stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Betania-talo
Historia

Talon suunnitteli arkkitehti K. A. Wrede, ja se valmistui vuonna 1904. Talon rakennutti Kaupunkilähetys, joka antoi sille nimen Betania-koti. Talossa toimi lastenseimi, kodittomien nuorukaisten turvakoti ja varattomille ruokaa jakanut kansankeittiö.
Kaupunkilähetys rakennutti myöhemmin uuden talon Kallioon, mutta jatkoi toimintaansa myös Betania-talossa sen jälkeenkin, kun talo vuonna 1949 siirtyi Helsingin kaupungin omistukseen. Talossa toimi 1970-luvulla myös lasten päiväkoti ja Helsingin kaupunginkirjaston eteläinen sivukirjasto.
Nimi

Betania, josta talo on saanut nimensä, on Raamatussa mainittu kylä Öljymäen itärinteellä lähellä Jerusalemia. Raamatun mukaan se oli Lasaruksen sekä hänen sisartensa Martan ja Marian asuinpaikka, ja myös Jeesuksen taivaaseen­astumisen kerrotaan tapahtuneen lähellä sitä.
Nykykäyttö

Nykyään talossa toimii päiväkoti ja taiteilijaseura sekä vuodesta 2001 asti teatteriyhteenliittymä Universum, johon kuuluvat Aurinkoteatteri, Teater Mars, Sirius Teatern ja Teatteri Venus. Teatterisali sijaitsee Betania-salissa, joka on talon vanha kirkkosali. Talo on tarkoitus tyhjentää remontin vuoksi vuonna 2024, ja vuonna 2026 Betania-talo muuttuu kokonaan päiväkodiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Betania-talo Wikimedia Commonsissa
Big Bang: Maailmankaikkeuden synty

Big Bang: Maailmankaikkeuden synty on Simon Singhin vuonna 2005 ilmestynyt kirja alkuräjähdysteoriasta ja sen synnystä.
Aiheesta muualla

William S. Kowinski: A peek into the big brains that gave us the Big Bang. San Francisco Chronicle 13.2.2005. (englanniksi)
Owen Gingrich: The Real Creation Science. 20.2.2005. (englanniksi)
Risto Löf: Big Bang: Maailmankaikkeuden synty[vanhentunut linkki]. Savon sanomat 25.7.2007.
Bidasoa-luokka

| Bidasoa-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  550 t (standardi) 775 t (kuormattu)
Pituus:  64,00 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,53 m
Syväys:  2,21 m
Koneteho:  2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  65
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 105 mm tykki
Ilmatorjunta:  2 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Bidasoa-luokka oli Espanjan laivaston seitsemän 1940-luvulla valmistetun aluksen muodostama miinanraivaajaluokka.
Suunnittelu

Luokan suunnittelu perustui Saksan laivaston tyypin 1940 M-luokan miinanraivaajiin.
Alukset

Luokan alukset valmistuivat vuosina 1946-1949.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bidasoa | SECN, Cartagena |  | 15. syyskuuta 1943 |  | alusluettelosta 1972 |
| Guadalete | Ferrol |  | 18. lokakuuta 1944 |  | haaksirikkoutunut 25. maaliskuuta 1954 |
| Lerez | SECN, Cartagena |  | 21. joulukuuta 1944 |  | alusluettelosta 1971 |
| Nervion | SECN, Cartagena |  | 15. huhtikuuta 1944 |  | alusluettelosta 1972 |
| Segura | SECN, Cartagena |  | 15. toukokuuta 1945 |  | alusluettelosta 1972 |
| Tambre | Ferrol |  | 18. lokakuuta 1944 |  | alusluettelosta 1972 |
| Ter | SECN, Cartagena |  | 15. huhtikuuta 1945 |  | alusluettelosta 1972 |
Telekleides

| Telekleides> Τηλεκλείδης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  komedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Telekleides (m.kreik. Τηλεκλείδης, Tēlekleides, lat. Telecleides/Teleclides; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti niin kutsuttua vanhaa komediaa. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Elämä

Telekleides toimi suunnilleen samaan aikaan kuin Krates ja Kratinos, ja hieman aiemmin kuin Aristofanes, jonka aikalainen hän kuitenkin oli ainakin jonkun aikaa. Telekleidestä ja Aristofanesta yhdisti se, että he vastustivat peloponnesolaissotaa ja kaipailivat Ateenan aikaisempiin, persialaissodan päättymistä seuranneisiin vuosiin. Hän saavutti kolme voittoa kaupunki-Dionysiassa, ensimmäisen vuonna 445 eaa.; ja viisi Lenaiassa, ensimmäisen vuonna 440 eaa.
Näytelmät

Telekleideen näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan, mutta niistä tunnetaan joitakin katkelmia. Nimeltä tunnetaan seuraavat näytelmät:
Amfiktyonit (Ἀμφικτύονες, Amfiktyones)
Eumenidit (Εὐμενίδες, Eumenides)
Hesiodos ja ystävät (Ἡσίοδοι, Hēsiodoi)
Kovikset (Στεῤῥοί, Sterrhoi)
Prytanit (Πρυτάνεις, Prytaneis)
Totuudenpuhujat (Ἀψευδεῖς, Apseudeis)
Säilyneissä katkelmissa Telekleides muun muassa hyökkää Periklestä vastaan ja kiittää Nikiasta. Periklestä vastaan suunnatut hyökkäykset ajoittuvat oletettavasti aikaan, jolloin Thukydides oli ostrakisoitu ja Perikleen valta oli noussut huippuunsa vuonna 444/443 eaa.
Komediassa Amfiktyonit Telekleides kuvailee kulta-aikaa, jolloin ihmisillä on ollut kaikkea yllin kyllin ilman vaivannäköä. Hän saa yleisön ymmärtämään, ettei tällaista ihanteellista aikaa ole koskaan ollut eikä tule koskaan olemaan. Esittämällä toisen ääripään satiirisessa valossa hän edistää päinvastaista ajatusta – sitä, että vauraus saavutetaan kovan työn avulla.
Kallias (komediakirjailija)

| Kallias> Καλλίας.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  komedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kallias (m.kreik. Καλλίας, lat. Callias) eli Kallias Skhoinion (m.kreik. Καλλίας Σχοινίων, Kallias Skhoiniōn, lat. Callias Schoenion) (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti niin kutsuttua vanhaa komediaa. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Elämä

Kallias oli Sudan mukaan Lysimakhoksen poika. Lisänimensä Skhoinion hän sai siitä, että hänen isänsä oli korin- tai matonpunoja (σχοινοπλόκος, skhoinoplokos). Athenaioksen mukaan Kallias eli hieman ennen Strattista, joka aloitti uransa noin vuonna 412 eaa. Hänen arvellaan aloittaneen komedioiden kirjoittamisen ennen vuotta 424 eaa. Kallias voitti Dionysia-juhlan näytelmäkilpailun vuonna 446 eaa. Joskus hänen on ehdotettu olleen sama henkilö kuin Athenaioksen myös mainitsema komediakirjailija Kalliades. Tällöin hän olisi elänyt ainakin noin vuoteen 402 eaa. saakka.
Näytelmät

Kalliaan näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan, mutta niistä tunnetaan joitakin katkelmia. Nimeltä tunnetaan ainakin seuraavat:
Atalante (Ἀταλάντη, Atalantē) tai Atalante ja ystävät (Ἀταλάνται, Atalantai)
Egyptiläinen (Αἰγύπτιος, Aigyptios)
Joutenolijat (Σχολάζοντες, Skholazontes)
Kahleissa olevat (Πεδῆται, Pedētai)
Kirjaintragedia (Γραμματικὴ τραγῳδία, Grammatikē tragōdia) tai Kirjainesitys (Γραμματικὴ θεωρία, Grammatikē theōria) – Oletettavasti saman Kalliaan tragediaparodia, joka leikitteli kreikkalaisen kirjaimiston kirjaimilla
Kykloopit (Κύκλωπες, Kyklōpes)
Rautaiset [...] ([...]ερα σιδηρᾶ, [...]era sidērā) – Kreikankielisen nimen alkuosa ei ole säilynyt, mahdollisesti Ἔντερα σιδηρᾶ, Entera sidērā, ”Rautaiset sisuskalut”, tai Ὕπερα σιδηρᾶ, Hypera sidērā, ”Rautaiset petkeleet”
Sammakot (Βάτραχοι, Batrakhoi)
Satyyrit (Σάτυροι, Satyroi)
Aristofaneen skoliasti sanoo Kalliaan jäljitelleen tyylissään Kratinosta. Hän oli yksi niistä komediarunoilijoista, joka pilkkasi filosofi Sokratesta komedioissaan, ja hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka mainitsee Sokrateen näytelmissään.
Yhdeksän lyyristä runoilijaa

Yhdeksän lyyristä runoilijaa (myös yhdeksän meelistä runoilijaa) on nimitys, jota käytetään Kreikan arkaaisen kauden merkittävimmistä runoilijoista. Tällainen yhdeksän henkilöä käsittävä kaanon muodostui hellenistisenä aikana aleksandrialaisten tekstikriitikoiden parissa.
Yhdeksän lyyristä runoilijaa olivat:
Alkman (600-luku eaa.) - kuorolyriikka
Sapfo (n. 600 eaa.) - monodinen lyriikka
Alkaios  (n. 600 eaa.) - monodinen lyriikka
Anakreon  (500-luku eaa.) - monodinen lyriikka
Stesikhoros  (500-luku eaa.) - kuorolyriikka
Ibykos  (500-luku eaa.) - kuorolyriikka
Simonides Keoslainen  (500-luku eaa.) - kuorolyriikka
Pindaros  (400-luku eaa.) - kuorolyriikka
Bakkhylides  (400-luku eaa.) - kuorolyriikka
Antiikin kreikkalaisissa lähteissä näistä runoilijoista käytetään yleensä termiä melikos (sanasta melos, ”laulu”), mutta jotkut lähteet käyttävät termiä lyrikos, joka tuli myöhemmin yleiseen käyttöön latinan kielessä (lyricus) ja nykykielissä.
Näiden runoilijoiden runous jaetaan yleensä kuorolyriikkaan (khorōidia) ja monodiseen lyriikkaan (monōidia). Eräät nykytutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet tämän jaottelun. Antiikin ajalla oppineet määrittelivät lajityypin runomitan, eivät sisällön perusteella. Näin osa runoudesta, joka nykyään luettaisiin lyyriseksi, on kuitenkin jätetty pois; tällaisia runouden lajeja ovat elegia ja jambirunous.
Stasinos

| Stasinos> Στασῖνος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 700/600-luku eaa. Kypros?
Kuollut: 700/600-luku eaa.
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (eeppinen)
Aikakausi:  antiikki
Kirjallinen suuntaus: eeppinen runous
Pääteokset:  Kypria
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stasinos (m.kreik. Στασῖνος, Stasīnos, lat. Stasinus; 700/600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli mahdollisesti kotoisin Kyprokselta. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista, ja hänen nimiinsä on usein laitettu eepos Kypria.
Stasinos on ajoitettu joskus eläneeksi 700-luvulla eaa. samaan aikaan kuin Arktinos, joskus taas 600-luvulle eaa. Hänet samoin kuin hänen nimiinsä laitetun eepoksen alkuperä tunnetaan antiikin lähteistä kuitenkin huonosti. Perinteisesti eepos laitettiin Homeroksen itsensä nimiin. Muun muassa Pindaros viittaa sihen Homeroksen teoksena, vaikkakin kyseisen kohdan aitous on epäselvä. Herodotos nimenomaisesti kiistää sen, että teos olisi ollut peräisin Homerokselta, koska sen kertomus eroaa Iliaasta; mutta samalla osoittaa näkemyksen Homeroksesta eepoksen runoilijana olleen hänen aikanaan edelleen vallitseva.
Platon sen sijaan lainaa Homeroksen nimissä kahta säettä, jotka skoliastin mukaan olivat peräisin Kypriasta. Aristoteles erottaa Kyprian kirjoittajan Homeroksesta, kuitenkaan mainitsematta kirjailijan nimeä. Pausanias viittaa eepokseen samalla tavalla. Stasinoksen nimi alkaa esiintyä eepoksen yhteydessä vasta Athenaioksella ja grammaatikoilla, ja tällöinkin eepos laitetaan hänen nimiinsä vain epäröiden. Esimerkiksi juuri Athenaioksella esiintyy ”Kyprian runoilija, kuka hän olikaan”; toisaalla hän arvelee runoilijaa kyproslaiseksi tai Stasinokseksi tai joksikin muuksi; ja kolmannessa kohdassa hän mainitsee runoilijaksi Hegesiaan tai Stasinoksen, ja lisää, että Demodamas piti kirjoittajana jotakuta halikarnassoslaista.
Proklos, joka on päälähteitä koko eeppiseen kyklokseen, sanoo, että Kyprian kirjoitti Stasinos tai Hegesinas tai Homeros. Se, mitä hän ja muut kertovat Stasinoksesta, lisää vain epävarmuutta tätä koskien. Stasinoksen sanotaan olleen Homeroksen vävy. Homeros olisi runoillut Kyprian ja antanut sen vävylleen myötäjäisiksi tyttärestään. Tämä vaikuttaa lähinnä yritykseltä sovittaa yhteen ne kaksi ristiriitaista perinnettä, että eepoksen olisi kirjoittanut Stasinos tai Homeros. Samankaltaista tarinaa kerrotaan myös Kreofyloksesta.
Kerrotaan myös, että runoelma olisi nimetty Stasinoksen kotipaikan mukaan. Kriittisesti ajateltuna vaikuttaisi kuitenkin pikemminkin siltä, että ajatus muutoin lähes tuntemattoman Stasinoksen kotipaikasta olisi syntynyt perinteessä eepoksen nimen perusteella. Muut kohdat grammaatikoilla ja skoliasteilla jättävät Stasinokseen liittyvät kysymykset yhtä avoimiksi.
Betamax

| Betamax |
| --- | --- |
 Betamax-kasetti
Tyyppi:  magneettinauha
Enkoodaus:  NTSC, PAL, Secam
Kapasiteetti:  300 minuuttia
Lukumekanismi:  helical scan
Kirjoitusmekanismi:  helical scan
Standardi:  lomitettu kuva
Kehittäjä:  Sony
Käyttötarkoitus:  audiovisuaalisen materiaalin toisto ja tallennus
Lyhenne:  Beta
Betamax on Sonyn kehittämä analoginen videonauhurijärjestelmä, joka suunnattiin kuluttajamarkkinoille. Betamax hävisi formaattikilpailun JVC:n VHS:lle, johon ironisesti lisensoitiin juuri Sonyn kehittämää tekniikkaa.
Historia

Betamax (tai Beta, kuten formaattia myös kutsuttiin) julkaistiin vuonna 1975 sen jälkeen, kun Sony ei ollut päässyt muiden yhtiöiden kanssa sopimukseen japanilaisesta standardista. Betamaxia pidettiin vuonna 1976 julkaistua Video Home System eli VHS-järjestelmään verrattuna teknisesti kehittyneempänä. VHS-järjestelmän nauhurit olivat kuitenkin edullisempia ja ainakin aluksi VHS tarjosi pidempää tallennuskapasiteettia, 120 minuuttia, kun Betamax-kasetti talletti 60 minuuttia. Kuluttajat arvostivat näitä ominaisuuksia enemmän, minkä vuoksi VHS voitti formaattisodan. Amerikassa viimeinen Betamax-malli julkaistiin 1993 ja Japania lukuun ottamatta valmistus lopetettiin vuonna 1998. Betamaxin levittäminen Japanissa, ja samalla koko maailmassa, loppui vuonna 2002. Vuonna 2015 loppui myös niidenselvennä valmistus kokonaan.
Sanyo alkoi valmistaa Betamax-järjestelmän nauhureita vuonna 1977 oman V-Cord-järjestelmänsä kaupallisen epäonnistumisen jälkeen. Se markkinoi laitteitaan nimellä Betacord. Sony, Sanyo ja muut Beta-valmistajat siirtyivät sittemmin VHS-laitteiden tuotantoon, kunnes digitaaliteknologia teki niistä vanhanaikaisia 2000-luvulla.
Sony markkinoi Betamax-kasetteja maaliskuuhun 2016 asti. Betamax-nauhureiden valmistus oli lopetettu jo aiemmin.
Betamax-tekniikka

Kasettien fyysinen koko on jonkin verran pienempi, kuva hieman tarkempi ja nauhan toistamisen aloittaminen nopeampaa. Toisaalta kuitenkin Betamax-nauha kuluu VHS:ää nopeammin, kun nauhaa kelataan paljon. Betamax-nauhaa pystytään myös käyttämään pelkästään äänen tallentamiseen, jolloin ääni saadaan korkealaatuisemmaksiselvennä.
Betamax-järjestelmän videokaseteissa käytetään puolen tuuman (12,7 mm) levyistä magneettinauhaa kuten useimmissa muissakin analogisissa videokasettijärjestelmissä. Nauhan kulkunopeus on vain 1,87 cm/s, jolloin pienikokoiseen kasettiin voidaan mahduttaa nauhaa jopa 3,5 tunnin tallentamista varten. Pienestä nauhanopeudesta johtuen äänentoiston laatu hieman kärsii pitkittäisiä ääniraitoja käyttäen. Tämä ongelma ratkaistiin myöhemmässä vaiheessa ottamalla käyttöön Hi-Fi-ääniraidat, jotka tallennetaan ja toistetaan kuvarumpuun asennetuilla erillisillä äänipäillä syvyysmultipleksoinnin avulla.
Betamaxin kehittäminen

Betamax-järjestelmän nauhakoneiston mekanismi on jatkojalostettu Sonyn aikaisemmin kehittämästä U-matic-järjestelmästä: Se on kuin pienennetty versio U-Maticin koneistosta ja käyttää samaa U-nauhanpujotustapaa, jota Sony hyödynsi myöhemmin muunneltuna myös kehittämissään ammattikäyttöön suunnatuissa Betacam- (julkistettu 1982) ja Betacam SP- (julkistettu 1986) nauhurijärjestelmissään, joissa nauhanopeus on huomattavasti suurempi 10,15 cm/s.
Sony käytti muutoinkin osittain hyödykseen Betamaxia varten luotua mekanismia Betacam-formaattiperheen nauhurituotteissaan. Betacam-järjestelmän nauhakasetti kameranauhureita varten on rakenteeltaan täsmälleen samanlainen kuin kuluttajakäyttöön tarkoitettu Betamax-kasetti. Eroina näissä ovat kaseteissa käytetty nauhalaatu ja järjestelmien välinen tallennusmenetelmien yhteensopimattomuus.
Betamax-kaseteissa käytetty L-merkintä viittaa nauhan fyysiseen pituuteen jalkoina. Nauhapituudeltaan suosituimman L-750 kasetin merkintä tarkoittaa kasetissa olevan nauhaa 750 jalkaa (228,6 metriä). Siihen voi nauhoittaa PAL-järjestelmässä 3 tuntia 15 minuuttia ja NTSC-järjestelmässä 3 tuntia.
Betamovie

Sony toi vuonna 1983 markkinoille kotikäyttöön tarkoitetun Betamovie-kameranauhurin. Sen elinkaari jäi lyhyeksi, sillä Sony esitteli Video 8 -kameranauhurin jo 1985. Betamovie on yhteensopiva Betamaxin kanssa, Video 8 sitä vastoin on täysin oma järjestelmänsä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Betamax Wikimedia Commonsissa
Ensimmäiset kuvanauhurit olivat päältäladattavia. Kuvan Sony C7 -nauhuri on 1980-luvun alusta ja siinä mekaaniset näppäimet on korvattu kevyesti painettavilla elektronisilla näppäimillä.
Sony SL-HF150 -Betamax-nauhuri. Edestälataus muutti kuvanauhureiden muotoilun.
Sony Betamovie BMC-100P.
The Best of Black Sabbath

| The Best of Black Sabbath Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1969–1983
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 2000
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 01.58.15
 Levy-yhtiö: Metal-Is / Sanctuary
Listasijoitukset
  6. (viikko 2/2003)   12. (15. kesäkuuta 2000)   13. (kesäkuu 2000)   24. (17. kesäkuuta 2000)   25. (18. huhtikuuta 2003)   38. (5. marraskuuta 2000)   45. (6. elokuuta 2000)
Black Sabbathin muut julkaisut
| Under Wheels of Confusion: 1970-1987 1996 | The Best of Black Sabbath 2000 | Rock Champions 2001 |
The Best of Black Sabbath on Black Sabbath -yhtyeen kokoelma-albumi, joka ei kuulu yhtyeen viralliseen diskografiaan. Kokoelman materiaali on vuosilta 1970-1983 ja sen julkaisi Metal-Is Records, joka kuuluu Sanctuary Recordsin hallintaan.
Suurin osa kokoelman materiaalista keskittyy yhtyeen alkuperäis-kokoonpanon (laulaja Ozzy Osbourne, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Bill Ward), eli 1970-luvun studiomateriaaliin. Tämän ajan ulkopuolelta on kolme kappaletta, kaksi Ronnie James Dion kaudelta ja yksi Ian Gillanin kanssa tehdyltä Born Again-albumilta.
Kokoelmaa markkinoitiin näkyvästi Euroopassa ja se sai hyviä listasijoituksia ja on mm. myynyt kultalevyn arvoisesti Britanniassa. Kokoelma julkaistiin tupla-CD:nä ja myös neljä LP:tä sisältävänä versiona.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ozzy Osbourne, Geezer Butler, Tony Iommi ja Bill Ward, ellei toisin mainita.
Kappaleet > CD 1

Black Sabbath – 6.19
The Wizard – 4.23
N.I.B. – 6.05
Evil Woman – 3.21 (säv. Dave Wagner, Dick Wiegand, Larry Wiegand)
Wicked World – 3.21
War Pigs – 7.56
Paranoid – 2.49
Planet Caravan – 4.27
Iron Man – 5.56
Electric Funeral – 4.48
Fairies Wear Boots – 6.13
Sweet Leaf – 5.04
Embryo – 0.28 (säv. Iommi)
Children of the Grave – 5.17
Lord of This World – 5.27
Into the Void – 6.11
Kappaleet 1–5 albumilta Black Sabbath (1970)
Kappaleet 6–11 albumilta Paranoid (1970)
Kappaleet 12–16 albumilta Master of Reality (1971)
Kappaleet > CD 2

Tomorrow's Dream – 3.08
Supernaut – 4.43
Snowblind – 5.27
Sabbath Bloody Sabbath – 5.44
Killing Yourself to Live – 5.40
Spiral Architect – 5.30
Hole in the Sky – 3.59
Don't Start (Too Late) – 0.49
Symptom of the Universe – 6.31
Am I Going Insane (Radio) – 4.17
Dirty Women – 7.10
Never Say Die – 3.49
A Hard Road – 6.04
Heaven and Hell – 6.54 (säv. Butler, Ronnie James Dio, Iommi, Ward)
Turn Up the Night – 3.40 (säv. Butler, Dio, Iommi)
The Dark / Zero the Hero – 5.44 (säv. Ian Gillan, Butler, Iommi, Ward)
Kappaleet 1–3 albumilta Vol. 4 (1972)
Kappaleet 4–6 albumilta Sabbath Bloody Sabbath (1973)
Kappaleet 7–10 albumilta Sabotage (1975)
Kappale 11 albumilta Technical Ecstasy (1976)
Kappaleet 12–13 albumilta Never Say Die! (1978)
Kappale 14 albumilta Heaven and Hell (1980)
Kappale 15 albumilta Mob Rules (1981)
Kappale 16 albumilta Born Again (1983)
Muusikot

Tony Iommi - kitara
Geezer Butler - basso
Bill Ward - rummut (CD 1, CD 2 kpl. 1-14 ja 16)
Ozzy Osbourne - laulu (CD 1, CD 2 kpl. 1-13)
Ronnie James Dio - laulu (CD 2 kpl. 14-15)
Vinny Appice - rummut (CD 2 kpl. 15)
Ian Gillan - laulu (CD 2 kpl. 16)
Geoff Nicholls - kosketinsoittimet (CD 2 kpl. 14-16)
Gerald "Jezz" Woodroffe - kosketinsoittimet (CD 2 kpl. 11)
Julkaisuhistoria

heinäkuu 2000: Metal Is, RAWDD145, 2 CD, UK/EU
2000: Metal Is, RAWLP145, 4 LP, UK/EU
2005: Sanctuary Records, SANDD367, UK/EU
Ferekrates

| Ferekrates> Φερεκράτης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Kuollut: 300-luku eaa.?
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  komedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ferekrates (m.kreik. Φερεκράτης, Ferekratēs, lat. Pherecrates) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti niin kutsuttua vanhaa komediaa. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Elämä

Ferekrates oli komediakirjailijoiden Kratinos, Krates, Eupolis, Platon ja Aristofanes aikalainen. Näistä hän oli kahta ensimmäistä jonkin verran nuorempi ja muita jonkin verran vanhempi. Ferekrates toimi alun perin näyttelijänä Krateen näytelmissä, ja alkoi myöhemmin kirjoittaa omia komedioitaan, joissa jäljitteli tämän tyyliä. Hän sai ensimmäisen voittonsa näytelmäkilpailuissa Theodoroksen arkonttikaudella vuonna 438 eaa.
Muutoin Ferekrateen elämästä ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Lähteissä hänet on joskus sekoitettu Krateeseen ja Ferekydeehen.
Näytelmät

Ferekrates seurasi ilmeisesti Krateen esimerkkiä siinä, että alkoi kehittää komedioihin varsinaisia juonia, jolloin niissä oli myös enemmän näytelmällisyyttä kuin aiemman komedian lähinnä henkilöönmenevässä pilkanteossa. Säilyneiden katkelmien perusteella hänen juonensa ovatkin olleet oivaltavia ja omaperäisiä. Hänen kieltään on kuvattu elegantiksi ja attikalaisemmaksi kuin monilla muilla, vaikkakaan se ei ole yhtä puhdasta kuin esimerkiksi Aristofaneella.
Ferekrateen nimiin laitetaan eri lähteissä joko 16 tai 18 komediaa. Nimeltä tiedetään seuraavat:
Akat (Γρᾶες, Grāes)
Helyt (Λῆροι, Lēroi)
Keittiö (Ἰπνὸς, Ipnos) eli Kokoyön juhla (Παννυχίς, Pannykhis)
Korianno (Κοριαννώ, Koriannō)
Muurahaisihmiset (Μυρμηκάνθρωποι, Myrmēkanthrōpoi)
Orjaopettaja (Δουλοδιδάσκαλος, Dūlodidaskalos)
Petale (Πετάλη, Petalē)
Sintit (Κραπάταλοι, Krapataloi) (nimi viittaa kirjailijan keksimään manalassa käytettyyn rahayksikköön)
Tyrannia (Τυραννίς, Tyrannis)
Unohtelevainen (Ἐπιλήσμων, Epilēsmōn) eli Meri (Θάλαττα, Thalatta)
Vale-Herakles (Ψευδηρακλῆς, Pseudhēraklēs)
Villit (Ἄγριοι, Agrioi) (420 eaa.)
Yksinasujat (Αὐτόμολοι, Automoloi)
Kyseenalaisia ja mahdollisesti epäperäisiä ovat:
Hyvät (Ἀγαθοί, Agathoi)
Kaivosmies (Μεταλλῆς, Metallēs)
Kheiron (Χείρων, Kheirōn)
Persialaiset (Πέρσαι, Persai)
Mielenkiintoisin näytelmistä on Villit, johon filosofi Platon viittaa dialogissaan Protagoras. Se esitettiin Lenaia-juhlassa vuonna 420 eaa. Platon käyttää näytelmän kuoroa, jonka muodostivat jonkinlaiset villit, sivistyksestä ja laeista osattomat barbaarit, esimerkkinä havainnoillistaessaan sivistyksen ja barbarismin eroa. Näytelmä itsessään vaikuttaa kritisoineen ateenalaista yhteiskuntaa tällaisen villijoukon kautta.
Ferekrateen nimiin laitettiin oma runomitta, ferekrateus. Hän kehuskeli itse keksinnöllään kyseisessä mitassa kirjoitetuilla säkeillä:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  »ἄνδρες, πρόσχετε τὸν νοῦν ἐξευρήματι καινῷ συμπτύκτοις ἀναπαίστοις.» |  »andres, proskhete ton nūn ekseurēmati kainō symptyktois anapaistois.» |  »Ihmiset, kiinnittäkää huomiota uuteen keksintöön yhteentaitettuun anapestiin.» |
Runomitta voidaan nähdä eräänlaisena khoriambina. Ferekrates itse kutsuu sitä anapestiseksi mitaksi, ja se voidaan ehkä tulkita myös sellaiseksi; mutta tämä voi viitata myös siihen, että hän käytti sitä näytelmien parabasis-osuuksissa, jotka olivat alun perin yleensä anapestimitassa.