stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Orobiai
Maantiede

Orobiai sijaitsi Euboian pohjoispään länsirannikolla Pohjoisen Euboianlahden rannalla Aidepsoksen ja Aigain välissä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi oletettavasti nykyinen Profítis Ilíaksen (myös Ágios Ilías) kukkula Roviésin lähellä. Orobiain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia

Orobiain historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Löydösten perusteella kaupungin paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Orobiain kaupunki on ilmeisesti ollut olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle.
Orobiain arvellaan olleen 400-luvulla eaa. puoli-itsenäisenä poliksena Histiaia/Oreoksen alaisuudessa. Thukydides kertoo, että kaupunki kärsi suuria tuhoja peloponnesolaissodan aikana tapahtuneessa vuoden 426 eaa. maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa tsunamissa. 300- tai viimeistään 200-luvulla eaa. Orobiaista tuli Histiaian demos. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Orobieus (Ὀροβιεύς).
Orobiai on ilmeisesti sama paikka, jonka Stefanos Byzantionlainen mainitsee nimellä Orope (Ὀρόπη, Oropē). Nykyisen Roviésin kylän nimen katsotaan muuntuneen antiikin aikaisen kaupungin nimestä.
Rakennukset ja löydökset

Orobiaissa oli Apollon Selinuntiokselle omistettu temppeli, jossa toimi oraakkeli. Sen paikka on löydetty nykyisen kylän läheltä. Löydökset ajoitetaan 500–400-luvuille eaa. Kaupungissa oli myös Herakleen kultti ja näin oletettavasti myös tälle omistettu pyhäkkö. Varsinaisesta kaupungista on tehty vain vähän löytöjä. Profítis Ilíaksesta on löydetty joitakin 300-luvulla eaa. ajoittuvan keramiikan osia.
Orinansavotta

| Orinansavotta Дружная Горка, Družnaja Gorka |
| --- | --- |
 Orinankylän kirkko.
 Orinansavotta
 Koordinaatit: 59°16′48″N, 30°7′26″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Hatsinan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  195,03 km²
Väkiluku (2011):  6 000
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orinansavotta (myös Orinansavota, ven. Дру́жная Го́рка, Družnaja Gorka) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Orinanjärven pohjoispuolella 35 kilometriä Hatsinasta etelään. Taajamassa on 3 700 ja kunnassa 6 000 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus

Orinansavotan kunnan pinta-ala on 195,03 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Hatsinan piirin Possatan, pohjoisessa Siiverskan ja idässä Viiritsan kuntiin sekä etelässä Leningradin alueen Lugan piiriin. Pinta-alasta 80,4 % on metsää, 11,5 % maatalousmaata ja 4,7 % asuinaluetta.
Pinnanmuodostukseltaan alue on kaakkoon viettävää loivasti kumpuilevaa moreenitasankoa. Siellä virtaavat Ortesjoen sivujoet Orlinka ja Rakitinka, Jaštšeran sivujoki Lutinka sekä Orinanjärveen laskeva Divenka. Vesistöistä suurin on 2,2 neliökilometrin laajuinen Orinanjärvi (ven. Orlinskoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat dolomiitti, hiekka, savi, turve ja sapropeeli. Kunnassa sijaitsee 777 hehtaarin laajuinen Rakitinkan rauhoitusalue.
Orinansavotan taajaman lisäksi kuntaan kuuluu Stroganovon asemanseudun asutus sekä 10 kylää: Iisaro (ven. Izora), Jänikselä (Zaitsevo), Kurkela (Kurgino), Lamppula, Läsänmäki (Ljazevo), Orinankylä (Orlino), Ostrova (Ostrov), Protasovka, Saasari tai Saaseri (Zaozerje) ja Simankkova (Simankovo). Keskustaajaman jälkeen suurin asutuskeskus on noin 1 500 hengen Lamppula. Lähes puolet kylien taloista on pietarilaisten omistuksessa. Kunnan alueella sijaitsee lisäksi kolme laajaa puutarha-aluetta, joissa on yhteensä 5 500 puutarha- ja huvilapalstaa.
Historia

Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakuntaan kuulunut Orinan (Orlinon) pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1499/1500 verokirjassa. Ruotsalaisten vallattua Inkerin 1600-luvun alussa se autioitui täydellisesti, ja tilalle muutti uudisasukkaita Suomesta. Inkerinsuomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan, jolla oli vielä 1700-luvun vaihteessa kappeli Lamppulassa. Myöhemmin seudulla asui myös vanhauskoisia venäläisiä.
Kunnan keskustaajama on syntynyt 1800-luvun alussa perustetun Ritingin lasitehtaan ympärille. Sen yhteydessä toimi koulu, kirjasto, teatteri sekä Koprinan seurakuntaan kuulunut luterilainen kirkko, jossa pidettiin jumalanpalveluksia suomeksi ja saksaksi. Laboratoriolasia ja -laitteita valmistanut tehdas kansallistettiin vuonna 1919, ja vuonna 1927 Orinansavota sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Toisen maailmansodan aikana seutu oli saksalaisten miehittämä.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Pietarin, Lugan ja Pihkovan välinen rautatie, jonka länsipuolella on Pietarin, Pihkovan ja Valko-Venäjän rajan välinen valtatie M20. Rautatiellä on varsinkin kesäaikaan vilkasta paikallisjunaliikennettä Pietarin Baltian asemalta Lugaan. Stroganovon asemalta haarautuu Orinansavotaan sivurata, jolla on vain tavaraliikennettä. Tärkein maantieyhteys johtaa Siiverskaan, johon on linja-autoreitit Orinansavotasta, Iisarosta ja Simankkovasta. Siiverskan Polssovan lounaispuolella on käytöstä poistettu pienkoneiden kiitotie.
Yli puolet työvoimasta käy päivittäin töissä kunnan ulkopuolella, lähinnä Pietarissa. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat liikenne (18,5 %), maatalous (16,0 %), kauppa (15,5 %) ja erilaiset julkiset palvelut Kunnassa toimii maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalousyritys Orlinskoje, 37 yksityistilaa, lähes 1 800 asukkaiden palstaviljelmää sekä Siiverskan Pielilään sijoittunut Venäjän maatalousakatemian tutkimusinstituutti. Lamppulassa keskuspaikkaansa pitävävällä maatalousyrityksellä on karjatilat Lamppulan ja Polssovan lähellä. Teollisuutta edustaa pesusieniä valmistava, Orinansavotassa toimiva Tekos-industrija. Orinansavotan lasitehdas on vararikon partaalla ja käytännössä lopettanut tuotantonsa. Taajamaan suunnitellaan TehnoEnergoPromin muuntajatehdasta.
Kunnan keskustaajaman julkisiin palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuri- ja urheilukeskus, kirjasto, pieni poliklinikka ja postikonttori. Entinen sairaala on lopettanut toimintansa. Taajamassa on joukko kauppoja, ruokala ja kaksi kahvilaa. Eräitä palveluja on myös Lamppulassa ja muissa kylissä. Orinankylässä on ortodoksinen kirkko, Saasarissa tsasouna ja Lamppulassa vanhauskoisten rukoushuone.
Nähtävyydet ja matkailu

Orinansavotan taajaman nähtävyyksiä ovat vuonna 1801 perustettu lasitehdas, jonka rakennuksista suurin osa on raunioina, muutama vanha asuinrakennus sekä asuintalona toimiva entinen luterilainen kirkko, jonka alkuperäisestä asusta on jäljellä hyvin vähän. Kunnan rakennusmuistomerkeistä suurin osa on Lamppulan kylässä, joka on tunnettu puuleikkauksin koristelluista vanhoista asuintaloistaan. Orinankylässä on entisen Stroganovin kartanon puistoalue, jolla sijaitsee vuonna 1809 rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko. Orinanjärven rannat ovat pietarilaisten suosima virkistäytymiskohde. Matkailupalveluja ei kunnassa ei ole.
Aiheesta muualla

Orinansavotan kunnan sivusto (venäjäksi)
Orinansavota Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Ory’s Creole Trombone

”Ory’s Creole Trombone” on Kid Oryn säveltämä jazzkappale. Ory nauhoitti sen Los Angelesissa vuonna 1921 (joidenkin lähteiden mukaan 1922). Yhtyeeseen kuuluivat pasunisti Oryn lisäksi Mutt Carey (kornetti), Dink Johnson (klarinetti), Fred Washington (piano), Ed Garland (basso) sekä Ben Borders (rummut). Nauhoituksen julkaisi John ja Reb Spikesin lyhytikäiseksi jäänyt levy-yhtiö Sunshine Records ja siitä tuli ensimmäinen mustan yhtyeen tekemä jazznauhoitus. Muita samana päivänä nauhoitettuja kappaleita olivat ”When You're Alone Blues”, ”Krooked Blues”, ”Society Blues”, ”That Sweet Something Dear”, ”Maybe Some Day” and ”Froggie Moore”.
Oryn yhtyeen nimi oli Kid Ory’s Creole Orchestra, mutta he käyttivät Sunshine-nauhoituksissa nimeä Spike’s Seven Pods of Pepper Orchestra. Levy-yhtiö julkaisi samat nauhoitukset myös nimellä The Sunshine Band. Reb Spikesin mukaan levytysstudion omistana Arne Nordskog painatti omat Nordskog Records -kansikuvansa tuotettuihin levyihin, ja Spikes joutui liimaamaan oman Sunshine-kantensa Nordskogin kansien päälle. Alkuperäisistä levyistä on tullut keräilyharvinaisuuksia; monissa tapauksissa Sunshine-kannet ovat kuluneet pois paljastaen osia Nordskogin kansikuvasta.
Osa nauhoitussession masternauhoista tuhoutui kuumuuden takia, kun niitä kuljetettiin Los Angelesista New Jerseyssä sijaitsevaan äänilevytehtaaseen. Nauhoissa käytetty vaha suli kuumuudessa tehden neljä kuudesta nauhoituksesta käyttökelvottomiksi. Vahan sulaminen aiheutti myös kuuluvan napsahduksen ”Ory’s Creole Trombonen” painoksiin.
Ory nauhoitti kappaleen urallaan useita kertoja. Vuonna 1927 hän soitti Louis Armstrongin Hot Five -yhtyeen nauhoituksissa, joihin kappale sisältyi. Vuonna 1945 hän nauhoitti kappaleen oman Kid Ory’s Creole Orchestra -yhtyeensä kanssa.
Sävellyksessä on selkeitä ragtime-musiikin elementtejä, mikä tekee siitä musiikilliselta tyyliltään uskollisemman vanhalle New Orleansin musiikkityylille kuin mitä monien Chicagossa nauhoittaneiden neworleansilaisten jazzsoittajien kuten King Oliverin musiikki oli. Sävellys on jaettu 16 tahdin osioihin. Osioissa A ja B seurataan alkuperäistä melodiaa improvisoiduilla variaatioilla. C-osa puolestaan toimii kertosäkeenä. Oryn alkuperäisessä nauhoituksessa C-osa soitetaan yhdessä improvisoiden; Louis Armstrong käytti myöhemmässä nauhoituksessaan C-osaa soolotilana itselleen ja klarinetisti Jimmie Noonelle.
Orneero

| Orneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Orneerot Furnarius
Laji::  rufus
Kaksiosainen nimi
 Furnarius rufus  (Gmelin, 1788) 
Alalajit 
 F. r. albogularis  F. r. commersoni  F. r. paraguayae  F. r. rufus  F. r. schuhmacheri 
Katso myös
   Orneero Wikispeciesissä   Orneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Orneero (Furnarius rufus) on laajalla alueella Etelä-Amerikassa elävä orneeroiden heimoon ja sukuun kuuluva varpuslintu. Orneero on Argentiinan kansallislintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan orneero on noin 18–20 cm. Selästään ja pyrstöstään orneerot ovat väritykseltään ruosteenruskeita. Pää on muuta yläruumista harmaampi. Vatsastaan laji on vaaleamman ruskea. Kurkku ja keskivatsa ovat muuta alaruumista vaaleampia. Pyrstö on muodoltaan suorakulmainen. Naaraat ja koiraat ovat ulkonäöltään samanlaisia. Nuoret linnut ovat hieman aikuisia lintuja vaaleampia.
Elinympäristö

Orneeroa tavataan alueelta, joka ulottuu Boliviasta eteläiseen ja itäiseen Brasiliaan, Uruguayhyn ja Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat pensaikot, kosteikot, maatalousmaat ja kaupunkien puistot ja puutarhat. Yleensä lajia tavataan vesialueiden läheisyydestä. Laji elää yleensä ympäristöissä, jotka sijaitsevat 1 000–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ravinto

Orneerot syövät hyönteisiä ja muita niveljalkaisia eläimiä. Ravintoa laji etsii maasta kävellen sipsuttavalla tyylillään.
Pesintä

Orneerojen pesimäkausi kestää syyskuusta helmikuulle. Naaras ja koiras orneerot rakentavat suurikokoisen umpinaisen pesän kosteasta savesta, johon tehdään sisäänkäynti sivusta. Pesä sisustetaan ruohoilla. Orneeron pesä sijaitsee puussa, puhelinpylväässä tai katon reunalla. Naaras munii kahdesta viiteen valkoista munaa, joita myös koiras hautoo. Molemmat vanhemmat myös ruokkivat kuoriutuneita poikasia.
Luettelo pikkuplaneetoista: 388001–389000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
388001:stä ja päättyen 389000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Orvo

| Orvo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  13. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Orpo, Orpa (sisarnimi)
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orvo on suomalainen miehen etunimi.
Orvo kuuluu kansallisromanttisiin nimiin ja Elias Lönnrotin sanakirjassa 'orvo' tarkoitti samaa kuin 'orpo'.
Orpo kuului 1890-luvulla Kansanvalistusseuran kalenteriin ja nimi muuttui myöhemmin muotoon Orvo. Suomen almanakassa Orvo on ollut vuodesta 1950 lähtien.
Orvo ei ole kovinkaan yleinen; Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Orvo-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 1300 miestä ja alle 30 naista. Pääosa nimen kantajista on syntynyt 1910 – 1940-luvulla. Orvojen lempinimiin kuuluu ainakin Orkko. Orvoa on käytetty myös Orvokin lempinimenä, vaikka Orvokki onkin naisennimi.
Tunnettuja Orvoja

Orvo Bogdanoff, postikorttitutkija
Orvo Kiesi, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Orvo Kokkonen, pesäpalloilija
Orvo Kontio, tuottaja, Sirkus Papukaija-televisio-ohjelman sirkustirehtööri
Orvo Kärkönen, toimittaja, elokuvakäsikirjoittaja, suomentaja ja runoilija
Orvo Lehmus, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Orvo Raippamaa, taidemaalari ja parapsykologian ja rajatiedon tuntija
Orvo Saarikivi, ohjaaja
Luettelo pikkuplaneetoista: 41001–42000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
41001:stä ja päättyen 42000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Orjuudesta ja vapaudesta

| Orjuudesta ja vapaudesta I> Περὶ δουλείας καὶ ἐλευθερίας Α'.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Dion Khrysostomos
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  puhe
Julkaistu:  1. vuosisata/100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Juhana Torkki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2022
ISBN:  978-951-1-42569-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Orjuudesta ja vapaudesta (m.kreik. Περὶ δουλείας καὶ ἐλευθερίας Α', Peri dūleias kai eleutherias I) on Dion Khrysostomoksen eli Dion Prusalaisen kirjoittama puhe, joka käsittelee orjuutta ja vapautta stoalaisen moraalifilosofian näkökulmasta.
Historia

Dion Khrysostomos kirjoitti ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alussa. Puheen Orjuudesta ja vapaudesta katsotaan syntyneen todennäköisesti aikana, jolloin Dion oli maanpaossa ja toimi kiertelevänä opettajana, ja opetti erityisesti moraalifilosofiaa epämuodolliseen tapaan. Puhe on Dionin kirjoitusten luettelossa numerolla 14. Hän kirjoitti myös toisen samannimisen puheen, Orjuudesta ja vapaudesta II (Περὶ δουλείας καὶ ἐλευθερίας Β', Peri dūleias kai eleutherias II; numero 15).
Nämä kaksi tutkielmaa ovat päälähteitä sille stoalaiselle opille, että ainoastaan viisas ihminen on todella vapaa. Oppi esiintyy myös Pseudo-Filon Aleksandrialaisen teoksessa Siitä, että jokainen hyvä ihminen on vapaa (Περὶ τοῦ πάντα σπουδαῖον ἐλεύθερον εἶναι, Peri tū panta spūdaion eleutheron einai), Ciceron teoksessa Stoalaisia paradokseja (Paradoxa stoicorum), Pseudo-Plutarkhoksen teoksessa Hyvästä syntyperästä (Περὶ εὐγενείας, Peri eugeneias) sekä Epiktetoksen Keskustelussa 4.1. On ehdotettu, että kaikki mainitut kohdat palautuisivat yhteen stoalaiseen lähteeseen, elleivät peräti tätäkin varhaisempaan kyyniseen lähteeseen. Ainakin Pseudo-Filon vaikuttaa hyödyntävän kyynikkofilosofi Bionin teosta Orjuudesta (Περὶ δουλείας, Peri dūleias).
Tekstin on suomentanut Juhana Torkki osana Dionin tekstien kokoelmaa Onnellisuudesta (Otava 2022).
Sisältö

Kirjoitus jakautuu kahteen osaan: sen alussa Dion puhuu ensin itse, ja tämän jälkeen hän keskustelee aiheesta jonkun toisen kanssa. Dion aloittaa sanomalla, ettei suurin osa ihmisistä tiedä vapauden ja orjuuden todellisia määritelmiä. Hän aloittaa sellaisista yleisistä vapauden määritelmistä, että vapaa ihminen ei ole kenenkään alamainen, ei ota käskyjä keneltäkään ja tekee mitä itse haluaa. Kuitenkin vapaakin mies tottelee esimerkiksi sodassa kenraalia, laivassa kapteenia ja sairaana lääkäriä.
Tämän jälkeen Dionin keskustelukumppani yrittää esittää uuden määritelmän: se jolla on valta tehdä mitä haluaa (ainakaan jos laki ei kiellä sitä), on vapaa, ja jolla ei ole tuota valtaa, on orja. Dion huomauttaa, ettei vapautta voi olla se, että tekee jotakin häpeällistä ja sopimatonta, vaikka se olisikin lain mukaista. Käsiteltyään asiaa näin jonkun aikaa Dion lopulta esittää oman näkemyksensä, jonka mukaan vapaus on sitä, että tietää, mikä on sallittua ja mikä kiellettyä, kun taas orjuus on tämän vastakohta.
»On siis niin, että viisailla ihmisillä on lupa siihen, mitä he haluavat, kun taas typerykset yrittävät tehdä, mitä haluavat, mutta se ei ole heille sallittua. Ja tästä seuraa väistämättä, että viisaat ovat vapaita ja voivat tehdä, mitä tahtovat, ja järjettömät ihmiset ovat orjia ja tekevät sellaista, mikä ei ole heille sallittua – – Niinpä meidän on määriteltävä vapaus niin, että se on sen tietämistä, mikä on sallittua ja mikä kiellettyä, ja orjuus taas on tietämättömyyttä siitä, mitä saa tehdä ja mitä ei.»
Tämän jälkeen Dion käyttää kuningasta esimerkkinä vapaasta miehestä ja pyrkii osoittamaan, että paradoksaalisesti kuningas, eli vapaa mies, voi olla vapaa myös, vaikka olisi vankilassa tai muutoin häpeällisen kohtelun kohteena.
Kirjallisuutta > Suomennos

Dion Prusalainen: Orjuudesta ja vapaudesta. Teoksessa Dion Prusalainen: Onnellisuudesta, s. 77–88.  (Muinaiskreikasta suomentanut ja esipuheen kirjoittanut Juhana Torkki)  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-42569-4
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Dio Chrysostom: On Slavery and Freedom I. Teoksessa Dio Chrysostom: Discourses 12–30.  (Translated by J. W. Cohoon. Loeb Classical Library 339)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1939.
Aiheesta muualla

Dio Chrysostom: Περὶ δουλείας καὶ ἐλευθερίας Α'. LacusCurtius. (muinaiskreikaksi)
Dio Chrysostom: On Slavery and Freedom I. LacusCurtius. (englanniksi)
Dion Chrysostome: Sur l'esclavage et la liberte. Université catholique de Louvain. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Luettelo pikkuplaneetoista: 392001–393000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
392001:stä ja päättyen 393000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 391 001–392 000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
391001:stä ja päättyen 392000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Ortodoksiviesti

| Ortodoksiviesti |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti, ilmaislehti
Julkaisija:  Helsingin ortodoksinen seurakunta
ISSN:  ISSN 0788-9194
Levikki:  21 000lähde?
Perustettu:  1950
Päätoimittaja:  Anne Kärkkäinen
Sitoutuneisuus:  ortodoksisuus
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  210 mm x 278 mm
Ilmestymistiheys:  8 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ortodoksiviesti (entinen Uskon Viesti) oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan julkaisema aikakauslehti, joka jaettiin ilmaiseksi kaikille Helsingin, Tampereen, Lappeenrannan, Lahden, Kotkan ja Haminan seurakuntien jäsenille. Lehden pystyi myös tilaamaan. Lehden levikki vuonna 2015 oli noin 21 000 kappaletta, ja se oli Suomen suurin ortodoksinen aikakauslehti. Lehti ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa.lähde?
Ortodoksiviestin ma. päätoimittaja oli Anne Kärkkäinen.lähde?
Historia

Helsingin kreikkalaiskatolinen seurakunta alkoi julkaista Ortodoksiviestiä vuonna 1950. Sen oli tarkoitus tarjota valtakunnallisen Aamun Koiton rinnalla paikallista seurakuntaa lähellä olevampia aiheita.
Vuoden 1991 tammikuussa lehden toimitusneuvosto päätti vaihtaa lehden nimen. Uusi nimi, Ortodoksiviesti, valittiin lukijoiden ehdotusten joukosta, ja se otettiin käyttöön vuoden kolmannesta numerosta lähtien.
Pää- ja vastaavat toimittajat

Johannes Suhola 1950
Irinja Nikkanen 1969−1972
Eila-Maija Mirolybov 1972–3/1979
Tarja Lehmuskoski vt. 4/1979–9/1979
Hertta Rovio 10/1979–8/1988
Tarja Lehmuskoski vt. toimittaja 9/1988–7/1989
Tertti Lappalainen 7/1989–6/1993
Tapani Kärkkäinen vt. 2/1991–7/1991
vt. 7/1993–10/1993
vt. 1/1994–4/1995
Jyrki Härkönen 5/1995–10/1998
Veikko Purmonen 1/1999–5/2008
Leo Huurinainen 6/2008–1/2009
Markku Salminen 2/2009–3/2010
Tiina Makkonen 3/2010–6/2015
Mirva Brola 7/2015−
Anne Kärkkäinen (ma. päätoimittaja) 1/2017−1/2018 ja 4/2020−
Ortodoksiviestin numeron 4/2006 kansikuva.
Luettelo pikkuplaneetoista: 389001–390000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
389001:stä ja päättyen 390000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Ortoesterit

Ortoestereiden yleinen rakenne
Ortoesterit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa hiiliatomiin on sitoutunut 3 alkoksiryhmää. Ortoestereiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RC(OR’)3.
Valmistus ja reaktioita

Ortoestereitä valmistetaan tyypillisemmin niin kutsutulla Pinner-reaktiolla. Tässä reaktiossa nitriilistä muodostetaan imidaatti, joka reagoi alkoholin kanssa muodostaen ortoesterin.
Ortoesterit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta happamissa olosuhteissa muodostaen alkoholin ja esterin. Hydrolyysin ensimmäisessä vaiheessa ortoesteristä eliminoituu yksi alkoksiryhmistä ja muodostuu oksoniumkationi. Tässä oksoniumkationissa on elektrofiilinen hiiliatomi, jonka kanssa nukleofiilinen vesimolekyyli reagoi additioreaktiolla. Muodostuva hemiasetaalin kaltainen välituote hajoaa alkoholiksi ja esteriksi. Esimerkkinä trimetyyliortoformaatin hydrolyysi.
Mikäli näissä olosuhteissa on mukana karbonyyliyhdiste kuten aldehydi tai ketoni, reagoi ortoesterin hydrolyysissä muodostuva alkoholi karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen asetaalin. Tämä on yleisesti käytetty tapa erityisesti vaikeasti asetaalin muodostavien ketonien asetaalien valmistamiseen. Ortoesterit voivat reagoida hydrolyysin kaltaisesti myös muiden nukleofiilien kuin veden kanssa. Esimerkiksi ortoestereiden ja karboksyylihappojen anioneiden karboksylaattien välisessä reaktiossa muodostuu estereitä.
Ortoesterit reagoivat allyylisten alkoholien kanssa transeetteröitymisreaktiolla muodostaen uuden ortoesterijohdannaisen. Tästä välituotteesta eliminoituu α-asemassa olevasta hiiliatomista protoni ja muodostuva tyydyttymätön yhdiste reagoi Claisen-toisiintumisella muodostaen γ,δ-tyydyttymättömän esterin. Kiraalisista allyylisistä alkoholeista muodostuu kiraalisia estereitä hyvällä selektiivisyydellä.
Aiheesta muualla

IUPAC Gold Book: Ortho esters (englanniksi)
Orotšin kieli

Orotšin kieli on Venäjän Kaukoidässä asuvien orotšien puhuma tunguusilainen kieli. Nimitys orotši tarkoittaa ”poronhoitajaa”, eikä sitä tule sekoittaa samankantaisiin nimityksiin orokit ja orotšenit, joista jälkimmäinen on tarkoittanut kaikkia poronhoitoa harjoittavia tunguuseja.