stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euphroniaceae
Tuntomerkit

Kasvit ovat puita, joiden varren ja lehden solukoissa on kivisoluja (sklereidejä) ja joiden karvat ovat yksisoluisia. Lehtiasento on kierteinen ja lehtilapa on ehyt sekä alta vaaleakarvainen. Lehdet ovat korvakkeellisia. Kukinto on varsipäätteinen, terminaalinen, ja kukat ovat vastakohtaisia. Kukassa on lyhyt pohjusmalja (hypanthium) ja kolme sulkeutuneena kiertyvää  eli kontorttia terälehteä. Heteet ovat tavallisesti verhovastaisia kahdessa ryhmässä, teriöön kiinnittyneinä ja tyvestään yhtyneinä. Niiden välissä on pitkä, karvainen joutohede ja neljä tai viisi pientä joutohedettä kahtena ryhmänä. Emiön luotti on lähes pallomainen. Hedelmä on liiteluomainen kota, jossa on keskipylväs, ja siemenet ovat siivellisiä.
Levinneisyys

Euphronia kasvaa Etelä-Amerikassa Guyanan ylängöllä.
Luokittelu

Euphronia-suvussa on enintään kolme lajia, joidenkin mielestä kaksi tai vain yksi. Lähin sukulaisheimo on kultaluumukasvit (Chrysobalanaceae). Aikaisemmin suku on viety Trigoniaceae- tai Vochysiaceae-heimoon.
Eisbrecher

| Eisbrecher |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  Neue Deutsche Härte, electro-industrial
Kotipaikka:  Fürstenfeldbruck, Saksa
Laulukieli:  saksa
Jäsenet:  Alexx   Noel Pix   Jürgen Plangger   Max Schuar   Achim Färber   Rupert Keplinger  
Levy-yhtiö:  Artcore Kommunikations Design   Dancing Ferret Discs   AFM Records  
Aiheesta muualla
www.eis-brecher.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zelt Musik Festival 2016 Freiburg, Saksa
Zelt Musik Festival 2016
Eisbrecher on saksalainen musiikkiyhtye, joka yhdistelee tyylissään metallimusiikin ja elektronisen musiikin vaikutteita. Se edustaa ns. Neue Deutsche Härte -genreä. Eisbrecherin nimi merkitsee saksan kielellä jäänmurtajaa, ja yhtye myös kirjoittaa sanoituksensa saksaksi.
Historia

Eisbrecher sai alkunsa vuonna 2003, kun Megaherzistä eronnut laulaja  Alex Wesselsky perusti sen yhdessä kitaristi Noel Pixin kanssa. Nämä kaksi muodostavat kokoonpanon ydinryhmän.
Esikoisalbumi Eisbrecher ilmestyi tammikuussa 2004. Toinen albumi Antikörper (lokakuu 2006), nousi Saksassa listojen sijalle 85. Jürgen Plangger korvasi rytmikitarassa Felix Primcin ja Oli Pohl basisti Martin Motnikin. Kolmas albumi, Sünde, ilmestyi elokuussa 2008 nousten Saksassa listoilla 18.
Vuonna 2010 Eisbrecher onnistui pääsemään ensimmäistä kertaa saksalaisselle singlelistalle kappaleella "Eiszeit". Neljäs albumi, myös nimeltään Eiszeit, saavutti viidennen sijan kotimaassaan ja pääsi 100 parhaan joukkoon Itävallassa ja Sveitsissä. Samana vuonna se toimi Alice Cooperin lämmittelijänä Euroopan kiertueella.
Albumi Die Hölle Muss Warten ilmestyi vuonna 2012, Schock vuonna 2015 ja Sturmfahrt vuonna 2017.
Kokoonpano

Alexx Wesselsky - laulu (2003-)
Noel Pix - kitara (2003-)
Rupert Keplinger - basso (2013-)
Jürgen Plangger - rytmikitara (2007-)
Max Schauer - koskettimet (2003-2007, 2008-)
Achim Färber - rummut (2011-)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Feelix Primc - rytmikitara (2003-2007)
Michael Behnke - basso (2003-2007)
Martin Motnik - basso (2007-2008)
Olli Pohl - basso (2008-2010)
Dominik Palmer - basso (2010-2013)
Rene Greil - rummut (2003-2011)
Diskografia > Albumit

Eisbrecher (2004)
Antikörper (2006)
Sünde (2008)
Eiszeit (2010)
Eiskalt (2011) (The best of)
Die Hölle muss warten (2012)
Schock (2015)
Sturmfahrt (2017)
Liebe macht Monster (2021)
Diskografia > Singlet

Mein Blut (2003)
Fanatica (2003)
Leider (2006)
Vergissmeinnicht (2006)
Kann denn Liebe Sünde sein (2008)
Eiszeit (2010)
Verrückt (2012)
Die Hölle muss warten (2012)
Mistück 2012 (2012)
10 Jahre Eisbrecher (2014)
Zwischen Uns (2014)
1000 Narben (2015)
Was ist hier los? (2017)
In einem Boot (2017)
Das Gesetz (2018)
Menschenfresser (2018)
Stossgebet (2020)
Skandal im Sperrbezirk (2020)
Anna (Lassmichrein Lassmichraus) (2020)
Fakk (2021)
Es lohnt sich nicht ein Mensch zu sein (2021)
Im Guten Im Bösen (2021)
Diskografia > Musiikkivideot

Schwarze Witwe (2003)
Herz steht still (2005)
Willkommen im Nichts (2005)
Vergissmeinnicht (2006)
Eiszeit (2010)
Verrückt (2011)
Die Hölle muss warten (2012)
Mistück 2012 (2012)
Zwischen Uns (2014)
Was ist heir Los? (2017)
Das Gesetz (2018)
Stossgebet (2020)
Skandal im Sperrbezirk (2020)
Out of the Dark (2020)
Fakk (2021)
Im Guten Im Bösen (2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (saksaksi), (englanniksi)
Valo merellä – Suomen majakat 1753–1906

| Valo merellä  – Suomen majakat 1753–1906 |
| --- | --- |
 Kansikuva: Johan Knutson, Hankoniemen majakka
Kirjailija:  Seppo Laurell
Kuvittaja:  Petri Porkola (valokuvat)
Kieli:  suomi, ruotsi
Genre:  merihistoria
Kustantaja:  John Nurmisen Säätiö
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  Olavi Hankimo
Sivumäärä:  360
ISBN:  978-952-9745-28-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valo merellä – Suomen majakat 1753–1906 (ruots. Ljuset till havs - Finlands fyrar 1753-1906) on vuonna 2009 ilmestynyt suomalaisista majakoista kertova teos, jonka pääkirjoittaja on merikapteeni, majakkahistorioitsija Seppo Laurell. Toinen kirjoittaja ja valokuvaaja on Petri Porkola. Teoksen on julkaissut John Nurmisen Säätiö, jonka yksi tehtävä on vaalia suomalaisen merenkulun ja merihistorian perinnettä. Teoksessa on valokuvien ohella majakoiden alkuperäisiä arkkitehtuuripiirustuksia ja muuta historiallista aineistoa sekä myös toteutumattomia suunnitelmia. Materiaali on peräisin Kansallisarkistosta, Suomen merimuseosta ja Merenkulkulaitoksesta.
Teoksessa selvitetään majakoiden synty- ja rakennushistoria sekä majakka-arkkitehdit ja rakennuttajat varsin perusteellisesti. Toteutumattomista suunnitelmista esitellään muun muassa Carl Ludvig Engelin suunnitelma Harmajan majakaksi. Kivisen rakennuksen sijasta Harmajalle tuli vuosikymmeniä myöhemmin teräksinen rakennelma, jota aikanaan vielä korotettiin kiviperustalla, kun majakka osoittautui liian matalaksi. Esiteltävistä majakoista kaksi rakennettiin Ruotsin vallan aikana, ensimmäisenä Utö 1753, loput Venäjän vallan aikana, viimeisenä Bengtskärin majakka 1906.
Teoksen ytimen muodostavat majakkapiirustukset, joiden olemassaolo tuli tietoon 1900-luvun lopussa, mutta niiden sijainti Kansallisarkistossa selvisi vasta 2007.
Majakoiden tarve merenkulun apuna on vähentynyt satelliittipaikannuksen vuoksi, ja niiden valotehoa ja valon kantomatkaa on siksi vähennetty, vaikka teknisesti mahdollisuudet ovat toiset kuin entisaikojen pellavaöljylyhtyjen aikaan. Esimerkiksi Ahvenanmeren Lågskärin valon kantomatka on supistettu 18 meripeninkulmasta 11:een. Mutta matkailullisesti ne kiinnostavat nykyihmisiä yhä enemmän. Niiden kiinnostavuutta ovat lisänneet tunnetut arkkitehdit ja myös Tove Jansson, jonka muumitalon esikuva on Pellingin saaristossa sijainnut Glosholmin majakka. Sen tienoilla Jansson vietti lapsuutensa kesiä. Majakoiden ylläpitoon eivät riitä vain valtion ja kuntien rahat, joten matkailu on rapistumisen uhkaamien majakoiden pelastus.
Teos oli vuoden 2009 Tieto-Finlandia-palkintoehdokas. Suomen kirjataiteen komitea palkitsi teoksen yhtenä vuoden 2009 kauneimpana kirjana.
Aiheesta muualla

Valo merellä John Nurmisen Säätiön sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Valo merellä Arkistolaitoksen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ernest Renan

| Ernest Renan |
| --- | --- |
 Antoine Samuel Adam-Salomon: Ernest Renan 1870-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tai 28. helmikuuta 1823 Tréguier, Ranska
Kuollut: 2. lokakuuta 1892 (69 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  filosofi, historioitsija, uskontotieteilijä
Arvonimi: professori
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Joseph Ernest Renan (27. tai 28. helmikuuta 1823 Tréguier, Ranska – 2. lokakuuta 1892 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen filosofi, historioitsija, uskontotieteiljä ja orientalisti. Renan oli kriittisen filosofiasuuntauksen johtava hahmo Ranskassa.
Tausta

Ernest Renanin isä oli ammatiltaan merimies. Renan sai pappiskoulutuksen ja tunnettiin etevänä opiskelijana. Opinnot saivat hänet kuitenkin luopumaan papinurasta.
Ura

Renan piti kristinuskoa illuusiona, mutta kuitenkin arvokkaana ja välttämättömänä asiana ihmiskunnalle. Hän kirjoitti teoksen Jeesuksen elämästä, joka julkaistiin kristinuskon alkuvaiheista kertovassa kirjasarjassa. Hän kirjoitti myös viisiosaisen Israelin kansan historian sekä useita teoksia itämaisesta filosofiasta ja arkeologiasta. Renan toimi useita vuosia heprean, syyrian ja raamatullisen aramean kielten professorina Collège de Francessa.
Tieteelliset näkemykset

Renan oli perehtynyt nationalismiin ja kansallisen identiteetin käsitteeseen. Vuonna 1882 julkaisemassaan kuuluisassa esseessä Qu'est-ce qu'une nation? (Mikä kansakunta on?) hän hylkäsi useimpien nationalistien vaaliman ajatuksen kansakuntien ikiaikaisuudesta ja luonnollisuudesta. Hänen mukaansa kansakunta oli sitä vastoin joukko ihmisiä, joita yhdisti solidaarisuus ja vapaaehtoinen halu kuulua yhteen, ”joka päivä uudistettava kansanäänestys”. Tämä uusi näkökulma merkitsi siirtymistä subjektiivisiin kriteereihin ja identiteettien pohtimiseen kansojen ja kansakuntien määrittelyssä. Renan korosti myös poliittisesti motivoidun historiankirjoituksen merkitystä kansallisen yhteishengen luomisessa.
Renan oli myös yksi varhaisimmista juutalaisten varhaishistorian tutkijoista, ja hän katsoi, että aškenaasijuutalaiset ovat turkkilaissukuisen kasaarikansan jälkeläisiä. Tämä teoria aškenasijuutalaisten kasaarialkuperästä on nykyäänkin tieteen kiinnostuksen kohteena.
Vuorovesi-Venus

Venus on kasvihuoneilmiön kuumentama planeetta.
Vuorovesi-Venus tarkoittaa planeettaa, jolla on voimakas kasvihuoneilmiö vuorovesivoimien aiheuttaman tulivuoritoiminnan takia. Näin ollen planeetta muistuttaa Aurinkokuntamme Venusta. Tulivuoret ovat purkaneet planeetan kaasukehään valtavat määrät hiilidioksidia ja muita kasvihuonekaasuja. Suurin osa planeetan vedestä on hävinnyt avaruuteen.
Tutkimusten mukaan vuorovesi-Venuksia ei ole kirkkailla punaisilla kääpiöillä, jos planeettojen radat ovat ympyrämäisiä ja massat pieniä.
Vuorovesi-Venuksia on, jos keskustähden massa on alle 0,3 Auringon massaa.
Jos punaisen kääpiön massa on alle 0,15 Auringon massaa ja planeetan massa on 10 Maan massaa, ja kiertää soikealla yli 0,25 e radalla, todennäköisesti planeetta on vuorovesi-kasvihuoneilmiön takia asuinkelvoton.
Wa

Wa tai WA voi tarkoittaa seuraavia:
KLM Cityhopper, IATA-koodi WA, lentoyhtiö
Länsi-Australia, postilyhenne WA, Australian osavaltio
valloni, ISO 639-1 -koodi wa, kieli
wa, katakana-merkki ワ ja hiragana-merkki わ, japanin kielen kana-merkki
Wa, kiinalaisten dynastioiden Japanista käyttämä nimi
Wa, kaupunki Ghanassa
Western Airlines, IATA-koodi WA, lentoyhtiö
Kansainvälinen yleisurheiluliitto, WA (World Athletics), entinen IAAF
Washington, postilyhenne WA, Yhdysvaltain osavaltio.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Euroopan tiedesäätiö

Euroopan tiedesäätiö (European Science Foundation, ESF) perustettiin vuonna 1974. Nykyään siihen kuuluu 80 jäsenorganisaatiota 30 maasta. Jäsenorganisaatiot ovat pääasiassa jäsenmaiden tieteellistä perustutkimusta rahoittavia elimiä. ESF:n päämaja sijaitsee Strasbourgissa Ranskassa.
ESF edistää eurooppalaista tiedettä ja perustutkimusta kokoamalla yhteen eri maiden tutkijoita, järjestämällä tutkimusohjelmia, tutkimusverkostoja, tutkivia työpajoja ja konferensseja sekä käsittelemällä asioita, joilla on strategista merkitystä Euroopan tiedepolitiikassa. Aloitteet tulevat sekä tutkijakunnasta että jäsenorganisaatioilta.
Helsingin yliopiston vararehtori, professori Marja Makarow valittiin syyskuussa 2007 tiedesäätiön puheenjohtajaksi vuonna 2008 alkaneelle viisivuotiskaudelle.
Toiminta-ajatus, arvot

ESF on itsenäinen järjestö, joka rahoittaa toimintansa pääasiassa jäsenorganisaatioiden maksamilla jäsenmaksuilla. Jokainen jäsenorganisaatio tai maa maksaa jäsenmaksun bruttokansantuotteensa (BKT) perusteella. Lisäksi jäsenorganisaatiot rahoittavat osallistumisensa niihin ohjelmiin, joissa haluavat olla mukana.
ESF:n arvoja ovat euroopanlaajuisuus, monitieteisyys, joustavuus, itsenäisyys, perusteellisuus ja avoimuus.
Menetelmät

ESF:n toiminta rakentuu seuraavien instrumenttien ympärille:
Tutkivien työpajojen (Exploratory Workshops) tavoitteena on lisätä johtavien eurooppalaisten tutkijoiden mahdollisuuksia tavata toisiaan ja tukea uusien innovatiivisten ajatusten syntyä. Tarkoituksena on helpottaa eurooppalaisten tutkimusryhmien  tiedonvaihtoa, luoda uusia yhteistyösuhteita ja mahdollistaa yhteishankkeita tulevaisuudessa. Aiheet tulevat tutkijakunnasta ja vuosittain järjestetään noin 50 työpajaa.
ESF:n tutkimuskonferenssit (ESF Research Conferences) koostuvat yleensä sarjasta kokouksia, jotka järjestetään joka toinen vuosi. Konferensseista ei julkaista kirjallista materiaalia. Uusien lähestymistapojen ja ajatusten esiintuomiseen kannustetaan. Konferenssit ovat avoimia kaikille, sekä tutkijoille että yritysmaailman edustajille.
Tutkimusverkosto-ohjelmat (ESF Research Networking Programmes) ovat tiettyihin teemoihin kohdistettuja toimintoja, joilla tuodaan yhteen huippututkijoita ja lupaavia nuoria tutkijoita ajankohtaisten tutkimusaiheiden ympärille, joissa yhteistyö luo todistettavasti parempaa tutkimusta. Ohjelmat yhdistävät merkittäviä monikansallisten tutkimusryhmien toteuttamia hankkeita ja niiden puitteissa on jaettu muun muassa lyhyt- tai pitkäaikaisia apurahoja työskentelyyn jossakin muussa Euroopan maassa kuin hakijan kotimaassa sekä järjestetty seminaareja, symposiumeja ja tutkivia työpajoja. Ohjelmat ovat 3–5-vuotisia ja jäsenorganisaatioiden rahoittamia.
EUROCORES-ohjelmien (EUROCORES programmes) tavoitteena on edistää yhteistyötä sekä eurooppalaisten rahoittajaorganisaatioiden että tutkijoiden välillä. EUROCORES-aloitteet eroavat olennaisesti tutkimusverkosto-ohjelmista siinä, että niiden avulla halutaan rahoittaa nimenomaan tutkimusta. Ohjelmaan valittavissa aiheissa pyritään noudattamaan bottom-up -periaatetta. Ohjelmat valmistellaan ESF:n ja jäsenorganisaatioiden välisenä yhteistyönä, jossa ESF vastaa hakemusten käsittelystä, arvioinnista ja ohjelman yleisestä hallinnoinnista, kun taas jäsenorganisaatiot tekevät varsinaiset rahoituspäätökset. Kansalliset organisaatiot rahoittavat vain kansallisia hankkeita.
Forward Looks -instrumentin tavoitteena on tuoda yhteen tieteellinen ennakointi ja tieteen rahoituksen suunnittelu kansallisella ja eurooppalaisella tasolla. Tarkoituksena on antaa eurooppalaiselle tiedeyhteisölle mahdollisuus kehittää pitkäntähtäimen näkemyksiä ja analyyseja tutkimuksesta ja sen kehityksestä monitieteellisillä aloilla ja toimia vuorovaikutuksessa ESF:n jäsenorganisaatioiden kanssa.
Aiheesta muualla

Euroopan tiedesäätiö
Tiedesäätiön päämaja Strasbourgissa.
Felix Leiter

| Felix Leiter |
| --- | --- |
 Jack Lord esitti ensimmäisenä Felix Leiteria elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No.
Ensiesiintyminen:  Salainen agentti 007 ja tohtori No
Viimeinen esiintyminen:  007 No Time to Die
Näyttelijä:  useita
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Rooli:  Bondin paras ystävä
Liittolaiset:  CIA
Infobox OKNimi-testi OK: 
Felix Leiter on kuvitteellinen CIA-agentti James Bond -elokuva- ja kirjasarjoissa. Leiter auttaa usein Bondia tämän tehtävissä. Hänet tunnetaan Bondin parhaana ystävänä.
Rooli

Ensimmäistä kertaa Leiter esiintyy elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No, jossa hahmoa esittää Jack Lord. Elokuvassa 007 ja lupa tappaa Leiter on lähellä kuolemaa, mutta Bond pelastaa tämän. Pierce Brosnanin James Bond -elokuvissa Felix Leiter ei esiinny ollenkaan, vaan häntä tuuraa CIA-agentti Jack Wade, jota esittää Joe Don Baker. Leiter tekee paluun elokuvassa Casino Royale, jossa häntä esittää Jeffrey Wright. Elokuvassa 007 No Time to Die Leiteriä ammutaan kuolettavasti ja hänen ruumiinsa uppoaa mereen laivan mukana.
Esittäjät elokuvissa

| Vuosi | Elokuva | Esittäjä |
| --- | --- | --- |
| 1962 | Salainen agentti 007 ja tohtori No | Jack Lord |
| 1964 | 007 ja Kultasormi | Cec Linder |
| 1965 | Pallosalama | Rik Van Nutter |
| 1971 | Timantit ovat ikuisia | Norman Burton |
| 1973 | Elä ja anna toisten kuolla | David Hedison |
| 1983 | Älä kieltäydy kahdesti | Bernie Casey |
| 1987 | 007 vaaran vyöhykkeellä | John Terry |
| 1989 | 007 ja lupa tappaa | David Hedison |
| 2006 | Casino Royale | Jeffrey Wright |
| 2008 | 007 Quantum of Solace | Jeffrey Wright |
| 2021 | 007 No Time to Die | Jeffrey Wright |
Esiintymiset Ian Flemingin kirjoissa

| Vuosi | Kirjat |
| --- | --- |
1953: Casino Royale
1954: Elä ja anna toisten kuolla
1956: Timantit ovat ikuisia
1959: 007 ja Kultasormi
1961: Pallosalama
1965: 007 ja kultainen ase
Vuoritalo

Vuoritalo vuonna 2011.
Vuoritalo oli Martti Välikankaan suunnittelema rakennus Nyyrikinpuistossa Helsingin Käpylässä. Se rakennettiin vuonna 1921 kaupunginosan vapaapalokuntaa varten ja oli myöhemmin vuosien ajan sekalaisessa käytössä. Vuoritalo purettiin marraskuussa 2012 sen vaurioiduttua pahasti tulipalossa.
Talossa oli punk-henkistä toimintaa jo 1970–1980-lukujen vaihteessa. Rakennus oli pitkän aikaa tyhjillään ja alkanut ränsistyä, kunnes PUNK ry (Pääkaupunkiseudun underground-nuorisokulttuuriyhdistys) vuokrasi sen Helsingin kaupungilta vuodesta 2002 alkaen. Rakennusta kunnostettiin talkoovoimin. Vuoritalolla toimi kolme bändiharjoitustilaa, pöytäjalkapallosaluuna sekä PUNK ry:n ja Anarkistisen Toiminnan toimistot. Toiminta Vuoritalolla loppui 30. huhtikuuta 2006.
Rakennus vaurioitui tulipalossa lokakuussa 2010 ja jälleen lokakuussa 2012. Jälkimmäisellä kerralla rakennus vaurioitui niin pahasti, että sen katto oli romahdusvaarassa ja Helsingin rakennusvalvontavirasto myönsi rakennukselle kiireellisen purkuluvan. 
Rakennus purettiin marraskuussa 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia Vuoritalon jäähyväisbileistä
http://www.ynk.edu.hel.fi/lehti/multikapyla/mk.html#vuoritalo (Arkistoitu – Internet Archive)
Cortés, Sanna: Vuoritalon saattaa saada omakseen eurolla HS.fi.  8.10.2012.
Vox Populi Yle Elävä arkisto, 1988
Vuoritalo sivustossa Esoteerinen maantiede ja periferiaterapia
Voltan hallintoalue

| Volta |
| --- | --- |
 Maisema Voltan hallintoalueelta läheltä Togon rajaa.
 Voltan sijainti Ghanan kartalla.
Valtio:  Ghana
Piirikuntia:  18
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ho
 – Alueministeri:  Joseph Amenowode
Pinta-ala:  20,570 km² (5.)
Väkiluku:  1 878 300
Volta on hallintoalue Ghanan  itäosassa.  Sen pääkaupunki on  Ho, pinta-ala  20 570 km2 ja väkiluku  1 878 300 (1.7.2010)
Voltajoki ja Voltan tekojärvi muokkaavat alueen luonnetta: ne ovat kulkureitti, energian ja kasteluveden lähde ja kalastusalue. Alueen maasto ja maisemat vaihtelevat suuresti, sillä se ulottuu rannikolta Ghanan korkeimmalle vuorelle, ja kasvillisuus vaihtelee sademetsästä savanniin.
Piirikunnat

Volta jaetaan piirikuntiin, ne ovat:
Adaklu-Anyigbe District
Akatsi District
Ho Municipal District
Hohoe District
Jasikan District
Kadjebi District
Keta District
Ketu District
Kpando District
Krachi District
Krachi East District
Nkwanta District
North Tongu District
South Dayi District
South Tongu District
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voltan hallintoalue Wikimedia Commonsissa
Ghanan hallintoalueet
Ashanti
Brong-Ahafo
Central
Eastern
Greater Accra
Pohjois-Ghanan hallintoalue
Upper East
Upper West
Volta
Western
Voltairine de Cleyre

| Voltairine de Cleyre |
| --- | --- |
 Voltairine de Cleyre vuonna 1891.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1866 Leslie, Michigan
Kuollut: 20. kesäkuuta 1912 (45 vuotta) Chicago, Illinois
Koulutus ja ura
Koulukunta:  anarkismi, feminismi
Voltairine de Cleyre (17. marraskuuta 1866 Leslie – 20. kesäkuuta 1912 Chicago) oli yhdysvaltalainen anarkisti, feministi ja ateisti. Hän oli aikakautensa merkittävimpiä anarkistifilosofeja ja Emma Goldmanin ohella Yhdysvaltain tunnetuin naisanarkisti, jota pidetään myös yhtenä tärkeimmistä varhaisista feministeistä.
Elämä

Michiganin Lesliessä syntyneen Cleyren isä oli Ranskasta siirtolaisena saapunut räätäli, joka nimesi nuorimman tyttärensä valistusfilosofi Voltairen mukaan. Opiskeltuaan kolmen vuoden ajan katolisessa koulussa Ontariossa, Cleyre alkoi suhtautumaan uskontoon jyrkän kielteisesti ja ryhtyi vapaa-ajattelijaksi. Hän kirjoitti vapaa-ajattelijoiden julkaisuihin ja kiersi puhumassa heidän tilaisuuksissaan kyseenalaistaen erityisesti perinteiset naisia alistaneet uskonnolliset ja sosiaaliset kaavat. Anarkismin Cleyre omaksui 1886 tapahtuneen Haymarketin verilöylyn jälkeen.
Cleyre otti aluksi vaikutteita Thomas Painen, Mary Wollstonecraftn ja Henry David Thoreaun kaltaisilta filosofeilta ja myöhemmin myös työväenliikkeen vaikuttajilta kuten Eugene V. Debsiltä ja Bill Haywoodilta. Cleyre asui eri puolilla Yhdysvaltoja, kunnes asettui vuonna 1889 Philadelphiaan, jossa hän asui köyhien juutalaissiirtolaisten keskuudessa hankkien elantonsa kotiopettajana.
Cleyre kärsi erilaisista sairauksista jo lapsesta saakka, ja 1900-luvulle tultaessa hänen terveytensä heikkeni entisestään. Vuonna 1910 Cleyre muutti sairaalahoitoon synnyinseudulleen Michiganiin, ja kuoli kesäkuussa 1912 vain 45-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Voltairine de Cleyren tekstejä The Anarchist Library. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voltairine de Cleyre Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Voltairine de Cleyre on Wikiaineistossa
Veli-Pekka Hänninen

Veli-Pekka "Vepe" Hänninen (s. 1959) on suomalainen käsikirjoittaja.
Alkuperäiseltä ammatiltaan Hänninen on pastori. Hänninen on kirjoittanut etupäässä TV:lle sarjoja, kuten Hyvät neuvot kalliit (2000) Kylmäverisesti sinun (2000–2005) ja Rikas mies (2004). Hän käsikirjoitti myös Heikki Kujanpään ohjaaman puolipitkän elokuvan Pieni pyhiinvaellus (2000).
Vuonna 2006 nousi kohu Hännisen kirjoittamasta Herran pelko -käsikirjoituksesta, jonka Aku Louhimiehen oli tarkoitus ohjata elokuvaksi nimellä Riisuttu mies. Käsikirjoitus pohjautui osittain Hännisen omiin kokemuksiin. Se käsitteli seurakunnan työilmapiiriä ja oli tyylilajiltaan mustanhumoristinen. Louhimies lähti kuitenkin viemään ohjausta eri suuntaan ja teki suuria muutoksia käsikirjoitukseen, vaikka se ei ollut sallittua Hännisen tekemän sopimuksen mukaan. Hänninen vei asian oikeuteen ja Riisuttu mies -elokuvalle langetettiin esityskielto tammikuussa 2007. Maaliskuussa 2007 esityskielto kuitenkin peruttiin, koska Hänninen katsoi esityskiellon aiheuttavan elokuvan rahoittajille kohtuuttomia taloudellisia vahinkoja, koska he eivät olleet riidan osapuolia. Nykyään elokuvaa ei saa esittää valkokankaalla, mutta televisioesitykset ja DVD-myynti ovat sallittuja.[lähde? ]
Vepe Hänninen tunnetaan myös laulajana ja lauluntekijänä. Hän on julkaissut albumit Tyhjät tuolit (2015) ja Houkan haaveet (2020).
Käsikirjoittanut elokuvat

Pastoraali (1996)
Minäkin rakastan sinua (1998) (TV-elokuva)
Minä,joki ja metsä (2000) (TV-elokuva)
Pieni pyhiinvaellus (2000)
Riisuttu mies (2006)
Suojelijat (2008) Tv-sarja
Lopun alku (2009) Minisarja
Joulukuusivarkaat (2009) (TV-elokuva)
Varasto (2011)