stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1930
Alkulohkot > Lohko A

A-lohkon avausottelu Ranskan ja Meksikon välillä oli jalkapallon MM-historian ensimmäinen ottelu; se alkoi kymmenen minuuttia aikaisemmin kuin Yhdysvaltain ja Belgian välinen ottelu. Avausottelu ei vielä herättänyt nykyisenkaltaista kiinnostusta MM-kisoihin. Avausottelun virallinen yleisömäärä oli 4 444, mutta todellisuudessa tuhat katsojaa oli lähempänä totuutta. Ottelu päättyi Ranskan 4–1 voittoon, ja historiallisen avausosuman teki Ranskan Lucien Laurent Ernst Libératin keskityksestä.
Kaksi päivää myöhemmin Ranska kohtasi ennakkosuosikki Argentiinan. Epäonnisessa ottelussa Ranskan maalivahti Alex Thépot loukkaantui 20 minuutin jälkeen. Laurent joutui Luis Montin rajun taklauksen kohteeksi ja nilkutti melkein koko ottelun kentällä, sillä pelaajavaihtoja ei vielä tunnettu. Ranska sinnitteli 81. minuutille asti, kunnes Monti teki voittomaalin vapaapotkusta. Ottelu muistetaan erikoisesta tapauksesta, kun tuomari Almeida Rêgo vihelsi pelin päättyneeksi kuusi minuuttia ennen täyttä aikaa Ranskan Marcel Langillerin ollessa avoimessa maalintekopaikassa. Ottelu jatkui uruguaylaisyleisön ankaran protestoinnin jälkeen, ja pelaajat haettiin pukuhuoneista takaisin kentälle jatkamaan ottelu loppuun. Maaleja ei kuitenkaan enää nähty. Seuraavana päivänä Chile voitti Meksikon 3–0.
Chilen ja Ranskan välinen ottelu oli Ranskan kolmas kuuden päivän sisään. Ottelussa nähtiin myös MM-historian ensimmäinen rangaistuspotku, jossa Ranskan maalivahti Thépot torjui Carlos Vidalin yrityksen 30. minuutilla. Chile voitti ottelun 1–0. Chilen ja Ranskan välisen ottelun päätyttyä samalla kentällä alkoi kahden ja puolen tunnin kuluttua Argentiinan ja Meksikon välinen ottelu. Ottelussa nähtiin kolme rangaistuspotkua, joista yksi johti maaliin. MM-historian ensimmäisen rangaistuspotkumaalin teki Meksikon Manuel Rosas. 18-vuotias Rosas oli nuorin MM-turnauksessa maalin tehnyt pelaaja. Hänen ennätyksensä rikkoutui vasta vuoden 1958 kisoissa, kun Brasilian 16-vuotias Pelé onnistui maalinteossa. Argentiina voitti ottelun maalein 6–3. Varamiehenä turnauksen aloittanut Guillermo Stábile teki hattutempun. Argentiinan kapteeni Manuel Ferreira ei pelannut ottelussa, sillä hänen piti käydä kotimaassaan yliopiston pääsykokeiden vuoksi.
A-lohkon voitti lopulta Argentiina, joka voitti kaikki alkulohkon ottelunsa. Sen lohkovoitto varmistui viimeisessä ottelussa Chileä vastaan. Ottelu Argentiinan ja Chilen välillä oli kuuma ja nujakoivia pelaajia erotettiin poliisivoimin, mutta ulosajoja ei ottelussa jaettu. Ottelu päättyi Argentiinan 3–1-voittoon. Uruguaylaiset kannattajat olivat Argentiinan jokaisessa ottelussa Argentiinaa vastaan, mikä hiersi maiden välejä.
Alkulohkot > Lohko B

B-lohkon voitti Jugoslavia. Jo ennakkoarvioissa oletettiin, että lohkosta selviytyisi jatkoon Jugoslavia–Brasilia-ottelun voittaja, sillä Boliviasta ei uskottu olevan kummallekkaan vastusta. Avausottelussa joukkueen pelaajat asettuivat riviin niin, että heidän pelipaitojensa teksti muodosti lauseen VIVA URUGUAY. Eri raporttien mukaan ottelun yleisömäärä oli vain 800, vaikka virallinen luku on paljon suurempi. Otteluissa uruguaylaisyleisön tukikaan ei auttanut Boliviaa. Jugoslaviaa vastaan joukkue jaksoi tunnin, mutta hävisi lopulta 0–4. Bolivialta hylättiin ottelussa useita maaleja. Brasilia ei vielä ensimmäisissä MM-kilpailuissa ollut jalkapallon mahtimaa. Jugoslavia voitti ratkaisevan ottelun 2–1 ja eteni ainoana eurooppalaisena maana neljän parhaan joukkoon. Merkityksettömässä päätösottelussa Brasilia voitti Bolivian maalein 4–0.
Alkulohkot > Lohko C

Isäntämaa Uruguayn ottelut C-lohkossa herättivät suurta kiinnostusta kotiyleisön keskuudessa. Sisääntuloporteilla syntyi kaaos, kun kisajärjestäjät eivät olleet tottuneet hallitsemaan niin suurta yleisömäärää. Yli 15 000 ihmisen arvioitiin jääneen stadionin ulkopuolelle. Ottelun virallinen yleisömäärä oli 57 735, mutta arvioiden mukaan yleisöä oli paikalla yli 80 000. Centenarion rakennustöiden viimeistelyiden venyttyä Uruguay joutui odottamaan kisa-avaustaan viisi päivää suunnitellusta. Ottelu oli Centenarion avausottelu, ja se pelattiin Uruguayn perustuslain julistamisen satavuotispäivänä. Avausottelussaan kisaisännät voittivat Perun nihkeästi 1–0.
Lohkon avausottelu Perun ja Romanian välillä keräsi raporttien mukaan vain noin kolmesataa katsojaa, vaikka virallinen yleisömäärä olikin yli kaksituhatta. Ottelussa nähtiin myös MM-historian ensimmäinen ulosajo, kun Perun Plácido Galindo ajettiin kentältä. Ulosajo jäi myös koko turnauksen ainoaksi. Jatkoonmenijä ratkaistiin viimeisessä ottelussa Romanian ja Uruguayn välillä. Uruguay ratkaisi ottelun jo avausjaksolla ja ottelu päättyi isäntien helppoon 4–0 voittoon.
Alkulohkot > Lohko D

D-lohkon voitti Yhdysvallat. Se oli turnauksen ainoa joukkue, joka koostui pelkästään ammattilaisjalkapalloilijoista. Pohjois-Amerikan ulkopuolella Yhdysvaltain maajoukkueesta ei tiedetty mitään. Se oli kuitenkin tasokas ja voitti sekä Belgian että Paraguayn maalein 3–0.
Paraguayta vastaan pelatussa ottelussa Yhdysvaltain Bert Patenaude teki MM-historian ensimmäisen hattutempun. FIFA virallisti saavutuksen vasta 76 vuotta myöhemmin. Pitkään uskottiin, että ensimmäinen kolme maalia yhdessä ottelussa tehnyt pelaaja oli kaksi päivää myöhemmin hattutempun tehnyt Argentiinan Guillermo Stábile. Kumpikaan miehistä ei ollut enää näkemässä korjausta. Jotkut raportit tilastoivat alun perin yhden Patenauden maaleista Paraguayn omaksi maaliksi ja jotkut taas mainitsivat maalintekijäksi Tom Florien. Korjaus tehtiin vuonna 2006 Yhdysvaltain jalkapalloliiton tutkimusten jälkeen. Monien ottelussa pelanneiden pelaajien mukaan Patenaude todella teki ottelussa kolme maalia. Heidän väitteitään tukivat argentiinalaisten ja brasilialaisten lehtien ottelukertomukset, jotka mainitsivat Patenauden kaikkien kolmen maalin tekijäksi. Todisteiden valossa FIFA korjasi saavutuksen Patenauden nimiin.
Lohkon päätösottelussa Paraguay voitti Belgian 1–0.
Jatko-ottelut > Välierät

Välieräparit arvottiin alkulohkojen päätyttyä. Argentiina sai vastaansa Yhdysvallat ja isäntämaa Uruguay Jugoslavian. Argentiinan ja Yhdysvaltain välinen ottelu pelattiin rankassa vesisateessa. Ottelussa Yhdysvaltain onnistui pysyä Argentiinan vauhdissa ensimmäisen puoliajan. Yhdysvalloilta loukkaantui ottelussa kolme pelaajaa, mikä heikensi joukkueen mahdollisuuksia, koska vaihtoja ei vielä tunnettu. Argentiina voitti ottelun lopulta 6–1.
Argentiinan voitettua oman välieränsä oli Uruguay omassa välierässään pakkovoiton edessä, sillä Argentiinaa huonompi sijoitus ei voinut olla vaihtoehto. Ottelu Jugoslaviaa vastaan alkoi shokeeraavasti, kun Jugoslavia teki ensimmäisen maalin. Uruguay oli kuitenkin lopulta selvästi parempi maalein 6–1. Maaleista kolme viimeisteli Pedro Cea. Uruguay oli ottelussa parempi, vaikka yksi sen maaleista vaikutti paitsiolta ja sen kolmas maali oli varsin erikoinen. Siinä pallo oli jo mennyt yli päätyrajan, kun kentän laidalla ollut poliisi palautti sen kentälle erotuomarin näkemättä. Seuranneesta tilanteesta Uruguayn Anselmo iski maalin. Yksi Jugoslavian maaleista myös hylättiin. Jugoslavia protestoi tuomaritoimintaa jättäytymällä pois pronssiottelusta, ja pronssimitalit jaettiin näin ottelutta yhdysvaltalaisille.
Jatko-ottelut > Loppuottelu

Loppuottelu oli odotettu kohtaaminen isäntämaa Uruguayn ja naapurimaa Argentiinan välillä. Ottelu oli seurattu Río de la Platan molemmin puolin, ja Argentiinassa kymmeniä tuhansia halukkaita ei mahtunut lahden yli kulkeviin laivoihin. Lisäksi sankka sumu hidasti monen laivan kulkua, ja ottelu jäi monelta näkemättä. Ottelun yleisömäärä oli turvallisuussyistä rajoitettu, virallisesti katsojia oli 68 000, mutta jotkut puhuvat jopa yli 90 000 katsojasta. Turvatarkastukset olivat tiukat, sillä hegemoniakamppailu oli perinteisesti ollut tunteita herättävä, ja Argentiinan pelaajista Luis Monti oli saanut tappouhkauksia finaalin aattona. Belgialainen toimittaja John Langenus oli suostunut tulikuuman finaalin tuomariksi sillä ehdolla, että saisi ottelun jälkeen poliisisaattueen suoraan satamaan.
Pelipallosta käytiin kiistaa ennen ottelun alkua, sillä kumpikin joukkue olisi halunnut pelata omalla pallollaan, jotka poikkesivat ominaisuuksiltaan hieman toisistaan. Ottelun erotuomari Langenus päätyi ratkaisemaan asian siten, että teikkauksen voittanut joukkue saisi pelata ensimmäisen puoliajan omalla pallollaan. Argentiinan voitettua teikkauksen ensimmäinen puoliaika pelattaisiin argentiinalaisella pallolla ja toinen uruguaylaisella. Molemmat joukkueet ryhmittyivät 2-3-5-muodostelmaan, mikä oli tuohon aikaan yleinen taktiikka.
Uruguayn Pablo Dorado teki ottelun ensimmäisen maalin matalalla laukauksellaan, mutta tauolle mentiin Argentiinan johdossa. Ensin Carlos Peucelle tasoitti Manuel Ferreiran läpisyötöstä, ja varttia myöhemmin Stábile vei Argentiinan johtoon turnauksen kahdeksannella maalillaan. Uruguaylaiset protestoivat, sillä heidän mukaansa tilannetta edelsi paitsio.
Toinen puoliaika pelattiin uruguaylaisten pallolla. Uruguay teki 11 minuutin sisään kaksi maalia ja siirtyi johtoon. Ottelun loppuhetkillä Argentiina oli lähellä tasoitusta, mutta laukaus pysähtyi poikkipuuhun. Uruguayn voittomaaliksi jäi kangastossuilla pelanneen Santos Iriarten tekemä kolmas maali. Hän oli kotoisin maaseudulta ja tottunut pelaamaan avojaloin. FIFA vaati kuitenkin kenkien käyttöä, jolloin eräs suutari valmisti hänelle kangastossut, joiden pohja oli narua ja vain kärjet oli tehty nahasta. Ottelun 89. minuutilla Uruguayn Héctor Castro viimeisteli loppulukemiksi 4–2 ja varmisti maalle ensimmäisen maailmanmestaruuden. Mestaruutta juhlittiin Uruguayssa pitkään, sen sijaan Argentiinassa Uruguayn lähetystöä kivitettiin.
Uruguay oli 1920- ja 1930-lukujen taitteessa maailman johtava jalkapallomaa. Ennen maailmanmestaruutta se oli osoittanut voimansa voittamalla olympiakultaa Euroopassa 1924 ja 1928. Seuraavan kerran Uruguay osallistui MM-turnaukseen vasta 20 vuotta myöhemmin, vuoden 1950 Brasilian kisoissa – silloinkin tuloksena oli maailmanmestaruus.
Viimeinen ottelussa ja koko turnauksessa pelannut pelaaja, argentiinalainen Francisco Varallo, kuoli 100-vuotiaana vuonna 2010.
Tulokset > Alkulohkot > Lohko A

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Argentiina  | 3 |  3  |  0  |  0  | 10  |  4  | +6 | 6 |
|  Chile  | 3 |  2  |  0  |  1  |  5  |  3  | +2 | 4 |
|  Ranska  | 3 |  1  |  0  |  2  |  4  |  3  | +1 | 2 |
|  Meksiko  | 3 |  0  |  0  |  3  |  4  |  13 | -9 | 0 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko B

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Jugoslavia  | 2 |  2  |  0  |  0  |  6  |  1  | +5 | 4 |
|  Brasilia  | 2 |  1  |  0  |  1  |  5  |  2  | +3 | 2 |
|  Bolivia  | 2 |  0  |  0  |  2  |  0  |  8  | -8 | 0 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko C

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Uruguay  | 2 |  2  |  0  |  0  |  5  |  0  | +5 | 4 |
|  Romania  | 2 |  1  |  0  |  1  |  3  |  5  | -2 | 2 |
|  Peru  | 2 |  0  |  0  |  2  |  1  |  4  | -3 | 0 |
Tulokset > Alkulohkot > Lohko D

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat  | 2 |  2  |  0  |  0  |  6  |  0  | +6 | 4 |
|  Paraguay  | 2 |  1  |  0  |  1  |  1  |  3  | -2 | 2 |
|  Belgia  | 2 |  0  |  0  |  2  |  0  |  4  | -4 | 0 |
Maalintekijät

Turnauksessa tehtiin yhteensä 70 maalia. Eniten maaleja teki Argentiinan joukkue (18), Belgia ja Bolivia jäivät turnauksessa maaleitta. Eniten maaleja turnauksessa viimeisteli Argentiinan Guillermo Stábile.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  8 maalia  Guillermo Stábile 5 maalia  Pedro Cea 4 maalia  Guillermo Subiabre   Bert Patenaude 3 maalia  Carlos Peucelle   Preguinho   Ivan Bek   Peregrino Anselmo  |  2 maalia  Luis Monti   Adolfo Zumelzú   Moderato   André Maschinot   Manuel Rosas   Héctor Castro   Pablo Dorado   Santos Iriarte   Bart McGhee  |  1 maali  Mario Evaristo   Alejandro Scopelli   Francisco Varallo   Carlos Vidal   Marcel Langiller   Lucien Laurent   Blagoje Marjanović   Branislav Sekulić   Aleksandar Tirnanić   Đorđe Vujadinović  |     Juan Carreño   Roberto Gayón   Luis Vargas Peña   Luis Souza Ferreira   Ștefan Barbu   Adalbert Deșu   Constantin Stanciu   Héctor Scarone   Jim Brown  |
Manuel Rosas (Chileä vastaan)
Aiheesta muualla

FIFA World Cup™ Archive FIFA. (englanniksi)
| n k Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
1930 1934 1938 1950 1954 1958 1962 1966 1970 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026 2030 2034
Eurooppalaisjoukkueet matkasivat Atlantin yli Conte Verde -valtameriristeilijällä.
MM-turnaukseen osallistuneet maat kartalla.
Belgialainen John Langenus toimi päätuomarina ensimmäisessä jalkapallon MM-loppuottelussa.
Guillermo Subiabre viimeisteli Chilen ja Ranskan välisen ottelun ainoan maalin.
Jugoslavian maalivahti Milovan Jakšić ja Dragoslav Mihajlović, sekä Brasilian Teóphilo maiden välisessä ottelussa.
Romanian Ion Lǎpuşneanu ja Perun Julio Lores pallontavoittelutilanteessa.
Belgian ja Yhdysvaltain välinen ottelu.
Uruguayn Pedro Cea tuulettaa maalia välieräottelussa Jugoslaviaa vastaan.
Guillermo Stábile vei Argentiinan loppuottelussa 1-2 johtoon.
Ensimmäisen MM-finaalin pelipallot.
Savitri Devi

Salvitri Devi vuonna 1940
Savitri Devi Mukherji (30. syyskuuta 1905 Lyon, Ranska – 22. marraskuuta 1982 Sible Hedingham, Englanti) oli ranskalaisen kirjailijan Maximiani Portasin pseudonyymi.
Savitri Devi oli kansallissosialisti, hindu ja eläinten oikeuksien puolustaja. Hän oli kreikkalais-brittiläisten vanhempien tytär. Ennen muuttoaan Intiaan hän oli Sorbonnen yliopiston matematiikan tohtori.
Savitri Devi pyrki ajattelussaan yhdistämään keskenään hindulaisuuden ja kansallissosialismin. Vuonna 1958 julkaistussa pääteoksessaan The Lightning and the Sun hän pitää Adolf Hitleriä hindujumala Vishnun avatarana. Hän kirjoitti myös muun muassa eläinten oikeuksista ja ekologiasta. Devin mukaan eläinoikeusrikkeistä olisi tullut rangaista kuolemalla.
Savitri Devin kirjoitukset ovat vaikuttaneet uusnatsismiin ja natsimystiikkaan.
Teokset

Essai-Critique Sur Théophile Kaïris. Maximine Portaz, Lyon 1935
La simplicité mathématique. Maximine Portaz, Lyon 1935
A Warning to the Hindus. Hindu Mission, Kalkutta 1939
The Non-Hindu Indians and Indian Unity. Hindu Mission, Kalkutta 1940
L'Étang aux lotus. Savitri Devi Mukherji, Kalkutta, 1940
Akhnaton's Eternal Message: A Scientific Religion 3,300 Years Old. A. K. Mukherji, Kalkutta 1940
Joy of the Sun: The Beautiful Life of Akhnaton, King of Egypt, Told To Young People. Thacker, Spink and Co. Ltd., Kalkutta 1942
A Son of God: The Life and Philosophy of Akhnaton, King of Egypt. Philosophical Publishing House, London 1946
Akhnaton: A Play. Philosophical Publishing House, London 1948
Defiance. A. K. Mukherji, Kalkutta 1951
Gold in the Furnace. A. K. Mukherji, Kalkutta 1952
The Lightning and the Sun. Savitri Devi Mukherji, Kalkutta 1958
Pilgrimage. Savitri Devi Mukherji, Kalkutta 1958
Paul de Tarse, ou Christianisme et Juiverie. Savitri Devi Mukherji, Kalkutta 1958
Impeachment of Man. Savitri Devi Mukherji, Kalkutta 1959
Long-Whiskers and the Two-Legged Goddess, or The True Story of a „Most Objectionable Nazi“ and... Half-a-Dozen Cats. Savitri Devi Mukherji, Kalkutta [1965]
Souvenirs et réflexions d'une Aryenne. Savitri Devi Mukherji, Neudelhi 1976
Kirjallisuutta

Elst, Koenraad, The Saffron Swastika: The Notion of "Hindu Fascism", chapter V. "Savitri Devi and the "Hindu-Aryan Myth"" (New Delhi, India: Voice of India, 2001, 2 Vols., ISBN 81-85990-69-7).
Tapio Tamminen: Pahan viehätys - Natsismin ja terrorin lähteillä. Otava 2004, ISBN 951-1-19252-3
Nicholas Goodrick-Clarke: Hitler's Priestess: Savitri Devi, the Hindu-Aryan Myth, and Neo-Nazism. New York University Press, New York/London 1998, ISBN 0814731112
Aiheesta muualla

Savitri Devi Archive
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Bandyliigakausi 1995–1996

| Bandyliiga 1995–1996 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Mestari:  WP-35
Toinen sija:  ToPV
Kolmas sija:  Botnia
Paras maalintekijä:  Harri Kauhanen, WP-35 (57)
Alempi sarjataso:  I-divisioona
  ← 1995 :  1997 → 
Jääpallon bandyliiga kaudella 1995-1996 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka päätteeksi pelattiin pudotuspelit.
Runkosarjan voitti yllätysjoukkue ToPV. Viime kaudella ToPV oli sijoittunut kymmenenneksi, eikä se ollut koskaan aiemmin edes päässyt pudotuspeleihin asti. Torniolaiset selviytyivät loppuotteluun asti, mutta WP-35 voitti ottelun 3-1. Mestaruus oli varkautelaisille neljäs peräkkäinen.
Runkosarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tornion Palloveikot | 22 | 16 | 1 | 5 | 127-76 | 33 |
| Botnia-69, Helsinki | 22 | 16 | 0 | 6 | 147-70 | 32 |
| Warkauden Pallo -35 | 22 | 14 | 2 | 5 | 149-80 | 30 |
| Porin Narukerä | 22 | 12 | 3 | 7 | 121-90 | 27 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura | 22 | 11 | 0 | 11 | 89-104 | 23 |
| Veitsiluodon Vastus | 22 | 10 | 2 | 10 | 112-111 | 22 |
| Oulun Luistinseura | 22 | 9 | 2 | 11 | 88-108 | 21 |
| Porvoon Akilles | 22 | 8 | 5 | 9 | 90-132 | 21 |
| Lappeenrannan Veiterä | 22 | 8 | 2 | 12 | 123-118 | 18 |
| Helsingin IFK | 22 | 7 | 3 | 12 | 74-104 | 17 |
| Oulun Palloseura | 22 | 6 | 3 | 13 | 79-121 | 16 |
| PaSa Bandy, Imatra | 22 | 1 | 3 | 18 | 62-137 | 5 |
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin. Kaksi heikointa karsintaan 1-divisioonan parhaita vastaan.
Puolivälierät

| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 | Ottelu 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tornion Palloveikot | 2–0 | Porvoon Akilles | 8-1 | 4-3 |  |
| Botnia-69 | 2–1 | Jyväskylän Seudun Palloseura | 8-1 | 7-8 | 8-2 |
| Warkauden Pallo -35 | 2–0 | Oulun Luistinseura | 10-2 | 6-4 |  |
| Porin Narukerä | 0–2 | Veitsiluodon Vastus | 4-7 | 4-6 |  |
Välierät

| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tornion Palloveikot | 2–0 | Veitsiluodon Vastus | 7-1 | 5-3 |
| Botnia-69 | 0–2 | Warkauden Pallo -35 | 4-5 ja. | 4-9 |
Pronssiottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Botnia-69 | 8–4 | Veitsiluodon Vastus |
Loppuottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Tornion Palloveikot | 1–3 | Warkauden Pallo -35 |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Warkauden Pallo -35
2.: Tornion Palloveikot
3.: Botnia-69
4.: Veitsiluodon Vastus
Parhaat maalintekijät (runkosarja + pudotuspelit)

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Harri Kauhanen | WP-35 | 57 |
| 2. | Tuukka Tieksola | Botnia-69 | 37 |
| 3. | Janne Koponen | Veiterä | 36 |
| 4. | Sami Laakkonen | WP-35 | 34 |
| 4. | Jarno Rantala | Botnia-69 | 34 |
| 6. | Sergei Maksimenko | Veiterä | 32 |
| 6. | Igor Zolotarev | ToPV | 32 |
| 8. | Lasse Laakkonen | WP-35 | 30 |
Karsinnat

| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oulun Palloseura | 2–0 | Vaasa-67 | 12-0 | 7-0 |
| PaSa Bandy | 2–0 | Mikkelin Kampparit | 5-0 | 16-3 |
Nokia N900

| Nokia N900 |
| --- | --- |

Julkaistu:  11. marraskuuta 2009
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900 MHz 3G 900/1700/2100 MHz
Mitat:  110,9 × 59,8 × 18 mm
Paino:  ~181 grammaa
Näyttö:  TFT-kosketusnäyttö
Näytön kuvatarkkuus:  800 × 480 pikseliä
Värien lukumäärä:  65 000
Suoritin:  TI OMAP 3430: ARM Cortex-A8 600 MHz
Muisti:  256 MB NAND flash 32 GB eMMC flash
Kamera:  5,0 megapikseliä (2 584 × 1 938) 1/2,5" anturi, f/2.8 5.2 mm (31,2 mm polttoväli 35 mm:n termistössä) Carl Zeiss Tessar -linssi (takakamera)  0,3 megapikseliä (640 × 480) f/2.8 (etukamera)
Radio:  sovelluslaajennuksena
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  250 tuntia
Puheaika:  8 tuntia
Käyttöjärjestelmä:  Maemo GNU/Linux 5, tai MeeGo
Tiedonsiirto:  GSM 850/900/1800/1900  GPRS 107/64 kbps DL/UL  EDGE 296/178 kbps DL/UL  UMTS 900/1700/2100 WCDMA 384/384 kbps DL/UL  HSPA 10/2 Mbps DL/UL  WLAN IEEE 802.11 b/g  Bluetooth 2.1 Integroitu GPS A-GPS:llä  88–108 MHz FM-vastaanotin  88–110 MHz FM-lähetin  Infrapunalähetin
Liitännät:  Bluetooth USB TV-ulostulo
Muuta:  GPS
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia N900 on Nokian valmistama älypuhelin. Se on Nokia N810 Internet Tabletin seuraaja. Sen oletuskäyttöjärjestelmä, Maemo 5, on Linux-pohjainen käyttöjärjestelmä, joka kehitettiin alkujaan Nokia 770 Internet Tabletia varten. Se on ensimmäinen Nokia-laite, joka käyttää Texas Instrumentsin OMAP3 -mikroprosessoria, jossa on ARM Cortex-A8 -ydin. Toisin kuin sitä edeltäneet kolme Nokia Internet Tabletia, Nokia N900 on ensimmäinen Maemo-laite, joka sisältää matkapuhelintoiminnot (nelitaajuus GSM ja 3G UMTS/HSDPA).
N900 toimii kannettavana internet-päätteenä, ja sisältää sähköpostin, verkkoselaimen ja pääsyn online-palveluihin, 5 megapikselin digitaalikameran still-kuvien tai videokuvan kuvaamiseen, kannettavan mediasoittimen musiikin ja videon toistoon, laskimen, pelikonsolin ja tekstieditorin, SMS-ominaisuudet sekä matkapuhelinominaisuudet joko matkapuhelinverkkoa tai VoIP:tä Internetin välityksellä käyttäen. Maemo tarjoaa X-terminaali-käyttöliittymän ydinkäyttöjärjestelmän kanssa toimimiseen.
Se ensiesiteltiin Nokia Worldissa 2. syyskuuta 2009 ja julkaistiin 11. marraskuuta 2009 Yhdysvalloissa ja yhdeksässä Euroopan maassa.
N900 julkaistiin Maemo 5:n rinnalla, antaen laittelle kaiken kaikkiaan edeltäjiään kosketusystävällisemmän käyttöliittymän sekä muokattavan kotinäytön, jossa yhdistyvät sovellusten kuvakkeet ja pikakuvakkeet. Maemo 5 tukee Adobe Flash Playerin versiota 9.4, ja sisältää useita ohjelmia, jotka on varta vasten suunniteltu mobiilialustaa varten, kuten uusi kosketusystävällinen mediasoitin.