stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arne Hegerfors

| Arne Hegerfors |
| --- | --- |
 Hegerfors vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1942 Göteborg, Ruotsi
Kuollut: 29. tammikuuta 2024 (81 vuotta)
Ammatti:  urheilutoimittaja, televisiojuontaja
Lapset:  3
Toimittaja
Media:  Sveriges Radio/Sveriges Television (1969–1997) Canal+ (1997–2012)
Palkinnot
 Stora journalistpriset (1992) 
Arne Hegerfors (4. heinäkuuta 1942 Göteborg – 29. tammikuuta 2024) oli ruotsalainen urheilutoimittaja ja televisiojuontaja. Hän aloitti uransa Sveriges Radiossa 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi muun muassa urheiluselostajana Anders Parmströmin kanssa sekä Kryzz-viihdeohjelman juontajana. Hegerfors siirtyi vuonna 1997 Canal+:lle, jossa hän jatkoi selostamista Parmströmin kanssa sekä juonsi Hegerfors lördag -ohjelmaa. Vuonna 1992 Hegerfors sai Stora journalistpriset -palkinnon.
»Nu firar vi midsommar i Pontiac Silverdome!» 
(Hegerfors aloittamassa Ruotsin ja Venäjän välisen ottelun selostamista jalkapallon MM-kilpailuissa 1994.)
Hegerforsin veli on pilapiirtäjä Sture Hegerfors.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arne Hegerfors Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Pausias

| Pausias Sikyonlainen> Παυσίας ὁ Σικυώνιος |
| --- | --- |
 Pausias ja Glykera. Peter Paul Rubensin ja Osias Beert vanhemman maalaus, n. 1612–1615.
Henkilötiedot
Syntynyt: 300-luku eaa. Sikyon
Ammatti:  taidemaalari
Pausias Sikyonlainen (m.kreik. Παυσίας ὁ Σικυώνιος, Pausias ho Sikyōnios; 300-luvun eaa. puoliväli) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Sikyonista. Hänet tunnettiin pienikokoisista poikia ja kukkia esittäneistä maalauksistaan.
Elämä

Pausias toimi 300-luvun eaa. puolivälissä kreikkalaisen maalaustaiteen suurimmalla kukoistuskaudella, ja oli Aristeideen, Melanthioksen ja Apelleen aikalainen ja Pamfiloksen oppilas. Alun perin Pausiasta opetti hänen isänsä Brietes, joka asui Sikyonissa, josta myös Pausias oli kotoisin. Näin hän tunsi hyvin läheisesti sikyonlaisen koulukunnan tyylin ja taiteelliset periaatteet, jotka Pamfilos oli perustanut.
Plinius vanhemman mukaan Pausiaalla oli poika Aristolaos, joka oli myös taidemaalari ja hänen oppilaansa. Hänen oppilaakseen mainitaan myös Mekhopanes.
Teokset

Pausias harjoitti ennen kaikkea enkaustiikkaa eli vahamaalausta kaivertimella. Hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka käytti enkaustiikkaa katto- ja seinämaalauksiin. Aiemmin samalla tekniikalla oli tehty rakennuksiin korkeintaan temppelien sisäkattojen tähtiä.
Pausiaan suosikkiaihe olivat pienet paneelimaalaukset, jotka esittivät poikia. Hänen kanssaan kilpailleet taidemaalarit pitivät tämän syynä sitä, että hän halusi tehdä töitä nopeasti. Siksi eräs poikaa esittänyt maalaus, jonka hän oli tehnyt yhdessä päivässä, sai nimityksen hēmerēsios (ἡμερήσιος), ”päivätyö”.
Toinen tunnettu teos, joka oli epäilemättä samaa tyyliä, oli maalaus joka esitti sikyonlaista seppeleenmyyjätär Glykeraa, joka oli Pausiaan nuoruudenrakastettu. Rakkaus rakastettuun ja taiteenalaan sai Pausiaan tekemään kaikkensa jäljitelläkseen niitä kukkia, joista Glykera teki myymänsä seppeleet, ja näin Pausiaasta tuli mitä taitavin kukkien kuvaaja. Tämän aiheen mestariteos oli Glykeraa esittänyt maalaus, joka tunnettiin Pliniuksen aikana nimellä Stefaneplokos, ”Seppeleenpunoja”, tai Stefanepolis, ”Seppeleenmyyjä”. Luculluksen kerrotaan ostaneen sen kopion Ateenan Dionysia-juhlilta kahden talentin hinnalla.
Pausiaan suurempiin maalauksiin kuului teos, joka oli Pliniuksen aikana Pompeiuksen portiikissa Roomassa. Se tunnettiin tehokkaasta valon ja varjon käytöstä ja luodusta syvyysvaikutelmasta: maalauksen aiheena oli uhritoimitus, jossa härkä oli kuvattu edestä eikä tyypilliseen tapaan sivulta, ja maalattu mustaksi, siinä missä ympärillä olleet ihmiset oli asetettu voimakkaaseen valkoiseen valoon, ja härän varjo osui näiden päälle. Tämän seurauksena kaikki hahmot vaikuttivat kohoavan maalauksen pinnasta. Pliniuksen mukaan Pausias kehitti tämän maalaustyylin, ja monet yrittivät myöhemmin jäljitellä sitä, mutta eivät onnistuneet yhtä hyvin.
Pausanias mainitsee kaksi muuta Pausiaan maalausta, jotka olivat Epidauroksen Tholoksessa. Toinen esitti Erosta, joka oli laittanut syrjään jousensa ja nuolensa ja piteli niiden sijaan lyyraa, ja toinen Juopumusta (Methe), joka joi lasisesta astiasta niin, että hänen kasvonsa näkyivät sen läpi. Pliniuksen mukaan Pausias ennallisti Polygnotoksen Thespiain temppeliin tekemiä maalauksia, eikä tässä päässyt alkuperäisten maalausten tasolle, koska joutui käyttämään itselleen vieraampaa työkalua, sivellintä.
Suurin osa Pausiaan töistä vietiin todennäköisesti myöhemmin Roomaan muiden sikyonlaisen koulukunnan teosten ohella, kun Sikyonin kaupunki joutui myymään julkista omaisuutta ollutta taidetta velkojensa maksamiseksi ediili Scauruksen kaudella noin vuonna 58 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pausias Wikimedia Commonsissa
Ignatioksen kirje Polykarpokselle

| Ignatioksen kirje Polykarpokselle> Ἐπιστολὴ πρὸς Πολύκαρπον.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ignatios Antiokialainen
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  teologia, kirje
Julkaistu:  100-luvun alku
Suomennos
Suomentaja:  Niko Huttunen
Kustantaja:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-952-7272-03-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ignatioksen kirje Polykarpokselle (m.kreik. Ἐπιστολὴ πρὸς Πολύκαρπον, Epistolē pros Polykarpon, lat. Epistula ad Polycarpum) on Ignatios Antiokialaisen kirjoittama kirje, joka oli nimensä mukaisesti osoitettu hänen oppilaalleen Polykarpos Smyrnalaiselle. Se luetaan apostolisten isien kirjoituksiin.
Historia

Ignatios toimi Antiokian piispana Syyriassa 100-luvun alussa. Hänen nimissään on säilynyt 13 kirjettä, joista seitsemän on aitoja. Smyrnan piispalle Polykarpokselle osoitettu kirje on yksi näistä. Ignatios kirjoitti sen Traakian Neapoliissa ollessaan vangittuna ja sen vuoksi matkalla Roomaan. Polykarpos oli Ignatioksen oppilas.
Eusebios Kesarealainen mainitsee kirjeen. Myöhemmin kirje esiintyi osana kahta Ignatioksen nimiin laitettua kirjekokoelmaa, pidempää ja lyhyempää kokoelmaa. Lyhyempi kokoelma sisälsi vain seitsemän aitoa kirjettä, ja pidempi kokoelma näiden lisäksi kuusi epäperäistä kirjettä. Lisäksi kirje tunnetaan lyhyestä kokoelmasta tehdystä syyriankielisestä lyhennelmästä, joka löytyi vuonna 1845.
Polykarpokselle osoitetun kirjeen lisäksi Ignatios kirjoitti myös kirjeen koko Smyrnan seurakunnalle, Ignatioksen kirjeen smyrnalaisille. Muut Polykarpokseen liittyvät tekstit apostolisten isien kirjoitusten joukossa ovat Polykarpoksen kirje filippiläisille sekä Polykarpoksen marttyyrikuolema.
Sisältö

»Sinut on puettu Jumalan suosioon – – Kannattele kaikkia, kuten Herrakin on kannattanut sinua. Kestä kaikki rakkaudella, ja niinhän sinä teetkin. Varaa aikaa keskeytyksettömään rukoukseen. Pyydä yhä parempaa ymmärrystä. Pysy valveilla ja säilytä henki, joka ei nuku. Puhu jokaiselle kuin Jumala. Kanna kaikkien taudit kuin mestariurheilija. Mitä suurempi vaiva, sitä suurempi tuotto.»
Kirjeessä on 8 lukua ja yhteensä 21 jaetta. Ignatios antaa siinä Polykarpokselle ohjeita piispan tehtävää varten eli seurakunnan kaitsemista koskien. Kirjeen loppupuolella hän antaa ohjeita myös koko seurakunnalle, ja kehottaa sitä yksimielisyyteen.
Kirjeen sisältö on:
Alkutervehdys (luku 1)
Yleisiä ohjeita piispan tehtävän hoitamiseen (1–3)
Ohjeita seurakunnan elämään (4–5)
Neuvoja Smyrnan seurakuntalaisille (6)
Edustajan lähettäminen Antiokiaan (7–8)
Lopputervehdykset (8)
Kirjallisuutta > Suomennokset

Ignatioksen kirje Polykarpokselle. Teoksessa Apostoliset isät.  (Suomentanut Heikki Koskenniemi. 2. uudistettu painos (1. painos 1975). Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 163)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1989.  ISBN 951-9111-75-1
Ignatioksen kirje Polykarpokselle. Suomentanut Niko Huttunen. Teoksessa Apostoliset isät.  (Kokoelma varhaiskristillisiä kirjoituksia. Toimittaneet Niko Huttunen, Joona Salminen ja Ulla Tervahauta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 290)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2020.  ISBN 978-952-7272-03-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Letters of Ignatius. Teoksessa The Apostolic Fathers, Volume I.  (I Clement. II Clement. Ignatius. Polycarp. Didache. Edited and translated by Bart D. Ehrman. Loeb Classical Library 24)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.
Aiheesta muualla > Teksti

Ἐπιστολὴ πρὸς Πολύκαρπον. Christian Classics Etheral Library. (kreikaksi)
Ignatius to Polycarp. Käännös Lightfoot & Harmer, 1891. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to Polycarp. Käännös Roberts-Donaldson. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Epistle of Ignatius to Polycarp. New Advent. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Ignatius of Antioch. Early Christian Writings. (englanniksi)
Apostolisten isien teokset
| --- | --- |
Klemensin kirjeet: Ensimmäinen Klemensin kirje · Toinen Klemensin kirje
Ignatioksen kirjeet: Ignatioksen kirje efesolaisille · Ignatioksen kirje filadelfialaisille · Ignatioksen kirje magnesialaisille · Ignatioksen kirje roomalaisille · Ignatioksen kirje smyrnalaisille · Ignatioksen kirje tralleslaisille · Ignatioksen kirje Polykarpokselle
Muut tekstit: Barnabaan kirje · Didakhe · Hermaan Paimen · Kirje Diognetokselle · Polykarpoksen kirje filippiläisille · Polykarpoksen marttyyrikuolema
Ailios Herodianos

| Ailios Herodianos> Αἴλιος Ἡρωδιανός.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. vuosisata/100-luku Aleksandria, Egypti
Kuollut: 100-luku
Ammatti:  grammaatikko
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  antiikki
Pääteokset:  Yleinen prosodia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ailios Herodianos (m.kreik. Αἴλιος Ἡρωδιανός, Ailios Hērōdianos, lat. Aelius Herodianus; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Aleksandriasta. Hän oli kreikkalais-roomalaisen ajan merkittävimpiä grammaatikkoja, joka kirjoitti lukuisia teoksia alaltaan.
Elämä

Herodianos oli Apollonios Dyskoloksen poika ja kotoisin Rooman valtakuntaan kuuluneen Egyptin Aleksandriasta. Sieltä hän vaikuttaa siirtyneen Roomaan, jossa hän pääsi keisari Marcus Aureliuksen suosioon. Hänelle Herodianos omisti teoksensa prosodiasta. Muutoin Herodianoksen elämästä ei tiedetä mitään.
Myöhemmät grammaatikot arvostivat Herodianosta suuresti. Priscianus käytti hänestä ilmaisua maximus auctor artis grammaticae, ”suurin kirjailija grammatiikan taidon alalla”. Koska Herodianos toimi Roomassa, hänet tunnetaan usein latinankielisellä nimimuodolla Aelius Herodianus.
Kirjallisuutta

Παπαζέτη, Αικατερίνη: Κριτική έκδοση και σχολιασμός του έργου "Περί μονήρους λέξεως' του γραμματικού, Αιλίου Ηρωδιανού (2ος αι. μ.Χ.).  (Critical edition and annotation of the work 'Peri monirous lexeos' by the grammarion Aelius Herodianus (2nd c. A.D.))  Αριστοτέλειο Πανεπιστήμιο Θεσσαλονίκης, Φιλοσοφική Σχολή, Τμήμα Φιλολογίας, 2008.  Teoksen verkkoversio.
Kivi Sotamaa

Kivi Sotamaa (s. 1971) on suomalainen suunnittelija. Hän on UCLA:n arkkitehtiosaston apulaisprofessori ja Aalto-yliopiston digitaalisen suunnittelun laboratorion ADDL:n johtaja lähde?. Sotamaa on toiminut myös Ohion osavaltionyliopiston arkkitehtuurin apulaisprofessorina.
Opettamisen ja julkaisutoiminnan lisäksi Sotamaa on toiminut arkkitehtuurin liittyvissä käytännön suunnittelutehtävissä.lähde? Hän johtaa omaa suunnittelutoimistoaan Sotamaa Design, minkä lisäksi hän ollut keskeisenä tekijänä kokeilevaan arkkitehtuuriin ja muotoiluun erikoistuvassa Ocean North -kollektiivissa vuosina 1995–2006. Sotamaa on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta.
Sotamaan töitä on esitelty muun muassa MoMAssa, Kiasmassa, Venetsian biennaalissa ja Chicago Art Institutessa, Fondazione Nicola Trurrasdissa  sekä julkaisuissa kuten New York Times, The Times, Phaidon’s 10x10 1&2, Design Yearbook, AD, Forum, Kenhiku Bunka, Ottagono, Interni, the Interview
Kivi ja Tuuli Sotamaa: Sirocco', 2010, Helsinki.
Kivi Sotamaan isä on Taideteollisen korkeakoulun entinen rehtori Yrjö Sotamaa.
Catilinan salaliitto (kirja)

| Catilinan salaliitto> De Catilinae coniuratione |
| --- | --- |
 Teoksen alku käsikirjoituksessa noin vuodelta 1490. MS Richardson 17 f1, Houghton Library, Harvardin yliopisto.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Sallustius
Kieli:  latina
Genre:  historia
Julkaistu:  n. 41 eaa.
Suomennos
Suomentaja:  Marja Itkonen-Kaila
Julkaistu:  1963
Sivumäärä:  WSOY
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Catilinan salaliitto (lat. De Catilinae coniuratione tai Bellum Catilinae) on Sallustiuksen kirjoittama historiateos, joka käsittelee nimensä mukaisesti Catilinan salaliittoa.
Historia

Sallustius eli vuosina 86–35 eaa. Hänet tunnetaan ennen kaikkea historiateoksistaan Catilinan salaliitto ja Jugurthan sota. Ne kuvaavat yhdessä kahta tärkeää vaihetta Rooman tasavallan lopulla. Niitä on kutsuttu Rooman historiakirjoituksen parhaiksi tuotteiksi heti Tacituksen jälkeen. Teoksilla Sallustius loi roomalaisen historiamonografian lajityypin eli teoksen, joka käsittelee yhtä merkittävää tapahtumaa aiemmin tyypillisen annalistisen lähestymistavan sijaan.
Teoksen Catilinan salaliitto Sallustius kirjoitti pian Julius Caesarin murhan vuonna 44 eaa. jälkeen, tarkemmin noin vuonna 41 eaa. Vuosiin 65–63 eaa. ajoittuneen salaliiton aikaisia tapahtumia Sallustius oli itse ollut näkemässä Roomassa. Lisäksi hän saattoi käyttää lähteenään senaattoreita, jotka olivat 20 vuotta aikaisemmin olleet osallisina tapahtumissa, sekä senaatin pöytäkirjoja, sillä hän toimi itsekin senaattorina teoksen kirjoittamisaikaan.
Arviointeja

Sallustiuksen mukaan salaliiton syntyyn olivat syynä optimaatit, joiden riveistä Catilina oli lähtenyt ja joiden luomassa yhteiskunnassa hän oli turmeltunut rikolliseksi. Suomennoksen esipuheen kirjoittanut Jaakko Suolahti arvioi, ettei Sallustiuksen teos ole täysin objektiivista historiankirjoitusta vaan tietyn puoluekannan värittämä. Sallustius ei varsinaisesti vääristele tosiasioita, mutta esittää ne väärässä suhteessa: Catilinan ohella päähenkilöiksi nousevat Cato ja Caesar, kun taas salaliiton varsinainen kukistaja Cicero saa suhteettoman vähän huomiota. Esimerkiksi hänen kuuluisista puheistaan Catilinaa vastaan mainitaan vain ensimmäinen, eikä sitäkään siteerata. Sallustiuksen eräänä tavoitteena on puhdistaa Caesarin maine salaliittoon osallistumisesta, ja siksi hän sivuuttaa salaliiton alkuvaiheet, joissa Caesar oli osallisena.
Sallustiuksen kerrontaa Suolahti luonnehtii eläväksi ja dramaattisesti vaikuttavaksi. Sallustius onnistuu vangitsemaan suhteellisen lyhyeen teokseensa jotakin aikakauden levottomasta luonteesta.
Kirjallisuutta > Suomennos

Sallustius: Catilinan salaliitto. Teoksessa Sallustius: Catilinan salaliitto; Jugurthan sota.  ((Catilinae coniuratio; Bellum Iugurthinum.) Suomentanut ja nimistöosan laatinut Marja Itkonen-Kaila. Johdannon kirjoittanut Unto Paananen. Antiikki-sarja. Ilmestynyt aiemmin 1963 WSOY:n kustantamana Antiikin klassikot -sarjassa)  Helsinki:  Gaudeamus, 1980.  ISBN 951-662-244-5
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Sallust: The War with Catiline. Teoksessa Sallust: The War with Catiline. The War with Jugurtha.  (Edited by John T. Ramsey. Translated by J. C. Rolfe. Loeb Classical Library 116)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2013.  Latinankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Syme, Ronald: Sallust.  (Sather Classical Lectures)  University of California Press, 2002.  ISBN 9780520929104
Aiheesta muualla

Sallustius: De Catilinae coniuratione. Perseus. (latinaksi)
Sallust: Conspiracy of Catiline. Perseus. (englanniksi)
Teoksen alku käsikirjoituksessa vuodelta 1471–1484.
Pohjois-Sentinel

Satelliittikuva saaresta
| --- | --- |
Sijainti:  Andamaanit ja Nikobaarit Intia
Saariryhmä:  Andamaanit
Vesialue:  Bengalinlahti
Merialue:  Intian valtameri
Korkein kohta:  122 m
Pinta-ala:  72 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  39 - 500
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pohjois-Sentinelin saari (punaisella) Andamaanien saaristossa.
Pohjois-Sentinel on Intialle kuuluva 72 neliökilometrin kokoinen saari Andamaanien saariryhmässä Bengalinlahdella. Saari on pyöreä, rannalta rannalle on noin 7–8 kilometriä, ja se on rantoja lukuun ottamatta metsän peitossa. Saari kuuluu Andamaanien ja Nikobaarien erityishallintoalueeseen, ja sen alkuperäiskansalle on annettu oma itsehallinto. Ulkopuolisilta pääsy saarelle on kielletty ja se on Intian lakien nojalla rangaistava teko.
Saaren alkuasukkaat, sentinelit, ovat yksi maailman eristyneimmistä ja sisäsiittoisimmista kansoista. He kieltäytyvät kontaktista ulkomaailman kanssa. Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan saarella asuu 3 naista ja 12 miestä. Väestönlaskenta jouduttiin suorittamaan helikopterista ja tulokseen on suhtauduttava varauksellisesti. Arviot sentinelien määrästä vaihtelevatkin 39:n ja 400:n välillä.
Maaliskuussa 2005 Andamaanien hallinto teki päätöksen, jonka mukaan alkuasukkaiden asioihin sekaantuminen minimoidaan. Intian hallitus on kieltänyt menemästä kolmea mailia (n. viisi kilometriä) lähemmäksi saarta. Tammikuussa 2006 kaksi humalaista intialaista kalastajaa rantautui saarelle. Molemmat tapettiin ja haudattiin. Intian viranomaiset yrittivät käydä tutkimassa tapausta, mutta sentinelit estivät maahan tunkeutumisen nuolisateella.
Noin 60 kilometriä Pohjois-Sentineliltä etelään sijaitsee Etelä-Sentinelin saari, joka on asumaton ja kooltaan vain 1,6 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

ESA:n (European Space Agencyn) kuva Pohjois-Sentinelin saarelta
Ruotsi

Ruotsin kuningaskunta (ruots. Konungariket Sverige  [ˈkôːnɵŋaˌriːkɛt ˈsvæ̌rjɛ] (ohje)) eli Ruotsi (ruots. Sverige) on perustuslaillinen monarkia Skandinaviassa Pohjois-Euroopassa. Sillä on yhteinen maaraja Suomen ja Norjan kanssa. Ruotsi on pohjoismainen teollisuusmaa ja Euroopan unionin jäsen, mutta sillä on oma valuutta, kruunu. Ruotsin pinta-ala on 450 295 neliökilometriä ja väkiluku noin 10,5 miljoonaa, joten se on sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan suurin Pohjoismaa. Joka neljäs (24,9 %) Ruotsin kansalainen oli vuonna 2018 maahanmuuttaja­taustainen, ja lähes joka kolmannen (32,3 %) vanhemmista vähintään toinen oli syntynyt ulkomailla. Maan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Tukholma.
Ruotsin valtio muodostui keskiajalla ja se nousi suurvalta-asemaan Euroopassa 1600-luvulla. Maa kuitenkin menetti Skandinavian niemimaan ulkopuolelta valloittamansa alueet vähitellen 1700- ja 1800-luvuilla, lopulta Suomen vuonna 1809. 1800-luvun alkupuolelta lähtien Ruotsi on ollut puolueeton, eikä se ole osallistunut Euroopassa käytyihin sotiin.
Ruotsin väestötiheys on Euroopan unionin keskiarvon alapuolella, ja yli puolet maasta on metsää. Puutavara, vesivoima ja rautamalmi ovatkin Ruotsin talouden perustana, ja ruotsalaiset ovat perustaneet monia suuria yrityksiä, kuten Scania, Volvo, Vattenfall, Ericsson, Ikea, H&M ja Skanska. Nykyisin Ruotsi on vauras hyvinvointivaltio, joka on sijoittunut korkealle useissa kansainvälisissä vertailuissa, kuten taloudellinen kilpailukyky, kansalaisvapaudet, elämänlaatu ja inhimillinen kehitys. Maalla on merkittävä kirjallinen perinne ja kansainvälisesti tunnettu musiikkiteollisuus, ja maan urheilijat ovat menestyneet sekä kesä- että talviurheilulajeissa.
Nimi

Maan nimi, ”Ruotsi”, syntyi itämerensuomalaisissa kielissä Tukholmasta koilliseen sijaitsevan Roslagenin alueen nimen pohjalta. Roslagenin nimi juontuu etymologisesti puolestaan soutamista tarkoittavasta verbistä. Itämerensuomalaisiin kieliin Ruotsia tarkoittava nimitys on levinnyt ilmeisesti niin sanottuna viikinkiaikana (n. 793–1066).
Itämerensuomalaisista kielistä nimitys on lainattu myös naapurikieliin, kuten venäjään muodossa Ruś, josta on puolestaan johdettu venäläistä tarkoittava russki. Nimitys on myöhemmin palautunut takaisin ruotsiin tarkoittaen venäläistä muodossa ryss, mistä se on taas edelleen palannut jälleen suomeen muodossa ryssä.
Luonnonmaantiede

Ruotsin pinta-ala on 450 295 neliökilometriä, ja se on siten neljänneksi laajin kokonaan Euroopassa sijaitseva maa. Ruotsi on varsin pitkä ja kapeahko maa: maan suurin pituus on 1 572 kilometriä ja suurin leveys 499 kilometriä. Maa sijaitsee lähes kokonaisuudessaan Skandinavian niemimaalla. Ruotsin rantoja huuhtoo idässä ja etelässä Itämeri ja lounaassa Pohjanmeri. Gotlannin ja Öölannin suuret saaret Itämeressä kuuluvat Ruotsiin. Tukholman edustalla sijaitsee laaja saaristo.
Noin 15 prosenttia Ruotsista sijaitsee pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Etelä-Ruotsi on suurelta osin alavaa maanviljelyseutua, mutta yli puolet maan pinta-alasta on metsää. Ruotsin länsiosa on vuoristoista. Norjan halki pohjois–eteläsuunnassa kulkevat Skandit eli vanhalta nimeltään Kölivuoristo ulottuvat myös paikoin Ruotsiin, mutta niiden korkeimmat huiput jäävät Ruotsin puolella yleensä 1 500 metriin. Korkein kohta on 2 111 metriä korkea Kebnekaise Lapissa. Kolme suurta jokea, Uumajanjoki, Tornionjoki ja Ångermanjoki, laskee Pohjanlahteen. Vuorten eteläpuolella on järvialue. Suurin järvistä on Vänern, joka on noin 5 500 neliökilometrin laajuisena Euroopan kolmanneksi suurin järvi. Muita yli tuhannen neliökilometrin laajuisia järviä ovat Vättern ja Mälaren.
Luonnonmaantiede > Ilmasto

Ruotsin ilmastoon vaikuttavat sen pohjoinen sijainti ja Skandien antama suoja Atlantin lämpimiltä, kosteilta tuulilta. Koska maa on etelä-pohjoissuunnassa verraten pitkä, ovat maan etelä- ja pohjoisosan ilmastoerot melko suuret. Eteläisimmässä Ruotsissa ja lounaisrannikolla ilmasto on talvisinkin melko lauhkea, ja pysyvä lumipeite kestää tyypillisesti vain joitakin päiviä. Etelä-Ruotsissa näkyy myös Atlantin vaikutus, mikä pienentää kesä- ja talvilämpötilojen eroja sekä lisää sateita. Myös Göteborgin seudun länsirannikolla meri pysyy useimmiten sulana ja pitää talvet leutoina.
Suuressa osassa Ruotsia ilmasto on melko mantereinen, kesät ovat lämpimiä ja talvet kylmiä sekä lumisia. Tukholman pohjoispuolella ilmasto on kuivempi kuin Suomessa tai Etelä-Ruotsissa, Skandeilta tulevat föhn-tuulet ovat tyypillisiä. Sademäärä pienenee pohjoiseen päin mentäessä. Pohjoisimmassa Ruotsissa lumipeite pysyy maassa tyypillisesti noin puoli vuotta, kesällä taas esiintyy epäsäännöllisesti helteitä. Sateita saadaan koko maassa yleensä eniten loppukesällä ja syksyllä.
Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Ruotsin eteläosissa ja rannikoilla vallitsee lämminkesäinen mannerilmasto, pohjoisosissa ja sisämaassa subarktinen mannerilmasto. Ruotsin korkein lämpötila, 38 °C, mitattiin Målillassa heinäkuussa 1947. Kylmin lämpötila, −52,6 °C, mitattiin Vuoggatjålmessa helmikuussa 1966.
Luonnonmaantiede > Luonto ja luonnonsuojelu

Yli puolet Ruotsista on metsän peitossa. Aivan eteläisimmässä Ruotsissa ja Göteborgin rannikkoseudulla vallitsevat lehtimetsät, mutta selvästi suurin osa maan metsistä on havumetsiä. Ruotsin yleisimmät puulajit ovat kuusi (42 prosenttia), mänty (39 prosenttia) ja koivu (12 prosenttia). Alvareiksi kutsutaan kuivia kanervaa ja ketokasvillisuutta kasvavia kalkkikiviylänköjä, joita on Öölannissa. Tuntureilla on paikoin myös tundraa. Ruotsin kuusi suurta nisäkäslajia ovat hirvi, ahma, susi, karhu, ilves ja myskihärkä. Hirviä on paljon, myös kaupunkien lähellä. Ahmat elävät lähinnä poronhoitoalueella ja karhut Luoteis-Ruotsissa, myskihärkiä tavataan Härjedalenissa ja Lounais-Ruotsissa.
Ruotsissa on 29 kansallispuistoa. Ensimmäiset yhdeksän niistä perustettiin vuonna 1909. Niiden lisäksi maassa on 3 200 luonnonsuojelu­aluetta, jotka kattavat yhteensä neljä miljoonaa hehtaaria. Maan 4 000:sta Natura 2000 -alueesta noin 60 prosenttia on kansallispuistoja tai luonnonsuojelu­alueita.
Maalaismaisemaa Skånessa.
Tukholman saaristoa.
Hällingsåfalletin vesiputous Jämtlandissa.
Lapporten-vuoristolaakso Kiirunassa.