stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomenlinnan kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomenlinnan kirkko Wikimedia Commonsissa
Suomenlinnan kirkko Suomenlinnan rakennusten historia -kartalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kellotapuli ja kirkon aita Suomenlinnan rakennusten historia -kartalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomenlinnan kirkko, Suomen Kuvalehti, 20.11.1926, nro 47, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Helsingin kirkot ja kappelit |
| --- | --- |
Kirkot:  Mikael Agricola  Alppila  Andreaskirkko  Diakonissalaitoksen kirkko  Hakavuori (ei enää käytössä)  Herttoniemi  Huopalahti  Itäkeskus  St. Jacobs kyrka  Jakomäki (purettu 2023)  Johanneksenkirkko  Kallio  Kannelmäki  Karunan kirkko  Konala (ei enää seurakuntakäytössä)  Kontula  Koskelan kirkko  Kristuskyrkan  Kulosaari  Käpylä  Laajasalo  Lauttasaari  Luther-kirkko  Lähetyskirkko  Malmi  Maunula  Meilahti  Merimieskirkko  Munkkiniemi  Munkkivuori  Myllypuro  Olaus Petrin kirkko  Oulunkylä  Oulunkylän puukirkko  Paavali  Pakila  Pasila (purettu 1978)  Pihlajamäki  Pitäjänmäki  Puistola  Pyhän Henrikin katedraali  Pyhän Kolminaisuuden kirkko  Pyhän Marian kirkko  Pyhän Nikolauksen kirkko  Roihuvuori  Saalem-temppeli  Saksalainen kirkko  Suomenlinna  Tammisalo  Tapanila  Temppeliaukio  Tuomaankirkko  Tuomiokirkko  Töölö  Uspenskin katedraali  Vanha kirkko  Vartiokylä  Viikki  Vuosaari  Östersundom 
Kappelit:  Herttoniemenranta  Jätkäsaari  Kamppi  Katukappeli (Vuosaari)  Leposaari (Kulosaari)  Länsi-Pasila (ei enää seurakunnan käytössä)  Malminkartano  Merirasti-kappeli  Puotila  Pyhän Laurin kappeli  Pyhän Sydämen kappeli  Ruoholahti  Vankilahotellin kappeli 
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:  Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:  Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:  Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär 
Suomenlinnan kirkko vuonna 1908.
Autoasi

Autoasi-korjaamo Köörnummessa, Säkylässä.
Autoasi on suomalainen autokorjaamo- ja varaosaliikeketju. Autoasilla on Suomessa yhteensä yli 250 korjaamotoimipistettä. Autoasi-myymälöillä sekä sen jälleenmyyjillä on käytössä Autoasi-järjestelmä, joka antaa rekisterinumeron perusteella tiedon määräaikaishuolloissa tarvittavista osista tai nesteistä.
Autoasi-ketjukonseptin omistaa Örum Oy Ab , joka kuuluu suomalaiseen Mercantile-konserniin. Huhtikuussa 2008 Autoasi ja Teboil olivat solmineet sopimuksen, jonka jälkeen merkittävä osa huoltotöitä tekevistä Teboil-huoltokeskuksista muuttui Autoasi-korjaamoiksi.
Slovjanskin lämpövoimalaitos

| Slovjanskin lämpövoimalaitos |
| --- | --- |

Tyyppi:  kivihiili
Omistaja:  Donbasenerho
Rakentaminen aloitettu:  1951
Sijainti:  Mykolajivka
Koordinaatit:  48°52′N, 37°45′E
Slovjanskin lämpövoimalaitos (ukr. Слов'янська ТЕС) on Mykolajivkassa Donetskin alueeen pohjoisosassa Ukrainassa sijaitseva lämpövoimalaitos, jonka teho on 830 megawattia.
Osana Ukrainan vastaista sotaansa venäläisjoukot ampuivat toukokuun alussa voimalaa viidellä tykistöraketilla. Iskussa ei aiheutunut henkilövahinkoja.
Myanmar

Myanmar (burmaksi မြန်မာ, mranma, [mjəmà]) eli Myanmarin liiton tasavalta eli Burma on valtio Kaakkois-Aasiassa. Se on pinta-alaltaan Kaakkois-Aasian toiseksi suurin maa Indonesian jälkeen. Sen pääkaupunki on nykyisin Naypyidaw ja suurin kaupunki Yangon. Myanmarin rajanaapureita ovat Bangladesh lännessä, Intia luoteessa, Kiina koillisessa, Laos idässä ja Thaimaa kaakossa. Lounaassa maa rajoittuu Bengalinlahteen ja etelässä Andamaanienmereen. Eräät valtiot, kuten Yhdysvallat, Kanada ja Yhdistynyt kuningaskunta, käyttävät valtiosta edelleen nimeä Burma vastalauseena sotilashallinnon määräämälle nimenmuutokselle. Myös osa kansainvälisestä mediasta käyttää Burma-nimeä.
Myanmar vie ulkomaille muun muassa jalokiviä ja kaasua. Suurin osa kansasta elää maataloudella. Hallinto on korruptoitunut. Maa tunnetaan suurena oopiumin tuottajana. Myanmarissa on ollut pitkään sotilasdiktatuuri, joka lakkautti itsensä 2010-luvulla mutta kaappasi vallan uudestaan vuonna 2021. Maassa on ollut monia sisäisiä sotia eri kansojen välillä. Myanmar on köyhä maa, jossa on suuret tuloerot. Nuori demokratia on horjuva ja armeijalla on yhä valta-asema maan politiikassa. Niinpä ihmisoikeuksien kunnioitus on ollut maassa vähäistä. Uskonnoilla on sekä rauhaa luova että sitä horjuttava rooli. Väkivaltaa on erityisesti buddhalaisen enemmistön ja muslimivähemmistön välillä.
Valtion nimi

Valtio on tunnettu vuodesta 1989 nimellä Myanmar, jolloin sotilasjuntta päätti vaihtaa Burmasta Myanmariin. Euroopassa aiemmin käytetyt nimet olivat siirtomaaperäisiä, ja Euroopassa maata kutsuttiin muun muassa nimillä Barma, Birma ja Burma. Sotilashallinto antoi ohjeet valtion nimen kirjoittamisesta vuonna 1989. Maan nimi muutettiin samana vuonna ”Myanmarin liitoksi”. Nimestä säädetty laki määritti myös englanninkieliset kirjoitusasut eräille paikkakunnille, kuten pääkaupungille, jonka nimeksi määrättiin Rangoonin sijaan Yangon. Nimi 'Myanmar' on hyväksytty maan latinalaisilla kirjaimilla kirjoitetuksi nimeksi YK:n paikannimiasiantuntijaelimessä. Nimi voidaan lausua suomeksi kirjoitusasun mukaan [mjanmar], [mianmar] tai [myanmar].
Sotilasjuntan aikana Myanmarin oppositio käytti valtiosta ulkomailla edelleen nimeä ’Burma’. Eräiden maiden, kuten Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan, hallitukset eivät suostuneet tunnustamaan sotilashallitusta ja käyttivät poliittisista syistä edelleen nimeä ’Burma’. Tiedotusvälineistä BBC käytti Burma. Suomessa Suomen Tietotoimisto ja sen vaikutuksesta useimmat lehdetkin käyttivät pitkään nimeä Burma. Helsingin Sanomat, MTV3 ja Yleisradio käyttävät virallisesti nimeä Myanmar, mutta lisäävät usein nimen yhteyteen kommentin ”eli entinen Burma”.
Maantiede

Myanmar on Kaakkois-Aasian pohjoisin valtio, ja sen rajanaapurit ovat Kiina pohjoisessa ja koillisessa, Laos idässä, Thaimaa kaakossa, Bangladesh lännessä ja Intia luoteessa. Valtion etelä- ja lounaispuolella ovat puolestaan Andamaanienmeri ja Bengalinlahti.
Myanmar voidaan jakaa viiteen maantieteelliseen alueeseen, pohjoisen vuoristoihin, lännen vuoristoihin, itäiseen ylätasankoon, keskustasankoon ja rannikkotasankoon. Vuoristot kulkevat pääosin pohjois-eteläsuunnassa, ja korkein kohta on pohjoisosien Hkakabo Razi (5 881 m). Myanmarin keskiosa Iravadijoen ympärillä on alankoa. Joki muodostaa suuren, niemimäisenä mantereesta erkanevan suistoalueen, jonka itäpuolelle työntyy Martabaninlahti. Maan länsiosassa sijaitsee kapea Arakanvuorten rannikkovuoristo ja sen pohjoispuolisena jatkeena Chinvuoret, itäosassa Shanin ylänkö ja aivan pohjoisimmassa osassa alkavat Tiibetin ylängöt. Toinen merkittävä joki Salween virtaa Shanin ylängön halki ja Laosin vastaisella rajalla puolestaan kulkee Mekong. Martabaninlahdesta Myanmar jatkuu etelään pitkänä ja kapeana kaistaleena pitkin Malakan niemimaata aina kymmenenteen leveyspiiriin saakka. Myanmarilla on rantaviivaa noin 1 900 kilometriä.
Maan keskiosassa on kuivempaa pensaskasvillisuutta ja ylänköseuduilla subtrooppista ja lauhkeaa sademetsää. Jokien suistoalueilla on soita ja mangrovemetsää. Vuonna 1989 noin puolet Myanmarin pinta-alasta oli metsän peitossa, mutta metsää hakattiin nopeammin kuin se ehti uudistua luonnollisesti.
Väestö on keskittynyt kolmen suuren jokilaakson alueelle sekä erityisesti iravadin suistoon, jossa sijaitsee myös maan suurin kaupunki, yli viiden miljoonan asukkaan Yangon. Iravadin varrella maan kuivahkossa keskiosassa on toiseksi suurin kaupunki Mandalay (1,4 milj, vuonna 2010). Maan hallinnollinen pääkaupunki on Naypyidaw, joka on vasta hiljattain rakennettu maan sisäosiin 320 kilometrin päähän Yangonista.
Maantiede > Ilmasto

Myanmarissa vallitsee trooppinen monsuuni-ilmasto. Etenkin kesäisin rannikkoseuduilla saadaan hyvin runsaasti sateita. Talvet joulukuusta huhtikuuhun ovat kuivempia, samoin maan sisäosat. Kasvillisuus on rannikkoseuduilla ja eteläosissa sademetsää vaihtuen pohjoisempana monsuunimetsäksi. Trooppiset hirmumyrskyt kulkevat säännöllisesti Myanmarin yli, ja aiheuttavat pahoja tuhoja alavilla rannikkoalueilla. Toukokuussa 2008 trooppinen sykloni Nargis surmasi tuhansia. Sitä ennen alueella ovat riehuneet mm. ‎trooppinen sykloni Akash vuonna 2007 ja trooppinen sykloni Mala vuonna 2006. Bangladeshin sykloni 1991 ulotti tuhojaan myös Myanmarin puolelle. Ennen Nargista Myanmarin tuhoisin hirmumyrsky sattui vuonna 1926, jolloin se surmasi YK:n tilastojen mukaan 2 700 henkeä.
Historia

Burman alueella tiedetään olleen asutusta noin 11 000 vuotta sitten. Ensimmäinen tunnettu alueelle saapunut kansa oli monit, jotka alkoivat asuttaa sitä noin 3000 eaa. Heidän ensimmäinen kuningaskuntansa Suwarnabhumi keskittyi Thatonin satamakaupungin ympärille noin 300 eaa. 100- tai 200-luvulla eaa. kulttuuri alkoi saada vaikutteita buddhalaisuudesta. Pyut saapuivat ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja perustivat useita itsenäisiä kaupunkikuningaskuntia. Burmalaiset alkoivat siirtyä alueelle Tiibetistä, ja he rakensivat voimakkaan kuningaskunnan keskuksenaan vuonna 849 perustettu Baganin kaupunki, joka sijaitsi lähellä Mandalayta.
Ensimmäisen kerran valtio yhdistyi vuonna 1044 Paganin kuningaskunnan johdolla. Kuningas Anawrahtan (1044–1077) johdolla burmalaiset valloittivat vuonna 1057 Thatonin, ja koko maa yhdistyi. Tuona aikana maahan vakiintui Theravada-buddhalaisuus ja burmalainen kirjoitus mon-kansalta. Bagan-dynastian valta päättyi mongolien valloitukseen ja pääkaupungin hävitykseen vuonna 1287. Shan-hallitsijat täyttivät valtatyhjiön vähäksi aikaa.
Taungoo-dynastia yhdisti Myanmarin jälleen 1500-luvulla. Bayinnaung valloitti kahdesti portugalilaisten palkkasoturien ja tykkien avulla thaiden Ayutthayan sekä 1569 koko Chao Phraya -joen laakson. Bayinnaungin sodat söivät kuitenkin valtakunnan resursseja, ja se alkoi hänen kuolemansa jälkeen hajota osiin.
Viimeinen Konbaung-dynastia alkoi vuonna 1752 kuningas Alaungpayan noustessa valtaistuimelle. Konbaung-hallitsijat keskittyivät myös sotiin ja valloituksiin. Sotia käytiin moneja, arakanilaisia ja siamilaisia vastaan. Burmalaiset ryöstivät Siamin pääkaupungin Ayutthayan vuonna 1767. Valtakunta laajeni muun muassa Assamiin, brittiläisten hallitsemaan Intiaan. Tämä johti kolmeen tuhoisaan sotaan brittien kanssa neljän kiinalaissodan lisäksi.
Historia > Brittien Burman sodat ja siirtomaa-aika

Ensimmäinen anglo–burmalainen sota käytiin 1824–1826. Sota päättyi brittien voittoon ja Burman Intiasta valloitettujen alueiden menetykseen. Britit julistivat toisen Burman sodan 1852, jolloin he valloittivat Pegun provinssin ja Rangoonin. Vallankumouksen myötä Myanmarissa valta vaihtui Mindon Minille, joka koetti vahvistaa maan taloutta ja siirsi pääkaupungin Mandalayhin. Brittiläiset syyttivät Mindonin poikaa ja seuraajaa Thibaw Miniä tyranniudesta ja liittoutumisesta ranskalaisten kanssa ja julistivat 1885 kolmannen Burman sodan, jonka myötä he valloittivat loputkin maasta. Burman kuningaskunnasta tuli seuraavana vuonna Brittiläisen imperiumin siirtomaa.
Brittien alaisuudessa maa kävi läpi valtavan muutoksen. Burmaan luotiin vahva keskushallinto ja talous muuttui omavaraisviljelystä palvelemaan laajamittaista vientiä. Maa irrotettiin Intiasta vuonna 1937 omaksi kruununsiirtomaakseen. Vuoteen 1939 mennessä Burmasta tuli maailman suurin riisinviejä.
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät Burman 1942. Burmalaiset nationalistit kenraali Aung Sanin johdolla liittoutuivat japanilaisten kanssa ajaakseen britit maasta (Burman taistelu). Burman itsenäisyysarmeija vaihtoi kuitenkin puolia 1945, muuttui Antifasistiseksi kansanvapausarmeijaksi ja liittyi britteihin ja yhdysvaltalaisiin karkottaakseen japanilaiset. Sodan jälkeen burmalaiset vaativat täydellistä itsenäisyyttä, mihin brittihallitus suostui. Maahan laadittiin perustuslaki ja se sai itsenäisyyden 1948.
Maa itsenäistyi 1948 nimellä Burman liitto, mutta kansallismieliset kilpailijat murhasivat kansallissankariksi nousseen Aung Sanin, kuten suuren osan hänen hallitustaankin jo ennen itsenäistymistä. Japanilaisten aikana hallinnut Ba Maw pyysi entistä ulkoministeriä U Nuta maan johtoon.
Historia > Itsenäinen Burma

Vuosina 1948–1962 maa oli sisäisten valtataistelujen halvaannuttama poliittisten ja etnisten ryhmien konfliktien vuoksi. Vuonna 1958 pääministeri U Nu kutsui sotilaat hallitsemaan tilapäisesti tilanteen rauhoittamiseksi. Sotilaat luopuivat vallasta 18 kuukauden kuluttua. Kuitenkin vuonna 1962 kenraali Ne Win johti sotilasvallankaappausta, jolla valtaan nousi ulkomaalaisvihamielinen sotilasjuntta, joka julisti maan sosialistiseksi. Maan nimeksi muutettiin 1974 Burman liiton sosialistinen tasavalta. Uusi perustuslaki siirsi vallan armeijalta Ne Winin johtamalle kansankokoukselle.
Historia > Protesteja 1988–

1980-luvun kuluessa entisen vauraan maan talous romahti. Maan pitkäaikaisen hallitsijan Ne Winin ero heinäkuussa 1988 sai sadattuhannet demokratiaa ja sotilashallituksen välitöntä eroa vaativat ihmiset mielenosoituksiin. Mielenosoitukset alkoivat yliopistoista. Ns. 8-8-88-kansannousu alkoi 8. elokuuta 1988. Hallitus tukahdutti mielenosoitukset väkivaltaisesti ja armeija surmasi tuolloin yli 1000 mielenosoittajaa. Joukkomurhan jälkeen kenraali Aung Sanin tytär Aung San Suu Kyi nousi mielenosoittajien ja opposition johtoon.
Armeijan kenraali Saw Maung syrjäytti siihen asti hallinneen sosialistipuolueen BSPP:n ja muodosti juntan, joka kutsui itseään "Valtion lain ja järjestyksen palauttamisneuvostoksi" (State Law and Order Restoration Council, SLORC), joka tukahdutti mielenosoitukset. Näissä toimissa sai surmansa arviolta 3 000 ja 10 000 opiskelijaa joutui pakenemaan maaseudulle.
Vuonna 1989 sotilashallinto muutti maan nimen Burmasta Myanmariksi ja pääkaupunki Rangoonista tuli Yangon. Kansainvälinen yhteisö on laajalti tuominnut Myanmarin sotilashallinnon ja sen ihmisoikeusloukkaukset, kuten opiskelijamielenosoitusten verinen hajottaminen ja etnisten vähemmistöjen shanien ja karenien pakkomuutot.lähde?
Juntta hallitsi sotatilalain avulla toukokuuhun 1990 asti, jolloin parlamenttivaalit järjestettiin. Suu Kyin johtama Kansallinen demokratialiike (NLD) sai voiton ja 485:stä paikasta 392, vaikka hän oli kotiarestissa. Sotilasjuntta kieltäytyi hyväksymästä tulosta ja hajotti puolueet ja vangitsi aktivisteja. Aung San Suu Kyi sai 1991 Nobelin rauhanpalkinnon omistautumisestaan rauhanomaiselle muutokselle. Hänet vapautettiin kotiarestista vasta 1995.
Vuonna 1992 jo Ne Winin aikana BSPP:n keskuskomitean jäsenenä ja varapuolustusministerinä toiminut Than Shwe korvasi Saw Maungin juntan johdossa ja pääministerinä.
Vuonna 2000 hallitus aloitti neuvottelut Aung San Suu Kyin johtaman opposition kanssa, mikä johti poliittisten vankien vapautukseen. Suu sai lähteä kotoaan toukokuussa 2002, jonka jälkeen hän matkusti ympäri maata, kunnes hänet määrättiin uudelleen arestiin vuoden kuluttua.
Historia > Mielenosoituksia ja sotilasjuntan loppu

Suurimmat mielenilmaukset sitten vuoden 1988 alkoivat elokuussa 2007. Niihin osallistui yli satatuhatta henkeä.
Uusi perustuslaki hyväksyttiin toukokuussa 2008. Äänestystä jouduttiin lykkäämään parilla viikolla, koska trooppinen sykloni Nargis iski Myanmarin eteläosiin.
Marraskuun 2010 parlamenttivaaleissa sotilasjuntan tukema USDP-puolue sai jopa 80 % parlamenttipaikoista. Parlamentti valitsi USDP-puolueen johtajan Thein Seinin presidentiksi, ja hän vannoi virkavalansa 30. maaliskuuta 2011. Samalla maata hallinnut sotilasjuntta lakkautettiin.
Historia > Aung San Suu Kyi vallassa

Vuonna 2015 järjestettiin Myanmarin ensimmäiset vapaat vaalit 25:een vuoteen.  Aung San Suu Kyin puolue voitti paikoista 77,1%.
Vaalien jälkeen Aung San Suu Kyin johtama NLD-puolue muodosti hallituksen. Vuodesta 2016 lähtien presidentin asema on ollut lähinnä seremoniallinen. Maaliskuusta 2018 lähtien Myanmarin presidentti on ollut U Win Myint, jota edelsi terveyssyistä eronnut U Htin Kyaw. Myanmarin todellinen johtaja on kuitenkin Aung San Suu Kyi, joka on virallisesti hallituksen neuvonantaja. Perustuslain mukaan Aung San Suu Kyi ei voi toimia presidenttinä, koska hänen poikansa ovat toisen maan (Britannian) kansalaisia. Myanmarin hallinnon kovat otteet Rohingya-muslimeja kohtaan on romahduttanut länsimaissa Aung San Suu Kyin maineen ihmisoikeuksien ja demokratian puolustajana.
Historia > Raja-alueen levottomuudet

Vuonna 2012 Rakhinen osavaltiossa puhkesi levottomuuksia buddhalaisten ja rohingya-muslimien välillä.
Noin 140 000 maan 1,1 miljoonasta rohingyasta joutui pakolaisleireille vuoden 2012 levottomuuksien seurauksena. Heiltä on viety kansalaisoikeudet. Vuonna 2015 kymmeniätuhansia pakeni venepakolaisina naapurimaihin.
Syksyllä 2016 rohingyojen kapinaliike hyökkäili raja-asemille. Myanmarin armeija vastasi omalla terrorismin vastaisella puhdistusoperaatiollaan.
Armeija kosti sisseille myös hyökkäämällä rohinghya-siviilien kyliin, joita se poltti ja tappoi niissä myös siviilejä. Kymmeniä tuhansia siviilejä pakeni väkivaltaa vuoden 2016 loppupuolella.
Joulukuussa 2016 yhteensä 23 maailman näkyvimmistä ihmisoikeusvaikuttajista, joista 13 Nobel-palkinnon voittajia, pyysi YK:n turvallisuusneuvostoa puuttumaan etnisiin puhdistuksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan läntisessä Myanmarissa. Armeijan kerrottiin hyökkäävän siviilien kimppuun Rakhinen osavaltiossa, jonka alueelle on toimittajien ja avustustyöntekijöiden pääsyä rajoitettiin voimakkaasti.
Levottomuudet jatkuivat noin vuoden ajan. Rohingyoiden ARSA-sissiliike teki elokuussa 2017 voimakkaan vastahyökkäyksen, joka kohdistui pääosin poliisiasemille, mutta myös buddhalaissiviilehin. Tämän takia hallitus aloitti jättioperaation, jonka tuloksena
satojatuhansia rohingyoita pakeni maasta. Maan armeija tappoi jopa sadoittain siviilejä kerralla. Pitkän viivyttelyn jälkeen Aung San tuomitsi lopulta kaiken maassa käytetyn väkivallan. YK:n turvaneuvosto tuomitsi Myanmarin hallituksen joukkojen käyttämät raa'at otteet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Myanmar ja Bangladesh sopivat rohingya-pakolaisten paluusta marraskuussa 2017. Myanmarin hallitus jatkoi rohingyoiden vainoja ainakin vielä vuonna 2019.
Historia > Vallankaappaus

Armeija otti vallan 31. tammikuuta 2021. Asevoimat julisti poikkeustilan, vangitsi maan johtajia ja siirsi vallan asevoimien komentajalle, kenraali Min Aung Hlaingille.  Yksipuoliseen vallansiirtoon tyytymätön kansa nosti suuret mielenosoitukset helmikuussa 2021. Sotilashallituksen alaiset poliisi ja armeija pyrkivät tukahduttamaan mielenosoitukset osin myös väkivaltaa käyttäen. Vallankaappaus on kiihdyttänyt maan sisällissotaa.
Politiikka

Myanmar on vuoden 2008 perustuslain mukaan presidenttijohtoinen tasavalta. Myanmarin presidentti valitaan perustuslain mukaan viisivuotiselle kaudelle edustajainhuoneen äänestyksellä. Kaksikamarisessa parlamentissa Pyidaungsu Hluttaw’ssa on 224-paikkainen ylähuone, Amyotha Hluttaw, ja 440-paikkainen edustajainhuone.
Perustuslaki kuitenkin lakkautettiin helmikuun 2021 sotilasvallankaappauksessa. Kaikki valta siirrettiin valtion hallintoneuvostolle, johon kuuluu yhdeksän upseeria ja kymmenen siviiliä. Min Aung Hlaingista tuli elokuussa ”toimitusministeristön” pääministeri. Min Aung Hlaing toimi asevomien johtajana vallankaappauksen aikaan, ja hän on myös hallintoneuvoston puheenjohtaja. Vallankaappauksen yhteydessä preisdentti Win Myint ja valtiokansleri Aung San Suu Kyi vangittiin, ja heidät on myöhemmin tuomittu monien väärennettyjen syysten perusteella vankilaan.
Myanmar oli siirtynyt alkuvuodesta 2011 siviilihallintoon lähes viidenkymmenen vuoden sotilasvallan jälkeen. Myanmarissa otettiinkin 2010-luvulla monia edistysaskeleita sotilasvallasta kansanvaltaiseen järjestelmään. Kansainvälisten tarkkailijoiden mukaan vuoden 2020 vaaleissa kansan tahto toteutui, vaikka monet etniset ja uskonolliset vähemmistöt eivät luottaneetkaan poliittiseen järjestelmään. Kansallinen demokratialiitto sai vaaleissa murskavoiton, mutta vallankaappaus esti uuden parlamentin muodostumisen.
Vallankaappauksen jälkeen Myanmarissa perustettiin parlamenttia edustava komitea (CRPH), joka puolestaan perusti huhtikuussa 2021 kansallisen yhtenäisyyden hallituksen (NUG). Sotilasjuntta on määrittänyt CRPH:n, NUG:n ja tämän kansan puolustusvoimat terroristijärjestöiksi. Varjohallitus hallitsee isoja alueita Myanmarin keskiosissa, ja se harrastaa siellä sotilasjunttaa vastaan sissisotaa ja tekee hyökkäyksiä kaupunkialueille. Sotilasjuntan valtaa haastaa myös monet etniset sotajoukot, jotka taistelivat hallintoa vastaan jo ennen vallankaappausta. Varsinkin länsiosien Rakhinen ja Chinin sekä koillisen Kachinin ja Shanin osavaltioissa on voimakasta vastarintaa.
Sotilasjuntta hallitsee Myanmaria tiukassa otteessa, ja se on väkivaltaisesti pyrkinyt tukahduttamaan opposition. Vallankaappauksen ja vuoden 2023 lopun välisenä aikana asevoimat on tappanut lähes 4 300, pidättänyt yli 25 600 ja tuominnut yli 8 400 ihmistä.
Hallinnollinen jako

Myanmar on jaettu seitsemään osavaltioon ja seitsemään hallinnolliseen alueeseen. Osavaltioilla on lähes autonominen asema, ja useimmat niistä ovat jonkin etnisen vähemmistöryhmän kotiseutuja.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Osavaltiot (pyi) Rakhine  Chin  Kachin  Shan  Kayah  Kayin  Mon |  Alueet (taing) Sagaing  Tanintharyi  Ayeyarwady  Yangon  Bago  Magway  Mandalay  |   |
Talous > Liikenne

Myanmarissa on kaikkiaan 76 lentoasemaa, joista 12:lla on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Suurin niistä on Yangonin kansainvälinen lentoasema. Rautateitä on lähes 4 000 kilometriä. Satamakaupungit ovat Moulmein, Yangon ja Sittwe. Ulkomaisten matkailijoiden on käytännössä lähes pakko saapua lentäen, sillä maarajan ylittäjät eivät saa viisumia muualta kuin Kiinan suunnasta saapuessaan, eikä myöskään mereltä tai joelta saapuminen käy.
Maan sisällä jokiliikenne on edelleen vilkasta. Bussit ovat yksityisiä. Maantieliikenne on kulkenut tien oikeata puolta vuodesta 1970 alkaen. Sitä vanhempia autoja samoin kuin käytettyjä japanilaisia autoja on paljon liikenteessä, ja niissä kuljettaja istuu oikealla puolella.
Väestö

Myanmarissa tehtiin väestönlaskenta 2014. Alustavien tulosten mukaan väkiluku on noin 51,42 miljoonaa, mikä on miljoonia vähemmän kuin aikaisemmat arviot.
Vuonna 2011 eliniänodote oli miehillä 62 ja naisilla 67 vuotta. Yli 15-vuotiaista miehistä 94 prosenttia ja naisista 86 prosenttia oli lukutaitoisia vuonna 2006. 34 prosenttia väestöstä asuu kaupungeissa vuonna 2010.
Väestö on etnisesti hyvin monimuotoista. Suurin ryhmä ovat burmalaiset, jotka puhuvat burman kieltä ja joita on 68 prosenttia väestöstä. Shaneja on 9 prosenttia, ja he puhuvat laosin ja thain kielien sukuisia shain murteita. Karenit muodostavat 7 prosenttia väestöstä ja puhuvat etäisesti burmalle sukua olevaa kieltä. Muita etnisiä ryhmiä ovat rakhinet (4 %), kiinalaiset (3 %), monit (2 %), intialaiset (2 %), padaungit ja mokenit. Burman kieltä puhuu noin 25 miljoonaa ihmistä ja sitä kirjoitetaan omalla aakkostollaan.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 0,7 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 240 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 76 000 henkeä, mutta sitä sai vain joka seitsemäs heistä, noin 11 000 henkeä.