stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan Indokiinan piasteri

| Ranskan Indokiinan piasteri |
| --- | --- |

Keskuspankki:  Banque de l’Indochine
Esitelty:  1885
Käyttäjät:  Ranskan Indokiina
Jaettava yksikkö:  cent
Ranskan Indokiinan piasteri (ransk. piastre de commerce tai piastre indochinoise) oli Ranskan Indokiinan rahayksikkö vuodesta 1885. Se jakautui sataan centiin.
Ennen Ranskan siirtomaa-aikaa Indokiinassa käytettiin paikallisen rahan lisäksi Meksikon piastereja. Ranskalaiset alkoivat vuonna 1863 lyödä frangin kolikoita. Setelien annosta tuli vuonna 1875 ranskalaisen Indokiinan pankin (Banque de l’Indochine) yksinoikeus.
Meksikon piasteria ja Yhdysvaltalaista kauppadollaria vastannut ranskalainen kauppapiasteri laskettiin liikkeelle vuonna 1885. Sen arvo oli 24,4935 grammaa hienoa hopeaa. Vuonna 1895 siitä tuli Indokiinan piasteri, jonka hopeapitoisuus oli 24,3 grammaa. Meksikon piasterit vedettiin pois liikenteestä vuonna 1903.
Indokiinan piasteri oli vapaasti vaihdettava valutta ja sen arvo suhteessa Ranskan frangiin vaihteli. Vuonna 1914 sen arvo oli 2,50, vuonna 1914 16,50, vuonna 1921 6,75 ja vuonna 1926 27,50 frangia. Hopeakannasta siirryttiin kultakantaan vuonna 1930, jolloin piasterin arvoksi määriteltiin 589,5 milligrammaa hienoa kultaa eli 10 frangia.
Japanilaisten toisen maailmansodan aikana julkaisemat 500 piasterin setelit mitätöitiin sodan jälkeen. Muut setelit määrättiin talletettaviksi tileille, jotka vapautettiin vuonna 1946. Piasterin arvoksi määrättiin Ranskan inflaation takia 17,00 frangia vuonna 1945.
Việt Minhin valvomilla alueilla otettiin vuonna 1946 käyttöön oma ”kansanpiasteri” đồng. Indokiinan piasterien liikkeellelaskuoikeus siirrettiin vuonna 1951 Ranskan, Vietnamin, Kambodžan ja Laosin yhteiselle emissiolaitokselle. Piasteri devalvoitiin vuonna 1954 41 prosentilla, jolloin sen arvoksi tuli 10,00 frangia tai 25,391 milligrammaa kultaa.
Indokiinan jakamisesta päätettiin Geneven konferenssissa vuonna 1954. Ranskan Indokiinan piasterit vaihdettiin suhteessa yksi yhteen Etelä-Vietnamin piastereihin, Kambodžan rieleihin ja Laosin kipeihin vuonna 1955.
Puiden tarinoita: Puuseppä

| Puiden tarinoita: Puuseppä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Iiro Küttner
Kuvittaja:  Ville Tietäväinen
Kansitaiteilija:  Ville Tietäväinen
Kieli:  suomi
Genre:  satukirja
Kustantaja:  Books North
Sivumäärä:  32
ISBN:  978-952-67980-5-9
Sarja: Puiden tarinoita
Seuraava:  Puiden tarinoita: Ritari
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Puiden tarinoita: Puuseppä on käsikirjoittaja Iiro Küttnerin kirjoittama ja sarjakuvataiteilija Ville Tietäväisen kuvittama satukirja. Sen on vuonna 2014 julkaissut Books North, ja se aloittaa sarjan Puiden tarinoita, jonka kussakin kirjassa puu kertoo tarinoita ihmisistä.
Sarjan ideoi Küttner, ja siihen on tullut lisää teoksia, Puiden tarinoita: Ritari syksyllä 2014 ja sen jälkeen Puiden tarinoita: Merenkulkija. Kuvittajana kaikissa on Tietäväinen.
Kirja kertoo puusepästä, joka saa hallitsijalta käskyn valmistaa mitä haluaa. Puuseppä piiloutuu verstaaseensa kolmeksikymmeneksi vuodeksi tekemään hienointa, mitä puusta voi tehdä, mutta tehtävä on ihmistä suurempi. Kertojana kirjassa on puu.
Molemmat tekijät ovat puun ystäviä, graafikko Tietäväinen arkkitehdin koulutuksensa puolesta, käsikirjoittamisen professori Küttner taas kunnostaa vanhoja huonekaluja. Küttnerin mukaan lastenkirjat ovat nykyisin usein yksinkertaisia, yhdellä tavalla avautuvia tarinoita ja niiden sankarit arkisia kiukuttelijoita, kun ennen kirjojen lapset olivat yleviä hahmoja. Idea tarinaan syntyi aikoinaan, kun Küttner viihdytti lapsiaan junamatkalla Oulaisista Helsinkiin.
Küttner pyysi Tietäväistä kuvittajaksi itsenäisyyspäivän juhlissa presidentinlinnassa. Tietäväinen sanoo pyrkineensä välttämään kuvissa puiden liikaa inhimillistämistä ja jättäneensä ihmisen muutenkin sivurooliin.
Arviot

Saga Wiklund sanoo Anna-lehden arviossaan, että Puuseppä on surumielisen viisas tarina ja antaa lukijalle pohdittavaa, mikä on tärkeää. Hän pitää käsikirjoitusta taitavasti rakennettuna ja kuvitusta näyttävänä. Marjo Kytöharju (Kirkko ja kaupunki) pitää tarinaa hienosti kirjoitettuna ja kuvitettuna.
Kaisa Neimala antaa arviossaan Parnassossa kiitokset teoksen kauniille ulkoasulle. Hän toteaa, että kirjaa ei pidä rajata lasten saduksi, sillä niin teksti kuin kuvituskin ovat aikuismielisesti filosofisia, haikeita, jopa paikoin pelottavia, kuten ovat olleet vanhatkin sadut. Miinuksen hän antaa epäloogisesta välimerkkien käytöstä.
Aiheesta muualla

Teos kustantaja Books Northin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ragnar Ingelius

Ragnar Mikael Ingelius (18. helmikuuta 1894 Turku – 12. syyskuuta 1960 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja jatkosodan aikana Päämajan yhteysupseeri Tallinnaan.
Ingelius kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919, Kadettikoulun 1924-1925 ja Sotakorkeakoulun 1928-1930 (yleisesikuntaupseeri 1933). Hän palveli Pohjois-Savon rykmentissä 1919-1927 sekä yleiesikunnan toimistoupseerina 1928-1939. Vuosina 1931-1939 hän oli sotilasasiamiehenä Viroon ja Latviaan sekä myös Liettuaan 1934-1939. Talvisodassa hän oli pataljoonankomentajana. Jatkosodassa hän palveli 18. divisioonan esikuntapäällikkönä 1941-1943. Päämajan edustajana Tallinnaan hän oli saksalaisten miehityksen aikana 1943-1944. Helsingin kaupungin komendanttina hän toimi 1944-1945. Toimistopäällikkönä pääesikunnassa Ingelius oli 1946-1949 ja osastopäällikkönä vuodesta 1949 alkaen.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1927, majuri 1934, everstiluutnantti 1941, eversti 1949.
Puoliskojärvi

| Puoliskojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°46′53″N, 25°36′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Iso-Hyttyseen 
Järvinumero:  14.221.1.238
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,4 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,871 km  
Pinta-ala:  3,294 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPuoliskojärvi 
Puoliskojärvi  on Keski-Suomessa Luhangalla Tommolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,4 metriä mpy.
Porta Westfalica

| Porta Westfalica |
| --- | --- |
 Porta Westfalica
 vaakuna
 Porta Westfalica
 Koordinaatit: 52°14′N, 8°55′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Minden-Lübbecke
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  105,17 km²
Korkeus:  70 m
Väkiluku (31.12.2022):  36 374
Postinumero:  32457
Suuntanumero(t):  0571, 05722, 05731, 05733, 05751, 05706
 
 www.portawestfalica.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porta Westfalican sijainti Minden-Lübbecken piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Porta Westfalica on kaupunki Minden-Lübbecken piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Hannoverista länteen Ala-Saksin rajan tuntumassa. Porta Westfalica on monikeskuksinen, pienistä maalaiskunnista vuonna 1973 muodostettu kaupunki.
Vuoden 2022 lopussa Porta Westfalicassa oli 36 374 asukasta.
Maantiede

Porta Westfalica sijaitsee Nordrhein-Westfalenin koilliskulmassa noin 150 kilometriä Hampurista etelälounaaseen ja osapuilleen saman verran osavaltionsa tiheimmästä asutuskeskittymästä eli Ruhrin alueesta koilliseen.
Porta Westfalica -nimellä (Westfälische Pforte, Westfalenin portti) on alkuaan tarkoitettu kahden matalan vuoriston eli Wesergebirgen ja Wiehengebirgen välistä laaksoa, jonka halki Weser virtaa Pohjois-Saksan alangolle. Nimi syntyi 1700-luvulla, jolloin latinan ja ranskan kielet olivat muotia aateliston keskuudessa. Vuoden 1973 kuntaliitoksessa alueella sijainneet, toisiinsa liitetyt maalaiskunnat saivat yhteiseksi nimekseen Porta Westfalica.
Porta Westfalica on Saksan liittotasavallan ainoa kaupunki, jolla on latinalainen nimi.
Historia

Porta Westfalicassa sijaitsevien kylien historia ulottuu keskiajalle ja kauemmaksikin. Roomalaiset ja germaanit ovat mitelleet voimiaan alueella ammoisina aikoina ja roomalaiset työnnettiin pikku hiljaa pois tieltä. Barkhausenin alueelta Porta Westfalican luoteisosasta löydettiin jäänteitä ajanlaskun alun roomalaisesta sotilasleiristä eli castrasta vuonna 2008. Sitä kutsutaan nimellä Römerlager Porta Westfalica. On esitetty, että kenraali Publius Quinctilius Varus aloitti vuonna 9 jaa. käydyn Teutoburgin taistelun kyseisestä leiristä. Nykyisen Porta Westfalican suurimman kyläkeskuksen, Hausbergen, alueella sijaitsi Schalkburg-niminen linna, josta varhaisin maininta on vuodelta 1096. Sittemmin linna on raunioitunut.
Kulttuuri ja arkkitehtuuri

Porta Westfalicassa sijaitsee muun muassa keisari Vilhelm I:n muistomerkki, joka rakennettiin Barkhauseniin vuosina 1892–1896. Niin ikään Barkhausenissa sijaitsee kappeli Margarethenklus, josta ensimmäinen asiakirjamaininta on vuodelta 1224. Holzhausenissa sijaitsee entinen Gut Oheimbin kartano; Porta Westfalican kylissä on useita maalaisromanttisia taloja - etenkin 1800-luvulta.
Talous ja liikenne

Porta Westfalicassa pitävät pääkonttoreitaan muun muassa Brüder Schlau, Porta Möbel ja Tönsmeier.
Porta Westfalican rautatieasema sijaitsee Hamm–Minden-rataosuudella. Yhteydet ovat monipuoliset ja vuorovälit tiheät. Linjoja on neljä: Rhein-Weser-Express, Ems-Leine-Express, Weser-Leine-Express ja Porta-Express. Linjoja ajetaan Regional Express -paikallisjunilla, jotka ovat nopeampia kuin alemman tason paikallisjunat, mutta pysähtyvät useammilla asemilla kuin IC-junat. Porta Westfalicasta on suora rautatieyhteys muun muassa Ruhrin alueen suurkaupunkeihin sekä Bielefeldiin, Hannoveriin ja Braunschweigiin.
Maantieliikenteen keskeinen yhteys on Bundesautobahn 2, joka halkoo Porta Westfalican maisemia itä–länsisuuntaisesti. Porta Westfalican liittymä risteää Bundesstraße 482:n kanssa. Pohjois–eteläsuuntainen Bundesstraße 61 kulkee myös Porta Westfalican kautta.
Vennebeckin alueella sijaitsee pienlentokoneille tarkoitettu Flugplatz Porta Westfalica. Lähin kansainvälinen lentoasema on Hannoverissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivut
Mindener Tageblatt
Porta Westfalica, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Kleinenbremenin kirkko Porta Westfalican itäosassa. Etäisyys Ala-Saksin puolella sijaitsevaan Bückeburgin kaupunkiin on pari kilometriä.
Ragnar Jansson

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 6 metrin R-luokka |  |
Ragnar Rafael Jansson (1. lokakuuta 1908 Helsinki – 9. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hän oli olympiapronssia Helsingin 1952 kesäolympialaisissa 6 metrin luokassa voittaneen Ralia-veneen miehistön jäsen. Lisäksi hän oli mukana myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948, jossa Suomi ja Raili-veneen miehistö sijoittui yhdeksänneksi.
Rahauudistus

Rahauudistus tarkoittaa rahajärjestelmän muutosta, jossa rahan arvo muuttuu; se ei tarkoita käteisrahojen muotoilun muutoksia kuten setelien tai kolikoiden kuvien vaihtumista, joita kutsutaan seteliuudistukseksi ja kolikkouudistukseksi.
Rahauudistukset Suomessa

1. tammikuuta 1963 Suomen markka uudistettiin siten, että siihen saakka käytössä olleen rahan 100 markkaa vastasi uutta yhtä markkaa ja siihenastinen markka yhtä penniä. Summista siis yksinkertaistettuna pudotettiin kaksi nollaa pois. Tarvittaessa vanhaa markan aikaista rahaa kutsuttiin "vanhaksi markaksi" (lyhenne vmk) ja uutta "nykymarkaksi" (nmk). Samassa yhteydessä setelit ja kolikot uusittiin siten, että ulkonäkö säilyi lähes ennallaan, mutta lukuarvot muuttuivat sadasosaan tai niihin lyöty sana "markkaa" vaihdettiin sanaan "penniä". Ennen uudistusta liikkeeseen lasketut kolikot ja setelit pysyivät laillisina maksuvälineinä, mutta niiden arvo uusina markkoina tai penneinä oli sadasosa niihin merkityistä. Suomen Pankki kuitenkin pyrki vaihtamaan liikkeessä olleet vanhat kolikot ja setelit mahdollisimman nopeasti uusiin.
1. tammikuuta 2002 Suomi vaihtoi valuutakseen euron. Vanhojen markkamääräisten setelien ja kolikoiden käyttö lopetettiin helmikuun lopussa. Suomen Pankki lunasti markkamääräisiä rahoja seuraavasti:
toisen maailmansodan jälkeen painetut setelit 29.2.2012 asti
vuonna 2001 käytössä olleet kolikot 29.2.2012 asti
vuosina 1964–1993 lyödyt yhden markan kolikot ja vuosien 1972–1993 jäänmurtaja-aiheiset viiden markan kolikot 31.12.2007 asti
vuosina 1967–1985 lyödyt juhlarahat 31.12.2007 asti
vuoden 1985 jälkeen lyödyt juhlarahat 29.2.2012 asti
Edellä mainittuja vanhemmat setelit ja kolikot ovat mitättömiä ja niillä on nykyään vain keräilyarvo, joka tosin voi olla huomattavastikin nimellisarvoa suurempi.
Raahelainen

Raahelainen on kerran viikossa ilmestyvä Kaleva Median julkaisema kaupunkilehti. Raahelainen on sanomalehti Raahen Seudun sisarjulkaisu.
Lehden jakelualueeseen kuuluu Raahen seutukunta eli Raahen kaupunki ja Pyhäjoen ja Siikajoen kunnat. Raahelaisen printtiversiolla on lukijoita 22 000, ja lehden kokonaistavoittavuus on 25 000 (KMT 2022).
Raahelaisen ilmestymispäivä on huhtikuusta 2023 alkaen keskiviikko. Heinäkuusta 2022 maaliskuuhun 2023 se ilmestyi perjantaisin ja tätä ennen lauantaisin. Vuoden 2008 loppuun saakka Raahelainen julkaistiin kahdesti viikossa keskiviikkoisin ja lauantaisin.
Raahelainen jaetaan tilaajille Raahen Seudun välissä. Kaleva Median varhaisjakelualueella asuvat saavat lehden peittojakeluna, vaikka eivät olisi Raahen Seudun tilaajia. Muilla kotitalouksilla on mahdollisuus noutaa lehti telinejakelu- ja noutopisteiltä.
Raahelaisen ja Raahen Seudun toimitukset yhdistettiin kesäkuussa 2008. Samassa yhteydessä lehdille avattiin uusi yhteinen nettiportaali. Uudistusta perusteltiin mm. päällekkäisyyksien vähentämisellä. Lehdet eivät enää julkaise uutisia samoista aiheista.
Raahelaisen kustantaja oli vuoteen 2017 saakka Alma Media -konserniin kuuluva Suomen Paikallissanomat Oy.
Elokuussa 2017 Alma Media myi Raahelaisen Kaleva Oy:n tytäryhtiö Kaleva365 Oy:lle. Kauppa astui voimaan 1. lokakuuta 2017.
Raahelaisen päätoimittajia

Nina Tuomikoski 2017–
Sanna Keskinen 2011–2017
Martti Nousiainen 2008–2011
Terttu Rusila (k. 2016) –2008
Aiheesta muualla

Raahelaisen nettisivut
Ranskan Guinea

Ranskan Guinea (ransk. Guinée française) oli Ranskan siirtomaa, joka oli osa Ranskan Länsi-Afrikkaa. Se sijaitsi silloisten Brittiläisen Sierra Leonen (nykyinen Sierra Leone) ja Portugalin Guinean (nykyinen Guinea-Bissau) välissä. Ranskan Guinean rajat muuttuivat ajan myötä, mutta vuonna 1958 ne olivat samat nykypäivän itsenäisen Guinean rajojen kanssa.
Alue joutui Ranskan yliherruuden alaisuuteen 1800-luvun keskivaiheilla, ja vuonna 1891 siitä tehtiin erillinen siirtomaa, jonka rajat olivat samat kuin aikaisemman siirtomaan Rivières du Sudin (1882–1891). Aluetta olivat vaatineet itselleen myös Iso-Britannia, Saksa ja Portugali, jotka kuitenkin olivat jo sitä ennen luopuneet vaatimuksistaan.
Ranska hallitsi Guineaa vuoteen 1958. Valtio itsenäistyi Ranskasta vuonna 1958 Charles de Gaullen vuoden 1958 perustuslain hylkäämisen jälkeen. Tällöin Ranskan Guinea oli ainoa siirtomaa, joka hylkäsi uuden perustuslain. Ranskan Guineasta tuli nykypäivän Guinea, pitäen ranskan virallisena kielenään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Guinea Wikimedia Commonsissa
Puhvelinmarjat

| Puhvelinmarjat |
| --- | --- |
 Hopeapuhvelinmarja (Shepherdia argentea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Hopeapensaskasvit Elaeagnaceae
Suku::  Puhvelinmarjat Shepherdia  Nutt.
Katso myös
   Puhvelinmarjat Wikispeciesissä   Puhvelinmarjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puhvelinmarjat (Shepherdia) ovat kaksikotisia pensaita, ja ne kuuluvat hopeapensaskasveihin (Elaeagnaceae). Niissä on pienet, keltaiset tai kellanvihreät kukat. Marjoista tulee kypsyttyään lajista riippuen oransseja, punakeltaisia tai hopeansävyisiä.
Levinneisyys

Puhvelinmarjoja kasvaa luonnonvaraisena vain Pohjois-Amerikassa.
Lajit

Puhvelinmarjoja on kolme lajia.
Shepherdia argentea – hopeapuhvelinmarja
Shepherdia canadensis – kanadanpuhvelinmarja
Shepherdia rotundifolia
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Shepherdia
Suomen Lajitietokeskus: Puhvelinmarjat – Shepherdia
Ranskan Kambodža

Ranskan Kambodža viittaa Kambodžan kuningaskuntaan (khmeriksi ព្រះរាជាណាចក្រកម្ពុជា, ransk. Royaume du Cambodge), jolloin se oli Ranskan protektoraatti osana Ranskan Indokiinaa, joka puolestaan oli sarja Ranskan siirtomaa-aikaisen imperiumin protektoraatteja Kaakkois-Aasiassa. Protektoraatti perustettiin vuonna 1867, kun Kambodžan kuningas Norodom I pyysi protektoraatin perustamista maansa ylle. Kambodža yhdistettiin Ranskan Indokiinan unioon vuonna 1887 Ranskan siirtomaiden ja protektoraattien kanssa. Vuonna 1946 Kambodžalle myönnettiin itsehallinto Ranskan unionissa ja sen protektoraatin status lakkautettiin vuonna 1949. Kambodžalle myönnettiin myöhemmin itsenäisyys ja valtio juhli ensimmäistä itsenäisyyspäiväänsä 9. marraskuuta 1953.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Kambodža Wikimedia Commonsissa
Puolan vuoden 2011 väestönlaskenta

Puolan vuoden 2011 väestönlaskenta (puol. Narodowy Spis Powszechny Ludności i Mieszkań 2011; engl. 2011 National Population and Housing Census) oli Puolan tilastoviraston Puolassa 1. huhtikuuta – 30. kesäkuuta 2011 välisenä aikana suorittama väestönlaskenta.
Väestönlaskennan tuloksena Puolan väkiluvuksi 31. maaliskuuta 2011 saatiin 38 511 800, mikä oli 0,7 prosenttia enemmän kuin edellisen väestönlaskennan tulos. Kaupunkiväestön osuus (60,8 %) väheni prosentilla edellisestä väestönlaskennasta ja maaseutuväestön osuus (39,2 %) vastaavasti kasvoi. Voivodikunnista väestö kasvoi eniten Masovian voivodikunnassa (+144 600) ja väheni eniten Sleesian voivodikunnassa (−112 500).
Ragnar Hemmer

Ragnar Erik Hemmer (10. toukokuuta 1891 Vaasa – 12. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston oikeushistorian professori 1939–1959. Sitä ennen hän oli dosentti 1928–1939, ja häntä pidetään merkittävänä keskiaikaisen ruotsalais-suomalaisen oikeushistorian tuntijana. Hän oli myös Kouluhallituksen kouluneuvos 1929–1939. Hemmer oli myös Tidskrift utgiven av Juridiska föreningen i Finland -lehden toimitussihteeri vuosina 1921–1944 ja päätoimittaja 1945–1946. Hän vaikutti Ruotsalaisen Kansanpuolueen Helsingin-osastossa.
Julkaisuja

Suomen oikeushistorian oppikirja 1–3. 1950–1961.
RT-PCR

RT-PCR. 1. käänteistranskriptaasi tuottaa RNA:n rinnalle cDNA:n. 2. PCR. A, G, U, T ja C ovat nukleotideja. Kuvassa näkyvät RNA:n ja DNA:n 5'- ja 3'-päiden suunta suhteessa käänteistranskriptaasin synteesin etenemiseen.
RT-PCR on laboratoriotekniikka, jolla monistetaan RNA:ta DNA:n muotoon. Aluksi menetelmässä käytetään käänteistranskriptaasia tuottamaan näytteen RNA:sta DNA:ta. Sitten DNA:ta monistetaan samalla tavoin kuin normaalissa polymeraasiketjureaktiossa eli PCR:ssä. RT-PCR:ää käytetään lääketieteessä leima-aineiden avulla toteamaan muun muassa RNA-virussairauksia, syöpiä ja autoimmuunisairauksia. Menetelmää käytetään myös muussa tieteellisessä tutkimuksessa. RT-PCR on lyhenne englanninkielen sanoista reverse transcriptase polymerase chain reaction, eli käänteistranskriptaasipolymeraasiketjureaktio.
RT-PCR:ssä saadaan signaalin voimakkuus (intensiteetti), joka on sitä vahvempi, mitä enemmän näytteessä on tunnistuksen kohteena olevaa RNA:ta. Signaali pohjautuu leima-aineiden fluoresenssiin tai muuhun tunnistustekniikasta riippuvaan havaittavaan muutokseen. RT-qPCR:ssä eli reaaliaikaisessa eli kvantitatiivisessa RT-PCR:ssä (q = eng. quantitative) mukana on intensiteetin lisäksi toisena mittausulottuvuutena aika. RT-qPCR on menetelmänä lähes sama kuin qPCR (kvantitatiivinen eli reaaliaikainen PCR). Pelkässä qPCR:ssä ei kuitenkaan käytetä käänteistranskriptaasia, eli sillä voidaan tutkia vain DNA-näytteitä. RT-qPCR:ssä ja qPCR:ssä jokaisessa DNA:ta monistavassa vaiheessa mitataan leima-aineista saatu signaali. Signaalien muutos saadaan siis eri ajankohtina. qPCR:ää kutsutaan joskus virheellisesti RT-PCR:ksi, jossa "RT" on tässä tilanteessa lyhenne englanninkielen sanoista real time. "RT"-liite on kuitenkin varattu vain käänteistranskriptaasia käyttäville menetelmille.
Menetelmä

RT-PCR:ssä näytteeseen lisätty käänteiskopioijaentsyymi eli käänteistranskriptaasi tuottaa näytteessä olevia RNA-juosteita mallina käyttäen nukleotidijärjestykseltään tätä RNA:ta vastaavia eli komplementaarisia DNA-juosteita (cDNA). cDNA:n rakennusaineina käänteistranskriptaasi käyttää näytteeseen lisättyä neljää deoksiribonukleosiditrifosfaattia eli dNTP:tä, joissa emäkset ovat adeniini (dATP), tymiini (dTTP), guaniini (dGTP) ja sytosiini (dCTP).
Tämän jälkeen cDNA:ta monistetaan kuten normaalissa PCR:ssä. Näytteeseen lisätyt DNA-polymeraasit siis tuottavat kunkin cDNA:n rinnalle toisen DNA-juosteen dNTP:itä käyttäen. Muodostuu kaksoisjuosteisia DNA:ita. Näiden juosteet erotetaan yksijuosteisiksi DNA:iksi lämpöliikkeen avulla kuumentamalla näytettä hetken suunnilleen lämpötilaan 95 °C. Polymeraasit poikkeavat tyypillisistä DNA-polymeraaseista, sillä ne kestävät tämän kuumennuksen denaturoitumatta. Yleisesti käytetyt polymeraasit ovat Thermus aquaticus -bakteereista erotettuja Taq-polymeraaseja tai niihin pohjautuvia geenimuunneltuja polymeraaseja. Näyte viilennetään, jolloin polymeraasit tuottavat yksijuosteisten DNA:iden rinnalle lisää ketjuja ja muodostuu taas kaksoisjuosteisia DNA:ita. Kuumennuksen, viilennyksen ja monistuksen kiertoa toistetaan useasti, kunnes alkuperäiseen RNA:han pohjautuvaa DNA:ta muodostuu haluttu määrä. Monistuminen on eksponentiaalista, sillä kussakin uudessa kierrossa muodostuu 2-kertaa edellistä kiertoa enemmän DNA:ta.
Polymeraasit voivat kiinnittyä vain kaksoisjuosteiseen DNA:han. Siksi näytteeseen, jolle suoritetaan RT-PCR tai PCR, on lisätty myös lyhyitä keinotekoisesti tuotettuja DNA-pätkiä, niin sanottuja alukkeita. Alukkeiden pituus on usein noin 20–30 nukleotidia. Alukkeissa on tietty nukleotidijärjestys ja ne kiinnittyvät siksi vain tiettyihin DNA-jaksoihin yksijuosteisissa DNA:issa. Polymeraasi aloittaa monistuksen näistä kohdista liittäen uusia nukleotideja alukkeen 3'-pään jatkoksi. Synteesi pysähtyy yksijuosteisen DNA:n lopussa (5'-päässä).
Menetelmä > RNA-sekvenssien tunnistusmenetelmät

Yksijuosteisiin DNA:ihin voidaan liittää synteesiin vaadittujen alukkeiden lisäksi muita DNA-alukkeita. Näitä voidaan käyttää alkuperäisessä RNA:ssa olevien geenien tai muiden alueiden eli sekvenssien tunnistukseen. Kuten muutkin alukkeet, nämä tunnistusalukkeet kiinnittyvät vain tiettyihin alueisiin, jotka voivat olla esimerkiksi geenejä. Taq-tyypin polymeraasi pilkkoo tällaisen tunnistusalukkeen 5'-päätä jonkin verran 3'-pään suuntaan ennen kuin aluke irtoaa kokonaan. Polymeraasilla sanotaan siksi olevan 5'-3'-eksonukleaasiaktiivisuus. Tätä aktiivisuutta käytetään hyväksi esimerkiksi TaqMan-kauppanimellä myydyssä menetelmässä. Menetelmässä tunnistusalukkeen 5'-päässä voi olla fluoresoiva aine, jota sen 3'-päässä oleva aine estää fluoresoimasta. Polymeraasi vapauttaa fluoresoivan aineen, jolloin se alkaa fluoresoimaan havaittavasti. Mikäli tunnistusalue ei löydä sopivaa kiinnittymiskohtaa DNA:ssa, se ei kiinnity siihen, eikä siten pilkkoudu ja tuota fluoresenssia. Testi on tällöin siis negatiivinen eli geeniä tai muuta tutkimuksen kohteena olevaa aluetta ei ole RNA:ssa. TaqMan ei kuitenkaan ole ainoa tunnistusmenetelmä.