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella. Anthony on kertonut pitäneensä Renlyn näyttelemisestä ja kuvailleen sitä hahmoksi, joka tulee toimeen kaikkien kanssa. Hahmon homoseksuaalinen suhde Loras Tyrelliin esitetään televisiosarjassa kirjasarjaa avoimemmin, ja kertomansa mukaan Anthony on saanut Renlyn roolista ”ihania kirjeitä” HLBT-yhteisöltä. Hahmon puvustuksessa vältettiin Baratheonin suvun värejä ja korostettiin hänen suhdettaan Tyrellin sukuun.
Aiheesta muualla

Renly Baratheon Tulen ja jään laulu -wikissä (englanniksi)
Renly Baratheon Westeros-wikissä (englanniksi)
| n k Tulen ja jään laulu |
| --- | --- |
Romaanit:  Valtaistuinpeli (1996)  Kuninkaiden koitos (1998)  Miekkamyrsky (2000)  Korppien kestit (2005)  Lohikäärmetanssi (2011)  The Winds of Winter (?) 
Televisiosarja:  Tuotantokaudet (1  2  3  4  5  6  7  8)  Näyttelijät  Palkinnot Jaksot: Talvi on tulossa Kaksi miekkaa Ruusu ja leijona Pitkä yö
Videopelit:  A Game of Thrones: Genesis  Game of Thrones (2012)  Game of Thrones (2014) 
Musiikki:  For the Throne  Game of Thrones: Season 6  Game of Thrones: Season 7  ”Jenny of Oldstones”  ”Light of the Seven” 
Hahmot:  Joffrey Baratheon  Robert Baratheon  Cersei Lannister  Tyrion Lannister  Jon Nietos  Arya Stark  Daenerys Targaryen  Yön kuningas 
Lohikäärmeet:  Balerion 
Suvut ja järjestöt:  Stark  Targaryen  Yövartio 
Kielet:  Dothraki  Valyria 
Paikat:  Kuninkaansatama  Lohikäärmekivi  Maailma  Muuri  Talvivaara  Westeros 
Tapahtumat:  Aikajana  Robertin kapina  Viiden kuninkaan sota 
Sarjaan liittyvät teokset
Romaanit:  Seitsemän kuningaskunnan ritari (2015)  Tuli ja veri (2018) 
Televisiosarjat:  House of the Dragon (2022–)  Tuotantokaudet (1  2)  Näyttelijät  Soundtrack  A Knight of the Seven Kingdoms: The Hedge Knight (2025) 
Hahmot:  Daemon Targaryen  Rhaenyra Targaryen
Lee Barnes

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lee Barnes vuonna 1924. |  Lee Barnes vuonna 1924. |  Lee Barnes vuonna 1924. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | seiväshyppy |  |
Lee Barnes (16. heinäkuuta 1906, Salt Lake City, Utah – 28. joulukuuta 1970, Oxnard, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.
Lee Barnes voitti seiväshypyn olympiakultaa 17-vuotiaana Pariisissa 1924. Hän on edelleen miesten hyppylajien nuorin olympiavoittaja. Barnes voitti kisan vasta Glenn Grahamin kanssa käymänsä uusinnan jälkeen. Amsterdamin 1928 olympiakisoihin 172-senttinen Barnes lähti maailmanennätysmiehenä mutta jäi viidenneksi.
Vuonna 1927 Barnes esiintyi elokuvassa "Hyppyä, soutua ja rakkautta" (engl. "College") Buster Keatonin sijaisnäyttelijänä tehtävänään hypätä seipään avulla toisen kerroksen ikkunasta sisään.
Saavutuksia

Olympiakultaa Pariisissa 1924 (tulos 395)
Olympiakisoissa viides Amsterdamissa 1928 (tulos 395)
ME-tulos 430 Fresnossa 28. huhtikuuta 1928
Bardit

Bardit on Hyvinkäältä kotoisin oleva lauluyhtye, jonka tyyleinä ovat folk- ja laulelmamusiikki. Yhtye säestää itseään akustisin soittimin ja esittää muun muassa Aale Tynnin, Oiva Paloheimon, Einari Vuorelan, Kaarlo Sarkian, Larin-Kyöstin, V. A. Koskenniemen, Hilja Haahden ja Laura Virkin runoihin tekemiään lauluja. Säveltäjinä ovat olleet yhtyeen jäsenet Ilmo Häkkinen, Seppo Nurminen ja Keijo Kupiainen.
Bardit toimi aktiivisesti keikkaillen ympäri Suomea 1971–1978, esiintyi usemman kerran televisiossa, teki useita radio-ohjelmia Yleisradiolle ja piti oman konsertin Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla vuonna 1974. Yhtye oli mukana myös perustamassa Sepän Soitto -⁠kansanmusiikkitapahtumaa Mäntsälään 1973. Yhtye levytti vuonna 1972 singlen ”Paimenet” (V. A. Koskenniemi) ja ”Lapsen lailla” (Hilja Haahti) sekä vuonna 1975 LP-levyn Hovirunoilija (EMI).
Yhtyeen jäähyväiskonsertti oli Hyvinkään yhteiskoululla 2. huhtikuuta 1978, josta tupla-CD:n toinen levy on editoitu ja sitten masteroitu Finnvox-studiolla.
Bardien ehkä tunnetuin kappale on Oiva Paloheimon runoon Ilmo Häkkisen säveltämä ”Lähtevien laivojen satama”, jota soitettiin radiossa varsin usein. Siitä on tehty vuosien mittaan useampia sovituksia.
Kokoonpano

Keijo Kupiainen – mandoliini, kitara, banjo, rytmittimet, laulu
Seppo Nurminen – kitara, laulu
Ilmo Häkkinen – kitara, nokkahuilut, piano, laulu
Liisa Yli-Rahnasto (nyk. Kupiainen) – viulu, mandoliini, laulu
Eila Eronen – laulu
Riitta Hurmola – laulu
Martti Pyrhönen – kontrabasso
Teppo Koski – viulu, nokkahuilu, mandoliini ym. (ei vakituisesti mukana keikoilla)
(Harry Koski – manageri)
Diskografia

Hovirunoilija (1975)
"Jotakin jatkuvuudesta" tupla-CD, jossa masteroituna "Hovirunoilija" (13 biisiä) sekä "Jotakin jatkuvuudesta" -konsertti (15 kappaletta). Tuottajina ovat Harry Koski levymerkillä Harrysound sekä Eila Eronen. Levy tuli myyntiin tiistaina 20. tammikuuta 2015.
Aiheesta muualla

Bardien esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Bariumbromaatti

| Bariumbromaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13967-90-3
PubChem CID:  61706
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ba(BrO3)2
Moolimassa:  393,13
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  265 °C (hajoaa)
Tiheys:  4,0 g/cm3
Liukoisuus veteen:  7,82 g/l (25 °C)
Bariumbromaatti (Ba(BrO3)2) on barium- ja bromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden bromaattien valmistukseen ja korroosionestoaineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bariumbromaatti on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (Ba(BrO3)2·H2O). Kuumennettaessa monohydraattia kidevesi poistuu noin 180–200 °C:n lämpötilassa. Voimakkaammin kuumennettaessa bariumbromaatti hajoaa bariumbromidiksi ja hapeksi. Bariumbromaatti on veteen suhteellisen niukkaliukoista ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Laimean rikkihappoliuoksen kanssa yhdiste reagoi muodostaen bromihappoa ja bariumsulfaattia.
Valmistus ja käyttö

Bariumbromaattia voidaan valmistaa bariumhydroksidin ja bromin välisellä reaktiolla tai saostamalla bariumsuolojen liuoksesta bromaattiliuoksilla. Bariumbromaattia käytetään pääasiassa muiden bromaattisuolojen valmistukseen ja lisäksi sillä on vähäistä käyttöä korroosionestoaineena.
Bariumnitraatti

| Bariumnitraatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10022-31-8
PubChem CID:  24798 ja 15243532
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ba(NO3)2
Moolimassa:  261,35
Ulkomuoto:  Väritön kiteinen aine
Sulamispiste:  592 °C
Tiheys:  3,24 g/cm3
Liukoisuus veteen:  87 g/l (20 °C)
Bariumnitraatti (Ba(NO3)2) on barium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä esiintyy luonnossa pieniä määriä nitrobariittimineraalina. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa vihreän valon tuottamiseen ja muiden bariumyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bariumnitraatti on värittömiä tai valkoisia kiteitä. Sen alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Bariumnitraatti liukenee myös hieman metanoliin ja etanoliin. Kuumennettaessa bariumnitraattia yli sulamispisteensä se hajoaa muodostaen ensin bariumnitriittiä ja edelleen bariumoksidia, bariumperoksidia ja typen oksideja. Muiden nitraattien tavoin bariumnitraatti on hyvin vahva hapetin ja voi sytyttää helposti hapettuvat aineet palamaan. Monien muiden bariumyhdisteiden tavoin bariumnitraatti on myrkyllistä ja ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö

Bariumnitraattia voidaan valmistaa liuottamalla metallista bariumia, bariumhydroksidia, -karbonaattia tai -oksidia typpihappoon. Teollisuudessa tavanomaisin tapa on bariumkarbonaatin liuottaminen. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä ja haihduttamalla vesi pois. Toinen tapa on bariumkloridin ja natriumnitraatin välinen reaktio ja bariumnitraatti erotetaan liuoksesta kiteyttämällä.
Bariumnitraattia käytetään tuottamaan vihreää väriä muun muassa ilotulitteisiin ja merkkipanoksiin. Se toimii myös usein näiden ammusten polttoaineseoksissa hapettimena joko yksinään tai yhdessä kaliumkloraatin tai -perkloraatin kanssa. Muita käyttökohteita ovat bariumoksidin valmistus, optisen lasin valmistus sekä kaasujen poistaminen tyhjiöputkista.
Bariumsyanidi

| Bariumsyanidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  542-62-1
PubChem CID:  10961 ja 6093184
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ba(CN)2
Moolimassa:  189,37
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  n. 600 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
   
Bariumsyanidi (Ba(CN)2) on barium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää apuaineena metallien elektrolyyttisissä pinnoituksissa, rotanmyrkkynä ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bariumsyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (Ba(CN)2·2H2O). Bariumsyanidi on myrkyllistä ja aineelle altistumisesta seuraavat oireet ovat tyypillisiä syanidimyrkytykselle, esimerkiksi hengityksen vaikeutuminen ja huonovointisuus. Bariumsyanidi reagoi happojen kanssa, jolloin muodostuu vetysyanidia.
Valmistus ja käyttö

Bariumsyanidia valmistetaan neutraloimalla bariumhydroksidia vetysyanidilla ja haihduttamalla vesi pois alhaisessa paineessa. Bariumsyanidia käytetään metallien elektrolyyttisessä pinnoituksessa, muiden syanidien valmistamiseen, rotanmyrkkynä ja orgaanisen kemian synteeseissä.