stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruissalon kalalajisto
Ruissalon kalalajit

Ahven
Ankerias
Hauki
Hietatokko
Härkäsimppu
Isosimppu
Kampela
Kiiski
Kilohaili
Kivinilkka
Kolmipiikki
Kuha
Kuore
Kymmenpiikki
Lahna
Lohi
Made
Meritaimen
Mustatokko
Mutu
Nahkiainen
Nokkakala
Pasuri
Rasvakala
Ruutana
Salakka
Seipi
Siika
Silakka
Siloneula
Sorva
Suutari
Särki
Särmäneula
Säyne
Turska
Törö
Vaskikala
Vimpa
Imukala
Kivisimppu
Makrilli
Piikkikampela
Piikkisimppu
Pikkutuulenkala
Ruutana elää Suomessa käytännössä kaikkialla rannikolla ja sisävesissä.
Kiiski on yksi Ruissalon yleisimmistä kalalajeista.
Ruiskuvalukone

Ruiskuvalu on muoviesineiden valmistustekniikka. Konetta, jolla tehdään ruiskuvalua, sanotaan ruiskuvalukoneeksi ja joskus myös ruiskupuristuskoneeksi. Tässä koneessa sulaa kestomuovia puristetaan paineella muottiin, jossa esine jäähtyessään jähmettyy muotin muotoiseksi. Jäähtymisen nopeuttamiseksi muotti on useimmiten vesijäähdytetty. Valmistussyklin nopeus vaihtelee kappaleen koon mukaan ollen muutamasta kymmenestä sekunnista joihinkin minuutteihin. Paksuseinämäisiä kappaleita joudutaan jäähdyttämään pidempään. Ruiskuvaletun muovikappaleen paino voi olla alle gramman painoisesta useisiin kiloihin. Muotti on usein suunniteltu siten, että kappale irtoaa muotin auetessa. Valmis kappale voi pudota muotin alla olevaan laatikkoon tai kuljettimelle tai nykyään yhä useammin teollisuusrobotti poimii kappaleen muotista ja asettaa sen oikeassa asennossa tarjottimelle, josta seuraavassa työvaiheessa kappale voidaan edelleen käsitellä automaattisesti. Ruiskuvalettua muovikappaletta katsottaessa on usein nähtävissä muotin sauma, ruiskutuskohta ja seinämien pieni päästö siihen suuntaan, johon kappale poistuu.
Historia

John Wesley Hyatt teki ensimmäisen ruiskutusvalun muottiin vuonna 1868 valmistaessaan biljardipalloja selluloidista. Hän ja hänen veljensä Isaiah patentoivat ruiskuvalukoneen, joka toimi mäntäperiaatteella vuonna 1872. Ruiskuvaluprosessi säilyi suunnilleen samana vuoteen 1946, jolloin James Hendry rakensi ensimmäisen pyörivää ruuvia käyttävän ruiskuvalukoneen. Ruuvikierre, joka pyöriessään ulkopuolelta kuumennetussa putkessa sulattaa muovimateriaalin, sekoittaa ja pumppaa sitä sekä tekee ruiskutusiskun, aiheutti vallankumouksen muovituotteiden valmistuksessa. Noin 95 prosenttia muovien valukoneista hyödyntää ruuvia.
Muovilajit

Ruiskuvalukoneessa valmistetaan kestomuoveista, siis uudelleen sulatettavista muoveista, esineitä. Yleisempiä ruiskuvalettuja muovilajeja ovat:
polystyreeni kirkkaat, läpinäkyvät, mutta ei kovin lujat kappaleet, esimerkiksi kertakäyttömukit
ABS (muovi), yleensä suurempia esineitä, koteloita, kännykänkuoria, leluja, jopa pieniä veneitä
polyamidi, joka tunnetaan myös nailonina, kestävämpiä teknisiä osia, kuten hammaspyöriä
polypropeeni, astioita, leluja, laboratoriotarvikkeita, juomakoreja, putkiston osia
polyeteeni, kuljetuslaatikoita, ämpäreitä, leluja ja kertakäyttöesineitä
Tekniikka

Ruiskuvalukoneen pääosat ovat koneen runko, muotinsulkumekaniikka, muotti, ruiskutusruuvi ja materiaalinsyöttöjärjestelmä sekä ohjausjärjestelmä. Ruiskuvalukoneita tyypitetään sen mukaan, kuinka suuri on muotin sulkuvoima eli kiinnipitovoima. Se voi vaihdella alle 5 tonnista 6 000 tonniin. Useimmiten kone rakennetaan niin, että muotti sulkeutuu vaakatasossa. Joihinkin erikoistarkoituksiin tehdään koneita, joissa muotti aukeaa pystysuunnassa. Tällöin halutaan hyödyntää painovoimaa valussa ja kyse on yleensä sellaisista koneista, joihin lisätään jokin metalliesine yhdistettäväksi valettavaan muoviin, kuten ruuvimeisselin valmistuksessa.
Muottia vaihdetaan tuotteen mukaan. Muotti kiinnitetään ruuvattavilla kiinnittimillä tai jos koneessa on käytössä nopean muotinvaihtotekniikka, niin sitten muotti kiinnittyy hydraulisesti tai magneettisesti. Muotti kiinnitetään koneen muottivälin molempiin seinämiin. Yleensä se seinämä, josta ruuvi painuu ruiskutettaessa muottia vasten, on kiinteä ja toinen seinämä liikkuu.
Käyttövoiman suhteen koneita on kahta tyyppiä, hydraulisia, sähköisiä tai näiden yhdistelmiä. Sulkuvoimaa voidaan lisätä polvimekanismin avulla. Ensimmäisen täysin sähköisen ruiskuvalukoneen esitteli Nissei vuonna 1983, mutta tämä tekniikka ei ole syrjäyttänyt hydraulitekniikkaa muualla kuin Japanissa.
Muotti

Muotti tai työkalu on tietenkin kappaleen muodon kannalta tärkeä, ja jokaisella erilaisella kappaleella on oma muottinsa. Liiketoimintalogiikka muottien suhteen on usein järjestynyt niin, että muovituotteen suunnittelija- ja myyjäyritys (esimerkiksi kännykänkuoria tehtäessä kännykän valmistaja) omistaa muotin. Ruiskuvaluun erikoistunut yritys kuitenkin hallinnoi näitä muotteja ja asentaa niitä ruiskuvalukoneisiin sitä mukaa kuin muoviosia tilataan. Muotit voi valmistaa jokin kolmas yritys, joka on erikoistunut työkalutekniikkaan ja muottien valmistukseen. Muottirungot ovat standardisoituneet ja niilläkin on omat toimittajansa. Vähänkin monimutkaisempi ruiskuvalukoneen muotti maksaa henkilöauton verran ja jopa enemmän.
Pienissä valmistussarjoissa muotin hinta on määräävä. Useimmiten muoteissa tehdään satojentuhansien tai miljoonien kappaleiden sarjoja, jolloin muottikustannukset kappaletta kohden ovat pienet ja määrääviksi tulevat raaka-ainekustannukset sekä energian kulutus. Tilavuuteensa nähden muovit ovat edullisia, niiden sulamislämpötilat ovat alhaisia (150–300 °C), ja koska ruiskuvalettu kappale tulee usein muotista valmiina ulos, niin valmistuskustannukset kappaletta kohden jäävät pieniksi. Nämä ovat tärkeitä syitä muoviesineiden menestykseen.
Muottien korkean hinnan syy on se, että ne tehdään yleensä yksittäiskappaleina kovaksi karkaistusta teräksestä. Muitakin materiaaleja käytetään, esimerkiksi alumiinia pienten sarjojen muotteihin. Karkaistua terästä työstetään kipinätyöstöllä, lastuavalla työstöllä ja hiomalla.
Muottien suunnittelussa on tärkeää, että kappale ei jää jumiin muottiin ja että muotti täyttyy kokonaan ennen kappaleen jähmettymistä. Ruiskuvalukoneet ovat automaattisia, ja kappaleen irtoaminen tai täydellisyys joudutaan joskus varmistamaan vaa’alla, kameralla tai muulla tunnistimella. Sulkeutuvan muotin väliin jäänyt kappale saattaa vaurioittaa muottia. Muotia suunniteltaessa on huomioitava myös valukappaleen kutistuminen ja pyrittävä minimoimaan valuvirheiden mahdollisuus.
Muotti > Muotin suunnittelu

Muotti jakautuu vähintään kahteen osaan. Usein käytetään kolmiosaisia muotteja, joista keskimmäinen levy on niin sanottu irrotuslevy. Tämä voi toimia esimerkiksi siten, että kuppimainen kappale jää sydämen (karan) päälle ensimmäisen osan auetessa ja aukeamisliikkeen edetessä irrotuslevy vetää kappaleen pois karan päältä kunnes kappale putoaa muotin alle. Muoteissa on usein käytössä myös ulostyöntäjätappeja. Monimutkaisissa muoteissa on useaan suuntaa liikkuvia karoja tai keernoja (esimerkiksi Y-tyyppiset putkiyhdekappaleet).
Kun tehdään pieniä kappaleita, yhdessä muotissa tehdään usein kerralla useita samanlaisia kappaleita, mikä tehostaa edelleen tuotantonopeutta. Pullonkorkkien muotissa saattaa syntyä jopa 128 pullonkorkkia yhdellä puristuksella. Yhdessä muotissa voidaan tehdä myös erilaisia osia samalla kertaa, jolloin nämä kuuluvat tyypillisesti samaan tuotteeseen.
Muotissa voi olla vaihdettavia osia, inserttejä tai vaihtopaloja, joilla voidaan tarvittaessa muuttaa valmistettavan kappaleen geometriaa tai esimerkiksi merkintöjä.
Ruiskuvaluprosessi > Ruiskuvalukoneen työkierto

Perustyökierto alkaa muotin sulkeutumisesta, seuraavaksi kuuma ruuvi ja ruiskutussuutin painuu muottia vasten. Tämän jälkeen ruuvi tekee iskun eteenpäin ruiskuttaen sulan muovin muottiin. Sitten ruuvi ruuvautuu taakse täyttäen sulamattomilla granulaateilla ruuvin alkupään. Seuraavaksi ruiskutusyksikkö vetäytyy ja jäähdytysajan jälkeen muotti avautuu ja kappale poistuu tai poistetaan.
Ruuvia kuumennetaan putken ulkopuolelta vastuksilla ja tarvittaessa jäähdytetään ilmalla tai ympäröivään sylinteriin rakennetulla vesikierrolla. Muovi kuumenee ja sulaa myös ruuvin aiheuttaman kitkan vuoksi. Muottia jäähdytetään yleensä sen kanavissa kiertävällä vedellä. Hyvän ja tasaisen laadun saavuttamiseksi tahtiajan ja muotin lämmön pitäisi pysyä vakiona. Häiriön tullessa muotti ehtii jäähtyä ja muovimassa kuumeta, jolloin häiriöiden jälkeen ensimmäisissä kappaleissa on usein joko valuvirheitä tai mittavirheitä.
Koko työkierto on logiikkaohjattu. Kaikki ajat, lämpötilat, iskunpituudet ym säädetään tuotteen mukaan.
Kestomuovisista kappaleista ylijäävät valukanavat (jöötit) ja hylätyt tuotteet voidaan usein jauhaa ja käyttää uudelleen vastaavien tuotteiden valmistukseen.
Aiheesta muualla

(englanniksi) plastic injection molding
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruiskuvalukone Wikimedia Commonsissa
Ruiskuvalukoneen muotti avoimena. Muotissa näkyvät johteet kulmissa, jotka muotin sulkeutuessa ohjaavat puoliskot vastakkain. Ruiskutussuuttimen pää näkyy oikeassa reunassa koneen rungon ulkopuolella.
Pieni ruiskuvalukone, josta on nähtävissä suppilo muovigranulaateille (rakeille) ja kuumennusruuvi sekä muottirako.
Nimipäivä

Nimipäivä on päivä, joka vastaa almanakan nimiluettelossa olevaa nimen kohdalle merkittyä päivääselvennä. Vuoden 2020 suomalaisessa nimipäiväkalenterissa on 908 nimeä. Almanakkaan lisätään nimi, kun 1900-luvun alusta samaa nimeä on annettu noin viidellesadalle suomalaiselle. Uusien nimien lisäämisestä almanakkaan vastaa Helsingin yliopiston almanakkatoimisto, joka omistaa nimipäivälistan tekijänoikeudet. Myymällä nimipäiväoikeuksia Helsingin yliopisto rahoittaa toimintaansa.
Nimipäivän vietto

Nimipäiväsankari saa usein ottaa vastaan onnitteluja nimipäivän johdosta. 1950-luvun lopun Emännän tietokirjassa kehotetaan nimipäivän viettäjää varustautumaan vastaanottamaan onnittelijoita esimerkiksi kahvitarjoilulla. Työpaikoilla tällainen käytäntö elää vahvasti esimerkiksi Ranskassa ja Puolassa. Suomessa lapset saavat usein nimipäivänään pieniä lahjoja. Suomen lisäksi samaan tapaan nimipäivää on vietetty viime aikoina vain Ruotsissa, joskin Norjassa on perinteen palaaminen kasvussa.
Suomalaisessa kalenterissa on kaksi (karkausvuosina kolme) päivää, jolloin ei ole kenenkään nimipäivä: 1. tammikuuta eli uudenvuodenpäivä ja 25. joulukuuta eli joulupäivä (sekä karkausvuosina myös 29. helmikuuta eli karkauspäivä).
Kirjallisuutta

Saarelma, Minna: Nimipäiväjuhlat.  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-354-9
Saarelma, Minna: Koirien nimipäiväkirja: Bella, Niksu vai Romeo?.  (Sisältää vuoden 2012 alusta voimaan tulevan Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisen koirien nimipäiväkalenterin, jonka ovat laatineet Marianne Blomqvist ja Minna Saarelma-Paukkala)  Helsinki:  Minerva, 2011.  ISBN 978-952-492-473-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Almanakkatoimisto.
Ortodoksinen kalenteri. Ortodoksi.net.
Ortodoksinen pyhien luettelo. Ortodoksi.net.
Nimipaivat.fi. Suomalaiset, ruotsalaiset, saamelaiset ja ortodoksiset nimipäivät.
Nimipäivät sähköiseen kalenteriin
Ylen nimipäiväkone.
luettelo nimipäiväuudistuksista.
Ruissalon perhoslajisto

Pikkuapollon todettiin 1960-luvulla kadonneen Ruissalosta. 1976 astui voimaan pikkuapollon rauhoitus, ja nykyisin on tavoitteena palauttaa saareen pysyvä pikkuapollokanta.
Joinakin vuosina Ruissalon tammet on syöty lähes paljaiksi. Tuhon on saanut aikaan tammikääriäisen toukka.
Ruissalon perhoslajisto on monimuotoinen ja Suomessa ainutlaatuinen. Pelkästään Ruissalon tammissa elää yli 50 erilaista perhoslajia. Ruissalon runsas ja monipuolinen kasvillisuus luo erilaisille perhoslajeille hyvät edellytykset lisääntyä. Pääosan Ruissalon perhoslajistosta muodostavat koko Lounais-Suomen rannikolla  yleisinä esiintyvät lajit. Vuodenajan vaihtelut vaikuttavat tiettyjen perhoslajien näkyvyyteen tiettyyn vuodenaikaan.
Keväällä huhti-toukokuussa yleisimpiä lajeja ovat Ruissalossa etenkin erilaiset mittarit. Kevään perhosia ovat lisäksi erilaiset yökköset kuten raitayökköset ja piiloyökköset. Kesäkuussa monien tammissa elävien lajien toukat kuoriutuvat. Ruissalon suurilukuisimpia toukkia ovat tammikääriäisen toukat, jotka joinain vuosina syövät Ruissalon tammia kokonaan paljaaksi. Heinäkuun lopussa on mahdollista nähdä muun muassa ohdakkeilla tavallisempien lajien ohella myös tammi- ja ruostenopsasiipiä.
Harvinaisempia kesän perhosia ovat Ruissalossa esimerkiksi kampasarvinen juuriperhonen, erilaiset allaskehrääjät sekä useat harvinaisemmat mittarit ja yökköset. Etenkin elokuussa öiseen aikaan liikkuvia lajeja ovat muun muassa tammiritariyökkönen sekä hämypensasyökkönen, jotka viihtyvät samankaltaisilla elinalueilla ja jotka ovat harvinaisia Ruissalon ulkopuolella.
Loppukesän ja alkusyksyn perhoslajistoon kuuluvat Ruissalossa etenkin tammilovimittari, sinipunaruskea lovimittari sekä nahkankeltainen mäkiyökkönen. Kaikkein myöhäisimpiä lajeja ennen talvea ovat vasta ensimmäisten yöpakkasten laukaisemina kuoriutuvat lajit. Näitä ovat esimerkiksi kookkaat kehrääjämittari ja pakkasmittari.
Myös pikkuperhosten lajisto on saaressa monipuolinen ja useita lajeja tavataan Suomessa ainoastaan Ruissalossa. Suurimpia harvinaisuuksia ovat esimerkiksi tammen sokkelokäävällä elävä sokkelokääpäkoi, sekä vaahteran siemenissä elävä vaahterakiiltokääriäinen.
Ruissalossa tavattuja perhoslajeja

Ruissalossa on tavattu lähes kuusisataa erilaista perhoslajia. Alla on listattu niistä vain muutamia
Herukkaperhonen
Amiraali
Häiveperhonen
Karttaperhonen
Keisarinviitta
Kirjoverkkoperhonen
Metsänokiperhonen
Neitoperhonen
Nokkosperhonen
Ohdakeperhonen
Ratamoverkkoperhonen
Tesmaperhonen
Tummahäränsilmä
Riikinkukkokehrääjä
Mansikkakirjosiipi
Suruvaippa
Keltatäplähiipijä
Lauhahiipijä
Piippopaksupää
Valkotäpläpaksupää
Auroraperhonen
Lanttuperhonen
Sitruunaperhonen
Virnaperhonen
Isoapollo
Ritariperhonen
Loistokultasiipi
Pikkukultasiipi
Kangasperhonen
Ruostenopsasiipi
Tamminopsasiipi
Kangassinisiipi
Niittysinisiipi
Nokkosperhosta tavataan koko Suomessa Lappia myöten.
Ruissalon nisäkäslajisto

Hirvi on Ruissalon suurikokoisin nisäkäs.
Metsäjänis on Ruissalon jänislajeista toinen. Rusakko on saarella metsäjänistä lukuisampi.
Ruissalon nisäkäslajisto koostuu lähinnä pienistä ja keskikokoisista nisäkkäistä. Saaren nisäkkäisiin kuuluu kuitenkin suuremmista nisäkkäistä myös hirvi. Samaan aikaan kun hirvi on vakiintunut Ruissalon ympärivuotiseksi asukkaaksi, on vuonna 1967 saareen istutettu valkohäntäpeura kokonaan hävinnyt. Juhana Herttua istutti Ruissaloon 1500-luvulla (vuonna 1562) saksanhirviä, mutta niitä ei Ruissalossa enää ole, kuten ei muuallakaan Suomessa. Viimeiset yhdeksän saksanhirveä poistettiin saarelta vuonna 1599.
Metsäkauriskanta on ilmeisesti manner-Suomen tihein ja kanta on uhka tammien uusiutumiselle. Vuonna 2017 metsäkauriita laskettiin olevan yli 200.lähde?
Rusakko on Ruissalon nisäkäslajeista suurilukuisin.  Rusakko on vallannut elintilaa saaren toiselta jänislajilta, metsäjänikseltä. Jänislajien suuri lukumäärä on ollut kohtalokas saaren puustolle, etenkin tammelle jonka vesoja etenkin rusakko usein syö.lähde?
Saarella tavattuja petoeläimiä ovat muun muassa lumikko, näätä, minkki ja kärppä. Erityisesti näätäkanta on lisääntynyt viime vuosien aikana. Ruissalossa on koko Suomen tihein supikoirakanta. Saaren supikoirat ovat omaksuneet uuden pesimätavan, jollaista ei ole havaittu muualla: emot kasvattavat poikasensa maakolojen sijaan ruovikoissa. Myyristä saarella asuvat pelto-, metsä- ja vesimyyrä. Hiirilajeja edustavat metsä-, vaivais- ja kotihiiri, hyönteissyöjiä metsä-, vaivais- ja vesipäästäinen. Näiden lisäksi hyönteissyöjistä ja jyrsijöistä siili, orava, piisami ja rotta kuuluvat saaren lajistoon.lähde?
Ruissalon lepakkokanta kartoitettiin kesällä 2002. Pohjanlepakko ja viiksi- sekä isoviiksisiipat ovat saaren runsaslukuisimpia lajeja. Pohjanlepakoita tavataan kaikissa Ruissalon osissa. Saarella on kesäisin todennäköisesti useita lisääntymisyhdyskuntia. Talvehtivia pohjanlepakoita on löydetty muutamasta maakellarista. Saaren itäosan lehdoissa ja Kasvitieteellisen puutarhan länsipuolen luonnonsuojelualueella on viiksisiippojen suosimaa lehtimetsää. Kallanpään ja Birkan tienoilla sekä Kuuvassa on puolestaan isoviiksisiipoille tyypillistä mänty- ja kuusivaltaista metsikköä. Erittäin uhanalaiseksi lajiksi luokiteltu ripsisiippa kuuluu myös Ruissalon lepakkolajistoon. Kevättalvella ja syksyllä 2004 havaittiin Ruissalossa talvehtivia tai välihorroksessa olevia ripsisiippoja. Rantalepikoita suosiva pikkulepakko havaittiin ensimmäistä kertaa Ruissalosta kesällä 2004.
Ruissalossa tavatut nisäkäslajit

Hirvi
Valkohäntäpeura
Metsäkauris
Rusakko
Metsäjänis
Kaniini
Kettu
Mäyrä
Lumikko
Näätä
Minkki
Kärppä
Peltomyyrä
Metsämyyrä
Vesimyyrä
Maamyyrä
Metsähiiri
Vaivaishiiri
Kotihiiri
Metsäpäästäinen
Vaivaispäästäinen
Vesipäästäinen
Siili
Orava
Piisami
Isorotta
Supikoira
Saukko
Pohjanlepakko
Viiksisiippa
Isoviiksisiippa
Ripsisiippa
Lisäksi useiden silminnäkijöiden mukaan pyöriäinen on nähty Airistolla Ruissalon lähettyvillä vuonna 1949. Suomessa 1980-luvulla erittäin uhanalaisena pidetty, sittemmin vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisuusarvioinnissa Suomesta hävinneeksi lajiksi määritelty tammihiiri, on silminnäkijöiden mukaan havaittu Ruissalossa muutaman kerran. Kyseessä on todennäköisesti kuitenkin ollut poikkeavan värinen metsähiiri.
Kettujen elinaluetta Ruissalossa ovat etenkin saaren länsipään metsäiset kallionrinteet.
Pohjanlepakko on Suomen yleisin lepakkolaji. Sitä tavataan kaikissa Ruissalon osissa.
Nitarsoni

| Nitarsoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (4-nitrofenyyli)arsonihappo
CAS-numero:  98-72-6
PubChem CID:  66826
SMILES:  C1=CC(=CC=C1[N+](=O)[O-])[As](=O)(O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6AsNO5
Moolimassa:  247,038 g/mol
Sulamispiste:  298–300 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Liukenee kuumaan veteen
Nitarsoni (C6H6AsNO5) on arsonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä erityisesti alkueläinten siipikarjalle aiheuttamien infektioiden ehkäisyyn ja hoitoon.
Ominaisuudet

Nitarsoni on huoneenlämpötilassa vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee niukasti kylmään veteen, metanoliin tai etanoliin, mutta runsaammin kuumiin liuottimiin. Rauta(II)yhdisteet pelkistävät nitarsonin arsaniilihapoksi
Valmistus ja käyttö

Nitarsonia syntetisoidaan p-nitroaniliinin diatsoniumsuolan ja natriumarsenaatin välisellä reaktiolla tai samasta diatsoniumsuolasta ja natriumarseniitista kupari(I)kloridin ja natriumhydroksidin läsnä ollessa. Näin muodostuu nitarsonin natriumsuolaa, josta nitarsoni vapautetaan vetykloridin avulla.
Nitarsonia käytetään erityisesti Yhdysvalloissa siipikarjan, kuten kalkkunoiden alkueläintautien hoitamiseen ja ehkäisyyn sekä siipikarjan kasvun tehostamiseen. Yhdistettä käytetään Cochlosoma anatis -alkueläimen (tehokkuudesta ei täyttä varmuutta) ja kalkkunoille usein tappavan mustapäätaudin (histomoniaasi) aiheuttavan Histomonas meleagridis -alkueläimen tappamiseen. Roksarsonin, karbarsonin ja arsaniilihapon vuonna 2014 tulleen käyttökiellon jälkeen nitarsoni on ollut Yhdysvalloissa ainoa kalkkunoiden mustapäätaudin hoitoon ja ehkäisyyn hyväksytty aine. FDA on antanut määräyksen, jonka mukaan nitarsonin lisääminen eläinten rehuihin ja käyttö eläinlääketieteessä on kiellettyä vuoden 2015 jälkeen.
Jyrki Nissinen

| Jyrki Nissinen |
| --- | --- |
 Jyrki Nissinen Oulun Sarjakuvafestivaaleilla 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1982 (ikä 41) Vieremä
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Taidesuuntaus:  sarjakuva
Jyrki Nissinen (s. 14. joulukuuta 1982 Vieremä) on suomalainen kuvataiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja muusikko. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä.
Nissinen tekee enimmäkseen maalauksia ja sarjakuvia. Nissisen esikoisalbumin Kiimaiset maantiesuolan imeskelijät julkaisi Happy horse comics ry vuonna 2005. Vuonna 2007 Zum Teufel julkaisi Vainajan velat -omakustanteet kokoavan albumin Nuolee kuin eläin sipsiä. Nissisen Borgtron-sarjakuvalehden ensimmäinen numero julkaistiin 2006. Näitä ennen Nissinen on julkaissut omakustanteita kuten Vainajan velat ja Vierailuni italialaisessa kodissa -sarjat. Nissisen sarjakuvien tunnusmerkiksi ovat muodostuneet karkea mustavalkoinen piirrosjälki ja ajoittain hillitön, ajoittain tarkoituksellisen kuivakka, todellisuuden rajoja hipova juonen kuljetus.
Nissinen on toiminut kurssiopettajana Limingan taidekoulussa. Soolotuotantonsa ohella Nissinen on vaikuttanut yhtyeissä Seksihullut, Laskettuaika ja Gunpowder Power and Gold. Hän räppää Bemböle Cassettesin BMXT Mixtapeilla nimellä Kultamuna.
Diskografia

Miten nauhotus toimii? (kasetti, ?)
Jumalan Ruoska: Vieremä (7" EP, 2001)
Jumalan Ruoska: Vasco da Gama (CD, 2003)
Jumalan Ruoska: Flamenco Days (CD, 2007)
Jyrki Nissinen & Laskettuaika: Jyrki Nissinen & Laskettuaika (7" EP, 2007)
Jyrki Nissinen & Laskettuaika: Sitä se teettää (7" EP, 2009)
Seksihullut/Kakka-Hätä-77: Split (7" EP, 2008)
Seksihullut: Seksihullut (7" EP, 2009)
Seksihullut & Valium Kiharat: Split (7" EP, 2009)
Gunpowder Power & Gold: Wolf Under the Floor (LP, 2010)
Aiheesta muualla

Jarkko Sikiö: Yli 10 000 koiran koiranäyttely (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 21.3.2009.
Otto Sinisalo: Mutantin mielenmaisemat. Katuoja 19.2.2010.
Jarkko Ambrusin: Ruutuja tosielämästä (Arkistoitu – Internet Archive). Iisalmen sanomat 18.9.2010.
Iikka Taavitsainen: Jyrki Nissinen piirtää yhä lapsuuden rentoudella (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 5.5.2014.
Matti Komulainen: Jyrki Nissinen repii tabut varjoista päivänvaloon. Turun sanomat 10.7.2014.
Oskari Onninen: Taiteilija Jyrki Nissinen: Seksi ja väkivalta ovat tärkeitä asioita. Helsingin Sanomat 26.7.2014.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Samuli Niskanen

| Samuli Niskanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1967 (ikä 57)
Jääpallon pelaaja
Lempinimi:  Samppa
Pituus:  172 cm
Paino:  80 kg
Seura:   OLS
Tehtävä:  Seurajohtaja ja päävalmentaja
Pelipaikka:  Keskikenttä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
:  OPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1988 |  OPS | – | (–) |
| 1988–1992 |  OLS | – | (–) |
| 1992–1994 |  Vetlanda BK | – | (–) |
| 1994–1996 |  Sirius | – | (–) |
| 1996–1997 |  Kalix | – | (–) |
| 1997–1999 |  Västerås SK | – | (–) |
| 1999–2010 |  OLS | – | (–) |
Maajoukkue
| 1998–2009 |  Suomi | 169 | (107) |
Valmennusura
2010–:  OLS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Samuli Niskanen (s. 26. maaliskuuta 1967) on suomalainen jääpallovalmentaja ja pelasi jääpalloa mestaruustasolla vuoteen 2009. Hän toimii nykyään Oulun Luistinseuran valmentajana ja seurajohtajana.
Niskanen aloitti kaudella 1987–1988 Oulun Palloseurassa, mutta siirtyi heti seuraavaksi kaudeksi OLS:aan, jossa pelasi kauteen 1991–1992 saakka. Tuona aikana joukkue voitti kahdesti Suomen-mestaruuden (1990 ja 1991). Kaudeksi 1992–1993 hän siirtyi Ruotsiin Vetlanda BK:n joukkueeseen, jossa pelasi kaksi kautta ja voitti kaksi Ruotsin-mestaruus-hopeaa.
1994–1996 Niskanen pelasi IK Sirius BK:ssa, 1996–1997 Kalix Bandyssä ja 1997–1999 Västerås SK:ssa, jossa voitti molempina kausina Ruotsin-mestaruuden. Sen jälkeen hän palasi takaisin Oulun Luistinseuraan ja voitti joukkueessa SM-kultaa vielä 2001, 2003, 2008 ja 2009. Kaudella 2005–2006 Niskanen toimi joukkueessa myös valmennustehtävissä.
Suomen jääpallomaajoukkueessa Niskanen pelasi lähes 170 ottelua ja toimi pitkään joukkueen kapteenina. Hän pelasi maajoukkueessa jo vuoden 1991 MM-kisoissa, jotka järjestettiin Helsingissä. MM-kisoissa hän on ollut voittamassa Suomen ainoaa maailmanmestaruutta 2004 Ruotsissa ja monia vähäisempiä saavutuksia. Niskanen päätti maajoukkueuransa vuoden 2009 MM-pronssiin. Kaikkiaan hän pelasi 13 MM-kisat vuosina 1991–2009.