stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Insomnium
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Insomnium Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen virallinen sivusto (englanniksi)
Insomnium Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Insomnium
| --- | --- |
Studioalbumit:   In the Halls of Awaiting  Since the Day It All Came Down  Above the Weeping World  Across the Dark  One for Sorrow  Shadows of the Dying Sun  Winter’s Gate  Heart Like a Grave  Anno 1696 
EP:t:   Where the Last Wave Broke  Ephemeral  Argent Moon  Songs Of The Dusk 
Kokoelmat:  The Candlelight Years
Ville Friman.
Markus Hirvonen.
Niilo Sevänen.
Markus Vanhala liittyi yhtyeeseen vuonna 2011.
Jani Liimatainen vakiintui virallisena jäsenenä vuonna 2019.
Hämärän juhlat

| Hämärän juhlat Pekka Ruuska & RITZ |
| --- | --- | --- |

C-kasetin kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Millbrook-studiossa   huhti-marraskuussa 1986
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: C-kasetti
 Tuottaja(t): Pekka Ruuska
 Tyylilaji: laulaja-lauluntekijä
 Kesto: 40.43
 Levy-yhtiö: Sonet
Pekka Ruuskan muut studioalbumit
| Kaukana kotoa 1985 | Hämärän juhlat 1987 | Seitsemän tarinaa 1988 |
Hämärän juhlat on laulaja-lauluntekijä Pekka Ruuskan ja hänen taustayhtyeensä Ritzin studioalbumi vuodelta 1987. Ruuska on toiminut myös albumin tuottajana.
Albumi on äänitetty huhti-marraskuussa 1986 Millbrook-studiolla. Äänittäjä on Juha Heininen. Julkaisija vuonna 1987 on ollut Oy Sonet-Polar Suomi Ab ja kopiointioikeuksien haltijana vuonna 1991 Oy Sonet Suomi Ab. Osallisena on ollut myös Kust. Oy Edition Coda Ab.
Kannen kuvituksen on suunnitellut ja toteuttanut Tapsa Rantanen Private Eye -yhtiöstä. C-kasetin kansipaperin on tehnyt Kirjapaino E. Kuronen.
Kiitoksissa on mainittu Sale.
Kappaleet

A-puoli
Mitä tekisit yhdellä ihmiselämällä – 4.53
Lokakuu – 3.42
101 vuotta – 3.19
Viimeinen yhdeksättä – 3.33
Mikä sinun on? – 4.41
B-puoli
Hämärän juhlat – 4.22
Seinäkalenterin tyttö – 3.25
Hän varoo – 2.55
Rakkauslaulu – 4.20
Outo – 5.33
Pekka Ruuska on säveltänyt ja sanoittanut kaikki kappaleet. Sovitukset ovat koko yhtyeen käsialaa ja nimikappaleessa mukana sovittajana on myös Jussi Kinnunen.
Muusikot

Ritz:
Raimo Hillilä – kitara
Jouko Laivuori – piano, urut, taustalaulu
Leevi Leppänen – rummut
Jussi Liski – basso
Pekka Ruuska – laulu, kitara, taustalaulu
Lisäksi mukana ovat:
Tapani Rinne – saksofoni kappaleella "Mitä tekisit yhdellä ihmiselämällä"
Jussi Kinnunen – basso kappaleilla "Mikä sinun on?", "Seinäkalenterin tyttö", "Hän varoo" ja "Outo"
Ilmari Poijärvi

Joosef Ilmari Poijärvi (vuoteen 1906 Boijer; 11. syyskuuta 1892 Inkoo – 30. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen maataloustieteilijä. Hän oli Maatalouden tutkimuskeskuksen kotieläinhoidon tutkimuslaitoksen johtaja ja professori 1928–1957 ja Helsingin yliopiston ruokintaopin dosentti 1930–1958. Hän oli Maataloustieteellisen Aikakauskirjan päätoimittaja 1936–1958. Lisäksi hän oli Helsingin maanviljelyslyseon johtaja ja opettaja 1920–1923 sekä Suomen Maataloustieteellisen seuran puheenjohtaja 1932–1933 ja 1936–1937.
Ilmari Poijärven veljenpoika oli koulu- ja musiikkimies, professori L. Arvi P. Poijärvi.
I Have a Dream (kappale)

| ”I Have a Dream” ABBA |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Voulez-Vous
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 1979
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: country pop
 Kesto: 04.45
 Levy-yhtiö: Polar Music
Abban muut singlet
| ”As Good as New” 1979 | ”I Have a Dream” 1979 | ”The Winner Takes It All” 1980 |
I Have a Dream on ruotsalaisen Abba-yhtyeen country-vaikutteinen musiikkikappale vuodelta 1979. Kappaleen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Se julkaistiin yhtyeen kuudennella studioalbumilla Voulez-Vous. Päävokalistina on Anni-Frid Lyngstad. Kappale oli vuosikymmeniä Abban ainoa teos, jossa lauloi yhtyeen ulkopuolisia vokalisteja: mukana on lapsikuoro.
"I Have a Dream" -kappaleen levyttäminen aloitettiin Polar Music Studiolla 15. maaliskuuta 1979. Sen työnimenä oli "I Know a Song". Lapsikuoron käyttöä yhtye mietti pitkään, koska sen jäsenet tiesivät, että kriitikot nostaisivat kuoron tikun nokkaan. Ulvaeuksen mukaan kuoro sopii hyvin laulun italialaistyyppiseen melodiaan.
"I Have a Dream" julkaistiin Voulez-Vous -albumin kuudentena ja viimeisenä singlenä joulukuussa 1979 b-puolenaan "Take a Chance on Me" -kappaleen konserttitaltiointi. Single nousi musiikkilistojen ykköseksi Alankomaissa, Belgiassa, Sveitsissä, Itävallassa ja Irlannissa. Britanniassa "I Have a Dream" oli marraskuussa 2021 Abban 12:nneksi suosituin kappale, kun huomioidaan fyysisten äänitteiden myynti ja suoratoistojen lukumäärä.
"I Have a Dream" on julkaistu myös painoksina, joiden b-puolena on "Does Your Mother Know", "As Good as New", "Rock Me" tai "Voulez-Vous".
Abba levytti "I Have a Dream" -kappaleesta myös espanjankielisen version "Estoy soñando". Tuonnempana kappaletta on versioitu lukuisia kertoja: Cristy Lane levytti sen vuonna 1981, Nana Mouskouri levytti ranskan- ja saksankieliset versiot 1983 ja englanninkielisen version 1985, Westlife levytti kappaleen englanniksi 1999 ja Giorgia Fumanti niin ikään englanniksi 2011. Lisäksi kappaleesta on useita muita tulkintoja, kuten Raul Reimanin suomenkielinen versio "Kuin unta vain".
"I Have a Dream" on mukana musikaalielokuvassa Mamma Mia! ja sen jatko-osassa Mamma Mia: Here We Go Again!..
Käännös suomeksi
Hávarðr Jäävuonolaisen saaga

Hávarðr Jäävuonolaisen saaga (isl. Hávarðar saga Ísfirðings) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Saaga sijoittuu 900-luvun Länsi-Islantiin Ísafjörðurin alueelle. Saagassa Hávarðrin poika Óláfr työskentelee lammaspaimenena. Rikas mutta epäoikeudenmukainen tilallinen Þorbjörn surmaa Óláfrin, minkä seurauksena Hávarðr menettää elämänhalunsa. Hänen vaimonsa Bjargey kuitenkin kannustaa häntä toimimaan, ja saaga kuvaa, miten Hávarðr maksaa ystäviensä ja sukulaistensa avulla Þorbjörnille takaisin. Þorbjörn on vähällä surmata Hávarðrin, mutta Hávarðr sattuu muistamaan kuulleensa kuningas Olavi Tryggvenpojan saarnaamasta uudesta uskosta ja vannoo tulevansa kastetuksi. Samalla hetkellä Þorbjörn kaatuu ja Hávarðr onnistuu pääsemään niskan päälle. Kostettuaan Hávarðr purjehtii vaimonsa kanssa Norjaan, missä kuningas Olavi kastaa heidät molemmat. Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa ei ole suomennettu.
Ajoituksesta ja käsikirjoituksista

Nykyisin tunnettu Hávarðr Jäävuonolaisen saaga on kirjoitettu vuoden 1330 tietämillä, mutta se pohjautuu nyt jo kadonneelle vanhemmalle versiolle. Sturla Þórðarson käytti tätä nyt jo kadonnutta saagaversiota 1200-luvun loppupuolella kirjoittamassaan Landnámabókin Sturlubók-versiossa ja viittaa siihen nimillä ”Þorbjarnar saga ok Hávarðar hins halta” ja ”Ísfirðinga saga” eli ”Jäävuonolaisten saaga”. Saaga sisältää toisaalta myös skaldirunoutta, jota on pidetty vanhana, jo 1000-luvulta peräisin olevana. Runot muistuttavat kuitenkin Egillin, Kalju-Grímrinpojan saagassa säilynyttä runoa Sonatorrek sekä erästä Orkneysaarten jaarlin Rögnvaldr kali Kolssonin (k. 1158) nimiin luetun runon säkeistöä.
Hávarðr Jäävuonolaisen saagan vanhimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1600-luvulta peräisin olevia paperikäsikirjoituksia (esim. AM 157 b fol., 1690-l.; AM 106 fol., n. 1650). Niistä esimerkiksi käsikirjoitusten AM 160 fol. ja AM 502 4to katsotaan olevan kopioita varhaisemmasta 1300-luvulla laaditusta versiosta.
Saagan erityispiirteitä

Monesta muusta islantilaissaagasta poiketen Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa on pidetty suuressa määrin  fiktiivisenä tekstinä, huolimatta siitä, että saagan päähahmo, vanha Hávarðr-niminen mies, ja tämän vaimo Bjargey mainitaan myös Islannin asuttajista kertovassa Landnámabókissa. Syynä tähän on ollut esimerkiksi se, että Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa on pidetty tyyliltään liioittelevana ja henkilöhahmojensa suhteen epätarkkana. Kirjoittajan on katsottu sekoittaneen kuningas Olavi Tryggvenpojan ja Pyhän Olavin keskenään, ja joidenkin hahmojen osalta saagassa esitetyt tiedot eroavat siitä, mitä näistä kerrotaan Landnámabókissa. Säilyneen saagan kirjoittaja ei myöskään näytä tunteneen saagan tapahtumapaikkoja Länsivuonojen alueella kovinkaan hyvin. Tutkijoiden parissa saaga on herättänyt melko vähän kiinnostusta.
Käännökset ja editiot

Björn K. Þórólfsson (toim.). 1923. Hávarðar saga Ísfirðings. København: Samfund til udgivelse af gammel nordisk litteratur.
Björn K. Þórólfsson & Guðni Jónsson (toim.) 1943. Vestfirðinga sögur. Íslenzk fornrit 6. Reykjavík: Hið íslenzka fornritafélag.
Gunnlaugur Þórðarson & Gísli Gíslason Brynjúlfsson (toim.). 1860. Hávarðar saga Ísfirðings. Nordiske oldskrifter, 28. Kjøbenhavn: N.H. Stenderup.
Valdimar Ásmundarson, Þórleifr Jónsson, Benedikt Sveinsson, Finnur Jónsson, Björn Bjarnason (toim.). 1896. Hávarðs saga Ísfirðings. Íslendinga sögur, 14–18. Reykjavík: Sigurður Kristjánsson.
Heinemann, Fredrik J. (käänt.). 1997.  The Saga of Havard of Isafjord. Teoksessa The Complete Sagas of Icelanders, Including 49 Tales, 2. Toim. Viðar Hreinsson, Robert Cook et al. Reykjavík: Leifur Eiriksson, 312–347.
Aiheesta muualla

Hávarðar saga Ísfirðings islanniksi Sagadb.org -sivustolla
Hávarðar saga Ísfirðings islanniksi Snerpa.is -sivustolla
Hávarðar sagan tapahtumapaikat Islannissa Icelandic Saga Map -sivustolla
Hávarðar sagan sisältämästä runoudesta Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages -projektin sivustolla
Sananlaskuista ja sanonnoista Hávarðar sagassa (englanniksi)
Hávarðar sagan tapahtumapaikoista The Saga-Steads of Iceland: A 21st-Century Pilgrimage -sivustolla artikkeli ”Wild Westerners: Fóstbræðra saga and Hávarðar saga Ísfirðings” (englanniksi)
Hjalmar Magnus Eklund

Hjalmar Magnus Eklund.
Hjalmar Magnus Eklund (12. tammikuuta 1880 Turku – 10. kesäkuuta 1937 Parainen) oli ensimmäinen suomalainen matemaattisen logiikan tuntija, filosofi, kansanvalistustyön edistäjä ja keinotekoisen ido-kielen uranuurtaja.
Elämä ja ura

Hjalmar Eklund oli lahjakas monella alalla. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1903. Hän keskittyi joukko-oppiin, joka sijoittuu matematiikan ja logiikan välimaastoon. Hänestä tuli Suomen ensimmäinen asiantuntija matemaattisessa logiikassa, joka oli tuolloin uusi ala.
Vuonna 1906 hän työskenteli yliopiston historiallis-kielitieteellisen osaston fonetiikan laboratoriossa. Mahdollisesti siellä hän kiinnostui kielistä, ja kun oli matemaatikko-loogikko, luontevasti keinotekoisista kielistä.
Vuodesta 1906 vuoteen 1918 Eklund toimi opettajana eri lukioissa Turussa ja Porissa. Samoihin aikoihin hän jatkoi opintojaan ja valmistui maisteriksi 1911 filosofiassa. Hän opiskeli myös Saksassa: vuonna 1909 ja 1910 Göttingenissä matematiikkaa, 1913 Leipzigissa filosofiaa ja 1914 uudelleen Göttingenissä filosofiaa. Hänen tuon ajan merkittävimmät teokset olivat vuonna 1916 ilmestynyt ”Russells antinomi och andra paradoxala motsägelser. Logiska undersökningar” ja vuonna 1918 norjalaisessa aikakauslehdessä Nyt Tidskrift for Matematik ilmestynyt ”Über Mengen, die Elemente ihrer selbst sind”.
Filosofian alalla Immanuel Kantin eettinen ajattelu oli hänen pääkohteenaan. 1920-luvulla myös Wienin piirin jäsenten eli Rudolf Carnapin, Moritz Schlickin ja Ludwig Wittgensteinin ajattelu oli hänelle tuttua.
Hjalmar Eklund oli ateisti ja kirjoitti uskontokriittisiä artikkeleita. Vuonna 1906 hän oli perustamassa ylioppilasyhdistys Prometheusta, joka toimi ajatuksenvapauden puolesta. Sisällissodan jälkeen Eklund oli jäsenenä valtiollisessa uskonnonvapauskomiteassa.
Lisäksi Hjalmar Eklund oli sosialisti ja toimittaja. Hän avusti Turussa ilmestynyttä Arbetet-lehteä. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen Eklund oli vangittuna kapinaan osallistumisesta, mutta hän vapautui marraskuussa 1918. Vuonna 1919 Eklundista tuli Turussa ilmestyneen Demokraatin (myöh. Sosialisti) toimittaja. Siellä hänen harrastuksensa keinotekoiset kielet tulivat esille ja hän kirjoitti useita artikkeleita kansainvälisestä apukielestä idosta. Tuohon aikaan hän julkaisi myös Ido-kielen kieliopin.
Vuonna 1919 Eklundista tuli vastaperustetun Työväen Sivistysliiton (TSL) ensimmäinen sihteeri Väinö Voionmaan kutsumana. Sihteerinä ollessaan hän kannusti työläisiä opiskelemaan kansainvälisiä apukieliä, varsinkin idoa. Hän toimitti myös kaksi osaa Työväen sivistysliiton opintokirjaa. Erillisenä ilmestyi vielä Työväen sivistysliiton opintokerhot, niiden järjestö ja tehtävät.
Vuonna 1926 Eklund palasi Helsingistä Turkuun ja työskenteli vakuutusyhtiö Sammossa vakuutusmatemaatikkona aina vuoteen 1933. Hjalmar Magnus Eklund kuoli 1937 Paraisilla vain 57 vuoden ikäisenä.
Teoksia

Talens och räknesättens teoretiska behandling i algebran. Åbo: Tekijä, 1909.
Gudsföreställningens uppkomst och utveckling. Åbo: ”Arbetets” förlag, 1911.
När skapades världen enligt bibeln? Åbo. Tekijä, 1912.
Russells antinomi och andra paradoxala motsägelser. – Logiska undersökningar. Åbo: Edgrens bokhandeln, 1916.
Ido-kielen kielioppi. Turku: Turun Ido-klubi, 1919.
Koulukysymys Suomen sos.-dem. nuorisoliiton ohjelmassa 6 liittokokoukselle K. V. Silverbergin ja Hj. Eklundin esittämien alustusten sekä kokouksen päätöksen mukaan. Pori: Suomen sos.-dem. nuorisoliitto, 1920.
Immanuel Kant ja jumalakysymys Kantin viimeisen, hänen jälkeensä jääneen teoksen mukaan. Helsinki, 1921.
Työväen sivistysliiton opintokirja. Helsinki: Työväen sivistysliitto, 1921.
Tahdosta ja tahdon vapaudesta. Helsinki: Tekijä, 1922.
Työväen sivistysliiton opintokerhot niiden järjestö ja tehtävät. Helsinki: Työväen sivistysliitto, 1925.
Kirjallisuutta

von Wright, Georg Henrik: Hjalmar Magnus Eklund – ett hundra års minne. Finsk Tidskrift, 1979, nro 10.
von Wright, Georg Henrik: Hjalmar Magnus Eklund – muuan satavuotismuisto. Tiede ja edistys, 1980, nro 1.
Holsti

Holsti voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paikannimenä

Holsti, asuinalue Lohikosken kaupunginosassa Jyväskylässä
Sukunimenä

Eero Holsti (1941–1997), virkatehtävissä ammuttu suomalainen ylikonstaapeli, ks. artikkeli Steen Christensenistä
Hugo Holsti (1850–1918), lääkäri ja professori, Rudolf Israel Holstin poika
Ilma Holsti (1856–1929), kirjailija
Jaakko Holsti (s. 1959), MTK:n Uudenmaan toiminnanjohtaja
Kal (Kalevi) J. Holsti (s. 1935), amerikansuomalainen politiikantutkija ja professori, Rudolf Holstin poika
Keijo Holsti (1932–1989), kirjallisuudentutkija ja professori
Lars Holsti (1926–2023), lääkäri ja professori
Ole R. (Olavi) Holsti (1933–2020), amerikansuomalainen politiikantutkija ja professori, Rudolf Holstin poika
Rudolf Holsti (1881–1945), poliitikko, toimittaja ja diplomaatti
Rudolf Israel Holsti (1815–1852), filosofian tohtori ja yläalkeiskoulun rehtori
Östen Holsti (1887–1952), lääkäri, joka vaikutti myös Yhdysvalloissa, Hugo Holstin poika.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Holsti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Holywell Townin rautatieasema

Holywell Townin rautatieasema oli rautatieasema Holywellin kaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se oli Holywell Junctionista lätevän Holywellin radan pääteasema. Se oli toiminnassa vuosina 1912–1954.
Historia

Holywellin kaupungista satamaan kulki jo ennen aseman avaamista raitiotie. Vuonna 1867 avattiin rahtiliikenteelle Holywell Railway, joka kulki pääasiassa raitiotien reittiä. Monet Holywell Railwayn palvelemat yritykset menivät 1870-luvun loppuun mennessä konkurssiin, ja rautatien oli pakko lopettaa toimintansa. Kiskot nostettiin, mutta radan reitti jäi jäljelle.
Holywell Junctionin asemalta kaupungin keskustaan pääsi aluksi höyryrekalla. Vuonna 1905 London & North Western Railway alkoi tarjota liityntäyhteyttä linja-autolla. Suosio oli niin suurta, että yhtiö alkoi harkita rautatien rakentamista vanhan Holywell Railwayn reitille. Suunnitelmissa kävi jopa sähköistetyn raitiotien rakentaminen, mutta lopulta päädyttiin tavalliseen rautatien sivuhaaraan. Holywellin rata avattiin 1. heinäkuuta 1912.
Holywell Townin asema oli sijoitettu jyrkkäreunaiseen kaivantoon kaupungin keskustan pohjoispuolelle. Siellä oli yksi laituri aseman lounaispuolella, ja kulku asemalle oli radan ylittävältä sillalta. Laiturilla oli kaksi yksinkertaista puurakennusta, joissa oli lipunmyynti ja odotushuone. Niiden lisäksi laiturilla oli nimikyltti ja kaasukäyttöinen valaistus. Holywell Townissa oli myös ratapiha tavaraliikenteelle. Hankalan maaston vuoksi se oli rakennettava aseman pohjois- ja radan itäpuolelle, korkeammalle kuin asema itse, ja junien oli kuljettava sinne matkustaja-aseman kautta. Ratapihalla oli lastausalue, nosturi, puinen makasiini ja tiilinen rahtitoimisto.
Reitti Holywell Townista Holywell Junctioniin osoittautui hyvin suosituksi. Jo heinäkuuhun 1922 mennessä radalla kulki maanantaista lauantaihin 18 junaa kumpaankin suuntaan. Sunnuntaisin radalla ei alusta lähtien ollut liikennettä. Vuosien myötä liikenne radalla kävi yhä vilkkaammaksi. Toisen maailmansodan sytyttyä liikennemäärät laskivat hiukan eivätkä enää palanneet ennalleen. Siitä huolimatta kesällä 1947 junia kulki edelleen arkisin 15 kumpaankin suuntaan ja lauantaisin 20 suuntaansa.
1. tammikuuta 1948 Holywell Town liitettiin British Railwaysin alaisuuteen. Liikenne linjalla jatkui edelleen vilkkaana, mutta vuonna 1954 British Railways ilmoitti aikeestaan sullkea Holywellin rata. Linjan viimeisessä kesäaikataulussa vuonna 1954 Holywell Towniin saapui ja sieltä lähti arkisin enää viisi junaa päivässä. Lauantaisin lähteviä vuoroja oli yhdeksän ja saapuvia kymmenen. Viimeiset matkustajajunat kulkivat linjalla 4. syyskuuta 1954. Holywell Town suljettiin virallisesti 6. syyskuuta ja purettiin kokonaan.
I-7 (1935)

| I-7 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  12. syyskuuta 1934
Laskettu vesille:  3. heinäkuuta 1935
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  1. elokuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 22. kesäkuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 525 t (pinnalla) 3 538 t (sukellus)
Pituus:  107,0 m (vesiraja) 109,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  5,26 m
Koneteho:  11 200 bhp (pinnalla) 2 800 shp (sukellus)
Nopeus:  23 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  1 × 14 cm/40 ilmatorjuntatykkiä 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 53 cm torpedoputkea 1 × lentokone
I-7 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1937 valmistunut I-7-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1937.
Palvelus

Alus upposi 22. kesäkuuta 1943 taistelussa Kiskalla ja poistettiin alusluettelosta 1. elokuuta.
Holtin kirkko

| Holtin kirkko Holt kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Tvedestrand, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi, puu
Istumapaikkoja:  430
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Holtin kirkko (norj. Holt kirke) on Tvedestrandin kunnassa Agderin läänissä sijaitseva keskiaikainen kivikirkko 1100-luvulta. Sitä laajennettiin 1750-luvulla puisilla osilla, jotka muuttivat sen ristikirkoksi.
Kuvia

Knud Knudsenin rintakuva.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holtin kirkko Wikimedia Commonsissa
Holsti (Jyväskylä)

Kerrostaloja Holstissa.
Holsti on asuinalue ja tilastollinen pienalue Jyväskylässä Lohikosken kaupunginosan kaakkoisosassa, seututien 637 itäpuolella. Virallinen pienalue kattaa myös Kyyhkysenmäen asuinalueen. Vuoden 2020 lopussa Holstin väkiluku oli 665. Alueen rakennuskanta koostuu kerros-, rivi- ja pientaloista. Holstissa on apteekki, ja lähettyvillä sijaitsee muun muassa Tourulan Minimani ja Seppälän alueen palvelut.
Historiaa

1920- ja 1930-luvuilla Holstin alueelle rakennettiin puisia omakotitaloja Kankaan tehtaiden työläisille. Holstiin rakennettiin kerrostaloja enimmäkseen 1960- ja 1970-luvuilla, mutta myös 1980-luvun puolella. 1980–1990-luvuilla alueelle rakennettiin paljon rivi- ja pientaloja. Myös 2000- ja 2010-lukujen aikana Holstiin on tehty hieman täydennysrakentamista.
Kuvia

1970-luvulla rakennettu kerrostalo.
Holstin omakotitaloaluetta
Alueella sijaitseva kerrostalo
Lohikosken Apteekki
Hänen rakastajattarensa

| Hänen rakastajattarensa> Possessed |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clarence Brown
Käsikirjoittaja:  Lenore J. Coffee Näytelmä: Edgar Selwyn
Tuottaja:  Clarence Brown Harry Rapf Irving Thalberg
Säveltäjä:  Charles Maxwell
Kuvaaja:  Oliver T. Marsh
Leikkaaja:  William LeVanway
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrian
Lavastaja:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Joan Crawford Clark Gable
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  21. marraskuuta 1931 (US)  25. syyskuuta 1932 (FI)
Kesto:  76 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti ranska saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hänen rakastajattarensa (engl. Possessed) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1931. Se perustuu Edgar Selwynin kirjoittamaan Broadway-näytelmään The Mirage . Elokuvan käsikirjoituksen laati Lenore J. Coffee, ja sen ohjasi Clarence Brown. Elokuvan pääosissa näyttelevät Joan Crawford ja Clark Gable. Hänen rakastajattarensa on mustavalkoinen ja kestää noin 76 minuuttia. Suomessa elokuva tuli esitykseen syyskuussa vuonna 1932 . Tuotantoyhtiönä oli Metro-Goldwyn-Mayer.
Juoni

Hänen rakastajattarensa kertoo Joan Crawfordin esittämästä Marian Martinista, joka ryhtyy rakastajattareksi Clark Gablen näyttelemälle varakkaalle lakimiehelle Mark Whitneylle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Marian Martin   |
|  Clark Gable  | … |  Mark Whitney   |
|  Wallace Ford  | … |  Al Manning   |
|  Richard Gallagher  | … |  Wallace 'Wally' Stuart   |
|  Frank Conroy  | … |  Horace Travers   |
|  Marjorie White  | … |  Vernice LaVerne   |
|  John Miljan  | … |  John Driscoll   |
|  Clara Blandick  | … |  Marianin äiti   |
Aiheesta muualla

Hänen rakastajattarensa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hänen rakastajattarensa Elonet.
Hänen rakastajattarensa Mininovassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Hänen rakastajattarensa TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Hänen rakastajattarensa An MGM Blogissa
Hänen rakastajattarensa Amazonissa
Hänen rakastajattarensa Legendary Joan Crawfordin sivuilla
I-8 (1936)

| I-8 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kawasaki, Kōbe
Kölinlasku:  11. lokakuuta 1934
Laskettu vesille:  20. heinäkuuta 1936
Palveluskäyttöön:  5. joulukuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  10. elokuuta 1945
Loppuvaihe:  upotettu 31. maaliskuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 525 t (pinnalla) 3 538 t (sukellus)
Pituus:  107,0 m (vesiraja) 109,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  5,26 m
Koneteho:  11 200 bhp (pinnalla) 2 800 shp (sukellus)
Nopeus:  23 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  1 × 14 cm/40 ilmatorjuntatykkiä 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 53 cm torpedoputkea 1 × lentokone
I-8 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1938 valmistunut I-7-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1934. Alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 5. joulukuuta 1938.
Palvelus

Alus upposi 31. maaliskuuta 1945 taistelussa Okinawan eteläpuolella ja poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.