Valio
Historia > Voinvienti-osuusliike Valio (1905–1954)

Voinvienti-osuusliike Valio perustettiin vuonna 1905 edistämään ja valvomaan vientivoin laatua.
Pellervo-Seuran sihteeri Philip Suuronen ehdotti osuusliikkeen nimeksi Valiota, koska sana viittaa korkeaan laatuun. Nimi sopisi osuuskunnalle, koska sen periaatteena oli hyväksyä jäsenikseen vain hyvälaatuista voita tuottavat meijerit. Tähän kategoriaan pääsi Valion perustamiskokouksessa seitsemäntoista osuusmeijeriä. Aluksi kaikki Valion tuottama voi meni vientiin. Toiminta alkoi Hangossa, ja tärkein vientimaa oli Englanti.
1910-luvulla toimiala laajeni voista muihin maitotuotteisiin. Vuonna 1916 perustettiin Valion kemiallis-bakteriologinen laboratorio. Ensimmäinen maailmansota katkaisi voin viennin kultakauden ja Suomen sisällissodan myötä elintarviketuotanto ajautui kaaokseen. Voin vienti käynnistettiin uudelleen vuonna 1921, jolloin kilpailu oli aiempaa kovempaa ja suomalaista voita saattoi ostajien mukaan käyttää vain konerasvaksi sen huonon laadun ja kestävyyden vuoksi. Esimerkiksi tärkein vientimaa Englanti korvasi suomalaisen voin siirtomaavoilla, jota se osti Australiasta tai Uudesta-Seelannista. Suomalaiset valmistivat hapatetusta kermasta hapanta voita ja tuoreesta imelää voita. Hapan voi ei kestänyt pitkiä kuljetuksia. Valio oli huolissaan viennin romahtamisesta ja halusi ratkaista kestävyysongelman.
1920-luvulla Suomi sai kymmenesosan vientituloistaan voin ja juuston viennistä. Vasta 1920-luvulla Valion kotimaankauppa oli laajempaa kuin ulkomaankauppa.
Juuri tohtoriksi väitellyt Artturi Ilmari Virtanen aloitti 24-vuotiaana Valion laboratoriossa vuonna 1919. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli laboratorion johtaja. Virtanen teki Ruotsiin ja Sveitsiin kolme puolen vuoden tutkimusmatkaa. Matkoiltaan hän toi Valion laboratorioon kansainvälisiä vaikutteita. Virtanen huomasi, että suomalainen, melko hapan voi oli altis makuvirheille. Virheet hävisivät, kun pH nostettiin puskuroivan suolan avulla tasolle 6,5–7. AIV-voisuola patentoitiin vuonna 1926  ja suomalainen voi alkoi taas menestyä Englannin markkinoilla. Voisuolan koostumus onnistuttiin pitämään salassa jopa meijereiltä, jotka käyttivät sitä.
Virtasen saavutusten myötä Valio halusi panostaa kemiaan ja se perusti osuustoimintaliikkeen ja pankkien tuella Kemiantutkimus-Säätiön. Säätiölle perustettiin Biokemiallinen tutkimuslaitos, jota Virtanen johti vuosina 1929–1973.
Virtanen toimi Valion laboratorion johtajana yhteensä noin 50 vuoden ajan. Samanaikaisesti hän toimi myös biokemian professorina Teknillisessä korkeakoulussa ja sen jälkeen Helsingin yliopiston kemian professorina. Hän tutki erityisesti käymisilmiöitä, ravitsemusta, biologista typen sidontaa ja happamuuden vaikutusta biologisiin ilmiöihin. Hänen mukaansa nimettiin kaksi merkittävää keksintöä, AIV-voisuola ja vuonna 1928 kehitetty AIV-rehu, josta hänet palkittiin Nobel-palkinnolla vuonna 1945.
Virtanen tutki myös emmentaljuuston käymistä. Juuston laatu oli romahtanut, eikä parannuskeinoa tuntunut löytyvän. Vuosikymmenten tutkimusten jälkeen emmentaljuuston laatuongelmat ratkaistiin ja suomalaista emmantalia alettiin arvostaa maailmalla. Suomesta tuli yksi harvoja maita, joissa kyettiin emmental-juuston suurtuotantoon.
1950-luvulla Suomessa oli ensimmäistä kertaa runsasta maidon ylitarjontaa, mikä vaikeutti Valion toimintaa. Viennin osuutta piti kasvattaa. Helsingissä ja muissa suurissa kaupangeissa Valio kilpaili Osuusliike Elannon ja Osuustukkukaupan kanssa. Valio-kentässä oli sisäisiä ristiriitoja, ja Valion hajoamista pelättiin. Vuonna 1954 toimitusjohtajaksi valittiin Jouko Juuramo, joka oli vuotta aiemmin saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.