stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Murrealbumi
Aku Ankat

Isoon taloon ankka.  (Roope-tarinoota Etelä-Pohojanmaan murteella. Etelä-Pohojanmaan murteelle kääntäny Joose Tammelin)  Helsinki Media, 1998.  ISBN 951-32-0609-2
Kui, sanos Aku.  (Kaikkest paremppi Ankka-jutui Turu murttel. Turu murttel kääntäny Veepee Lehto)  Helsinki Media, 1999.  ISBN 951-32-0838-9
Rotsi on mut byysat puuttuu.  (Viisi Barks-klassikkoa nykystadin slangille kääntänyt Sami Garam. Viisi Barks-klassikkoa nykystadin slangilla)  Helsinki Media, 2000.  ISBN 951-32-0965-2
Kyä viksup päriää.  (Barksin tarinoita Tampereen murteella. Tampereen murteelle kääntänyt Katariina Kallio. Julkaistu myös kirjakielellä nimellä Yrittänyttä ei laiteta)  Helsinki Media, 2001.  ISBN 951-32-1190-8
Avojalakanen Ankka.  (Barksin ankkasarijoja oululaisella ilimasulla. Oulun murteelle kääntänyt Ilkka Mannermaa)  Sanoma Magazines Finland, 2002.  ISBN 951-32-1340-4
Voe tokkiisa, Aku.  (Barksin parraeta savoks viänneltynä. Savon murteelle kääntäneet Markus Miettinen ja Jaakko Seppälä. Julkaistu myös kirjakielellä nimellä Outo lintu)  Sanoma Magazines Finland, 2003.  ISBN 951-32-1506-7
Kaik lutviutuup.  (Ankat haastaat ko Etelä-Karjalas. Simpeleen seudun murteelle kääntänyt Helena Anttonen. Julkaistu myös kirjakielellä nimellä Meiltähän tämä käy)  Sanoma Magazines Finland, 2004.  ISBN 951-32-1683-7
Joulu on jo ovela.  (Ankoitten saikkauksia peräpohjalaismurtheela. Tornionjokilaakson murteelle kääntänyt Terttu Rousu)  Sanoma Magazines Finland, 2005.  ISBN 951-32-1876-7
Suuri suomalainen murrekirja. Aku Ankan taskukirja sisältää ankkatarinoita 18 eri murteella. Julkaistu aiemmin kovakantisena 2017, uusi korjattu painos 2021. [Helsinki]: Sanoma Media Finland, 2021. ISBN 978-951-32-4824-6
Suuri suomalainen murrekirja 2. Aku Ankan taskukirja sisältää vuosina 1998–2005 julkistut kahdeksan Aku Ankan murrealbumia yksissä kansissa. [Helsinki]: Sanoma, 2022. ISBN 978-951-32-4843-7
Slangisota: Carl Barksin klassikkosarjoja Stadin puhekielellä. Kääntäjät: Pinkku Pinsku, Cledos, Veera Salmi, Asa, Kati Kovács, Sami Garam, Anja Snellman, Tuomari Nurmio. Helsinki: Sanoma, 2019. ISBN 978-951-32-4710-2
Muut

Morris & Goscinny & Rytkönen, Olavi: Lykky-Luke: Kolome täräkkätä tulukintoo savoks. Lucky Luke, savoksi kääntänyt Olavi Rytkönen. Tampere: Egmont, 2004. ISBN 952-469-219-8
Browne, Dik: Haaralt Hurja: Tolokun viikinki. Harald Hirmuinen savoksi. Sunnuntaisarjoja vuosilta 1983-84. Olavi Rytkösen savonnos Antti Marttisen suomennoksesta. [Tampere]: Egmont, 1998. ISBN 951-876-658-4
Browne, Dik: Haaraltti Häjympi: Piremmän puukoon päällikkö. Harald Hirmuinen Etelä-Pohjanmaan murteella. Suomennos Markku Kontto, eteläpohjanmaan murteelle kääntänyt Juha Kykkänen. [Tampere]: Egmont, 2001. ISBN 951-876-849-8
↑  ”Ti är intt klook!”, sanoo rakastettu sarjakuvasankari Asterix uudessa murrealbumissa Yle Uutiset. 4.11.2024. Viitattu 4.11.2024.
Ignatius Loyola

| Ignatius Loyola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Guipúzcoa, Baskimaa
Kuollut: 31. heinäkuuta 1556 (64 vuotta)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Pyhä Ignatius Loyola (1491 Loyola, Gipuzkoa, Espanja – 31. heinäkuuta 1556 Rooma, Kirkkovaltio), kastettu nimellä Íñigo López de Loyola, oli katolinen pyhimys, jesuiittaveljestön perustaja ja mystikko.
Elämä

Loyola syntyi varakkaaseen baskiaatelisperheeseen Guipúzcoassa ja oli äidinkieleltään baskinkielinen. Hän oli nuorin 13 lapsesta joka syntyi Marina Saenz de Liconalle ja Beltran Yanez de Onaz y Loyolalle. Nuorella iällä Loyola lähetettiin Arévaloon, Kastilian varainhoitajan Juan Velázquez de Cuéllarin (noin 1460–1517) oppilaaksi ja paašiksi. Nuorukaisena Loyolan sanottiin olevan perso uhkapeleille, kaksintaisteluille ja naisseikkailuille, ja hän joutui kiivasluontoisuutensa ja naisseikkailujensa vuoksi usein ongelmiin.
Loyola oli nuoresta alkaen kiinnostunut sotataidosta. Velazquesin kuoltua Loyola siirtyi Najeran herttuan Antonio Manrique de Laran (k. 1535) palvelukseen ja päätyi taistelemaan herttuan joukoissa Comuneros-kapinallisia vastaan. Pamplonan taistelussa vuonna 1521 Loyola haavoittui molempiin jalkoihin tykin osumasta, ja hänen oikea jalkansa vammautui vakavasti.
Ollessaan toipilaana uskonnollisessa hospitaalissa, Loyola syventyi tavanomaisen ritariromanssien puutteessa uskonnolliseen kirjallisuuteen. Loyola luki muun muassa Ludolph Saksilaisen (noin 1295–1378) kristillistä mietiskelyä käsittelevää teosta Vita Christi (suom. "Kristuksen elämä") ja Jacobus Voraginelaisen (noin 1230–1298) pyhimysten elämää käsittelevään teokseen Kultainen Legenda. Niiden vaikutuksesta hän päätti omistaa elämänsä pyhimysten viitoittamalle askeesille ja suorittaa pyhiinvaelluksen Jerusalemiin. Varsinkin Fransiskus Assisilaisen ja Pyhän Dominicuksen elämäntarinat tekivät Loyolaan suuren vaikutuksen.
Pitkän toipilasaikansa kestäessä Loyola näki sarjan uskonnollisia näkyjä Jeesuksesta ja Mariasta, ja kirjoitti sen pohjalta noin 300 sivua tekstiä, josta myöhemmin muokkaantui Loyolan pääteos Harjoituksia. Teksti on kirjoitettu espanjaksi, sillä Loyola ei osannut latinaa. Sappikivien aiheuttamat kivut ja kuumetilat sekä muut sairaudet vaivasivat Loyolaa hänen koko elämänsä ajan.
Toivuttuaan Loyola hylkäsi omaisuutensa ja lähetti kotiin palvelijansa. Hän matkusti Montserratin luostariin Kataloniaan ja hylkäsi siellä ritariuden tunnukset (miekkansa ja tikarinsa) kirkon alttarille. Lopun elämäänsä Loyola pukeutui karusti, kerjäsi elääkseen, matkusteli laajasti ympäri Espanjaa, usein jalan tai aasilla, ja suoritti aikeensa mukaisesti pyhiinvaelluksen Jerusalemiin. Loyola kutsui itseään pyhiinvaeltajaksi ja esiintyi useimmiten nimettömänä.
Köyhyyslupauksesta ja sen tuomista ongelmista huolimatta Loyola opiskeli Barcelonan, Salamancan ja Pariisin yliopistoissa ja sai filosofian maisterin arvon Pariisin yliopistosta vuonna 1534. Loyolaa epäiltiin toistuvasti harhaoppisuudesta, ja hän oli vankeudessa ja toistuvasti inkvisition tutkittavana. Usein hänet karkotettiin tai häntä kiellettiin opettamasta, mistä syystä hän lopulta siirtyi Pariisiin.
Jesuiittaveljeskunnan perustaminen

Paavi Paavali III vahvisti Loyolan järjestösäännön vuonna 1540. Loyolan kuolinvuonna jesuiittaveljeskuntaan kuului lähes tuhat jäsentä, joiden kanssa Loyola kävi tiivistä kirjeenvaihtoa. Noin seitsemän tuhatta Loyolan kirjoittamaa kirjettä on julkaistu.
Teoksia > Harjoituksia

Paavali III:n antamaa hyväksyntää Loyolan pääteoksille eli Harjoituksille on kutsuttu korkeimmaksi millekään kirjalle myönnetyksi paavilliseksi hyväksynnäksi. Monet muut paavit ovat sittemmin lisänneet omia suosituksiaan Harjoituksille ja paavi Pius XI julisti Loyolan hengellisten harjoitusten suojeluspyhimykseksi vuonna 1922.
Harjoituksien ydin on retriitinomainen, kuukauden mittainen ohjattu sarja, joka on jaettu viikkoihin. Teos on suunnattu retriitin ohjaajalle, eikä sitä ole tarkoitettu luettavaksi hartauskirjana.
Teoksia > Pyhiinvaeltajan kertomus

Pyhiinvaeltajan kertomus on saneltu jesuiitta Luis Conçalves de Camaralle, joka on sanellut sen kirjureille. Teos on kirjoitettu espanjaksi ja italiaksi ja on kaunokirjallisesti vaatimaton ja elämäkertateoksena ylimalkainen, luultavasti siksi että yksityiskohtia on jäänyt pois saneluprosessissa ja koska Loyola oli vastahakoinen teoksen sanelemiseen.
Vaikka Loyola oli mitä ilmeisimmin lahjakas ja karismaattinen oman sääntökuntansa perustaja, jonka paavi lopulta tunnusti ja jolla oli jo sitä ennenkin lukuisia seuraajia, omaelämäkerrassaan Loyola kuvaa elämäänsä korostetusti sarjana vastoinkäymisiä ja epäonnistumisia. Opiskelut eivät tunnu sujuvan, sairaudet vaivaavat, Loyolan hankkeet ja haaveet valuvat tyhjiin ja hän joutuu välttämättömyyden edessä kulkemaan maankiertäjän ominaisuudessa pitkin Espanjaa.
Pyhiinvaeltajan kertomuksessa Loyola luultavasti liioittelee omia puutteitaan vaikuttaakseen vaatimattomalta, mutta teoksesta voidaan silti päätellä, että luonteeltaan Loyola oli äkkipikainen, impulsiivinen ja vaikutuksille altis. Muutama esimerkkikertomus havainnollistaa Loyolan luonteenpiirteitä:
Matkalla Manresaan Loyola keskustelee erään maurin kanssa uskonasioista ja päättää spontaanisti murhata matkatoverinsa, koska keskustelu ei tyydytä Loyolaa. Murha jää toteuttamatta, koska Loyola ei ole varma, kumpaan suuntaan edeltä ratsastanut matkatoveri on ratsastanut. Jerusalemissa Loyola karkaa matkaseurueestaan, kävelee edestakaisin suunnitelmattomasti ja yrittää jäädä luvattomasti Jerusalemiin. Hän jää kuitenkin pian kiinni ja hänet ilmeisesti karkotetaan Kyprokselle ensimmäisessä lähtevässä laivassa.
Loyola kuvailee huomattavia oppimis- ja keskittymisvaikeuksia, sekä kokemuksia, jotka nykylukija tulkitsee helposti maanis-depressiivisyytenä. Loyola kuvailee myös pakkoajatuksia, itsetuhoisuutta ja unettomuuden oireita. Hän hankkiutuu usein tietoisesti ongelmiin ja aiheuttaa usein käytöksellään pahennusta. Usein hänet määrätään joko saarnauskieltoon, vangitaan tai karkotetaan. Inkvisitio tutki Loyolan opetuksia useaan otteeseen, mutta ei kuitenkaan tuomitse häntä.
Kuolema ja kanonisointi

Loyola kuoli Roomassa riehuneeseen rajuun malariaepidemiaan eli roomalaiskuumeeseen vuonna 1556. Hänet julistettiin pyhimykseksi 1609 ja kanonisoitiin 1622.
Loyola on Álavan, Baskimaan, Bilbaon hiippakunnan, Bizkaian (Vizcayan), Gipuzkoan(Guipuscoan), jesuiittojen, retrettien ja sotilaiden suojeluspyhimys. Häntä kuvataan kirjalla, kasukalla ja pyhällä eukaristialla. Pyhimyksen juhlapäivää vietetään 31. heinäkuuta.
Pyhää Ignatius Loyolaa on muistettu roomalaiskatolisessa messussa hänen muistopäivänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
»Orémus. Deus, qui ad maiórem tui nóminis glóriam propagándam, novo per beátum Ignátium subsídio militántem Ecclésiam roborásti: concéde; ut, eius auxílio et imitatióne certántes in terris, coronári cum ipso mereámur in cœlis.»
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ignatius Loyola Wikimedia Commonsissa
Pyhäköksi muutettu Loyolan luola Manresassa.
Ikaalisten Auto

Ikaalisten Auto Oy on Ikaalisissa toimiva linja-autoliikennöitsijä.
Ikaalisten Auton toimintaan kuuluu koulukyyditykset, tilausajot ja Ikaalisten Matkatoimiston kyyditykset . Yrityksellä on 6 työntekijää ja liikevaihto on noin 870 000€ (2023).
Historia

Osakeyhtiön ovat perustaneet lähinnä ikaalislaiset maanviljelijät, jotka halusivat säilyttää pysyvän julkisen yhteyden Ikaalisten maalaiskunnan Kovelahdesta Kyrösjärven pohjoispäästä Valtatien 23 tuntumasta Tampereelle. Yhtiön perustamisvuosi on 1950, ja ensimmäisenä toimitusjohtajana oli Nestor Mäkkylä.
Liikennöinti alkoi toimintansa lopettaneen Akseli Kallion vanhoilla linja-autoilla. Kallio oli aloittanut uransa taksiautoilijana Hämeenkyrössä vuosien 1926–1927 tienoilla. Vuonna 1933 hän oli saanut hoitaakseen linjaliikenteen Hämeenkyrön ja Ikaalisten välillä, ja vuonna 1938 hänelle siirtyi linja Kovelahti–Ikaalinen–Tampere, jonka maanviljelijä Taave Nikinoja oli aloittanut 1920-luvun lopulla. Kallio luopui linja-autoliikenteen harjoittamisesta ja siirtyi kauppiaaksi vuonna 1950.
Vuonna 1960 busseja oli jo viisi, liikenne kulki myös pohjoiseen Parkanon ja Karvian suuntaan ja vuoroliikenteessä kulki paljon väkeä. Tulevina vuosikymmeninä siirryttiin enemmän tilauskyyteihin, ja linjoista jäi viimeiseksi toimimaan alkuperäinen Kovelahti–Tampere-väli. Nykyisin suurin osa Ikaalisten Auton liikevaihdosta muodostuu omista ja Ikaalisten Matkatoimiston tilausajoista.
Yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 1960 toimi yhtiössä alun perin autonkuljettajana työskennellyt Toivo Nurmilahti ja hänen kuolemansa jälkeen vuodesta 1967 hänen puolisonsa Elli Nurmilahti (myöh. Markkula). Vuonna 1987 toimitusjohtajaksi tuli heidän poikansa Juha Nurmilahti. Vuonna 1988 yhtiöllä oli 13 linja-autoa.  Vuonna 2013 jämijärveläinen liikennöitsijä Timo Ranta osti Ikaalisten Auto Oy:n koko osakekannan. Nykyisin yhtiöllä on kuusi linja-autoa.  Toinen yhtiön kahdesta ensimmäisestä linja-autosta, vuoden 1939 mallia oleva Volvo, on myöhemmin kunnostettu ja katsastettu museoautoksi.  Yhtiöllä on museointia varten säilytettynä myös vuosimallin 1976 Scania-turistibussi.
Aiheesta muualla

Ikaalisten Auto – kotisivu
Nancey Murphy

Nancey Murphy on yhdysvaltalainen kristillinen filosofi, joka on työssään ollut erityisen kiinnostunut tieteen ja uskonnon suhteesta ja kristillisestä materialismista.
Elämä

Nancey Murphy on toiminut kristillisen filosofian professorina Fuller Theological Seminarissa vuodesta 1989 lähtien. Hän valmistui maisteriksi 1973 Creightonin yliopistosta aineinaan filosofia ja psykologia. Hän suoritti filosofian tohtorin arvon tieteen filosofiassa vuonna 1980 Kalifornian yliopistosta, Berkeleyssä ja teologin tohtorin arvon 1987 Graduate Theology Unionissa, Berkeleyssä.
Vuonna 1998 Murphy valittiin Creighton yliopiston vuoden alumniksi ja 2006 hänet valittiin GTU:n Vuoden alumniksi. Vuonna 1999 hän liittyi J.K Russell Fellowksi teologian ja luonnontieteen keskukseen (Center for Theology and Natural Sciences). Hänet valittiin myös kansainväliseen tieteen ja uskonnon yhteisöön (International Society for Science and Religion). Vuonna 2007 Los Angeles Magazine nimesi hänet yhdeksi sadasta vaikutusvaltaisimmasta henkilöstä. Murphy toimii pastorina baptisteja lähellä olevassa kirkkokunnassa Church of the Brethren..
Filosofia

Filosofiassa Murphy painottaa erityisesti näkemystä, että tiede on otettava vakavasti myös uskonnon alueella. Hän kannattaa kristillistä materialismia, eli aineellista käsitystä ihmisestä. Hänen mukaansa kristillinen ihmiskäsitys on myös Raamatussa aineellinen ja termit kuten "henki" viittaavat vain suhteisiin ihmisen ja jonkin muun välillä.
Teokset

2007. (toim. W. S. Brownin kanssa) Did My Neurons Make Me Do It?: Philosophical and Neurobiological Perspectives on Moral Responsibility and Free Will, Oxford University Press. ISBN 0199568235
2006. Bodies and Souls, or Spirited Bodies? Cambridge University Press. ISBN 0521676762
2002. Religion and Science: God, Evolution, and the Soul (toim. Carl S. Helrich), Pandora Press.
1997. Reconciling Theology and Science: A Radical Reformation Perspective, Pandora Press. ISBN 0969876246
1997. Anglo-American Postmodernity: Philosophical Perspectives on Science, Religion, and Ethics, Westview Press. ISBN 0813328691
1996. (George F.R. Ellisin kanssa) On the Moral Nature of the Universe: Theology, Cosmology, and Ethics, Fortress Press. ISBN 0800629833
1996. Beyond Liberalism and Fundamentalism: How Modern and Postmodern Philosophy Set the Theological Agenda, Trinity Press International. ISBN 1563381761
1994. Reasoning and Rhetoric in Religion, Trinity Press International. ISBN 1579107729
1990. Theology in the Age of Scientific Reasoning, Cornell University Press. ISBN 0801481147
Aiheesta muualla

Nancey Murphy: Nonreductive Physicalism and Free Will Metanexus. 2008. Viitattu 11.4.2021.
Nancey Murphy: Is “Nonreductive Physicalism” an Oxymoron? Metanexus. 2011. Viitattu 11.4.2021.
Kirja-arvio: Nancey Murphy, Bodies and Souls, or Spirited Bodies?[vanhentunut linkki]
Videoleike: A Conversaton with Nancey Murphy and Jeffrey Schloss Youtube
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Ikäpresidentti

Ikäpresidentti on valitun yhdistyksen (mm. valtiopäivät) pitkäaikaisin tai iältään vanhin jäsen; Suomessa kuitenkin eduskunnan vanhin jäsen on ikäpuhemies. Nimitystä käytetään yleensä kunnioittavassa mielessä, johon nimityksen presidentti-osa viittaa. Nimitystä on esimerkiksi käytetty SM-liigan vanhimmasta jääkiekkopelaajasta puhuttaessa.
Joissakin tapauksissa ikäpresidentillä voi olla suurempi päätäntävalta tai painavampi sana. Näin arvostetaan iän (mahdollisesti) tuomaa tietoa, taitoa ja kokemusta.
Musée royal de l’Armée

Museon rakennus Palais du Cinquantenaire/Jubelparkpaleis
Musée royal de l'Armée et d'Histoire militaire (holl. Koninklijk Museum van het Leger en de Krijgsgeschiedenis) on Brysselissa sijaitseva Belgian sotamuseo, joka säilyi vuonna 1881 rakennetussa juhlapalatsin siivessä läpi maailmansotien ilman suuria vaurioita. Museossa on aseita esillä useiden vuosisatojen ajalta, museon pihalla on myös panssarivaunuja ja muutama pieni laiva. Ensimmäistä maailmansotaa esittelevässä Venäjä-osastossa on Mannerheim-vitriini. Suurin osasto on ilmailumuseo.
Ilmailumuseo

Ilmailuosaston lentokonekokoelma oli pieni (15 konetta esillä, 30 varastossa) 1960-luvun lopulle asti. Tuolloin eversti Mike Terlingen ja vääpeli Jean Booten tapasivat sairaalassa, kumpikin toipui lentokoneen maahansyöksyn aiheuttamista vammoista. He keskustelivat tuolloin ilmailumuseosta. Tuosta ajasta eteenpäin Belgian ilmavoimat ovat tukeneet museon toimintaa. Esillä on likimain sata pääosin sotilaslentokonetta. Vuonna 2010 ilmailumuseossa on käynnissa laaja remontti.
Nykyisin esillä on noin 100 konetta avarassa hallissa, muun muassa
Aero L-29 Delfin
Avro 652 Anson
AVRO Canada CF100
Bristol Blenheim
Bucker Bestmann
C-119 Flying Boxcar
Caudron G.3
Dassault Mirage 5
De Havilland Mosquito Mk. 30
De Havilland Tiger Moth
De Havilland Vampire
De Havilland Canada DHC CF100
Dornier Do 27
F-84 Thunderstreak
F-86
Fairey Battle
Fiat G91Y
Fieseler Fi 156 Storch
Fouga Magister
General Dynamics F-16 Fighting Falcon
Gloster Meteor Mk. VIII
Gloster Meteor MF II
Hawker Hunter
Hawker Hurricane
Harvard
Douglas A-26 Invader
Jakovlev Jak-11
Lockheed T-33 Shooting Star
Lockheed F-16A
Lockheed F 104 G Starfighter
McDonnell Phantom RF-4E
MiG-23
MiG-21
MiG-15
Morne Saulnier M.S. 230
Ouragan
Pembroke P-38
Republic Thunderflash
Republic F-84 Thunderjet
Saab J35 Draken
Stampe & Renard SR-7B (belgialainen lentokonetehdas, jonka koneita on esimerkiksi Tintti-sarjakuvissa)
Stampe & Renard SV 40
Supermarine Spitfire Mk. IX
Supermarine Spitfire Mk. XIV
Wesswx?
Aiheesta muualla

Museon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Musée Royal de l'Armée Wikimedia Commonsissa
Ryanair UK

| Ryanair UK |
| --- | --- |
 IATA: RK  –  ICAO: RUK 
Kutsukoodi:  BLUE MAX
Perustettu:  1985
Laivaston koko:  13
Emoyhtiö:  Ryanair
Kotipaikka:  Stanstedin lentoasema
Ryanair UK (IATA: RK, ICAO: RUK, kutsukoodi: BLUE MAX) on brittiläinen halpalentoyhtiö ja Ryanairin tytäryhtiö. Se aloitti lentotoiminnan maaliskuussa 2019. Sen kotipaikka on Enterprise House Stanstedin lentoasemalla.
Historia

Ryanair UK perustettiin 30. toukokuuta 1985 nimellä Dawndell Limited. Nimi muuttui muotoon Ryan Air UK Limited 27. kesäkuuta 1995, ja nykyinen kirjoitusasu tuli käyttöön 1. marraskuuta 1995.
Ryanair tiedotti tammikuussa 2018 aikovansa hakea Ryanair UK:lle lentotoimilupaa, joka sallisi Ryanair UK:n lentää Ryanairin Yhdistyneen kuningaskunnan sisäiset lennot, mikäli brexit toteutuisi sopimuksettomana. Ensimmäinen Boeing 737-800 -kone siirrettiin emoyhtiön laivastosta Ryanair UK:lle joulukuussa 2018. Yhtiö sai lentotoimiluvan tammikuussa 2019 ja aloitti lentotoiminnan saman vuoden maaliskuussa.
Laivasto

Ryanair UK:n laivasto maaliskuussa 2023.
| Lentokone | Toiminnassa | Tilaukset | Matkustajat |
| --- | --- | --- | --- |
| Boeing 737-800 | 13 | – | 189 |
| Yhteensä | 13 | – |  |
Ryanair UK:n Boeing 737-800 Ryanairin värityksessä.
Gibadulla Murtasin

| Gibadulla Murtasin> Гибадулла Муртазин  عبيد الله مرتضى Ğöbəydulla Mortaza |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Gubaidullah Murtazin
Syntynyt: 25. lokakuuta, 1895 Turkestanin alue, Keski-Aasia
Kuollut: 28. heinäkuuta 1968 (72 vuotta) Helsinki, Suomi
Puoliso:  Halime Abdrahim
Gibadulla Murtasin (25. lokakuuta 1895 – 28. heinäkuuta 1968) oli Suomen tataariyhteisön keskuudessa toiminut opettaja, joka otti myös osaa yhteisön kulttuuritoimintaan. Murtasin muutti 1920-luvun alussa Tampereelle ja vaikutti myöhemmin Helsingissä. Murtasin oli kotoisin Keski-Aasian Turkestanin alueelta.
Elämäkerta > Ennen Suomea

Gibadulla Murtasin (Ğöbäydulla Mortaza) syntyi vuonna 1895 Keski-Aasian Turkestanin alueella. Nuoruusvuosinaan hän opiskeli Sarapulin madrasassa. Murtasin jatkoi opiskelujaan Kazanissa, josta hän valmistui opettajaksi.
Murtasin palveli ensimmäisen maailmansodan aikaan Venäjän armeijassa. Hän joutui Baltian rintamalla ollessaan vangituksi, jolloin hänet kuljetettiin Tanskaan. Häntä auttoi teologi Alimcan Idris, joka toimi Berliinissä muslimisotilaiden opettajana ja hengellisenä johtajana. Idris siirrätti sotilaita Tanskasta Berliiniin, jossa hän auttoi heitä eri keinoin. Murtasin pääsi Berliinissä muun muassa työskentelemään arabiankielisiä Koraaneja painavan kirjapainon latomoon.
Elämäkerta > Suomessa

Gibadulla Murtasin saapui vuonna 1923 Tampereelle. Hän hoiti kaupungissa "maallikkoimaamin" tehtäviä vuosina 1923-1941. Häntä aikaisemmin auttanut Alimcan Idris ehdotti hänelle vakinaista imaamin virkaa, mutta Murtasin kieltäytyi, todeten olevansa enemmänkin opettaja eikä imaami.
Murtasin kirjoitti yhteisönsä elämästä tataariaktivisti Ayaz İshakin toimittamaan lehteen Yaña Milli Yul nimikkeellä haberçı (tiedottaja). Alkuaikoina hän toi niissä esiin muun muassa sen, kuinka tataarinuoret eivät saaneet hänen mielestään riittävästi oman kansansa kulttuuri- ja uskontovalistusta. Murtasin painotti oman yhdityksen perustamisen tärkeyttä. Vuonna 1935, Tampereen Turkkilainen Yhdistys rekisteröitiin oikeusministeriössä. Murtasin toimi yhdistyksen puheenjohtajana useita vuosia. Hän oli merkittävä henkilö sen kautta yhteisölle järjestetyissä kulttuuritapahtumissa, kuten teatteriesityksissä, joita Murtasin itse myös välillä ohjasi. Hän lisäksi hoiti muun muassa näytelmien kutsukorttien ja ohjelmalehtisten laatimisen.
Murtasin toimi Suomessa tataariyhteisön opettajana. Hänen on sanottu olleen sotilaskoulutuksensa takia vaativa työssään. Murtasin toimi 1930-luvulla Tampereen turkkilaisen äidinkielenkoulun opettajana ja vuonna 1941 hän siirtyi Helsinkiin lasten äidinkielen ja islaminuskon opettajaksi, ja 1949 juuri perustetun turkkilaisen kansakoulun johtajaopettajaksi. Hän oli avioitunut vuonna 1947 Halime Abdrahimin kanssa.
Murtasin kirjoitti "Tel sabaqlarï I" (Kielen oppijaksoja 1) -nimisen kirjan, jonka julkaisi Turkkilaisen kansakoulun kannatusyhdistys vuonna 1950 Helsingissä. Hän oli myös "Maḥallä ḫabärläre" (Seurakunnan uutisia) -lehden yksi toimittaja.
Hän oli taitava viulunsoittaja sekä puhuja, jolla oli tapana sanoa asiansa lyhyesti ja terävästi.
Murtasin oli yksi seitsemästä Suomen tataariyhteisön jäsenestä joka otti osaa vuonna 1938 Varsovassa järjestettyihin Idel-Uralin 20-vuotismuistojuhliin.
Gibadulla Murtasin kuoli 28. heinäkuuta 1968. Hänet ja puolisonsa on haudattu Helsingin islamilaiselle hautausmaalle.
Nimi

Gibadulla Murtasin (ven. Гибадулла Муртазин), myös muotoon Gubaidullah Murtazin, on tataarin kirjakielellä Гобәйдулла Мортазин; Ğöbəydulla Mortazin (Mortaza / Мортаза ilman venäläistä päätettä).
Tataarin vanhalla kirjaimistolla عبيدالله مرتضى (İske imlâ).
Arabialainen etunimi عُبَيْدُ الله  (ʻUbaydu Allāh, Ubaidullah) tarkoittaa ”Allahin pieni palvelija”.
"Tampereen turkkilaisen äidinkielenkoulun" oppilaat opettajansa kanssa 1930-luvun alussa. Kuvassa Halide Ibrahim, Alime Kaader, Zekiye Muhammedshan, Aliye Hakimsan, Mönire Ibrahim, Gibadulla Murtasin, Halide Wafin, Naile Wafin, Halide Baibulat, Kadriye Wafin, Halime Neuman, Alime Ibrahim.
Turkkilaisen kansakoulun ensimmäinen luokka vuonna 1954. Seisomassa oikealta opettajat Gibadulla Murtasin ja Kristiina Kandelin, sekä johtokunnan puheenjohtaja Ymär Daher ja lasten vanhempia.