stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maan päällä kuin taivaissa
Hahmot

Useimmat kirjan hahmoista ovat kirjoitettu lähes suoraan Fitzgeraldin omasta elämästä:
Amory Blaine - kirjan päähenkilö, on selkeästi perustunut Fitzgeraldiin itseensä. Molemmat ovat Keskilännestä ja käyneet Princetonin, molemmilla on ollut epäonnistunut romanssi debytantin kanssa, palvelleet armeijassa, ja kummallakin on ollut toinenkin epäonnistunut romanssi debytantin kanssa (tosin jälkeen Fitzgeraldin romaanin hyväksymisen hän voitti Zeldan takaisin).
Beatrice Blaine - Amoryn äiti perustuu enimmäkseen erään hänen ystävänsä äitiin.
Isabelle Borgé - Amory Blainen ensimmäinen rakkaus on perustunut Fitzgeraldin ensimmäiseen rakkauteen, chicagolaiseen Ginevra Kingiin.
Monsignor Darcy - Amoryn henkinen opas perustuu Fitzgeraldin läheiseen ystävään Minnepolisista, Monsignor Fayhin.
Rosalind Connage - Amoryn toinen rakkaus on perustunut Fitzgeraldin toiseen rakkauteen (ja myöhemmin hänen vaimoonsa), Zelda Sayreen, vaikka toisin kuin Zelda, Rosalind onkin New Yorkista.
Thomas Parke D'Invilliers - yksi Amoryn läheisimmistä ystävistä (myös Kultahatun alun runon fiktiivinen kirjoittaja) perustui Fitzgeraldin ystävään ja luokkatoveriin, kirjailija John Peale Bishopiin.
Aiheesta muualla

This Side of Paradise *alternate. New York: Charles Scribner’s Sons, 1922. Scanned book from Internet Archive.
This Side of Paradise Map (Arkistoitu – Internet Archive)
Sudanin punta

| Sudanin punta |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  SDG
Keskuspankki:  Sudanin keskuspankki
Esitelty:  2011
Käyttäjät:  Sudan
Jaettava yksikkö:  piastre
Sudanin punta (SDG) on Sudanin rahayksikkö. Ensimmäinen versio Sudanin punnasta otettiin käyttöön jo 1800-luvun loppupuolella. Seuraava isompi muutos rahoissa tapahtui vuonna 2007 ja nykyisessä muodossaan valuutta on ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien. Nykyinen valuutta otettiin käyttöön Etelä-Sudanin itsenäistymisen jälkeen. Sudanin punta jakaantuu 100 piastreen.
| Tämänhetkiset SDG-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
| n k Afrikan rahayksiköt |
| --- | --- |
Etelä:  Angolan kwanza  Botswanan pula  Etelä-Afrikan randi  Lesothon loti  Malawin kwacha  Namibian dollari  Saint Helenan punta  Swazimaan lilangeni 
Itä:  Burundin frangi  Djiboutin frangi  Eritrean nakfa  Euro (Mayotte, Réunion)  Etiopian birr  Kenian šillinki  Komorien frangi  Madagaskarin ariary  Mauritiuksen rupia  Mosambikin metical  Ruandan frangi  Sambian kwacha  Somalian šillinki   Tansanian šillinki  Yhdysvaltain dollari (Zimbabwe) 
Keski:  Keski-Afrikan CFA-frangi (Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongon tasavalta)  Kongon frangi  Ugandan šillinki 
Länsi:  Eco  Gambian dalasi  Ghanan cedi  Guinean frangi  Kap Verden escudo  Keski-Afrikan CFA-frangi (Päiväntasaajan Guinea ja Gabon)  Liberian dollari  Länsi-Afrikan CFA-frangi (Benin, Burkina Faso, Norsunluurannikko, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal ja Togo)  Nigerian naira  Mauritanian ouguiya  São Tomén ja Príncipen dobra  Sierra Leonen leone 
Pohjoinen:  Algerian dinaari  Egyptin punta  Euro (Kanariansaaret, Madeira, Plazas de soberanía)  Etelä-Sudanin punta  Libyan dinaari  Marokon dirhami  Seychellien rupia  Sudanin punta  Tunisian dinaari 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sudanese pound
Cecilie Uttrup Ludwig

| Cecilie Uttrup Ludwig |
| --- | --- |
 Cecilie Uttrup Ludwig vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1995
Kansalaisuus:  Tanska
Pyöräilijä
Pituus:  168 cm
Joukkue:  Canyon–SRAM zondacrypto
Laji:  maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2014–2015 2016 2017–2018 2019 2020–2022  2023–2024 2025–:  Team Rytger Team BMS BIRN Bigla Pro Cycling Team Cervélo-Bigla Pro Cycling FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope FDJ-Suez Canyon–SRAM zondacrypto
Suurimmat voitot
 Giro Rosa, nuorten kilpailu 2017, mäkikirikilpailu 2020 Tour de France Femmes, etappi Tour of Scandinavia 2022 Giro dell'Emilia 2020, 2023 Maantieajon Tanskan-mestaruus 2022 Aika-ajon Tanskan-mestaruus 2016, 2017, 2018 
 Tiedot päivitetty: 8. tammikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Tanska> Naisten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Glasgow 2023 | maantieajo |  |
Cecilie Uttrup-Ludwig (s. 23. elokuuta 1995 Frederiksbergin kunta, Tanska) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Rytgerissä vuosina 2014–2015, edusti Team BMS BIRNiä 2016, Bigla Pro Cycling Team / Cervélo-Bigla Pro Cycling -joukkuetta 2016–2018, FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope / FDJ-Suez-tallia 2019–2024 ja on vuodesta 2025 ajannut Canyon–SRAM zondacrypto -joukkueessa.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Kahina

Kahina tai Dihya oli 600-luvun lopulla hallinnut Aurèsin berberikuningatar, joka johti vastarintaa tuolloin Pohjois-Afrikkaan Hassan bin al-Numanin johdolla levittäytyneitä beduiineja vastaan. Kahina voitti heidät useaan otteeseen ajaen nämä Ifriqiyan alueelta, mutta sai alkumenestyksensä jälkeen lopulta surmansa taistelussa heitä vastaan.
Myöhäinen historiikki

Kahinaa koskevat tiedot ovat peräisin sata vuotta myöhemmin kirjoittaneelta egyptiläiseltä Ibn Abd al-Hakamilta (803–872). Hänen mukaansa Kahinan kaksi poikaa antautuivat Hassanille, ja heistä tehtiin komentajia. Tarina Kahinan ennustuksesta palvelee tendenssiä, joka todistaa loistavasta tulevaisuudesta muslimien alaisuudessa. Kahinan myöhempää mainetta berberien keskuudessa on verrattu Jeanne d’Arciin.
Näkymää Aurèsvuorilla.
Kahinan patsas Khenchelassa Algeriassa.
N’Djilin kansainvälinen lentoasema

N’Djilin kansainvälinen lentoasema (IATA: FIH, ICAO: FZAA) on suurin Kongon demokraattisen tasavallan neljästä kansainvälisestä lentoasemasta. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Kinshasassa. Kentän kiitotien pituus on 4 700 metriä.
N’Djilin kansainvälinen lentoasema palveli vuonna 2004 516 345 matkaajaa. Se toimii kotikenttänä Bravo Air Congolle, Hewa Bora Airwaysille ja Wimbi Dira Airwaysille.
Lentoyhtiöt

Air France
Bravo Air Congo
Business Aviation
Hewa Bora Airways
Kenya Airways
Lignes Aeriennes Congolaises
SN Brussels Airlines
Wimbi Dira Airways
Rostov Veliki

| Rostov Ростов |
| --- | --- |
 Rostovin kreml
 lippu:  vaakuna
 Jaroslavlin alueen sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Rostov
 Koordinaatit: 57.183°N, 39.417°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Jaroslavlin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31 km²
Korkeus:  100 m
Väkiluku (2010):  31 791
 – Väestötiheys:  1 025 as./km²
 
 www.admrostov.ru 
Rostov (ven. Росто́в) on noin 32 000 asukkaan kaupunki Venäjän Jaroslavlin alueella, Nerojärven rannalla. Rostov on kaupungin virallinen nimi, mutta siitä käytetään yleensä nimeä Rostov Veliki (ven. Росто́в Вели́кий), Mahtava Rostov, erotuksena Donin Rostovista, joka on nykyään suurempi kaupunki.
Maantiede

Rostov sijaitsee noin 50 km:n päässä Jaroslavlista ja noin 200 km Moskovasta koilliseen, Arkangeliin johtavan M8-valtatien ja Siperian radan varrella, Nero-järven rannalla.
Historia

Rostov on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Ensimmäinen maininta Rostovista on vuodelta 862. Piispanistuin sinne perustettiin vuonna 988. Rostovista tuli yksi merkittävimmistä venäläisistä ruhtinaskunnista. Se liitettiin Moskovan suuriruhtinaskuntaan vuonna 1474. 1500-luvulla siitä kehittyi merkittävä kauppapaikka Moskovan ja Vienanmeren välille.
Matkailu

Rostov on nykyään yksi kultaisen renkaan historiallisista matkailukaupungeista. Sen nähtävyyksiin kuuluvat Ylösnousemuksen katedraali vuodelta 1230, Teremin palatsi 1400-luvulta ja Valkea palatsi 1600-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rostov Veliki Wikimedia Commonsissa
Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta(venäjäksi)
Tatiana Jackson: Austr I Gordum.  (Drevnerusskie Toponimy V Drevneskandinavskih Istochnikah)  Book on Demand Ltd, 2013.  ISBN 978-5944570222  (englanniksi)
Viikinkiaika
Viikinkiaiheinen sivusto(venäjäksi)
Gardariki
Jaroslavlin alueen kaupungit
Päähallintopaikka: Jaroslavl

Danilov | Gavrilov-Jam | Ljubim | Myškin | Pereslavl-Zalesski | Pošehonje | Rostov | Rybinsk | Tutajev | Uglitš
Ydinaseeton vyöhyke

Ydinaseettomat vyöhykkeet
  Ydinasevaltiot
  Ydinaseita jakavat valtiot
  Vain ydinsulkusopimukseen kuuluvat valtiot
Ydinaseeton vyöhyke (engl. nuclear-weapon-free zone, NWFZ) on valtioiden välisellä sopimuksella luotu järjestelmä, jonka jäsenmaat sitoutuvat olemaan rakentamatta, hankkimatta, testaamatta ja hallitsematta ydinaseita ja jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous tunnustaa. Ydinaseettomia vyöhykkeitä koskevat periaatteet kirjattiin ensin kertaa ydinsulkusopimukseen vuonna 1970, ja YK:n yleiskokous vahvisti ne 1975.. Ydinaseettomien vyöhykkeiden tavoitteena on tarjota jäsenilleen negatiiviset turvatakuut olemassa olevien ydinasevaltojen ydiniskuja vastaan ja ehkäistä alueen maiden välisen ydinasekilpajuoksun syntyä.
Kattavuus

Koko tunnettu maailmankaikkeus 100 kilometriä merenpinnan tason yläpuolella on ydinaseeton vyöhyke, samoin kaikki merenpohja 12 merimailia kauempana rannikoista. Maan pinnalla ydinaseettomat vyöhykkeet kattavat tällä hetkellä 84 miljoonaa neliökilometriä, 56% koko planeetan maapinta-alasta. Vyöhykkeisiin kuuluu 115 maailman 193 valtiosta ja niiden alueella asuu 39% maailman väestöstä. Ydinaseettomat vyöhykkeet kattavat koko eteläisen pallonpuoliskon.
Ydinasevaltiot ja ydinaseettomat vyöhykkeet

| Sopimus | Iso-Britannia | Ranska | USA |
| --- | --- | --- | --- |
| Tlatelolco | Anguilla, Brittiläiset Neitsytsaaret Caymansaaret, Turks- ja Caicossaaret Falklandinsaaret, Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret  | Ranskan Guyana Guadeloupe, Martinique St Barthélemy, St Martin | Puerto Rico Yhdysvaltain Neitsytsaaret Yhdysvaltain pienet erillissaaret |
| Rarotonga | Pitcairn | Ranskan Polynesia, Uusi-Kaledonia Wallis ja Futuna | Amerikan Samoa |
| Pelindaba | Brittiläinen Intian valtameren alue | Réunion, Mayotte, Intian valtameren erillissaaret |  |
Kaikki varsinaisten ydinaseettomien vyöhykkeiden sopimukset sisältävät lisäprotokollan, joka hyväksymällä ydinsulkusopimuksessa tunnustetut ydinasevaltiot tunnustavat vyöhykkeen ja antavat vyöhykkeen maille negatiiviset turvatakuut. Toistaiseksi kaikki ydinasevaltiot ovat ratifioineet vain Tlatelolcon sopimuksen lisäprotokollan.
Rarotongan sopimuksen toisen lisäprotokollan ovat ratifoineet Yhdysvaltoja lukuun ottamatta kaikki ydinasevaltiot. Yhdysvallat on allekirjoittanut sopimuksen mutta ei ratifioi Amerikan Samoalla sijaitsevan sotilastukikohtansa vuoksi. Yhdysvallat ei myöskään ole ratifioinut Pelindaban sopimusta, jonka ongelmakohta koskee Diego Garcialla sijaitsevaa strategista lentotukikohtaa.
Yksikään ydinsulkusopimuksen tunnustama ydinasevaltio ei ole toistaiseksi ratifioinut Bangkokin ja Semein sopimusten lisäprotokollia.
Kiinan kansantasavalta on antanut yksipuolisen julistuksen, jossa se irtisanoutuu ydinaseiden käytöstä kaikkia ydinaseettomia valtioita vastaan, riippumatta niiden jäsenyydestä ydinaseettomissa vyöhykkeissä. Toisin kuin vyöhykesopimuksen lisäprotokollan ratifiointi, tämän kaltainen julistus ei kuitenkaan ole kansainvälisen oikeuden näkökulmasta juridisesti sitova.
Olemassaolevat ydinaseettomat vyöhykkeet ja vastaavat sopimusjärjestelyt

Antarktiksen sopimus, 1961
Ulkoavaruuden sopimus, 1967
Latinalaisen Amerikan ja Karibian ydinaseeton vyöhyke (Tlatelolcon sopimus), 1969
Sopimus ydinaseiden sekä muiden joukkotuhoaseiden merenpohjaan ja sen sisustaan asettamisen kieltämiseksi, 1972
Eteläisen Tyynenmeren ydinaseeton vyöhyke (Rarotongan sopimus), 1986
Kaakkois-Aasian ydinaseeton vyöhyke (Bangkokin sopimus), 1997
Mongolian ydinaseeton status, 1998
Keski-Aasian ydinaseeton vyöhyke (Semein sopimus), 2009
Afrikan ydinaseeton vyöhyke (Pelindaban sopimus), 2009
Toteutumattomat ja ehdotetut vyöhykkeet

Keski-Euroopan ydinaseeton vyöhyke (Rapackin suunnitelma), 1958
Pohjolan ydinaseeton vyöhyke, 1963 & 1978
Korean niemimaan ydinaseeton vyöhyke
Etelä-Aasian ydinaseeton vyöhyke
Arktinen ydinaseeton vyöhyke
Toteutumattomat ja ehdotetut vyöhykkeet > Lähi-idän ydinaseeton vyöhyke

Iran esitti 1974 ensimmäisen kerran Lähi-idän ydinaseetonta vyöhykettä. Neuvotteluprosessia on pyritty käynnistämään lukuisia kertoja mutta samat syyt, joiden vuoksi vyöhykesopimukseen pyritään ovat myös olleet sen esteenä. Näihin syihin lukeutuvat Israelin-Palestiinan konflikti, ja siihen liittyvä laajempi Arabien-Israelin konflikti, Israelin hyvin todennäköinen ydinase ja pysyttely ydinsulkusopimuksen ulkopuolella sekä Iranin ydinohjelma. Koska Israel on sekä Lähi-idän ainut ydinsulkusopimuksen ulkopuolinen valtio että alueen ainut ydinasevaltio, ydinaseettoman vyöhykkeen perustaminen on ollut erityisesti arabimaiden tavoite. Madridin rauhankonferenssissa 1991 päätettiin vyöhykkeen perustamiseen tähtäävän kansainvälisen mekanismin luomisesta. Mekanismin toiminta kuitenkin tyrehtyi Israelin vastustukseen. Vuoden 1995 Ydinsulkusopimuksen tarkastelu- ja jatkokokouksessa arabimaat saivat kokouksen loppuasiakirjaan erityisen maininnan Lähi-idän ydinaseettomasta vyöhykkeestä vastineeksi tuelleen sopimuksen muuttamiseksi määräaikaisesta jatkuvaksi.
Obaman hallinnon asetettua ydinaseriisunnan prioriteetikseen, vuoden 2010 Ydinsulkusopimuksen tarkastelukokous päätti käytännön toimista vuoden 1995 Lähi-itä-julistuksen toteuttamiseksi. Näistä tärkein on aihetta käsittelevän kansainvälisen konferenssin kokoaminen vuonna 2012. 14.10.2011 Ulkoasiainministeriö ilmoitti YK:n, sekä vuoden 1995 päätöslauselman pöydänneiden Ison-Britannian, Yhdysvaltain ja Venäjän valinneen Suomen kokouksen isäntämaaksi. Alivaltiosihteeri Jaakko Laajava valittiin kokouksen fasilitoijaksi; hänen tehtävänsä on neuvotella käytännön järjestelyt ja neuvotteluperiaatteet, joiden puitteissa kaikki alueen maat suostuvat osallistumaan konferenssiin. Konferenssi ei mitä todennäköisimmin tule antamaan ehdotusta sopimustekstistä vaan toimii pidemmän neuvotteluprosessin alkuna.
Aiheesta muualla

OPANAL, Etelä-Amerikan ja Karibian ydinaseettoman vyöhykkeen toimeenpanoa valvova järjestö. (englanniksi)
NWFZ Clearinghouse. James Martin Center for Nonproliferation Studies:n kysymys & vastaus-artikkeli sekä dokumentti- ja linkkitietokanta.(englanniksi)
Yhdysvaltain ydinkoe Romeo Bikinin atollilla vuonna 1954.
Markku Niinimäki

Markku Niinimäki (s. 1967) on suomalainen vammaisurheilija. Hänen vammaluokkansa on F54. Niinimäen lajeja ovat keihäänheitto ja kuulantyöntö. Niinimäki valittiin vuosien 2003 ja 2006 vammaisurheilijaksi.
Niinimäki aloitti urheilu-uransa pyörätuolikoripallossa, mutta siirtyi yleisurheiluun vuonna 1998. Hän voitti Euroopan mestaruuden keihäänheitossa vuosina 2003 ja 2005. Niinimäen ennätys keihäässä on 29,33 metriä, mikä on myös maailmanennätys hänen luokassaan. Vuoden 2008 paralympialaisissa Niinimäki voitti kultaa keihäänheitossa ja hopeaa kuulantyönnössä. Hän työnsi oman vammaluokkansa maailmanennätyksen 9,92 m. Koripallon ja yleisurheilun lisäksi hän on pelannut myös pyörätuolitennistä.
Markku-liitto valitsi Niinimäen vuoden 2007 Markuksi. Niinimäen asuinpaikkakunnalla Mäntsälässä on nimetty katu hänen mukaansa, Markku Niinimäen raitti.
Niinimäki on SDP:n jäsen. Hänet on valittu Mäntsälän kunnanvaltuustoon vuoden 2008, 2012 ja 2017 kuntavaaleissa. Hän oli ehdolla myös vuoden 2021 kuntavaaleissa päätyen puolueensa varavaltuutetuksi.
Saavutukset

Paralympiakulta 2008 (keihäs)
Paralympiahopea 2008 (kuula)
Paralympiapronssi 2004 (kuula)
Euroopan mestaruus 2003 ja 2005 (keihäs)
EM-hopea 2001 (keihäs) ja 2003 (kuula)
MM-pronssi 2002 (keihäs)
Vuoden vammaisurheilija 2003 ja 2006
Keihäänheiton maailmanennätys 2008
Kuulantyönnön maailmanennätys 2008
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Markku Niinimäelle Pekingin keihäskulta
Suomen Nato-jäsenhakemus

Suomen lippu
Naton lippu
Nato  Suomi
Suomen Nato-jäsenhakemus koskee Suomen hakemista Pohjois-Atlantin puolustusliitto Naton täysjäseneksi. Nato-jäsenhakemuksen hyväksyminen ja lähettäminen liittyi Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan helmikuun lopussa 2022. Jäseneksi hakeminen eteni vastaavalla nopealla tavalla Ruotsissa. Suomi ja Ruotsi sitoivat poliittisesti  jäsenyysprosessinsa toisiinsa ja hakivat Nato-jäsenyyksiään yhtäaikaisesti, omien parlamentaaristen käsittelyjensä jälkeen. Tarkoitus oli päästä Natoon yhtä aikaa, mutta Turkin ja Unkarin takia Ruotsin jäsenyys viivästyi. Suomesta tuli Naton jäsen 4. huhtikuuta 2023.
Aikajana

Lähde:
1.12.2021: Venäjän presidentti Vladimir Putin piti etupiiripuheen, jossa hän linjasi, ettei Nato saisi enää laajentua itään.
2.12.2021: Presidentti Niinistö reagoi presidentti Putinin puheeseen linjaten, että Suomi pitää kiinni mahdollisuudesta hakea Nato-jäsenyyttä.
30.12.2021: Vihreiden eduskuntaryhmän puheenjohtaja Atte Harjanne vaati Nato-option lunastamista. Kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo peräsi eduskuntapuolueilta Nato-kantoja.
31.12.2021: Pääministeri Sanna Marin sanoi uudenvuodentervehdyksessä, että Suomi pitää kiinni mahdollisuudesta hakea Nato-jäsenyyttä.
RKP:n eduskuntaryhmän puheenjohtaja Anders Adlercreutz esitti Nato-prosessin käynnistämistä.
1.1 2022: Presidentti Niinistö käsitteli uudenvuodenpuheessaan Suomen liikkumatilaa ja valintaa hakea Nato-jäsenyyttä.
1.1.2022: Keskustan puheenjohtaja Annika Saarikko linjasi, ettei Keskusta kannata Nato-jäsenyyttä.
5.1.2022: Keskusta linjasi, ettei se kannata Nato-jäsenyyttä.
1.2.2022: Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov lähetti kirjeen EU- ja Nato-maille vaatien turvallisuustakuita Venäjälle.
19.1.2022: Pääministeri Marin sanoi Reutersin haastattelussa pitävänsä Suomen Nato-jäsenyyttä epätodennäköisenä hänen virkakautenaan.
24.2.2022: Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Presidentti Niinistö ja pääministeri Marin pitivät yhteisen tiedotustilaisuuden.
4.3.2022: Presidentti Niinistö matkusti Washingtoniin tapaamaan Yhdysvaltain presidentti Joe Bidenia prosessista lisätä sotilaallista yhteistyötä Ruotsin, Suomen ja Yhdysvaltain välillä.
15.3.2022:  JEF-kokouksessa Britannia lupasi tukea Suomen Nato-jäsenyyttä ja tarjosi ainoana Nato-maana Suomelle turvatakuita hakuprosessin ajaksi.
16.3.2022: Saksa antoi poliittisen tuen Suomen Nato-jäsenyydelle.
21.3.2022: Ranska antoi poliittisen tuen Suomen Nato-jäsenyydelle.
24.3.2022: SDP:n puoluehallitus käsitteli Nato-jäsenyyttä.
31.3.2022: Perussuomalaisten eduskuntaryhmä kannatti Nato-jäsenyyttä yksimielisesti.
9.4.2022: Keskustan puoluevaltuusto antoi yksimielisen hyväksynnän Nato-jäsenyydelle.
23.4.2022: Vihreiden puoluevaltuuskunta tuki Nato-jäsenyyttä.
23.4.2022: Kristillisdemokraattien puoluevaltuusto tuki Nato-jäsenyyttä.
13.4.2022: Eduskunta sai uuden ulko- ja turvallisuuspoliittisen selonteon.
12.5.2022: Presidentti Niinistö ja pääministeri Marin julkaisivat Nato-kantansa ja ilmoittivat, että Suomen on haettava Naton jäsenyyttä.
13.5.2022: Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğan ilmoitti, että he eivät suhtaudu Suomen Nato-jäsenyyteen myönteisesti.
15.5.2022: TP-UTVA ja valtioneuvosto esittelivät Nato-jäsenyyden hakemista.
16.5.2022: Eduskunta keskusteli Nato-jäsenyydestä.
18.5.2022: Suomi ja Ruotsi hakivat Naton jäsenyyttä, mutta samana päivänä Turkki esti nopeasti Suomen ja Ruotsin liittymisneuvottelujen alkamisen.
28.6.2022: Madridissa allekirjoitettiin Turkin, Suomen ja Ruotsin välinen kolmikantapöytäkirja, joka tasoitti tietä Suomen Nato-jäsenyydelle.
29.6.2022: Nato kutsui Suomen jäseneksi Madridin huippukokouksessa.
Suomen hakemuspäätös

Pääministeri Marin ja presidentti Niinistö ilmoittavat Suomen tarpeesta hakea Nato-jäsenyyttä tiedotustilaisuudessa 15. toukokuuta 2022.
Suomen Nato-suurlähettiläs Klaus Korhonen ja Ruotsin Nato-suurlähettiläs Axel Wernhoff jättävät Nato-hakemuksensa 18. toukokuuta 2022 Naton pääsihteerille Jens Stoltenbergille.
Suomen lopullisen Nato-hakemuksen jättämiseen johtava kehitys lähti käyntiin helmikuussa 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan saman kuun 24. päivänä. Sodan alkamisen jälkeen Suomessa mitattiin ensimmäisen kerran gallup-tulos, jossa enemmistö kannatti Nato-jäsenyyttä.
Nato-jäsenhakemuksen taustaselvityksenä oli 12. huhtikuuta 2022 julkaistu valtioneuvoston ajankohtaisselonteko turvallisuusympäristön muutoksesta, josta eduskunnan ulkoasiainvaliokunta laati parlamentaarisessa käsittelyssä mietinnön. Selonteon eduskuntakäsittelyn loppuvaiheessa 12. toukokuuta tasavallan presidentti Sauli Niinistö ja pääministeri Sanna Marin julkaisivat yhteisen kannanottonsa, jossa he kertoivat kannattavansa Suomen Nato-jäsenyyttä.
Tasavallan presidentti ja valtioneuvoston ulko- ja turvallisuuspoliittinen ministerivaliokunta saivat 15. toukokuuta valmiiksi selontekonsa Suomen liittymisestä Pohjois-Atlantin liittoon Natoon. Valtioneuvosto hyväksyi sen samana päivänä. Selonteossa valtioneuvosto esitti, että presidentti päättää perustuslain 93 §:n 1 momentin nojalla Suomen hakevan Naton jäsenyyttä, kunhan eduskuntaa on kuultu.  Eduskunnan velvoitteiden osalta asiaa koskivat perustuslain pykälät 94 ja 95. Helsingin Sanomien maaliskuun alussa 2022 haastatteleman valtiosääntöoikeuden professorin Tuomas Ojalan mielestä perustuslaki ei selvästi kertonut, minkälaisella enemmistöllä eduskunta voi tehdä päätöksen sotilaallisesta liittoutumisesta. Ei ollut selvää, olisiko kyseessä ”Suomen täysivaltaisuuden kannalta merkittävä toimivallan siirto kansainväliselle järjestölle”, johon perustuslain mukaan vaaditaan 2/3:n enemmistö.
Määräenemmistökysymystä ei kuitenkaan jouduttu tulkitsemaan käytännössä, sillä eduskunta päätti 17. toukokuuta äänin 188–8, että se kannattaa Suomen Nato-hakemusta. Äänestyksessä vastaan äänestivät  vasemmistoliiton kansanedustajat Katja Hänninen, Johannes Yrttiaho, Veronika Honkasalo, Anna Kontula, Merja Kyllönen, Markus Mustajärvi, sekä perussuomalaisten kansanedustaja Mika Niikko ja eduskuntaryhmän Valta kuuluu kansalle kansanedustaja Ano Turtiainen. Eduskunnan päätöksen jälkeen samana päivänä järjestettiin valtioneuvoston istunto ja tasavallan presidentin esittely, jossa tehtiin päätös jäsenhakemuksesta ja jonka jälkeen ulkoministeri Pekka Haavisto allekirjoitti jäsenhakemuksen.
Reaktiot > Myönteiset ulkomaiset reaktiot

Presidentin ja pääministerin kannanoton jälkeen 12. toukokuuta 2022 tuesta Suomen jäsenhakemukselle ilmoittivat samana päivänä Nato-maiden valtionjohdoista muun muassa Viron pääministeri Kaja Kallas, Liettuan pääministeri Ingrida Šimonytė, Tanskan pääministeri Mette Frederiksen ja Romanian presidentti Klaus Iohannis. Twitterissä tukensa ilmoittivat heti myös Viron presidentti Alar Karis, Latvian presidentti Egils Levits ja pääministeri Krišjānis Kariņš, Puolan pääministeri Mateusz Morawiecki, Tšekin pääministeri Petr Fiala, Slovakian presidentti Zuzana Čaputová ja pääministeri Eduard Heger sekä Saksan liittokansleri Olaf Scholz. Yhdysvaltojen tuesta lausuivat samana päivänä Valkoisen talon lehdistösihteeri sekä senaatin ulkoasiainvaliokuntaa edustavat senaattorit demokraattien Bob Menendez ja republikaanien Jim Risch. Myös Natoon kuulumattoman Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmaisi välittömän tukensa Suomen hakemukselle.
Reaktiot > Kielteiset ulkomaiset reaktiot > Kroatia

Vastustuksestaan ilmoitti etukäteen 26. huhtikuuta 2022 Kroatian presidentti Zoran Milanović, joka halusi kytkeä Suomen jäsenhakemuksen ratifioinnin naapurimaansa Bosnia ja Hertsegovinan vaalilain uudistamiseen. Kroatiassa Naton uusien jäsenmaiden hyväksymisestä ei kuitenkaan päätä presidentti vaan maan parlamentti. Kroatian parlamentin hyväksyttyä Suomen jäsenyyden presidentti on hyväksynyt sitä koskevan lain jatkamatta vastustamista.