stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asevelvollisuus
Argumentteja asevelvollisuutta vastaan > Asevelvollisuus vähentää korkeakoulutusta

Kolmen professorin teoreettisen mallin perusteella asevelvollisuus vähentää korkeakoulutusta. Empiirinen data OECD-maista 1960-2000 vahvisti johtopäätöksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asevelvollisuus Wikimedia Commonsissa
Todistus asevelvollisen osallistumisesta kertausharjoituksiin vuonna 1897
Ostaškov

| Ostaškov Оста́шков |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä
 Ostaškov
 Koordinaatit: 57°09′11″N, 33°06′09″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Ostaškovin piiri
Väkiluku (2015):  16 837
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  172730, 172734, 172735
Suuntanumero(t):  +7 48235
 
 www.ostashkovadm.ru/ 
 Piirin sivusto (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ostaškov (ven. Оста́шков) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Seligerjärven eteläosan niemellä 190 kilometriä Tveristä länteen. Kaupungin eteläosien kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Kaupunki on Ostaškovin piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 18 073 henkeä ja koko piirissä 23 726 (vuonna 2010).
Pyhän Kolminaisuuden luomistyön kirkko (1697) ja näkymä Seliger-järvelle.
Ostaškovin kotiseutumuseo.
Historiallinen värivalokuva Ostaškovin nunnaluostarista viereisellä saarella (kuvattu 1909-1915).
Kaupungin pohjoispuolella Seligerin saarella on sijainnut Klitšenin linnoitus, jonka novgorodilaiset hävittivät 1300-luvun lopussa. Vuonna 1434 mainitaan ensimmäisen kerran Ostaškovin kylät, joiden paikalle kehittyi kauppias- ja käsityöläisasutus. Vuonna 1589 se ympäröitiin linnoituksella. Vuosina 1651–1653 rakennettiin uusi puinen linnoitus, joka paloi vuosina 1676 ja 1711. Vuonna 1770 Ostaškovista tuli virallisesti kaupunki, joka aluksi kuului Novgorodin ja myöhemmin Tverin lääniin. Vuonna 1751 avattiin pappisseminaari, vuonna 1772 opisto, vuonna 1805 teatteri, vuonna 1883 kirjasto ja vuonna 1843 perustettiin Venäjän ensimmäinen vapaapalokunta. 1800-luvun lopussa Ostaškovissa toimi 30 pientä tehdasta, joista 20 oli nahkatehtaita. Asukkaat harjoittivat myös kalastusta.
Ostaškovin nähtävyyksiä ovat vuonna 1689 rakennettu Ylösnousemuksen kirkko, Pyhän kolminaisuuden kirkko (1697), entisen Jumalanäidin ennusmerkin luostarin Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, Kristuksen kirkastumisen kirkon barokkityylinen kellotorni (1787–1789) ym. Padolla kaupunkiin yhdistetyllä Žitnyi-saarella sijaitsee samanniminen 1700-luvulla rakennettu luostari. Kaupunki ja Seligerjärvi ovat suosittu matkailukohde.
Aiheesta muualla

Ostaškovin piirin sivusto (venäjäksi)
Ostrov (Pihkovan alue)

| Ostrov О́стров |
| --- | --- |
 vaakuna
 Ostrov
 Koordinaatit: 57°20′31.7″N, 28°21′08″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Pihkovan alue
Piiri:  Ostrovin piiri
Kaupungiksi:  
Väkiluku (2010):  21 670
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  181350, 181352, 181353
Suuntanumero(t):  +7 81152
 
 ostrov.reg60.ru/ (venäjäksi) 
 Ostrovin piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ostrov (ven. О́стров) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Velikajajoen rannalla 55 kilometriä Pihkovasta etelään. Kaupunki on Ostrovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pihkovan ja Pytalovon välinen rautatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie (eurooppatie E95). Kaupungin kaakkoispuolella on sotilaslentokenttä. Kaupungissa asui 21 670 henkeä (vuonna 2010). Kaupungin nimi voidaan suomentaa saari.
Historiaa ja nähtävyyksiä

Kaupunki on perustettu 1200-luvun lopussa Pihkovan etelärajan suojaksi. Ensimmäinen maininta Velikajajoen saarella sijainneesta linnoituksesta on vuodelta 1342. Vuonna 1501 Liivinmaan Saksalainen ritarikunta hävitti kaupungin. Stefan Batoryn joukot valtasivat sen vuonna 1581, mutta kaupunki palautettiin Venäjälle seuraavana vuonna. Vuonna 1777 Ostrovista tuli Pihkovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Se oli huomattava kauppakaupunki, joka oli erikoistunut pellavan vientiin. Vuonna 1859 rakennettiin kaupungin läpi kulkeva rautatie. Vuonna 1896 juutalaiset muodostivat 20 prosenttia kaupungin väestöstä. Toisen maailmansodan aikana Ostrov oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin.
Kaupungin keskustassa on säilynyt jäänteitä 1400-luvun linnoituksen muureista ja torneista sekä Velikaja-joen saareen rakennettu vuonna 1542-43 rakennettu Ihmeitätekevän Pyhän Nikolaoksen kirkko. Saareen johtavaa, kivipilareista riippuvilla järeillä kettingeillä tuettua siltaa vuosilta 1850-56 pidetään historiallisesti merkittävänä. Uudelleen rakennetun keskustan yllä kohoaa Kolminaisuuden katedraali vuodelta 1786-90.Kaupungissa on vuodesta 2004 toiminut jälleen vuonna 1897 aloittanut nunnaluostari, jonka toiminta keskeytyi 1917 (Симанский Спасо-Казанский женский монастырь); luostarin yhteydessä on vuodelta 1845 peräisin oleva kirkko. Kaupungissa on kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Ostrovin kaupungin sivusto (venäjäksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hallinnollinen keskus: Pihkova (Pskov)


Dno | Nevel | Novoržev | Novosokolniki | Opotška | Ostrov | Outova (Gdov) |
Petseri (Petšory) | Porhov | Pustoška | Pytalovo | Sebež | Velikije Luki
Ihmeitätekevän Pyhän Nikolain kirkko (1543)
Pihkovan alue
Velikije Luki

| Velikije Luki Великие Луки |
| --- | --- |
 Velikije Luki ja Lovat-joki
 lippu:  vaakuna
 Velikije Luki
 Koordinaatit: 56°20′24″N, 30°32′05″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Pihkova
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60,08 km²
Väkiluku (2010):  98 778
 – Väestötiheys:  1 648 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  182100
Suuntanumero(t):  +7 81153
 
 www.velikieluki.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Velikije Luki (ven. Вели́кие Лу́ки) on kaupunki ja kaupunkipiiri Pihkovan alueen eteläosassa Lovatin varrella Luoteis-Venäjällä. Sen asukusluku oli 98 778 (väestönlaskenta 2010).
Velikije Luki on liikennesolmu, joka sijaitsee tärkeiden rautateiden ja M9-valtatien (eurooppatie E 22) varrella. Siellä on myös pieni siiviililentoasema.
Kaupungissa on 1901 perustettu Velikije Lukin veturitehdas (VLVRZ).
Historia

Kaupunki on mainittu kronikoissa jo 1166. Linnoituksen rakentamisen jälkeen 1211 siitä tuli tärkeä Pihkovan ja Novgorodin suoja. Moskovan ruhtinaskuntaan sen liitti Iivana Suuri 1478. lähde? 1800-luvun jälkipuoliskolla kaupungista tuli merkittävä rautatiepaikkakunta Moskovan ja Riian välisen rautatien ja kaupungin rautatieaseman valmistuessa.
Toisessa maailmansodassa Velikije Lukissa käytiin kovia taisteluja 1941 ja 1942. Vuosien 1942-1943 vaihteessa käytiin "Pohjoisen Stalingradina" tunnettu Velikije Lukin taistelu, jossa puna-armeija saarsi saksalaisjoukot kaupunkiin kuukausiksi, ja jossa kaupunki tuhoutui lähes täysin. Kokonaistappiot olivat useita kymmeniä tuhansia miehiä.lähde?
Aiheesta muualla

Nevelin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Velikije Luki Wikimedia Commonsissa
Hallinnollinen keskus: Pihkova (Pskov)


Dno | Nevel | Novoržev | Novosokolniki | Opotška | Ostrov | Outova (Gdov) |
Petseri (Petšory) | Porhov | Pustoška | Pytalovo | Sebež | Velikije Luki
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
Pihkova • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
Velikije Luki • 
Velikije Luki
Družban lähiöalue Velikije Lukissa
Pihkovan alue
Ljubertsy

| Ljubertsy (Лю́берцы) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Ljubertsy
 Koordinaatit: 55°40′32.6″N, 37°53′34.1″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Moskovan alue
Väkiluku (2010):  171 978
Postinumero:  140000-140014
Suuntanumero(t):  (+7) 495
 
 www.luberadm.ru/ 
 Kaupungin kotisivu (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ljubertsy (ven. Лю́берцы) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan kehätien ulkopuolella 20 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupunki on myös Ljubertsyn piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 171 978 (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Ljubertsyn rautatieaseman laitureita
Ortodoksikirkko Ljubertsyssä
Ljubertsyn rautatieaseman itäpuolella haarautuvat Moskovasta Rjazaniin ja Kazaniin suuntautuvat rautatiet. Rjazania kohti vievä valtatie M5 ohittaa Ljubertsyn keskustan lounaispuolelta.
Historiaa

Ljubertsyn kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1621. 1700–1800-luvulla asukkaat harjoittivat käsityöammatteja ja palvelivat Rjazanin ja Kasimovin maanteiden liikennettä. Moskovan ja Rjazanin välisen rautatien valmistuttua 1860-luvulla seudulle syntyi huvila-asutusta. 1800–1900-lukujen vaihteessa paikkakunnalle perustettiin teollisuutta ja vuonna 1925 siitä tuli kaupunki.  1930-luvulta lähtien ja erityisesti 1960–1980-luvuilla Ljubertsyyn rakennettiin laajoja asuinalueita.
Nykyään

Nykyään kaupungissa on mm. metalli-, rakennusmateriaali-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Ljubertsyssa valmistetaan esimerkiksi Kamov-helikoptereita, joita käytetään laajasti erilaisissa sotilaallisissa ja siviilitehtävissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ljubertsyn kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kamov helikopterit Ljubertsystä (Russian Helicopters JSC/ Oboronprom UIC) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Moskovan alueen kaupungit
Ljubertsyläisen Kamov-helikopteritehtaan valmistamia koptereita Moskovan yllä
Toropets

| Toropets Торопец |
| --- | --- |

 vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä
 Toropets
 Koordinaatit: 56°29′56″N, 31°38′24″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Toropets
Ensimmäinen maininta:  v. 1074
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22 km²
Korkeus:  180 m
Väkiluku (2021):  11 441
 – Väestötiheys:  600 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  172840
Suuntanumero(t):  +7 48268
 
 www.toropets-adm.ru/ 
 Piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Toropets (ven. Торо́пец) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valdain ylängön länsiosassa Solomeno-järven ja sen kautta virtaavan Toropa-joen rannalla 332 kilometriä Tveristä länteen. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie.  Kaupunki on Toropetsin piirin keskus. Asukkaita oli kaupungissa 13 018 ja koko piirissä 20 528 henkeä (vuonna 2010). Vuonna 2021 kaupungin väkiluku oli laskenut 11 441:een.
Korsunskoin Jumaläidin ikonin katedraali (1795-1804)
Toropets mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1074 Smolenskin ruhtinaskunnan rajakaupunkina. Vuodesta 1167 se oli Smolenskin ruhtinaan pojan Mstislav Rostislavovitš Hrabryin hallitseman lääniruhtinaskunnan keskus. Vuonna 1214 Novgorodin ruhtinas Jaroslav nai tämän pojan Mstislav Udalyin tyttären Feodosijan, joka ilmeisesti sai myötäjäisinään Toropetsin läänityksen. Feodosijalta se siirtyi hänen pojalleen Aleksanteri Nevalaiselle. 1300-luvun puolivälistä lähtien Toropets kuului Liettuaan. Vuonna 1503 se liitettiin Moskovan Venäjään ja samalla muodostettiin Toropetsin kihlakunta. Vuonna 1580 Puolan kuningas Stefan Batory piiritti kaupunkia, joka vuoden 1582 rauhassa jäi Venäjälle. 1600-luvun alussa puolalaiset ja kasakat hävittivät Toropetsia. Vuonna 1777 siitä tuli Pihkovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1600-luvun lopusta lähtien Toropets oli huomattava kauppapaikka ja nahkateollisuuden keskus. Vuonna 1935 kaupunki liitettiin silloiseen Kalininin alueeseen. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä elokuusta 1941 tammikuuhun 1942.
Kaupunki on levittäytynyt puoliympyränä Solomeno-järven rannalle. Etelälaidalla ja Toropa-joen niskalla on kahden maalinnoituksen jäänteitä. Keskustassa on useita 1600–1700-luvulla rakennettuja kirkkoja ja 1700–1800-luvun kivisiä kauppiastaloja. Seutu on suosittu matkailukohde.
Toropetsissa oli suuri GRAUn ase- ja ammusvarikko, jonka piti olla poikkeuksellisen hyvin suojattu. Syyskuussa 2024 varikkoon tehty drooni-isku sai aikaanmassiivisia räjähdyksiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Epävirallinen kaupunkiportaali[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Toropetsin Korsunskoin  Jumaläidin ikonin kirkko (venäjäksi) (toropets-sobor.ru)
Sergijev Posad

Sergijev Posadin vaakuna.
Sergijev Posad (ven. Се́ргиев Поса́д) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Jaroslavlin välisen rautatien varrella 71 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupunki on Sergijev Posadin piirin keskus. Asukkaita on 110 878 henkeä (vuonna 2010).
Troitse-Sergijevin luostari

Kaupungin ydin on Sergei Radonežilaisen vuoden 1345 tienoilla perustama Pyhän kolminaisuuden eli Troitse-Sergijevin luostari, josta jo 1300-luvulla muodostui yksi Moskovan ruhtinaskunnan ja myöhemmin koko Venäjän hengellisistä ja kulttuurikeskuksista. Luostarissa työskentelivät mm. ikonimaalarit Andrei Rubljov ja Daniil Tšornyi, kultaseppä Amvrosi, kirjailijat Jepifani Premudryi, Pahomi Logofet, Maksim Grek ja Avraami Palitsyn. Vuosina 1540–1550 luostarin ympärille rakennettiin tornein varustettu paksu kivimuuri ja siitä tuli osa Moskovan puolustusjärjestelmää. Vuosina 1608–1610 puolalaiset piirittivät luostaria, joka toimi aktiivisesti Venäjän vapauttamiseksi miehittäjistä.
Luostarin ympärille syntyneet kylät ja esikaupungit sulautuivat 1700-luvun alussa yhdeksi esikaupungiksi, joka sai vuonna 1782 nimen Sergijev Posad. Sen asukkaat palvelivat lavran arvonimen vuonna 1744 saaneen luostarin pyhiinvaeltajia, joiden määrä lisääntyi voimakkaasti maantien (1845) ja rautatien (1862) rakentamisen jälkeen. Paikkakunta oli myös huomattava käsityöammattien keskus.
Historiaa ja nykypäivää

Vuonna 1919 luostari lakkautettiin ja sen esikaupungista muodostettiin Sergijevin kaupunki. Vuosina 1930–1991 se nimenä oli Zagorsk Venäjän kommunistisen puolueen Moskovan komitean sihteerin Vladimir Zagorskin mukaan. Nykyään kaupungissa on mm. koneenrakennus-, kemian, sähkölaite-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Vuonna 1946 uudelleen avatun luostarin yhteydessä toimii Moskovan hengellinen akatemia ja pappisseminaari. Luostarialue on Unescon maailmanperintökohde. Venäjän kultaiseen renkaaseen kuuluva kaupunki on suosittu matkailukohde.
Kaupungin tärkein nähtävyys on Pyhän kolminaisuuden luostari. Muita nähtävyyksiä ovat luostarin eteläpuolella sijaitsevat Neitsyt Marian temppeliin tuomisen ja Pjatnitskajan kirkot (molemmat 1547, jälkimmäinen on rakennettu uudelleen 1600-luvulla) ja pyöreän tšasounan ympäröimä Pjatnitskin kaivo sekä 1700-luvun lopun barokkityyliset seurakuntakirkot (Kristuksen ja Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkot, Pyhän Eliaan kirkko). Kaupungin keskusta on rakennettu vuonna 1792 laaditun säännöllisen asemakaavan mukaan. Luostarin itäpuolella on suuri Krasnogorskaja-aukio, jota reunustavat barokkityylinen tšasouna (1770), klassistinen luostarihotelli (1823) ja 1900-luvun alussa rakennettu kauppahalli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sergijev Posadin piirin sivusto (venäjäksi)
Sergijev Posadin museon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Näkymä Pyhän kolminaisuuden luostariin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa.
Pyhän kolminaisuuden luostarin sisäpihaa (joskus 1890-1905)
Näkymä Pyhän kolminaisuuden luostariin vuonna 2005.
Stupino

| Stupino (Сту́пино) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Stupino
 Koordinaatit: 54°53′10.9″N, 38°04′37.1″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Väkiluku (2010):  66 942
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  142800– 142804
Suuntanumero(t):  +7 49664
 
 stupino.stinline.ru 
 Stupinon piirin sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stupino (ven. Сту́пино) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen pohjoispuolella 110 kilometriä Moskovasta etelään. Kaupunki on Stupinon piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Paveletsin välinen rautatie, länsipuolelta sen ohittaa M4-valtatie. Asukkaita on 66 942 henkeä (vuonna 2010).
Historiaa

1500-luvun alussa syntyi Stupinskajan kylä, joka kuului lähellä sijaitsevalle Belopesotskin kolminaisuuden luostarille. 1400-luvun lopussa perustettu luostari toimi 1600-luvulle saakka Moskovan ja Kaširan ruhtinaskuntien tärkeänä linnoituksena tataarien hyökkäyksiä vastaan. Luostarin lähelle syntyi Belopesotskajan esikaupunki, joka nykyään kuuluu Stupinon kaupunkiin.
1800–1900-lukujen vaihteessa Stupinskajan kautta rakennettiin Paveletsin rautatie. Vuonna 1932 kylän lähelle alettiin rakentaa suurta sähköveturitehdasta, joka vuonna 1936 muunnettiin metallitehtaaksi. Vuonna 1934 tehtaan asutus ja Stupinskajan kylä yhdistettiin Elektrovozin taajamaksi, josta vuonna 1938 tuli Stupinon kaupunki.
Vuodesta 1939 lähtien Stupino oli suljettu kaupunki. Kylmän sodan aikana merkittävin teollisuudenala oli aseteollisuus. Viisi kilometriä keskustan itäpuolella sijaitsevalla Stupinon lentoasemalla toimi myös ilmapuolustuksen kuljetuskoneiden lentotukikohta.lähde?
Kaupunki nykyään, nähtävyyksiä

Nykyään Stupinossa on metalli- ja koneenrakennus-, elintarvike-, rakennusmateriaali- ja kemian teollisuutta. Huomattavin nähtävyys on kaupungin etelälaidalla Okajoen mutkassa sijaitseva Belopesotskin luostari, jossa on mm. 1600-luvun lopussa rakennettu Pyhän kolminaisuuden katedraali, 1500-luvun ruokasali, johon liittyy klassistinen Pyhän Sergein kirkko (1804), empiretyylinen Pyhän Johanneksen kirkko (1800-luvun alku) ja vuonna 1578 rakennettu Pyhän Nikolaoksen porttikirkko. Luostaria ympäröivät muurit 1600-luvun lopussa rakennettuine neliskulmaisine ja 1800-luvulta peräisin olevine pyöreine torneineen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Epävirallinen kaupunkiportaali (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (stupino-grad.ru)
Moj gorod: Stupino (venäjäksi) (stupino.com)
ООО «Ступинская титановая компания» (СТК) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (smk.ru)
Moskovan alueen kaupungit
Stupinon rautatieasema
Ramenskoje

| Ramenskoje (Раменское) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Moskovan alueen sijainti
 Ramenskoje
 Koordinaatit: 55°34′02.5″N, 38°13′33.2″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Väkiluku (2010):  96 355
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  140100– 140109, 140128
Suuntanumero(t):  +7 49646
 
 www.ramenskoye.ru/ 
 Kaupungin kotisivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ramenskoje (ven. Раменское) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä noin 45 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupungin väkiluku on kasvussa ja oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 96 355.
Pyhän kolminaisuuden kirkko Ramenskojessa
Näkymä Ramenskojen rautatieaseman ylikukusillalta. Kaupungin linja-autoasema on ympyrämäinen rakennus vasemmalla.
Kaupungin nimi tulee vanhasta venäjän kielen metsänreunaa tarkoittavasta sanasta ramenje (раменье). Paikka mainitaan ensimmäistä kertaa vuodelta 1328 olevassa asiakirjassa. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1926, ja kolme vuotta myöhemmin siitä tuli juuri perustetun Ramenskin piirin hallinnollinen keskus.
Moskovasta kaakkoon johtava päärata kulkee Ramenskojen kautta. Kaupungin  rautatie- ja linja-autoasemat sijaitsevat kantakaupungissa aivan vierekkäin. Kaupungista on sujuvat juna- ja linja-autoyhteydet esimerkiksi Moskovaan.lähde?
Suuri koe- ja sotilaslentoasema

Moskovan kautta saapuva Moskvajoki ohittaa kaupungin noin 5 kilometriä keskustan lounaispuolella. Joen ja kaupungin välissä, noin 5 kilometriä keskustan länsipuolella sijaitsee erittäin pitkän kiitotien omaava Ramenskojen lentoasema, joka toimii Gromovin ilmailututkimuslaitoksen koelentokeskuksena ja kahden vuoden välein järjestettävän MAKS-ilmailunäyttelyn tapahtumapaikkana.lähde?
Urheilu

Ramenskojesta on kotoisin jalkapalloseura Saturn, joka edustaa Moskovan aluetta Venäjän valioliigassa. Seura pelaa kotiottelunsa Saturn-stadionilla.lähde?
Tunnettuja Ramenskojessa syntyneitä henkilöitä ovat jääkiekkoilija Vladimir Luttšenko ja shakin suurmestari Igor Zaitsev.lähde?
Aiheesta muualla

Tämän päivän junayhteydet Ramenskoje–Moskovan Kazanin asema  (venäjäksi) (tutu.ru)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Moskovan alueen kaupungit
Asuinalue Ramenskojessa.
Konakovo

| Konakovo Конаково |
| --- | --- |

 vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä
 Konakovo
 Koordinaatit: 56°42′36.6″N, 36°46′28.1″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Konakovo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39 km²
Korkeus:  124 m
Väkiluku (2015):  40 617
 – Väestötiheys:  1 013 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  171252
Suuntanumero(t):  +7 48242   
 
 www.konakovo.in 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Konakovo (ven. Конако́во) on kaupunki Tverin alueen itäosissa Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan muodostetun Ivankovon tekoaltaan rannalla 82 kilometriä Tveristä kaakkoon. Kaupunki on Konakovon piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 41 303 (vuonna 2010).
Konakovon voimala, tekoaltaan leventämää Volgaa ja kaupungin uimaranta
Konakovon kaupunginkirjaston pirteää ilmettä
Historiaa

Kaupunki on saanut alkunsa Kuznetsovon kylästä, jonne vuonna 1829 perustettiin lähinnä astioita valmistanut posliini- ja fajanssitehdas. Vuonna 1930 taajama nimettiin Konakovoksi tehtaalla työskennelleen Porfiri Konakovin muistoksi. Vuonna 1937 siitä tuli kaupunki. Nykyään Konakovossa toimii fajanssitehdas, suuri sähkövoimala, metalli-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Pietarin väliseltä pääradalta Rešetnikovossa haarautuva sivurata (Konakovon asema).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Konakovon piirin viralliset sivut
Konakovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Epävirallinen kaupunkiportaali (venäjäksi)
Tihvonjärvi

| Tihvonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  63°02′16″N, 27°54′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Tihvonjoki
Järvinumero:  04.611.1.044
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,1 m 
Rantaviiva:  14 km 
Pinta-ala:  1,26 km² 
Tilavuus:  0,0044 km³ 
Keskisyvyys:  3,48 m 
Suurin syvyys:  13,5 m 
Saaria:  1
 fiTihvonjärvi 
Tihvonjärvi on samannimisen kylän ja sen peltojen reunustama järvi Kuopiossa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on noin 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 18 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Tihvonjärven mutkaisen rantaviivan pituus on noin 14 kilometriä. Järven pohjoisrannalta kohti keskiosaa kurottaa Karkuniemi, jonka itäpuolelle jää matala Viilialanlahti. Niemen halki kulkee maantie 16381. Järven syvin kohta, noin 14 metriä, sijaitsee sen keskivaiheilla Pönkäniemen länsipuolella. Vajaa viidesosa Tihvonjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä.
Tihvonjärven saariluku on yksi. Saaren pinta-ala on yli aarin, mutta alle hehtaarin. Viilialanlahdella sijaitseva noin seitsemän hehtaarin laajuinen Tihvonsaari on kasvanut kiinni mantereeseen ja sinne on maantieyhteys.
Tihvonjärven lasku-uoma on vajaan kahden kilometrin pituinen Tihvonjoki. Se alkaa Pönkäniemen eteläpuolelta ja laskee kaakkoon Juurusveden (81,8 metriä merenpinnan yläpuolella) Tihvonlahteen.
Tihvonjärven vesitilavuus on 4 402 000 kuutiometriä.
Tihvonjärvi (04.611.1.044) kuuluu Juurusveden lähialueeseen (04.611), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Tihvonjärvi on neljänneksi laajin valuma-alueensa 126:sta vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.