stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mass Effect 3

| Mass Effect 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  BioWare
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Electronic Arts, Humble Store, PlayStation Store, Steam, Microsoft Store ja Nintendo eShop
Ohjaaja:  Casey Hudson
Tuottaja:  Jesse Houston
Käsikirjoittaja:  Mac Walters
Säveltäjä:  Clint Mansell
Pelisarja:  Mass Effect
Pelimoottori:  Unreal Engine 3
Julkaistu:  NA 6. maaliskuuta 2012 AU 8. maaliskuuta 2012 EU 9. maaliskuuta 2012
Lajityyppi:  toimintaroolipeli, tieteisfiktio, kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: D (17 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  USK 16 
Alusta:  Windows, Xbox 360, PlayStation 3, Wii U
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray, digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Mass Effect 3 on BioWaren kehittämä ja Electronic Artsin maaliskuussa 2012 Microsoft Windowsille, Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle julkaisema Mass Effect -toimintaroolipelisarjan videopeli. Peli on Mass Effect -trilogian viimeinen osa. Pelin demoversio julkaistiin kaikille alustoille 14. helmikuuta 2012.
Mass Effect 3:n juoneen vaikuttavat pelaajan tekemät päätökset trilogian aiemmissa peleissä. Pelin tapahtumat sijoittuvat eri puolille galaksia. Taistelumekaniikkaa on muutettu aiempiin peleihin verrattuna niin, että suojaan hakeutumiseen ja taistelualueella liikkumiseen on lisätty mahdollisuuksia.
Pelin tarina jatkuu Mass Effect 2:n Arrival-lisäosan tapahtumista. Komentaja Shepardin tulee pelastaa galaksi Reapers-lajilta keräämällä muut galaksin sivilisaatiot yhteen, samalla kun ihmisten asiaa ajava Cerberus-sotilasjärjestö on päättänyt kääntyä häntä vastaan.
Pelaaminen

Mass Effect 3:ssa on kolme ennalta määriteltyä kampanjatilaa: toiminta, tarina ja roolipeli. Toimintatilan keskusteluissa vastaukset valitaan automaattisesti ja taisteluiden vaikeusaste on normaali; tarinatilassa pelaaja valitsee keskusteluissa itse vastaukset, mutta taisteluissa vaikeusaste on helppo; roolipelitilassa vastaukset valitaan itse ja vaikeusaste on normaali.
Hahmojen taitojen kehitystä ja aseiden muokkausmahdollisuuksia on muutettu Mass Effect 2:ta yksityiskohtaisemmiksi. Pelaajat aloittavat taitojen kehittämisen aluksi yhtä reittiä pitkin. Myöhemmin valitaan tarkemmin kahdesta vaihtoehdosta taidon kehityssuunta, mikä avaa jälleen uusia mahdollisuuksia. Aseita voi muokata aiemmista peleistä poikkeavalla tavalla lisäämällä uusia tähtäimiä, piippuja ja ammustyyppejä.
Pelaaminen > Moninpeli

Mass Effect 3 sisältää enintään neljän pelaajan yhteistyömoninpelin, jossa pelaajat taistelevat varta vasten moninpeliin luoduissa tehtävissä, jotka saattavat vaikuttaa yksinpelikampanjan lopputulemaan. Moninpelitehtävien suorittaminen ei ole kuitenkaan välttämätöntä täydelliseen yksinpelikampanjan päätökseen.
Moninpelissä ei ole hahmoja yksinpelistä, vaan pelaajat luovat oman hahmonsa ja valitsevat sille haluamansa rodun. Jokaisella rodulla on oma yksilöllinen voimansa. Kuten yksinpelissä, moninpelissä hahmon saaminen uudelle tasolle parantaa sen taitoja. Moninpelissä pelaajalla voi olla vain kaksi asetta kerrallaan ja asetta voi vaihtaa vain painamalla sitä vastaavaa painiketta pohjassa.
Vastaanotto

Mass Effect 3 sai kriittisen hyvän vastaanoton. Andrew Reiner Game Informerista antoi pelille täydet pisteet eli 10/10 ja vakuutti että "BioWare on tehnyt yhden parhaista taidokkaasti muotoilluista tarinoista ikinä". Thierry Nguyen 1UP.com -sivustolta antoi arvosanaksi "A":n ja totesi, "Vaikka Mass Effect 3 kompastelee ajoittain, niin fakta on että Shepardin tarina tekee siitä ainutlaatuisemman roolipelin tänä vuonna." Edge antoi pelille pisteet 8/10 sanoen pelin olevan yksi rikkaimmista sci-fi-sagoista." Tom Francis PC-gameristä antoi pelille pisteet 93/100 kehuen pelin musiikkia." Mass Effect 3 oli ehdolla viiteen palkintoon vuonna 2012 Spike Video Game Awardsissa, sisältäen: Game of the Year, jonka se voitti ja paras RPG. Game Informer palkitsi pelin "vuoden peli" palkinnolla
Aiheesta muualla

Mass Effect 3:n virallinen sivusto
Marie Trintignant

| Marie Trintignant |
| --- | --- |
 Piirustus Marie Trintignant’ista.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1962 Boulogne-Billancourt
Kuollut: 1. elokuuta 2003 (41 vuotta) Neuilly-sur-Seine
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marie Trintignant (21. tammikuuta 1962 Boulogne-Billancourt – 1. elokuuta 2003 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen näyttelijä, joka oli viidesti ehdolla César-palkinnon saajaksi.
Trintignant syntyi Boulogne-Billancourtissa näyttelijä Jean-Louis Trintignantin ja tämän toisen vaimon Nadine Marquandin tyttärenä. Hänellä itsellään oli neljä lasta.
Trintignant menehtyi 41-vuotiaana aivoödeemaan, jonka oli aiheuttanut Vilnassa, Liettuassa tapahtunut pahoinpitely. Pahoinpitelijä oli hänen entinen poikaystävänsä Noir Désir -yhtyeen laulaja Bertrand Cantat, joka sai Liettuassa taposta kahdeksan vuoden vankeustuomion.
Trintignant on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin.
Aiheesta muualla

Marie Trintignant Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Megáli Panagía (Chalkidikí)

| Megáli Panagía Μεγάλη Παναγία |
| --- | --- |
 Megáli Panagía
 Koordinaatit: 40°26′41″N, 23°40′52″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Chalkidikí
Kunta:  Aristotélis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  1302030101
Väkiluku (2011):  2 592
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Megáli Panagía (kreik. Μεγάλη Παναγία) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Chalkidikín niemimaalla Makedoniassa. Se kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Panagían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Panagían kunnallisyksikköön. Megáli Panagía muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Μεγάλης Παναγίας, Dimotikí Koinótita Megális Panagías). Kaupungin väkiluku on 2 592 (vuonna 2011).
Megáli Panagían kaupunki sijaitsee Chtíkelan kukkulalla linnuntietä noin 21 kilometriä itäkoilliseen alueyksikön pääkaupungista Polýgyroksesta ja noin 67 kilometriä itäkaakkoon Thessalonikista. Kaupungin nimi oli vuoteen 1928 saakka Reveníkia (Ρεβενίκια). Nykyisen nimensä se on saanut läheisestä Suuren Neitsyt Marian luostarista (Moní Megális Panagías). Toinen luostari alueella on Panagía Foverá Prostasía. Kylän vanhin kirkko on bysanttilaisaikainen Panagoúdan kirkko perimätiedon mukaan vuodelta 1007.
Megáli Panagía oli lakkautetun Panagían kunnan kuntakeskus.
Martine Robbeets

Martine Irma Robbeets on belgialainen kielitieteilijä. Vuodesta 2015 hän on toiminut tutkimusryhmän johtajana Max Planck -instituutissa Jenassa Saksassa.
Robbeetsin kiinnostuksen kohteita ovat vertaileva kielitiede, historiallinen kielitiede, kielitypologia, kielikontaktit, kieliopillistuminen, monitieteinen tutkimus ja kielten evoluutio.
Hän on tunnettu transeuraasialaisia kieliä koskevasta hypoteesista, joka ryhmittelee japanilaiset kielet, korealaiset kielet, tunguusikielet, mongolikielet ja turkkilaiset kielet yhdeksi kielikunnaksi.
Käännös suomeksi
Magneettinen immunomääritys

Magneettinen immunomääritys (MIA) on eräänlainen diagnostinen immunomääritys, jossa käytetään magneettihelmiä leimaajina perinteisten entsyymien (ELISA), radioisotooppien (RIA) tai fluoresoivien osien (fluoresenssi-immunomääritykset) sijasta tietyn analyytin osoittamiseksi. MIA:ssa vasta-aine sitoutuu spesifisesti antigeeniinsä, jolloin magneettinen leima on konjugoitu parin yhteen elementtiin. Magneettihelmien läsnäolo havaitaan sitten magneettilukijalla (magnetometri), joka mittaa helmien aiheuttaman magneettikentän muutoksen. Magneettimittarin mittaama signaali on verrannollinen analyytin (viruksen, toksiinin, bakteerien, sydänmarkkerin jne.) pitoisuuteen alkuperäisessä näytteessä.
Magneettimerkinnät

Magneettihelmet on valmistettu nanometrikokoisista rautaoksidihiukkasista, jotka on kapseloitu tai liimattu yhteen polymeerien kanssa. Nämä magneettihelmet ovat kooltaan 35 nm:stä 4,5 μm:iin. Magneettiset nanohiukkaset ovat kooltaan 5-50 nm, ja niillä on ainutlaatuinen ominaisuus, jota kutsutaan superparamagnetismiksi, kun niihin kohdistetaan ulkoinen magneettikenttä. Tämän superparamagneettisen ominaisuuden löysi ensimmäisenä ranskalainen Louis Néel, joka sai Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1970, ja sitä on jo käytetty lääketieteellisissä sovelluksissa magneettiresonanssikuvantamisessa (MRI) ja biologisissa erotteluissa, mutta ei vielä kaupallisissa diagnoosisovelluksissa merkitsemiseen. Magneettimerkinnöillä on useita ominaisuuksia, jotka soveltuvat hyvin tällaisiin sovelluksiin:
reagenssikemia tai valonvalkaisu ei vaikuta niihin, joten ne ovat vakaita ajan mittaan,
biomolekyylinäytteen magneettinen tausta on yleensä merkityksetön,
näytteen sameus tai värjäytyminen ei vaikuta magneettisiin ominaisuuksiin,
magneettihelmiä voidaan manipuloida etäältä magneettisesti.
Havaitseminen

Magneettisella immunomäärityksellä (MIA) voidaan havaita valikoituja molekyylejä tai taudinaiheuttajia käyttämällä magneettisesti merkittyä vasta-ainetta. Toiminta muistuttaa ELISA- tai Western Blot -menetelmää, ja analyyttien pitoisuuksien määrittämiseen käytetään kahden vasta-aineen sitoutumisprosessia. MIA:ssa käytetään vasta-aineita, jotka päällystävät magneettihelmiä. Nämä vasta-aineet sitoutuvat suoraan haluttuun taudinaiheuttajaan tai molekyyliin, ja sitoutuneista helmistä lähtevä magneettinen signaali luetaan magnetometrillä. Suurin etu, jonka tämä tekniikka tarjoaa immunovärjäykseen, on se, että se voidaan suorittaa nestemäisessä väliaineessa, kun taas ELISA:n tai Western Blottingin kaltaiset menetelmät vaativat paikallaan pysyvän väliaineen, johon haluttu kohde sitoutuu ennen kuin sekundäärivasta-aine (kuten HRP [Horse Radish Peroxidase]) voidaan käyttää. Koska MIA voidaan suorittaa nestemäisessä väliaineessa, haluttujen molekyylien tarkempi mittaus voidaan suorittaa mallijärjestelmässä. Koska kvantifioitavien tulosten saamiseksi ei tarvitse tehdä eristystä, käyttäjät voivat seurata aktiivisuutta järjestelmässä. Saadakseen paremman käsityksen kohteensa käyttäytymisestä.
Tapoja, joilla tämä havaitseminen voi tapahtua, on hyvin lukuisia. Yksinkertaisin toteamismuoto on ajaa näyte painovoimapylvään läpi, joka sisältää polyeteenimatriisin, jossa on sekundäärinen vasta-aine. Kohdeyhdiste sitoutuu matriisin sisältämään vasta-aineeseen, ja mahdolliset jäännösaineet pestään pois käyttämällä valittua puskuria. Magneettiset vasta-aineet johdetaan sitten saman kolonnin läpi, ja inkubaatioajan jälkeen kaikki sitoutumattomat vasta-aineet pestään pois samalla menetelmällä kuin aiemmin. Kohdeaineeseen sitoutuneista magneettihelmistä saatua lukemaa, jonka kalvon vasta-aineet ovat vanginneet, käytetään kohdeyhdisteen kvantifiointiin liuoksessa.
Koska menetelmä on niin samankaltainen kuin ELISA- tai Western Blot -menetelmä, MIA-kokeet voidaan mukauttaa niin, että niissä käytetään samaa ilmaisua, jos tutkija haluaa kvantifioida tietonsa samalla tavalla.
Magnetometrit

Yksinkertaisella laitteella voidaan havaita näytteen läsnäolo ja mitata sen magneettinen kokonaissignaali, mutta tehokkaan MIA:n kehittämisen haasteena on erottaa luonnossa esiintyvä magneettinen tausta (kohina) heikosta magneettisesti leimatusta kohteesta (signaali). Erilaisia lähestymistapoja ja laitteita on käytetty merkityksellisen signaali-kohinasuhteen (SNR) saavuttamiseksi bioanturisovelluksissa:
jättimäiset magneettiresistiviset anturit ja spinventtiilit.
pietsoresistiiviset kannattimet (cantilevers).
induktiiviset anturit
suprajohtavat kvanttiinterferenssilaitteet (SQUID).
anisotrooppiset magneettiresistsiiviset renkaat.
ja miniatyyri-Hall-anturit.
SNR:n parantaminen edellyttää kuitenkin usein monimutkaista laitetta, joka mahdollistaa toistuvan skannauksen ja ekstrapoloinnin tietojenkäsittelyn avulla tai kohteen ja pienikokoisen ja yhteensopivan anturin tarkan kohdistamisen. Tämän vaatimuksen lisäksi magneettimerkkien epälineaarisia magneettisia ominaisuuksia hyödyntävä MIA voi tehokkaasti hyödyntää magneettikentän luontaista kykyä läpäistä muovia, vettä, nitroselluloosaa ja muita materiaaleja, mikä mahdollistaa todelliset tilavuusmittaukset erilaisissa immunomääritysmuodoissa. Toisin kuin perinteiset menetelmät, jotka mittaavat superparamagneettisten materiaalien suskeptibiliteettia, epälineaariseen magnetoitumiseen perustuva MIA poistaa lineaaristen dia- tai paramagneettisten materiaalien, kuten näytematriisin, kulutusmuovien ja/tai nitroselluloosan, vaikutuksen. Vaikka näiden materiaalien luontainen magnetismi on hyvin heikko, tyypilliset suskeptibiliteettiarvot ovat -10-5 (dia) tai +10-3 (para), kun tutkitaan hyvin pieniä määriä superparamagneettisia materiaaleja, kuten nanogrammoja testiä kohti, apumateriaalien tuottamaa taustasignaalia ei voida jättää huomiotta. Magneettimerkkien epälineaarisiin magneettisiin ominaisuuksiin perustuvassa MIA:ssa helmet altistetaan vaihtelevalle magneettikentälle kahdella taajuudella, f1 ja f2. Epälineaaristen materiaalien, kuten superparamagneettisten leimojen, läsnä ollessa signaali voidaan rekisteröidä kombinatorisilla taajuuksilla, esimerkiksi f = f1 ± 2 × f2. Tämä signaali on täsmälleen verrannollinen lukukelan sisällä olevan magneettisen materiaalin määrään.
Tämä tekniikka mahdollistaa magneettisen immunomäärityksen monissa eri muodoissa, kuten:
tavanomainen lateraalivirtaustesti korvaamalla kultaleimat magneettileimoilla.
pystyvirtaustestit, jotka mahdollistavat harvinaisten analyyttien (kuten bakteerien) tutkimisen suurissa näytemäärissä.
mikrofluidiset sovellukset ja biosirut.
Se kuvattiin myös in vivo -sovelluksia ja moniparametrisiä testejä varten.
Käyttökohteet

MIA on monipuolinen tekniikka, jota voidaan käyttää monenlaisiin tarpeisiin.
Nykyisin sitä käytetään virusten havaitsemiseen kasveissa sellaisten patogeenien kiinniottamiseksi, jotka normaalisti tuhoaisivat viljelykasveja, kuten Grapevine fanleaf virus ja Potato virus X. MIA-tekniikkaan perustuvilla kannettavilla laitteilla käyttäjä voi kerätä näihin haitallisiin viruksiin viittaavia herkkiä tietoja pelloltaan.
MIA:ta voidaan käyttää myös terapeuttisten lääkkeiden seurantaan. Tapausselostuksessa 53-vuotiaasta munuaisensiirtopotilaasta kerrotaan yksityiskohtaisesti, miten lääkärit pystyivät muuttamaan terapeuttisen lääkkeen määriä.
Metsä-Sairila

| Metsä-Sairila |
| --- | --- |
Kaupunki:  Mikkeli
Koordinaatit:  61.6672°N, 27.3583°E
Kaupunginosa nro:  81
Postinumero(t):  50100
Metsä-Sairila on Mikkelin 81. kaupunginosa.
Muun muassa Metsä-Sairilan jätekeskus, Tornimäen hiihtokeskus ja maakunnallisesti merkittävä Konijärven luonnonsuojelualue sijaitsevat kaupunginosassa. Jätekeskuksen ja rakenteilla olevan Mikkelin uuden vedenpuhdistamon yhteyteen on suunniteltu laajaa ympäristöliiketoiminnan yritys-, tutkimus- ja tuotekehitysaluetta.
Kaupunginosaan kokonaisuudessaan sijoittuu muun muassa Konijärvi.
Melodrama

| Melodrama The Crash |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Petrax-studio, Hollola
 Julkaistu: 17. lokakuuta 2003
 Tuottaja(t): The Crash
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 37.58
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  2.
The Crashin muut julkaisut
| Wildlife 2001 | Melodrama 2003 | Selected Songs 1999–2005 2005 |
Melodrama on The Crashin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2003. Se nousi Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja myi kultaa. Levyllä syntetisaattori on tärkeämmässä osassa kuin aiemmin julkaistuilla albumeilla, ja se sisältää vaikutteita muun muassa 1970–1980-lukujen disco-musiikista.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Teemu Brunila.
Prologue – 1:36
Still Alive – 4:05
Best of the Best – 4:17
Gigolo – 3:43
Flash – 4:04
It's Contagious – 3:45
Oh What a Thing – 4:19
What If I Meet You – 3:15
Trouble – 3:48
Catfight – 2:56
Moonlight for Lovers – 2:04
Kokoonpano

Teemu Brunila – laulu, kitarat, kosketinsoittimet
Samuli Haataja – basso
Erkki Kaila – rummut
Tomi Mäkilä – kosketinsoittimet
Kokoonpano > Vierailijat

Seppo Kantonen – piano kappaleissa "Oh What a Thing" ja "Moonlight for Lovers"
Heikki Hämäläinen – viulu
Seppo Rantasuo – viulu
Mauri Pietikäinen – viulu
Heikki Vehmanen – viulu
Ilkka Lehtonen – viulu
Veli-Matti Iljin – viulu
Yrjö Lasonpalo – viulu
Petri Päivänrinne – viulu
Arvostelut

Soundi:
Matthew Booth

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Matthew Booth
Syntymäaika: 14. maaliskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Fish Hoek, Kapkaupunki, Etelä-Afrikka
Pelipaikka: Keskuspuolustaja
Pituus: 198 senttimetriä
Seura
Seura: Mamelodi Sundowns
Pelinumero: 77
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1998 1998–2002 2001 2002–2004 2004–2009 2009– | Cape Town Spurs Mamelodi Sundowns  → Wimbledon (laina) Roston Krylia Sovetov Mamelodi Sundowns | 92 (5) 114 (6) 0 (0) 52 (1) 107 (7) 24 (0) |
Maajoukkue
| 1999– |  Etelä-Afrikka | 37 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Matthew Booth (s. 14. maaliskuuta 1977 Fish Hoek, Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Mamelodi Sundownsin joukkueessa Etelä-Afrikan pääsarjassa Premier Soccer Leaguessa. Hän on myös pelannut Etelä-Afrikan maajoukkueessa.
Kansainvälinen ura

Booth teki debyyttinsä Etelä-Afrikan maajoukkueessa helmikuussa 1999 Botswanaa vastaan. Hän on toistaiseksimilloin? pelannut 29 maaottelua, ja tehnyt yhden maalin.
Booth osallistui olympialaisiin vuonna 2000. Hän oli myös mukana MM-kisoissa 2010.
Yksityiselämä

Vuodesta 2006 lähtien Booth on ollut naimisissa malli Sonia Bonneventian kanssa. Heillä on kaksi poikaa, Nathan Katlego ja Noah Neo.
Etelä-Afrikan joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Fernández |
2 Gaxa |
3 Masilela |
4 Mokoena |
5 Mhlongo |
6 Sibaya |
7 Davids |
8 Tshabalala |
9 Mphela |
10 Pienaar |
11 van Heerden |
12 Modise |
13 Dikgacoi |
14 Booth  |
15 Mdledle |
16 Khune |
17 Parker |
18 Fanteni |
19 Moon |
20 Khumalo |
21 Mashego |
22 Baloyi |
23 Gould |
Valmentaja Joel Santana
Etelä-Afrikan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Josephs |
2 Gaxa |
3 Masilela |
4 Mokoena |
5 Tshabalala |
6 Sibaya |
7 Thwala |
8 Ngcongca |
9 Sangweni |
10 Pienaar |
11 Davids |
12 Modise |
13 Dikgacoi |
14 Booth  |
15 Khuboni |
16 Khune |
17 Parker |
18 Letsholonyane |
19 Moriri |
20 Khumalo |
21 Mphela |
22 Nomvethe |
23 Walters |
Valmentaja Parreira
Ansionjärvi

| Ansionjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hausjärvi
Koordinaatit:  60°49′41″N, 25°00′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Puujoen alue (35.82)
Laskujoki:  Haminanjoki 
Järvinumero:  35.823.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  82,5  m 
Rantaviiva:  5,294 km  
Pinta-ala:  74,049  ha 
Suurin syvyys:  6 m 
Valuma-alue:  647 km² 
 fiAnsionjärvi 
Ansionjärvi  on Kanta-Hämeessä Hausjärvellä Haminankylän eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 74 hehtaaria, ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa peltoa, mutta paikoittain rannalla kasvaa myös metsää. Järven vedenpinnan korkeus on 82,5 metriä mpy. Kaakossa kohoaa kallioinen Kirkonmäki 55 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Muuten järven rantaviiva on matalaa. Rantoja kiertää ruovikkoinen kasvilisuusvyöhyke, jonka taakse järven ulappa jää piiloon. Järven lähiympäristössä on toiminut neljä maatilaa, ja rannoilla sijaitsee neljä vapaa-ajan asuntoa. Muut lähiympäristön järvet keräävät mökkiasukkaita Ansionjärveä enemmän.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Ansionjärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Ansionjärveen tulee vettä Haminanjokea (vuolletta) myöten suoraan Mommilanjärvestä, jonka vedenpinnan korkeus on samalla tasolla. Puujoki jatkaa laiskasti virraten alavirtaan, jossa se putoaa 2,3 metriä alempana olevan Koiranvuolteeseen. Puujoki yhtyy Kernaalanjärvessä Hiidenjokeen, joka laskee Vanajaveteen. Ansionjärveen laskee muutama pienoja. Aarinkaisenoja, joka laskee järven luoteisrantaan, tuo luoteesta metsien ja soiden kuivatusvesiä. Hirviniemestä ja järven itärantaan laskee kolme pelto-ojaa. Lounaisrantaan laskee Kivenpuulammi, jonka kautta laskevat myös Valkjärvi, Sampalampi ja Syymälammi.
Säännöstely

Järveä on säännöstelty vuonna 1954 annetun määräyksen pohjalta, ja sen vuoksi Ansionjärvi ja Mommilanjärvi ovat samalla korkeudella. Säännöstelypato sijaitsee Vuolteenkoskella, missä siltarakenteisiin on ollut kytkettynä aukkopato. Pato on vuonna 2010 annetun uuden uuden määräyksen vuoksi muutettava neulapadoksi. Järven vedenpinnan korkeus tulee silti säilymään samana.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu 19.7.2016, jolloin otettiin järven keskeltä vesinäytteet pinnalta aina viiden metrin syvyyteen. Veden näkösyvyys oli silloin 0,75 metriä, mutta veden sameusarvot olivat pintavedessä 8,3 ja pohjassa 9,0 FNU/FTU. Järvessä ei huomattu harppauskerrosta, koska veden lämpötila oli yli 18 astetta pinnasta pohjaan asti. Hapen kylläisyysaste laski pinnan noin 82 %:sta syvemmälle 4,5 metriin mentäessä noin 62 %:iin. Pintavedessä kokonaisfosforipitoisuus oli 33 ja pohjassa 52 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Fosfaattina siitä oli vastaavasti 9 ja 13 μg/l. Typpipitoisuudet (kokonaistyppi) olivat vastavasti 1 290 ja 1 350 μg/l. Näillä ravinnearvoilla muodostui planktonlevää klorofylli-a:n arvoilla mitattuna 9,4 ja 5,7 μg/l. Veden happamuustaso oli eri vesikerroksissa pH 6,9. Vedessä on humusta sen verran, että veden väriluku oli 94 koko vesimassassa.
Ansionjärveä tutkittiin myös vuonna 2013. Järven todettiin olevan ruskeavetinen humusjärvi, jonka rannoilla kasvoi runsaasti vesikasvillisuutta. Veden humuspitoisuus oli kohtalaista, ravinnepitoisuudet olivat koholla ja järvi merkittiin voimakkaasti rehevöityneeksi eli eutrofiseksi. Kuormituksen lähteeksi mainittiin hajakuormitus. Järven pohjalla oli havaittu sisäistä kuormitusta, mikä nosti veden fosforipitoisuuksia pintavesiä korkeammiksi. Veden happipitoisuus oli kuitenkin hyvällä tasolla. Veden hygienia oli hyvä. Järvessä ei ole tapahtunut kehitystä parempaan tai huonompaan suuntaan koko 2000-luvulla.
Ympäristöarvoja

Järvi sisältyy Natura 2000 -alueeseen (FI0305003), jonka kokonaispinta-ala on 94 hehtaaria, sillä se jatkuu vielä 700 metriä Haminanjokea ylös. Suojelualue alkaa aivan Ansionjärven rannasta. Järvi on tyypiltään läpivirtausjärvi, jossa vesi vaihtuu nopeasti. Järvessä on runsaasti vesikasvillisuutta, jota yleisimmin edustaa isosorsimo (Glyceria maxima). Järvi on valtakunnallisesti arvokas lintuvesi, ja länsipään Aarikaislahti on parasta pesimäaluetta.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Puujoen nimi kirjoitettiin ”Oitenjoki” ja viereinen ”Walkianjärvi” oli huomattavasti nykyistä suurempi. Järvessä on selvästi toimitettu järvenlasku. Ansionjärven vedenpinta saattoi silloin olla hyvin lähellä nykyisiä arvoja, sillä sen rantaviivan muoto muistuttaa aivan nykyistä. Järven rantoja ruopattiin 1950-luvulla, mutta ruoppauksessa rannalle nostetut pohjamassat valuivat takaisin veteen. Tästä kuulemma johtuu järven ruoikkoinen ranta . Kun vertaa vuoden 1964 peruskarttaa ja muita sen jälkeen julkaistuja karttoja, ei Ansionjärven ympäristössä ole tapahtunut suuria muutoksia.
Meråkerin rata

| Meråkerin rata Meråkerbanen |
| --- | --- |
 Rataosa merkitty karttaan punaisella.
Perustiedot
Reitti:  Hell–Storlien
Avattu:  1881
Tekniset tiedot
Pituus:  102 km
Sähköistys:  vuoden 2024 loppuun mennessä
Meråkerin rata (norj. Meråkerbanen) on Norjan rataverkkoon kuuluva rautatie, joka kulkee Hellistä Storlieniin Ruotsin rajalle. Rataosan pituus on 102 kilometriä ja se avattiin vuonna 1881.
Ratakiskoja Hellissä.
Onnettomuus vuonna 1898.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meråkerin rata Wikimedia Commonsissa
Jernbanedirektoratet (norjaksi)