Kuun lyhytkestoiset ilmiöt

Kuun kraatteri Clavius katsottuna huonolla seeingillä, eli silloin kun ilma väreilee. Ajoittain välähtelevät esille pienten kraatterien reunavallit.
Kuun lyhytkestoiset ilmiöt (engl. Transient lunar phenomenon, lunar transient phenomenon; lyh. TLP, LTP) tarkoittaa väitettyjä Kuun pinnalla tapahtuvia lyhytaikaisia ja nopeasti ohimeneviä muutoksia, joiden aiheuttajaa ei tunneta. Yleensä ne ovat kirkkaita pisteitä, välähdyksiä, utuja ja tilapäisiä värinmuutoksia. Useimmat tutkijat suhtautuvat näihin ilmiöihin epäillen, koska näitä ilmiöitä on havaittu harvoin, ja selittävät havaitut ilmiöt havaitsijasta, kaukoputkesta ja Maan ilmakehästä ja muista Kuuhun liittymättömistä syistä johtuviksi.
Tunnetuin Kuun lyhytkestoinen ilmiö lienee venäläisen Krimin astrofysikaalisessa observatoriossa työskennelleen tähtitieteilijän Nikolai A. Kozyrevin marraskuun 2–3 päivän välisenä yönä vuonna 1958 näkemä hämärtymä ja punertuma Alphonsus-kraatterin keskushuipun seudulla. Spektrimittauksen mukaan hämärtymän aiheuttaneessa pilvessä oli hiiltä. Eniten lyhytkestoisia ilmiöitä on havaittu Aristarkhos-kraatterin lähellä, jossa arvellaan tapahtuvan ajoittaista, pienimuotoista tulivuoritoimintaa. Lyhytkestoista ilmiöitä on selitetty myös pietsosähköisen ilmiön tuottamalla sähkövarauksella, fluoresenssilla jossa ultraviolettivalo muuttuu joissain mineraalissa näkyväksi valoksi, kuunjäristyksen kalliosta vapauttamilla kaasuilla, meteoroiditörmäyksillä ja lämpötilanvaihteluihin liittyvillä kuunvyöryillä ja kaasujen vapautumisella. Mahdollisia muita selittäjiä ovat havaitsijan ja kaukoputken väliin menevät hyönteiset, linnut ja nykyaikana satelliitit, sekä ilmakehän rauhattomuuden tuottamat haamukuvat ja häiriöt kaukoputkissa. Jotkut ovat väittäneet ainakin joidenkin Kuun lyhytkestoisten ilmiöiden liittyvät ufoihin. Joitakin ilmiöitä on havainnut moni samaan aikaan.
Kuun lyhytkestoisia ilmiöitä ovat tilapäiset kirkastumiset, himmenemiset, kaasupilven mieleen tuovat muodostumat, punertumat ja sinertymät, pinnan piirteiden hämärtymät, odottamattomat harmaat varjot, tähdenkaltaiset välähdykset ja valot ja muut normaalista poikkeavat ilmiöt. Ilmiöiden kesto vaihtelee sekunneista tunteihin, ja koko kilometreistä satoihin kilometreihin. Monien TLP:ien läpimitaksi arvellaan alle 1 km. Monia ilmiöitä havaitaan seuduilla jotka ovat Kuun tummien laavatasankojen ja vaaleiden ylänköjen rajalla. Usein ilmiöitä näkyy melko lähellä kuun terminaattoria eli valon ja varjon rajaa.
Jotkut nimekkäät havaitsijatkin kuten William Herschel, Wilhelm Struve, E. E. Barnard ja Auoduin Dollfus ovat nähneet lyhytkestoisia ilmiöitä. Yleensä ilmiöt havaitaan paljain silmin ja niillä ei ole kuin yksi todistaja. Ilmiöitä on valokuvattukin, mutta harvemmin. Vuonna 1953 Leon Stuart otti pistemäisestä Mare Vaporumissa olevasta ilmiöstä kuvan.
Noin 2 000 TLP-havaintoa on tehty ja rekisteröity noin 200 paikasta aikojen kuluessa, noin sadassa vain kerran. Kuussa on noin 30 000 piirrettä, joten tämänkin mukaan havaintoja tulee harvoin ja rajatulta alueelta. Noin 12 paikasta raportteja on tullut enemmän. Tämä merkitsee sitä, että ilmiöt keskittyvät tietyille alueille Kuussa.. Monia liekkimäisiä TLP:itä on nähty Kuun tummien "merien" eli laavatasankojen reunoille, jotka ovat menneisyydessä olleet tuliperäisiä alueilta. Eniten LTP-ilmiöitä on havaittu Aristarkhos-kraatterin lähellä alueella, jolla ovat Herodotos ja Schröterin laakso. Seuraavana tilastossa tulevat kraatterit Plato, Prochus ja Alphonsus, Agrippa, Herodotos ja Gassendi.. Osa LTP-ilmiöistä kyetään selittämään, mutta noin 40 % jää selittämättä.