Turkin historia
Turkin tasavalta > Atatürkin uudistukset

Vuosina 1923-1924 Mustafa Kemal Atatürk totetutti radikaalin uudistusohjelman. Hän oli vakuuttunut, että Turkin tasavallan kehitys oli mahdollista vain perustavanlaatuisen muutoksen kautta. Tämä uudistusohjelma tuli myöhemmin tunnetuksi kemalismin ideologiana. Atatürkin näkemyksen mukaan turkkilaisten tuli irrottautua islamilaisesta valtiorakenteesta, sekä uskontoon perustuvasta kulttuurista, joihin Osmanien valtakunta oli perustunut. Tämän myötä Kemalin johtama hallinto lakkautti kalifaatti-instituution. Kalifaatin lakkauttaminen katkaisi kaikki yhteydet valtion hallinnon ja uskonnon välillä. Kaikki islamilaiset uskonnolliset määräykset tukahdutettiin, uskonnolliset koulut suljettiin ja julkinen koulutus maallistettiin. Maassa otettiin käyttöön uusi siviilioikeus ja naiset ja miehet olivat lain edessä tasa-arvoisia. Uudistusohjelma käsitti muun muassa myös kansainvälisen aikajärjestelmän käyttöönoton, alkoholin laillistamisen ja osmanien kielen turkkilaistamisen ja latinalaisten kirjainten käyttöönoton.
Vuonna 1924 kansalliskokoius hyväksyi Turkin uuden perustuslain. Se antoi myös mahdollisuuden perustaa muita puolueita Kemalin johtaman Tasavaltalaisen kansanpuolueen rinnalle. Tämä sai modernisointipolitiikkaa vastustaneet opposition voimahahmot järjestäytymään ja perustamaan Edistyksellisen tasavaltalaispuolueen. Tämä keräsi jäsenikseen taantumuksellisia konservatiiveja ja Kemalin ehdotonta valta-asemaa vastustavia liberaaleja. Lopulta uusi oppositiopuolue kiellettiin ja maa palasi yksipuoluejärjestelmään. Edistysmielistä oppositiopuoluetta syytettiin myös vuoden 1925 kurdikapinan lietsomisesta. Edistysmielisen tasavaltalaispuolueen ja kurdikapinan yhteyttä ei kyetty todistamaan, ja on todennäköistä että juttu tekaistiin puolueen kieltämiseksi.
Kemal katsoi että hänen henkilökohtainen autoritaarinen hallintansa on tarpeellinen vaihe maan kehityksessä uudistusten varmistamiseksi, ennen kuin maan hallintoa voitiin demokratisoida. Kemalin johtama Tasavaltalainen kansanpuolue johti Edistysmielisen tasavaltalaispuolueen lakkauttamisen jälkeen Turkkia käytännössä itsevaltaisesti aina vuoteen 1946 asti, jolloin Kemalin oman puolueen sisällä syntynyt oppositio perusti Demokraattisen puolueen.
Ulkopolitiikassa Kemalin päätavoite oli Turkin tasavallan riippumattomuuden ja koskemattomuuden säilyttäminen. Turkki pysyi Kemalin aikana liittoutumattomana, mutta se pyrki luomaan ulkovaltoihin hyvät suhteet luomalla kahdenvälisiä suhteita muihin valtioihin. Turkki solmi Neuvostoliiton kanssa ystävyyssopimuksen ja Balkanin alueen vakaus pyrittiin takaamaan Turkin, Kreikan, Jugoslavian, Romanian kesken laaditulla Balkanin sopimuksella. Lähi-Idän suunnalla vastaava sopimus solmittiin Irakin, Iranin ja Afganistanin kanssa. Maan omavaraisuuden takaamiseksi Turkkia alettiin valtiojohtoisesti teollistaa ja laadittiin Neuvostoliiton mallin mukaiset viisivuotissuunnitelmat. Maatalouden tuottavuutta pyrittiin nostamaan maareformilla ja käyttöön otettiin uusia viljelykasveja. Ulkopoliittisesti Atatürkin merkittävä diplomaattinen saavutus oli Montreux’n yleissopimus vuonna 1936, jolloin Dardanellien salmi remilitarisoitiin ja se alistettiin Turkin hallintaan. Kauppalaivat saivat vastaisuudessakin kulkea salmen läpi vapaasti, mutta sotatilanteessa Turkki sai oikeuden sulkea salmen sota-aluksin.
Mustafa Kemal Atatürk kuoli maksakirroosiin Dolmabahçen palatsissa vuonna 1938 marraskuun 8. päivänä kello 9.05. Kuolinhuoneen kello on siitä lähtien osoittanut kyseistä aikaa. Hänen saavutuksiaan, hänen nimeään kantavaa ideologiaa ja siitä juontuvia valtiokäytäntöjä ei voi ohittaa Turkin poliittista historiaa koskevissa tutkimuksissa. Nykyhistorioitsijat ovat myös suhtautuneet häneen kriittisemmin, liittyen kemalismin autoritarisuuteen ja kyvyttömyyteen vastata muuttuvan yhteiskunnan tarpeisiin.